open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jim Courier

**Jim Courier** (født 17. august 1970 i Sanford, Florida) er en tidligere amerikansk tennisspiller.

I løpet av karrieren kom han tre ganger til finalen i French Open, og vant turneringen i 1991 og 1992. Han var spesialist på langsomme underlag, og vant også Australian Open i 1992 og 1993. Ved de andre Grand Slam-turneringene i New York og Wimbledon kom han til finalen en gang (henholdsvis i 1992 og 1993), men uten å vinne.

Couriers varemerke var baseballcapsen, som han alltid spilte i.

## Grand Slam-titler
*  **[[French Open]]:**
** Single herrer – 1991 (han beseiret Andre Agassi med 3-6, 6-4, 2-6, 6-1, 6-4 i finalen) 
** Single herrer – 1992 (han beseiret Petr Korda med 7-5, 6-2, 6-1 i finalen)

*  '''Australian Open:
** Single herrer – 1992 (han beseiret Stefan Edberg med 6-3, 3-6, 6-4, 6-2 i finalen)
** Single herrer – 1993 (han beseiret Stefan Edberg med 6-2, 6-1, 2-6, 7-5 i finalen)

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Økonom

**Økonom** er en yrkestittel som vanligvis benyttes om personer som har utdanning i samfunnsøkonomi. Begrepet kan også brukes om en person som leder innkjøp og andre økonomiske forhold i en bedrift, en større husholdning e.l., eller om en person som er dyktig i pengesaker eller er sparsommelig.

Yrkestittelen «økonom» er ikke beskyttet. Det innebærer at hvem som helst kan kalle seg «økonom». Siviløkonom er derimot en beskyttet tittel for personer som har avlagt høyere utdannelse innen bedriftsøkonomi med enten 5 års varighet eller 2 + 3 års varighet, men 5 år totalt.

## Etymologi
Økonom har kommet via latin fra gresk og betydde opprinnelig å husholdere, fra gresk οἶκος (oikos; hus) og νόμος (nomos; lære).
 
På engelsk brukes begrepet «economist» om en person med utdanning innen «economics», altså samfunnsøkonomi. Det engelsk begrepet «economist» brukes dermed ikke om personer med utdanning i bedriftsøkonomi («business administration»). Det norske økonom-begrepet er altså mye videre enn det engelske begrepet «economist».

## Se også
* Bedriftsøkonom
* Diplomøkonom
* Samfunnsøkonom
* Siviløkonom

## Referanser


## Eksterne lenker
* Utdanning.no om «økonom»
Statens lånekasse for utdanning

**Statens lånekasse for utdanning** (**Lånekassen**) er et statlig forvaltningsorgan underlagt Kunnskapsdepartementet. Lånekassen har status som både forvalter av utdanningsstøtteordningene og fagdirektorat; og gir stipend og lån til utdanning i Norge og utlandet samt administrerer tilbakebetaling av studielån.  

## Formål
Utdanningsstøtten som forvaltes av Lånekassen skal bidra til 
* like muligheter til utdanning uavhengig av geografiske forhold, alder, kjønn, funksjonsdyktighet, økonomiske og sosiale forhold
* å sikre samfunnet og arbeidslivet tilgang på kompetanse
* at utdanningen skjer under tilfredsstillende arbeidsforhold, slik at studiearbeidet kan bli effektivt.

## Organisasjon

* Lånekassen er et ordinært statlig forvaltningsorgan underlagt Kunnskapsdepartementet (KD). 
* Lånekassen har hovedkontor i Oslo og distriktskontor i Stavanger, Trondheim og Ørsta.

## Historikk
* Lånekassen ble etablert i 1947, i forlengelsen av en rekke velferdsordninger for studenter.
* Fra siste halvdel av 1950-tallet ble det også gitt støtte til elever i videregående opplæring.
* Fra slutten av 1950-tallet kom en stor vekst i antall studenter i høyere utdanning, med to perioder der veksten var særlig sterk: på 1960-tallet og fra midten av 1980-tallet.
* I 1980- og 90-årene ble det utviklet store datasystemer for massehåndtering av søknader.
* I 2001 ble det mulig å søke om støtte elektronisk.
* I 2003 ble støtten lagt om i forbindelse med Kvalitetsreformen i høyere utdanning, og studentene fikk tildelt lån som kunne gjøres om til utdanningsstipend basert på studiepoeng.
* I 2005 ble det åpnet for elektronisk signering av gjeldsbrev.
* Fra 2006 har Lånekassens kunder kunnet lese vedtak og informasjonsbrev i en sikker elektronisk postkasse på «Dine sider», Lånekassens selvbetjeningssider, på lanekassen.no.
* Fra 2009 måtte alle som skulle søke om stipend og lån, gjøre det elektronisk. 
* Fra 2013 kunne kunder signere avtale om støtte elektronisk med BankID på Dine sider.  
* I perioden 2004–2015 gjennomførte Lånekassen fornyelsesprogrammet LØFT, der utskifting av IKT-løsningen var det mest omfattende prosjektet. Målet var bedre og mer målrettet informasjon til kunder og samarbeidspartnere, økt selvbetjening og automatisering, og økt effektivisering. Effektene ble kortere behandlingstid, mer automatisert saksbehandling, økt datafangst, nye arbeidsmåter og systemer, og digitalisering av kundedialogen.
*Lånekassens kunder er på 2020-tallet så godt som heldigitale. Elever og studenter søker om støtte digitalt og får vedtaket om støtte i postkassen på «Dine sider». Nesten alle studentene signerer avtalen om støtte digitalt. Tilbakebetalerne utfører de fleste oppgaver selv ved å logge seg inn med bruker-ID og passord.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Chris Hani

**Chris Hani**, eg. **Martin Thembisile Hani** (født 28. juni 1942, død 10. april 1993) var leder av det sørafrikanske kommunistpartiet SACP etter Joe Slovo. Hani var en innbitt motstander av det hvite apartheidstyret. En tid ledet han også *Umkhonto we Sizwe*, Nasjonens spyd, den væpnede grenen til Den afrikanske nasjonalkongressen, ANC.

Hani ble sett på som en klar kronprins i ANC og dermed en aktuell arvtaker til Nelson Mandela.

Han ble drept utenfor hjemmet sitt i Dawn Park i Boksburg i Gautengprovinsen i 1993. Drapet førte nesten til borgerkrigsaktige tilstander i Sør-Afrika, og til en av de alvorligste krisene i prosessen frem mot de demokratiske valgene i 1994. To hvite ekstremister ble dømt for drapet. 

I 1997 ble *Baragwanath Hospital*, et av verdens største sykehus, omdøpt til *Chris Hani Baragwanath Hospital*, til minne om Chris Hani.

## Referanser
The K Club

**Kildare Hotel and Golf Club**, men vanligvis kalt for **The K Club**, er et golf- og fritidskompleks i Irland, som ligger i landsbyen Straffan i grevskapet Kildare. Det er bygget på den opprinnelige eiendommen til Straffan-godset med Straffan House fra 1830-tallet, og var eid av den engelskfødte irske forretningsmannen Michael Smurfit; en av de rikeste i Irland.

## Restaurant
Golfklubbens Barton Restaurant er en kvalitetsrestaurant som ble tildelt én stjerne i *[[Michelinguiden]]* både i 1993 og 1994. Stjernen ble tjent av kjøkkensjef Michel Flamme.

## Golfbane
Klubben har to 18-hullsbaner: Palmer Course og Smurfit Course. Begge er tegnet av Arnold Palmer, hver med sine egne særegenheter. The K&nbsp;Club er åsted for den årlige turneringen Smurfit European Open på Europatouren. I 2006 arrangeres Ryder Cup på Palmer Course.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The K Club, offiselt nettsted
* The K Club, *Kildare Village*
Royal Lytham & St. Annes Golf Club

**Royal Lytham & St. Annes Golf Club** er en golfklubb i Lytham St. Annes i det engelske fylket Lancashire.

Klubben ble grunnlagt i 1886. Klubbens nåværende golfbane ble anlagt i 1897. Den er en av verdens mest kjente og velansette linksbaner, og har blant annet vært åsted for The Open 10 ganger og Ryder Cup to ganger.

## Eksterne lenker
*
PGA Grand Slam of Golf

**PGA Grand Slam of Golf** er en årlig golfturnering som arrangeres av PGA of America i slutten av november eller begynnelsen av desember. Turneringen spilles som slagspill over to dager og 36 hull, og kun vinnerne av sesongens fire ''major''-turneringer får delta. Hvis en spiller vinner mer enn én *major* i et kalenderår, fylles firemannsfeltet ved å invitere den eller de spillerne som har best totalresultat. Turneringen ble grunnlagt i 1979 og ble opprinnelig spilt på forskjellige baner hvert år. Siden 1994 har Poipu Bay Golf Course på øya Kauai i Hawaii vært turneringens permanente hjem. Premiepotten er 1&nbsp;million dollar.

## Resultater

¹ Vant etter playoff.

## Se også
*Golfens ''grand slam''

## Eksterne lenker
*
Minotauros

**Minotauros** (gresk: Μῑνώταυρος: «Minos' okse»; latin: Minotaurus; etruskisk: Θevrumineś) er et vesen i gresk mytologi som hadde oksehode, oksehale og menneskekropp, eller i henhold til den romerske poeten Ovid et vesen som var «delvis mann og delvis okse». Minotauros oppholdt seg i sentrum av den kretiske labyrint, som var en omfattende konstruksjon formgitt av arkitekten Daidalos og hans sønn Ikaros på ordre av kong Minos av Kreta for å holde monsteret innesperret. Minotauros ble til sist drept av den kløktige athenske helten Thesevs.

Begrepet minotaur er avledet fra greske Μῑνώταυρος, *minotauros*, av Μίνως, *Minos*, + ταύρος, *tauros*, «okse». Minotaurus var et kallenavn; vesenets egentlige navn var ifølge myten Asterion, som betyr «den stjerneklare». Kong Minos’ far bar navnet Asterion før ham. Bruken av «minotaur» som en generell betegnelse på vesener med oksehoder utviklet seg langt senere, nærmere bestemt på 1900-tallet innen den litterære sjangeren fabelprosa.

## Legenden om Minotauros

Før Minos ble konge, bad han havguden Poseidon om et tegn, for å forsikre seg om at han, og ikke hans bror, skulle arve tronen. Poseidon sendte ham en hvit okse på det vilkår at Minos ville ofre den til ham. En umåtelig velskapt okse kom opp fra havet, og kong Minos syntes den var så vakker at han heller ofret en annen okse, og håpet at Poseidon ikke ville gjennomskue det. Poseidon ble rasende da han oppdaget bedrageriet, og sørget for at Minos’ hustru, Pasifaë, ble offer for en plutselig galskap, og ble forelsket i oksen. Hun ba Daidalos om hjelp, og han bygget en hul ku av tre, dekket med kuskinn, hvor hun kunne gjemme seg og la oksen bedekke henne. Som følge av dette nedkom hun med Minotauren.

Minotauros hadde menneskekropp, men hode og hale som en okse. Den var et farlig og aggressivt vesen, og etter råd fra Orakelet i Delfi fikk kong Minos Daidalos til å konstruere en veldig labyrint under palasset i Knossos for å holde Minotauros innesperret.

Det falt seg slik at Minos’ sønn Androgeos ble drept av athenerne, som var misunnelige for seirene hans ved de panathenske leker. For å hevne sin sønn erklærte Minos krig. Han seiret, og forlangte at syv athenske gutter og syv jenter skulle bringes til ham hvert niende år for å gis til Minotauros. Da det var tid for den tredje ofringen, dro Thesevs for å drepe monsteret. Minos’ datter Ariadne ble forelsket i ham, og hjalp ham med å finne veien ut av labyrinten ved å gi ham et garnnøste. Thesevs rullet det ut mens han gikk inn, og fulgte tråden tilbake etterpå. Han drepte Minotauros med et magisk sverd han også fikk av Ariadne, og ledet de andre athenerne ut av labyrinten.

Minos ble vred fordi Thesevs unnslapp, og stengte Daidalos og sønnen Ikaros inne i labyrinten. De klarte å flykte ved å iføre seg vinger, men Ikaros døde i fluktforsøket; han fløy for høyt slik at solen smeltet voksen som holdt vingene sammen.

## Se også

* Mytologi
* Overnaturlige vesener

## Referanser
Odilon Redon

**Odilon Redon** (født 22. april 1840 i Bordeaux, død 6. juli 1916 i Paris) var en fransk maler og tegner.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Redon kom fra en rik familie i Bordeaux i Aquitaine. Han begynte å tegne som barn. Femten år gammel begynte han på formelle studier i tegning. Faren insisterte på at han måtte studere arkitektur, men han klarte ikke opptaksprøvene til arkitektstudiet. Dermed fikk han i 1864 anledning til å gå i lære hos kunstmaleren og skulptøren Jean-Léon Gérôme. 

### Kunstner
Vel hjemkommen til Bordeaux begynte han å arbeide med skulptur, og med silketrykk og litografi.

I 1870 sluttet Redon seg til hæren for å delta i den fransk-prøyssiske krig. Mot slutten av krigen flyttet han til Paris, der han nesten utelukkende arbeidet med kulltegning og litografi. Først i 1878 fikk arbeidet hans noe større medgang og bedre anseelse. Året etter publiserte han sitt første album med litografier, med tittelen *Dans le Rêve*.

Redon var ganske ukjent inntil 1884, da kultromanen tittelen *À rebours* (=Mot naturen) av Joris-Karl Huysmans utkom. Historien handlet om en dekadent aristokrat som samlet på tegninger laget av Redon.

I 1890-årene foretrakk Redon pastell- og oljemaleri som medium. Han stilte ut sammen med Nabisgruppen i 1899. I 1903 ble han tildelt Æreslegionen.  Populariteten steg da en katalog over etsinger og litografi kom ut i 1913.

Som tegner påvirket Redon blant andre Fernand Khnopff, Jan Toorop og Edvard Munch. 

Redon døde i Paris den 6. juli 1916.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aortaklaff

**Aortaklaffen** er en struktur i hjertet, beliggende mellom venstre ventrikkel og *[[aorta|aorta ascendens]]*.

Aortaklaffen fungerer som en ventil der blodet går ut av hjertet til hovedpulsåren, aorta. Når klaffen åpner seg, trekker venstre hjertekammer seg sammen og sender blod ut i hovedpulsåren. Denne delen av hjertets syklus kalles systolen. Det dannes en trykkbølge der det maksimale trykket kalles systolisk blodtrykk som er det høyeste trykket som måles ved vanlig blodtrykksmåling.

Når muskulaturen i venstre hjertekammer slapper av, lukker aortaklaffen seg. Denne lukkingen gir en lyd som er andre hjertetone. Før neste trykkbølge kommer med neste åpning av klaffen, synker trykket i hovedpulsåren og det laveste trykket betegnes det diastoliske trykket, siden den delen av hjertets syklus kalles diastolen.

De vanlige komplikasjonene med aortaklaffen er enten at klaffen er for trang (aortastenose), eller at ventilen lekker når den er lukket (aortainsuffisiens). Dette gir dårligere pumpeeffekt av hjertet og kan bidra til hjertesvikt.

Aortastenose betyr at det er trangt for blodet som strømmer ut i hovedpulsåren. Dette gir turbulens i blodet som kan høres som en bilyd under systolen og derfor kalles «systolisk bilyd».

Aortainsuffisiens betyr at ventilen ikke er tett når den er lukket, slik at noe blod strømmer tilbake i venstre hjertekammer fra hovedpulsåren under diastolen. Denne strømmen gir også turbulens og gir en bilyd som kalles diastolisk bilyd.

Skifte av aortaklaffer som fungerer dårlig er en relativt vanlig operasjon.

Like ovenfor aortaklaffen, helt i begynnelsen av hovedpulsåra, er det små åpninger ut i hjertets kransarterier som forsyner mesteparten av hjertemuskelen med blod. Tilstopping av kransarteiene kan gi angina pectoris eller hjerteinfarkt.

## Litteratur

* 
*
Isselapp

**Isselappen**, eller parietallappen, Lat. lobus parietalis, strukturelt område i hjernen. En av fire hjernelapper. Lokalisert øverst i hjernen, bak pannelappen (frontallappen) og ovenfor tinninglappen (temporallappen). Inneholder funksjoner for sensorisk persepsjon (evnen til å kjenne/føle/føle press, temperatur og smerte) og språkforståelse (Wernicke) 

Skade på isselappen kan forårsake forstyrret spatial orientering, manglende evne til å identifisere objekt med følesansen, selv om man vet hva det er, eller neglekt av den ene siden av kroppen dvs. at man ikke vil vedkjenne seg en side av kroppen.

De andre hjernelappene er:
*Pannelapp (frontallapp)
*Bakhodelapp (occipitallapp)
*Tinninglapp (temporallapp)
Tinninglapp

**Tinninglapp**, e, Lat. *lobus temporalis*, område i hjernen. En av fire hjernelapper. Lokalisert under pannelappen  og isselappen. Fortsettelse av isselappen nedover (kaudalt), separert fra pannelappen av fissura Sylvii. Har en rekke funksjoner bl.a. med prosessering av synsinntrykk (som *face area* for ansikter), hukommelse, emosjonelle prosesser, lukt og hørsel. 

Hos høyrehendte vil språkforståelse ligge i venstre **tinning-** og **isse-lapp**. I tinninglappene ligger hippocampus som er uunnværlig for lagring i hukommelsen og amygdala som har funksjoner for emosjonell regulering og luktpersepsjon.

Den vanligste formen for epilepsi er i **tinninglappen**. Omtrent 60&nbsp;% av alle pasienter med epilepsi har anfall som antas utgått herfra.

De andre hjernelappene er:
*Pannelapp 
*Isselapp 
*Bakhodelapp
Vakuumkanne

**Vakuumkanne** er en innretning for å brygge kaffe i som hadde sin gylne periode tidlig på 1900-tallet. Den består av to separate beholdere, som gjerne er laget av glass, men noen ganger også metall eller plast. Man er usikker på hvordan den ble oppfunnet. En påstand går på at det var Robert Napier, mannen som fant opp dampmaskinen, en annen på at det var en fransk kvinne.

Denne måten å brygge kaffe på var nesten forsvunnet på 1970-tallet, antagelig på grunn av den økende populariteten til automatiske kaffetraktere og pulverkaffe gjennom 1960- og 70-tallet, to måter som oppfattes som enklere, blant annet på grunn av mengden manuell operering som må til.

## Metoden
Den ene beholderen monteres ovenpå den andre med et rør ned i den. Den nederste beholderen fylles med vann, mens kaffepulver doseres i den øverste. Vannet i den nederste beholderen varmes så opp og vanndamp dannes. Siden atomene i vannmolekylene er lenger i fra hverandre når vannet er i dampform tar dampen for stor plass for den lukkede beholderen og vannet skyves til det eneste stedet hvor det kan gå, gjennom røret til den øverste beholderen hvor den blandes med kaffepulveret.

Etter et minutt eller to kan man kutte varmen og temperaturen synker i det nederste kammeret, noe som fører til at vanndampen går tilbake til sin opprinnelige form og dermed tar mindre plass. Det skapes så et undertrykk i det nederste kammeret, et vakuum, som må erstattes med en masse. Kaffen som er ferdig brygget i øverste kammer trekkes så, gjennom filteret og røret, ned i den nederste kolben mens kaffegruten blir værende tilbake.

## Eksterne lenker
* Mark Princes side om vakuumkanner  (engelsk)
Darmstadtium

**Darmstadtium** er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med atomnummer 110 og kjemisk symbol **Ds** som først ble fremstilt i 1994. Den lengstlevende kjente isotopen er  med en halveringstid på 9.6 sekunder.

## Historie
Darmstadtium ble oppdaget i 1994 av Peter Armbruster og Gottfried Münzenberg, under ledelse av professor Sigurd Hofmann ved Gesellschaft für Schwerionenforschung (GSI) i Darmstadt, Hessen (Tyskland). Forskerne skjøt 62Ni-ioner mot en 208Pb-prøve, og registrerte fire resulterende Ds-atomer fra den postulerte kjernereaksjonen

:Pb + Ni → Ds + n.

I de samme eksperimentene, forsøkte forskerne å bruke den tyngre isotopen 64Ni, og registrerte da 9 atomer av 271Ds, som de antok kom fra reaksjonen

:Pb + Ni → Ds + n.

Darmstadtium fikk først det midlertidige navnet **ununnilium** (Uun), som betyr «110». I 2001 anerkjente IUPAC/IUPAP GSI-gruppen som grunnstoffets oppdagere, og de fikk oppgaven med å gi stoffet et fast navn. Gruppen vurderte navnene Darmstadtium (Ds) og Wixhausium (Wi) etter henholdsvis byen Darmstadt og stadtteilen Wixhausen, der GSI har sine forskningslaboratorier, og endte opp med det første navnet. Det nye navnet ble offisielt anbefalt av IUPAC den 16. august 2003, og vedtatt 4. november 2011.

## Egenskaper
Darmstadtium er et radioaktivt transisjonsmetall. Bare noen få atomer av stoffet er fremstilt, og kombinert med den korte halveringstiden gjør dette at lite er kjent om stoffets kjemiske og fysiske egenskaper. Det antas å være et sølvfarget fast stoff ved romtemperatur.

### Isotoper
hittil er 14 isotoper beregnet eller kjent, og alle er svært ustabile (og dermed radioaktive). De mest stabile er 278Ds med halveringstid 10 sekunder (beregnet), 281mDs med halveringstid 9,6 sekunder, 277Ds og 276Ds med halveringstid 5 sekunder (beregnet), og 274Ds med halveringstid 2 sekunder (beregnet). De resterende isotopene har halveringstider 1 sekund eller kortere. Flere av isotopene kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon).

CAS-nummer: 54083-77-1

## Forekomst
Darmstadtium forekommer ikke naturlig, men fremstilles kunstig i laboratorier.

## Anvendelse
Darmstadtium har ingen anvendelse, bortsett fra i forskningssammenheng.

## Referanser


## Eksterne lenker
* WebElements.com – darmstadtium
Hans Berger

**Hans Berger** (født 21. mai 1873 i Neuses i nærheten av Coburg i Thüringen i Tyskland, død 1. juni 1941) var en tysk lege (nevrolog), utdannet ved universitetet i Jena. Han er kjent for å ha utført det første elektroencefalogrammet på et menneske.

## Bibliografi
* *Über das Elektroenkephalogramm des Menschen.* Archiv für Psychiatrie und Nervenkrankheiten, 1929, 87: 527-570.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hans Berger biografi
Giambattista Costaguti

**Giambattista Costaguti** (genoveser, født i 1636 i Roma i Kirkestaten, død 8. mars 1704 i Roma)  var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i februar 1690 av pave Alexander VIII.

Han var bror til kardinal Vincenzo Costaguti (kreert 1643).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Mario Theodoli

**Mario Theodoli** (født 1601 i Roma i Italia, død 27. juni 1650 i Roma)  var en av den av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han var biskop av Imola 1644&ndash;1646.

Han ble kreert til kardinal i februar 1643 av pave Urban VIII, med *[[Santa Maria del Popolo]]* som tittelkirke.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var:
* Kardinal Tolomeo Gallio (1527-1607)
* Biskop Cesare Speciano (Speciani) (1537-1607) *bispeviet 1584
* Biskop Andrés Pacheco (1550-1626) *1588
* Kardinal Agustín Spínola Basadone (1597-1649) *1623
* Kardinal Giulio Cesare Sacchetti (1587-1663) *1623
* Kardinal Ciriaco Rocci (1582-1651 ) *1628
* Kardinal *Mario Theodoli* (1601-1650) *1644

## Referanser

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Filippo Campanelli

**Filippo Campanelli** (født 1. mai 1739 i Matelica i Italia, død 18. februar 1795 i Roma)  var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati. Han ble sendt som forhandler for å bilegge en tvist mellom Den Hellige Stol og kongedømmet Napoli i 1792.

Han ble kreert til kardinal i februar 1789 av pave Pius VI.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Francesco Carrara

**Francesco Carrara** (født 15. november 1716 i Bergamo i Italia, død 26. mars 1793 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i februar 1785 av pave Pius VI.


Fil:Carrara, Francesco – Caduta del Velino nella Nera, 1779 – BEIC 83937.jpg|*La caduta del Velino nella Nera*, 1779


## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Jan Olbracht Wazy

** Jan Olbracht Wazy [[Jesuittene|S.J.]] ** (født 25. mai 1612 i Kraków i Polen, død 29. desember 1634 i Padova i Italia)  var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var sønn av kong Sigismund III av Polen og Konstanze av Habsburg, storhertuginne av Østerrike.

Han ble kreert til kardinal *[[in pectore]]* i november 1629 av pave Urban VIII, publisert i desember 1632.

Han var erkebiskop av Kraków 1632&ndash;1634, og bror til kardinal Jan Kazimierz Wazy (kreert 1646).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giacomo Cantelmi

**Giacomo Cantelmi** (født 13. juni 1645 i Napoli i Kirkestaten, død 11. desember 1702 i Napoli)  var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet den romerske kurie og det pavelige diplomati. Han var blant annet nuntius i Venezia, Sveits, Polen og Østerrike. Han var erkebiskop av Capua 1690&ndash;1691 og erkebiskop av Napoli 1691&ndash;1702.

Han ble kreert til kardinal i februar 1690 av pave Alexander VIII, med *[[Santi Marcellino e Pietro al Laterano]]* som tittelkirke.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Raniero Finocchietti

**Raniero Finocchietti** (født 20. januar 1710 i Livorno i Italia, død 11. oktober 1793 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert til kardinal *[[in pectore]]* i mai 1782 av pave Pius VI, publisert i 1787.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giuseppe Maria Capece Zurlo

** Giuseppe Maria Capece Zurlo** (født 3. januar 1711 i Monteroni i Puglia i Kongedømmet Napoli, død 31. desember 1801 i Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Napoli 1782&ndash;1801.

Han ble kreert til kardinal i mai 1782 av pave Pius VI, med San Bernardo alle Terme som tittelkirke.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Imre Csáky

** Imre greve Csáky de Körösszeg et Adorján** (født 28. oktober 1672 på borgen Zips Szepesváre i Ungarn,  nå i Slovakia, død 28. august 1732 i borgen Skalca ved Nagyvárad, som nå ligger i Romania) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og biskop av Nagyvárad fra 1703, senere dessuten erkebiskop av Kalocsa-Bács (fra 1714) og administrator av Eger. 

Han ble kreert til kardinal *[[in pectore]]* i juli 1717 av pave Klemens XI, publisert i oktober 1717, med *[[Sant'Eusebio (Roma)|Sant'Eusebio]]* som tittelkirke.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Francesco Maria Casini

** Francesco Maria Casini** (født 11. november 1648 i Arezzo, død 14. februar 1719 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han tilhørte Kapusinerordenen og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i mai 1712 av pave Klemens XI.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pietro Colonna

**Pietro Colonna** (født ca. 1260, død 14. august 1326) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i mai 1288 av pave Nikolaus IV.

Hav var nevø til kardinal Giacomo Colonna.

Han ble avsatt av pave Bonifatius VIII i mai 1297, rehabilitert av pave Benedikt IX, og gjeninnsatt som kardinal av pave Klemens V i desember 1305.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Matteo de Acquasparta

**Matteo de Acquasparta** (1240–1302) var en katolsk kardinal, og var fransiskanernes tolvte ordensgeneral.

Han ble kreert til kardinal i mai 1288 av pave Nikolaus IV.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Spindelvevshinne

**Spindelvevshinnen** (Latin: *arachnoidea*) er en av hjernehinnene, som omkranser hele sentralnervesystemet (hjerne og ryggmarg).

Spindelvevshinnen er den midtre hjernehinnen. Den ligger den som et spindelvev mellom senehinne og årehinne.

## Se også
*Dura mater
*Pia mater
Giovanni Minio de Murovalle

**Giovanni Minio de Murovalle** (født ca. 1250, død august 1312) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var Fransiskanerordenens generalminister.

Han ble kreert til kardinal i desember 1302 av pave Bonifatius VIII.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pedro Rodríguez (biskop)

**Pedro Rodríguez** (død 20. desember 1310) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var biskop av Burgos i Spania.

Han ble kreert til kardinal i desember 1302 av pave Bonifatius VIII som kardinalbiskop av Sabina, og administrator av *[[Santi Giovanni e Paolo (Roma)|Santi Giovanni e Paolo]]* som tittelkirke.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Niccolò Boccasini (1502-1572) *bispeviet kanskje 1568
* Kardinal *Pedro Rodríguez* (-1310) *1300
## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Leonardo Patrasso

** Leonardo Patrasso ** (født ca. 1230, død 7. desember 1311) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Capua.

Han ble kreert til kardinal i mars 1300 av pave Bonifatius VIII.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Teodorico Ranieri

** Teodorico Ranieri** (død 7. desember 1306) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Pisa.

Han ble kreert til kardinal i desember 1298 av pave Bonifatius VIII med *[[Santa Croce in Gerusalemme]]* som tittelkirke.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Gonzalo Rodríguez Hinojosa

**  Gonzalo Rodríguez Hinojosa ** (født ca 1238 i Toledo, død i desember 1299 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Toledo i Spania.

Han ble kreert til kardinal i desember 1298 av pave Bonifatius VIII.
Giacomo Caetani Stefaneschi

** Giacomo Caetani Stefaneschi ** (født ca. 1270 i Roma, død 23. juni 1341 eller 1343 i Avignon) var en av den av den katolske kirkes kardinaler. Han var dommer ved Den romerske rota.

## Forfatterskap

### ''Opus Metricum''
Stefaneschi er best kjent som forfatter av *«Opus Metricum»*, en levnetsbeskrivelse om pave Celestin V skrevet på daktylsk heksameter. Verket tar utgangspunkt i en kort selvbiografi som den Cølestin etterlot seg i sin celle da han ble valgt til pave. Den er den første biografi om denne eremittpaven som ble skrevet. Den er delt i tre. Første del omhandler i rekkefølge pavevalget, pontifikatet og abdikasjonen. Den ble forfattet før Stefaneschi ble kardinal. Annen del beskriver valget og kroningen av Bonifatius VIII, og tredje bok omhandler Celestin Vs liv etter at han var fratrådt, hans kanonisering, og hans mirakler.

### Andre verker (utvalg)
Kardinal Stefaneschis øvrige verker omfatter:

**«Liber de Centesimo sive Jubileo»* (om det første romerske jubelår i 1300), 
**«Liber ceremoniarum Curiæ Romanæ»* (beskriver seremoniene i Roma), 
**«Vita S. Georgii Martyris»* (om sankt Georg),
**«Historia de miraculo Mariæ facto Avinione»* (kort fortelling om en ung mann som var blitt dømt til døden i Avignon og ble mirakuløst berget på jomfru Marias forbønn).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Sarrusofon

**Sarrusofon** er et musikkinstrument i treblåserfamilien, funnet opp av Pierre-Louis Gautrot i 1856 for å kunne konkurrere med saksofonen, som en erstatning for oboer og fagotter i musikkorps. Den var så lik saksofonen at Adolphe Sax flere ganger anmeldte Sarrus. Instrumentet er oppkalt etter den franske korpslederen Pierre Auguste Sarrus, som ble kreditert av Gautrot for idéen til instrumentet.

Sarrusofonen finnes i mange størrelser, fra sopranino med grunntone Ess1 til subkontrabass med grunntone B&#9837;2. Den noteres i G-nøkkel, som transponerende instrument. De to minste er rette og minner om en trang sopransaksofon, de større har bøyer og form omtrent som en ofikleide. Sarrussofonen er laget av metall, og spilles med dobbelt rørblad-munnstykke, akkurat som en fagott. Den har klaffer, og fingringa ligner saksofonens. 

Sarrussofonen er i dag et svært sjeldent instrument, og blir kun brukt i spesielle sammnhenger. Den har relativt dårlig intonasjon, og lyden er mindre klar enn saksofonens. Tidligere ble Ess-kontrabassen brukt en del, både til å erstatte kontrabassaksofonen i militærkorps – den er lettere enn en barytonsaksofon, og mye lettere enn kontrabassaksofonen – og som en kraftigere erstatning for kontrafagotten, som ikke var et så velutviklet instrument tidligere. De få verkene som krever sarrusofon blir i dag spilt på kontrafagott. 

## Sarrusofonfamilien
* Sopraninosarrusofon (i Ess)
* Sopransarrusofon (i B&#9837;)
* Altsarrusofon (i Ess)
* Tenorsarrusofon (i B&#9837;)
* Barytonsarrusofon (i Ess)
* Bassarrusofon (i B&#9837;)
* Kontrabassarrusofon (i Ess)
* Subkontrabassarrusofon (i B&#9837; eller C), kalles også B&#9837;- og C-kontrabassarrusofon.
Bakre skallegrop

**Bakre skallegrop** (Latin: *fossa cranii posterior*) er den bakerste av tre fordypninger i hodeskallen. Denne forsenkningen ligger i den nedre delen av bakhodebeinet. Over den bakre skallegrop finner man en brusklignende del av *[[dura mater]]*, kalt *[[tentorium cerebelli]]*. Under *tentorium cerebelli', i bakre skallegrop finner man [[hjernestamme]]n og [[lillehjerne]]n.

Den [[Nervus hypoglossus|XII (tolvte) hjernenerven]] har en åpning i bunnen av bakre skallegrop på hver side av *foramen magnum*. Nerve [[Nervus glossopharyngeus|IX]], [[Nervus vagus|X]] og [[Nervus accessorius|XI]] passerer ut gjennom *foramen jugulare'', en større åpning som ligger mellom bakhodebeinet og tinningbeinet på hver side.

## Referanser
Pietro Valeriano Duraguerra

** Pietro Valeriano Duraguerra** (død 17. desember 1302 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i desember 1295 av pave Bonifatius VIII.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Benedetto Caetani den yngre

** Benedetto Caetani den yngre** (født i Anagni, død 14. desember 1296 eller 1297) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert til kardinal i desember 1295 av sin onkel pave Bonifatius VIII.

## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni Castrocoeli

**Giovanni Castrocoeli** (født i Castrocielo, død 22. februar 1295 i Benevento) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Benevento.

Han ble kreert til kardinal i september 1294 av pave Celestin V.

## Referanser
Francesco Ronci

**Francesco Ronci O.Coel.** (født 1223 i Abri sør i Italia, død 13. oktober 1294) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han var en av de første disiplene til Peter Celestinus, som senere ble pave Celestin V. Han ledsaget Peter Celestinus til eneboerstedene hans i Orfente og Morrone.

I 1285 ble Francesco prior for Santo Spirito og Majella, og ordenens første general. Det var han inntil sin død.

I september 1294, én måned før han døde, ble han kreert til kardinal av sin gamle venn pave Celestin V.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Guglielmo Longhi

**Guglielmo Longhi** (død 9. april 1319) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var kong Karl II av Sicilias kansler.

Longhi ble kreert til kardinal i september 1294 av pave Celestin V.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Landolfo Brancaccio

** Landolfo Brancaccio** (født i Napoli, død 29. oktober 1312 i Avignon) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert til kardinal i september 1294 av pave Celestin V.

Han fikk vanskelige forhandlinger som oppdrag av pavene Bonifatius VIII og Klemens V, og han deltok i konsilet i Vienne 1311–1312.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pietro d’Aquila

**Pietro d'Aquila** (død 3. juni 1298) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Valva-Sulmona.

Han ble kreert til kardinal i september 1294 av pave Celestin V med *[[Santa Croce in Gerusalemme]]* som tittelkirke.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pietro Caputo

**Pietro Caputo** eller **Capuano** (død 1242) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var (den latinske) patriark av Antiokia.

Han ble kreert til kardinal i 1219 av pave Honorius III.

## Referanser
Nicola de Chiaromonte

** Nicola de Chiaromonte** eller ** Chiaramonti ** (død 1227) var en av  den av den katolske kirkes kardinaler. Han tilhørte Cistercienserordenen og var biskop av Frascati.

Han ble kreert til kardinal i 1219 av pave Honorius III.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var:

* Kardinal Ugolino dei conti di Segni (pave Gregor IX (1170-1241)
* Pave Honorius III (1150-1227) *bispeviet 1216
* Kardinal *Nicola de Chiaromonte* (?-1227) *1219

## Referanser
Konrad von Urach

** Konrad von Urach** (født i 1170-årene i Urach i det som i dag er Baden-Württemberg i Tyskland, død 30. september 1227 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble som prest tilknyttet domkirken i Liège og fra 1199 var han cistercienser ved klosteret i Villers (begge steder ligger i det som i dag er Belgia). Han ble abbed i Villiers i 1209. I 1214 ble han abbed i Clairvaux, og i 1217 abbed i Cîteaux og dermed general for hele ordenen.

Han ble kreert til kardinal i 1219 av pave Honorius III, til kardinalbiskop av Porto og Santa Rufina.

Paven gav ham to viktige oppdrag: Det ene i Frankrike gikk ut på å bekjempe den albigensiske vranglære (1220–1223), det andre i Tyskland om å preke og arrangere korstog  (1223–1226).

Etter Honorius IIIs død ble kardinalene enige om å velge Konrad til pave, men han avslo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Gil Torres

**Gil Torres** (død november 1254 var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert til kardinal i desember 1216 av pave Honorius III, som hadde bragt ham til Roma fra Burgos i Spania.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pierre Auguste Sarrus

**Pierre Auguste Sarrus** (født 1813, død 1876) var en fransk musikkorpsleder. Han ble kreditert for idéen til sarrusofonen, som har fått sitt navn etter ham.
Soprillo

**Soprillo** er et er et musikkinstrument i treblåserfamilien. Soprilloen er funnet opp av Benedikt Eppelsheim, og er en slektning av saksofonen. Den er stemt i B&#9837;, med grunntone B&#9837;2 en oktav over sopransaksofonen, og noteres i G-nøkkel som transponerende instrument.
Simon de Beaulieu

**Simon de Beaulieu** (død 18. august 1297 på slottet Beaulieu) var en av  den av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Bourges i Frankrike.

Han ble kreert til kardinal i september 1294 av pave Celestin V.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Kristina Schröder

**Kristina Schröder** (født Kristina Köhler, 3. august 1977 i Wiesbaden) er en tysk politiker (CDU). Hun var fra 2009 til 2014 medlem av Angela Merkels andre regjering, som minister for familie, eldre, kvinner og ungdom. 

Etter abitur (artium) i 1997 studerte hun sosiologi, historie, filosofi og statsvitenskap ved Johannes Gutenberg-Universität Mainz. I 2009 avla hun doktorgrad i statsvitenskap. Hun er medlem av Selbständige Evangelisch-Lutherische Kirche.

Köhler ble medlem av Junge Union i 1991 og er fra 1994 også medlem av CDU. Hun har vært aktiv i partiet i hjemstaten Hessen og har vært lokalpolitiker i Wiesbaden. I 2002 ble hun innvalgt i det tyske parlamentet for CDU. Hun stilte ikke ved valget til Forbundsdagen i 2017.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Informationen des Bundestags: Kristina Köhler
Den internasjonale demokratiske union

**Den internasjonale demokratiske union**, forkortet **IDU** (engelsk: *International Democracy Union*, tidligere *International Democrat Union*), er et verdensomspennende forbund av konservative og kristendemokratiske politiske partier.

IDU har over 80 partier fra mer enn 60 land som medlemmer, enten direkte eller via en regional paraplyorganisasjon, blant dem det norske Høyre.

Forbundet ble grunnlagt i London i 1983 på initiativ fra Konrad-Adenauer-Stiftung og USAs visepresident George Bush. Stiftelseserklæringen ble undertegnet av blant andre Margaret Thatcher, Helmut Kohl, Jacques Chirac og Jo Benkow. Kåre Willoch spilte en viktig rolle de første årene, og han var IDUs styreleder fra 1987 til 1989.

Sideorganisasjoner er International Young Democrat Union og International Women's Democracy Union.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Serbisk dinar

**Serbisk dinar** (serbisk српски динар) er myntenheten i Serbia. 1 dinar deles inn i 100 para.

Valutakode (ISO 4217) er RSD.

Valutakurs den 19. mai 2018: 100 RSD tilsvarer 9,99 norske kroner (NOK).

## Eksterne lenker
* 
* Serbias nasjonalbank
Balkanfjellene

**Balkan-fjellene** (bulgarsk og serbisk: Стара планина (Stara Planina)) er en fjellkjede i den nordøstre delen av Balkanhalvøya. 

Fjellkjeden danner en forlengelse av Sør-Karpatene og har gitt navn til hele regionen Balkan i Sørøst-Europa.

Balkanfjellene er kjent for sin flora og fauna. Det vokser edelweiss i regionen *Kozyata stena*. En del av de mest påfallende landskapene er inkludert i Den sentralbalkanske nasjonalpark med bratte klipper, de høyeste fossene på den balkanske halvøya, og frodig vegetasjon. De fleste av Europas største pattedyr finnes her, blant annet brunbjørn, ulv, villsvin, gemse og hjort.

De høyeste fjelltoppene er

* Botev, Bulgaria (2376 moh.)
* Goljam Perelik, Bulgaria (2191 moh.)
* Midžor, Serbia (2169 moh.)


Fil:Staraplanina-krassiu.jpg|Utsikt mot de sentrale Balkanfjellene. Fossen Raysko Praskalo er i midten.
Fil:Iskargorge-krassiu.jpg|Elva Iskăr går gjennom et gjel i fjellet.
Fil:Kozya-stena-dinev.jpg|Kozia Stena-reservatet.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gautier

**Gautier** er et konjakkhus. De har ikke egne vinmarker, så de er en negociant. 

## Historie
Familien Gautier har vært i vinbransjen siden 1644, da Charles Gautier giftet seg inn i en vinfamilie, ved å gifte seg med Jacquette Brochet. Deres sønnesønn Louis sikret seg en rettighet fra Kongen til å produsere konjakk i 1755, det samme året som han grunnla huset. Dette papiret har konjakkhuset fortsatt hengende i hovedbygningen sin. Huset eies i dag av direkte etterkommere fra Charles Gautier. 

De kjøper inn konjakk fra de 4 beste konjakkområdene; Grande og Petite Champagne, Bons Bois og Bois Communs (Bois Ordinaires). De destillerer ikke selv, men kjøper inn ung konjakk, som de lagrer videre selv. Til eikefat bruker de både eik fra Troncais og Limousin. Eiendommen ligger på en øy i elven Charente, som renner gjennom konjakkregionen, så kjellerne deres er ganske fuktige. 

95% av produksjonen går til eksport, til over 65 land verden over. 

## Utvalg
### Konjakk
* VS – ca. 3 års fatlagring, utgjør ca. 50% av salget deres (i volum)
* VSOP Vieille – ca. 6 års fatlagring, utgjør ca. 30% av salget
* Napoléon – 12-15 års fatlagring
* XO Gold & Blue – ca. 20 års fatlagring
* Royale Fine – ca. 30 års fatlagring
* Extra Vieille XO Decanter – opptil 40 års fatlagring
* Tradition Rare – en blanding av gamle konjakker, de eldste fra 1800-tallet

I tillegg har de lagd en konjakk som er tilpaset sigarer;
* Pinar del Rio Cigar Blend Konjakk XO 

Deres VSOP vant bronse ved The International Wine and Spirit Competition i 1989, og Napoléon vant sølv ved Vinexpo i 1993. I 1994 vant XO-en gull ved The International Wine and Spirit Competition. 

De har også en serie som kalles "Spirit of Discovery", som er tilpasset gave- og samlermarkedet, men ulike porselensflasker og glass formet som skips-gjenstander. 

### Pineau des Charentes
* Pineau des Charentes White 
* Pineau des Charentes Rosé
* Panatela Old Pineau des Charentes – Minimum 5 års fatlagring på konjakken, 17% alkohol. Tilpasset sigar. 

Den hvite Pineau des Charentes vant bronse ved *The International Wine & Spirits Competition*' i 2003. Panatela vant bronse i 2002, samt bronse i "Challenge international du vin" i 2003. 

## Eksterne lenker
* Konjakk Gautier
DN (andre betydninger)

**DN**, **Dn**, **dN** og **dn** kan bety:

## DN
*Dagens Næringsliv  &ndash; en finansavis
*Direktoratet for naturforvaltning &ndash; en statsetat
*Dagens Nyheter &ndash; svensk avis
*Dyrebeskyttelsen Norge
*Diplomatarium Norvegicum &ndash; kildesamling av norske middelalderdiplomer 

## Dn

## dN
*Desinewton &ndash; en størrelse lik en tidels Newton

## dn
Den pannoniske slette

**Den pannoniske slette** er et landskap omkring elvene Donau, Tisza, Drava og Sava i Sentral-Europa.

Ettersom sletten mot øst har en lang og skarp avgrensning mot fjellkjeden Karpatene blir den tidvis også kalt for *Det karpatiske bekkenet* eller *Karpatbekkenet*, særlig i ungarske tekster. *Donaubekkenet* er en annen betegnelse som tidvis blir brukt om området. Det geomorfologisk betegnelsen den pannoniske slette er mer omfattende brukt for den samme regionen, skjønt med en noe annen betydning, hovedsakelig kun lavlandet, sletten som ble igjen da Det pannoniske havet tørket ut i epoken pliocen (5 333 000–2 588 000 år siden). Den er et geomorfologisk subsystem innenfor fjellkjedefoldingen som kalles Alpebeltet (eller Alpe-Himalaya-systemet).

Mesteparten av området ligger i den sørøstre delen av Ungarn, hvor den gjerne kalles Store Alföld, med mindre deler i Vojvodina i Serbia, samt tilstøtende områder i Slovenia, Østerrike og Kroatia. En betydelig del, Lille Alföld, er skilt fra resten av sletten av de lave fjellene Dunántúli-középhegység, og ligger i det nordvestlige Ungarn, samt deler av Østerrike og Slovakia. Den pannoniske slette er et meget fruktbart jordbruksområde.

Navnet på regionen har sin opprinnelse i den romerske provinsen Pannonia som ble opprettet her i år 10 e.Kr.

## Referanser


## Se også
* Puszta
* Det pannoniske havet

## Eksterne lenker
* 
* Zentai Lászlós redegjørelse av formasjonen bekkenet (på ungarsk)
* Antropologisk skisse av den forhistoriske befolkningen  (PDF)
Pierre de Montemart

**Pierre de Montemart** (død 14. april 1335) var en av den av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Auxerre i Frankrike.

Han ble kreert til kardinal i desember 1327 av pave Johannes XXII.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Vojvodina

**Vojvodina** er en autonom provins som ligger på Den pannoniske slette nord for elven Donau i Serbia.

Offisielt navn er **Den autonome provinsen Vojvodina** (serbisk: *Аутономна Покрајина Војводина* / *Autonomna Pokrajina Vojvodina*, ungarsk: *Vajdaság Autonóm Tartomány*, slovakisk: *Autonómna pokrajina Vojvodina*, rumensk: *Provincia Autonomă Voivodina*, kroatisk: *Autonomna Pokrajina Vojvodina*, rutensk: *Автономна Покраїна Войводина*).

Det høyeste punktet i Vojvodina er Gudurički Vrh (641 moh.), beliggende i Banat i øst. Crveni Cot (539 moh.) er det høyeste punktet i Srem i vest.

## Administrativ inndeling og befolkning
Provinsen er del av 3 historiske regioner: Banat, Bačka og Srem. Administrativt deles Vojvodina inn i 7 *okruzi* (distrikter) og 45 *opštine* (kommuner).

Hovedstad er Novi Sad.

Provinsen har en heterogent sammensatt befolkning. I tillegg til serbisk har 5 minoritetsspråk offisiell status i Vojvodina: ungarsk, rumensk, rutensk, slovakisk og nylig også kroatisk.

37 av de 45 kommunene (*opštine*) har mer enn ett offisielt språk – 20 har 2, 11 har tre, mens 6 opštine, inklusive Novi Sad, har 4 offisielle språk på kommunenivå.

Folketallet i Vojvodina var 2&nbsp;031&nbsp;992 i 2002 (folketelling). 65,1 % av befolkningen er serbere, 14,3 % ungarere, 2,8 % slovaker, 2,8 % kroater, 2,5 % jugoslaver, 1,8 % montenegrinere, 1,5 % rumenere, 1,4 % sigøynere (roma), 1,0 % bunjevci-kroater og 0,8 % rutenere.

## Partier og valg
Det var valg til provinsforsamlingen, *Skupština Autonomne Pokrajine Vojvodine*, den 19. september 2004.

Forsamlingen består av i alt 120 representanter fordelt på følgende partier og lister:

* *Demokratska Stranka* (DS) – Det demokratiske partiet, (ung. *Demokrata Párt*) -- 34 seter
* *Demokratska Stranka Srbije* (DSS) – Serbias demokratiske parti,  (ung. *Szerbiai Demokrata Párt*) -- 7 seter
* *G 17 plus* (ung. *G17 Plusz*) -- 2 seter 
* *Saveza vojvođanskih Mađara* (SVM) – Vojvodina-ungarernes allianse, (ung. *Vajdasági Magyar Szövetség*) (VMSZ) -- 11 seter 
* *Demokratska stranka vojvođanskih Mađara* (DSVM) – Det demokratiske partiet til Vojvodina-ungarerne, (ung. *Vajdasági Magyar Demokrata Párt*) -- 1 sete
* *Reformista Vojvodine* – Reformister i Vojvodina, (ung. *Vajdasági Reformisták*) -- 2 seter
* *Koalicije za Vojvodinu* – Koalisjonen for Vojvodina -- 7 seter
* Koalicije *«Subotica naš grad»* – Koalisjonen «Subotica – vår by» -- 1 sete
* *Grupa građana iz Plandišta, Inđije, Ade i Bačkog Petrovca* (lokale borgergrupper) -- 4 seter
* Politički pokret *Snaga Srbije* (Den politiske bevegelsen *Makt til Serbia*) -- 7 seter
* *Srpska radikalna stranka* (SRS)  – Det serbiske radikale partiet, (ung. *Szerb Radikális Párt*) -- 36 seter
* *Socijalistička Partija Srbije* (SPS) – Serbias sosialistiske parti, (ung. *Szerbiai Szocialista Párt*) -- 8 seter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gustave Moreau

**Gustave Moreau** (født 6. april 1826, død 18. april 1898) var en fransk maler. Han ble født og døde i Paris.

Moreau malte hovedsakelig kristne og mytologiske figurer. Som formidlere av litterære ideer snarere enn visuelle, appellerte bildene hans til enkelte forfattere og kunstnere innen symbolismen, som anså Moreau som en foregangsmann for deres bevegelse.

Han ble utnevnt til professor ved École des Beaux-Arts i Paris i 1891 og hadde blant annet fauvistmalerne Henri Matisse og Georges Rouault som sine studenter. 

Moreau er gravlagt på Cimetière de Montmartre i Paris.

Musée Gustave Moreau i Paris er et av byens mest ekstravagante. Museet er hans tidligere studio og ble åpnet for publikum i 1903.

## Referanser


## Eksterne lenker
*