open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gravity Field and Steady-State Ocean Circulation Explorer

**Gravity Field and Steady-State Ocean Circulation Explorer** (GOCE) var en europeisk satellitt bygget av ESA. Den ble skutt ut den 17. mars 2009 ombord på en Rockot-rakett fra Plesetsk kosmodrom i Russland. Den viktigste delen av nyttelasten er «Electrostatic Gravity Gradiometer» (EGG) som har målt gravitasjonsfeltet til Jorden. 45 selskaper fra på 13 eruopeiske land arbeidet med ESA om design av satellitten fra 2001. 

GOCE ble konstruert for å fly rundt jorden i en meget lav bane, bare rundt 250 km oppe. Der har i sin planlagte 20 måneder lange levetid kartlagt jordens gravitasjon og bestemt geoiden til en nøyaktighet bedre enn 2&nbsp;cm ved en rommelig oppløsning bedre enn 100&nbsp;km.

GOCE er den første ferden i «Earth Explorer mission» utviklet som en del av ESA sitt «Living Planet Programme». Ferden var ment å øke kunnskapen om hvordan Jorden fungerer samt sirkulasjon av verdenshavene, endringer i havnivåene, klimaendringer, vulkanisme og jordskjelv.

Satellitten falt ned og for det meste brant opp i jordatmosfæren 11. november 2013.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ESA's gravity mission GOCE
* GOCE Mission Profile  by NASA's Solar System Exploration
* BBC News – 'Space arrow' to map Earth's tug 27.07.07
Johannes Thrap-Meyer

**Johannes Solberg Thrap-Meyer** (født 4. april 1898 i Hole, død 9. august 1929 i Oslo) var en norsk forfatter, regnet blant *de unge døde* og mest kjent for romanen *[[Anakreons død]]* (1928), som i 1967 ble innlemmet i verket ''Norges nasjonallitteratur''.

## Liv og virke
Han var sønnesønn av arkitekt Henrik Thrap-Meyer og vokste opp på morfarens eiendom Sten gård på Ringerike. På grunn av sykdom og distraksjon fra andre interesser strøk han til artium i 1917 uten å gjenoppta studiene.  Han tok radér-undervisning hos Johan Nordhagen og begynte ved Kunstakademiet i København i 1918, men avbrøt skolen etter mindre enn et år.

Han debuterte med en artikkel om den danske lyrikeren Ludvig Holstein i tidsskriftet *[[Samtiden]]* i 1920 og publiserte året etter to dikt samme sted. Han arbeidet som forlagsmedarbeider og skribent. Blant sine forbilder regnet han Hans E. Kinck, George Meredith og Marcel Proust.

Thrap-Meyers biografi er preget av sykdommer: spanskesyke, lungebetennelse, matforgiftning; og til sist diabetes, som medvirket til hans tidlige død. 

Han var gift to ganger, først 1925–1928 med Vilhelm Krags datter Kirsten, deretter fra 1928 med lege Elisa M. Kolle. 

Hos Thrap-Meyer gikk gammelt borgerskaps- og storgårdsaristokrati sammen med sykelighet og en forfinet, vemodig karakter; og gjorde han til en forfattertype som tiden på mange måter har gått fra.

## Bibliografi
* *Tusmørke*. Noveller, 1924
* *Ekstaser*. Noveller, 1925
* *Egoister*. Roman, 1927
* *[[Anakreons død]]*. Roman, 1928
* *Over rimet vold*. Ufullført roman, posthum 1929

## Referanser


## Litteratur
* A.H. Winsnes. «Johannes Thrap-Meyer» I: *Samtiden*, 1930
* Helge Groth. «Johannes Thrap-Meyer» I: *Edda*, 1943
* Carl Burchardt: I *J.P. Jacobsen og andre essays*. 1947
* Dina Lea. «Johannes Thrap-Meyer og hans læremestre» I: *Edda*, 1950
* Sigurd Hoel. «Egoister og Anakreons død» I: *Tanker om norsk diktning*. 1950
* Helge Groth. «Johannes Thrap-Meyer» I: *[[Norsk biografisk leksikon]]; 1. utg. Bd 16. 1969
* Finn Jor. «Innledning». I: *Anakreons død''. 1967-utgaven

## Eksterne lenker
*
Netfonds Holding

**Netfonds Holding AS** (stiftet 24. oktober 2005 som Net Fonds Holding AS) var et norsk finanskonsern med hovedsete i Oslo. Konsernet bestod av tre datterselskaper; investeringsselskapet Netfonds (stiftet 29. mars 2000), forretningsbanken Netfonds Bank (stiftet 1. juni 1996), og livsforsikringselskapet Netfonds Livsforsikring (stiftet 3. februar 2009).

Netfonds var det første selskapet i Norge som tilbød verdipapirhandel på internett, og hadde i 2007 en markedsandel på 4% av handelen på Oslo Børs.

Etter gründer Rolf Dammanns død ble Netfonds solgt til Nordnet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Claude-François Loppin

**Claude-François Loppin** (født  13. september 1707 i Frankrike, død 21. august 1742 i provinsen Hubei i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. 

Han kom til Macao i 1739 og ble så sendt til dobbelprovinsen Huguang der han virket både i Hubei og Hunan.
## Referanser


## Litteratur
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Chuck Hagel

**Charles Timothy «Chuck» Hagel** (født 4. oktober 1946 i North Platte, Nebraska) er en amerikansk politiker og tidligere forsvarsminister og senator av polsk-tysk avstamming som er medlem av Det republikanske parti. Han representerte delstaten Nebraska i USAs senat fra 1997 til 2009. Han ble første gang valgt til senatet i 1996 og gjenvalgt i 2002. Hagel tok ikke gjenvalg til Senatet i 2008. Chuck Hagel giftet seg med Lilibet Ziller i 1985 og de har to barn sammen.

Chuck Hagel er Vietnam-veteran. Han tjenestegjorde i den amerikanske hærens infanteri i Vietnam i 1966&ndash;1967. Han oppnådde graden sersjant og mottok utmerkelsene Vietnamese Cross of Gallantry, Purple Heart, Army Commendation Medal og Combat Infantryman Badge. Etter at han kom tilbake til USA arbeidet han som bartender og nyhetsoppleser mens han gjorde ferdig universitetsutdannelsen sin på University of Nebraska, Omaha. 

Chuck Hagel var, sammen med senator Olympia Snowe fra Maine, en av de fremste republikanske kritikerne til Irak-politikken til president George W. Bush. I saker som omhandler krigen i Irak stemte Hagel og Snowe som regel sammen med demokratene. 

Han var en potensiell kandidat til presidentvalget i 2008. Politiske kommentatorer spekulerte i muligheten for at han kunne stille til valg til den republikanske presidentnominasjonen og at han kunne stille som uavhengig kandidat til valget i 2008.

7. januar 2013 kunngjorde president Barack Obama at han ønsker Hagel som USAs forsvarsminister i sin annen presidentperiode.

## Se også
* Liste over politiske nominasjoner i USA som krysset partitilhørighet

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Lærlingsenter

**Lærlingsenter** er et samarbeid mellom ulike opplæringskontorer for å tilrettelegge for lærlinger som skal opp til fag- og svenneprøver innen byggfag, tekniske byggfag og elektrofag

*Lærlingsenteret for bygg- og elektrofag i [[Oslo]]* er et opplæringstilbud administrert av fagenes opplæringskontor, lokalisert på Kuben yrkesarena på Økern siden 2013.

Lærlingsentrene legger til rette for opplæring og informasjon til lærlinger som skal opp til fag- eller svenneprøve i rørleggerfaget, murerfaget, malerfaget, elektrikerfaget, tømrerfaget, forskalingsfaget, kobber- og blikkenslagerfaget.

## Eksterne lenker
* http://drt.ls.no/assets/305/Lærlingsenteret%20for%20byggfag.doc
Aktuell

***Aktuell. Illustrert ukerevy*** var et ukeblad utgitt i Norge mellom 1945 og 1974. Bladet var et bilde- og reportasjeblad som hadde til hensikt å fremme arbeiderbevegelsen, og hadde sitt utspring i det norske eksilmiljøet i London under andre verdenskrig. 

Torolf Elster, som da var i Stockholm og ga ut bladet *[[Håndslag]]*, ble forespurt om å bli redaktør. Da han avslo, ble Per Bratland, som befant seg i London, spurt. Fotografen Bratland, senere kjent for fotoet med Kongebjørka tatt i april 1940, så for seg et blad med tekst og bilder som en helhet (jfr. «fotojournalistikk»). Allerede en måneds tid etter frigjøringsdagen var første nummer - med støtte fra Arbeiderpartiet og fagbevegelsen - i salg, men støtten fikk ikke legge føringer til hinder for det frie ord.

Første nummer kom ut i juni 1945 med et opplag på 120&nbsp;000 som ble utsolgt. Bladet skulle ikke først og fremst være et kamporgan, men drive bredt anlagt opplysningsvirksomhet. «*Landet skal reises igjen etter års utplyndring. Vi står overfor en nydanningsprosess av en dybde og et omfang som ingen annen generasjon har vært med på*», skrev Bratland i den første lederen. Aksel Sandemose var med 300 artikler blant bladets viktigste bidragsytere 1945 til 1965. Sandemose skrev innenfor mange genrer. Blant annet rapporterte han fra rettssaken mot Carl Jacob Schnitler og advarte mot rop om hevn fordi han mente Schnitler var en meget syk mann. Arnulf Øverland, Johan Borgen og Sigurd Evensmo leverte også stoff.

Fotografen Aage Storløkken presenterte det første pressebildet fra en fødsel i januar 1960, der han skal ha besvimt underveis. Han illustrerte også trafikkdøden ved å arrangere 37 personer liggende spredt langs en strekning, der to var omkommet og 35 skadet i denne Oslo-gaten i 1956.

Eierskapet var delt mellom LO, Arbeiderpartiet og Kooperasjonen, som til sammen hadde 3/5 av aksjene, og privatpersoner tilknyttet arbeiderbevegelsen. Tiden Norsk Forlag overtok senere Kooperasjonens aksjepost.

Bladet gikk inn i 1974. Viktige årsaker til dette var innføringen av bladmomsen i 1970 og at redaksjonen, i motsetning til eierne, gikk mot norsk medlemskap i EEC i 1972.

Birger Madsen som var blant grunnleggerne av *Arbeidermagasinet* fra 1927, senere omdøpt til *[[Magasinet for Alle]]*, var disponent for *Aktuell* ved oppstarten. Redaktør Bratland fikk kontor i Folketeaterbygningen på Youngstorget, disponent Madsen hos Statens informasjonskontor i Lille Grensen, der også *[[Friheten]]*, hovedorganet til Norges Kommunistiske Parti, hadde kontor. Da *Friheten* forflyttet seg til Grønlandsleiret, overtok *Aktuell* lokalene i Lille Grensen. Redaktør Jostein Nyhamar kalte nedleggelsen i 1974 en «politisk dumhet av dimensjoner», og Einar Gerhardsen kalte det «høyst beklagelig». For Per Bratland var *Aktuell* ment som «en motstemme til underholdningseskapismen».

Aktuell-navnet er i dag i bruk på nettsiden www.aktuell.no, som samler nyheter fra medlemsblader tilknyttet forbundene i LO Stat.

## Redaktører
* Per Bratland (1945&ndash;1956)
* Asmund Rørslett (1956&ndash;1959)
* Jostein Nyhamar (1959&ndash;1973)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Magasinet Aktuell
Abdullah Mehsud

**Abdullah Mehsud** var en afghaner som var en leder i Taliban. Han sprengte seg selv i luften 24. juli 2007 etter at pakistanske sikkerhetsstyrker omringet huset hans i byen Zhob i Balutsjistan-provinsen. 

Amerikanske talsmenn beskriver Mehsud som en av flere arrestanter som har vært holdt i de amerikanskje fangeleirene i Guantanamo Bay detention camp på Cuba, selv om navnet hans ikke fremstår på noen av de offisielle listene over fanger.

Mehsud mistet et ben på grunn av en landmine da han sloss mot det Nordise Alliansen i Afghanistan i 1996. Mehsud overga seg til Abdul Rashid Dostum i desember 2001 og ble sent for avhør til Guantanamo Bay detention camp på Cuba.

Til tross for sin bakgrunnshistorie ble Mehsud løslatt i mars 2004 og returnert til en høyere lederrolle i Taliban. En trodde at han oppholdt seg i det nordre Waziristan, en del av Pakistan sine «stammeområder». En gruppe som Mehsud ledet tok to kinesiske ingeniører til fange, disse jobbet med å bygge en dam i det sørlige Waziristan. En av ingeniørene ble drept under et mislykket redningsforsøk, mens den andre ble reddet uskadet.

Mehsud er også anklaget for et angrep mot den pakistanske innenriksministeren Aftab Ahmad Khan Shrpao, som drepte 31 mennesker og såret mange flere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Pakistan Army Pays More Than Half Million Dollars to Al Qaeda in Bizarre Deal, South Asia Tribune, 10. februar 2005
Ullerål

**Ullerål** regnes i dag som en bydel i Hønefoss, men området lå opprinnelig i tidligere Norderhov kommune og var en del av Haug kirkesogn i Norderhov prestegjeld.

Da Hønefoss fikk byprivilegier fra 1. januar 1852, ble den søndre delen av Ullerål liggende innenfor grensene til den nye bykommunen. Og da Roa–Hønefosslinjen åpnet i 1909 (opprinnelig en strekning på Bergensbanen), ble Ullerål fysisk delt av jernbanelinjen. Videre ble Ullerål skilt ut som eget sogn for Ullerål menighet da Haug prestegjeld ble etablert 1. januar 1984. Ullerål kirke var da under bygging.

Navnet *Ullrål* er svært gammelt, men lar seg vanskelig forklare i dag. Det kan imidlertid ha en sammenheng med urgården Hov å gjøre, som er svært sentral i dette området. Forstavelsen er mest sannsynlig knyttet til den norrøne gudeskikkelsen *[[Ull (norrøn mytologi)|Ull/Ullr]]*, men navneendingen lar seg ikke tolke like lett. Kan hende var den opprinnelige beskrivelsen synonym med *Ulls hov*, slik at dagens navneending, , er en avledning av begrepet hov/hof. Det eksisterer imidlertid ikke kilder som kan bekrefte eller avkrefte denne lokale teorien i dag, men navnet Ullerål er ikke knyttet til en bestemt plass og lar seg derfor vanskelig forklare på noen annen måte.

Hovedferdselsårene inn til Ullerål er Hønengata fra sør, Ådalsveien fra nord og Hvalsmoveien fra nordøst. Før Bergensbanen ble bygget (herunder Roa-Hønefosslinjen) var imidlertid Ullerålsgata hovedferdselsåre fra og til industrien i og rundt Hønefossen.

Ullerål ligger i nær tilknytning til Hønefoss, nord for den opprinnelige byen og nord for Roa–Hønefosslinjen som krysser over Hønengata med bru. Området er et av de tettest befolkede områdene i Ringerike kommune, og det preges av villa- og blokkbebyggelser. Her finner man blant annet Gamle Ullerål ungdomsskole, Ullerål skole, Hov gård og Hov ungdomsskole. Alle er i full drift, med unntak av Gamle Ullerål ungdomsskole. Også Hønen gård bo- og mestringssenter (for blinde og svaksynte) og en rekke kommunale bofellesskap ligger i dette området. Langs Hønengata og i nærområdene like rundt denne ligger det også mange forretninger.

Det tettest befolka området i Ullerål er Haldenjordet.

## Bilder

## Se også
* Ullerål kirke
* Ullerål menighet
* Ullerål skole
* Gamle Ullerål ungdomsskole
* Ullerålsgata
* Nordsiden
* Gater i Hønefoss
Superligaen (Sveits)

**Raiffeisen Super League** etter navnet på hovedsponsoren *[[Raiffeisen]]*, er den øverste divisjonen i sveitsisk fotball. Før ligareformen i 2003 het den *Nationalliga A*.

Serien består av ti lag som kjemper om tittelen «sveitsisk seriemester». Sesongstart er i juli og sesongen går over 36 serierunder før den avsluttes i mai året etter. Alle lagene møter hverandre fire ganger, to hjemmekamper og to bortekamper. I løpet av sesongen avvikles det også en vinterpause som varer fra midten av desember til midten av februar.

## UEFA-ranking (2022)
*UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.*


; Historisk ligarangering

## Vinnere

* 2003/04 – 
* 2004/05 – 
* 2005/06 – 
* 2006/07 – 
* 2007/08 – 
* 2008/09 – 
* 2009/10 – 
* 2010/11 – 
* 2011/12 – 
* 2012/13 – 
* 2013/14 – 
* 2014/15 – 
* 2015/16 – 
* 2016/17 – 
* 2017/18 – 
* 2018/19 – 
* 2019/20 – 
* 2020/21 – 
* 2021/22 – 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tattershall Castle

:*For informasjon om dampskipet ved samme navn, se [[«Tattershall Castle»]].*

**Tattershall Castle** er et slott i Tattershall, nordøst for Sleaford, i Lincolnshire i England. Det eies av National Trust.

Slottet ble reist i 1434 av Ralph de Cromwell, 3. baron Cromwell som var Englands riksskattmester. Det erstattet et slott fra det 13. århundre, som det er bevart noen rester av. Det meste av Lord Cromwells slott og vollgrav er intakt.

Det antas at de tre store soveværelsene engang var flott dekorert. De ble varmet opp at enorme gotiske peiser med dekorerte piper. Slottet har blitt beskrevet som et tidlig eksempel på et landsted eller en herregård, kamuflert som en festning.

Etter Cromwells død i 1456 ble slottet stående og forfalle helt til 1911, da det ble kjøpt av George Nathaniel Curzon, 1. marki Curzon av Kedleston. Han overlot det til National Trust ved sin død i 1925, etter å ha restaurert det i årene 1911&ndash;1914.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pétur Marteinsson

**Pétur Marteinsson** (født 14. juli 1973) er en islandsk fotballspiller.

Han startet karrieren sin i Fram, og dro til Hammarby IF i 1996 der han ble en suksess. Han ble senere hentet til Stabæk av Anders Linderoth. I november 2001 ble han kjøpt av Stoke City, en klubb som på den tida hadde mange islendinger. Uheldigvis for Marteinsson, fikk manageren som kjøpte han sparken etter ca. en uke, og Marteinsson fikk aldri en ordentlig sjanse av den nye manageren. I 2003 gikk han tilbake til Hammarby IF, som ble trent av den tidligere Stabæk treneren Anders Linderoth. Han har også spilt 35 kamper for det islandske landslaget.

I oktober 2006, reiste han tilbake til Island, der han nå spiller for Knattspyrnufélag Reykjavíkur.

## Eksterne lenker
*
Ve (andre betydninger)

**Ve** har flere betydninger:
* Ve eller Vé er en gammel betegnelse på forskjellige typer av førkristne hellige, kultiske innretninger i Norden
*Ve, grend i Kristiansand kommune
* Ve eller Vé, tidligere storgård i Heradsbygda, Ringerike, og trolig opphavet til Buskerud fylkes tusenårssted
* Vilje og Ve, fra norrøn mytologi 
* Veet på Ranheim i Trondheim, kan ha vært et ve
Røyre

**Røyre** (også skrevet *Røyri*) er en innsjø i Øystre Slidre kommune i Valdres, Innlandet fylke. Innsjøen ligger 914 meter over havet og arealet er 1,48 km². Den ligger vest for Rabalsmellen (1111 moh). Den største tilløpselven kommer fra Øyangen. Fra Røyre renner vannet ut i Vangsjøen. Røyre ligger i nedbørfeltet til elva Vinda i Øystre Slidre-vassdraget.

Røyre er et privateid vann, og fiske er normalt ikke tillatt. I vannet finnes det ørret, abbor og ørekyt.

Området rundt sjøen preges av stølsdrift med kyr og geiter, og er et populært hytte- og turområde både sommer og vinter. Nord for vannet finner man stølen Buahaugen.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Alfa Romeo BAT

**Alfa Romeo BAT** var opprinnelig en serie på tre konseptbiler utviklet på 1950-tallet i et samarbeid mellom den italienske bilprodusenten Alfa Romeo og designhuset Bertone. Den første, BAT-5, ble presentert i 1953, BAT-7 ble presentert i 1954, mens den siste, BAT-9, ble presentert i 1955. I tillegg ble det presentert en moderne utgave av de klassiske BAT-modellene, kalt BAT-11, i Genève i 2008.

## Historie
Alfa Romeo kontaktet Nuccio Bertone, som eide og drev designhuset Bertone, for å bestille tre konseptbiler med lavest mulig luftmotstand. Bilene fikk navnet BAT, *Berlinetta Aerodinamica Tecnica*. Alle bilene var utstyrt med store halefinner og overheng, og ble bygget på chassis fra Alfa Romeo 1900. Bilene ble presentert i tre år på rad på bilutstillingen i Torino. Alle bilene var utstyrt med en femtrinns girkasse og en kraftig, firesylindret motor. I dag er de tre første BAT-modellene utstilt på Blackhawk Museum i Danville, California, USA.

### BAT-5

BAT-5 var den første bilen fra Alfa Romeo og Bertones BAT-prosjekt. Den ble første gang presentert på bilutstillingen i Torino i 1953, og designet var basert på en studie av aerodynamikk. Fronten var utformet slik at den skulle eliminere problemer med ustabilitet, som kunne oppstå i høye hastigheter, og designet var også et forsøk på å minimere forstyrrelser i luftflyten som kunne oppstå når hjulene svinger, samt et karosseri med færrest mulig forstyrrelser for luftstrømmen som passerte. I praksis skulle disse grepene sørge for at bilen kunne klare en toppfart på hele 200 km/t, med en motor på 100 hestekrefter. BAT-5 var en svært lett bil, og veide kun omkring 1&nbsp;100 kilo. Karosseriet var ekstremt aerodynamisk, med sidevinduer som var vinklet 45 grader mot resten av karosseriet og en stor frontrute som flukter over i det nesten helt flate taket. Da bilen ble presentert var det hekken som skapte mest begeistring, med en lang bakrute delt av en slank stolpe, og med to halefinner som peker opp og såvidt innover mot midten av bilen.

### BAT-7

Den andre BAT-modellen ble presentert på bilutstillingen i Torino i 1954, året etter BAT-5. BAT-7 videreførte forgjengerens utseende, og også her benyttet Bertone sin kompetanse fra arbeider for flyindustrien til utvikling av aerodynamiske halefinner. Fronten var lavere enn på BAT-5, og hovedlyktene var plassert enda nærmere midten av bilen.

### BAT-9

Den tredje og siste BAT-modellen ble presentert på bilutstillingen i Torino i 1955. Denne var bygget for å likne mer på de vanlige Alfa Romeo-modellene enn de øvrige bilene i serien, og har ofte blitt kalt den vakreste av de tre BAT-modellene. BAT-9 hadde ikke fullt så markerte spoilere og halefinner som de tidligere modellene.

### BAT-11

Mer enn 50 år etter at siste modell i BAT-serien ble presentert, viste Bertone og Alfa-Romeo BAT-11 under bilutstillingen i Genève i 2008. Bilen ble ikke presentert på selve bilutstillingen, selv om premierevisningen av bilen foregikk samtidig som utstillingen. BAT-11 er basert på Alfa Romeo 8C Competizione, og deler en rekke visuelle elementer med de klassiske BAT-modellene fra 1950-tallet.

## Eksterne lenker
*
Sverre Bentzen

**Sverre Bentzen** (født 6. oktober 1941, død 4. januar 2022 i Oslo) var norsk skuespiller.

## Utdannelse og karriere
Han begynte sin karriere som elev ved Chat Noir Teater i Oslo. Deretter arbeidet han ved Rogaland Teater, Trøndelag Teater, Oslo Nye Teater og Fjernsynsteatret. I 1990 ble han ansatt ved Det norske teatret, der han forble resten av sin karriere.

Bentzens innsats i Russerevyen i Oslo i 1960 resulterte i engasjement i Chat Noir i perioden 1960–1962.

Foruten flere større dramatiske roller i skuespill av Shakespeare, Tsjekhov, Strindberg og Ibsen (blant annet som Jørgen Tesman i *[[Hedda Gabler]]*, Hjalmar Ekdal i *[[Vildanden]]* og tittelrollen i *[[Peer Gynt]]*), har Sverre Bentzen spilt  roller i en rekke komedier, farser, revyer og musikaler.

På sine eldre dager spilte han blant annet Den arbeidslause i *Personkrins 3:1* av Norén, direktør Whalen i *Ingenting om nattergalen* av Tennessee Williams, Zauberkönig i *Historier frå Wienerskogen* av von Horvath, Sorin i *[[Måken]]* av Tsjekhov, den eldste Peer i Robert Wilsons *Peer Gynt*-oppsetning, Ernst i *Kaos er granne med Gud* av Norén, gamle Mahon i *Helten frå den grøne øya* av Synge, Big Daddy i *[[Katt på hett blikktak|Katt på heitt blekktak]]* av Tennessee Wiliams, Oidipus i *Døden i Teben* av Jon Fosse/Sofokles, Peachum i *[[Tolvskillingsoperaen]]* av Brecht/Weill. Han hadde også roller i flere spel, herunder *[[Spelet om Heilag Olav]]* (Stiklestadspelet) og *Kristin Lavransdatter* på Jørundgard Middelaldersenter i Sel kommune.

På film hadde Bentzen biroller i blant annet *[[Herman (film)|Herman]]* (1990), *[[Farlig farvann]]* (1995) og *[[Salige er de som tørster]]* (1997).

## Priser og stipend
Sverre Bentzen er hedret med Aksel Waldemars minnepris og Hulda Garborgs stipend.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bertone Genesis

**Bertone Genesis** (eller **Lamborghini Genesis**, som den ofte kalles) er en konseptbil designet for den italienske bilprodusenten Lamborghini av designhuset Bertone. Bilen ble første gang presentert på bilutstillingen i Torino i 1988.

Bilen er en futuristisk MPV med måkevingedører foran og skyvedører bak. Den var utstyrt med den samme V12-motoren som Lamborghini Countach med 455 hk, koblet til en tretrinns automatisk girkasse. Bilen hadde motoren plassert foran, og var bakhjulsdreven.

Modellen var aldri ment for produksjon, og var utelukkende ment som en designstudie.

## Eksterne lenker
* Lamborghini Genesis på The Lamborghini Registry
Kirkekunst

**Kirkekunst** eller **kirkelig kunst** omfatter billedkunst og kunstgjenstander til utsmykning av kirkebygg, både utvendig og innvendig i kirkerommet. Kirkekunsten er en del av den kristne kunsten og har hatt flere funksjoner: den har blitt brukt både som dekorasjon av bygninger og inventar, som maktdemonstrasjon for å vise kirkens storhet som trossamfunn, som religiøse meditasjonsstykker for ro og kontemplasjon og som pedagogisk verktøy for å synliggjøre bibelhistoriene og det kristne budskapet.

## Eksempler

Kirkekunsten omfatter både skulpturer, relieffer, utskjæringer og malerier såvel som ulike typer bruksgjenstander og annet inventar. Det kan være kors, krusifikser og innvielseskors, altere, altertavler, triptyker (tredelte altertavler) og ikonostaser (bildevegger i ortodokse kirker), alterskap og alterfrontaler, døpefonter, prekestoler, freskomalerier og kalkmalerier, glassmalerier og rosevinduer, ikoner og helgenbilder, baldakiner (prydtak over prekestoler) og tabernakler (takhimler over altere), Ciborium (ortodoks alterbaldakin eller katolsk beholder for nattverdsbrødet), korstoler og misericordia (klappseter i korstoler), sedilia (prestens sete i koret), sakrarier (utslagsvasker i katolske kirker), kirkeskip og andre votivgaver, epitafer (personlige minnetavler) og kirkeorgler. Utvendig kan kirkekunsten omfatte tympanoner (dekorerte buegavler), vannkastere (gargoyler eller takrenner) og annet. 

## Historikk
Kirken var i mange århundrer den viktigste oppdragsgiveren og pådriveren for kunst, håndverk  og arkitektur i Europa. Kirkekunsten var derfor ledende som kunstnerisk stilskaper fram til 1700-tallet. Etter reformasjonen på 1500-tallet ble bruken av middelalderens symboler, kirkekunst og -dekor mindre i den protestantiske kirken, men kom tilbake i nye former og med ny styrke seinere.
## Se også

* Bildeforbudet i Det gamle testamentet
* Ikoner
* Kristen kunst
* Kristen ikonografi
* Kirkemusikk
Zagato Raptor

**Zagato Raptor**, også kjent som **Lamborghini Raptor**, er en konseptbil designet for den italienske bilprodusenten Lamborghini av Zagato i samarbeid med Alain Wicki, som var ansatt hos Lamborghini. Bilen ble første gang presentert på bilutstillingen i Genève i 1996, og er utstyrt med en innovativ dørløsning, hvor hele den midtre delen av bilen svinger opp og frem. Chassiset er hentet fra en firehjulsdreven utgave av Lamborghini Diablo.

Bilen er utstyrt med både V12-motoren og drivverket fra Diablo, men det faktum at bilen mangler ABS-bremser og antispinn-systemer, samt at karosseriet i stor grad er fremstilt av karbonfiber, gjør at den er adskillig lettere enn Diablo.

Mange mente modellen var utmerket til å fylle tomrommet mellom Diablo og dens etterfølger, den gang kalt Canto, men Lamborghini valgte å ikke produsere Raptor. Alain Wicki forsøkte senere å videreutvikle den på egen hånd, med hjelp fra Zagato, men det ble aldri startet noen ytterligere produksjon. Wicki eide selv den eneste prototypen frem til 2000, da den ble auksjonert bort til en privat samler.

## Eksterne lenker
* LamboCars: Zagato Raptor
Prong

**Prong** er et tidligere crossover thrash metal-band og senere post-thrash/industriell metal-band stiftet i 1986. De hadde to uavhengige utgivelser; *[[Primitive Origins]]* og *[[Force Fed]]*. Albumene tiltrakk oppmerksomheten til Epic Records, som signerte trioen i 1989. Bandet splittet opp i 1996 etter *[[Rude Awakening (Prong-album)|Rude Awakening]]*-turneringen, men gjenforente i 2002.

Medlemmer av band som Korns Jonathan Davis, Demon Hunters Ryan Clark og Static-X ser på bandet som en innflytelse til deres musikkstil.

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Magne Raundalen

**Magne Raundalen** (født 1941 i Tørdal i Telemark) er en norsk barnepsykolog. Han er en av Norges mest kjente fagpersoner som jobber med barn i krise, både kreftsyke barn, barn som er blitt mobbet og flyktningbarn. Som president i den norske UNICEF-komiteen har han besøkt krigsherjede land og hjulpet barn som bærer på traumer i forbindelse med krig og konflikt. Raundalen er psykolog ved Klinikk for krisepsykologi (etablert av Atle Dyregrov i 1988) i Bergen. Han har utgitt flere bøker om psykologiske emner.

I 2000 ble Magne Raundalen utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden for sitt arbeid for barn og unge. Han mottok Stine Sofies Barnerettspris i 2021.

## Eksterne lenker
* Norsk forskningsinformasjon om publikasjoner av Magne Raundalen
Lamborghini Canto

**Lamborghini Canto**, også kjent som **Project L-147**, var den planlagte etterfølgeren til superbilen Diablo fra den italienske bilprodusenten Lamborghini.

Den opprinnelige prototypen, som ble designet av italienske Zagato i 1998, ble droppet, og Lamborghinis egen designavdeling tok selv over den videre utviklingen av modellen. Canto ble aldri presentert for publikum, men det antas at den la grunnlaget for Diablos etterfølger Murciélago.
Kvalsund (Herøy)

**Kvalsund** er et tettsted og en av tre grunnkretser på Nerlandsøy i Herøy kommune i Møre og Romsdal. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar  i tillegg er det noe over hundre innbyggere i Kopperstad. Kvalsund har påviste bosetninger som er 6000 år gamle. Grunnkretsen omfatter to matrikkelgårder, *Kvalsund* og *Teige*. Kvalsund grenser til Kopperstad i vest og Kvalsvik i nord. Tettstedet er vokst sammen med Kopperstad og de to omtales gjerne som ett tettsted.

Nerlandsøybrua forbinder Kvalsund med Igesund over Søre Vaulen. Like ved brua ligger Kvalsund gartneri og Herøy Byggsenter, mens havnen med dypvannskai og småbåthavn ligger litt lenger nord. Ovenfor havnen ligger Handelshuset, en dagligvarebutikk etablert i 1908. Ved gartneriet ligger det også en gravplass.

Tettstedet har hatt en tydelig vekst de siste årene. Etterspørselen etter tomter og hus har ført til et større utbyggingsprosjekt i området mellom Handelshuset og Teigane. Første trinn som ble påbegynt i 2011 fikk opp et leilighetskompleks på 14 leigheter som ferdigstilles i 2012 og et boligfelt med 30 tomter. Tre hus blir ferdigstilt i 2012 og over halvparten av tomtene er solgt. Andre trinn i utviklingsprosjektet ble påbegynt i 2012 og omfatter et stort et nytt leilighetskompleks på 14 leiligheter, 14 nye tomter, 16 naust, 19 rorbuer og et offentlig badeområde med kunstig strand. Oppunder fjellet Teigetua der det i dag er en større granskog er det potensial for et hundretalls tomter og et trinn tre, om interessen for tomter opprettholdes.

### Befolkningsutvikling

## Næringsliv

Handelshuset er en Spar-butikk som ble etablert i 1908 som «S. Madsen». Tidlgere var det to dagligvarehandler i bygda, men den andre ble lagt ned på begynnelsen av 1980-tallet. Byggevarekjeden Bygger'n har et større senter på Kvalsund som både selger byggartikler og bygger hus. Kvalsund Gartneri deriver også planteproduksjon her. Hovednæringsveien i tettstedet er likevel fiske og flere sjarker har tilhold der. Mange jobber også innen offshore. Det er ett gårdsbruk i drift på Kvalsund.

Kvalsund har et større havneområde beskyttet av to moloer, med småbåthavn og rorbuer. Flere sjarker og mindre fiskebåter har dette som hjemmehavn. Havnen var ferdigbygget tidlig på 1970-tallet.

## Geografi
Kvalsund strekker seg fra Søre Vaulen og opp på Kvalsundfjellet. Fylkesvei 20 kommer over til Kvalsund fra Bergsøya og går videre til Kopperstad. Fylkesvei 21 starter fra fylkesvei 20 og går utover mot Kvalsvik. Kvalsund er rimelig flatt nede ved sjøen, før det går brattere og brattere først opp mot Teige og videre opp på fjellet. På fjellet finner man toppen Teigetua og et mindre vann. I nordøst ligger Langeneset og Teigeneset, og Kyrkjeholmen. Mellom Teigeneset og Grønholmen ligger Breidsundet i Holmefjorden, samt noen mindre skjær.

## Historie
I 1920 ble det funnet to skip som man senere har datert til 600-tallet i myren på gården Kvalsund. Det største har fått navnet Kvalsundskipet, mens det minste kalles Kvalsundfæringen. Arkeologiske utgravninger i 2011 har påvist 6000 år gamle bosettinger i Kvalsund, samt et omfattende samfunn for rundt 2400 år siden. 

## Referanser
Reprise Records

**Reprise Records** er et amerikansk plateselskap eid av Warner Bros. Records Group. Plateselskapet ble stiftet av Frank Sinatra i 1960.

Kjente artister signert under Reprise Records inkluderer Frank Sinatra,The Smashing Pumpkins, Avenged Sevenfold, The Used, Mastodon, Eric Clapton, Green Day, Fleetwood Mac, Josh Groban, My Chemical Romance, Tiny Tim og Depeche Mode.

## Eksterne lenker

*
Det psykologiske fakultet (UiB)

**Det psykologiske fakultet ved [[Universitetet i Bergen]]** er Skandinavias eneste psykologiske fakultet. Det startet som et institutt i 1964 og ble eget fakultet i 1980, ved at det sammen med Det juridiske fakultet ble skilt ut fra Det samfunnsvitenskapelige fakultet. Professor Bjørn Christiansen var den sentrale arkitekten for utbyggingen av profesjonsstudiet i psykologi og drivkraften bak opprettelsen av Det psykologiske fakultet. Det var ved opprettelsen det eneste psykologiske fakultet i Skandinavia, og er fremdeles det eneste ved et norsk universitet.

Den første dekan etter opprettelsen var professor Hallgrim Kløve, deretter fulgte professorene Tordis Dalland Evans (den første kvinnelige dekan ved et norsk universitet, 1986-1990), Geir Nielsen (1991–1992), Håkan Sundberg (1993–1998), Odd E. Havik (1999–2005), Gerd Kvale (2005–2010), Jarle Eid (2010-2017), Bente Wold (2017-2021) og Norman Anderssen (2021-).

Psykologisk fakultet består av fem institutt: Institutt for biologisk og medisinsk psykologi, Institutt for klinisk psykologi, Institutt for samfunnspsykologi, Institutt for pedagogikk og Institutt for helse, miljø og likeverd (HEMIL). I tillegg inngår Senter for krisepsykologi og Centre for the Science of Learning & Technology (SLATE). 

På undervisningssiden drev fakultetet i starten primært profesjonsutdanning i psykologi, det som den gang het "embetsstudiet i psykologi", og som ble startet opp i Bergen under Bjørn Christiansens ledelse i 1969. I dag er psykologisk fakultet et breddefakultet med 16 studieprogram som spenner fra psykologi både som profesjonsstudium, disiplinfag, anvendt fag innenfor arbeids og organisasjonspsykologi og helsefremmende arbeid, til logopedi, barnevern og pedagogikk. Bredden innenfor forskning er tilsvarende stor, med studier både av nevral aktivitet i hjernen, beslutningsprosesser, migrasjon, innovative behandlingsformer i helsevesenet, mobbing i arbeidslivet og skolereformer. 

Det psykologiske fakultet har fem institutter og tre sentre:
* Institutt for samfunnspsykologi
* Institutt for klinisk psykologi
* Institutt for biologisk og medisinsk psykologi
* Institutt for pedagogikk
* SLATE (Centre for the Science of Learning & Technology) 
* Institutt for helse, miljø og likeverd (HEMIL)
* Senter for krisepsykologi
* Nasjonalt kompetansesenter for spillforskning (SPILLFORSK)

## Eksterne lenker
* Fakultetets hjemmeside
*https://www.uib.no/psyfa/137717/fra-den-spede-begynnelsen-til-eget-fakultet
*Landsverneplan for Kunnskapsdepartementet – Psykologibygget
Charlie Higson

**Charles Murray Higson** (født 1958) er en britisk skuespiller, komiker og forfatter.

Higson ble født i Frome i Somerset, som den tredje av fire brødre. Han studerte engelsk og amerikansk litteratur ved University of East Anglia, sammen med blant annet Paul Whitehouse, og fullførte studiene der tidlig i 1980-årene. Fra 1980 til 1986 var han vokalist i bandet The Higsons. Deretter jobbet han en tid som bygningsarbeider før han slo seg sammen med Whitehouse som manusforfatter for Harry Enfield for serien *[[Harry Enfield and Chums]]*. I 1994 skapte Higson og Whitehouse TV-serien *[[The Fast Show]]*, som ble en stor suksess gjennom fire sesonger fra 1994 til 2000.

I 2000 og 2001 var han produsent, regissør, manusforfatter og spilte noen roller i *[[Randall & Hopkirk (Deceased)]]*. Etter det har han blant annet skrevet og spilt i *[[Swiss Toni]]* på BBC Three, en serie som har sitt opphav i en av figurene fra *The Fast Show*.

I 2004 ble det annonsert at han hadde planer om å skrive en serie romaner om James Bond. De skulle være rettet mot yngre lesere, og handle om Bonds år som skolegutt på Eton College. Per 2007 har det kommet ut tre romaner i serien, og to ytterligere titler i serien som kalles «Young Bond» er annonsert.

I 1995 giftet han seg med Victoria L. Fullick og de har tre barn sammen.

## Bibliografi
* *By Royal Command* (Young Bond, 2010), på norsk *På kongelig befaling*
* *Hurricane gold* (Young Bond, 2009), på norsk *Farlig gull*
* *Double or Die* (Young Bond, 2007), på norsk *Doble eller dø*, ISBN 0-14-132203-9
* *Blood Fever* (Young Bond, 2006), på norsk *Blodfeber*, ISBN 0-14-131860-0
* *SilverFin* (Young Bond, 2005), på norsk *Silverfin-mysteriet*, ISBN 0-14-131859-7
* *Getting Rid of Mister Kitchen (1997)
* *The Fast Show Book* (med Paul Whitehouse, 1996), ISBN 0-7522-2267-8
* *Full Whack* (1995), ISBN 0-241-00287-7
* *Happy Now* (1993), ISBN 0-241-13363-7
* *King of the Ants'' (1992), ISBN 0-241-13207-X

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* BBC Talent Guide Profile 
* Alternativ BBC-portrett
* CommanderBond.net, intervju med Charlie Higson
*
Kvalsundskipet

**Kvalsundskipet** (også kjent som *Kvalsund 2*) er et rent roskip (et lite langskip uten mast og råseil) som gjerne tidfestes til perioden mellom år 780 - 800. Skipet ble funnet i en myr på Kvalsund i Herøy kommune i Møre og Romsdal i 1920, sammen med en mindre robåt kalt Kvalsundfæringen.

## Beskrivelse

## Funnet og utgravningen
Sommeren 1920, under torvskjæring på gården til *Johannes J. Kvalsund*, støtte man på en åre i myren, og Bergens Museum ble kontaktet. Arkeologen Haakon Shetelig reiste samme dag og kom fram til Kvalsund 2. juli. Før gravingen begynte ble det markert en grunnlinje på 20 m vest for snittet der en først hadde støtt på treverket fra skipet, og hele feltet ble ut fra denne inndelt i ruter på 1 m². Alle funnstykker ble liggende på stedet fram til hele feltet var avdekket, for å kunne fotografere funnet som en helhet. Etter dette ble bitene satt inn med karbolium og linolje, og fraktet til Bergen ombord på skipet *Eliezer*. Utgravningen tok ca. tre uker.

I 1975 ble det laget en kopi i full størrelse, som nå er utstilt på Sunnmøre Museum i Ålesund. En kopi av den mindre båten er utstilt ved Herøy kystmuseum.

## Etterarbeid og tolkning
Det ble stadfestet av botanikere at siden funnstedet var en myr i skrånende terreng kunne funnet ikke være rester av et fartøy som hadde sunket i ferskvann som seinere var blitt tilvokst og omdannet til myr. Botanikerne fant også ut at graven hadde stått åpen en stund før skipsdelene ble lagt nedi og dekket til.

Funnet som helhet bestod kun av trestykker som var lagt i en nord-sør-orientering, og bortsett fra et område lengst i sør som lå litt dypere, i ett plan. Lange og smale stykker som kledning og deler av masten var lagt horisontalt, parallelt og etter hverandre, mens kortere stykker som spantene lå på tvers av de lange. I tillegg til båtstykkene ble det funnet en pil, stykker av en skål, og en 72,5 cm lang hul og kjegleformet tregjenstand som muligens kan ha vært en ropert.

Skipsdelene var knekte eller ødelagte, men det var kun unntaksvis spor etter øks eller annet egget verktøy på dem. Dette sammen med gravstedet &ndash; det er flere gravrøyser, en bautastein og et offersted med alter like i nærheten &ndash; leder til hypotesen om at skipet har blitt ofret ved å bli knust i biter og gravd ned i en myr, kanskje som bytte etter et slag.

## Datering
I 1980 ble det gjort en C14-datering av skipet, og den tilsa at skipet kunne være bygd på slutten av 600-tallet.
Men nå (2020) er restene av Kvalsundskipet årringdatert, og denne metoden er langt mer nøyaktig. Yngste bevarte årring er dannet i 766. Men geitveden mangler, og en må kompensere de manglende årringene. Enten var bevaringsholdene i myra for dårlige eller geitveden er blitt hogd bort av båtbyggeren. Legger vi til et statistisk tillegg for de manglende årringene i geitveden, ligger byggetidspunktet innenfor perioden 780-800.

## Referanser


## Se også
* Nydamskipet (et tidligere skip funnet i Danmark)
* Osebergskipet (et vikingskip funnet i Norge)

## Kilder
* Hallvard Leinebø, *Kvalsundskipet &ndash; Norges eldste rekonstruerte skip*
Arabella Weir

**Arabella Weir** (født 6. desember 1957) er en britisk komiker, skuespiller og forfatter.

Hun ble født i San Francisco i USA, og er datter av den tidligere britiske ambassadøren sir Michael Weir. Hun er gift med dr Jeremy Norton, og har to barn, Isabella og Archie.

Fra 1994 til 2000 spilte hun en rekke roller i TV-serien *[[The Fast Show]]*. Hun er også kjent som forfatter av flere bøker, blant annet *Does My Bum Look Big In This?*, en tittel som er hentet fra en frase fra hennes rollefigur i *The Fast Show*. Hun har også skrevet bøkene *Onwards and Upwards* og *Stupid Cupid*. Hun har også skrevet for avisene *The Independent* og *The Guardian*.

I 2003 spilte hun i serien *[[Posh Nosh]]*, som hun skrev sammen med Jon Canter. Hun har også bidratt til BBC-serien *[[Grumpy Old Women]]*, og har vært en regelmessig bidragsyter i radioserien *[[Smelling of Roses]]*.

## Bibliografi
### Romaner
* *Does My Bum Look Big in This?: the Diary of an Insecure Woman* (1998)
* *Onwards and Upwards* (2000)
* *Stupid Cupid* (2002)

### Sakprosa
* *The Real Me is Thin: or Why All Women Think They're Fat* (2011)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Arkiv med bidrag hos *[[The Guardian]]*
Digital Audio Tape

**Digital Audio Tape (DAT)** er et opptaksmedium som brukes til å lagre digital informasjon, ofte musikk. Formatet ble utviklet av Sony på midten av 1980-tallet. Det tok likevel flere år før avspillere med opptaksfunksjon ble sluppet på markedet, fordi musikkindustrien, med RIAA i spissen, truet med å saksøke alle som gjorde dette. Bakgrunnen var at industrien fryktet at muligheten for å kunne lage perfekte kopier av utgivelser ville ødelegge for det regulære salget. I 1992 hadde partene kommet frem til et kompromiss, og slapp DAT-spillere med et system for digital rettighetsadministrasjon (DRM) kalt SCMS, som skulle hindre seriekopiering. I praksis var formatet allerede utkonkurrert av CD-teknologien, som både var uten DRM-system og allerede integrert i de fleste PC-er på markedet.

Ifølge en online nyhetstjeneste annonserte Sony i november 2005 at de ville stanse eksporten av DAT-opptakere.

## Referanser
Europavei 43

**Europavei 43** går mellom Würzburg i Tyskland og Bellinzona i Sveits.

Trasé fastlagt av UNECE: Würzburg – Ulm – Lindau – Bregenz – St. Margrethen – Buchs – Chur – San Bernardino – Bellinzona

## Knutepunkter

}

|}

## Eksterne lenker
Bush House

**Bush House** er et bygningskompleks i den sørlige enden av Kingsway i London, mellom Aldwych og Strand. Det består av en sentralbygning og fire fløyer. Bygningen eies av det japanske selskapet Kato Kagaku. HM Revenue and Customs holder til i den sørvestlige fløyen, mens blant andre Dundas & Wilson har sine lokaler i den sørvestlige fløyen.

BBC World Service holdt til i Bush House i 70 år, fra vinteren 1941 til sommeren 2012. BBCs siste sending fra Bush House gikk på lufta 12. juli 2012. BBC World Service holder nå til i Broadcasting House.

Sentralbygget og de fire fløyene ble oppført mellom 1923 og 1935, og både oppdragsgiver, arkitekt og de første eierne var amerikanere. Komplekset har navn etter Irving T. Bush, som fikk tillatelse til byggplanene i 1919. Det var planlagt som et stort handelssentrum og ble tegnet av Harvey Wiley Corbett. 4. juli 1925 fant den høydelige åpningen sted. I 1929 ble det hevdet at bygningen var den mest kostbare i hele verden, etter at det var brukt rundt to millioner pund på byggingen.

Etter at en landmine førte til skader på Broadcasting House i London den 8. desember 1940, flyttet BBC European Service inn i sørøstfløyen i Bush House. I 1958 flyttet resten av BBC Overseas Service inn.
Fiat 1100

**Fiat 1100** er en bilmodell produsert av den italienske bilprodusenten Fiat mellom 1937 og 1969.

## Fiat 508C Nuova Balilla 1100

Fiat 1100 ble først introdusert i 1937 som en oppdatert utgave av Fiat 508 «Balilla» (det egentlige navnet var *Fiat 508C*), med et utseende ikke ulikt Fiat 500 «Topolino» fra 1936 og den større Fiat 1500. Bilen var utstyrt med en 1.1-liters (1&nbsp;089 ccm), firesylindret motor med overliggende ventiler, hadde en firetrinns manuell girkasse og var bakhjulsdreven. Senere fikk bilen en ansiktsløftning med endret front, og fikk navnet *1100B*, med tilnavnet *1100 Musone* («Musone» betyr «Lang nese»). Etter 2. verdenskrig ble modellen reintrodusert (i 1949), med nytt navn, *1100E*.

## Fiat 1100-103
I 1953 ble 1100 redesignet som en kompakt, firedørs sedan, med et moderne karosseri og integrerte frontlykter. Den nye modellen fikk navnet **1100/103**, etter prosjektnummeret, og var tilgjengelig i to ulike varianter: «Economica» og «Standard», der «Economica» var en billigere utgave. Bilen var også tilgjengelig i en mer sportslig utgave, *1100TV*, med en tredje lykt plassert midt i grillen, og i stasjonsvognutgave.

Mellom 1956 og 1960 fikk modellen flere små endringer i design og funksjon, blant annet ny grill, en mer rektangulær profil, tofarget lakk og små halefinner med nye baklykter. En spesiell utgave, 1100 *Granluce*, ble lansert i 1959 med både halefinner og bredere vinduer. Den kunne også leveres med den kraftigere 1.2-liters (1&nbsp;200 ccm) motoren.

I 1962 introduserte Fiat tredje generasjon 1100, med navnet **1100D**. Dette var en firedørs sedan, ikke ulik *Granluce*, men med et noe annerledes karosseri. 1100D hadde relativt stor suksess i Italia på 1960-tallet, og forble i sin opprinnelige form frem til 1966, da den nye 124-modellen ble introdusert.

Den aller siste 1100-varianten, lansert samme år, var **1100R** (Der «R» står for «Rinnovato»). Denne hadde et nytt design, med firkantet hekk og en ny front ikke ulik den større Fiat 124. 1100R var i produksjon frem til 1969, da Fiat 128 ble lansert.

I India var Fiat 1100D i produksjon helt frem til 2000, under navnet Premier Padmini.
Fiat 8V

**Fiat 8V** (eller «Otto Vu») er en sportsbil fra den italienske bilprodusenten Fiat, produsert fra 1952 til 1954. Bilen ble første gang presentert på bilutstillingen i Genève i 1952, og navnet *8V* ble valgt fordi Fiat trodde Ford eide varemerket «V8».

Kun 114 eksemplarer ble bygget, i flere ulike versjoner. Ingen var noen kommersiell suksess, men modellen gjorde det godt i racing. Bilen hadde ingen deler felles med andre Fiat-modeller, med unntak av differensialen, men flere deler ble produsert av Siata, og også brukt på deres biler. 8V ble utviklet av Dante Giacosa og designeren Fabio Lucio Rapi, og bilen var utstyrt med en V8-motor som opprinnelig hadde blitt designet for en luksussedan. 

34 av bilene hadde et fabrikksbygget karosseri fra Carozzeria Speciale FIAT. Enkelte eksemplarer hadde karosseri fra andre, italienske karosseribyggere. Carozzeria Zagato bygget 32 eksemplarer de kalte «Elaborata Zagato», mens både Ghia og Vignale også bygget karosserier. De fleste var coupé-utgaver, men også enkelte roadster-eksemplarer ble bygget.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Broadcasting House

**Broadcasting House** («kringkastingshuset») er hovedkvarteret til BBC og ligger ved Portland Place i London. Det huser BBC Radio 2, Radio 3, Radio 4, 6 Music og BBC 7.

Bygningen ble åpnet 14. mai 1932 og er fredet. Foran bygningen står Eric Gills statuer av «Prospero» og «Ariel» fra Shakespeares *[[The Tempest]]*.

For tiden undergår komplekset en omfattende renovering og utbygging, som skal være ferdig i 2011. Da skal Broadcasting House også bli sete for BBC News (både radio og fjernsyn; nå i BBC Television Centre), BBC Radio og BBC World Service (nå i Bush House). I forbindelse med renoveringen ble to tilbygg fra etterkrigstiden revet i 2005, og samtidig ble en ny bygning ferdigstilt.

## Eksterne lenker
*
Gert Fredriksson

**Gert Fredriksson** (1919–2006) var en svensk padler og er Sveriges mestvinnende olympiautøvere gjennom tidene.

Gert Fredriksson vant totalt seks olympiske gullmedaljer i fire olympiske leker og er den eneste svensken som har blitt olympisk mester i fire OL. Han vant også 7 VM-gull og i 1949 ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje.

## OL-medaljer
* **[[Sommer-OL 1948|1948]]  [[London]]:** 
**  **gull** – K1  1 000 meter  
**  **gull** – K1 10 000 meter 
* **[[Sommer-OL 1952|1952]]  [[Helsingfors]]:**
**  **gull** – K1 1 000 meter 
**  sølv – K1 10 000 meter
* **[[Sommer-OL 1956|1956]]  [[Melbourne]]:**
**  **gull** – K1 1 000 meter 
**  **gull** – K1 10 000 meter
* **[[Sommer-OL 1960|1960]]  [[Roma]]:**
**  **gull** – K2 1 000 meter
**  bronse – K1 1 000 meter

## VM-medaljer
* **[[1948]]:**
**  **gull** – K1 500 meter
**  **gull** – K1 4x500 meter 
* **[[1950]]:**
**  **gull** – K1 1000 meter
**  **gull** – K1 4x500 meter
**  sølv –  K1 10000 meter 
* **[[1954]]:**
**  **gull** – K1 500 meter
**  **gull** – K1 1000 meter
**  **gull** – K1 4x500 meter
* **[[1958]]:**
**  sølv – K1 500 meter
**  bronse – K1 1000 meter
**  bronse – K1 4x500 meter

## Referanser


## Eksterne lenker
*