Symfoni nr. 4 (Valen)

***Symfoni nr. 4, opus 43*** av Fartein Valen fra 1949 er hans siste symfoni. Den er den mest «klassiske» av hans fire symfonier.

## Besetning

Verket er skrevet for et orkester bestående av 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 2 valthorn, 2 trompeter og strykere. 

En typisk framføring varer rundt 18 minutter. Verket er tilegnet Jenny og Magne Valen-Sendstad og er utgitt på Harald Lyches Musikkforlag.

## Bakgrunn
 
De første skissene til symfonien er datert i september 1947. Valen hadde bare to måneder tidligere gjort stor lykke på ISCM-festivalen i København der hans orkesterverk «Sonette di Michelangelo», opus 17, nr. 1 ble fremført. Og han hadde tidligere samme år signert en gunstig kontrakt med Harald Lyche & Co's musikkforlag om trykking av sine komposisjoner. Dessuten hadde han fått en bestilling på en klaverkonsert fra den ukrainsk-engelske pianisten Alexandr Helmann.

Komponeringen av fjerdesymfoniens første sats gikk tregt og tok nesten ett år. I september 1948 var han i gang med andre sats, og hele symfonien var fullført i september 1949. 

Symfonien fikk sin urfremførelse først etter Valens død, den 6. oktober 1956 i Malmö av Malmö Symfoniorkester dirigert av Sten-Åke Axelson. Den norske premieren fant sted i Universitetets Aula den 14. februar 1962 av Filharmonisk Selskaps Orkester dirigert av Øivin Fjeldstad.
 
## Verket
I likhet med Valens tre første symfonier finnes det formmessige elementer fra den klassisk-romantisk symfonien. Men i motsetning til de foregående symfoniene forlater han nå firesatsmodellen og benytter kun tre satser. Dessuten er fjerdesymfonien mer forenklet og «klassisk» enn sine forgjengere. Valen var i 1947 og årene etter svært opptatt av Mozart, og han la ned et stort arbeid i formanalyse av Mozarts komposisjoner. Dessuten fordypet han seg i diverse Mozart-litteratur, bl.a. Alfred Ensteins Mozart-biografi. Ifølge Tjøme er fjerdesymfonien tydelig influert av Mozart gjennom en stadig større forenkling - «helt i tråd med Mozarts elegante musikanteri». 

Fjerdesymfonien har heller ikke utenommusikalske referanser som de tre foregående symfoniene og kan derfor betraktes som «absolutt musikk». Dette peker også i retning av en mer klassisk enn en romantisk estetikk.

### Første sats: «Allegro»
Første sats med tempobetegnelsen «Allegro» bygger på en sonatesatsform. Hovedtemaet blir presentert av celli med tremolo i førstefioliner og et mottema i klarinetter:

:
\relative c* {
\time 4/2
\set Staff.midiInstrument = #"string ensemble 1"  
\set Score.tempoHideNote = ##t \tempo 2 = 90
\clef bass
  \set Score.barNumberVisibility = #all-bar-numbers-visible
  \override TupletBracket #'stencil = ##f
  \set Score.currentBarNumber = #3
  \key c\major
  % Permit first bar number to be printed
  \bar ""
c,,4.\pp^"vcl"( b8) c4.( f,8) fis4( e2) bes'4(|es as2) d8\>( a e2.\<) c'8\!( g |cis,4.\< d8 cis4. d8 b1\f
}
</score>    

Hele satsen karakteriseres av melodiske girlandere i treblåsere og punkterte rytmer. 

===Andre sats: «Larghetto»===
Andre sats «Larghetto» går i taktarten 3/8. Tjøme mener Valen her har forsøkt å kombinere den klassiske symfoniens to midtsatser (den langsomme satsen og [[menuett]]-satsen) i en og samme sats, noe som også kan være forklaringen til at symfonien kun har tre satser. 

Satsen bygger på en [[lied|liedform]]: A-B-B'-A'-gjennomføringsdel. A-delen består av to korte motiver motiver, hvorav det ledende blir presentert av førstefioliner: 

:<score %vorbis="1"%%T257066%>
\relative c* {
\time 3/8
\set Staff.midiInstrument = #"string ensemble 1"  
\set Score.tempoHideNote = ##t \tempo 8 = 50
  \set Score.barNumberVisibility = #all-bar-numbers-visible
  \override TupletBracket #'stencil = ##f
  \set Score.currentBarNumber = #1
  \key c\major
  % Permit first bar number to be printed
  \bar ""
e,16.\pp^"1. vln"( as32 c8 bes)| b?( cis d)| f( fis4)

}
 

### Tredje sats: «Chaconne»
Avslutningssatsen er bygget over en chaconne, og Valen drar med dette en linje tilbake til barokken. Det er nærliggende å dra en parallell også til Brahms, som i likhet med Valen valgte å krone sin fjerde og siste symfoni med en chaconne. 

Chaconne-temaet presenteres av celli og kontrabasser over åtte takter. Temaet består av alle tolv tonene i den kromatiske skalen, med én av tonene gjentatt to ganger:

:
\relative c* {
\time 3/4
\set Staff.midiInstrument = #"string ensemble 1"  
\set Score.tempoHideNote = ##t \tempo 4 = 60
\clef bass
  \set Score.barNumberVisibility = #all-bar-numbers-visible
  \override TupletBracket #'stencil = ##f
  \set Score.currentBarNumber = #1
  \key c\major
  % Permit first bar number to be printed
  \bar ""
e,,,2.\pp^"vcl, cb"| a2\<~( a8 bes\! )|es2.\>~|es4\p des( d~)|d b( c) |as2 ges4 | g?2~( g8 des') | f,4\staccato( d'?2--)
}
</score>    

Etter presentasjonen av chaconne-temaet vandrer det rundt i orkesteret i ulike instrumentkombinasjoner i totalt 20 variasjoner.

==Diskografi==
*'Bergen Filharmoniske Orkester** / **Aldo Ceccato** (dirigent) (innspilt ca. 1986)
: ''[[Norway in Music]]'' CDN 31000 (CD, 1987) (+ Valen op. 30)
: ''[[Simax|Simax Classics]]'' PSC3101 (2 CD, 1992) (+ Valen opp. 30, 40, 41)
**Stavanger Symfoniorkester** / **Christian Eggen*' (dirigent) (innspilt 2007)
: *BIS Records* BIS-CD-1642 (CD, 2008) (+ Valen opp. 20, 21 44)

==Noter og referanser==
;Noter
<references group="lower-alpha" />
;Referanser
<references>




</references>

==Litteratur==

* 
* 
* 
==Eksterne lenker==
* [http://www.musikkarven.no/komponister/valen/verker/symfoni-nr.-4-op.-43---fartein-valen.html Om Valens *Symfoni nr. 4* i Forskningsprosjektet *Norsk musikkarv'']