open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Refviksanden

**Refviksanden** ligger i Refvik i Kinn kommune. Den er en naturlig hvit sandstrand dannet av skjellfragmenter og er omtrent 1,5 kilometer lang. På folkemunne kalles den bare *Revikja*.

Refviksanden er et yndet utfluktssted for lokalbefolkningen, såvel som et populært turistmål for både norske og utenlandske tilreisende. Ettersom stranden er langgrunn er den også godt egnet for mindre barn. I tilknytning til stranden er det også en liten campingplass. Tidligere kommunalt driftet, men i 2008 tok innbyggere i Refvik over den daglige driften av anlegget.

Da campingplassen ble driftet av Vågsøy kommune, var det ingen restriksjoner med tanke på parkering. Biler stod parkert der det passet, også på selve sanden. Det hendte at biler ble stående fast i sanden og måtte trekkes/dyttes løs. Det er ikke lenger anledning til å kjøre ut på sanden og det har i stedet blitt opparbeidet rudimentære parkeringsområder som kan avnyttes mot et mindre gebyr i sommersesongen.

I tilknytning til campingplassen finnes kiosk og et sanitæranlegg med dusj og toalett, i tillegg er det etablert tømmestasjon for bobiler.

Refviksanden ble i 1988 kåret til Norges fineste badestrand av Dagbladet. I 2001 fikk den tredjeplassen. Samme året kåret Nitimen og NRK den til den nest fineste. Også i 2010 ble den kåret til Norges fineste badestrand, av nettstedet klikk.nos lesere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bilder av Refviksanden
* Hjemmeside for Refvik
Silda (Vågsøy)

**Silda** er en øy som ligger i Kinn kommune i Vestland fylke.

Før i tiden var det 150 innbyggere i fiskesamfunnet Silda, nå er det bare tolv (2009).

På sørsiden av Silda ligger restauranten Skjærbuda. Den lokale rutebåten MS «Øyglimt» går 1–3 ganger daglig mellom Måløy og Silda.

**Silda fiskerihavn** er fredet i samsvar med Kystverkets lansdsverneplan for maritim infrastruktur.
Silda fiskerihavn og Laagebarden varde i Selje er viktige navigasjonshistoriske kulturminner. Laagebarden varde representerer en typisk varde. Den er viktig for innseglingen til Honningsvågen ytterst på Stad. Begge anleggene har vært viktig både for lokale fiskere og for sjøfarende som søkte nødhavn.

## Referanser
Kvalheim

**Kvalheim** er ei kystbygd med stort jordbruksareal. Bygda ligger i Vågsøy kommune på øya Vågsøy ca. 15 minutt fra kommunesenteret Måløy. 

Bygda kan spores langt tilbake i tid og er nevnt i kilder så tidlig som på 1300-tallet. I dag - ca. 2005 - bor det ca. 130 mennesker på Kvalheim og folketallet holder seg stabilt.

## Referanser
Kråkenes fyr

**Kråkenes fyr** ble tent i 1906, og ligger helt ut mot det åpne Stadthavet, lengst nordvest på øya Vågsøy i Kinn kommune, Vestland.

## Bakgrunn
Kristiansund skipperforening reiste kravet om et fyr ved Kråkenes i 1892, og saken ble igjen tatt opp i 1904, da ble det bevilget midler til bygging. Kråkenes fyr ble ferdigstilt og tent 1. oktober 1906. Kråkenes fyr ble ødelagt ved beskyting og bombing under andre verdenskrig. En provisorisk fyrlykt ble satt opp i 1946, nytt fyr stod ferdigbygd i 1950. Fyret ble automatisert i 1986 og avfolket i 1993.

Fyret har en egen værstasjon som sender dataene sine til Meteorologisk institutt.

I 1997 ble det åpnet en kafé i fyret. 1. januar 2019 tok Ytre Nordfjord Turlag over driften av fyret.

## Vindrekorder
I løpet av tiden det er gjort observasjoner på Kråkenes, er det registrert om lag 150 orkaner. Nyttårsorkanen i 1992 ble ikke registrert på Kråkenes, fordi det ble skiftet observasjonssystem det året.

Den 29. januar 2016 ble det målt en middelvind på over 10 minutter på 48,9&nbsp;m/s

Høyeste vindkast som er registrert på Kråkenes er 61,7&nbsp;m/s, 29. januar 2016. Det regnes som sannsynlig at nyttårsorkanen var enda sterkere. Den 25. desember 2011 ble det målt vindkast på 58,4&nbsp;m/s.

## Fyrmestere
Kråkenes fyr har hatt fem fyrmestere fra 1906 til 1983
* 1906–1908 Peder E. Jacosen
* 1908–1919 Peder L. Selvik
* 1919–1930 Paul N. Ryun
* 1930–1960 Sverre N. Eriksen
* 1960–1983 John O. Johnsen

## Galleri

Kråkenes lighthouse under construction.jpg|Kråkenes fyr under bygging, i 1906.
Kråkenes lighthouse 2.jpg|Kråkenes fyr 
Kråkenes lighthouse in winter.jpg|Kråkenes fyr om vinteren 
Kråkenes lighthouse during storm.jpg|Kråkenes fyr i orkan 
Kråkenes lighthouse 4.jpg|Fra Kråkenes fyrs historiske utstilling 
Kråkenes, 1906..jpg|Kråkenes ano 1906
Kråkenes lighthouse, crane.jpg|Kran for fyrets båt.


## Se også
* Liste over norske fyr

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kråkenes Fyr
* Norsk fyrhistorisk forening - Kråkenes Fyr
* Video fra Kråkenes fyr, på YouTube
Rystestølen

**Rystestølen** er et overnattingssted som ligger på fjellet mellom bygdene Raudeberg og Kvalheim i Vågsøy kommune.

Rystestølen var tidligere et gammelt gårdsfjøs som ildsjeler på Raudeberg har restaurert. Nå er det overnattingsmuligheter og kokemuligheter der. Den ligger nesten oppe på flata på Kvalheimsfjellet. Rystestøylen er 432 moh.
Tornado Måløy Fotballklubb

**Tornado Måløy Fotballklubb** (stiftet 1. januar 2003) er en fotballklubb fra Vågsøy i Sogn og Fjordane. Klubben spiller sine hjemmekamper på Måløy stadion (kunstgress). Reservearenaen er Refvik stadion, men en kunstgressbane er under planlegging på Skaredammen idrettspark, hvor det idag er grus. 

Fotballklubben har idag ca. 500 medlemmer og aktiviserer tre seniorlag samt en rekke lag i de aldersbestemte klassene. Under årsmøtet i februar 2019 ble Rakel Televik Blaalid valgt til klubbens leder. Hun overtok etter Leif Magne Gil som satt som leder i 2 år.

### Tabell 2013

## Historikk
Klubben ble stiftet 1. januar 2003 ved at Tornado Fotballklubb og fotballgruppen i Måløy Idrettslag slo seg sammen.

### Sesongen 2010
Tornado Måløy FK vant til slutt Firdaligaen 2010 – hele 10 poeng foran Stryn TIL som tok 2.plassen. Med 11 hjemmeseiere på 11 forsøk var Tornado Måløy FK det suverent beste laget i divisjonen, og rotet rundt overgangen til Børge Yndestad som medførte tre poeng i trekk, ble aldri avgjørende. TMFK rykker likevel ikke opp til 2.divisjon etter å ha tapt sammenlagt 1-5 for Jevnaker IF i kvalifiseringskampene. Nykommer Endre Kupen ble lagets toppskorer i 2010 med 23 mål, mens Gisle Myhre og Magnus Thor Magnusson var de to eneste spillerne som startet samtlige 25 obligatoriske kamper denne sesongen.

Klubben hadde et snitt på 297 tilskuere per hjemmekamp, der de 850 betalende på kvalikoppgjøret mot Jevnaker IF var årets best besøkte kamp. 

Klubbens andrelag i 5. divisjon avd. 2 endte på syvendeplass i sin avdeling, som til slutt ble vunnet av Eid IL sitt andrelag. Martin Flåten ble lagets toppskorer med ni mål på syv kamper.

### Sesongen 2011
Tornado Måløy FK hadde i sesongen 2011 førstelag i 3. divisjon og sitt andrelag i 5. divisjon.
 
## Spillere
### Landslagsspillere
I løpet av klubbens korte historie har klubben hatt tre spillere med aldersbestemte landskamper. Gisle Myhre og Erlend Nygård Kvalheim, som forøvrig begge fortsatt er i klubbens A-stall, har begge aldersbestemte landskamper. Det samme har Rune Solvang som spilte for klubben i 2005.

### Adelskalenderen
Eirik Holvik leder klubbens adelskalender med sine 133 kamper (hvorav 19 er innhopp fra benken). John Martin Gil og Sveinung Daae Frantzen er klubbens mestskorende med 42 mål hver. Begge er fremdeles i klubbens A-stall.
(Informasjonen er oppdatert 01.01.2010)

## Eksterne lenker
*
Kannesteinen

**Kannesteinen** er en spesiell stettformet stein som ligger i fjæra i bygda Oppedal på vestsiden av Vågsøy i Vestland fylke. 

Kannesteinen har blitt forma av havet og bølger gjennom tusener av år. Prosessen omtales gjerne som *[[Abrasjon|marin abrasjon]]*. Steinen er om lag 3 meter høy. Kannesteinen er en severdighet som tiltrekker mange turister, spesielt i sommerhalvåret. 

Steinen er formet av bølger, is og steiner, og slipt med vannbevegelsene. Av denne grunn er ikke steinen like spektakulær sett fra siden.

Det er i senere år tilrettelagt for bedre tilgang for skuelystne, en grussti leder til en treplatting som gir god vinkel til fenomenet. Stien og terrassen har rullestolvennlig utforming.


File:Fold-out-panorama Kannesteinen Vågsøy Norway 2014-09-29.JPG|Fortegnet panoramabilde av Oppedal vest på Vågsøy med Kannesteinen i fjæra (midt i bildet) 


Fil:Kannesteinen 02.jpg|Kannesteinen sett fra siden 
Fil:Kannesteinen 03.jpg|Kannesteinen sett fra treplattingen
Fil:Kannestein.jpg|Kannesteinen sett i motlys


## Eksterne lenker
* 
* «Kannesteinens hjemmeside»
Skongenes fyr

**Skongenes fyr** ligger i Kinn kommune i Vestland. Fyret ble opprettet i 1870, og har nok betydd mye for båttrafikken på det værharde Stadhavet. Fyret var bemannet frem til 1985. Da ble fyret automatisert og avfolket. Staten eier bygningene, og fyret består av fire bygninger som omkranser et indre tun.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk fyrhistorisk forening - Skongenes fyrstasjon
Vedvika

**Vedvik** er en bygd på nordsiden av Vågsøy i Vestland, mellom Halsøyra og Refvik. Beboerne har sitt arbeid utenfor bygda, i Måløy eller Raudeberg, men tidligere var det jordbruk som preget bygda. Melkeproduksjon og sau var mest utbredt da, men i senere tider har bøndene i Vedvik lagt mer vekt på storfe.

På 1500&ndash;1600 tallet var det 3 gårder i Vedvik. I 1830-årene var det økt til 15 stykker.

Den første skolen lå i Geilane og var ferdig i 1902. Senere fikk Refvik et skolehus i 1922. Vedvik fikk ny skole i 1957. Skolen i Vedvik ble lagt ned i august 2002, men er blitt et grendehus. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vedvik i ord og bilder
Guds ords selskap

**Guds ords selskap** (latin ***Societas Verbi Domini***, forkortes **S.V.D.**, kalles **Verbittene** eller **Steylermisjonærene**) er en katolsk kongregasjon.

Den ble opprettet 8. september 1875, og godkjent av Den hellige stol 25. januar 1901. Stifteren, den i 2003 saligkårede pater Arnold Janssen, kunne ikke opprette noe hus for kongregasjonen i sitt fedreland Tyskland på grunn av den antikatolske Kulturkampf som var fremherskende politikk der, så hovedkvarter og seminar ble lagt til bydelen Steyl i den nederlandske byen Venlo ikke langt fra den tyske grense.

Kongregasjonen er opprettet for å drive misjonsvirksomhet, men den driver også skoler, for eksempel Fu Jen katolske universitet på Taiwan.

## Publikasjoner
* *Pico*, for barn inntil 11 år
* *Weite Welt*, for 11- til 15-årige
* *Stadt Gottes*, familietidsskrift
* *[[Monumenta Serica]]*, et sinologisk fagtidsskrift

## Litteratur
* Bianca Horlemann: «The Divine Word Missionaries in Gansu, Qinghai and Xinjiang, 1922–1953: A Bibliographic Note», i: *Journal of the Royal Asiatic Society* 19 (2009) |, s. 59–82

## Eksterne lenker
*
Konklavet 1958

**Konklavet 1958** ble innkalt etter pave Pius XIIs død 9. oktober 1958. Det åpnet 25. oktober i Det sixtinske kapell. På den fjerde dagen, i den ellevte avstemningen, ble kardinal Angelo Roncalli valgt, og tok navnet Johannes XXIII.
## Valget
Det var 55 kardinaler ved Pius XIIs død. Da det ikke ble innført øvre aldersgrense for stemmerett ved konklaver før i 1970, var samtlige stemmeberettiget. To kardinaler døde under sedesvakansen; Celso Costantini den 17. oktober og Edward Mooney den 25. oktober, tre timer før konklavet åpnet. To andre i kommunistiske land ble hindret; ungarske József Mindszenty ville man nekte å komme tilbake; Alojzije Stepinac ble nektet utreise fra Jugoslavia. Det var dermed 51 kardinaler som ble samlet til konklavet.

## Kardinalelektorer

*Eugène Tisserant
*Clemente Micara
*Giuseppe Pizzardo
*Benedetto Aloisi Masella
*Federico Tedeschini
*Marcello Mimmi
*Jozef-Ernest Van Roey
*Manuel Gonçalves Cerejeira
*Achille Liènart
*Pietro Fumasoni Biondi
*Maurilio Fossati O.Ss.C.G.N.
*Elia dalla Costa
*Ignace-Gabriel I Tappouni
*Santiago Luis Copello
*Pierre-Marie Gerlier
*Grégoire-Pierre XV Agagianian
*James Charles McGuigan
*Clément-Emile Roques
*Carlos Carmelo Vasconcellos Motta
*Norman Thomas Gilroy
*Francis Joseph Spellman
*José María Caro Rodríguez
*Teódosio Clemente de Gouveia
*Jaime de Barros Câmara
*Enrique Pla Deniel
*Manuel Arteaga Betancourt
*Joseph Frings
*Ernesto Ruffini
*Antonio Caggiano
*Thomas Tien-ken-sin S.V.D.
*Augusto Álvaro da Silva
*Gaetano Cicognani
*Angelo Giuseppe Roncalli (som altså ble valgt)
*Valerio Valeri
*Pietro Ciriaci
*Maurice Feltin
*Carlos María de la Torre
*Georges-François-Marie Grente
*Giuseppe Siri
*John Francis D'Alton
*James Francis McIntyre
*Giacomo Lercaro
*Stefan Wyszyński
*Benjamín de Arriba Castro
*Fernando Quiroga Palacios
*Paul-Emile Léger P.S.S.
*Crisanto Luque Sánchez
*Valerian Gracias
*Joseph Wendel
*Nicola Canali
*Alfredo Ottaviani

## Fraværende

*József Mindszenty, i asyl i den amerikanske ambassaden i Budapest, Ungarn, siden 1956
*Alojzije Stepinac, i husarrest i Krásic, Jugoslavia
Aparecida

**Aparecida** kan vise til:

*Aparecida (Paraíba) – en brasiliansk kommune i delstaten Paraíba
*Aparecida (São Paulo) – en brasiliansk kommune i delstaten São Paulo
* Aparecida de Goiânia – en brasiliansk kommune i delstaten Goiás
* Aparecida d'Oeste – en brasiliansk kommune i delstaten São Paulo
* Aparecida do Rio Doce – en brasiliansk kommune i delstaten Goiás
* Aparecida do Rio Negro – en brasiliansk kommune i delstaten Tocantins
* Aparecida do Taboado – en brasiliansk kommune i delstaten Mato Grosso do Sul
Refvik

**Refvika** er en bygd på øya Vågsøy Kinn kommune i Vestland. 

Bygda ligger i en botn, der selve bebyggelsen i hovedsak er konsentrert på et eide mellom havet og en mindre innsjø innerst i botnen. Bebyggelsen er etablert på en sandgrunne, tidligere havbunn som i dag ligger 3–4 moh. Bebyggelsen i dag skiller seg fra tidligere bebyggelse av dalen. 

I dag (ca. 2020) er det i overkant av 110 fastboende i Refvika.

## Refviksanden
I nordvestlig retning ligger en 1,5 km lang sandstrand, Refviksanden. Den ble på 80-tallet kåret til landets fineste av avisen Dagbladet, og er et yndet reisemål for både lokalbefolkningen og tilreisende.

## Brannen
Midt på 1800-tallet var bebyggelsen på Refvikgården som et typisk norsk klyngetun, der de fleste hus og løer var samlet i ett tun. 

Den 22. august 1872 brant hele tunet ned til grunnen, etter at to gutter lekte med fyrstikker i en løe og mistet kontrollen over ilden. Mennene i bygda dro tidlig ut for å fiske denne dagen, og var hjelpeløse vitner til at tunet brant ned til grunnen. I alt ble 84 hus og løer offer for flammene, over 100 personer ble husløse. Kun et hus og tre løer ble revet og flyttet i tide. Som en konsekvens ble den nye bebyggelsen flyttet til respektive teiger, slik at en eventuell ny brann ikke skulle skape samme ødeleggelser.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Refvik i ord og bilder
Kapusinerordenen

**Kapusinerordenen** (latin ***Ordo Fratrum Minorum Capuccinorum***, forkortes **O.F.M.Cap.**, kalles **Kapusinerne**) er en katolsk orden.
## Historie
Den ble grunnlagt av Matteo di Bassi av Urbano i 1525, som en reformert utbrytergren av fransiskanerordenen. Regelen ble godkjent i 1529. Navnet viser til den spisse struthetten eller kabussen, *capuche*, som medlemmene bærer. 

Ordenen ble en sentral aktør i motreformasjonen, med sin strenge observans av ordensregelen. De har nå mildnet noe på kravene, men er fortsatt regnet som den strengeste orden innenfor «Fransiskanerfamilien». 

## Noen kjente kapusinere
* Jean de la Place, kapusiner-munk og hagiograf på 1500-tallet
* Jeremiah Benettis, italiensk forfatter på 1700-tallet
* Cesare Bonizzi, heavy-metal band -leder og sanger
* Raniero Cantalamessa, forfatter, predikant for Det pavelige hus
* Charles J. Chaput, erkebiskop av Philadelphia (2011–2020), erkebiskop av Denver (1997–2011)
* Patri Fidiel, maltesisk dikter
* Henri de Grèzes, historiker og forfatter
* Heribert Jone, tysk kanonist og moralteolog
* Konrad av Parzham, tysk helgen
* Seán Patrick O'Malley, kardinal-erkebiskop av Boston (fra 2003)
* Vinkenti Pejev, bulgarsk prest
* Abbé Pierre, fransk motstandsmann, stifter av Emmausbevegelsen
* Pio av Pietrelcina, italiensk skriftefar og stigmatisert åndelig veileder, helligkåret
* Ignazio Persico, misjonær, kardinal
* Lucian Pulvermacher, skismatisk sedevakantist
* Antonio de Sedella, leder av den spanske inkvisisjonn i Louisiana (1788), rektor av St. Louis-katedralen (1795–1829)
* Emerich Sinelli, fyrstbiskop av Wien (1681–85)
* Yannis Spiteris, erkebiskop av Corfu (fra 2003)
* Dávid Bartimej Tencer, biskop av Reykjavik (fra 2015)
* François Leclerc du Tremblay, frater og politiker omtalt som «den grå eminense» (1577–1638)
* Sebastian Englert, frater, arkeolog og etnograf som utforsket Påskeøya (1888–1969)
Dhaka

**Dhaka**, før kalt **Dacca** (bengali: ঢাকা; IPA: ) er hovedstaden i Bangladesh. Den er samtidig den administrative hovedstaden for både en provins og et distrikt med samme navn som byen. Per juli 2025 har FN beregnet at Dhaka er verdens nest mest befolkede sammenhengende byområde med 36,6 millioner mennesker, foran Tokyo og bak Jakarta. 

Dhaka ligger ved elva Buriganga (Ganges og Brahmaputra) og er det industrielle, kommersielle og administrative senteret i Bangladesh, med produksjon av jute, ris og tekstiler.

Norges ambassade i Dhaka ble etablert i 1972.

## Historie

Det har vært bosetning i dette området siden det 1. århundre, og byen har opp gjennom historien vært en del av flere imperier. Byen var under buddhistisk styre under Palariket, hinduistisk styre under Senariket og senere islamsk styre under Bengalsultanatet. Veksten skjøt likevel ikke fart før byen ble underlagt Mogulriket sent i det 16. århundre. Under Shaista Khans styre vokste befolkningen til nærmere en million. Under Mogulrikets styre var byen også en kortere periode kjent som *Jahangir Nagar* og var fra 1610 provinsen Bengals hovedstad Byen var på denne tiden sentrum for verdens handel med musselin.

I 1793 falt Dhaka under Det britiske ostindiske kompanis styre. Den moderne byen utviklet seg kraftig under det britiske styret på 1800-tallet, og ble snart den nest største byen i Bengal etter Calcutta. I forbindelse med delingen av India i 1947 ble Dhaka den administrative hovedstaden i Øst-Pakistan, og senere, i 1972, hovedstad for det selvstendige Bangladesh.

## Geografi
Dhaka ligger sentralt plassert i Bangladesh på den østlige bredden av elva Buriganga. Byen ligger på nedre del av Ganges-deltaet og metropolområdet dekker et areal på 360 kvadratkilometer. Dhaka District har et areal på 1463,60 kvadratkilometer, og er avgrenset av distriktene Gazipur, Tangail, Munshiganj, Rajbari, Narayanganj, Manikganj. Tropisk vegetasjon og fuktig jord preger landet, som er flatt og omtrent på havnivå. Dette gjør at Dhaka er utsatt for flom i løpet av monsunsesongen på grunn av kraftig regn og sykloner.

### Klima
Dhaka har et varmt, vått og fuktig tropisk klima. Etter Köppens klimaklassifisering vil området falle inn under tropisk savanneklima. Byen har en distinkt monsunsesong, med en årlig gjennomsnittstemperatur på 25° celcius og månedlige middeltemperaturer varierer mellom 18° i januar og 32° i mai. Omtrent 87% av den årlige gjennomsnittlige nedbøren på 2123&nbsp;mm faller mellom mai og oktober. Økende luft- og vannforurensning som kommer fra trafikk og industriavfall er alvorlige problemer som påvirker folkehelsen og kvaliteten på livet i byen. Sjøer og våtmarksområder rundt Dhaka står overfor ødeleggelse ettersom disse blir fylt opp for å konstruere høyhus og annen bebyggelse. Kombinert med forurensningen truer en slik erosjon av naturlige habitater med å ødelegge mye av det regionale biologiske mangfoldet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bangladeshisk taka

**Taka** er myntenheten i Bangladesh. 1 taka = 100 paisa. 
Taka finnes i 8 forskjellige seddelverdier: 2, 5, 10, 20, 50, 100, 500 og 1000 taka.
Valutakoden til taka er BDT.

## Eksterne lenker
* Historiske sedler fra Bangladesh (på tysk, engelsk, fransk)
Vänern

**Vänern** er Sveriges største innsjø, både når det gjelder flateinnhold (5&nbsp;650&nbsp;km²) og volum (153&nbsp;km³). Vänern er den største innsjøen i EU og den tredje største innsjøen i Europa etter Ladoga og Onega. I hele verden er den nummer 26 i størrelse. Den ligger 44 meter over havet. Gjennomsnittlig dybde er 27&nbsp;m, og største dybde 106&nbsp;m.

Dens viktigste tilløp er elva Klarälven som starter i Norge. Den heter Trysilelva på norsk side.

Vänern ligger mellom landskapene Västergötland, Dalsland og Värmland.

Følgende byer ligger langs Vänern: Vänersborg, Lidköping, Mariestad, Kristinehamn, Karlstad, Säffle og Åmål

Vänern er en del av Göta kanal og er forbundet med Nordsjøen/Skagerrak ved Göteborg gjennom Göta älv på den sydvestlige side, og med innsjøen Vättern ved Karlsborg via Göta kanal.

Lurö skjærgård, som ligger sør for Värmlandsnäs, er Europas største ferskvanns-skjærgård.

Vänern er svært fiskerik, med 35 ulike fiskearter, og egen laksestamme.

## Se også
*Liste over innsjøer i Skandinavia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Haurakigolfen

**Haurakigolfen** er en del av kysten på Nordøya i New Zealand. Gulfen ligger mellom Auckland, Coromandelhalvøya og Hauraki slettene.

## Beskyttet beliggenhet
Vannet i gulfen er den del av Stillehavet som den er forbundet til i nord og øst. Gulfen er godt beskyttet fra selve havet av øyene Great Barrier Island og Little Barrier Island i nord, og halvøya Coromandel i øst.

Tre store sund knytter gulfen til Stillehavet. Disse er kalt Colville Channel, Craddock Channel og Jellicoe Channel. Nord for Auckland stikker flere halvøyer ut i gulfen. Den største er Whangaparaoa Peninsula. 

## Øyer
I den vestre delen av gulfen ligger en kjede av øyer i munningen til Waitemata Harbour, en av Aucklands to havner. Disse øyene inkluderer Ponui Island, Waiheke Island og den kjegleformede Rangitoto Island (en dormende vulkan). Sistnevnte er knyttet til den mye eldre øya Motutapu Island av en gangbro.  

Andre øyer som ligger i gulfen inkluderer Browns Island, Motuihe Island, Pakihi Island, Pakatoa Island, Rakino Island og Rotoroa Island. Rund øyene Rangitoto Island og Waiheke Island ligger det et knippe små øyer i le av Coromandelhalvøya.

## The Firth of Thames
I den søndre enden av Hauraki gulfen ligger det et stort basseng kjent som Firth of Thames. I dette renner det ut flere elver og den skiller store deler av Coromandel fra fastlandet.

## Eksterne lenker
*
Felix-Raymond-Marie Rouleau

**Felix-Raymond-Marie Rouleau** (født 6. april 1866 i Isle-Verte i Canada, død 31. mai 1931 i Québec) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Québec (1926&ndash;1931).

Han ble kreert til kardinal av Pius XI i 1927.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
* Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
* Erkebiskop Pietro di Maria (1865-1937) *1906
* Kardinal *Felix-Raymond-Marie Rouleau* (1866-1931) *1923

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Muhammad Zia-ul-Haq

**Muhammad Zia ul-Haq** (født 12. august 1924 i Jullundur i Britisk India, død 17. august 1988) var en pakistansk offiser og politiker. Han var Pakistans president fra 1978 til 1988.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Muhammad Zia-ul-Haq ble født i Britisk India i 1924, som sønn av Muhammad Akhbar, som arbeidet for den britiske hær i India. Han tilbragte oppvekstårene delvis i Jullundur, delvis i Simla; begge er byer som havnet på indisk side da britene trakk seg ut av Britisk India og landet ble delt i India og Pakistan.

### Militær
Han meldte seg til tjeneste i den britiske British Indian Army og steg raskt i rang. Han kjempet mot Tyskland under andre verdenskrig.

Da Pakistan frigjorde seg ble han major i den nyetablerte pakistanske hæren. Fra 1967 til 1970 var han stasjonært i Jordan, hvor han trente opp nasjonale styrker, noe som viste seg viktig i forhold til å slå ned opprøret Sorte september i Jordan mot kong Hussein av Jordan i 1970. 

Zia ul-Haq ble deretter sjef for den pakistanske hæren.
### President
Han grep makten i Pakistan gjennom et statskupp i juli 1977 og ble statens administrator under unntakstilstand, og i 1978 formelt president. Han innledet en islamisering av samfunnslivet. Statsminister Zulfikar Ali Bhutto ble satt i fengsel og henrettet den 4. april 1979. Etter gisselaksjonen i Teheran ble Pakistan USAs viktigste partner i regionen. 

Under president Ronald Reagan kom det en god del amerikanske militær og økonomisk til Pakistan, men utover på 1980-tallet økte den politiske motstanden i USA fordi Pakistan ble antatt å utvikle atomvåpen. Zia ul-Haq lovet ved flere anledninger frie valg, men disse løftene ble aldri innfridd. 

Muhammad Zia-ul-Haq omkom i en flyulykke i Bahawalpur i 1988 under uklare omstendigheter.

Zia-ul-Haq ble gravlagt i Islamabad ved Faisal-moskeen.

## Referanser
Jean-Marie-Rodrigue Villeneuve

**Jean-Marie-Rodrigue Villeneuve**, O.M.I. (1883–1947) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Québec (1931–1947).

Han ble kreert til kardinal av pave Pius XI i 1933.

Han deltok under konklavet i 1939 som valgte pave Pius XII.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1829
* Biskop Armand-François-Marie de Charbonnel, O.F.M. Cap. (1802-1891) *1850
* Erkebiskop John Joseph Lynch, C.M. (1816-1888) *1859
* Kardinal Elzéar-Alexandre Taschereau (1820-1898) *1871
* Erkebiskop Louis Nazaire Bégin (1840-1925) *1888
* Erkebiskop Louis Joseph Napoléon Paul Bruchési (1855-1939) *1897
* Erkebiskop Joseph-Guillaume-Laurent Forbes (1865-1940) *1913
* Kardinal *Jean-Marie-Rodrigue Villeneuve*, O.M.I. (1883-1947) *1930

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Heterofili

**Heterofili** er romantisk tiltrekning, seksuell tiltrekning eller seksuell atferd mellom mennesker av det motsatte kjønn. Blant mennesker er heterofili ansett for å være den vanligste seksuelle orienteringen (mens hos for eksempel dvergsjimpansen er bifili muligens det vanligste).

Ordet heterofili kommer av de greske ordene *heteros* som betyr ulik, og *philos* som betyr venn.

Ordet *streit* brukes ofte i dagligtale for å omtale heterofile, i motsetning til *skeiv* for homofile og bifile. *Heterofili* og uttrykket *heteroseksualitet* brukes ofte om hverandre, men sistnevnte gir sterkere konnotasjoner til en ren seksuell tiltrekning. 

## Etymologi
Begrepet heteroseksualitet ble opprinnelig tatt i bruk av homoaktivisten Karl Maria Kertbeny i 1868 for å beskrive en «sykelig pervers» tiltrekning til det motsatte kjønn, og som motsetning til homoseksualitet, som den gang ble brukt om en tilsvarende tiltrekning til personer av samme kjønn. I det 20. århundre ble uttrykket heteroseksualitet og senere heterofili tatt i bruk, særlig av homobevegelsen, for å referere til seksualitet mellom personer av forskjellig kjønn, og som motsetning til uttrykkene homoseksualitet og homofili. Før det 20. århundre ble det ikke brukt noen spesiell betegnelse på det som ble oppfattet som vanlig seksualitet, og også idag er bruken av begrepene heterofili og heteroseksualitet gjerne begrenset til sammenhenger hvor det er nødvendig å skille dem fra homofili.

## Se også
* Heteronormativitet
* Homofili

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Great Barrier Island

**Great Barrier Island** er en mindre øy i nærheten av Nordøya på New Zealand. Den ligger 88&nbsp;km nordøst for Auckland i den ytre delen av Haurakigolfen. På maorisk kalles den *Aotea* som betyr «hvit sky». Dens offisielle navn er *Great Barrier Island (Motu Aotea)*.

## Geografi
Øya er 35&nbsp;km lang målt fra nord til sør. Den beskytter Haurakigolfen mot stillehavsstormer fra øst. Innseilingen til golfen kan gjøres gjennom to sund, ett på hver side av øya. Colville Channel skiller øya fra Coromandelhalvøya i sør, mens Craddock Channel går mellom øya og den mindre Little Barrier Island i vest.

Med et areal på 285 kvadratkilometer er Great Barrier Island New Zealands fjerde største øy.

## Befolkning og kommunikasjon
Øyas fastboende befolkning på rundt 900 bor primært på tettstedene langs kysten. De største av disse er Tryphena, Okupu, Whangaparapara og Claris.

Great Barrier Island har to småflyplasser, en ved Claris (Kaitoke) og en kalt Okiwi. Det er også beskyttende havner ved Port FitzRoy, Tryphena, Whangaparapara, og Okupu. Om sommeren er det fast passasjerfergeforbindelse til Tryphena, men fraktbåter går jevnlig hele året. Fly bruker om lag 30 minutter fra Auckland til Claris, mens hurtigfergene tar rundt 3 timer.

Øyas største bebygde område, Tryphena Harbour, ligger helt sør.

Great Barrier Islands befolkning har minket kraftig de senere årene, selv om husprisene har steget. Verdistigningen har vært spesielt stor i området rundt Kaitoke, hvor hvite sandstrender nær varmekilder og flyplass har skapt et ferieparadis.

## Utdanning
Det er tre grunnskoler på øya, men ingen videregående skoler. Elever må derfor enten forlate øya for videre utdannelse på fastlandet, eller gjennomføre studiene via New Zealand Correspondence School, en korrespondanseskole.  

## Historie
På nordenden av Great Barrier Island sank skuta SS «Wairarapa» 29. oktober 1894. 135 døde i en av de verste ulykkene i New Zealands historie. 

## Styresmakt
Formelt er Great Barrier Island en del av Auckland City, men øya har enkelte særlover for å forenkle dagliglivet. Dette gjelder også andre mindre øyer som Chathamøyene og Stewart Island.

## Eksterne lenker
* Webside med lenker, informasjon og bilder av Great Barrier Island (engelskspråklig)
*  Portal for overnatting og besøksinformasjon. Siden har kart og fotogarfier av øya (engelskspråklig)
George Bernard Flahiff

**George Bernard Flahiff** (født 26. oktober 1905 i Paris nær Hamilton i Canada, død 22. august 1989 i Toronto) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Winnipeg 1960&ndash;1982. Han var med under Annet Vatikankonsil 1962&ndash;1965.

Han ble kreert til kardinal av Paul VI i 1969.

Han deltok under konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II til nye paver.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard (1829-1892) *1972
* Kardinal Casimiro Gennari (1839-1914) *1881
* Erkebiskop Pellegrino Francesco Stagni, O.S.M. (1859-1918) *1907
* Erkebiskop Henry Joseph O'Leary (1879-1938 *1913
* Kardinal James Charles McGuigan (1894-1974) *1930
* Kardinal *George Bernard Flahiff*, C.S.B. (1905-1982) *1961

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Konklavet 1939

**Konklavet 1939** ble innkalt etter pave Pius XIs død 10. februar 1939. Det åpnet 1. mars i Det sixtinske kapell, og allerede neste dag, i den tredje avstemningen, ble kardinal Eugenio Pacelli valgt, og tok navnet Pius XII.

Pacelli var den første kardinalstatssekretær siden 1667 (pave Klemens IX) som ble valgt til pave, den første camerlengo siden pave Leo XIII i 1878, det første medlem av den romerske kurie siden pave Gregor XVI i 1831 og den første romer siden pave Klemens X i 1670.

## Papabile
Nevnt som *papabile* (godt tenkelige paveemner) var August Hlond av Gniezno-Poznań, Karl Joseph Schulte av Köln, den franske kuriebiskopen  Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant, Ildefonso Schuster av Milano, Adeodato Giovanni Piazza av Venezia, Maurilio Fossati av Torino, og til og med Massimo Massimi, foruten den alment mest tippede Eugenio Pacelli. Utsiktene for en ikke-italiensk pave ble ansett som bedre enn ved mangfoldige tidligere pavevalg.

## Forløp
Det var 62 kardinaler ved Pius XIs død, og alle deltok i konklavet. Det er senere blitt hevdet på grunnlag av en rekke indiskresjoner at kardinal Pacelli fikk 35 stemmer allerede ved første avstemning, og  40 i annen. Under tredje avstemning fikk han 48 stemmer, seks flere enn de to tredjedeler som avgjorde valget. Andre kardinaler som mottok stemmer var i alle fall Elia Dalla Costa, Luigi Maglione og kanadieren Jean-Marie-Rodrigue Villeneuve.

## Deltakere
*Gennaro Granito Pignatelli di Belmonte
*Donato Sbarretti Tazza
*Tommaso Pio Boggiani O.P.
*Enrico Gasparri
*Francesco Marchetti Selvaggiani
*Angelo Maria Dolci
*William Henry O'Connell
*Alessio Ascalesi C.PP.S.
*Adolf Bertram
*Michael von Faulhaber
*Denis Dougherty
*Francisco de Asís Vidal Barraquer
*Karl Joseph Schulte
*Giovanni Battista Nasalli Rocca di Corneliano
*George William Mundelein
*Alessandro Verde
*Lorenzo Lauri
*Jozef-Ernest van Roey
*Augustyn Hlond S.D.B.
*Pedro Segura Saenz
*Jusztinian Gyorg Seredi O.S.B.
*Alfredo Ildefonso Schuster O.S.B.
*Manuel Goncalves Cerejeira
*Eugenio Pacelli
*Luigi Lavitrano
*Joseph MacRory
*Jean Verdier P.S.S.
*Sebastião Leme da Silveira Cintra
*Raffaele Carlo Rossi O.C.D.
*Achille Liènart
*Pietro Fumasoni Biondi
*Federico Tedeschini
*Maurilio Fossati O.Ss.C.G.N.
*Carlo Salotti
*Jean-Marie-Rodrigue Villeneuve O.M.I.
*Elia dalla Costa
*Theodor Innitzer
*Ignace-Gabriel I Tappouni
*Enrico Sibilia
*Francesco Marmaggi
*Luigi Maglione
*Carlo Cremonesi
*Alfred-Henri-Marie Baudrillart I.O.S.F.N.
*Emmanuel-Celestin Suhard
*Karel Kaspar
*Santiago Luis Copello
*Isidro Gomá Tomás
*Pietro Boetto S.J.
*Eugène Tisserant
*Adeodato Giovanni Piazza O.C.D.
*Ermenegildo Pellegrinetti
*Arthur Hinsley
*Giuseppe Pizzardo
*Pierre-Marie Gerlier
*Camillo Caccia Dominioni
*Nicola Canali
*Domenico Jorio
*Vincenzo LaPuma
*Federico Cattani Amadori
*Massimo Massimi
*Domenico Mariani
*Giovanni Mercati

## Referanser
Mil Mi-24

**Mil Mi-24** (NATO-kallenavn: **Hind**) er et stort helikopter for kamp og troppetransport med kapasitet til 8 fullt utrustede soldater inkludert piloter. Helikopteret er blitt brukt siden 1976 av det sovjetiske luftforsvaret, dets etterfølgere, og over 30 andre nasjoner.

Dets NATO-navn er *Hind* og varianter blir identifisert med en ekstra bokstav. Eksport-versjonene, **Mi-25** og **Mi-35**, er kalt *Hind D* og *Hind E*. Sovjetiske piloter kalte helikopteret «krokodillen».

Hind er basert på tropptransporthelikopteret Mil Mi-8 (NATO-kallenavn: *Hip*).
Konklavet 1903

**Konklavet 1903** ble innkalt etter Leo XIIIs død 20. juli 1903. Det åpnet 31. juli i Det sixtinske kapell. På den femte dagen, i den syvende avstemningen, ble kardinal Giuseppe Sarto valgt og tok navnet Pius X.

Det var 64 kardinaler ved Leo XIIIs død. 62 av disse deltok i konklavet, mens to ikke kunne møte.

Under prosessen presenterte kardinal Jan Puzyna et veto fra keiser Frans Josef I av Østerrike-Ungarn mot kardinal Mariano Rampolla del Tindaro. Denne keiserlige innblandingen ble sterkt mislikt av de andre kardinalene, og avstemningen fortsatte uten at man tok hensyn til vetoet. 

## Kardinalelektorer

*Luigi Oreglia di Santo Stefano
*Serafino Vannutelli
*Vincenzo Vannutelli
*Mario Mocenni
*Francesco di Paola Satolli
*Antonio Agliardi
*José Sebastião Neto O.F.M.
*Alfonso Capecelatro I.O.S.F.N.
*Benoit-Marie Langenieux
*James Gibbons
*Mariano Rampolla del Tindaro
*François-Marie-Benjamin Richard
*Pierre-Lambert Goossens
*Anton Josef Gruscha
*Angelo Di Pietro
*Michael Logue
*Kolos Ferenc Vaszary O.S.B.
*Georg von Kopp
*Adolph-Ludovic Perraud I.O.S.F.N.
*Victor-Lucien-Sulpice Lécot
*Giuseppe Sarto
*Ciriaco María Sancha y Hervás
*Domenico Svampa
*Andrea Carlo Ferrari
*Girolamo Maria Gotti O.C.D.
*Salvador Casañas y Pagés
*Achille Manara
*Domenico Ferrata
*Serafino Cretoni
*Giuseppe Prisco
*José Martín de Herrera y de la Iglesia
*Pierre-Hector Coullie
*Guillaume-Marie-Joseph Labouré
*Giovanni Battista Casali del Drago
*Francesco di Paola Cassetta
*Gennaro Portanova
*Giuseppe Francica Nava di Bontife
*François-Desiré Matthieu
*Pietro Respighi
*Agostino Richelmy
*Alessandro Sanminiatelli-Zabarella
*Sebastiano Martinelli O.E.S.A.
*Casimiro Gennari
*Lev Skrbensky z Hriste
*Giulio Boschi
*Jan Puzyna
*Bartolomeo Bacilieri
*Carlo Nocella
*Beniamino Cavicchioni
*Andrea Aiuti
*Emidio Taliani
*Sebastián Herrero y Espinosa de los Monteros
*Johannes Katschthaler
*Antonius Hubert Fischer
*Luigi Macchi
*Andreas Steinhuber S.J.
*Francesco Segna
*Raffaele Pierotti O.P.
*Francesco Salesio Della Volpe
*José de Calasanz Vives y Tutó O.F.M.Cap.
*Luigi Tripepi
*Felice Cavagnis

## Fraværende kardinaler

*Pietro Geremia Michelangelo Celesia O.S.B., alvorlig syk
*Patrick Francis Moran, for lang reisevei fra Australia
FIM-92 Stinger

**FIM-92 Stinger** er et passivt infrarødt innkommende/søkende luftvernmissil. Den er lett å bære og enkel å operere. Missilet kan skytes fra skulderen av en enkel operatør og bygget for å angripe fly på en avstand av opp til 4&nbsp;800 meter og på en høyde fra 180 meter til 3&nbsp;800 meter. Klassifisert som bakke-til-luft-missil, men kan skytes fra helikopter.

Det blir laget av Raytheon Missile Systems og under lisens av Dornier i Tyskland. Raytheon kaller missilet et MANPADS (Man-Portable Air-Defense System (*Bærbart luftvernsystem*). Det blir brukt av militæret i USA og mange andre land. Rundt 70&nbsp;000 enheter har blitt produsert.

Missilet er 1,52 m langt og 70&nbsp;mm i diameter med 100&nbsp;mm finner. Det veier 10,1&nbsp;kg. Stinger blir skutt ut av en liten løftmotor som presser det fra sikker avstand fra operatøren før hovedmotoren, en fast drivstoffs, to-stegs motor, som akselererer det til høyeste hastighet på 2,2 mach (750&nbsp;m/s). Sprengladningen er på 3&nbsp;kg og sprer en mengde små prosjektiler som skytes ut ved hjelp av en lunte som antennes enten ett lite stykke fra målet eller ved anslag.

Under den kalde krigen ble en del Stingermissilerer eksportert til den afganistanske motstandsbevegelsen.

## Eksterne lenker
Erik Solér

**Erik Francisco Solér** (født 6. august 1960 i Oslo) er en norsk tidligere fotballspiller. Han har også vært spilleragent og investor i . Han spilte 39 kamper for , og var blant annet med på seieren over Italia i 1985.

## Biografi
Solér vokste opp på Lillestrøm med norsk mor og spansk far. Faren flyttet tidlig tilbake til Spania og moren ble aleneforsørger. Med forbildet Tom Lund i naboblokka ble det naturlig for Solér å begynne med en fotballkarriere i Lillestrøm SK. De første årene var han midtbanespiller, men han ble senere omskolert til høyreback. Solér forlot Lillestrøm i 1984, og hadde et kort opphold i Eik-Tønsberg før han ble proff i Hamburger Sportverein. Etter én og en halv sesong i tysk fotball returnerte Solér til Norge og signerte for Brann. Han hadde også et opphold i danske AGF Aarhus før han avsluttet karrieren med et nytt opphold i Lillestrøm. Han ble dansk cupmester for Aarhus i 1988 og scoret i finalen.

På siste halvdel av 1990-årene var Solér, som er utdannet psykolog, en av Norges mest profilerte spilleragenter. To av hans mest kjente klienter var Erik Mykland og Steffen Iversen. Han sluttet som agent i 2003 da han kjøpte seg inn i . Han jobber også som ekspertkommentator i Viasat 4. Den 7. desember 2009 ble han presentert som general manager og sportsdirektør for New York Red Bulls i Major League Soccer en jobb han hadde frem til 2014.

Fra 1. november 2018 jobbet Solér som sportssjef i Norsk Toppfotball. I februar 2021 ble han sykmeldt fra jobben, og tolv måneder etter ble han erklært ufør. I februar 2023 offentliggjorde Solér at han er blitt rammet av PLS.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Vegard Martinsen

**Vegard Martinsen** (født 1955) er en norsk forfatter og politiker. Han var leder i Det Liberale Folkepartiet. Han har skrevet flere bøker. Han har tidligere også vært formann i Foreningen for Studium av Objektivismen.

## Bakgrunn
Han har studert filosofi, matematikk og fysikk ved Universitetet i Oslo og tok cand.scient.-graden i 1981. I perioden 1989–1993 var han vararepresentant til Stortinget for Fremskrittspartiet.

Martinsen er nå ansatt ved Vox i Oslo. Vox, nasjonalt fagorgan for kompetansepolitikk, er en videreføring av blant annet Statens ressurs- og voksenopplæringssenter (SRV), hvor Martinsen underviste i matematikk, fysikk og filosofi.

## Utgivelser
Martinsen har skrevet et stort antall kronikker, artikler, og innlegg som er publisert i blant annet Aftenposten, Morgenbladet, Dagbladet, Verdens Gang, Dagsavisen, Humanist, Teknisk ukeblad, Tidsskriftet Liberal og AerA.

### Bibliorafi
* *Filosofi: en innføring* (1991)
* *Fornuft, egoisme, kapitalisme: essays om [[Ayn Rand]]* (2003)
* *Frihet, likhet, brorskap: kapitalismen i teori og praksis* (2004)
* *Forteljingas pedagogikk: Folkedikting før og no* (sammen med Johan Einar Bjerkem og Lis. K. Andersen, Gyldendal 2004)
* *Saysiansk økonomi* (Kolofon forlag 2017), ISBN 9788230015728

### Bidragsyter til
* * VIVO, Lærerens bok*, en lærebok i RLE for barnetrinnet (Gyldendal 2010)
* *Grunnlov og frihet: turtelduer eller erkefiender?* (Kolofon forlag 2017), ISBN 9788230015827

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Det Liberale Folkepartiet 
*  Foreningen for Studium av Objektivismen
*  Filosofi: en innføring
Vidar Davidsen

**Vidar Terje Davidsen** (født 4. januar 1958) er en norsk tidligere fotballspiller, fotballtrener, og ekspertkommentator i TV.

## Biografi
Davidsen hadde sin landslagsdebut 9. august 1979 i en landskamp mot  (1&ndash;0, Davidsen scoret målet). Han har spilt 46 A-landskamper for , og scoret seks landslagsmål. Han scoret ett av målene da Norge slo  2-1 på bortebane i Lecce i 1985.

Davidsen startet sin spillerkarriere i Bærum, og var senere 4 år i Frigg før han signerte for  i 1980 hvor han spilte i 7 sesonger.  Han var med å vinne cupen i sin debutsesong i 1980 og var en markant midtbanespiller og kaptein for Vålerenga. Han ble seriemester med Vålerenga i 1981, 1983 og 1984. Davidsen er Vålerengas mestvinnende fotballspiller gjennom tidene.

Davidsen forlot Vålerenga etter 1986-sesongen, og spilte ett år for . Han har internasjonal trenerlisens UEFA Pro og var hovedtrener i : 

Bærum 1988-1990 opprykk til 2. divisjon

Strømmen 1991.

Frigg 1992.

Vålerenga 1993-1997. Opprykk til Tippeligaen i 1993. Nedrykk 1996. Opprykk til Tippeligaen og Cupmester 1997.

G19 landslaget 1998.

Lyn 1998-2001. Opprykk til Tippeligaen i 2000.

Strømsgodset  2003-2004

Han jobbet i 21 år (frem til juni 2018) som ekspertkommentator for Viasat. 

(*Sist oppdatert [[18. juli]] [[2006]]*)

Vidar Davidsen var styreleder i Vålerenga Fotball i 2002. Det året ble klubben cupmester med Kjetil Rekdal som trener.

 Kun seriekamper.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Carlos Oviedo Cavada

**Carlos Oviedo Cavada** (født 19. januar 1927 i Santiago i Chile, død 7. desember 1998 samme sted) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Santiago de Chile 1990–1998. Han tilhørte Mercedianerne.

Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II i 1994.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Benedetto Aloisi Masella (1879-1970) *1919
* Erkebiskop Ettore Felici (1881-1951) *1927 
* Erkebiskop Alfredo Silva Santiago (1894-1975) *1935
* Kardinal *Carlos Oviedo Cavada* (1879-1970) *1919

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Franziskus Ehrle

**Franziskus Ehrle** (født 17. oktober 1845 i Isny im Allgäu i kongedømmet Württemberg, død 31. mars 1934 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Franziskus Ehrle var sønn av legen Franz Ehrle og hans hustru Berta von Frölich.
### Jesuitt, prest
Franziskus Ehrle studerte ved jesuittskolen i Feldkirch (Vorarlberg), i Maria-Laach, og i Ditton Hall ved Liverpool, gikk i 1861 inn i jesuittordenen, og ble presteviet i 1876 i England. 

Han var en tid medlem av redaksjonen for tidsskriftet *Stimmen aus Maria-Laach*. 

Fra 1880 viet han seg til historiske studier især i Roma. Det gjaldt da særlig middelalderhistoriens forskjellige grener. Han foretok i 1882 for håndskriftsstudiers skyld flere vidstrakte reiser. Hans *Historia bibliothecæ romanorum pontificum tum Bonifatianæ tum Avenionensis* (1890) gav ham en plass i ledelsen av Vatikanbiblioteket. Han virket i mange år i Roma også blant annet ved Det pavelige universitet Gregoriana der han underviste i skolastikkens historie, og var professor i paleografi ved det pavelige bibelinstitutt.

Han var arkivar og bibliotekar i Vatikanet 1929&ndash;1934.

### Kardinal
Han ble kreert til kardinal av pave Pius XI i 1922,  med *[[San Cesareo in Palatio]]* som tittelkirke.

## Forfatterskap
Han har skrevet *Zur Geschichte und Reform des Armenwesen* (1881), men hans hovedverk var *Historia Bibliothecæ Romanorum Pontificum tum Bonifatianæ tum Avenionensis* (1890). Sammen med dominikanerpateren Heinrich Denifle utgav han «*Archiv für Litteratur und Kirchengeschichte des Mittelalters*» i syv bind (1885-1900), hvori han offentliggjorde grunnleggende avhandlinger, blant annet vedrørende konsilet i Vienne og fransiskanerordenens eldre historie.

## Referanser


## Litteratur
* 
* Helmut Binder: *Franz Ehrle SJ.* In: *Lebensbilder aus Baden-Württemberg* 22 (2007), S. 281–306.
* Karl Christ: *Kardinal Franz Ehrle.* Leipzig 1935.
* Peter Gangl: *Franz Ehrle (1845–1934) und die Erneuerung der Scholastik nach der Enzyklika „Aeterni Patris“.* Regensburg 2006.
* Christine Grafinger: *Ehrle, Franz.* In: Maria Magdalena Rückert (Hrsg.): *Württembergische Biographien unter Einbeziehung hohenzollerischer Persönlichkeiten.* Band I. Im Auftrag der Kommission für geschichtliche Landeskunde in Baden-Württemberg. Kohlhammer, Stuttgart 2006, ISBN 3-17-018500-4, S. 56–58.(E-Text).
* 
* Raphael M. Huber: *Francis Cardinal Ehrle S. J. 1845–1934. In memoriam.* In: *The Catholic Historical Review*, 20 (1934), S. 175–184.