open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
VM i turn 1911

Det femte **[[verdensmesterskapet i turn]]** ble arrangert 13. mai 1911, i Torino i Italia. Kun herrer deltok. 

## Resultater

### Lagkonkurranse

### Individuell mangekamp

### Bøyleshest

### Ringer

### Skranke

### Svingstang

## Medaljeoversikt

**1:** Siden medaljevinnerne som representerte det østerriks-ungarske imperiet kom fra  Böhmen, ble de vunnede medaljene flere år senere overført til Tsjekkoslovakia av FIG. 

## Referanser
Bærfuglfamilien

* se inndeling!

**Bærfuglfamilien** (Melanocharitidae) er ei relativt lita gruppe spurvefugler (Passeriformes) i den monotypiske overfamilien **Melanocharitoidea**, som trolig er søstergruppen til Cnemophiloidea. Familien består av ti arter fordelt i tre slekter, og alle artene er endemiske for skogene på Ny-Guinea. 

## Taksonomi
Bærfuglene ble tidligere klassifisert i blomsterfuglfamilien (Dicaeidae), mens buenebbene var klassifisert i honningeterfamilien (Meliphagidae). Langnebbærfugl (*M. crassirostris*) var tidligere plassert i sin egen slekt, *Rhamphocharis*, men inngår nå i *[[Melanocharis]]*.

## Biologi
Fuglene er små  og lever i hovedsak av insekter, som de supplerer med frukt (spesielt bærfugler) og nektar (spesielt langnebber), av og til også små virvelløse dyr. Fuglene er endemiske for Ny-Guinea og habitatet består av skog, fra lavlandet og opp i de høye fjellskogene. Der leter fuglene etter maten i alt fra underskogen til trekronene.

Fjærdrakten er olivenfarget, blågrå eller blåsvart med blekere gråblå underside med lysere brystflekker; langnebbene er hovedsakelig olivenfarget på oversiden og gule eller lysegrå på undersiden. Vingene er middels store og stjerten middels lang hos bærfuglene og kort hos langnebbene. Nebbet er kort og svakt nedoverkurvet hos bærfuglene  og langt og tydelig nedoverkurvet hos langnebbene. De undere ekstremitetene er korte til middels lange og føttene relativt små.

## Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Alström *et al.* (2014) og Jarvis *et. al.* (2014), med noen justeringer i henhold til Birds of the World. Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017).

* Passeriformes, spurvefugler
** Passeri, sangfugler
*** Passerida
**** Melanocharitoidea
***** Melanocharitidae, bærfuglfamilien
****** *[[Melanocharis]]*, bærfugler
******* *[[arfakbærfugl|M. arfakiana]]*, arfakbærfugl
******* *[[svartbærfugl|M. nigra]]*, svartbærfugl
******* *[[blåryggbærfugl|M. longicauda]]*, blåryggbærfugl
******* *[[viftebærfugl|M. versteri]]*, viftebærfugl
******* *[[stripebærfugl|M. striativentris]]*, stripebærfugl
******* *[[langnebbærfugl|M. crassirostris]]*, langnebbærfugl
****** *[[Toxorhamphus]]*, (buenebber)
******* *[[svovelbuenebb|T. novaeguineae]]*, svovelbuenebb
******* *[[gråhodebuenebb|T. poliopterus]]*, gråhodebuenebb
****** *[[Oedistoma]]*, (dvergbuenebber)
******* *[[olivenbuenebb|O. iliolophus]]*, olivenbuenebb
******* *[[pygmébuenebb|O. pygmaeum]]*, pygmébuenebb

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Pseudolycopodiella

**Pseudolycopodiella** eller (latin: *Pseudolycopodiella*) er en lite beskrevet slekt innenfor kråkefotfamilien. Dens arter formerer seg gjennom generasjonsveksling ved hjelp av sporer. Slekten ble beskrevet i 1983 og har et utall antall arter, i tempererte og subtropiske strøk.

Artene likner på slekten *Lycopodiella*. Bladene sitter ujevnt og uregelmessig, stilken ser enten relativt bladløs ut fordi bladene er små og sitter helt innpå den tynne, ofte enslige stilken. Arten *Pseudolycopodiella caroliniana* vokser i hele Amerika, og storoe deler av subtropisk og tropisk Asia og Afrika. Den ble beskrevet av Carl von Linné.

Karsporeplanter formerer seg gjennom generasjonsveksling, og ved sporer i stedet for frø. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer. Plantene har bare én sporetype som er ukjønnet (*[[homospori]]*).

## Arter
Noen arter innenfor Pseudolycopodiella-slekten omfatter:
* «Carolinaclubmoss» *[[Pseudolycopodiella caroliniana]]*

## Eksterne lenker
*  
* eFora.org om Pseudolycopodiella caroliniana
* Bilder av Pseudolycopodiella caroliniana
* Bilde og beskrivelse
Palhinhaeaslekten

**Palhinhaea** eller (latin: *Palhinhaea*) er en lite beskrevet slekt innenfor kråkefotfamilien. Dens arter formerer seg gjennom generasjonsveksling ved hjelp av sporer. Slekten har 10-15 arter, i subtropiske og tropiske strøk.

I motsetning til lusegras og kråkefot, har disse artene en opprett stengel og et fåtall grener som går vannrett, uregelmessig ut fra denne. Av utseende minner planten om et "glissent juletre". Bladene er korte og sitter relativt tett.

Karsporeplanter formerer seg gjennom generasjonsveksling, og ved sporer i stedet for frø. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer. Plantene har bare én sporetype som er ukjønnet (*[[homospori]]*).

Arten *Palhinhaea cernua* er trolig en av de mest utbredte kråkefotplanter i verden, med utbredelse i subtropiske og tropiske strøk over både den nordlige og sørlige halvkule. Høyden er 5-30 cm, som for de fleste arter av lusegress og kråkefot.

I Kina kalles denne arten *feng you*, og brukes i medisin mot revmatisme og for å øke blodsirkulasjonen.

## arter
Noen arter innenfor Pallhinhaea-slekten omfatter:
* «Nodding Club-Moss »*[[Palhinhaea cernua]]*
** *[[Palhinhaea cernua var. pendula]]*
* *[[Palhinhaea capillacea]]*
* *[[Palhinhaea hainanensis]]*

## Eksterne lenker
*  
* eFora.org om Palhinhaea cernua
* Bilder av Palhinhaea cernua
Phylloglossum

**Phylloglossumslekten** (latin: *Phylloglossum*) er en slekt innenfor kråkefotfamilien. Den har bare én art, ** ''[[Phylloglossum drummondii]]'' **, som vokser i Australia og på New Zealand. På Tasmania vokser den kun på nordkysten. Planten er ikke vernet.

Noen regner den til en egen «lusegrasfamilie» *(Huperziaceae)*, men dette gjøres ikke innenfor nordisk botanikk. Her henføres alle slekter som likner lusegras til kråkefotfamilien. 

Phyloglossum har en pæreliknende rot, noen få tynne greiner med skjell-liknende, sukkulente blad i en rosett nede ved roten. Planten er 3-7 cm høy, og de opptil 10-12 bladene er 1-2 centimeter lange.

Sporeakset sitter i toppen av en 4-5 cm lang, bladløs stilk, og er lanseformet, relativt tykt og iøynefallende gulbrunt. Planten har relativt mange kromosomer. 

## Eksterne lenker
* 
* Phyloglossum drummondii
* Beskrivelse av Phyloglossum-taksonomien
Michael Holmboe

**Michael Holmboe** (født 8. mai 1852 i Tromsø, død 18. august 1918 i Kristiania) var en norsk lege og medisinaldirektør. 

Michael Holmboe ble utdannet lege i 1876, senere ble han også spesialist i psykiatri. Etter å ha vært feltlasarettlege under den tyrkisk-russiske krig i 1877-78 og assistentlege i Tvedestrand et par år ble han reservelege ved Rotvold sinnssykeasyl, der han ble til 1893. 

I 1893 ble Holmboe utnevnt til medisinaldirektør (leder for Medisinaldirektoratet som var opprettet i 1891). I dette embetet ble han til sin død i 1918. Han foretok en rekke reiser og deltok i internasjonale kongresser. 

Holmboe spilte en sentral rolle i arbeidet med tuberkuloseloven fra 1900, den første i sitt slag i verden. 

Gjennom lov om offentlige legeforretninger fra 1912 ble det offentlige legevesen sterkt i de følgende årene utvidet med 180 nye legestillinger i kommunene, og amtslegeembeter med lovforankring, som sentrale helsemyndighetenes representanter på fylkesnivå.

## Utmerkelser
Holmboe ble tildelt en rekke ordener for sitt virke. Han ble i 1896 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden og i 1904 forfremmet til kommandør «for fortjenstfuld Embedsvirksomhed». Han var videre kommandør av Nordstjerneordenen og innehaver av 4. klasse av Mecidi-ordenen.
## Familie
Han var sønn av Caroline Birgitte Killengreen (1827–53) og Jens Holmboe (1821–1891). Faren var rundt 1850 sakfører i Tromsø, men ble senere amtmann og statsråd. I 1879 giftet Michael seg med Eleanore Vogt (1857–1901) fra Tvedestrand.  Av barna ble Jens Holmboe (1880–1943) kjent botaniker, Herdis Holmboe (1881–1967) rektor og Fredrik Vogt Holmboe (1886–1954) veterinær og insektsforsker.
:*Se [[Holmboe]] for mer om farsslekta*
## Referanser


## Litteratur
* Edvard Bull d.e., Anders Krogvig og Gerhard Gran (red.): *[[Norsk biografisk leksikon]].* Oslo: Aschehoug, 1934, bind 6, ss. 262-63
Grand-Bassam

**Grand-Bassam** er en by i Elfenbenskysten. Byen var den første hovedstaden i kolonistaten som fra 1895 het Fransk Vest-Afrika. Den er  regionsenter i Grand-Bassam i Sud-Comoéprovinsen.

Byen ble utpekt som hovedstad i 1893, men etter et utbrudd av gulfeber ble koloniadministrasjonen allerede i 1899 flyttet til Bingerville. De siste offentlige kontorene ble flyttet fra byen etter landets selvstendighet i 1960.

Det ble tidlig bygget et skipsverft her, og frem til det ble bygget et annet i Abidjan på 1930-tallet, var det en by i utvikling. Ved folketellingen i 2014 hadde byen  innbyggere. Byen er bispesete i den romersk-katolske kirke. Byen deles i to av Ébriélagunen, som har tilsig fra Comoéelven. Mellom byen på fastlandet og den lange tungen med sandstrender er det en bro. Gamlebyen, som ligger ut mot havet, har domkirken og de fleste bygningene fra kolonitiden. *Nouveau Bassam*, som ligger innenfor lagunen er dagens bykjerne og handelssentrum. 

Byen ble i 2012 et verdensarvområde på grunn av at «It bears witness to the complex social relations between Europeans and Africans, and to the subsequent independence movement».

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lycopodiellaslekten

***Lycopodiella***, **myrkråkefotslekten** (eller direkte oversatt **«dvergkråkefotslekten»**), er en slekt innenfor kråkefotfamilien. Den har 38 arter som foretrekker våte områder, de fleste artene forekommer i Amerika og Ny-Guinea, men myrkråkefot (*L. inundata*) forekommer også i tempererte områder, deriblant i Norge.

I tidligere tider ble disse artene oftest regnet til kråkefotslekten *(Lycopodium)*, men de regnes nå vanligvis som en egen slekt.

Karsporeplanter har generasjonsveksling, og formerer seg ved sporer i stedet for frø. Den ukjønnede, sporedannende generasjonen (sporofytten) er den dominerende. Når sporen spirer og vokser dannes det et protallium, som blir til en kjønnet generasjon (gametofytt) som ikke lever lenge. Den danner mannlige og kvinnelige kjønnsceller, som etter befruktning gir opphav til den langt større ukjønnete sporofytten, som er mer langtlevende, og som produserer nye sporer.

Sporene sitter øverst i skuddet eller i egne aks. Plantene har bare én sporetype som er ukjønnet (*[[homospori]]*).

## Arter
Artene innenfor Lycopodiella-slekten omfatter:
* Myrkråkefot *(Lycopodiella inundata)* (tempererte sone)
* *[[Lycopodiella affinis]]* (Afrika, Sør-Asia)
* *[[Lycopodiella alopecuroides]]* (Nord-Amerika, Sør-Amerika)
* *[[Lycopodiella appressa]]* (Nord-Amerika, Cuba)
* *[[Lycopodiella bradei]]* (Brasil)
* *[[Lycopodiella brevibracteata]]* (Ny-Guinea)
* *[[Lycopodiella brevipedunculata]]* (Ny-Guinea)
* *[[Lycopodiella camporum]]* (nordlige Sør-Amerika)
* *[[Lycopodiella carnosa]]* (Brasil)
* *[[Lycopodiella caroniniana]]* (Latin-Amerika, sørøstlige USA, Sør-Afrika, Øst-Afrika)
* *[[Lycopodiella cernua]]* (tropene og tempererte sone)
* *[[Lycopodiella contexta]]* (Andesfjellene)
* *[[Lycopodiella descendens]]* (Peru, Ecuador)
* *[[Lycopodiella diffusa]]* (Tasmania, New Zealand)
* *[[Lycopodiella ericina]]* (Ny-Guinea)
* *[[Lycopodiella geometra]]* (Brasil)
* *[[Lycopodiella glaucescens]]* (Latin-Amerika)
* *[[Lycopodiella hainanense]]* (sørlige Kina)
* *[[Lycopodiella hydrophylla]]* (Ny-Guinea)
* *[[Lycopodiella iuliformis]]* (nordlige Sør-Amerika)
* *[[Lycopodiella lateralis]]* (Australia, New Zealand)
* *[[Lycopodiella lehmannii]]* (Colombia)
* *[[Lycopodiella limosa]]* (Queensland)
* *[[Lycopodiella margueritae]]* (Michigan)
* *[[Lycopodiella mariana]]* (Filippinene)
* *[[Lycopodiella pendulina]]* (Latin-Amerika)
* *[[Lycopodiella prostrata]]* (sørlige USA)
* *[[Lycopodiella pungens]]* (Borneo, Sumbawa)
* *[[Lycopodiella raiateense]]* Selskapsøyene)
* *[[Lycopodiella riofrioi]]* (Latin-Amerika)
* *[[Lycopodiella salakensis]]* (Java])
* *[[Lycopodiella serpentina]]* (Australia, Ny-Caledonia, New Zealand)
* *[[Lycopodiella steyermarkii]]* (Latin-Amerika)
* *[[Lycopodiella subappressa]]* (Michigan)
* *[[Lycopodiella suffruticosa]]* (Ny-Guinea)
* *[[Lycopodiella tomentosa]]* (Ny-Guinea)
* *[[Lycopodiella torta]]* (Martinique)
* *[[Lycopodiella trianae]]* (Colombia, Ecuador)

## Eksterne lenker
*  
* Liste over Lycopodiella-arter
* Slektsbeskrivelse for Lycopodiella
Sakmara

**Sakmara** (russisk: Сакмара, basjkirsk: Һаҡмар &ndash; *Haqmar*) er ei elv i Orenburg oblast og republikken Basjkortostan i Russland. Den er ei høyre sideelv til Ural, og er 798&nbsp;km lang, med et nedbørfelt på 30&nbsp;200 km². Middelvannføringen 55&nbsp;km før munningen er 144&nbsp;m³/s. 

Sakmara har sine kilder i Basjkortostan, i den aller sørligste delen av Uralfjellene, sørvest for Magnitogorsk. Den renner først mot sør, før den vender vestover ved byen Kuvandyk, og løper parallelt med elva Ural, som den munner ut i Ural ved byen Orenburg.

De største sideelvene er Bolsjoj Ik, Salmysj og Zilair.
Charolais

**Charolais** er et kjøttfe opprinnelig fra Frankrike.

## Historie og utbredelse
Rasen har sitt utspring i Charolais-Brionnais-området midt i Frankrike. Rasen har vært omtalt så langt tilbake som år 878. Den var opprinnelig utviklet som trekkdyr, noe som resulterte i at rasen er stor av vekst med mye muskler, spesielt i rygg og lår. 

Charolais ble introdusert i Norge på 1960-tallet, og er nå den mest populære kjøttferasen i landet. Gjennom semintjenesten (Geno) har den lenge vært tilgjengelig for norske bønder. 

## Kjennetegn og egenskaper
Charolais er en kjøttferase, og brukes ikke til melkeproduksjon. Den anses likevel til å ha gode melkeegenskaper til å være ammeku. Rasen er lys av farge. Viktige egenskaper er stor tilvekst og høyt opptak av grovfôr. Rasen brukes ofte til kryssavl med andre raser, deriblant Norsk rødt fe.

## Se også
* Liste over kuraser

## Eksterne lenker
* Charolais.no
* Svenska Charolaisföreningen
* Geno
Bexbach

**Bexbach** er en by i den tyske delstaten Saarland. Den har omtrent 19 000 innbyggere og ligger ved grensen til delstaten Rheinland-Pfalz, ca. 25&nbsp;km fra grensen til Frankrike.
Byen består av flere bydeler og tettsteder: Oberbexbach og Niederbexbach, Frankenholz, Höchen og Kleinottweiler.
Partnerbyer er Edenkoben i Rheinland-Pfalz, Pornichet i Frankrike og Goshen i USA.

Blomsterhagen med Hindenburg-tårnet og gruvemuseet er de viktigste severdighetene i Bexbach.

Byen styres av en koalisjon av SPD og FWG, opposisjonen i byrådet består av CDU og FDP.

## Bilder

File:Bexbach Rathaus I.jpg|Rådhuset
File:Protestantische Kirche Bexbach 2011.jpg|Den protestantiske kirken
File:Bexbach Hindenburgturm.jpg|Vann- og utkikkstårnet Hindenburgturm, oppkalt etter Paul von Hindenburg
File:Bexbach Bahnhof.jpg|Jernbanestasjonen i Bexbach

## Eksterne lenker
*
Gud signe Noregs land

**«Gud signe Noregs land»** er en salme og nasjonalhymne med tekst av Arne Garborg. 

Den er skrevet til melodien «God save the King». Imidlertid har den også blitt sunget til flere andre melodier, både Johan Halvorsen og Sparre Olsen har laget melodier til salmen. Den melodien som brukes i *[[Norsk Salmebok]]* nr. 738 er det den norske komponisten Oscar Borg som har laget.

Salmen har fem strofer i *[[Norsk Salmebok]]* av opprinnelig åtte. Salmen ble tatt med i Norsk songbok av Olaus Alvestad (1898). Senere, i 1915, kom den også med i Mads Bergs *Skulesongbok*, men ble ikke tatt inn i *[[Nynorsk salmebok]]* i 1925. Den fikk imidlertid plass i *Sangboken Syng for Herren*, og kom så inn i *Norsk Salmebok* i 1985.

## Innspillinger
*Tidlig i september 1905 1ste Brigdades Musikkorps på den akustiske 78-platen Gramophone 80120. Mel.: Oscar Borg.
*Cirka oktober 1907 Jacob Endregaard med orgel på de akustiske 78-platene Gramophone Zonophone X-72455 og Gramophone 582134.
*1941 Herman Ivarson med akk. (trp., vln. og hammondorgel) på 78-platen Victor V-15066. Mel: Johan Halvorsen. Arr.: Herman Ivarson. 
*1960 Olav Werner med Rolf Holger, orgel på EP-platen *Fagert er landet* (Odeon GEON&nbsp;42). Mel.: Oscar Borg.
*1968 Kampen Janitsjar på EP-platen RCA REP&nbsp;414. Mel.: Oscar Borg.
*1995 Harry Kvebæk og Kåre Nordstoga på albumet *[[Harry Kvebæk Jubileumsalbum]]*.
*1997 Bodø Domkor, dirigert av Magne Hanssen på albumet *[[Fagert er landet (musikkalbum)|Fagert er landet]]*.
Listermålet

**Listermålet** eller **Listerlandsk** er en skånsk dialekt i Listerlandet i Blekinge. Listerlandet blei i 1648 innlemma i Blekinge, men dialekten der blir fortsatt regna under den nordøstlige varianten av skånsk. Det er kun få, som fortsatt snakker listermålet. Listermålet og skånsk blir av danske språkvitere tradisjonelt regna som østdanske dialekter og av svenske språkvitere som sørsvenske dialekter.

Listermålet har tydelig diftongering som det øvrige skånsk. Konsonantene p, t og k blir etter lang vokal til b, d og g.

## Eksterne lenker
* Sveriges Radio P4 Blekinge om bokutgivelsen om Listermålet
Simen Røine Johansen

**Simen Røine Johansen** (født 3. juni 1978 på Slemmestad) er en norsk lærer og tidligere fotballspiller som spilte flere sesongen for Skeid.
 
Røine Johansen startet sin karriere i hjemmeklubben på Slemmestad. Han flyttet deretter til Drammen og Strømsgodset. Videre var han innom Hønefoss og Kvik Halden før han flyttet tilbake til Oslo og spilte seg inn på laget til Skeid til 2004-sesongen. 

Han er utdannet lærer og har siden 2008 vært ansatt ved idrettslinja på Bjerke videregående skole i Oslo. Etter 2009-sesongen ble ikke kontrakten hans med Skeid forlenget.

## Se også
* Liste over kjente pedagoger ved Bjerke videregående skole

## Referanser
If You’re Feeling Sinister: Live at the Barbican

***If You're Feeling Sinister: Live at the Barbican*** er et konsertalbum fra Belle & Sebastian som ble sluppet 6. desember 2005. Albumet er en innspilling av en konsert bandet holdt den 25. september 2005 i London, hvor albumet *[[If You're Feeling Sinister]]* fra 1996 ble spilt i sin helhet. Bandet hadde tidligere ikke vært fornøyd med produksjonen på det originale albumet og gav derfor ut konsertopptaket for å rette opp manglene.

Albumet ble opprinnelig kun gjort tilgjengelig på iTunes Store og salget var til inntekt for ofrene etter jordskjelvet i Indiahavet 2004. Senere har albumet vært tilgjengelig fra andre nettbaserte musikkbutikker. 
 
## Sporliste
Alle sanger skrevet av Stuart Murdoch.
#«Stars of Track and Field» &ndash; 4:48
#«Seeing Other People» &ndash; 3:48
#«Me and the Mayor» 3:51
#«Like Dylan in the Movies» &ndash; 4:14
#«Fox in the Snow» &ndash; 4:11
#«Get Me Away From Here, I'm Dying» &ndash; 3:25
#«If You're Feeling Sinister» &ndash; 5:21
#«Mayfly» &ndash; 3:42
#«The Boy Done Wrong Again» &ndash; 4:17
#«Judy and the Dream of Horses» &ndash; 3:40

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Solfrid Braathen

**Solfrid Braathen** (født 10. august 1982 i Oslo) er en norsk langrennsløper, med to NM-titler i stafett for Høybråten og Stovner IL.

Braathen har vært fast på stafettlaget til Høybråten og Stovner IL (HSIL) i de siste Norgesmesterskapene over 3 x 5 km for kvinner. I 2003 vekslet Braathen vekslet med søskenbarnet Merethe Braathen Sinnes og gikk ut som nummer fem. Sammen med skiesset Kristin Størmer Steira avanserte til de til gull for klubben. I 2004 gikk hun også ut som nummer fem på andre etappe, denne gangen klarte hun og Størmer Steira å avansere til sølv for HSIL. Året etter (2005) fikk HSIL et nytt sølv med de samme jentene, etter at S. Braathen gikk ut på sin andre etappe som nummer seks. I 2006 var Størmer Steira borte fra laget og erstattet med Ellen Sandbakken som åpnet stafetten for HSIL. Merethe Braathen ble tildelt 2. etappe, og gikk ut på 3.-plass og vekslet på 5.-plass etter syvende beste etappetid, Solfrid Braathen gikk HSIL inn til 4.-plass. I 2007 fikk Merethe Braathen Sinnes igjen klappet på skulderen av Ellen Sandbakken. Som 4. lag ut gikk hun laget opp en plass, før Solfrid spurtet HSIL inn til klubbens og søskenbarnas andre NM-tittel.

Braathen kombinerte sin satsing som langrennsløper med et vikariat på Medier og kommunikasjonsfag ved Bjerke videregående skole fra 2006. Fra 2009 valgte hun å satse uten fast arbeid ved siden av trening.

## Eksterne lenker
* Solfrid Braathen  fra XCRanking
Artsjeda

**Artsjeda** (russisk: Арчеда) er ei elv i Volgograd oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Medveditsa. Elva er 162 kilometer lang, og har et nedbørfelt på . Artsjeda begynner i den sørvestre delen av Volgahøydene. Mesteparten av vannføringen kommer fra snøsmelting, og under lavvannsperioder tørker den helt inn i det øvre og midtre løpet. Ved elva ligger byen Frolovo.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kirsty Coventry

**Kirsty Leigh Coventry** (født 1983) er en zimbabwisk politiker og tidligere svømmer. I 2025 ble hun valgt til president i Den internasjonale olympiske komité.

## Idrettskarriere
Under OL 2004 i Athen tok hun tre OL-medaljer: en gull, en sølv og en bronse. Fire år senere, under OL 2008 i Beijing, tok hun ytterligere tre sølvmedaljer og en gullmedalje. Coventry var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.

Coventry gikk på Auburn University i Alabama i USA, og deltok i konkurranser for Auburn Universitys svømmerlag. Hun la opp etter OL i 2016. Hun er den eneste fra Zimbabwe som har vunnet OL-gull individuelt, og den mest suksessrike kvinnelige olympier fra Afrika.

## Annet
I 2012 ble hun valgt inn i IOC. I 2018 ble hun utnevnt til idretts- og barneminister i Zimbabwe. I 2025 ble hun valgt til president i Den internasjonale olympiske komité.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Dyrekommunikasjon

**Dyrekommunikasjon** er enhver handling hos et dyr som innvirker på handlingene til et annet dyr. Studiet av dyrekommunikasjon, av og til kalt *zoosemiotikk*, har spilt en viktig rolle av utviklinga av atferdsbiologi, sosiobiologi og studiet av dyrekognisjon.

Dyrekommunikasjon, og all forståelse av dyreverdenen generelt, er et raskt voksende forskningsområde, og til og med så seint som på 2000-tallet har det blitt gjort flere framskritt.

## Eksterne lenker
* Zoosemiotics: dyrekommunikasjon på nettet 
* The Animal Communication Project
* International Bioacoustics Council – forskning på dyrespråk
* Animal Sounds – forskjellige dyrelyder man kan høre på og laste ned
Ilovlja

**Ilovlja** (russisk: Иловля) er ei elv i Saratov og Volgograd oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Don. Elva er 358 kilometer lang og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen er på .

Elva er frosset over fra desember til mars. I tidligere tider fantes her et dragsted mellom elvene Volga og Don.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rysstad

**Rysstad** er ei grend i Valle kommune om lag 15 km sør for administrasjonsstedet Valle. Riksvei 9 går gjennom Rysstad, som ligger 75 km nord for Evje. Rysstad har postnummer 4748 Rysstad, og til poststedet ligger grendene Besteland, Helle, Straume, Nomeland, Bjørgum, Haugen, Hovet, Brokke, Berg, Haugeland og Uppstad. Til sammen dekker disse den tidligere Hylestad kommune, som ble slått sammen med Valle kommune fra 01.01.1962. 

Rysstad presenteres som Valle kommunes kultursenter; her ligger bl.a. administrasjonsstedet for Setesdalsmuseet.

## Eksterne lenker
* Visit Valle og Rysstad 
* Setesdalsmuseet
* Hylestad kirke
Stalag 330

**Stalag 330** var en tysk krigsfangeleir ved Tverrelva i Saga, Alta under andre verdenskrig.

Leiren var i drift i årene fra 1941 til 1945, og fangene var hovedsakelig sovjetere, men det var også serbere og tsjekkere der. På gitte tidspunkt kunne det være over 1&nbsp;000 krigsfanger i leiren.

Fangen ble satt til bygging av anlegg i regi av okkupantene, snørydding, veiarbeid m.m. Vinterstid ble flere fanger satt til å sage is på Skogvannet like i nærheten til tyskernes fryserier. Galgen ble visstnok flittig brukt. Forholdene beskrives som grufulle, fangene ble drevet hardt med arbeidsdager på opp mot 14 timer, som regel nesten uten mat og pauser. Fangene ble svært dårlig kledt for vinterlige forhold. Kun de aller sterkeste overlevde denne tilværelsen.

## Eksterne lenker
* M. Solheim: Soviet Prisoners of War in Norway 1941-1945 
* Sovjetiske krigsfanger
* Foreningen Krigshistorisk Landskap Finnmark
Gbe-språk

**Gbe-språk** er ei gruppe av rundt tjue beslekta språk som snakkes i et område som strekker seg fra østlige Ghana til vestlige Nigeria. Det totale antallet brukere av gbe-språk ligger mellom fire og åtte millioner. Det mest utbredte gbe-språket er ewe (omtrent 3&nbsp;millioner brukere i Ghana og Togo), fulgt av fon (1,7&nbsp;millioner, for det meste i Benin). Gbe-språka tilhører kwa-gruppa av niger-kongofamilien, og deles inn i fem undergreiner: ewe, fon, aja, gen og phla-pherá-språk.

De fleste av gbe-folka kom fra øst til sine nåværende områder i flere migrasjonsbølger mellom 900- og 1400-tallet. Noen av folka som snakker phla-pherá-språk anses imidlertid som urbefolkninga i området som har blanda seg med gbespråklige, og gen-folket er trolige innvandrere fra nord av ga- eller fanti-opphav. På slutten av 1700-tallet ble mange gbespråklige tatt til slaver og flytta til Den nye verden, hvilket gjorde at gbe-språk fikk en rolle i utviklinga av flere karibiske kreolspråk.

Rundt 1840 begynte tyske misjonærer lingvistisk forskning på gbe-språka. På første halvdel av 1900-tallet var Diedrich Hermann Westermann en av de mest produktive bidragsyterne til forskning rundt gbe-språk. Den første interne klassifiseringa av gbe-språka ble publisert i 1988 av H.B. Capo. Denne ble fulgt av en sammenlignende fonologi i 1991. Gbe-språka er tonespråk og isolerende språk, og den grunnleggende ordstillinga er subjekt–verb–objekt.

## Språk
### Geografi og demografi
Gbe-språkas område avgrenses i vest av elva Volta i Ghana og i øst av elva Weme i Nigeria. Den nordlige grensa ligger mellom 6&nbsp;og 8&nbsp;grader nord, og den sørlige grensa er atlanterhavskysten. Utafor språkområdets grenser snakkes først og fremst andre kwa-språk, utenom i øst og nordøst, der joruba snakkes. I vest snakkes ga, guang og akan. I nord ligger språka adele, aguna, akpafu, lolobi og joruba.

Kilder til totalt antall brukere av gbe-språka varierer veldig. Capo (1988) gir et forsiktig estimat på fire millioner brukere, mens Ethnologues 15. utgave (2005) gir åtte millioner brukere totalt. De mest brukte gbe-språka er ewe (Ghana og Togo) og fon (Benin og østlige Togo) med tre og 1,7&nbsp;millioner brukere respektivt. Ewe er undervisningsspråk i skoler og universiteter i Ghana, og brukes også i uformell utdanning i Togo. I Benin var aja (740&nbsp;000&nbsp;brukere) og fon to av de seks nasjonale språka som ble valgt ut for voksenutdanning av regjeringa i 1992.

### Klassifisering
Joseph Greenberg plasserte gbe-språka i niger-kongospråkas underfamilie kwa-språk. Sjøl om definisjonen av kwa-språk har endra seg i årenes løp har gbe-språka alltid blitt ansett som kwa-språk, og klassifiseres for tiden på følgende måte:

* Niger-kongospråk
** Atlantiske språk
*** Voltakongo-språk
**** Kwa-språk
***** Vestbreddespråk
****** **Gbe-språk**

Mange av gbe-språka er nært beslekta. Basert på sammenlignende forskning deler Capo (1988) gbe-språka inn i fem større grupper, der hver gruppe er langt fra enhetlig, men består av flere dialektvarianter. Dessuten er grensene mellom gruppene ikke alltid tydelige. De fem større gruppene er:

## Fotnoter


## Referanser
Burning Rain

**Burning Rain** er et amerikansk hard rock band som ble dannet av gitaristen Doug Aldrich og sanger Keith St. John i 1998.

## Medlemmer
*Doug Aldrich – gitar
*Keith St. John – vokal
*Ian Mayo – bass

## Diskografi
*1999 – *[[Burning Rain (album)|Burning Rain]]*
*2000 – *[[Pleasure to Burn]]*

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Burning Rain MySpace
Marian Godø

**Marian Godø** (født 1972) er en norsk journalist, forfatter og redaktør.

Hun er utdannet journalist fra Høgskolen i Volda, og har bakgrunn fra flere aviser og magasiner. Hun startet opp jentebladet *[[mag]]* i 1998, og har siden vært redaktør for kjendisbladet *D!*, reportasjesjef for *[[Se og Hør|Se og Hør Weekend]]* og sjefredaktør for *[[Cosmopolitan (magasin)|Cosmopolitan]]*. Hun har sitt eget konsulentfirma.  

I 2008 ga hun ut *Skamløse damer og kunsten å blåse i det som ikke betyr noe* (Kagge Forlag).

## Referanser
Sønderjysk

**Sønderjysk** er en dansk dialekt, som snakkes fra den dansk-tyske grensa til Kongeå i Jylland. Sør for grensa snakkes det sønderjysk i noen av sogna langs grensa mellom Flensborg og Nibøl. I 1800 blei dialekten brukt ned til Slesvig by og Slien; før 1700 antagelig ned til Egernførde.

Der er mange lokale varianter; for eksempel er det mulig å høre om en person kommer fra Haderslev eller fra Sønderborg. På Als kalles de lokale variantene under ett for *alsisk*. På tysk kalles dialekten *südjütisch* eller *plattdänisch* (som en parallell til det nordtyske folkespråket, plattysk). Varianten angeldansk blei brukt i Angel i Sydslesvig fram til ca. 1900. 

Ordet *jeg* er på sønderjysk *æ* eller *a*. I utlyd blir b- og g-lyden til f og ch. Dialekten har i likhet med riksdansk to kjønn. Den bestemte artikkelen står foran substantivet som i vestjysk og vestgermansk og er ikke en suffiks som ellers i nordgermansk. *Mannen* er *æ mand* og *huset* er *æ hus*. Rømø, Als og Sundeved har ikke stød, men i stedet tonelag som norsk og svensk. 

Æ Synnejysk Forening arbeider for å bevare og pleie den sønderjyske dialekten.

## Eksterne lenker
* Æ Synnejysk Forening 
* Alsingergildet
* Dialektkort
The Saunters

**The Saunters** var et Shadows-band fra Trondheim.

Bandet ble etablert 1963 og ble oppløst i 1967 
Bandet gjenoppsto ved tusenårsskiftet og spiller sporadisk den dag i dag.

## Medlemmer
*Torstein Fredriksen (gitar)
*Per Gunnar Hansen (trommer)
*Hugo Madtzog (vokal)
*Jan Arve Nilsen (Bass)
*Øystein Mihle ( vokal, gitar)
*Kjell Mortensholm (keyboards)
*
## Tidligere medlemmer
*Asbjørn Johansen (gitar).
*Torbjørn Pluggen Johansen (trommer)
*Stein Wangsmo (bassgitar, vokal)
*Geir Johansen (gitar, vokal)
*Tore Kjell Thorvik (gitar, vokal)
*Harald Dietrich (Vokal)
*Per Olav Tiller (vokal)
*Erling Skjevik (vokal)

## Diskografi
*1964   Trondhjæm Trondhjæm / Domino - (single)
*1964  	Theme from the Saunters / Besame Mucho – (Single)
*1964 	Yes / Lucille – (Single)
*1965 	Jenkatoget / Serenade ved gassverket – (Single)
*1967 	Vi vil ha Tordenskjold hjem / Juliet- (Single)
*1966 	Everything's gonna be allright / A summerplace – (Single)
*1967 	Marianne (Endless sleep) / Fordi (Because) – (Single)
*1983  	Diverse artister – Norsk Rock – (Samlealbum)
*2001  	Diverse artister – Norsk Rocks Skattkammer vol 1 – (Samlealbum)
*2002      Domino

## Eksterne lenker
*
Jack van Gelder

**Jack van Gelder** (født 27. desember 1950 i Amsterdam) er en nederlandsk kommentator for TV og radio. Hans spesialfelt er fotball. Han har også vært programleder for en rekke nasjonale TV-show.

Van Gelder begynte å kommentere fotball i 1976, da han begynte å jobbe for selskapet NIS. Der ble han raskt kjent for sin entusiastiske måte å kommentere fotball på. Det mest kjente, var da Nederland møtte Argentina i VM i 1998. Da det sto igjen et minutt, lurte Dennis Bergkamp en argentinsk forsvarer, og dundret ballen i krysset, til ellevill glede fra Van Gelder. Han svarte med å brøle *DENNIS BERGKAMP* i over ett minutt.

Han har i tillegg til VM i fotball 1998, kommentert EM i fotball i 2000, 2004 og 2008. Og VM i 1998, 2002 og 2006 for nederlandsk TV.

## Referanser
Asker kirkegård

**Asker kirkegård** ved Asker kirke er fra middelalderen eller tidligere, og gravhauger utenfor er fra vikingtiden og kanskje enda tidligere. Området er på 80 dekar med 8&nbsp;200 graver. Utvidelser skjedde i 1997 og 2005. Dette var den eneste kirkegården i Asker inntil Østenstad kirkegård ble vigslet i 2008.

## Litteratur
* Hans Chr. Mamen: *Vandringer i de dødes hage. Asker kirkegård*. Asker kirkelige fellesråd.

## Eksterne lenker
* Asker kirkegård hos Gravplassmyndigheten i Asker
* [Kart over kirkegården](https://darkiv.no/Allslekt/Feltkart/(Asker)-Asker.jpg) (Allslekt)
Skriften på veggen

**«Skriften på veggen»** er et uttrykk som beskriver et ondt varsel om dom eller nederlag. Det har sitt opphav i Bibelen, Daniels bok, der overnaturlig håndskrift med ordene ***Mene, mene, tekel ufarsin*** forutsier undergangen til det babylonske rike, men det har blitt et mye brukt uttrykk i språk og litteratur.

## I Daniels bok
I Daniels bok 5:1–31 fortelles det at Kong Belsassar under en fest i Babylon benytter de hellige gull- og sølvkarene som var plyndret fra Salomos tempel i Jerusalem av hans forgjenger Nebukadnesar. Ved å bruke disse hellige gjenstandene til vinbeholdere, tilber kongen og hans hoff «guder av gull og sølv, kobber, jern, tre og stein». Straks kommer fingrene fra en menneskehånd til syne og skriver disse ordene på veggen i det kongelige palasset: מנא ,מנא, תקל, ופרסין (*Mene, mene, tekel ufarsin*). Selv om de vanligvis ikke oversettes, er de kjente arameiske måleenheter eller valuta: *Mene*, en mina, *tekel*, en alternativ stavemåte for shekel, *peres*, en halv mina.

Til tross for flere oppfordringer klarer ingen av spåmennene, åndemanerne, trollmennene eller stjernetyderne ved hoffet å tolke hendelsen. Kongen sender bud på Daniel, en israelitt i fangenskap som var bortført fra Jerusalem, som hadde oppnådd en høy stilling under Nebukadnesar. Når Daniel tyder ordene grunner tolkningen seg på passive verb som har sammenheng med måleenhetene. Daniel avviser tilbud om belønning, og han advarer kongen mot galskapen i hans frekke gudsbespottelse før han leser skriften (vers 25–28).


*Dette er det som ble skrevet: ‘mene, mene, tekel ufarsin.‘ Og slik skal ordene tydes: ‘Mene‘ – ’tellet’ har Gud ditt kongedømmes dager og gjort slutt på det. ‘Tekel‘ – ’veid’ er du på vekten og funnet for lett. ‘Peres‘ – ’delt’ er ditt rike og gitt til mederne og perserne.».*

«Farsin» er i tillegg et ordspill på perserne.

Samme natt ble kong Belsassar drept, og mederen Dareios overtok riket. (Dette svarer til det historisk identifiserbare nederlaget til det babylonske riket som tapte for Persia).

## Senere bruk
Uttrykket «skriften på veggen» betyr i dag et ondt varsel om undergang, eller slutten på en organisasjon eller aktivitet. Når noen kan "se skriften på veggen" innebærer det at de har evnen til å forutse (ikke nødvendigvis på overnaturlig vis) en uunngåelig tilbakegang og ende.

## Kilder

*Towner, W.S. *Daniel:Interpretation Commentary* Atlanta 1984
*Goldingay, J.E. *Daniel: Word Biblical Commentary* Dallas 1989
** The New Oxford Annotated Bible, Revised Standard Version*, Oxford University Press, 1972.

## Eksterne lenker
* Keyway.ca 
* Jewish Encyclopedia article
Mahmoud Darwish

**Mahmoud Darwish** (født 13. mars 1941 i landsbyen Al-Birwa i det vestlige Galilea nær Haifa i Palestina, død 9. august 2008 i Houston i Texas i USA) var en palestinsk dikter og forfatter og blir regnet som palestinernes nasjonalpoet. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Da han var sju år gammel måtte han og familien flykte til Libanon under massefordrivelsen av palestinerne som fulgte av opprettingen av staten Israel. Landsbyen ble utslettet fra kartet. Familien var først flyktninger i Jezzine og så i Damour. Et år senere var han en av de få av flyktningene som klarte å snike seg fra Libanon og inn igjen i landet som nå var blitt Israel.

Familien kom til området rundt Akko og slo seg ned i Deir al-Asad. Darwish fikk høyere skolegang i Kafr Yasif, to kilometer nord for Jadeidi. Han flyttet senere til Haifa.

### Dikter, politiker
Han skrev sin første diktsamling i 1960-årene (den 21. ble publisert i 2008) Han forfattet over tyve diktsamlinger, syv romaner og var redaktør av en lang rekke aviser og tidsskrifter. Han var verdenskjent for sine dikt, som handler om å være statsløs og å ha mistet sitt fedreland.

Mahmoud Darwish satte ord på palestinernes kamp for uavhengighet og erfaring med okkupasjon, eksil samt kamp. Han mottok et stort antall internasjonale priser og er oversatt til 22 språk. 

I 1960-årene meldte Darwish seg inn i det israelske kommunistparti, Rakah, men han er bedre kjent for sitt arbeid i PLO, hvor han i en overgang fungerte som medlem av sentralkomiteen sammen med Yasir Arafat.

I 1988 forfattet Darwish den palestinske uavhengighetserklæringen som ble opplest av Yasir Arafat, da han utropte etableringen av den Palestinske staten. Erklæringen var symbolsk uten konkret betydning.

I 1993 brøt Darwish ut av PLO i protest mot Oslo-avtalen.

I 2007 leste han et dikt, hvor han fordømte rivaliseringen som foregår mellom Al-Fatah og Hamas. Darwish kalte det «et offentlig forsøk på selvmord på gaten».

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Egill Reimers

**Egill Reimers** (1878–1946) var en av de mest markerte arkitektene i bergensområdet i første halvdel av 1900-tallet. Reimers ble uteksaminert som arkitekt ved Technische Hochschule, München i  1902. Reimers arbeidet først ved Stadtskonduktørens kontor i Bergen, før han i 1904 startet egen praksis. Reimers arbeider spenner fra jugendstil via nyklassisismen til senere funksjonalisme. Gjennom hele produksjonen viser verkene en forankring i byens byggetradisjon.

Bygården i Vetrlidsallmennigen 4 (1904) og Turnhallen (Danseteateret) i Sigurdsgate 6 (1908) har begge et tydelig preg av jugendstil. I 1908 tegnet han sin egen bolig Kirkeveien 6, et tidlig eksempel på den kommende nasjonalromantikken. Villaen i Formanns vei 42 regnes som et fint eksempel på bergensstilen i dette område. Villaen i Øvre Kalfarlien 42 (1915) vokser opp av terrenget og er en forløper til Bergensskolen. Konsertpaleet (1918) var opprinnelig konsertsal med 1200 sitteplasser som ble ombygget til fire kinosaler i 1981. Statsarkivet i Årstadveien 22 (1918–1921) regnes som et av hans hovedverk. Han fikk Houens fonds diplom for Statsarkivet i 1924. Reimers tegnet Historisk Museum (*De kulturhistoriske samlingene*) etter en reguleringskonkurranse i 1918 og bygget sto ferdig i 1927. For Universitetet i Bergen tegnet han også Geofysisk institutt (1928–51). Andre sentrale bygg av Reimers er tinghuset fra 1928, innviet 1933. I 1930 tegnet Reimers garasjen for brødbilene til Smith Sivertsens bakeri i Håkonsgaten 47a. Dette bygget regnes som det første funksjonalistiske bygg oppført i Bergen.

## OL-deltakelse
Reimers ble olympisk mester i seiling under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han vant sammen med Arthur Allers, Martin Borthen, Johan Friele, Kaspar Hassel, Christen Wiese, Erik Ørvig, Olaf Ørvig og Thor Ørvig olympisk gull i klassen *12 meter type 1919* med den norske båten «Heira II». Det var kun en båt i denne klassen.
### OL-medaljer
* 1920  Antwerpen -  **Gull** i seiling, 12-metersklassen type 1919

## Se også
* Bergensskolen i arkitektur

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Håkonsgaten 47a
Andrés Segovia

**Andrés Torres Segovia**, Marqués de Salobreña, (født 21. februar 1893 i Linares i Jaén, død 2. juni 1987 i Madrid) var en spansk klassisk gitarist. Segovia revolusjonerte gitarteknikken og gjorde den klassiske gitaren kjent i hele verden. Han var for en stor del selvlært. Flere komponisert laget musikk spesielt for Segovia. Segovia medvirket i stor grad til at klassisk gitar ble et fullverdig konsertinstrument. Han holdt et stort antall konserter i Europa og Amerika, han opptrådte flere ganger i Norge. Han underviste ved musikkakademiet i Siena og ved University of California, Berkeley.

### Fødsel og død
Segovia ble født i Linares i Jaen den 21 februar 1893 og døde den 2 juni 1987 i Madrid.

### Karriere
Segovia var en framtredende og toneangivende person innen den klassiske gitarscenen på 1900-tallet; av mange blir han betraktet som den moderne klassiske gitaren far og at uten ham hadde ikke den klassiske gitaren vært anerkjent som et instrument innen klassisk musikk. Han hadde en svært lang karrière og han turnerte fram til han var rundt 75 år.

Segovia ville fremme gitar som et klassisk instrument, ikke bare for populærmusikken og folkemusikken. Han opptrådte første gang for et publikum i 16-årsalderen, og debuterte for alvor i Madrid får år senere, hvor han framførte musikk han hadde transkribert av Francisco Tárrega og Johann Sebastian Bach.

Segovia spilte, i motsetning til hva som den gang var vanlig, ved å bruke fingerneglene til å holde strengene nede, ikke fingertuppene. Dette har senere blitt vanlig. Segovias teknikk og spillestil forbløffet et stadig økende publikum. Etter hvert som dette ble stort, hadde den tids gitarer vanskelig med å nå ut i de store konsertsalene. Dette førte til at Segovia sammen med instrumentmakere utviklet mer lydsterke gitarer, blant annet ved valg av trevirke og ikke minst innføringen av nylonstrenger. Han var kjent for å skape rik lyd av en enkelt gitar. Han var kjent for teknisk ferdighet med særlig sans for tonedannelser og klangfarge; hans ferdigheter kom særlig til uttrykk i romantisk musikk.

Segovia er blant annet kjent for gitarversjonen av «Asturias (Leyenda)» komponert av Isaac Albéniz.

## Priser og mottakelser
Han ble 24. juni 1981 adlet av kong Juan Carlos for sine bidrag til kunst og musikk, og fikk adelstittelen *Marqués de Salobreña* med tiltaleformen *Ilustrísimo Señor.*

Han mottok en rekke internasjonale priser, blant andre:
* 1985 – Ernst von Siemens' musikkpris  
* 1986 – Grammy Award  
* 1974 – Léonie Sonnings musikkpris

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Segoviamuseet
Bergensskolen i arkitektur

**Bergensskolen** var en retning i norsk arkitektur fra ca. 1910 frem til annen verdenskrig. Skolen videreførte ideer fra den engelske Arts- and Craftsbevegelsen. Ved hjelp av oppmåling av eldre bygg og restaureringsarbeider skaffet arkitektene seg kunnskap om eldre byggeskikk og om håndverkets betydning for kvaliteten. Ut fra kunnskapen om lokal byggeskikk og lokale håndverkstradisjoner fornyet de den vestnorske byggeskikken. 

## Arkitektursyn
Bergensskolen bygger på Arts- and Craftsideologiens oppfatninger om det intime forholdet mellom arkitektur og omgivelser, bruk av regionale materialer og tradisjonelt håndverk. Det skapende håndverk ble ansett som kunst og arkitekten hadde en kunstnerisk oppgave. Bergensskolen var en reaksjon mot funksjonalismen og deres ikonoklastiske, historiefiendtlige syn på arkitekturen. Bergensskolen representerte den regionale byggeskikkens kamp mot internasjonal stilarkitektur, håndverkstradisjonenes kamp mot industriell masseproduksjon og den skapende arkitekts kamp mot ingeniørens og entreprenørens innflytelse.

## Arkitektene
Mange av arkitektene i Bergensskolen ble født i tiåret før eller like rundt århundreskiftet. Skolens faddere var arkitektene Einar Oscar Schou, Egill Reimers og Ole Landmark. Andre sentrale medlemmer var Frederik Konow Lund, Per Grieg, Kristian Bjerknes, Hans Wichmann Rohde, Johan Lindstrøm, Andres Nortvedt og Ludolf Eide Parr. Mange av arkitektene var sosialt engasjert, arbeidet for Fortidsminneforeningen og med restaurering av eldre arkitektur.

## Verk
Bergensskolen blir ofte forbundet med eneboliger i tre og gråstein. Rommene i disse boligene var som regel svært nøkterne, men også preget av et utsøkt håndverk. 
### Monumentalbygg

Bergen tinghus.jpg | Bergen tinghus av Egill Reimers, 1931
364 Bergen. Handelens og Sjøfartens Hus - no-nb digifoto 20160229 00164 bldsa PK21468.jpg | Handelens og Sjøfartens hus av Bredo Greve, Fredrik Arnesen og Darre Kaarbø, 1931
FloridaHospital.jpg | Florida sykehus av Ole Landmark, 1937

## Litteratur
* Ahmer, Carolyn; *Bergenskolen, som et nasjonalt fenomen — og et bidrag til den internasjonale Arts and Crafts-bevegelsen*, Doktoravhandling NTNU 2004:89
* Trond Indahl: «Den hjemlige tone. Bergensarkitekturen 1905-40». I: Trond Indahl, Åse Moe Torvanger, Erlend Hofstad og Espen Valand Stange: *Hus i Bergen. Særpreg i arkitekturen.* Bergen, Vigmostad & Bjørke, 2005, ss. 93-139. ISBN 82-419-0367-7
Ernst von Siemens

**Ernst Albrecht von Siemens** (født 9. april 1903, død 31. desember 1990 i Starnberg) var en tysk industrileder og leder av det store tyske industrikonsernet Siemens AG i perioden 1956 til 1968. Han var sønn av Carl Friedrich von Siemens.

Han ble utdannet til fysiker ved det tekniske universitetet i München. I 1929 begynte han å arbeide innenfor Siemens-konsernet og fra 1940-tallet innen styrene i de ulike virksomhetene.

Etter andre verdenskrig var han med på å gjenoppbygge konsernet og spilte en viktig rolle i etableringen av utenlandsvirksomheten. I 1956 ble han leder for hele konsernet og var ledende bak fusjonsprosessene av de ulike selskapene innen konsernet i 1966 som ledet fram til dagens Siemens AG.

Han etablerte Ernst von Siemens' musikkpris i 1972.

## Referanser
Fiber Bragg Gitter

**Fiber Bragg Gitter (FBG)** er en strukturendring i et lite område i en optisk fiber. FBG har til hensikt å reflektere all energi i det innkommende lyset for en bestemt bølgelengde og å tillate resten av lysenergien å fortsette videre gjennom fiberen. Et annet bruksområde for et FBG er som et filter som stopper lys med en bestemt bølgelengde.

## Produksjon
Man lager et Bragg Gitter mønster ved å endre brytningsindeksen til kjernen i en optisk fiber. Når denne brytningsindeksen har konstant og jevn sinusstruktur, med en gitt bølgelengde vekslende mellom n2 og n3, vil en innkommende bølge med identisk bølgelengde «stoppe i sinuskurven» og bli reflektert. Når dette området strekker seg over mange bølgelengder, vil opptil 99% av det innkommende lyset bli reflektert tilbake til senderen. Den reflekterte bølgelengden \lambda_B bestemmes av følgende formel

:\lambda_B = 2 \cdot n_{2} \cdot \Lambda

En fiber kan inneholde flere Bragg Gitter mønstre plassert utover i fiberen. Hvis disse mønstrene har forskjellige bølgelengder, vil alle Bragg Gittrene reflektere tilbake hver sin bølgelengde. Men det kan ikke være uendelig mange av disse Bragg gittrene. Så hvis man ønsker en sensor langs hele fiberens lengde bruker man andre systemer, en fellesbetegnelse på disse er *[[DTS (optikk)|Distributed Temperature Sensing]]* (DTS).

### Interferens

En måte å lage et Bragg Gitter mønster i en optisk fiber på er å bestråle en lysfølsom fiber med to like lysstråler fra to forskjellige vinkler, som vist på figuren. Lyset lager da et interferensmønster i brytningsindeksen til fiberkjernen.

## Bruksområde
### Måleinstrument
Som *måleinstrument* er man først og fremst interessert i den reflekterte bølgelengden. Når den optiske fiberen med Bragg Gitteret blir påført ytre påkjenninger, vil man oppnå en liten endring i fiberen og Bragg Gitteret, som igjen påvirker den reflekterte lysbølgen. Så ved å analysere den reflekterte bølgen kan man måle «størrelsen» på de ytre påkjenningene.

Som *temperaturmåler* er man interessert i å måle den påkjenningen temperaturen påfører fiberen. Den fysiske endringen i brytningsindeksen i en optisk fiber er lineært proporsjonal med temperaturen, og gjør at det blir en litt annen bølgelengde som blir reflektert i Bragg Gitteret. Derfor kan man ved å avlese den reflekterte bølgelengden, regne seg frem til hvilken temperatur som omgir fiberen.