Thelonious Monk

**Thelonious Sphere Monk sr.** (født 10. oktober 1917 i Rocky Mount i Nord-Carolina i USA, død 17. februar 1982 i New York City) var en amerikansk jazzpianist, kjent for sin improvisatoriske spillestil og opphavsmann til en rekke kjente komposisjoner. Thelonious Monk ble en av jazzens fremste og mest originale komponister. Et åttitall komposisjoner finnes innspilte av Monk selv.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Thelonious Monk flyttet som barn tidlig i 1920-årene med sin familie til New York City. Sørvest for Harlem på Manhattan var det et område med overveiende svart befolkning, San Juan Hill, og dit kom de. Området ble nedrevet i 1950-årene. Faren, Thelonious Monk sr., forlot familien få år etter. Dermed var det moren Barbara, hjulpet av hans to søsken, som trådte til og tjente til familiens underhold. Moren arbeidet for byforvaltningen. Monk ble støttet av henne i sin musikkinteresse og fikk pianoundervisning allerede i barnealder. I en alder av 13 år hadde han allerede vunnet  klaverkonkurranser på Harlems Apolloteater så ofte at de ikke lenger lot ham stille opp på flere.

### Musiker
Inspirert av stride-pianister som Art Tatum fikk Monk innpass på Minton's Playhouse (1936) og ble en av innovatørene i det gryende bebop-miljøet.  Monk spilte med Dizzy Gillespies band på Spotlite Club da han platedebuterte med Coleman Hawkins (1944).  Han debuterte med T.M. Sextet (Blue Note Records, 1948), og innledet en periode med komposisjoner som *Evidence* og *Criss Cross*. .

Perioden 1952-55 ga *Little rootie tootie* (1952), tilegnet hans sønn Thelonious, jr., og *Bags groove* i samspill med Miles Davis (1954).  Senere (1955–1970) ledet han egen kvartett som bl.a. utga *at [[Carnegie Hall]]* (1957) med Ahmed Abdul-Malik bass, Shadow Wilson trommer og gjest, John Coltrane saksofon; her finner man komposisjonen *Epistrophy* og *Crepuscule with Nelly* (hans kone), samt *Monks Mood*.  Med endret besetning var han i Oslo (April, 1966) med Charlie Rouse saksofon, Larry Gales bass og Ben Riley trommer.  

Thelonious Monk ble en av jazzens fremste og mest originale komponister, og hans musikk er blitt innspilt av et stort antall musikere. Saksofonisten Steve Lacy hengav seg i en periode utelukkende til Monks musikk. Et åttitall komposisjoner finnes innspilte av Monk selv. Blant disse kan nevnes:

* *'Round Midnight*, som er den mest innspilte Monk-låten. Cootie Williams spilte den inn i 1944, og fikk på et vis delrettigheter til komposisjonen. Monk selv spilte den ikke inn før i år 1947 på plateselskapet Blue Note.
* *Straight, No Chaser*, som er en blues med noe annerledes innhold. Miles Davis spilte den inn i tonearten F-dur, Monk selv synes å ha spilt denne og alle andre bluesformede låter i tonearten B-dur(Bb).
* *Ugly Beauty*, først innspilt 1967, er den eneste av Monks låter som går i 3/4-takt.
* *Brilliant Corners*, på albumet Brilliant Corners, først innspilt i 1956, anses sammen med *Skippy* og noen andre å høre til de mer besværlige Monklåtene.

Han gjorde sin siste framføring som musiker i juli 1976. I 2006 fikk han posthumt en spesiell Pulitzer-pris for sine komposisjoner som endret jazzens utvikling. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.  I Norge har blant annet Knut Kristiansen gjort Monk til et spesielt anliggende gjennom innspillinger, orkestre og bestillingsverk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Lyopptak