open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Galileo (satellittnavigasjon)

**Galileo** er et system for satellittnavigasjon som etableres av Den europeiske union (EU) og Den europeiske romfartsorganisasjon. Systemet er ment som et alternativ til det militære og amerikansk-kontrollerte Global Positioning System (GPS) og det russiske GLONASS. Systemet ble gjort tilgjengelig for almenheten fra desember 2016 og var da basert på 18 satellitter. Et system med 30 satellitter ventes ferdig utbygd i 2020.

Kun EUs medlemsland får tilgang til det krypterte, avlyttingssikre signalet.

## Historie
Den 30. november 2007 ble EUs transportministre enige om at systemet skulle være operativt innen 2013. Galileo vil ha to operasjonssentre: et i nærheten av München og et i Fucino (130&nbsp;km. øst for Roma). Systemet er oppkalt etter den italienske astronomen Galileo Galilei. Det forventes å være delvis operativt fra 2014 og fullstendig operativt fra 2020.

Et av hovedargumentene for å sette i gang Galileo-prosjektet har vært å ha et system som er uavhengig av USA. USA kan når som helst stenge for all bruk av GPS i for eksempel en krigssituasjon, hvis de finner det hensiktsmessig.

Man forventer å oppnå følgende med Galileo:
* En større nøyaktighet i posisjonsbestemmelsen for alle brukere, ned til meternivå.
* Forbedret satellittdekning ved høye breddegrader. Dette vil være en fordel i nordlige regioner som Skandinavia.
* Et system som er pålitelig også i krigssituasjoner.

Den første testsatellitten, kalt GIOVE-A, ble sendt opp ved hjelp av en russisk Soyuz-Fregat-rakett den 28. desember 2005. Den 12. januar 2006 ble de første Galileo-navigasjonssignalene sendt fra GIOVE-A. En ny og mer avansert testsatellitt, GIOVE-B, ble sendt opp den 27. april 2008. De to første av de i alt 30 satellittene systemet skal bestå av, ble sendt opp 21. oktober 2011. To nye satellitter ble skutt opp 12. oktober 2012. Satellittene kalles opp etter vinnerne av en tegnekonkurranse for barn i alderen 9–11 år.

Systemet ble 15. desember 2016 gjort tilgjengelig for allmennheten, og det var da skutt opp 18 satellitter. Systemet med 30 satellitter ventes ferdig utbygd i 2020.

Per 17. desember 2025 er 34 satellitter skutt opp.

Norske Kongsberggruppen er delleverandør til Galileo programmet.
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Vinnerbildene i tegnekonkurransen for navngivning av satellittene
187 f.Kr.

## Begivenheter
* Selevkos IV blir konge i Selevkidriket

## Dødsfall
* Antiokos III, konge i Selevkidriket
291 f.Kr.

## Begivenheter
* Antiokus I blir medhersker i Seleukide-riket

## Fødsler
* Lü Buwei, kinesisk politiker og kansler i føydalstaten Qin (d. 235 f.Kr.)

## Dødsfall
* Menandros, athensk dramatiker (f. 342 f.Kr.)
164 f.Kr.

## Fødsler
*Kleopatra Thea, herskerinne over Selevkidriket

## Dødsfall
* Antiokus IV, konge i Seleukide-riket
223 f.Kr.

## Begivenheter
*Antiokos III blir konge i Selevkidriket

## Dødsfall
* Selevkos III, konge i Selevkidriket
301 f.Kr.

## Begivenheter
* Antigonos beseires av noen av Aleksanders generaler, og Seleukos I blir herre over Syria.
Fraortes

**Fraortes** (gammelpersisk: 𐎳𐎼𐎺𐎼𐎫𐎡𐏁, *Fravartiš*; gammelgresk: Φραόρτης, *Fraórtēs*. Regjerte fra 675 til sin død i 653 f.Kr.), sønn av Deiokes, var den andre kongen av Media og grunnleggeren av mediansk styre. Han var sønn av Deiokes.

Som sin far startet Fraortes kriger mot Assyria, men ble beseiret og drept av Asurbanipal, kongen av Assyria.

## Liv og virke
All informasjon om ham er fra den antikke greske historikeren Herodot. Ifølge ham var Fraortes sønn av Deiokes og forente alle stammer i Media til et enkelt rike. Han underkastet også perserne og partierne og andre folk i antikkens Iran. Han regjerte i tjueto år (ca. 675 – ca. 653 f.Kr.), skjønt en del forskere har fremmet antagelsen at han kan ha regjert i femti-tre år, ca. 678 – ca. 625. Fraortes er tidvis identifisert med Kaštaritu, en høvding i Media, selv om denne identifikasjonen er antatt som tvilsom. Deiokes ble senere etterfulgt, etter et mellomspill, av sønnen Kyaxares.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* «Phraortes», *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology*
Deiokes

**Deiokes** var den første kongen av mederne, et iransk oldtidsfolk av indo-iransk opprinnelse i den historiske regionen Media innenfor dagens Iran. Han forente syv mediske stammer og ble deres dommer og leder fra 701 f.Kr. Etter syv års styre, trakk han seg, men mederne valgte ham til konge inntil 675 f.Kr. Deiokes bygde et palass i hovedstaden, Ekbatana, nå kjent som Hamadan.

Han ble av den greske historikeren Herodot omtalt som en klok og rettferdig hersker. 

## Referanser


## Kilder
*
Place de la Concorde

**Place de la Concorde** er en plass i Paris, ved den nedre enden av Champs-Élysées, på nordsida av Seinen. Ved plassen ligger *Tuileriene* (Jardin des Tuileries). Fra plassen kan man se oppover Champs-Élysées og til Triumfbuen.

## Historie
Den åttekanta plassen ble tegna av Ange-Jacques Gabriel i 1755, og fikk navnet **Place Louis XV**. På nordsida fikk plassen to like bygninger, én på hver side av Rue Royale; disse er eksempler på periodens arkitektur. Bygningene romma i begynnelsen regjeringskontorer, og den ene er fortsatt hovedadministrasjon for den franske marinen. Den andre er omgjort til luksushotell, Hôtel de Crillon.

Under den franske revolusjon ble statuen av Ludvig XV revet ned og plassen ble omdøpt til **Place de la Révolution**. Det gamle regimet hadde brukt plassen som offentlig rettersted; nå ble det reist en giljotin på plassen. Den 21. januar 1793 ble Ludvig XVI giljotinert her, og senere Marie Antoinette. Under den store terroren ble både Lavoisier, Danton og Robespierre henretta her. På én måned i 1794 ble over 1300 mennesker henretta.

Under thermidor-reaksjonen fra 1795 begynte myndighetene å kalle plassen Place de la Concorde, og i 1830 ble navnet gjort offisielt.

## Obelisken

Den 23 meter høye obelisken midt på plassen var en gave fra visekongen av Egypt til Louis-Philippe i 1836. Den er en 3300 år gammel granittobelisk fra Luxor med hieroglyfer som lovpriser farao Ramses II. I 1998 ble obelisken påsatt en gullbladet pyramide på toppen, til erstatning for den opprinnelige, som var antatt stjålet i 6. århundre f.Kr. Obelisken ligger på den såkalte Axe historique.

USAs ambassade ligger i det nordvestre hjørnet av plassen. Mot nord ligger Madeleine-kirken. Hovedkvarteret til Det internasjonale bilsportforbundet (FIA) ligger også ved Place de la Concorde.
Marino Ascanio Caracciolo

** Marino Ascanio Caracciolo ** (1468–1538) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Caracciolo stammet fra en patrisierfamilie i kongedømmet Napoli. Han studerte i Milano under oppsyn av kardinal Ascanio Sforza.

### Karriere
Han ble i 1513 Milanos ambassadør i Roma. I 1515 var han *orator* for hertugen i Milano ved femte laterankonsil.

Han var pave Leo Xs nuntius til keiser Maximilian I ved Riksdagen i Augsburg. Ved Riksdagen i Worms samarbeidet han og Girolamo Aleandro for den katolske tros sak, og lyktes i å få riksdagen til å beordre Martin Luthers verker brent. Senere var han meglingsmann mellom kong Henrik VIII av England og keiser Karl V og lyktes i å stifte fred mellom de to monarkene. Han var to ganger keiserlig utsending til det venetianske senat, og bevirket opprettelsen av en allianse mellom keiser og senat. Han var pavelig nuntius til det keiserlige hoff 1520&ndash;1523.

### Biskop
I januar 1524 ble han biskop av Catania på Sicilia, men fratrådte allerede i juli samme år til fordel for sin bror Scipione Caracciolo. Etter at broren døde i oktober 1529 ble han på nytt utnevnt til biskop av Catania, men fratrådte igjen i mars 1530, da til fordel for Ludovico Caracciolo.

### Kardinal
Han ble kreert *[[in pectore]]* til kardinal i konsistoriet den 21. mai 1535, publisert ved konsistoriet 31. mai 1535. Han fikk *[[Santa Maria in Aquiro]]* som tittelkirke.

Sammen med kardinalene Agostino Trivulzio og Francisco Quiñones var han legat til kongene Ferdinand av romerne og Frans I av Frankrike i juni 1536.

Etter biskop Ludovicos død i september 1536 ble han for tredje gang utnevnt til biskop av Catania, men i januar 1537 fratrådte han igjen, denne gang til fordel for Nicola Maria Caracciolo.

De andre kardinaler i samme slekt var Innico Caracciolo den eldre (kreert 1666), Innico Caracciolo den yngre (1715), Niccolò Caracciolo (1715), Giovanni Costanzio Caracciolo (1759), Diego Innico Caracciolo (1800) og Filippo Giudice Caracciolo (1833).

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ararat

**Ararat** (tyrkisk: *Ağrı Dağı*; armensk: Արարատ; persisk: آرارات; hebraisk: ) er det høyeste fjellet i Tyrkia

Det er en snødekt, inaktiv vulkan i det nordøstre Tyrkia, 16 kilometer vest for den iranske grensa og 32 kilometer sydvest for den armenske. Fjellmassivet består av to topper, hvorav den høyeste er 5&nbsp;137 moh og den lavere er 3&nbsp;925 moh.

Ararat er en stratovulkan, og var en aktiv vulkan før 2000 f.Kr. I juli 1840 ble området rammet av et jordskjelv, som ødela St. Jakob-klosteret og kapellet som befant seg der. Noe vulkansk aktivitet kan ha funnet sted da.

Fjellet ble første gang besteget i 1829 av Friedrich Parrot.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Global Volcanism Program
VIF

**VIF** kan ha flere betydninger.

## Vitenskap og matematikk
* Variansinflasjonsfaktor, et statistisk mål

## Idrett
**VIF** forbindes gjerne med forkortelsen for Vålerengens Idrettsforening, men det er også forkortelse for en rekke andre idrettsforeninger:

* Vardal Idrettsforening, fra Gjøvik
* Vear Idrettsforening, fra Vear i Stokke kommune
* Vestfossen Idrettsforening, Øvre Eiker kommune i Buskerud
* Vikersund Idrettsforening, fra Vikersund i Buskerud
* Vaaler Idrettsforening, fra Våler i Hedmark

### Vålerengens Idrettsforening
Følgende klubber ligger under paraplyklubben Vålerengens Idrettsforening (VIF) :
* Vålerenga Fotball
* Vålerenga Fotball Damer
* Vålerenga Ishockey 
* Vålerenga Håndball
* VIF Trolls (amerikansk fotball)
Innico Caracciolo den yngre

**Innico Caracciolo** (den yngre) (født 8. juli 1642 i borgen Martini ved Taranto i Italia, død 6. september 1730 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie og var senere biskop av Aversa 1697&ndash;1730.

Han ble bispeviet den 24. mars 1697 av kardinal Galeazzo Marescotti; medkonsekrerende var erkebiskop Francesco Pannocchieschi d'Elci av Pisa og erkebiskop Carlo Loffredo C.R. av Bari. 

Han ble kreert *[[in pectore]]* til kardinal i mai 1715 av pave Klemens XI, publisert ved konsistoriet i desember 1715.

Han deltok ved konklavet i 1721 som valgte pave Innocens XIII, ved konklavet i 1724 som valgte pave Benedikt XIII og ved konklavet i 1730 som valgte pave Klemens XII.

De andre kardinaler i samme slekt var Marino Ascanio Caracciolo (kreert 1535), Innico Caracciolo den eldre (1666), Niccolò Caracciolo (1715), Giovanni Costanzio Caracciolo (1759), Diego Innico Caracciolo (1800) og Filippo Giudice Caracciolo (1833).

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Placido della Marra (1560-1620) *1595
* Kardinal Melchior Klesl  (1552-1630) *1614
* Kardinal Giovanni Battista Maria Pallotta (1594-1668) *1628
* Kardinal Pietro Vidoni den eldre (1610-1681) *1644
* Kardinal Galeazzo Marescotti (1627-1726) *1668
* Kardinal *Innico Caracciolo den yngre* (1632-1739) *1695

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Perdikkas I av Makedonia

**Perdikkas I** (gresk: Περδίκκας Α`) var konge av Makedonia fra rundt 700 til rundt 678 f.Kr.

Om Perdikkas fortalte den antikke historikeren Herodotos:

:«Fra Argos flyktet tre brødre til illyrere, etterkommerne til Temenos, Gauanes, Aeropos og Perdikkas; og dro videre fra illyrere inn i de øvre områdene av Makedonia, kom de til byen Lebaia.»

:«Nå da disse etterkommerne av Perdikkas var grekere, som de sa selv, hadde jeg selv mulighet til å vite og vil vise det i en senere del av min historie.»

## Referanser
Amyntas I av Makedonia

**Amyntas I** (gresk: Ἀμύντας Aʹ, født ca. 540, død 498 f.Kr.) var en konge av Makedonia. Han var sønn av Alketas. Sammen med en kvinne ved navn Eurydike fikk han en sønn som het Aleksander. Amyntas var vasall av Dareios Hystaspes av Persia.

Med Amyntas er det historien om Makedonia først begynte. Han var den første av de makedonske herskerne som hadde kjente relasjoner til andre herskere i andre land. Han gikk i en allianse med tyrannen Hippias i Athen, og da Hippias ble fordrevet ut av Athen, tilbød Amyntas ham området Anthemos ved Thermaikosbukta. Hippias avviste stedet, også Iolkos, da Amyntas ikke eide disse stedene, men kun foreslo en plan om felles okkupasjon.

## Referanser


## Litteratur
* Herodotos v. 17, 94
* Junianus Justinus vii. 2
* Thukydides, ii. 100
* Pausanias, ix. 40
Giovanni Costanzio Caracciolo

**Giovanni Costanzio Caracciolo** (født 19. desember 1715 i Napoli i Italia, død 	22. september eller 22. desember 1780 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i september 1759 av pave Klemens XIII som lekmann, men ble senere diakonviet.

Han deltok ved konklavet 1769 som valgte pave Klemens XIV, og ved konklavet 1774–1775 som valgte pave Pius VI.

De andre kardinaler i samme slekt var Marino Ascanio Caracciolo (kreert 1535), Innico Caracciolo den eldre (1666), Innico Caracciolo den yngre (1715), Niccolò Caracciolo (1715), Diego Innico Caracciolo (1800), og Filippo Giudice Caracciolo (1833).

## Referanser
Aleksander I av Makedonia

**Aleksander I** (gresk: Ἀλέξανδρος) var konge av kongeriket Makedonia fra ca 498 f.Kr. til 454 f.Kr. Hans far var Amyntas som han etterfulgte. Begge hans sønner ble konger, Alketas II og Perdikkas II.

Navnet Aleksander, Αλέξανδρος, *Aleksandros*, er avledet fra αλέξις, *aleksis*; «beskyttelse, forsvar» og ανδρος, *andros*, «mann, menneske».

## Liv
### Perserkrigene
Ifølge Herodotos var han uvennlig ovenfor det asiatiske riket Persia, og han fikk utsendingene til Dareios I drept da de ankom hoffet til hans far under det joniske opprøret. Imidlertid ble han ble tvunget til å underordne seg Persia under invasjonen av Hellas av Dareios sønn Xerxes I, og han fungerte som representant for den persiske guvernøren Mardonios under fredsforhandlingene etter det persiske nederlaget ved Salamis i 480 f.Kr. Til tross for samarbeidet med Persia ga han jevnlige forsyninger og råd til de øvrige greske bystatene, og advarte dem om Mardonios' planer før slaget ved Plataiai i 479 f.Kr.. Etter nederlaget ved Plataiai forsøkte den persiske hæren under kommando av Artabazos å trekke seg tilbake til Anatolia. De fleste av de 43 000 overlevende ble angrepet og drept av styrkene til Aleksander ved elvemunningen av Strymónas. Aleksander klarte å gjenvinne Makedonias uavhengighet ved slutten av perserkrigene.

### Absolutt greker
Aleksander mente å nedstamme fra grekere fra byen Argos, derav navnet på hans kongeslekt, argeadedynastiet, og hevdet at halvguden Herakles, men andre grekere, kanskje særlig Athen, betraktet Makedonia for å være helt eller delvis barbarisk ved at de snakket en tykk dialekt av gresk og lå i utkanten av den greske verden.

Da Aleksander ville delta i de olympiske leker ved Olympia kanskje i år 504 f.Kr., ble det protestert og hevdet at han som makedoner ikke var greker. Lekenes dommere, *hellanodikai*, ved Elis kom sammen og avgjorde at han var greker og han hadde rett til å delta på lik linje med alle andre grekere.

Aleksander ønsket å framstå som greker og modellerte sitt hoff etter Athen og han ønsket poetene Pindaros og Bakkylides velkommen hos seg og understøttet dem, og de begge dediserte dikt til hans pris.

De tidligste referansene til en athensk *proxenos*, et opplegg hvor en borger utvalgt av bystaten huset en utenlandsk ambassadør på egen kostnad, og ble godtgjort med en hederstittel fra staten, som levde under perserkrigene, ca 490 f.Kr., er fra Aleksander.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Smith, William (1867): «Alexander I» i: William Smith: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. 1. Boston: Little, Brown and Company. s. 118.
Niccolò Caracciolo

** Niccolò Caracciolo ** (født 8. november 1658 i Villa Santa Maria ved Teano i Italia, død 7. februar 1728 i Capua) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, blant annet som nuntius i Toscana. Han ble senere erkebiskop av Capua 1703&ndash;1728, og var innimellom regent for Roma.

Han ble bispeviet 6. juni 1800 av kardinal Fabrizio Paolucci, erkebiskop av Ferrara;  medkonsekrerende var titulærerkebiskop Lorenzo Corsini og titulærerkebiskop Tommaso Ruffo. 
Han ble kreert til kardinal i desember 1715 av pave Klemens XI, med dispens ettersom hans onkel også var kardinal.

Han deltok ved konklavet 1721 som valgte pave Innocens XIII, men *ikke* ved konklavet 1724 som valgte pave Benedikt XIII.

De andre kardinaler i samme slekt var Marino Ascanio Caracciolo (kreert 1535), Innico Caracciolo den eldre (1666), Innico Caracciolo den yngre (1715), Giovanni Costanzio Caracciolo (1759), Diego Innico Caracciolo (1800), og Filippo Giudice Caracciolo, Orat. (1833). På morssiden var han i slekt med kardinalene Francesco del Giudice (kreert 1690, det var hans morbror), og Niccolò del Giudice (1725).

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
* Kardinal *Niccolò Caracciolo* (1658-1728) *1700

## Litteratur
* Arne Karsten: *Jagd nach dem roten Hut. Kardinalskarrieren im barocken Rom.* Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 2004, ISBN 3-525-36277-3.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Innico Caracciolo den eldre

**Innico Caracciolo** (den eldre) (1607–1685) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.

Pave Alexander VII (1655&ndash;1667) utnevnte ham til en av fire nuntier til dronning Christina av Sverige.

Han ble kreert *[[in pectore]]* til kardinal i februar 1666 av pave Alexander VII, publisert ved konsistoriet i mars 1667. Han fikk *[[San Clemente]]* som tittelkirke.

Han var erkebiskop av Napoli 1667&ndash;1685.

Han deltok ved konklavet 1667 som valgte pave Klemens IX, ved konklavet 1666&ndash;1670 som valgte pave Klemens X, og ved konklavet 1676 som valgte pave Innocens XI.

De andre kardinaler i samme slekt var Marino Ascanio Caracciolo (kreert 1535), Innico Caracciolo den yngre (1715), Niccolò Caracciolo (1715), Giovanni Costanzio Caracciolo (1759), Diego Innico Caracciolo (1800), og Filippo Giudice Caracciolo, Orat. (1833).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Broøgler

* †*[[Sphenodon diversum|S. diversum]]*
* †*[[Sphenodon guntheri|S. guntheri]]*
* *[[Sphenodon punctatus|S. punctatus]]*

**Broøgler** eller **tuataraer** er de eneste nålevende representanter for krypdyrordenen *Rhynchocephalia* (eller *Sphenodontia*), som ellers bare omfatter utdødde, forhistoriske former. Kun én gjenlevende art finnes på New Zealand.

De er opptil 75&nbsp;cm lange, med en rad pigger langs ryggens og halens midtlinje. De har et slags tredje øye midt på skallen som kan ses tydelig hos ungdyr. De kan leve veldig lenge. De vokser veldig sakte og blir ikke utvokst før de er rundt 20&nbsp;år gamle. Noen eksemplarer i fangenskap har levd i nesten 80&nbsp;år. 

De oppholder seg i små huler og spiser insekter og noen ganger fugleegg og fugleunger.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Britt Goodwin

**Britt Goodwin** (født 1983) er en norsk-britisk sykepleier og tidligere håndballspiller. I 2005 deltok hun og vant reality-TV-serien *[[Big Brother (Norge)|Big Brother]]*.

Godwin er utdannet som sykepleier og ansatt ved Akershus universitetssykehus. Begge hennes foreldre kommer fra Storbritannia. Hennes far, Steve Goodwin, spilte fotball for Gjøvik Fotballklubb på 1980-tallet.

Goodwin har spilt i eliteserien i håndball, både for Gjøvik- og Toten Håndballklubb. I 2008 ble hun uttatt til det britiske håndball-landslaget, og i 2011 ble hun tatt ut til det britiske OL-landslaget for å delta i de Olympiske sommerlekene i London 2012.

I 2005 deltok hun i den første svensk-norske utgaven av ''Big Brother''. Hun kom inn i huset 14 dager etter oppstart, som erstatning for en deltager som trakk seg frivillig. Under finalen ble hun stemt fram som vinner med 47 % av stemmene (mens den som kom på andreplassen fikk 28 %). Hun oppholdt seg 99 dager i huset, av 114 mulige.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Krokodiller

* Alligatorfamilien
* Krokodillefamilien
* Gavialfamilien

**Krokodiller** (Crocodylia) er de fysisk største nålevende krypdyrene; krokodillefamilien består av 27 arter. Krokodillene oppsto trolig for omkring 84 millioner år siden.

## Anatomi
De er karakterisert ved hodet med den langstrakte snuten. Øyne og nesebor er sterkt fremspringende på oversiden av hodet. Kjevene er store med kjegleformede tenner. Nye tenner dannes hele livet igjennom til erstatning for de utslitte. De har fem tær på forbena og fire på bakbena. Tærne er til en viss grad forbundet med svømmehud. Halen er lang, kraftig og sammenpresset fra siden, den tjener som svømmeredskap. Ryggen dekket av hornskjold, i tillegg til beinplater i lærhuden.

Hjernen er ganske avansert.
Hjertet er i motsetning til for andre nålevende krypdyr delt i to forkamre og to hjertekamre.
Denne egenskapen deler krokodillene med fuglene, som er søstergruppen deres.

## Forplantning
Alle krokodiller legger egg. Hos flere arter vokter voksne krokodiller eggene og tar seg til en viss grad av ungene. Typisk er det slik at det bygges et slags rede hvor eggene dekkes over med plantedeler eller jord. Temperaturen påvirker kjønnet, og lav temperatur gir bare hunner, mens høy temperatur gir hanner. Når moren hører lyd fra de nyklekte ungene blir de gravet fram. Flere arter tar med seg ungene til vannet ved å bære dem i munnen.

## Fossiler
Mekosuchinae er en gruppe av krokodiller som døde ut da mennesker koloniserte stillehavsøyene. Det er usikkert om de skal regnes som en underfamilie av ekte krokodiller, eller om de utgjør en egen familie, Mekosuchidae, innenfor Crocodyloidea.

Man kjenner også til flere utdødde dyreformer som ligner krokodiller, deriblant noen som i enda større grad var knyttet til vann og som hadde ben som lignet luffer. En av disse var *[[Geosaurus]]*, som man har funnet fossiler av ganske langt nord.

## Systematikk
De nålevende krokodillene omfatter en tyvetalls arter som gjerne deles i hovedgruppene gavialer, «ekte» krokodiller, alligatorer og kaimaner. 

Inndelingen av de nålevende krokodillene (gjengitt i hierarkisk skrivemåte):
* Gavialfamilien
* **Crocodyloidea**
** **Alligatoridae**
*** Alligatorer (*Alligator*)
*** Kaimaner (Caimanidae)
** **[[Egentlige krokodiller]]** (Crocodylidae)
*** Falsk gavial
*** **Crocodylinae**
**** Dvergkrokodille (*Osteolaemus tetraspis*)
**** Ekte krokodiller (*Crocodylus*)

## Se også
* Krokodilletårer

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Forskning.no: ''Bisarre krokodiller i kritt'', fortidens utdødde krokodiller, 21. november 2009
Jardin des Tuileries

:**''Tuileriene** kan sikte til både hagen (her) eller til det tidligere slottet Palais des Tuileries, eller til helheten.* 

*'Jardin des Tuileries*' er en [[park]] mellom [[Louvre]] og [[Place de la Concorde]] i [[Paris]]. Parken har en sentral [[allé]] av [[valnøtt]]rær som er en del av aksen [[Triumfbuen]] – [[Louvre]] (*axe monumentale*). Alleen omkranses av plener, dammer og et stort antall statuer av kjente kunstnere som [[Auguste Rodin]] og [[Antoine Coysevox]]. De fleste av dem er i dag kopier, idet originalene er blitt flyttet til kunstmuseet Louvre. Parken har en rekke serveringssteder.
<div style="margin:0; border:1px solid #999999; padding: 0em; width:600px; height:130px;position: relative; overflow:hidden;">
<div style="position: absolute; top:-190px;">

</div></div>
== Historie ==


Parken og slottet [[Palais des Tuileries]] ble anlagt av [[Katarina av Medici]] i 1570-åra på et område på høyre bredd av [[Seinen]] der teglbrennerne, på fransk kalt *tuiliers'', holdt til. Slottshagen hadde blomster- og grønnsaksbed samt en labyrint. Hagen ble omdannet til en mer formell park under Ludvig XIV av landskapsarkitekten André Le Nôtre. 

På 1800-tallet ble en rekke eksotiske trær og planter introdusert. Valnøtt har gjennom mye av parkens historie vært det dominerende treslaget. Mange av de eldste valnøttrærne gikk over ende under orkanbygene 26. desember 1999.

I det nordvestre hjørnet av parken ligger Galerie nationale du Jeu de Paume, og mot elva ligger Orangeriet; begge er kjente kunstinstitusjoner.

## Litteratur
* 
* Geneviève Bresc-Bautier ; Denis Caget ; Emmanuel Jacquin: Jardins du Carrousel et des Tuileries. Paris, 1996

## Eksterne lenker
*
Filippo Carandini

**Filippo Carandini** (født 6. september 1729 i Pesaro i Kirkestaten, døde 28. august 1810 i Modena) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert til kardinal i januar 1787 av pave Pius VI som legmann, den høyeste geistlige vielse han senere skulle motta, var subdiakonatet.

Han deltok ved konklavet 1799&ndash;1800 som valgte pave Pius VII.

Han var prefekt for Kongregasjonen for det tridentinske konsil 1800&ndash;1810.

Under den franske okkupasjon av Roma i 1809 ble han nødt til å søke tilflukt først i Tolentino, så i Modena, med sin familie.

De andre kardinaler i samme slekt var hans nevø Ercole Consalvi (kreert 1800) og Antonio Maria Frosini (1823).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Store Tryvannet

**Store Tryvannet**  (av tallet *tre* og *vann*) er et tjern i Nordmarka nær Holmenkollen i Oslo. Ved vannet ligger Tryvannsstua som er en kafé som normalt er åpen sommer som vinter. På åsen over vannet ligger fjernsynstårnet Tryvannstårnet som er synlig fra de fleste steder i Oslo.  Store Tryvannet har innløp fra Skomakertjern, som ligger rett vest for Store Tryvannet, og utløp til Lille Tryvannet, som ligger nordvest for Store Tryvannet.

## Se også
* Liste over innsjøer i Oslo

## Referanser




## Eksterne lenker
* Åpningstider for hytter i Nordmarka
Abu Ghraib

**Abu Ghraib** (أبو غريب) er en irakisk by med rundt 189 000 innbyggere (2003-tall) vest for Bagdad sentrum. Abu Ghraib ligger på den tradisjonelle ruten fra Bagdad til Jordan, men byen er nok mest kjent for Abu Ghraib-fengslet. 

## Referanser
Luis Maria de Borbón y Farnesio

** Luis Antonio Jaime de Borbón y Farnesio ** (født 25. juli 1727 i Madrid i Spania, død 7. august 1785 i Avila) var *[[infante|infante real]]* av Spania og i en periode en av den katolske kirkes kardinaler. Han var far til den senere kardinal Luis María de Borbón y Vallábriga (kreert 1820).

I 1734 døde kardinal Diego de Astorga y Céspedes, erkebiskop av Toledo. Kong Felipe V formidlet til paven sitt ønske om at hans sønn skulle bli etterfølgeren. Pave Klemens XII nektet, både på grunn av sønnens unge alder (syv år gammel) og fordi han misbilliget Borbonenes territoriale ambisjoner i Italia. Ikke desto mindre ble gutten administrator for erkebispedømmets temporalia i 1735.

Han ble kreert til kardinal av pave Klemens XII i desember 1735, bare åtte år gammel. Han deltok ikke ved konklavet 1740.

I en alder av 27 år var han seg bevisst både fraværet av noe religiøst kall og sin sterke seksualdrift, og han besluttet seg for å presentere sin avskjedssøknad fra alle kirkelige embeder til kong Fernando VI og pave Benedikt XIV. Han ble løst fra sin kardinalverdighet i desember 1754.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Fiskeøgler

* Mixosauria
** Mixosauridae
* Merriamosauriformes
** Guanlingsauridae
** Besanosauridae
** Merriamosauria

**Fiskeøglene** tilhørte **Ichthyosauria**, en gruppe av utdødde krypdyr. Fiskeøglene var langstrakte og strømlinjeformede og hadde samme kroppsform som de fleste haier og delfiner. 

De hadde store øyne og lange, smale kjever tett besatt med spisse tenner. De levde vesentlig av fisk og skallbærende blekkspruter. Hodet var stort i forhold til resten av kroppen, med lang og kraftig kjeve. 

Fossiler funnet i skifer viser at de fødte levende unger.

I 1952 og 1971 ble det gjort funn av fiskeøgle (Ichthyosauria) i Ramsafeltet på Andøya. Avtrykk av denne finnes i Polarmuseet på Andenes. Helt fra andre halvdel av 1800-tallet har man gjort en rekke funn av fossiler her.

Mens forhistoriske reptiler som svaneøgler, flygeøgler og dinosaurer levde helt frem til masseutryddelsen for 66 million år siden, ble de siste fiskeøglene utryddet for 90 millioner år siden.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alexandra av Storbritannia

**Alexandra** (1844–1925) var prinsesse av Danmark, og dronning av Storbritannia. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Alexandra var det nest eldste barn og den eldste datter av prins Christian av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg (den senere Christian IX av Danmark) og Louise av Hessen-Kassel. Hun fikk navnene *Alexandra Caroline Marie Charlotte Louise Julia* da hun ble døpt, men var kjent under navnet Alexandra, som også var navnet på Louises nettopp avdøde svigerinne, storfyrstinne Aleksandra Nikolajevna av Russland.

Da Alexandra ble født var hennes far fortsatt bare prins av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg, en fjern og ubetydelig sidelinje til det danske kongehus, som nedstammet fra Christian III. Familiens status ble endret i 1853, da hennes far ble gjort til dansk tronarving. Bakgrunnen var utsikten til at den oldenborgske slektslinje som satt på tronen ville dø ut. Familiens anseelse steg deretter betydelig, og Alexandra ble prinsesse av Danmark.

### Ekteskap med prins Albert Edvard
Hun giftet seg i 10. mars 1862 med prins Albert Edvard, fyrsten av Wales, på Windsor slott.

Svigermoren, dronning Victoria, var ikke glad for de politiske problemene som fulgte da Bertie ble gift med en dansk prinsesse. Alexandra agiterte for britisk intervensjon på dansk side under krigen mellom Danmark og Tyskland i 1864, og i 1890 sendte hun et langt memorandum til lord Rosebery i forbindelse med skiftet, der Storbritannia ga Helgoland til Tyskland i bytte mot kolonien Zanzibar.

Alexandra fikk mye ros for sin henvendelse, men den fikk ingen praktisk betydning. Dronning Victoria skrev: «Hva kunne være mer smertelig for vår familie enn de politiske vanskelighetene vi ble satt i, under krigene med Danmark?» Den tyskættede dronningen ønsket ingen dansk seier.

De fikk seks barn:
* Prins Albert Victor av Storbritannia (født 1864, død 1892)
* Kong Georg V av Storbritannia (født 1865, død 1936)
* Prinsesse Louise av Storbritannia (født 1867, død 1931)
* Prinsesse Victoria av Storbritannia (født 1868, død 1935)
* Prinsesse Maud av Storbritannia (født 1869, død 1938), med tiden dronning av Norge
* Prins John av Storbritannia (født 1871, død 1871)

Før Edvard overtok tronen, hadde hun i en del år ivaretatt representasjons- og velgjørenhetsoppgaver. Blant annet stiftet hun et fond til bekjempelse av arbeidsledighet og arbeidet for å forbedre sykehusvesenet.

Alexandra ble tunghørt med alderen. Hun tilbrakte en stor del av sin enketid i Danmark, dels hos familien på Fredensborg slott, dels på Hvidøre slott, som hun kjøpte sammen med sin søster, enkekeiserinne Dagmar av Russland.

## Referanser


## Litteratur
* 
*
Sofia av Spania

**Sofia** (født 2. november 1938 i Athen) var dronning av Spania i kraft av ekteskapet med kong Juan Carlos, til han abdiserte i 2014. Hun omtales som dronning Sofia.

Sofia tilhører huset Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg og ble født som prinsesse av Hellas og Danmark. Hun var det eldste av barna til kong Paul I av Hellas og hans dronning Friederike, som opprinnelig var prinsesse av Hannover. Sofia har to yngre søsken; broren kong Konstantin II av Hellas, samt søsteren prinsesse Irene. Hun er oldebarn av keiser Vilhelm II av Tyskland på både fedrene og mødrene side.

Hun tilbragte deler av barndommen i Egypt og Sør-Afrika, etter at hennes familie måtte flykte fra den greske borgerkrig. I 1946 reiste hun tilbake til Hellas, før hun ble sendt på den prestisjefulle tyske internatskolen Schule Schloss Salem. Deretter studerte hun musikk og arkeologi i Athen, og deltok ved de olympiske sommerleker i 1960 i Roma.

Den 14. mai 1962 giftet prinsesse Sofia seg med den spanske prins Juan Carlos. Han ble i 1969 utropt som tronfølger av Spanias diktator, Francisco Franco, og da Franco døde den 22. november 1975, ble Juan Carlos og Sofia Spanias kongepar.

De har tre barn:
* Prinsesse Elena av Spania (f. 1963)
* Prinsesse Cristina av Spania (f. 1965)
* Kong Felipe (f. 1968)

Sofia ble i 1982 tildelt storkors av St. Olavs Orden. I 2001 mottok hun Den hvite ørns orden fra Polens president. Hun er æresdoktor ved flere universiteter og medlem av Roma-klubben. 

Hun snakker spansk, gresk, tysk, fransk og engelsk.

Den 2. juni 2014 gjorde kong Juan Carlos det kjent at han ønsket å abdisere. Spanias regjering vedtok 13. juni 2014 at Sofia beholder tittelen dronning og tiltaleformen majestet også etter Juan Carlos' abdikasjon. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Giuseppe Firrao den eldre

**Giuseppe Firrao** (den eldre) (født 12. juli 1670 i Luzzi, død 24. oktober 1744 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet den romerske kurie og det pavelige diplomati, blant annet som nuntius i Portugal. Han var så biskop av Aversa 1730&ndash;1734, og ble senere blant annet prefekt for Kongregasjonen for biskoper og regularklerikere 1738.

Han ble utnevnt til kardinal i februar 1731 av pave Klemens XII, med *[[San Tommaso in Parione]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1740 som valgte pave Benedikt XIV.

Han fikk en slektning i kardinalskollegiet senere, Giuseppe Firrao den yngre (kreert 1801).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
* Erkebiskop Vincenzo Bichi (1668-1750) *1702
* Biskop Johann Konrad von Reinach-Hirzbach (1657-1737) *1705
* Kardinal *Giuseppe Firrao den eldre* (1670-1744) *1717

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Henrik Steffens-prisen

**Henrik Steffens-prisen** ble innstiftet i 1936 av den tyske forretningsmannen Alfred Toepfer, til minne om den dansk-norsk-tyske filosofen Henrik Steffens (1773–1845). Den ble utdelt til betydningsfulle skandinaver gjennom universitetet i Hamburg. Prisen opphørte i 2005.

## Mottagere
*2005, Olafur Eliasson, Danmark
*2004, Katarina Frostenson, Sverige
*2003, Juha Ilmari Leiviskä, Finland, stipendium til Juhana-Henrik Tauno Heikonen
*2002, Olav Christopher Jenssen, Norge
*2001, Per Øhrgaard, Danmark
*2000, Mats Ek, Sverige
*1999, Kain Tapper, Finland
*1998, Jan Kjærstad, Norge
*1997, Svava Jakobsdóttir, Island
*1996, Per Kirkeby, Danmark
*1995, Suzanne Osten, Sverige
*1994, Ralf Långbacka, Finland
*1993, Arne Nordheim, Norge
*1992, Peter Seeberg, Danmark (dessuten fikk Niels Frank, Danmark et Henrik Steffens-studiestipendium fra stiftelsen F.V.S. i Hamburg)
*1991, Erik Asmussen, Sverige
*1990, Kalevi Aho, Finland
*1989, Sigurður Guðmundsson, Island
*1988, Per Nørgård, Danmark
*1984, Palle Nielsen, Danmark, stipendium til Dorte Dahlin
*1981, Erik Tawaststjerna, Finland
*1978, K.E. Løgstrup, Danmark
*1977, Hans Peter L'Orange, Norge
*1976, Björn Landström,  Finland
*1975, Hannes Pétursson, Island
*1974, Villy Sørensen, Danmark
*1973, Rolf Nesch, Norge (f. i Tyskland)
*1972, Harry Martinson, Sverige
*1971, Arvi Kivimaa
*1970, Magnús Már Larusson
*1969, Carl-Henning Pedersen, Danmark
*1968, Asbjørn Herteig, Norge
*1967, Johannes Edfelt, Sverige
*1942, Veikko Antero Koskenniemi, Finland
*1941, Svend Borberg, Danmark
*1940, Erik Rooth, Sven Tunberg
*1939, Maila Talvio
*1938, Verner von Heidenstam, Sverige
*1937, Gunnar Gunnarsson, Island, Danmark
*1936, Olav Duun

## Referanser


## Litteratur
* Zimmermann, Jan (2000): *Die Kulturpreise der Stiftung F.V.S. 1935 – 1945*, utgitt av Alfred Toepfer Stiftung F.V.S. Hamburg: Christians, ISBN 3-7672-1374-5

## Eksterne lenker
* Steffensprisen
* Steffensprisen
* Litteraturpriser
Analyse

En **analyse** er en nøyaktig undersøkelse av noe som er sammensatt av flere bestanddeler for å forklare et gitt problem, en gitt utviklinger en systematisk undersøkelse. Den enkelte bestanddel kan bli subjekt/objekt i en ny analyse osv. til ønsket nøyaktighet i betraktningen er nådd. Det motsatte prinsipp er en syntese.

De forskjellige vitenskapene som for eksempel matematikk, informatikk, grammatikk, fysikk, kjemi eller filosofi, samfunnsvitenskap har hver sine egne analysemetoder. 

I grammatikk brukes ordet analyse oftest om å bestemme forskjellige ledd i en setnings oppbygning, ordklasser, funksjon og innbyrdes forhold. 

Analyse er et viktig innslag i humanistisk og vitenskapelig kompetanse. Analyse er en slik tilnærming. Man kan oppnå et nytt blikk på en tekst ved at man gir seg selv litt distanse til verket og stiller noen spørsmål til sin egen opplevelse. Analyse er ikke beskrivelse. Analyse dreier seg om å få tak på mening som ikke ligger opp i dagen. Analyse er fortolkning. En analyse gir ingen endelige svar.

## Analyse innen samfunnsvitenskap
Samfunnsvitenskap har mange måter for å analysere objekter. For eksempel

* Filmanalyse
* Bildeanalyse

## Analyse innen filosofi
Analyse som filosofisk metode ble utviklet av René Descartes i *Discours de la Méthode* som kom ut i 1637.

## Analyse innen matematikk

Matematisk analyse er den grenen av matematikken som behandler uendelige prosesser, grenser og grenseverdier. Fagfeltet kan deles inn i en en rekke underområder, inkludert:

* Funksjonalanalyse
* Harmonisk analyse
* Ikke-standard analyse
* Kompleks analyse
* Konstruktivistisk analyse
* Numerisk analyse
* Reell analyse
* Vektoranalyse

## Analyse innen musikk
*Auditiv analyse

## Referanser


## Se også
*Litterær analyse
Tommaso Ruffo

**Tommaso Ruffo** (født 15. september 1663 i Napoli i Italia, død 16. februar 1753 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet det pavelige diplomati, blant annet som nuntius i Toscana. 
 
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1706 av pave Klemens XI.

Han var erkebiskop av Ferrara 1717–1738.

Han deltok ved konklavet 1721 som valgte pave Innocens XIII, konklavet 1724 som valgte pave Benedikt XIII, og konklavet 1730 som valgte pave Klemens XII.

Fra samme slekt stammer kardinalene Antonio Maria Ruffo (kreert 1743), Fabrizio Dionigi Ruffo (1791), Luigi Ruffo Scilla (1801) og Fulco Luigi Ruffo-Scilla (1891).

Han var også i slekt med kardinal Giacomo Boncompagni (1695).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Spada (1643-1717) *1672
* Kardinal *Tommaso Ruffo* (1663-1753) *1698
## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Antonio Maria Ruffo

**Antonio Maria Ruffo** (1687–1753) var en av den katolske kirkes kardinaler. 
 
Han ble utnevnt til kardinal i september 1743 av pave Benedikt XIV, han var legmann, skjønt han året etter ble presteviet. Det måtte gis dispens for utnevnelsen fordi hans onkel også var kardinal.

Fra samme slekt stammer kardinalene Tommaso Ruffo (kreert 1703), Fabrizio Dionigi Ruffo (1791), Luigi Ruffo Scilla (1801) og Fulco Luigi Ruffo-Scilla (1891).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Grands Boulevards

:*For metrostasjonen med samme navn: [[Grands Boulevards (Paris Metro)]]*
**Les Grands Boulevards** er navnet på de 11 brede gatene i Paris som strekker seg i en bue fra Madeleine-kirken i vest til Bastille-plassen i øst. Gatene heter fra vest mot øst:
*Boulevard de la Madeleine
*Boulevard des Capucines
*Boulevard des Italiens
*Boulevard Montmartre
*Boulevard Poisonnière
*Boulevard de Bonne Nouvelle
*Boulevard St. Denis
*Boulevard St. Martin
*Boulevard du Temple
*Boulevard des Filles du Cre
*Boulevard Beaumarchais
Boulevardene ble anlagt under Ludvig XIV på de forelda festningsverkene fra Karl Vs tid. Navnet «boulevard» kommer fra nederlandsk *bulwerk*, som var betegnelsen på den flate delen av et festningsverk.

I løpet av 1700-tallet ble de vestlige bulevardene et paradestrøk for overklassen til hest eller i vogn, mens de østlige bulevardene tiltrakk seg alle slags folkelige forlystelser  – gateteater, jøglere, billige kafeer og serveringssteder – og fikk etter hvert et rykte som *boulevard du crime*. Mye av dette forsvant med Haussmanns nyregulering av strøket, da bl.a. Place de la République ble anlagt.

På 1800-tallet ble bulevardene brulagt og fikk Paris' første hestesporvogn. Menneskene som befolka de vestlige bulevardene - *les boulevardiers* - ble trendsettere i påkledning, etikette og konversasjon. Fortsatt kan en merke noe av gammel storhet rundt Madeleine-kirken og operaen, men ellers er gatebildet overtatt av kjedeforretninger og glorete reklameskilt.

Grands Boulevards er også navnet på en metrostasjon i Paris, på linje 8 og linje 9.
Intensivsykepleie

**Intensivsykepleie** blir utført på spesialavdelinger som hjerteovervåkning, nyfødtavdeliger (prematur), medisinske og kirurigske intensivenheter på  pasienter som har svikt eller truende svikt i flere organsystemer. Intensivsykepleie blir utført av  en sykepleier med spesialisering i intensivsykepleie, en intensivsykepleier. Respirator, cpap, bipap, defibrilator, hemofiltrasjon, ECMO er noe av det medisinsk tekniske utstyret som blir bruk av intensivsykepleiere.

I Norge kreves minimum to års arbeidserfaring som sykepleier for å ta videreutdannelse i intensivsykepleie. Videreutdannelsen er på 1 1/2 år med mulighet for å fortsette for å ta master. 

## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av intensivsykepleier
* NSFLIS 
* intensivnett.no
Dinornithidae

* *[[Dinornis robustus|D. robustus]]*
* *[[Dinornis novaezealandiae|D. novaezealandiae]]*

**Kjempemoafamilien** (Dinornithidae) er en monotypisk familie som består av slekten **kjempemoaer** (*Dinornis*), med kun to kjente, men nå utdødde, arter av moafugler (Dinornithiformes). Disse var endemiske for de to store øyene som utgjør New Zealand. Kjempemoaene overlevde såvidt inn i historisk tid, men ifølge Hume (2017) ble begge artene trolig utryddet av maoriene i tidsrommet 1350–1450. Dette var enormt store fugler som var flygeudyktige. De hadde mange fellestrekk med dagens strutsefugler, men de tilhørte altså en annen orden.

## Biologi
New Zealand hadde ingen landlevende pattedyr før menneskene kom dit. Voksne moaer hadde trolig bare én reell predator før maoriene ankom øyene mot slutten av 1200-tallet, nemlig den enorme, nå utdødde kjempeørnen (*Hieraaetus moorei*). Fugler utviklet seg derfor til å utnytte de nisjene som pattedyr fyller i andre verdensdeler. Moafuglene var planteetere. Som mange planteetere andre steder i verden var mange av dem svært store. Et særtrekk med kjempemoaene var den ganske flattrykte hodeskallen og det brede nebbet.

Den største av de to artene, sørøykjempemoaen (*D. robustus*), kunne bli opptil 3,6 m høy og på det mest ekstreme veie opp mot cirka 250 kg, men *[[Aepyornis maximus]]* i elefantfuglfamilien (endemisk til Madagaskar) kunne bli enda tyngre, kanskje opp mot 340 kg, men ikke like høy.

Moafuglene døde ut på grunn av maorienes overbeskatning av bestandene. De var altså utdødde lenge før James Cook kom til øyene. Men da oppdagelsesreisende fra Europa endelig kom dit, så fortalte maoriene mange historier om forfedrenes jakt på kjempefugler, som de kalte moa.

## Inndeling

* Palaeognathae, primitive nåtidsfugler
** Notopalaeognathae
*** Rheiformes, nandufugler
*** Novaeratitae, kasuarfugler, elefantfugler og kivifugler
*** Tinamiformes, tinamufugler (pampashøns)
*** †Dinornithiformes, moafugler
**** †Megalapteryidae, fjellmoafamilien
**** †Dinornithidae, kjempemoafamilien
***** *[[Dinornithidae|Dinornis]]*, kjempemoaer
****** *[[sørøykjempemoa|D. robustus]]*, sørøykjempemoa
****** *[[nordøykjempemoa|D. novaezealandiae]]*, nordøykjempemoa
**** †Emeidae, (småmoafamilien)

## Slektskap
Kladogrammet under følger Bunce *et al.* (2009):

## Referanser


 

## Eksterne lenker
*
Fabrizio Dionigi Ruffo

** Fabrizio Dionigi Ruffo ** (født 16. september 1744 i San Lucido ved Napoli i Italia, død 13. desember 1827 i Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler. 
 
Han ble utnevnt *[[in pectore]]* til kardinal i september 1791 av pave Pius VI, publisert i februar 1794, med *[[Santa Maria in Via Lata]]* som titulus. Han var legmann, skjønt han senere ble diakonviet.

Han fulgte kong Ferdinand IV av Napoli til hans eksil i Palermo på Sicilia ved proklamasjonen av *République Parthénopéenne*; returnerte til fastlandet i hemmelighet i februar 1799 og oppmuntret opposisjonen mot den franske general Championnets revolusjonshær, og organiserte Pouilles- og Calabria-oppstandene. Kardinal Giuseppe Maria Capece Zurlo, erkebiskop av Napoli, prøvde derimot å forhindre en alminnelig oppstand.

Kardinal Ruffo deltok ved konklavet 1799&ndash;1800 der han spilte en nøkkelrolle ved valget av kardinal Chiaramonti til pave Pius VII.

I 1801 aksepterte han Joseph Bonapartes regjering i Napoli og var en kort stund en av hans ministre. I 1808 kom han til Frankrike og overvar der bryllupet til Napoléon Bonaparte og Maria-Louise av Østerrike og var dermed en av *«de røde kardinaler»* (ikke blant dem som Napoleon nektet bruk av den røde kardinaldrakt).

Kardinal Ruffo deltok også ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII. Det var han som kronet den nye paven etterpå.

Fra samme slekt stammer kardinalene Tommaso Ruffo (kreert 1703), Antonio Maria Ruffo (1743), Luigi Ruffo Scilla (1801) og Fulco Luigi Ruffo-Scilla (1891).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church