open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zhao’an

**Zhao'an** (kinesisk: 诏安县; pinyin: *Zhào'ān Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Zhangzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

Språket teochew, et minnanspråk, har hjemstavn i denne delen av Kina.

## Administrative enheter
Storkommuner og kommuner:

### Storkommuner (镇, ''zhen'')
* Sidu (四都镇), Meling (梅岭镇), Qiaodong (桥东镇), Nanzhao (南诏镇), Taiping (太平镇), Xiage (霞葛镇), Guanbei (官陂镇), Xiuzhuan (秀篆镇), Shenqiao (深桥镇)

### Kommuner (乡, ''xiang'')
* Meizhou (梅洲乡), Jinxing (金星乡), Xitan (西潭乡), Baiyang (白洋乡), Jianshe (建设乡), Hongxing (红星乡)

## Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Infoside
Dali (Nanhai)

**Da Li** er en by nord for sentrumsbebyggelsen i Foshan i bydistriktet Nanhai i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Den har en stor aluminiumsgjenvinningsindustri. 

## Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Rong (Yulin)

**Rong** (kinesisk: 容县; pinyin: *Róng Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Yulin i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på   innbyggere i 1999.

## Kulturminner
Den daoistiske Zhenwu-paviljongen og Jinglüe-plattformen (*Jinglüe tai Zhenwu ge*, 经略台真武阁) såvel som fylkets nyere arkitektur (*Rong xian jindai jianzhu*, 容县近代建筑) ble i  1982 og 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

## Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Informasjonssider  
* Military Terrace and Pavilion of Genuine Prowess
* Zhenwu ge
Livadijskaja

**Livadijskaja** (russisk: гора Ливадийская – *Gora Livadijskaja* eller сопка Ливадийская – *Sopka Livadijskaja*), uoffisielt kalt *Pedan* (russisk: Педан) eller *Pidan* (Пидан) er et av de høyeste fjellene i Sjkotovskij distrikt i Primorskij kraj i Russland. Livadijskaja hører til Livadijskijfjellene i Sikhote-Alin.

Fjellet er et populært turområde og mange har gått til toppen de siste årene. Fjellet er omgitt av mystikk på grunn av mange megalitter, som har tiltrekt seg forskjellige hedningegrupper. 

## Eksterne lenker
* «Megaliths of Pidan» (engelsk)
Johannes Meursius

**Johannes Meursius** (født 9. februar 1579 i Loozduinen ved Haag i Nederland, død 20. september 1639 i Sorø i Danmark), også kjent som **Johannes van Meurs**, var en nederlandsk filolog og historiker.

Etter å ha tilbragt noen år på reiser som lærer for rådsherren Jan van Oldenbarnevelts sønner, ble Meurius i 1610 ansatt som professor i historie i Leiden og ble dessuten nederlandsk historiograf. Fra 1611 var han professor i gresk. På grunn av de politiske partiforholdene i Nederland gjorde imidlertid stillingen vanskelig for ham, og han tok derfor i 1625 imot et tilbud om et professorat ved Sorø Akademi i Danmark. Han ble også utnevnt til kongelig dansk historiograf, og ble i Danmark til sin død.

Meursius begynte alt som ung mann å skrive kommentarer til antikke greske forfattere, og leverte en mengde slike kommentarer i årenes løp. Han skrev dessuten mange avhandlinger om antikke forhold, et *Glossarium græco-barbarum* (om middelaldergresk) og *Athenæ Bataviæ* (om universitetet i Leiden). Han skrev flere bøker om Nederlands historie og, mens han var i Danmark, *Historia Danica* («Dansk historie», 1630), som senere ble supplert med Hans Grams noter. Meursius’ samlede verker ble utgitt i 12 bind i Firenze 1741–1763. Hans sønn med samme navn fulgte med ham til Danmark og ble der til sin død. Også han skrev forskjellige historiske skrifter.

## Referanser


## Kilder
Budjonny

**Budjonny** er en russisk hesterase som er kjent for sin utholdenhet og sine frie bevegelser.

## Opprinnelse
Budjonnyen ble avlet frem av russiske oppdrettere tidlig på 1900-tallet. Budjonnyen er også kjent under navnet budonny. Rasen er oppkalt etter den russiske krigshelten Marskalk Semjon Budjonnyj som var sentral under utviklingen av rasen. Målet var å få frem en staselig militærhest. Det gjorde man ved å krysse den russiske don-hesten med engelske fullblodshester. Dette førte til rasen budjonny.

## Rasebeskrivelse og bruk
Rasen har et edelt hode med fullblodstrekk. Muskuløs kropp,med lange, slanke og sterke bein. Budjonnyen er en allsidig ridehest, og kan brukes til det meste. Mankehøyden ligger på rundt 150 cm. Hestene er rolige og lette å trene. De er også kjent for å være villige og energiske.

## Eksterne lenker
*
Johannes Pontanus

**Johannes Isaksen Pontanus** (født 21. januar 1571 i Helsingør i Danmark, død 6. oktober 1639 i Harderwijk i Nederland) var en dansk kongelig historiograf.

Pontanus var bror av maleren Pieter Isaacsz og vokste opp i Nederland, men besøkte Danmark et par ganger sist på 1500-tallet. Her ble han kjent med Tyge Brahe og Arild Huitfeldt. I 1604 ble han professor ved gymnaset i Harderwijk, og i 1618 ble han utnevnt til kongelig dansk historigraf, med oppgaven å skulle skrive Danmarks historie på latin. Han holdt på med dette arbeidet til sin død, men rakk bare å utgi første del av sin *Rerum Danicarum Historia* (1631). Verket bygger på Huitfeldts krønike.

## Referanser


## Kilder
Statsarkivet i Trondheim

**Statsarkivet i Trondheim** er statsarkiv for Møre og Romsdal, Trøndelag og Nordland, og er en del av Arkivverket. Riksarkivaren er leder for Arkivverket. Statsarkivet i Trondheim ble etablert i 1850 og er Nordens eldste statsarkiv. Siden høsten 2006 er statsarkivet samlokalisert med to andre arkiv, ett bibliotek og ett museum i Arkivsenteret på Dora. Her samarbeider institusjonene på flere områder, og har blant annet en felles lesesal.

Statsarkivets oppgaver er å ta vare på og tilgjengeliggjøre arkivmateriale fra den lokale og regionale statsadministrasjonen. I tillegg tar arkivet imot og oppbevarer privatarkiv. Statsarkivet har tilsyn med arkivforholdene i den offentlige forvaltningen innen sitt distrikt, og bistår i den sammenheng offentlige myndigheter med råd og veiledning. Statsarkivet arbeider også med å skape interesse for og spre kunnskap om arkiv. Statsarkivet i Trondheim oppbevarer ca. 28 000 hyllemeter med arkiv.

Arkivmateriale fra Statsarkivet kan brukes på lesesalen i Arkivsenteret på Dora. Det mest brukte materialet i statsarkivene er også tilgjengelig på Arkivverkets digitale lesesal, Digitalarkivet.

## Eksterne lenker
* Arkivverkets hjemmeside
* Arkivsenteret i Trondheim
* Digitalarkivet
Campolina

**Campolina** er en brasiliansk hesterase som er spesielt kjent for sin firtaktige gangart kalt «marcha».

## Opprinnelse
Spanske hester dannet på 1500-tallet grunnlaget for det som senere skulle bli rasen Campolina.
Rundt 1870 krysset den brasilianske oppdretteren Cassiano Campolina en innfødt hoppe med berberblod med en pura rasa espanol-hingst. Avkommet, en hingst, ble stamfar til Campolina-rasen. Rasen er oppkalt etter Cassiano Campolina. Det er senere blitt krysset inn flere forskjellige raser, så Campolinaen som rase er ikke så ren.

## Rasebeskrivelse og bruk
Stort, rett hode med store øyne. Kraftfull og kompakt kropp med mye muskelmasse. Sterke og hardføre ben. Campolinaen kan brukes til det meste av ridning og kjøring. Rasen er kjent for gangarten «marcha», som er en firtaktig gangart. Den er som en blanding mellom trav og galopp, og svært behagelig. Rasen er rolig og snill. Mankehøyden kan være fra ca. 149cm – 167cm.
Boerhest

**Boerhest** er navnet på en hesterase fra Sør-Afrika. I sitt hjemland er den også kjent som boerperd (boer er afrikaans for bonde og perd er afrikaans for hest).

## Opprinnelse
Boerhesten kom til Sør-Afrika med hvite immigranter på 1600-tallet. Flere oppdrettere importerte hester og krysset dem med de sørafrikanske ponniene. Det var med disse krysningene boerhesten ble til. Det er trolig flere raser som er krysset inn, men det er svært usikkert hvilke dette er. På 1700-tallet hadde boerhesten fått rykte på seg for å være en god militærhest, siden den kunne klare seg lenge på dårlige matrasjoner.

## Rasebeskrivelse og bruksområder
Boerhesten har en rett profil, og bærer hodet høyt. Halsen er middels lang, men smal. Boerhesten er svært hardfør. Den er kjent for sitt ganglag og høye kneaksjon. Boerhesten blir brukt til all slags ridning, men den er også en populær kjørehest. Rasen er også en umåtelig populær oppvisningshest. Den har vanligvis et rolig gemytt og er vennlig og kontaktsøkende. Mankehøyden ligger på ca. 147 cm – 162 cm.
Thomas Middleton

**Thomas Middleton** (født 18. april 1580, død 4. juli 1627) var en engelsk jakobinsk skuespillforfatter og poet. Han regnes sammen med John Fletcher og Ben Jonson for å være blant de mest suksessrike og produktive av skuespillforfattere som skrev sine stykker i den jakobinske periode. Middleton var en av få renessansedramatikere som oppnådde like stor suksess med både sine komedier og sine tragedier. Han skrev også maskespill og festspill. Han har forblitt en av de mest ansette og markante jakobinske dramatikerne.

## Forfatterskap
Middleton skrev i mange sjangrer, inkludert tragedier, historiske dramaer og bykomedier. Han best kjente skuespill er tragediene *The Changeling* (skrevet sammen med William Rowley), oppsatt i 1622, men utgitt først i 1653; og *Women Beware Women* (usikkert når den først ble skrevet, men den ble trykt i 1657); foruten også den kynisk-satiriske bykomedien *A Chaste Maid in Cheapside* (skrevet ca. 1613, og utgitt i 1630).

Tidligere utgaver av *The Revenger's Tragedy* (framført i 1606, og trykt i 1607) ble først tilskrevet Cyril Tourneur, eller som siden unnlot å bestemme forfatterskapet mellom Middleton og Tourneur. Etter statistiske undersøkelser av David Lake og MacDonald P. Jackson har Middletons forfatterskap ikke blitt alvorlig utfordret, og ingen forsker har siden hevdet Tourneur som forfatter. Forlaget Oxfords utgave av Middleton, og dens ledsagerbok, *Thomas Middleton and Early Modern Textual Culture*, tilbyr omfattende bevis for ikke bare Middletons forfatterskap til *The Revenger's Tragedy*, men også for hans samarbeid med William Shakespeare på *Timon of Athens* (1623) og hans tilpasning og revidering av Shakespeares *[[Macbeth (skuespill)|Macbeth]]* og *Measure for Measure* (*[[Like for like]]*, 1604). Det har også blitt argumentert for at Middleton samarbeidet med Shakespeare på stykket *Når enden er god, er allting godt* (1602–03).

## Referanser


## Litteratur
* Chakravorty, Swapan Kumar (1996): *Society and Politics in the Plays of Thomas Middleton*. Oxford: Clarendon Press.
* Covatta, Anthony (1973): *Thomas Middleton's City Comedies*. Lewisburg: Bucknell Univ. Press.
* Baines, Barbara Jo (1973): *The Lust Motif in the Plays of Thomas Middleton*. Salzburg.
* Eccles, Mark (1933): «Middleton's Birth and Education» i: *Review of English Studies* **7**, s. 431–441.
* Frassinelli, Pier Paolo (2003): «Realism, Desire, and Reification: Thomas Middleton’s A Chaste Maid in Cheapside» i: *Early Modern Literary Studies* **8**
* Heinemann, Margot (1980): *Puritanism and Theatre: Thomas Middleton and Opposition Drama Under the Early Stuarts*. Cambridge: Cambridge University Press.

## Eksterne lenker
* 
*
Borgaskaret

**Borgaskaret** er en populær tursti mellom Arna og Bergen, gjerne i kombinasjon med tur over Vidden til Ulriken eller til Fløyen da Borgaskaret krysser over fjellet omtrent midt på Vidden.  På bysiden er stien svært vanskelig hvis man i stedet velger å gå ned der (steinur), men fører ned i den vakre Hardbakkedalen og videre ned til Svartediket.

Borgaskaret er den gamle postveien mellom Arna (Borgo gård) og Bergen (Hardbakka gård, nedlagt). 

## Fjell i Arna
*Gullfjellet – 987 moh.
*Skåldalsfjellet – 718 moh. med Skåldalsnipa – 603 moh.
*Hananipa – 717 moh. med toppunktet i Vaksdal, men oppstigning fra Arna.
*Trollabotshaugen – 678 moh.
*Krånipa – 703 moh.
*Trengereidhotten – 577 moh.
*Borga – 634 moh.
*Repparåsen – 609 moh.
*Vardegga / Vareggen – 590 moh.
*Ådnanipa / Arnanipa – 456 moh.

### Se også
Byfjellene i Bergen

## Eksterne lenker
* Turveier i Arna
Frank Martin (komponist)

**Frank Martin** (født 15. september 1890 i Genève, død 21. november 1974 i Naarden) var en sveitsisk komponist, som levde store deler av livet sitt i Nederland. Han var av fransk-hugenottisk avstamning.

## Liv
Han ble født i Genève, og var det tiende og yngste barnet av calvinistpresten Charles Martin. Før han begynte på skolen, spilte han piano og improviserte. Allerede som niåring komponerte han sanger, uten å ha fått noen musikalsk opplæring. Han hørte Matteuspasjonen av J. S. Bach da han var 12 år gammel, og det gjorde så sterkt inntrykk på ham at Bach forble hans sanne mester.

Etter foreldrenes ønske studerte Martin matematikk og fysikk, men gav seg etter to år. Han fikk privatundervisning i piano hos Joseph Lauber, som også var komponist, organist og orkesterleder, så helt selvlært var han ikke. Men Martin gikk aldri på noe musikkonservatorium.

Martin startet som senromantisk komponist, og ble etter hvert opptatt av Schönberg og tolvtonemusikk, men brukte denne fritt. Han forlot aldri tonaliteten. Han skrev for øvrig orkesterverk, kammermusikk, kor- og vokalmusikk.

I perioden 1918-26 bodde han i Zürich, Roma og Paris. I 1946 flyttet han til Nederland for å få tid til å komponere.

## Hovedverker
* *Messe for dobbelt kor a cappella* (1922–1926)
* *Quatre pièces brèves* for gitar (1933)
* *Le Vin herbé* (1938 og 1940-1941), inspirert av Tristan og Isolde
* *Petite symphonie concertante* (1944–1945)
* *In terra pax* (1944), oratorium
* *Concerto pour sept instruments à vent, timpani, et cordes* (1949)
* *Golgotha* (1945–1948), oratorium
* *Polyptyque, et deux petits orchestres à cordes* (1973)
* *Requiem* (1971–1972)

Han skrev også en symfoni som ble fullført i 1937, konserter for piano, en konsert for cembalo, en konsert for fiolin, en konsert for cello, og serie ballader for forskjellige soloinstrumenter med piano eller orkester.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gwangjus undergrunnsbane linje 1

**Gwangjus undergrunnsbane linje 1** er en undergrunnslinje, som er en del av Gwangjus undergrunnsbane.

Undergrunnsbanen startet driften i 2004 og Gwangju ble dermed den femte byen i Sør-Korea med egen undergrunnsbane. Operatør av undergrunnsbanen er Gwangju Metropolitan Rapid Transit Corporation. Banens ene linje går mellom stasjonene Nokdong og Pyeongdong.

Banen opereres i tidsrommet 5:30 – 24:00 med 12 minutters intervaller, 6 minutters i rushtiden mellom Pyeongdong og Geumnamro 5-ga, mens banen mellom Geumnamro 5-ga og Sotae har trafikkintervallene 15/8 minutter. Nokdong er togdepot med forbindelse til Sotae hvert 90. minutt. Prisen starter på 900 won.

## Historie
* Strekningen Dongmak undergrunnsstasjon – Bakchon undergrunnsstasjon: åpnet 6. oktober 1999
* Strekningen Bakchon undergrunnsstasjon – Gyulhyeon undergrunnsstasjon: åpnet 7. desember 1999
* Strekningen Gyulhyeon undergrunnsstasjon – Gyeyang undergrunnsstasjon: åpnet 16. mars 2007
* Strekningen Dongmak undergrunnsstasjon – International Business District undergrunnsstasjon: åpnet 1. juni 2009

En ny forlengelse på 10,9&nbsp;km nordover fra Gyeyang mot Gumdan New City er under utbygging, og planlegges ferdigstilt i 2011.

Gwangjus bymyndighet har lansert planer for å utvide linje 1 sørover til Hwasun og nordover til Naju.

## Stasjoner

## Referanser


## Eksterne lenker
*  (engelsk)
*
Daejeons undergrunnsbane linje 1

**Daejeons undergrunnsbane linje 1** er en den av Daejeons undergrunnsbane i den sørkoreanske byen Daejeon. Banens ene linje består av 22,6 km og 22 stasjoner. Det er planlagt tilsammen fem linjer i byen. 

Første del av linje 1 åpnet 16. mars 2006 mellom Panam og Government Complex (12,4 km), mens andre del åpnet 17. april 2007, mellom Government Complex og Banseok (10,2 km). Opprinnelig var planen at første del av nettet skulle åpne til Fotball-VM 2002, men utbyggingen ble forsinket.

Ved Daejeon stasjon er det overgangsmulighet til det koreanske jernbanenettet.

Banen opereres mellom 05:30 og 24:00, med fem minutters intervall i rushtiden og 8 til 10 minutter ellers i døgnet. Prisene starter på 800 won for de første 10 km, deretter 100 won i tillegg.

## Stasjoner

## Referanser


## Eksterne lenker
* Daejeons undergrunnsbane (koreansk)
*
De store banker

**De store banker**, også kalt **Newfoundlandsbankene**, er en gruppe undervannsplatåer sørøst for Newfoundland, om lag &nbsp;km². Gjennomsnittsdybden er 70–80&nbsp;m, men store områder ligger bare 12–20&nbsp;m under havflaten. Her møtes den kalde Labradorstrømmen med den varme Golfstrømmen, derfor oppstår det ofte tåke. Labradorstrømmen fører med seg store isfjell som kan være farlige for skipsfarten. På bankene har det siden 1500-tallet vært drevet stort fiske med deltakelse fra mange land. Norge drev linefiske her fram til 1978. Den kalde Labradorstrømmen blander seg her med det varme vannet fra Golfstrømmen. Blandingen av vannet fra disse to strømmene og formen på havbunnen løfter næringsstoffer fra bunnen opp til overflaten. Dette området er derfor et av de beste fiskefeltene i verden. Fisket her omfatter torsk, hyse, og lodde. Av skalldyr fanges kamskjell og hummer. Det er også svært mye sjøfugler i området.

## Referanser


## Se også
* Flemish Kapp

## Eksterne lenker
*
Anaesthetis testacea

***Anaesthetis testacea*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er bare kjent fra det sørøstlige Sverige i Norden.

## Utseende
En liten til middelsstor (5–10&nbsp;mm), sylindrisk, gulbrun, tilsynelatende nesten naken trebukk. Antennene er svarte og nesten så lange som kroppen. Hodet er svart, rektangulært sett ovenfra. Pronotum er rødbrunt, nesten kvadratisk sett ovenfra, grovt punktert og ganske blankt. Det har en liten knøl midt på hver sidekant. Dekkvingene er gulbrune, parallellsidige med markerte, rettvinklede skuldre, grovt punkterte, sparsomt kledt med korte, oppstående hår. Beina er svarte.

## Levevis
Arten utvikler seg i tynne greiner av eik, gjerne hogst- og ryddingsavfall. Larveutviklingen tar to år. De voksne billene kan finnes i nærheten av egnede greiner i juni-juli.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste delene, østover til Syria og Sibir. I Norden forekommer den i et lite område i Småland, Skåne, Blekinge og Öland i Sverige.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
******* Stammen Apodasyini 
******** *Anaesthetis testacea* (Fabricius, 1781)

## Kilder
* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten
Pogonocherus caroli

***Pogonocherus caroli*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten forekommer i Sørøst-Sverige, men derfra må man til Sør-Europa for å finne andre bestander.

## Utseende
En liten til middelsstor (6–10&nbsp;mm), kraftig, brunspraglete trebukk. Den er tydelig større enn de andre *[[Pogonocherus]]-*artene som forekommer i Norden. I likhet med *[[Pogonocherus hispidulus]]* har dekkvingene en spiss tagg i spissen. Antennene er kraftige, med ganske lange børster, noe lengre enn kroppen, leddene er nesten ensfarget brune. Hodet er stort og bredt, tett kledt med håraktige skjell. Pronotum er litt bredere enn langt, hvelvet, med en butt tagg midt på hver sidekant, i tillegg har den tre blanke, spisse knøler på ryggen. Dekkvingene er brune, i midten med en mørk skråflekk, foran denne med et lysere område. De har en spiss tagg ytterst i spissen, og to opphøyde lengderibber som har flekker av svarte hår. Beina er korte og svært kraftige.

## Levevis
Larvene utvikler seg i greiner av furu. Utviklingen tar to år, den voksne billen klekkes om ettersommeren eller høsten, men er lite aktiv før neste vår, da den lever til utpå sommeren. Den er lett å overse da den har gode kamuflasjefarger og er ganske liten.

## Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Europa og Nord-Afrika, men har en reliktbestand på Gotland og omkringliggende områder i det sørøstlige Sverige. Denne bestanden er svært isolert siden nærmeste kjente andre bestand er i Sør-Frankrike.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
******* Stammen Pogonocherini 
******** *Pogonocherus caroli* Mulsant, 1863

## Kilder
* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av arten
Energispillet

***Energispillet.no*** er et fritt tilgjengelig webbasert strategispill innen *energi, miljø og klima.* Målgruppen for spillet er elever i ungdomsskolen og videregående skole. Energispillet.no er bygget over en simulatorbasert spillmotor. Det betyr at det er spillerens handlinger som er avgjørende for framdrift og resultater, ikke forhåndsprogrammerte løsninger. Energispillet.no er først og fremst et undervisningsspill, men er også godt egnet som strategispill til bruk i fritiden.

## Eksterne lenker
* Spillets nettside
Mesosa myops

***Mesosa myops*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten finnes i Norden i dag bare på én lokalitet nær Åbo i Finland, den fantes tidligere også i Sverige.

## Utseende
En middelsstor (10–15&nbsp;mm), bred og kraftig trebukk, grunnfargen mørkt skifergrå. Antennene er kraftige og tydelig lengre enn kroppen. Hodet er rektangulært sett ovenfra, mye bredere enn langt med en fure i midten. Pronotum er bredere enn langt med litt rundede sider, mørkgrått med fire ovale, svarte flekker som er bredt kantet med gult. Dekkvingene er korte og brede, betydelig bredere enn pronotum ved roten, grunnfargen er mørkgrå overstrødd med små, uregelmessige, gule flekker, i den bakre delen også med et par svarte flekker. Vingene er parallellsidige foran, langt avrundede bak. Beina er korte og kraftige, vekselvis gule og grå.
 
## Levevis
Larvene utvikler seg i død ved av løvtrær, mest eik og lind. Larven lever i innerbarken. Larveutviklingen tar 2-3 år. De voksne billene kan finnes på døde stammer i juli-august.

## Utbredelse
Arten finnes fra Finland og Baltikum østover til Japan. Den er også funnet i Blekinge i Sverige, men disse funnene er over 200 år gamle.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  – ca. 315 arter i Europa
******* Stammen Mesosini 
******** *Mesosa myops* (Dalman, 1817)

## Kilder
* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten
Kristen Johanssen

**Kristen Johanssen** (1869–1949) var en norsk jurist og regjeringsadvokat.
Johanssen arbeidet som sakfører og ble i 1897 byrettsdommer. I 1899 ble han høyesterettsadvokat. Johanssen ble i 1924 utnevnt til regjeringsadvokat, et embete han besatte til 1939. I sitt juridiske virke publiserte Johanssen flere arbeider i *[[Tidsskrift for rettsvitenskap]]*, *[[Norsk Retstidende]]* og andre juridiske tidsskrifter. 

Johanssen ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden og av Finlands hvite roses orden og var offiser av den franske Æreslegionen.

## Referanser
Chlorophorus herbstii

***Chlorophorus herbstii*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten finnes i det sørlige Sverige og Finland i Norden, men er sjelden. I Norge ble den funnet første gang fra Hole i Buskerud i 2011.

## Utseende
En middelsstor (8–15&nbsp;mm), slank, langbeint trebukk, kroppen er tett kledt med gulgrønne til grågrønne hår bortsett fra fore svarte flekker på pronotum og tre par svarte flekker på dekkvingene. Antennene er ganske spinkle og noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum har jevnt rundede sider, med to ovale svarte flekker i midten som kan være sammenvokst og danne en hjerteformet flekk, et par mindre flekker på sidene. Dekkvingene er en tanke bredere enn pronotum, med helt avrundede skuldre, og tre par store, runde svarte flekker, det fremste paret er gjerne C-formet. Beina er litt mørkere enn kroppen, lange og slanke.
 
## Levevis
Larvene utvikler seg i døde greiner og tynne stammer av løvtrær, mest lind. Trær som er angrepet av misteltein ser ut til å være særlig attraktive. Veden må være hard og ikke angrepet av sopp. Utviklingen tar vanligvis to-tre år. De voksne billene er aktive fra slutten av juni til juli og besøker gjerne blomster.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, unntatt de nordligste og vestligste delene, og i det sørvestlige Sibir. I Norden forekommer den i de sørlige delene av Sverige og Finland, men er sjelden. I Norge ble noen døde eksemplarer av arten funnet i en død lindestamme i Hole i Buskerud i 2011.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
******* Stammen Clytini 
******** *Chlorophorus herbstii* (Brahm, 1790)

## Referanser




## Kilder
* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7
* Solevåg, P.K. og Ødegaard, F. 2012. The frist record of the longhorn beetle *Chlorophorus herbstii* (Brahm, 1790) (Coleoptera, Cerambycidae) fron Norway. Norwegian Journal of Entomology 59: 59-62.

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten
Chlorophorus varius

***Chlorophorus varius*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er bare funnet i det sørlige Sverige i Norden, og er ganske sjelden.

## Utseende
En middelsstor (8–14&nbsp;mm), slank, gul og svart trebukk som ligner litt på en veps. Av de vepselignende trebukkene i Norden er den den eneste der pronotum er mer gult enn svart. Antennene er mørke, ganske spinkle og vel halvparten så lange som kroppen. Hodet og pronotum er tett kledt med gule hår, pronotum med et oppbrutt, svart tverrbånd litt bak midten. Dekkvingene er svarte med gule tegninger. Fremst har den en X-formet tegning (halvparten av X-en på hver vinge), ved sidekanten ovale, gule flekker. Litt bak midten har den en rett, gult tverrbånd, vingespissene er også gule. Beina er gulbrune og ganske lange.
 
## Levevis
Larvene utvikler seg i døde greiner og tynne stammer av mange forskjellige løvtrær, som lind, alm, lønn, or og osp, lenger sør i Europa også vinstokker. Larven er også funnet i harde urtestilker. Utviklingen tar vanligvis to år. De voksne billene er aktive fra slutten av juni til august og besøker gjerne blomster.

## Utbredelse
Arten er mest utbredt i Mellom- og Sør-Europa, østover til det sørvestlige Sibir. I Norden forekommer den bare i det sørlige Sverige. Der finnes trolig små bestander i Närke og Västergötland, funn fra andre deler av Sverige er trolig importerte med trevirke.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
******* Stammen Clytini 
******** *Chlorophorus varius* (Müller, 1766)

## Kilder
* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

## Eksterne lenker
*
Plagionotus detritus

***Plagionotus detritus*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten finnes bare i det sørøstlige Sverige i Norden.

## Utseende
En middelsstor (10–19&nbsp;mm), nokså kraftig, gul og svart trebukk. Den kan ligne på de andre trebukkene som etterligner veps, særlig slektningen eikebarkbukk *Plagionotus arcuatus*, men de gule områdene er større enn hos sistnevnte. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen og mørkt rødlige. Hodet er svart med gule tegninger. Pronotum er bredere enn langt, med sterkt rundede sider, svart med to gule, ganske rette tverrbånd. Dekkvingene er svarte med fem gule tverrbånd. Den gule båndene er ganske rette, bortsett fra det andre som er krummet, og blir stort sett bredere bakover. Beina er brunoransje.
 
## Levevis
Larvene utvikler seg under barken på nylig døde greiner av eik. Når larven er fullvoksen, gnager den seg noen centimeter inn i veden. Larveutviklingen tar 1-2 år. De voksne billene løper omkring på trestammer og greiner fra juni til juli. Bevegelsene såvel som utseendet ligner da på veps.

## Utbredelse
Den er utbredt i deler av Europa, dessuten i Asia øst til Iran. I Norden er den funnet spredt i det sørøstlige Sverige, men det er få nyere funn av arten.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae – 145 arter i Europa
******* Stammen Clytini 
******** ***Plagionotus detritus*** (Linnaeus, 1758)

## Kilder
* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

## Eksterne lenker
*
Xylotrechus ibex

***Xylotrechus ibex*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Denne arten er funnet bare én gang i Norden, i det nordlige Finland, men kan muligens forekomme i Finnmark.

## Utseende
Em middelsstor (9–17&nbsp;mm), slank og langbeint, svart trebukk med hvite tegninger på dekkvingene. Antennene er mørke og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, sterkt hvelvet med rundede sider. Dekkvingene er litt bredere enn pronotum, med rundede skuldre, svakt tilsmalnende bak disse. De har et par hvite tverrflekker nær roten, lenger bak et langt tverrbånd som kurver fremover langs sømmen, i den bakre delen et rett tverrbånd. Beina er mørke. Arten kan minne om *[[Xylotrechus antilope]]*, men tegningene er hvite, ikke gule.
 
## Levevis
Larvene utvikler seg under barken (både stammer og greiner) på nylig døde løvtrær, i nord høyst sannsynlig bjørk. Larveutviklingen tar trolig to år, og voksne biller er funnet i juni og juli. Denne sjeldne artens biologi er nokså dårlig kjent.

## Utbredelse
Det er en østlig art som er funnet fra Finland og Tyrkia i vest (mer vestlige funn dreier seg etter alt å dømme om individer innført med treverk) til Japan i øst. I Norden er den bare funnet én gang, ved Enaresjøen i Nord-Finland. Denne lokaliteten ligger ikke langt fra norskegrensen, og det er mulig at arten kan forekomme i Pasvik.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
******* Stammen Clytini 
******** *Xylotrechus ibex* (Gebler, 1825)

## Litteratur
* Ehnström, B. og Holmer, M. (2007): *[[Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna]]*. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. ISBN 978-91-88506-62-7

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten
Kommuneforvaltning

**Kommuneforvaltningen** omfatter virksomhet som drives av kommuner,
fylkeskommuner, ikke-markedsrettede kommunale foretak og kirkelige fellesråd. (Forvaltningsutsyn 2007)
Kvænangsfjellet

**Kvænangsfjellet** er en fjellovergang mellom Oksfjorden i sør og Kvænangsfjorden i nord. Fjellområdet ligger seg dels i Kvænangen, dels i Nordreisa kommuner. E6 over Kvænangsfjellet er stengt på grunn av snøstorm 10-80 dager hver vinter. Det er en kort strekning som er værutsatt, et skard nær veiovergangens høyeste punkt 402 moh. Under andre verdenskrig fikk den tyske okkupasjonsmakten bygget en overbygning av tre på denne drøyt kilometerlange vanskelige strekning, men denne trekonstruksjonen ble et offer for «den brente jords taktikk» da tyskerne ved krigens avslutning trakk sørover igjen. 

I 2021 starta bygging av den 3 kilometer lange Kvænangsfjelltunnelen. Den nye vegen skal stå klar i 2024.

Gjestehuset Gildetun ligger på Kvænangsfjellets nordside, og er et raste- og spisested i turistsesongen. Det ligger på et sted med god utsikt over fjorden og fjellene. De lokale dyre- og fuglearter er taksidermisk utstilt. 

Kvænangsfjellet er i sommerhalvåret tilholdssted for reindriftssamer.

## Se også
* Baddereidet fangeleir
* Veidal fangeleir

## Galleri

Fil:Storbukttind.JPG|Storbukttind med sine 1&nbsp;054 moh ligger like vest for E6.
Fil:Værutsatt strekning.JPG|En aprildag på den mest værutsatte veistrekningen over Kvænangsfjellet.
Fil:Kvænangsfjellet Skiterreng 21. april.JPG|Kvænangsfjellet skiterreng, øst for E6.


## Referanser


## Eksterne lenker

* «Veien som deler Norge i to under uvær får tunnel», fra NRK3. mars 2017
The Resistance

***The Resistance*** er det femte studioalbumet til det britiske rockebandet Muse. Det ble utgitt 14. september 2009 i Europa. Etter utgivelsen toppet albumet hitlister i 19 land. Den første singelen *«Uprising»* gikk rett inn på fjerdeplass på VG-lista Topp 20, og den ble liggende på lista i totalt 12 uker. Albumet har et mer elektronisk preg over seg og beveger seg innom flere musikksjangere enn Muse har gjort tidligere. Blant annet er de tre siste låtene spilt inn sammen med over 40 musikere fra et symfoniorkester.

## Mottakelse
Etter utgivelsen har albumet stort sett fått gode kritikker. Basert på 23 anmeldelser har "The Resistance" fått en gjennomsnittlig poengsum på 72 (av 100) ved Metacritic.

Allmusic trakk frem «Guiding Light», «United States of Eurasia», og «Exogenesis» som albumets høydepunkter der de kalte det, «i det store og det hele en fantastisk plate». I et intervju med The Sunday Times, Dan Cairns uttalte at at "Muse hadde laget et genialt, briljant og vakkert album". 

Mye av rosen har vært rettet mot den tredelte symfoniske «Exogenesis». The Fly gikk så langt at de delte anmeldelsen av platen i to, der de gav poengsum 5 av 5 for «Exogenesis», som de omtalte som ren briljanse, mens resten av platen fikk poengsum 3.5 av 5. 

Queens gitarist, Brian May, roste det Queen-påvirkede lydbilde Muse hadde på albumet og uttalte: «I love it, I think It's great stuff» til BBC. Og han trakk frem sangen «United States of Eurasia» som han kalte briljant utført.

I Norge uttalte blant annet Aftenpostens anmelder at etter starten med «Uprising» og «Resistance» «...faller rockeren fra, mens den som velger å åpne for de nesten untenkelige, symfoniske elementene kan være med videre. Og da er det ikke småtteri som venter. Det spørs om det kommer ut mer ambisiøse album enn dette i år» og gir albumet terningkast fem.

## Personell
**Muse**
*Matthew Bellamy – vokalist, gitarist, keyboardist, pianist, synthesizer, komponist, produsent 
*Christopher Wolstenholme – bassist, backup vokalist, produsent 
*Dominic Howard – trommeslager, produsent 

**Andre medvirkende** 
*Edodea Ensemble: orkester, dirigert av Audrey Riley, ledet av konsertmester Edoardo de Angelis 
*Enrico Gabrielli – bassklarinett på «I Belong To You»
*Tom Kirk – håndklapping og fotballsupporterlyder på l«Uprising»

**Produksjon** 
*Mike Stent
*Ted Jensen

## Sporliste

## Listeplasseringer
}
|align="center"|15
|
|-
|Portugisisk albumliste
|align="center"|2
|
|-
|Spansk albumliste
|align="center"|2
|
|-
|Svensk albumliste
|align="center"|8
|
|-
|Sveitsisk albumliste
|align="center"|1
|Platinum
|-
||Tysk albumliste
|align="center"|1
|2x Platinum
|-
|U.S. ''Billboard'' 200
|align="center"|3
|
|-
|Østerriksk albumliste
|align="center"|1
|Platinum
|}

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Paul Reiser

**Paul Reiser** (født 1957) er en amerikansk skuespiller, stand up-komiker, forfatter og dramatiker.

## Oppvekst
Paul Reiser ble født i New York City, sønn av Helen og Sam Reiser. Han har tre søstere. Reiser begynte på East Side Hebrew Institute på Manhattan. Gikk også på Stuyvesant High School på Manhattan. Han fikk en bachelorgrad i musikk fra Binghamton University.

## Voksenliv
Reiser giftet seg med Paula Ravets 21. august 1988. De har to barn sammen, Ezra Samuel (født september 1995) og Leon (født 2000).

## Filmografi
* Next  (2010) (filming)
* The Thing About My Folks Ben Kleinman (2005)
* Women vs. Men Bruce (2002)
* Purpose Ben Fisher (2002)
* Curb Your Enthusiasm  Seg selv (1 episode, 2002) 
* My Beautiful Son Dr. Jerry Lipman (2001)
* One Night at McCool's Carl Harding (2001)
* The Story of Us Dave, Ben's Literary Agent (uncredited) (1999) 
* Pros & Cons Prison man #1 (uncredited) (1999)
* Bye Bye Love Donny (1995)
* Saturday Night Live Seg selv vert (1 episode, 1995) 
* Mr. Write Charlie Fischer (1994)
* The Tower Tony Minot (1993)
* Family Prayers Dan Linder (1993)
* Mad About You Paul Buchman (161 episoder, 1992–1999)
* The Marrying Man Phil Golden (1991)
* Crazy People Stephen Bachman (1990)
* Martini Ranch: Reach (1988)  
* My Two Dads Michael Taylor (60 episoder, 1987–1990)
* Cross My Heart Bruce Gaynor (1987)
* Beverly Hills Cop II Det. Jeffrey Friedman (1987) 
* You Ruined My Life Dexter Bunche (1987)
* Aliens Carter Burke (1986)
* Odd Jobs Max (1986)
* George Burns Comedy Week (1 episode, 1985)
* From Here to Maternity Marco (1985)
* Beverly Hills Cop Jeffrey (1984) 
* Sunset Limousine Jay Neilson (1983)
* Remington Steele Ivan Turbell (1 episode, 1983)
* Diner Modell (1982)

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
*
Phymatodes pusillus

***Phymatodes pusillus*** er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I Norden har den bare bestander i Småland i Sverige.

## Utseende
En liten til middelsstor (5–10&nbsp;mm), avlang, svart trebukk. Antennene er mørke og omtrent halvparten så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt med rundede sider, svært fint punktert og blankt svart, med mørke, oppstående hår. Dekkvingene har markerte, rettvinklede skuldre, er parallellsidige, middels fint punkterte og blanke. Fargen er svart. Beina er korte og kraftige, mørke, lårene noe fortykkede.

## Levevis
Larveutviklingen skjer i tynne, nylig døde greiner av eik. Både hogstavfall og døde greiner som fortsatt henger på trærne kan brukes. Larven lever først under barken, men gnager seg snart inn til kjernen i greina. Utviklingen tar ett eller to år. De voksne insektene kan finnes løpende rundt på egnede greiner i mai-juli. Arten kan finnes sammen med flere andre trebukker: *[[Phymatodes alni]]*, *[[Xylotrechus antilope]]*, vepsebukk *Clytus arietis*, *[[Pyrrhidium sanguineum]]*, *[[Anaesthetis testacea]]* og eikebarkbukk *Plagionotus arcuatus*.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa østover til Kaukasus. I Norden er den bare funnet i et lite område i Småland i Sverige.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
******* Stammen Callidiini 
******** *Phymatodes pusillus* (Fabricius, 1787)

## Kilder
* Ehnström, B. og Holmer, M. 2007. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Skalbaggar: Långhorningar. Coleoptera: Cerambycidae. ArtDatabanken SLU, Uppsala. 298 sider. ISBN 978-91-88506-62-7

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten
Studielån (andre betydninger)

**Studielån** kan referere til 
*Lån hos Statens lånekasse for utdanning.
*Lån der kreditor er en bank eller privatperson og formålet er å dekke kostnader ved å studere.
Labradorstrømmen

**Labradorstrømmen** er en kald havstrøm nord i Atlanterhavet som strømmer fra Nordishavet sørover langs Labradorkysten, passerer rundt Newfoundland og fortsetter sørover langs østkysten av Nova Scotia. Strømmen er en fortsettelse av Vestgrønlandsstrømmen og Baffinstrømmen.

Labradorstrømmen møter Golfstrømmen ved De store banker.

## Referanser
Xingye

**Xingye** (kinesisk: 兴业县 ; pinyin: *Xīngyè Xiàn*) er et byfylke i byprefekturet Yulin i den autonome region Guangxi i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Informasjonsside
La Flèche Wallonne 2010

**La Flèche Wallonne 2010** var den 74. utgaven av sykkelrittet La Flèche Wallonne. Det ble arrangert 21. april 2010.

## Lag
25 lag ble invitert til rittet, 17 av de 18 ProTour-lagene og 8 profesjonelle kontinentallag.

## Resultater

## Eksterne lenker
*
Jenő Fock

**Jenő Fock** (født 17. mai 1916 i Budapest, død 22. mai 2001 samme sted) var en ungarsk kommunistisk politiker, kjent som landets statsminister i perioden 1967 til 1975.

Fock var fra 1952 til 1954 minister for den metallurgiske industrien. I 1957 ble han sekretær i sentralkomiteen i det ungarske sosialistiske arbeiderparti (USAP), og i 1961 ble han utnevnt til visestatsminister. Fra 1957 til 1980 var han også medlem av politbyrået i sentralkomiteen. Fock etterfulgte Gyula Kállai som statsminister i midten av april 1967, og i løpet av hans embetstid forsøkte han forgjeves å introdusere noen markedsbaserte elementer, men mislyktes.

Han måtte gå av som statsminister i mai 1975, og ble erstattet av György Lázár. Fra 1971 til 1985 var han medlem av nasjonalforsamlingen. Jenő Fock døde 22. mai 2001 i hjembyen Budapest i en alder av 85 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  NYTimes.com – Dødsattest i New York Times (30. mai 2001)
Vestgrønlandsstrømmen

**Vestgrønlandsstrømmen** er en kald og svak havstrøm som flyter nordover med Grønlands vestkyst. Strømmen er et resultat av det vann (Østgrønlandsstrømmen) som strømmer rundt Grønlands sydspiss (Kapp Farvel).

## Se også
* Atlanterhavet
* Golfstrømmen
Pathet Lao-krigen

**Pathet Lao-krigen** (1950–1954) er navnet på konflikten mellom den franske kolonimakten i Laos og Pathet Lao, som var støttet av Viet Minh. Krigen kan anses som en del av Den første Indokinesiske krig. Selv om Laos oppnådde uavhengighet i 1954 med resten av Indokina når Frankrike trakk seg ut, fortsatte konflikten helt frem til 1975, nå i form av en borgerkrig.
Khmer Issarak-krigen

**Khmer Issarak-krigen** (1950–1954) er navnet den uavhengighetskrigen som ble utkjempet av Khmer Issarak og den Forente Issarak-Front mot Frankrike og den franske kolonimakten i Kambodsja. Krigen var en del av den første indokinesiske krig, som også ble utkjempet i Vietnam og Laos. Separatistene mottok direkte militær støtte fra Viet Minh, samt materiell støtte fra Folkerepublikken Kina og Sovjetunionen. Selv om Kambodsja vant sin uavhengighet sammen med resten av Indokina i 1954, fortsatte konflikten i mange år til, først gjennom den kambodsjanske borgerkrigen, deretter krigen mot Pol Pot og den påfølgende vietnamesiske okkupasjonen av landet, og til slutt et væpnet kupp i 1997.
Arild Blekesaune

**Arild Blekesaune** (født 6. november 1959 i Trondheim) er norsk sosiolog ansatt som professor i kvantitativ metode ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). 

Arild Blekesaune tok artium i naturfaglig studieretning ved Heimdal videregående skole i 1979. I 1985 avsluttet han cand.mag-graden ved Universitetet i Trondheim med mellomfag i historie og samfunnskunnskap, grunnfag i musikk og det obligatoriske emnet ex.phil. Ved samme studiested (1987) fikk han sin cand.polit (hovedfag) i sosiologi med hovedoppgaven «Utdanning og arbeid. En studie av 1981-kullet av sivilingeniører fra NTH».

I en tiårsperiode fra 1988 jobbet Blekesaune ved Norsk senter for bygdeforskning. Parallelt (1996) forsvarte han avhandlingen «Family Farming in Norway. An analysis of structural changes within farm households between 1975 and 1990». Han ble dermed dr.polit. i sosiologi. Fra 1999 har Blekesaune vært ansatt som førsteamanuensis og senere professor ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap (ISS).

## Referanser


## Eksterne lenker

* Arild Blekesaunes NTNU-profil
Radio Atlantic

**Radio Atlantic Ryfylkeradioen** ble opprettet i 1995 av Rolf Pedersen. Sendingene startet opp på Vestre Åmøy i Rennesøy kommune ved en nedlagt Nato-leir. Den flyttet senere til Tastagata 36 i Stavanger. Der var den i fra 1996-2002 og flyttet deretter til Ryfylkegata 22. Radioen har etablert FM-sendere i Stavanger (Tasta 105,9), Rennesøy (Vestre Åmøy 103,8), Ombo, Ropeid og Sauda. Radioen sender også på DAB.  

Radioen har konsesjon på FM til 31.12.2026, og på DAB til 31.12.2031.  

Kanalen begynte som Atlantic FM og sendingene startet opp på Vestre Åmøy i Rennesøy kommune ved en nedlagt Nato-leir. Den flyttet senere til Tastagata i Stavanger og deretter til Ryfylkegata 22. Radioen har etablert FM-sendere i Stavanger, Rennesøy, Ombo, Ropeid og Sauda. Radioen ble i 2003 solgt til Jærradiogruppen. Flere programledere i kanalen begynte senere å arbeide for andre radiostasjoner. Jan Terje Andersen, Bjørn Kåre Lande, Andreas Simonsen, Sigbjørn Flørli og Jan Einar Vestersjø var populære programledere.  

## Programledere
Flere av kanalens programledere  begynte senere å arbeide for andre radiostasjoner. Henning Haugland (ønskelåter/hilsninger), Jan Terje Andersen, Bjørn Kåre Lande, Andreas Simonsen (Siste nye musikk), Truls Olsen (Siste nye musikk), Jan Reidar Myklebyst (Røtter å greiner), Are Mønnic (Atlantic vorspiel), Linda Meltveit, Sigbjørn Flørli (På hjemveien), Jan Einar Vestersjø og Rolf Pedersen (Musikkkavalkade) var populære programledere.  

Radio Atlantic arbeidet seg opp til å bli den kanalen som dekket flest lyttere i Ryfylke. Da Radio Atlantic Dalane ved Rolf Pedersen overtok konsesjonen etter Radio Dalane i 2000 ble sendingene utvidet fra Tasta til Egersund. Kanalen ble i 2003 solgt til Jærradiogruppen, som driver den i dag.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
* Nettradio
Norsk Flyteknikerorganisasjon

**Norsk Flyteknikerorganisasjon** (**NFO**) er en partipolitisk nøytral fagforening for flyteknikere, personer med tilsvarende kompetanse eller rettighet til å utstede luftdyktighetsattest (CRS). NFO har egen hovedavtale med direkte forhandlingsrett mot Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).

Fagforeningen organiserer idag flyteknikere som jobber med fly i Avincis, Norse Atlantic, KAMS og de tre største flyselskapene i Norge – SAS, Norwegian Air Shuttle og Widerøes Flyveselskap.  Foreningen ble stiftet i 1938 under navnet Autoriserte Flymekanikeres Forening (AFF), og byttet navn til Norsk Flyteknikerorganisasjon i 1977.  

NFO er tilsluttet Aircraft Engineers International (AEI), den internasjonale flyteknikerorganisasjonen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Flytekniker Organisasjon
* Aircraft Engineers International