open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Museum Nord - Narvik

**Museum Nord - Narvik**, frem til 2011 **Ofoten museum**, er en avdeling av Museum Nord. Museet ligger i Administrasjonsveien 3 i Narvik i en murbygning som ble oppført i 1902 for å huse NSBs administrasjon. Museet har utstillinger som omhandler Narviks historie, med vekt på byggingen av Ofotbanen, malmutskipningen, det gamle handelsstedet på Fagernes og dagliglivet i byen.  En av utstillingene  forteller om byggingen av Hålogalandsbrua mens en annen tar for seg de tre lokalbåtene som bar navnet «Skogøy».

Museet bestyrer Narviks kommunale fotosamling, med over  bilder, og de gir ut bøker, hefter og mellom 1996 og 2011 også *Årbok for Narvik*.

Bygningen var okkupert av tyske styrker i årene fra 1940 til 45, og har blitt brukt som museumsbygning siden 1995. Ofoten museum ble stiftet i 1981, og var, inntil det gikk inn i Museum Nord i 2004, et regionmuseum for Ofoten og lokalmuseum for Narvik.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Museum Nords hjemmeside
Marie Bochet

**Marie Bochet** (født 9. februar 1994 i Chambéry) er en fransk alpinist, som har vunnet flere paralympiske gullmedaljer og VM-gull.

Bochet er født uten venstre arm, og konkurrerer i klassen LW6/8-2. Hun begynte med skisport da hun var 5 år gammel, og ble «oppdaget» av det franske handicapidrettsforbundet da hun var 11 år gammel, som en potensiell eliteutøver. Hun debuterte internasjonalt i 2008.

## Idrettskarriere
Hun deltok i sitt første Paralympics ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver, kun 16 år gammel. Hun fikk to 4.-plasser som beste resultat; i slalåm og superkombinasjonen. I tillegg kom hun på 7.-plass i storslalåm, og 8.-plass i utfor og super-G.

Ved VM i alpint for funksjonshemmede 2011 vant hun storslalåm, og kom på 2.-plass i både utfor og super-G, bak hhv. Andrea Rothfuss og Solène Jambaqué. Frankrike vant også lagkonkurransen, der hun deltok sammen med Vincent Gauthier-Manuel, Nicolas Berejny, Cyril More og Yohann Taberlet. Hun vant også verdenscupen sammenlagt for sesongen 2010/11.

I verdenscupen 2011/12 vant hun slalåm sammenlagt, og hun kom på 2.-plass i storslalåm, bak Andrea Rothfuss. Hun kom også på 2.-plass i super-G, men vant superkombinasjonen. Hun deltok også i europacupen 2011/12, der hun kom på 2.-plass i superkombinasjonen. I tillegg kom hun på 4.-plass i slalåm, 6.-plass i storslalåm, 4.-plass i super-G og 7.-plass i utfor.

Ved VM i alpint for funksjonshemmede 2013 vant hun alle øvelsene hun deltok i. Hun vant utfor, slalåm, storslalåm, super-G og superkombinasjonen. I verdenscupen 2012/13 vant hun utfor, delt med Andrea Rothfuss, og hun kom på 2.-plass i slalåm og storslalåm. Hun vant både utfor, super-G og superkombinasjonen ved europacupen 2012/13, og hun kom på 2.-plass i slalåm og storslalåm, igjen bak Andrea Rothfuss.

Hun deltok ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der hun vant både utfor, storslalåm, superkombinasjonen og super-G. Hun var Frankrikes flaggbærer ved avslutningsseremonien.

Verdenscupen i alpint 2013/14 endte med seier i slalåm og storslalåm, 2.-plass i utfor bak russiske Inga Medvedeva, og 3.-plass i super-G. I superkombinasjonen kom hun på 4.-plass. I europacupen 2013/14 vant hun superkombinasjonen, men endte på 4.-plass i slalåm og delt 8.-plass i storslalåm.

Etter de paralympiske vinterlekene i 2018, der hun vant fire gullmedaljer, ble Bochet forfremmet til offiser av Æreslegionen.

## Utmerkelser
* 2014 - Laureus World Sportsperson of the Year with a Disability

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Profil hos Paralympics 2014 i Sotsji
Pupusa

**Pupusa** er en tjukk, håndlagd maistortilla fylt med en eller flere av ingrediensene ost, svor, ayote, bønnemos og loroco. Den er den mest typiske og utbredte matretten i El Salvador, og er også svært populær i Honduras.

Ordet *pupusa* kommer fra pipil (den salvadoranske varianten av nahuatl) av *popotlax*, som er sammensatt av orda *popotl* «stor» og *tlaxkalli* «tortilla».

## Eksterne lenker
* 
* Oppskrift på pupusa hos Wikibooks på engelsk
Choripán

**Choripán** er en søramerikansk variant av pølse i brød som stammer fra Argentina. Den består av en bagett fylt med en grilla chorizo, og vanligvis chimichurri eller en annen saus.

Choripán regnes som en av de tradisjonelle argentinske matrettene. Den er også utbredt i andre søramerikanske land som Uruguay, Chile og Paraguay.

*Choripán* er et teleskopord som er satt sammen av den første delen av *chorizo* og ordet *pan* («brød» på spansk).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hodeida

**Hodeida** eller **Al-Hudayda** (arabisk: الحديدة‎) er den fjerde største byen i Jemen. Den har omkring 500&nbsp;000 innbyggere. Hodeida er hovedstad i guvernementet Al-Hudaydah. Byen ligger ved Rødehavet og er en viktig havneby, med eksportprodukter som kaffe, blekjord og skinn. Her finnes også en fiskehavn.

## Historie
Byen ble utviklet som havneby fra 1849, da den ble okkupert av Det osmanske rike og ble betydelig på bekostning av Mokka.

I 1914, under første verdenskrig, etablerte tyske styrker under major Othmar von Stotzingen en kommunikasjonsstasjon i byen som ble brukt under det arabiske opprør for å kunne videreformidle kommunikasjon mellom Istanbul og Tysk Østafrika, samt for å kunne sende propaganda til Sudan, Somaliland og Etiopia.

En alvorlig brann i januar 1961 ødela store deler av byen. Den ble gjenoppbygd, mer spesielt havneområdet, med sovjetisk hjelp. En vei til Sana ble ferdig samme år. Hodeida var en sovjetisk flåtebase i 1970- og 1980-årene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Maria de Ventadorn

**Maria de Ventadorn** (? – ca. 1222) var en oksitansk *[[trubadur|trobairitz]]* (kvinnelig trubadur) og mesén.

Maria var datter av vicomte Raymond II de Turenne og Elise de Séverac.

Marias ektefelle, Eble V de Ventadorn, var sønnesønn av Eble III, en mesén for den betydelige trubaduren Bernart de Ventadorn, og oldebarn av Eble ''le chanteur'' – en av trubadurtradisjonens mulige grunnleggere.

Mange trubadurer henvender seg til Maria i sine dikt, eller i det minste nevner henne, eksempler er Gaucelm Faidit, Monge de Montaudon, Gausbert de Puicibot, Pons de Capduelh, Guiraut de Calanso, Bertran de Born og Gui d'Ussel. Ifølge en vida var Hugh IX av Lusignan Marias «ridder»: *era sos cavalliers*.

Maria de Ventadorns krav på status som *trobairitz* hviler på en *[[tensó]]* fra rundt år 1197 der hun i samarbeid med Gui d'Ussel belyser spørsmålet om hvorvidt en mann som lykkes i å oppnå en kvinnes gunst er blitt hennes like eller hennes tjener. Maria forfekter tjenersynspunktet.

## Referanser og noter


## Litteratur
* *Biographies des troubadours* ed. J. Boutière, A.-H. Schutz (Paris: Nizet, 1964) pp.&nbsp;170–179, 208-214, 314-320.
* Pierre Bec, *Chants d'amour des femmes-troubadours: trobairitz et chansons de femme* (Paris: Stock, 1995) pp.&nbsp;164–171: Oksitansk tekst og fransk oversettelse av Maria og Gui d'Ussels *tensó*.
* Jean Mouzat, *Les poèmes de Gaucelm Faidit*. Paris: Nizet, 1965.

## Eksterne lenker
Ole Christer Finset Lund

**Ole Christer Finset Lund** (født 4. januar 1980) er en norsk psykolog, foredragsholder og forfatter. Lund utviklet i 2010 det forebyggende foreldrekurset «Senk stresset i familien» - som fokuserer på stressreduksjon og mindfulness i foreldrerollen. Kurset ledet til boken *Senk stresset i familielivet - Mindfulness i foreldrerollen* (2011) og *Selvfølelses- og mindfulness-fokusert terapi (SMFT): Manual for psykologisk behandling* (2013). 

Lund har også tidligere utgitt flere fagartikler om bruken av mindfulness i klinisk sammenheng. Til daglig arbeider han som psykologspesialist innenfor det psykiske helsevernet for voksne ved en akutt døgnenhet under DPS Elverum-Hamar.

## Eksterne lenker
* 
*  Presentasjon hos Gyldendal
Olavsalteret i Roma

**Olavsalteret i Roma** befinner seg i kirken San Carlo al Corso på Romas hovedgate Via del Corso.

Det var Norges første katolske biskop efter reformasjonen, Johannes Olav Fallize (1844-1933), som tok initiativ til opprettelsen av kapellet. Biskop Fallize, som var meget ambisiøs på vegne av den katolske minoritet i Norge, var av den oppfatning at enhver katolsk nasjon med respekt for seg selv skulle ha en nasjonalkirke i Roma. Det var derfor ønskelig at også Norge skulle få sitt eget nasjonale valfartssted.

I 1892 sendte han ut et hyrdebrev til pave Leo XIII i anledning pavens 50-års bispejubileum, hvor han forklarte sitt ønske. Dette ble etterkommet, og Norge fikk tildelt et sidekapell i San Carlo al Corso, som egentlig var lombardenes nasjonalkirke.

Den 9. april 1893 ble St. Olavs kapell innviet av kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903), på femtiårsdagen for den første katolske messe i Norge efter Reformasjonen. Altertavlen, malt av den polsk-litauiske kunstneren Pius Welonski (*Pijus Veliuoniškis*, 1849-1931) ble avduket under seremonien av baron Wilhelm Wedel-Jarlsberg (1852-1909), som på denne tid var pavens kammerherre.

Kapellet stod i fare for å bli nedlagt og viet til en annen helgen på 1960-tallet, men de norske lutheranerne Cecilie Rieber-Mohn (1890-1978) og Olgese Mowinckel Ringler (1926-2002) gjorde sitt for å redde det, og fikk det dessuten pusset opp. Den katolske biskop John Willem Gran av Oslo (1927-2007) gjenåpnet kapellet i 1980. St. Olavs kapell har idag en egen venneforening, og det feires messe hver 17. mai og økumenisk gudstjeneste på festen for St. Olavs omvendelse (16. oktober).
Dmitrij Tolstoj

**Dmitrij Andrejevitsj Tolstoj** (russisk: Дмитрий Андреевич Толстой, født  i Moskva, død  i St. Petersburg) var en russisk greve og statsmann.

## Referanser
Uriangato

**Uriangato** er en by i det sentrale Mexico og ligger i delstaten Guanajuato. 

## By og storbyområde

Staden hadde  innbyggere i 2007, med totalt  innbyggere (2007) i hele kommunen på et areal på 115 km². 

Uriangato danner sammen med nabobyen Moroleón et storbyområde, *Zona Metropolitana de Moroleón-Uriangato*. Området består av disse to kommunene og har totalt  innbyggere (2007) med et areal på 273 km².

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ayuntamiento de Uriangato Offisielt nettsted
Forumfestivalen

**Forumfestivalen** var en norsk musikkfestival som ble arrangert for første gang i 10. juli 1971 i Arendal. Festivalen var inspirert av festivalene Woodstock og Isle og Wight, og ble holdt på tunet utenfor nåværende Aust-Agder kulturhistoriske senter på Langsæ i Arendal. Festivalen ble arrangert for siste gang på slutten av 1970-tallet, men gjenoppstod senere som «Sprø-musikk», «Flat-Jern», «Langsæfestivalen» og til slutt som «Arendal Musikkfestival».

## Arkivet
Arkivet etter Forumfestivalen befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal og omfatter program, festivalplakater, avisutklipp og treskilt.

## Referanser


## Kilder
*Agderposten fredag 2. juli 1971, s. 3

## Eksterne lenker
*
Innherred Fotballklubb

**Innherred Fotballklubb** (stiftet 12. mai 2010) er en fotballklubb fra Steinkjer i Trøndelag.

## Historikk
Laget ble plassert i Trøndelag Fotballkrets' avdeling 2 for 6. divisjon foran 2011-sesongen. Etter 14 seire og to tap, rykket klubben opp til 5. divisjon, hvor de ble plassert i avdeling 1 foran 2012-sesongen. Klubben vant avdelingen og rykket opp til 4. divisjon, der de spilte i avdeling 1 fra 2013-sesongen og frem til 2016, da de rykket ned én divisjon.

### 6. divisjon 2011

### 5. divisjon 2012

### 4. divisjon 2013

### 4. divisjon 2014

### 4. divisjon 2015

### 4. divisjon 2016

### 5. divisjon 2017

### 5. divisjon 2018

### 5. divisjon 2019

## Kjente spillere
*Vegard Alstad Sunde

## Eksterne lenker
*
Ivan Durnovo

**Ivan Nikolajevitsj Durnovo** (ukrainsk: *Дурново Іван Миколайович*; russisk: *Иван Николаевич Дурново*, født i guvernementet Tsjernogov i Tsar-Russland, død  nær Berlin under en jernbanereise) var en ukrainsk-russisk embetsmann og politiker.

## Liv og virke
Ivan Durnovo tjenstegjorde en tid som artillerioffiser, ble senere adelsmarskalk i sine hjemtrakter og i 1871 guvernør i Jekaterinoslav. I 1882 ble han viseinnenriksminister under innenriksminister Dmitrij Tolstoj, og da Tolstoj døde i 1889 ble han selv utnevnt til innenriksminister. Han satt i dette embetet til 1895. Hans embetstid som innenriksminister ble en videreføring av forgjengerens politikk snarere enn et uttrykk for Durnovos eventuelle egne vyer og ambisjoner. Ettertidens historikere bebreidet ham blant annet for unnfallenhet under hungersnøden i årene 1891-1892.  

I april 1891 utferdiget Durnovo etter ordre fra tsar Aleksander III et memorandum som sammen med et nytt memorandum året etter, ga tsarens bror storfyrst Sergej rettslig grunnlag for å utvise alle jøder fra Moskva. Tsaren skal ha sagt til Durnovo at jødene måtte fordrives fordi «min bror vil ikke besøke Moskva med mindre byen er fri for jøder». Myndighetene startet håndhevelsen av de nye bestemmelsene som en ren maktdemonstrasjon, rettet mot jøder som befant seg i Moskva uten oppholdstillatelse. Avisen *The Times of London* rapporterte om massive, voldelige og systematiske husransakelser, og at jødiske kvinner ble utsatt for fornedrende behandling av en art som ikke lot seg beskrive. Med hjemmel i Durnovos to memorandi ble to tredjedeler av Moskvas 30 000 jøder tvunget til å forlate byen i årene som fulgte. 

Ved sin avgang fra innenriksministerposten i 1895 fikk Durnovo den da betydningsløse honnørposten som ministerkomitéens president.

## Referanser
Grigorij Gersjuni

**Grigorij Andrejevitsj Gersjuni** (russisk: Григорий Андреевич Гершуни; født  i Kovno som i dag er i Litauen; død  i Zürich) var en russisk politiker og terrorist. Han var en av grunnleggerne av det sosialrevolusjonære parti og ledet fra 1902 til sin arrestasjon i mai 1903 deres kamporganisasjon, som stod bak mange attentater mot representanter for det russiske keiserrike.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Gersjuni var sønn av litauiske jøder. Han studerte farmakologi ved Universitetet i Kyiv. Etter studiene slo han seg ned i Minsk og åpnet der et bakteriologisk laboratorium.
### Politisk engasjement
Som overbevist sosialist var Gersjuni en av stiftelsesmedlemmene av *Arbeiderpartiet for Russlands politiske frigjøring*, noe som ble foranledning for at han i 1900 for første gang av det tsaristiske hemmelige politi, Okhrana.

Han ble snart etter løslatt, og i 1901 grunnla han så det sosialrevolusjonære parti, sammen med andre sosialister, blant annet med Jekaterina Bresvkovskaja, Viktor Tsjernov, Aleksander Kerenskij og Jevno Asef.

Året etter dannet Gersjuni den sosialrevolusjonære kamporganisasjon, som de påfølgende år var ansvarlige for en rekke attentater på tsarregimets folk. Det første var mot innenriksminister Dmitrij Sipjagin, som ble drept i 1902 av den sosialrevolusjonære Stepan Balmaskhov.

I 1903 myrdet terrorister fra Gersjunis organisasjon den tsaristiske guvernør i Ufa N. M. Bogdanovitsj. Allerede i mai 1903 ble Gersjuni arrestert i Kyiv, etter at Okhrana hadde lykkes i å engasjere Gersjunis nestkommanderende, Jevno Asef, som hemmelig politispion. Asef sørket for at Okhrana fikk bevismateriale mot Gersjuni, som knyttet ham til terrorattentatene. Etter Gersjunis attestasjon overtok Asef ledelsen for kamporganisasjonen; hans stedfortreder ble Boris Savinkov.
### Dom, fengsel, flukt til Amerika og Europa
Gersjuni ble dømt til døden, men straffen ble omgjort til livsvarig fengsel og tvangsarbeid, ettersom Gersjuni nektet for enhver befatning med attentatene og søkte tsaren om nåde. Allerede i 1905 klarte han å flykte fra fangeleiren i Øst-Sibir, og gjemt i et fat surkål kom han seg inn i Kina.

Fra Kina begav han seg først til Amerika og derfra til Europa, der han ankom i februar 1907. Der drev han propaganda for avskaffelsen av tsardømmet ved bruk av terror. Frem til sin død forsvarte Gersjuni sin etterfølger Asef mot ryktene om at han hadde forrådt organisasjonen. 

I 1908 døde Gersjuni i Zürich, antagelig av tuberkulose.

## Litteratur
* Gregor Gerschuni: *Russiske fængsler*, Trondhjems Arbeiderpartis Forlag, 1914
 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marcus Pløen

:*Se eventuelt juristprofessoren [[Marcus Pløen Ingstad]] (1837–1918)*

**Marcus Pløen** (født 11. august 1778 i København, død 11. juli 1836 på Høvik) var en norsk stortingspolitiker og forretningsmann. Pløen representerte Christiania på Stortinget i 1821 og det ekstraordinære storting i 1822. Han solgte trelast i Chistiania fra 1810. Pløen var en kontroversiell person som kunne opptre ubehøvlet, men drev samtidig mye filantropisk og veldedig virksomhet. Han donerte pengepremien som Henrik Anker Bjerregaard vant for Sønner av Norge (nasjonalsang) i konkurransen om en ny norsk nasjonalsang i 1820.

## Referanser
 
 
 
 
## Eksterne lenker
* 
*  Omtale i ''Norsk biografisk leksikon''
Johan Ludvig Losting

**Johan Ludvig Losting** (1810–1876) var en norsk maler, litograf og illustratør.

Johan Ludvig Losting var elev ved Tegneskolen fra 1824 til 26, og startet sin karriere som portrettegner. Senere dro han til Tyskland og utdannet seg til litograf. 

Han illustrerte den store boka om spedalskhet av Carl Wilhelm Boecks og Daniel Cornelius Danielssens med 24 kolorerte litografiske plansjer etter egne akvareller. Senere illustrerte han de samme forfatternes bok  *Hudens sygdomme* (1855–62). 

I tillegg til sitt virke som illustratør var Losting tegnelærer, ornamenttegner, teater-, dekorasjons-, fane- og altertavlemaler med mere. Han tegnet dessuten landskapsskisser når han var på reise i Norge og utlandet.  

Gjennom flere tillitsverv arbeidet han særlig for kulturlivet i Bergen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Omtale i ''Norsk kunstnerleksikon''
* Omtale i lokalhistoriewiki.no
* ''«En af disse saare nyttige mænd ... » kunstmaler Johan Ludvig Losting 1810-1876'' (digital blakopi i bokhylla.no)
Jean-Marc Bideau

**Jean-Marc Bideau** (født 8. april 1984 i Quimperlé) er en fransk profesjonell landeveissyklist. Han sykler for det profesjonelle kontinentallaget Bretagne-Séché Environnement. Han ble profesjonell i 2007 for Unibet.com.

## Meritter

;2009
:3. etappe, Kreiz Breizh Elites
;2011
:5. etappe, Normandie rundt
;2012
:Paris-Troyes
:6. etappe, Normandie rundt
;2013
:Paris-Troyes

## Referanser


## Eksterne lenker
*
NM i landeveissykling 2015

**Norgesmesterskapet i landeveissykling 2015** ble arrangert i perioden 21.&ndash;28. juni 2015. Fellesstartene ble arrangert i Lillehammerområdet, temporittene i Brumunddal, mens gaterittene ble avholdt på Gjøvik.

## Program

## Resultater
### Fellesstart

#### Menn, senior

#### Kvinner, senior

#### Menn, U23

#### Menn, junior

#### Kvinner, junior

### Individuell tempo

#### Menn, senior

#### Kvinner, senior

#### Menn, junior

#### Kvinner, junior

### Lagtempo

#### Menn, senior

#### Kvinner, senior

#### Menn, junior

### Gateritt

#### Menn, senior

#### Kvinner, senior

#### Menn, junior

#### Kvinner, junior

## Eksterne lenker
*
Armindo Fonseca

**Armindo Fonseca** (født 1. mai 1989 i Rennes) er en fransk tidligere profesjonell landeveissyklist. Han syklet for det profesjonelle kontinentallaget Bretagne-Séché Environnement (senere Fortuneo-Samsic). Han la opp etter 2018-sesongen.

## Meritter

;2006
:2. etappe, Tour du Valromey
;2011
:2.-plass, Tour du Finistère
;2013
:2.-plass, Circuit de Getxo
;2014
:1. etappe, Boucles de la Mayenne
:Tour de Vendée

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Florian Guillou

**Florian Guillou** (født 29. desember 1982 i Concarneau) er en fransk, tidligere profesjonell landeveissyklist.

## Meritter

;2006
:3. etappe, Kreiz Breizh Elites
;2007
:2. etappe, Tour du Brabant flamand
;2011
:3.-plass, Tour du Limousin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Benoît Jarrier

**Benoît Jarrier** (født 1. februar 1989 i Le Mans) er en fransk profesjonell landeveissyklist. Han syklet for det profesjonelle kontinentallaget Bretagne-Séché Environnement fra 2013 til 2020.

## Meritter

;2008
:2.-plass, Grand Prix de Blangy
;2012
:2.-plass, Tro-Bro Léon
;2014
:2.-plass sammenlagt og 6. etappe, Normandie rundt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Florian Vachon

**Florian Vachon** (født 1985) er en fransk profesjonell landeveissyklist. Han la opp i 2020 etter elleve sesonger for det profesjonelle kontinentallaget Arkéa-Samsic.

## Meritter

;2002
:Classique des Alpes juniors
;2007
:2.-plass, Paris-Tours U23
;2010
:Tour du Finistère
:4. etappe, Circuit des Ardennes
:1. etappe, Route du Sud
;2012
:Classic Loire Atlantique
:1. etappe, Critérium International
:Paris–Bourges
;2013
:2.-plass sammenlagt, Firedagers i Dunkerque
;2014
:Classic Sud Ardèche

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Tennkilde

**Tennkilde** er en kilde til en brann eller en eksplosjon.
Tennkilden er det som starter/antenner en brann eller en eksplosjon.

## Brann
**Tennkilde** er et sentralt brannteknisk faguttrykk og betyr ifølge NS 3900:  «Varmekilde som blir brukt til å *antenne brennbare* materialer eller produkter.»

Tennkilde er en av fire forutsetninger for at det skal kunne oppstå brann.
Alle branner er avhengige av en tennkilde (varme) i tillegg til luft (okysgen), brennbart materiale og mulighet for kjedereaksjon.
For at en tennkilde skal kunne antenne en brann må temperaturen til tennkilden være høyere enn tenntemperaturen til det brennbare stoffet.

### Hovedgrupper
Tennkilder til branner kan deles i fem hovedgrupper; termiske, kjemiske, mekaniske, elektriske og biologiske.
*Termiske tennkilder kan være kompresjon, varme flater, flammer eller stråler.
*Kjemiske tennkilder kan være eksoterme reaksjoner, eksplosiver eller selvtenning.
*Mekaniske tennkilder kan være friksjon eller støt.
*Elektriske tennkilder kan være gnister eller lysbuer.
*Biologiske tennkilder kan være selvtenning.

## Eksplosjon
Statens «*Retningslinjer for områdeklassifisering*» fra 1986 definerer en tennkilde som «et tennpunkt som frigjør en energimengde tilstrekkelig til å antenne en eksplosjonsfarlig atmosfære.»

### Potensielle tennkilder
Av *Forskrift om eksplosjonsfarlig område* fremgår at potensielle tennkilder er gnister, flammer, elektriske lysbuer eller høy overflatetemperatur, lydenergi, optisk stråling eller elektromagnetiske bølger eller andre tennkilder. 
Fare for antenning kan forårsakes av 
*statisk elektrisitet som elektrostatisk oppladning 
*feilstrøm eller krypestrøm som kan medføre farlig korrosjon 
*oppheting av overflaten eller gnistdanning som kan forårsake antenning, overoppheting som følge av friksjon eller slag, f.eks. mellom materialer på roterende deler eller på grunn av fremmedlegemer 
*trykkutjevning som kan danne sjokkbølger eller trykk(stigning) som kan forårsake antenning/eksplosjon. 

## Referanser
Dype, stille, sterke, milde

**«Dype, stille, sterke, milde»** er en salme av Theodor W. Oldenburg (1805–1842), sogneprest på Sjælland. Den ble først publisert på dansk i sangheftet *Sange ved det danske Missions-Selskabs Sommermøde i Kjøbenhavn* (1840). Anders Hovden pubilserte en oversettelse til nynorsk i 1918 med tittelen «Djupe, stille, sterke, milde». I Norge benyttes en melodi av Ludvig Mathias Lindeman fra 1871. I *[[Norsk salmebok 2013]]* står salmen på nr. 570 på både bokmål og nynorsk.

## Innspilling
*Alfred Helgeby med orgel. Innspilt i Kristiania 11.september 1912. Utgitt på 78-platene Gramophone 282973 og Gramophone X&nbsp;1384.
## Referanser
Simon Yates

**Simon Philip Yates** (født 1992) er en britisk landeveissyklist og banesyklist. Han ble profesjonell for UCI WorldTour-laget Team BikeExchange i 2014.

I mai 2018 ledet han Giro d’Italia fram til 19. etappe, der han tapte hele ledelsen opp Colle delle Finestre-stigningen. I september slo han tilbake og tok sammenlagtseieren i Vuelta a España. Syv år senere overtok han ledelsen i Giro d’Italia på den 20. etappen i den samme Colle delle Finestre-stigningen og vant rittet sammenlagt.

Hans tvillingbror, Adam Yates, er også profesjonell syklist.

Han la opp etter 2025-sesongen.

## Meritter (landevei)

;2011
:Sammenlagt, Twinings Pro-Am Tour
:6. etappe, Tour de l’Avenir
;2013
:3.-plass sammenlagt og 6. etappe, Tour of Britain
:3.-plass, La Côte Picarde
:5. og 6. etappe, Tour de l’Avenir
:6. etappe, Tour of Britain
;2016
:Villafranca de Ordizia 
:6. etappe, Vuelta a España
;2017
:6. etappe, Paris–Nice
:GP Miguel Indurain
:4. etappe, Romandie rundt
:Ungdomskonkurransen, Tour de France

;2018
: 7. etappe, Paris–Nice
: 7. etappe, Catalonia rundt
:9., 11. og 15. etappe, Giro d’Italia 
:7. etappe, Polen rundt
:Sammenlagt + 14. etappe, Vuelta a España

;2019
:4. etappe, Vuelta a Andalucía
:5. etappe, Paris–Nice (ITT)
:12. og 15. etappe, Tour de France

;2020
:Sammenlagt + 5. etappe, Tirreno–Adriatico

;2021
:Sammenlagt + 2. etappe, Tour of the Alps
:19. etappe, Giro d’Italia

;2022
:8. etappe, Paris–Nice
:1. og 3. etappe, Vuelta Asturias Julio Alvarez Mendo
:2. (ITT) og 14. etappe av Giro d’Italia
:Prueba Villafranca - Ordiziako Klasika	
:Sammenlagt + 2. etappe, Vuelta a Castilla y León

;2023
:5. etappe, Tour Down Under

;2024
:Sammenlagt + 5. etappe, AlUla Tour 
;2025
:Sammenlagt, Giro d’Italia
:10. etappe, Tour de France

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Basic Income Earth Network

**Basic Income Earth Network (BIEN) **er et globalt nettverk for innføring av borgerlønn. Hvert annet år samler nettverket** **forskere, akademikere og politikere fra ulike deler av verden for å diskutere alternativer som kan føre til innføring av borgerlønn. Her deles ideer og erfaringer, og spesialister og inviterte gjesteforelesere holder innlegg om nye former for offentlig politikk.

## Historie

I 1984 ble det i England etablert en forskningsgruppe av akademikere og aktivister som interesserer sig for borgerlønn. Gruppen fikk navnet Basic Income Research Group (BIRG), som senere ble til Citizen’s Income Researh Group (CIRG). 

CIRG var i 1986 en av initiativtakerne til dannelsen av det europeiske nettverket av borgerlønnsforskere, Basic Income European Network (BIEN). Det europeiske nettverket holdt sin første internasjonale konferanse i Louvain-la-Neuve i september samme år. I 2004 ble navnet endret til Basic Income Earth Network (BIEN).

Konferanser har deretter blitt arrangert hvert annet år rundt om i Europa, og senere også utenfor Europa. Her samler forskere, akademikere og politikere fra ulike deler av verden seg for å diskutere alternativer som kan føre til innføring av borgerlønn.

## Eksterne lenker
* 
* BIEN Norge
* BIEN nyhetsbrev
Den gamle kommandantbolig

**Den gamle kommandantbolig** også kalt **Kapteinvaktmesterboligen** på Fredriksten festning i Halden er en bygning opprinnelig oppført i 1754, og gjenoppført etter brannen i 1826. Bygningen ble som resten av festningen administrativt fredet i 1928. 

## Beskrivelse

Den gamle kommandantbolig ligger mellom Øvre og Nedre magasin i hovedfestningen, også kjent som Citadellet. Bygningen har en lav sokkeletasje i grovpusset bruddstein, mens 2. etasje er i pusset teglstein. Det er kjeller under vestre del. Taket er valmet i trekonstruksjon med teglsten. Opprinnelig var takkonstruksjonen høyere, men dette ble endret da bygningen ble gjenoppbygd etter brannen i 1826. Over døren er det en bue med Fredrik Vs monogram og årstallet 1754. Begge etasjer hadde opprinnelig 9 værelser og bygningen målte 43 1/2 ganger 21 1/2 alen. 

## Bruk
I begynnelsen var det ingen kommandantbolig på festningen, både kommandanten og underkommandanten leide hus i byen. Den første kommandantboligen ble tømret opp innenfor Østre kurtineport i 1665, men allerede i 1701 var den ganske forfallen og i 1753 var den ikke lenger beboelig og det ble foreslått å bygge en ny kommandantbolig i mur mellom det gamle og det grunnmurte provianthus. Huset skulle bygges i mur både med tanke på bygningens varighet og brannfaren da husene lå tett i festningen. Kostnadene ble beregnet til 5059 riksdaler og 50 skilling fordelt på tre år. Byggingen startet samme år, og året etter var den ferdig oppført. I 1755 og 1756 ble tømmerarbeidet og innredningsarbeidet utført og i 1758 ble den malt utvendig. Da festningen brant 18. juni 1826 ble bygningen helt utbrent, men murverket var i behold. Det ble da besluttet å bygge en ny kommandantbolig utenfor selve festningen og å bygge opp igjen den nedbrente bygningen til bruk bl.a. som kapteinvaktmesterbolig. I 1832 var den gjenreist i sin nye form og ble tatt i bruk som bolig for kapteinvaktmesteren, rustkammer og kontor og laboratorium for artilleriet. I 1891-92 blir bygningen gjort om til kaserne for 40 mann av *1ste Brigades Underofficersskole*. I 1945 ble den ominnredet til kontorer og i 1976 ble annen etasje gjort om til øvingssal for Forsvarets Distriktsmusikkorps Østlandet. Fra 1988 flyttet distriktsmusikken ut og Halden historiske samlinger gradvis inn. I 2005 ble første etasje gjort om til utstillingslokale, mens 2. etasje står ubrukt, og i 2013 åpnet kaféen Den gamle kommandant i deler av første etasje.

## Referanser


## Litteratur
*
*

## Eksterne lenker
Scooby-Doo! Mysteriegjengen

***Scooby-Doo! Mysteriegjengen*** er en amerikansk animert skrekkomedie og eventyrserie som gikk på Cartoon Network  fra 2010 til 2013.

Dette var den ellevte utgaven av Hanna-Barbera-serien om Scooby-Doo. Serien ble produsert av Warner Bros. Animation og Cartoon Network. på Cartoon Network.

## Handlingsreferat
### Sesong 1
Fred Jones, Daphne Blake, Velma Dinkley, Shaggy Rogers og Scooby-Doo er en gruppe tenåringer som bor i den lille byen Crystal Cove. Den lille byen har en lang historie med merkelige forsvinninger, observasjoner av spøkelser eller andre monster. Dette danner også grunnlaget for byens blomstrende turist-industri, som sådan er ikke de voksne i byen (de viktigste blant disse er Freds far, ordfører Fred Jones Sr. og sheriff Bronson Stone) glade over at barna deres forsøker å avkrefte alle de overnaturlige hendelsene i området.

I tillegg til de tradisjonelle sakene ungdommene alltid løser, forsøker de også å avslør en annen, langt mørkere hemmelighet, som ligger skjult i Crystal Coves fortid. Etter noen kryptiske hint fra en ansiktsløs mystisk mann kjent bare som Mr. E. avdekker tenåringene en legende om en eldgammel, forbannet Conquistador-skatt, den hemmelige historien til Crystal Coves grunnleggere; Darrow-familien - samt den mystiske, uløste forsvinningen av fire andre ungdommer og kjæledyrfuglen deres.

### Sesong 2
Den originale «Mystery Incorporated» returnerer til Crystal Cove. Dette er begynnelsen på et kappløp mellom Fred Jones og vennene hans, og denne andre gruppen for å finne igjen alle delene av en gåtefull planisfæriske skive, som kan vise veien til en forbannet skatt som viss nok skal befinne seg under byen. Etter hvert som brikkene blir samlet, blir det åpenbart at disse to gruppene ikke er de eneste gruppene av mysterie-løsere som har befunnet seg i Crystal Cove:

Mange lignende tidligere grupper, alltid bygd opp av fire tenåringer og deres kjæledyr, har eksistert, i årenes løp. Hemmelighetene bak deres århundre-lange forbindelse, kan endelig avsløre hele sannheten bak hele forbannelsen som henger over Crystal Cove. Skjebnen til både gjengens vennskap, og resten av samfunnet i seg selv, henger i en tynn tråd når kraftige ekstra-dimensjonale krefter samles.

## Originale stemmer
* Frank Welker som Scooby-Doo / Fred Jones Jr.
* Mindy Cohn som Velma Dinkley.
* Grey DeLisle som Daphne Blake.
* Matthew Lillard som Norville Shaggy Rogers.
* Lewis Black som den mystiske Mr. E
* Linda Cardellini som Hot Dog Water.
* Tia Carrere som Judy Reeves.
* Gary Cole som ordfører Fred Jones Senior.
* Vivica A. Fox som Angel Dynamite.
* Kate Higgins som Janet Nettles.
* Udo Kier som Professor Pericles.
* Tim Matheson som Brad Chiles.
* Patrick Warburton som Sheriff Bronson Stone.

## Norske stemmer
* Hallvard Lydvo som Scooby-Doo
* Gaute Boris Skjegstad som Shaggy Rogers
* Hanne Dancke Arnesen som Daphne Blake
* Lena Meieran som Velma Dinkley
* Scott Maurstad som Fred Jones
* Tommy Karlsen Sandum
* Helge Winther-Larsen
* Espen Sandvik
* Cathrine Bang Norum

## Eksterne lenker
* 
*
Billie Peak

**Billie Peak** er et fjell, 725&nbsp;moh, som ligger 1,5&nbsp;nautiske mil øst-nordøst for Bay Point på sørøstkysten av Île Anvers i Det antarktiske arkipel. Det ble oppdaget av Belgica-ekspedisjonen, 1897–99, under Gerlache. Navnet finnes på et kart basert på en landmåling Discovery Investigations gjorde i 1927, men navnet kan æere eldre.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Mount Cabeza

**Mount Cabeza** er et fjell på sørøstsiden Parebreen, 1&nbsp;nautisk mil sørvest for Hales Peak, nordøst på Brabant Island i Det antarktiske arkipel. Navnet «Monte Cabeza» ble benyttet på et argentinsk kart fra 1957.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Channelbreen

**Channelbreen** er en isbre,  lang, som strekker seg fra øst til vest over Wiencke Island, mellom Nipple Peak og Wall Range i Det antarktiske arkipel. Breen ble oppdaget av Belgica-ekspedisjonen under Gerlache 1897–99. Navnet finnes på et kart basert på kartlegging mannskapet på «Discovery II» under Discovery Investigations gjorde i 1927 sammen med «Discovery».

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Brynäs IF FK

**Brynäs IF FK** er en fotballklubb, grunnlagt i 1912 og som holder til i Gävle i Sverige. Klubben ble svensk mester  i fotball for herrer i 1925.

## Eksterne lenker
* Brynäs IF FK
IK Sleipner

**IK Sleipner** er en idrettsklubb, grunnlagt i 1903 og som holder til i Norrköping i Sverige. Klubben ble svensk mester i fotball for herrer i 1938.

## Eksterne lenker
* 
*  IK Sleipner
Parebreen

**Parebreen** er en isbre 13 kilometer lang og 2 kilometer bred, som flyter øst og så nordøst til enden av Bouquet Bay på nordøstsiden av Brabant Island i Det antarktiske arkipel. Breen er med på et argentinsk kart fra 1953, men er ikke navngitt. Den ble fotografert av  Hunting Aerosurveys Ltd. i 1956-57, og kartlagt fra disse bildene i 1959. Breen ble navngitt av UK Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) etter Ambroise Pare (1510–1590), en fransk kirurg.

## Litteratur
*
Altimirbreen

**Altimirbreen** (bulgarsk: ледник Алтимир, *Lednik Altimir*) er en 4,8 km lang og 5,5 km bred isbre som drenerer nordsiden av Osterreichfjellene på Anvers Island i Det antarktiske arkipel i Antarktis. Den flyter nordover til Fournier Bay øst for Studena Point. Breen er kalt opp etter bosetningen Altimir nordvest i Bulgaria. 

## Kart
* British Antarktis. Topografisk kart i skala 1:200000, kartnr. 3217. DOS 610-serien, kartblad W 64 62. Tolworth, Storbritannia, 1980.
* Antarctic Digital Database (ADD). Topografisk kart over Antarktis i skala 1:250000. Scientific Committee on Antarctic Research (SCAR), 1993-2012.

## Se også
*Liste over isbreer i Antarktis

## Referanser

*
Yahoo! Screen

**Yahoo! Screen** er et nettsted for strømming av videoer, TV-serier, filmer, webisoder og andre nye medier.

Forsiden til Yahoo! Screen har redaksjonelt utvalgt materiale som endres daglig og består for det meste av komedie, nyheter, virale videoer og annet underholdningsinnhold.

## Historie
Yahoo! Screen begynte som Yahoo! Video, et videodelingsnettsted der brukere kunne laste opp og dele videoer, på samme måte som YouTube. Da den ble lansert var Yahoo! Video en søkemotor for videoer på hele internett, men de la til muligheten for å laste opp videoer i juni 2006. I en omorganisering i februar 2008 ble fokuset endret til kun videoer på Yahoo!-sider.

15. desember 2010 ble Yahoo! Videos videoopplastingsfunksjonalitet fjernet før siden ble relansert som Yahoo! Screen påfølgende år. Alt brukeropplastet innhold ble fjernet 15. mars 2011. Innholdet som ble slettet av Yahoo! ble tatt vare på av Archive Team. Relanseringen som Yahoo! Screen kom i oktober 2011, sammen med åtte nye originale programmer. Yahoo! Screen har strømmet tre sesonger av den originale serien *[[Burning Love (TV-serie)|Burning Love]]*, som ble syndikert for TV av E! i 2013.

30. juni 2014 kunngjorde Yahoo! at de hadde inngått en avtale om å produsere en sjette sesong av den tidligere NBC-komedien *[[Community (TV-serie)|Community]]*, som hadde premiere på Yahoo! Screen 17. mars 2015. Innen én måned etter premieren på *Community*s sjette sesong hadde Yahoo! premiere på to fulle sesonger av egenproduserte serier, *[[Sin City Saints]]* og *[[Other Space]]*, men kun for amerikanske seere.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Edsbyns IF

**Edsbyns IF** er en idrettsklubb, grunnlagt i 1909 og som holder til i Edsbyn i Sverige. Klubben ble svensk mester i bandy for herrer i 1952, 1953, 1962, 1978, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2017, 2018, 2020 og 2022.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Edsbyns IF
Nikolaj Ignatjev

**Nikolaj Pavlovitsj Ignatjev** (russisk: Никола́й Па́влович Игна́тьев; født 29. januar 1832 i St. Petersburg i Russland, død 3. juli 1908 i  Krupoderintsy, Berditsjevski ujezd, guvernementet Kiev) var en russisk greve, diplomat, politiker og general.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ignatjev fikk sin oppvekst i Pasjekorpset og ble deretter offiser i garden. Han deltok i Krimkrigen (1853-1856) som oberst.

### Diplomatisk karriere
Han ble i 1856 utnevnt til militærattasjé i London og medvirket i forhandlingene i samband med Parisfreden samme år, som brakte Krimkrigen til sin avslutning.  

 
Så ble han utnevnt til diplomatisk rådgiver for guvernøren for Øst-Sibir, general Nikolaj Nikolajevitsj Muravjov. Her oppnådde han ved Aigun-traktaten den 28. mai 1858 at Qing-dynastiet i Kina avstod vesentlige territorier langs floden Amur.

Han var 1859-1861 sendebud i Beijing under forhandlingene om den såkalte Pekingkonvensjonen.

I 1863 vendte han tilbake og ble direktør for Det asiatiske departement, og i 1864 ble han Russlands ambassadør til Det osmanske rike. Som overbevist panslavist var hans mål i sin tid i Konstantinopel 1864-1877 å virke for frigjøring for de slaviske folk på Balkan. En fremgang for hans politikk var sultanens beslutning i 1870 om å opprette det bulgarske eksarkat, som Russland deklarerte seg som protektor for. Ved å nøre opp om misnøyen blant Det osmanske rikes slaviske undersåtter gav han støtte til opprørene i Bosnia-Hercegovina i 1875 og Bulgaria i 1876, som fremkalte den russisk-tyrkiske krig 1877-1878.

Han deltok i fredsforhandlingene som ledet fram til San Stefano-traktaten om Bulgaria og undertegnet i mars 1878 den på vegne av Russland. Ignatjevs geopolitiske grunnide ble beholdt, men grensedragningen vesentlig modifisert under Berlinkongressen senere i 1878.

Selv om freden og San Stefano-traktaten var en stor russisk suksess, falt han snart etter i unåde hos tsar Aleksander II. Han forlot da for en tid politikken.

### Politisk karriere
Etter mordet på Aleksander II i 1881 ble han utnevnt av hans sønn, tsar Aleksander III, til innenriksminister. Men ikke en gang den konservative Ignatjev var tilstrekkelig reformfiendtlig for den nye tsaren, og han ble avsatt i 1882, sannsynligvis fordi han hadde foreslått at en adelsforsamling burde sammenkalles.

I sin ministertid initierte, eller i det minste tolererte, han jødeforfølgelser (såkalte pogromer). Her ligger også en utløsende årsak til hans avsettelse: Den kritikk han ble utsatt for da han hadde forholdt seg passiv under disse voldelige utskeielser mot russiske jøder.

Han inntok også i den senere del av sitt liv en lederstilling innen det panslavistiske parti og var ordfører i dets organ *Det slaviske veldedighetsselskap*.

Han var far til undervisningsminister Pavel Ignatjev, farfar til diplomaten George Ignatieff og farfars far til den kanadiske politikeren Michael Ignatieff.

## Referanser


## Litteratur
* Н. П. Игнатиев: *Записки (1875–1878)*, издателство на Отечествения фронт, София, 1986 (bulgarsk)

## Eksterne lenker
*
Idrettslaget Dristug

**Idrettslaget Dristug** (stiftet 24. februar 1895 som *Omli Skiklubb Dristug*) er en norsk idrettslag fra Åmli i Agder, som driver med barneidrett, fotball, skiidrett og volleyball. I 1918 skiftet klubben navn til *Idrettslaget Dristug*.

## Volleyball
Dristug er mest kjent som volleyballklubb. Under det første norgesmesterskapet i volleyball, arrangert i Oslo i 1946, gjorde Dristug rent bord i både dame og herreklassen. I herreklassen møttes forøvrig Dristugs første og andrelag. Dristug hadde en ny storhetstid omkring 2005, da Jan Kvalheim spilte for klubben. Våren 2014 rykket klubben igjen opp i 1. divisjon, mye takket være en ny generasjon spillere. Disse spillerne har spilt inn tre NM-gull i juniorklassene i henholdsvis 2012, 2013 og 2014. Klubben ble værende i 1.divisjon i tre sesonger, frem til 2017, da laget ble besluttet trukket fra 1.divisjon.

## Arkivet
Arkivet etter Idrettslaget Dristug befinner seg ved Kuben i Arendal. Arkivet omfatter møtebøker, medlemsfortegnelser, regnskap, avisutklipp, korrespondanse og saksdokumenter. Arkivet omfatter også materiale fra forløpere til Dristug. Blant annet AIL Fart, AIL Varde, samt materiale fra Åmli idrettskontakt.

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* 
* Dristug ble norgemester igjen *NRK.no*
Mikhail Loris-Melikov

**Mikhail Tarielovitsj Loris-Melikov** (russisk: Михаил Тариэлович Лорис-Меликов, armensk: Միքայել Լորիս-Մելիքով; født  i Tbilisi, død  i Nice) var en russisk greve, general og statsmann.

## Liv og virke
Loris-Melikov var sønn av en armensk kjøpmann, fyrst Tariel Zurabovitsj Loris-Melikov og hans hustru, fyrstinne Jekaterina Ahverdova. Han ble utdannet i St. Petersburg, først ved Lazarev-instituttet for orientalske språk og fra 1843 som medlem av et gardehusarregiment fra Grodno ved gardeskolen.

Den 3. mars 1880 utførte en nihilist et attentatforsøk mot Loris-Melikov, som ikke kom til skade. Attentatforsøket førte imidlertid til at Loris-Melikovs popularitet vokste.

Loris-Melikov klarte videre å bevege tsar Aleksander II til å forberede sammenkallingen av et folkevalgt organ, som naturligvis ville få meget begrenset myndighet. Få dager senere, den 13. mars 1881, ble tsaren myrdet av Narodnaja volja. Etterfølgeren, Aleksander III av Russland, gjenopprettet autokratiet og iverksatte vidtgående tvangstiltak i kampen mot de revolusjonære. Den 16. mai 1881 ble Loris-Melikov tvunget til å søke avskjed. Hans etterfølger ble Nikolaj Ignatiev. Loris-Melikov tapte all makt, selv om han i navnet fortsatt var medlem av regjeringen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi i Den store sovjetiske encyklopedi
* Bokanmeldelse av: Ju. Kostanjan: Ю. Костанян: Граф Михаил Тариелович Лорис-Меликов, St. Petersburg 2005, ISBN 5-8465-0382-9
Moelven Mjøsbruket

**Moelven Mjøsbruket AS** er et sagbruk på Biri. Anlegget ligger elva Vismundas utspring i Mjøsa. Mjøsbruket er et datterselskap i Moelven Industrier.

Mjøsbruket tar imot sagtømmer og produserer trelast for videreforedling. Biprodukter som bark og flis selges til celluloseindustrien eller biovarme. Mjøsbruket produserer hvert år rundt 110&nbsp;000&nbsp;m³ skurlast.

Mjøsbruket er i stor grad en eksportbedrift. Rundt tre fjerdedeler av produksjonen eksporteres, det meste til industrikunder i Europa. 

Moelven kjøpte sist i 1970-årene Gjøvik Bruk, Biri Bruk og Lillehammer Dampsag & Høvleri for å få konsesjon til å bygge nytt sagbruk på Biri. Da Mjøsbruket kom i ordinær drift i 1980, var det Europas mest moderne sagbruk og det første med IT-basert produksjonsstyring og rapportering. Allerede i første ordinære driftår var bedriften lønnsom. I 1984 kjøpte Mjøsbruket opp Kværnum Bruk på Skreia.

## Direktører
* 1979–1986 Frode Alhaug
* 1986–1990 Anders L. Fossum
* 1991–1995 Pål Tajet
* 1995–1998 Einar Haakon Røhr
* 1999–2003 Einar Hårstadhaugen
* 2003–2008 Ole Helge Aalstad
* 2009–2024. Sturla Westrum
* 2024-d.d Petter Fjeld Bjerke

## Referanser
Vetlanda BK

**Vetlanda BK** er en  bandyklubb, grunnlagt i 1945 og som holder til i Vetlanda i Sverige. Klubben ble svensk mester i bandy for herrer i 1986, 1991 og 1992.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vetlanda BK
Castelloza

**Castelloza** var en oksitansk *[[Trubadur|trobairitz]]* (kvinnelig trubadur) som virket i første halvdel av 1200-tallet.

## Liv og virke
Ifølge Castellozas *[[Vida (trobadordikting)|vida]]* stammet hun fra Auvergne og var gift med en Turc de Mairona. Hun skal ha vært forelsket i Arman de Brion, og skrev flere sanger til ham. Vidaen forteller at hun var «svært lystig», «svært lærd» og «svært vakker». Bare tre eller fire av hennes sanger, alle *[[Canso (sang)|cansos]]*, er bevart, men ingen musikk. Hun er dermed den *trobairitz* med nest flest bevarte sanger, bare Beatriz de Dia har flere.

Castellozas dikt handler om høvisk kjærlighet. Sammenlignet med Beatriz de Dia er Castellozas tekster mer konservative og mindre varierte, temaet i alle er svikefull kjærlighet sett fra en kvinnes synspunkt og hun forsvarer alltid absolutt troskap.

## Sanger
**Amics, s'ie us trobes avinen*
**Ia de chantar non degr'aver talan*
**Mout avetz faich lonc estatge* («Du har foretatt en lang reise»)
**Per ioi que d'amor m'avegna* (spuriøs)

## Litteratur
*Bruckner, Matilda Tomaryn. "Fictions of the Female Voice: The Women Troubadours." *[[Speculum (journal)|Speculum]]*, Vol. 67, No. 4. (Oct., 1992), pp.&nbsp;865&ndash;891.
*Coldwell, Maria V. "Castelloza." *[http://www.grovemusic.com Grove Music Online] *, ed. L. Macy.
*Gravdal, Kathryn. "Mimicry, Metonymy, and 'Women's Song': the Medieval Women Trobairitz." *Romanic Review*, 83:4 (1992:Nov.) pp.&nbsp;411&ndash;427.
*Paden, William D., Jr. "The Poems of the 'Trobairitz' Na Castelloza." *Romance Philology*, 35:1 (1981:Aug.), pp.&nbsp;158&ndash;182.
*Schutz, A. H. "Where Were the Provençal 'Vidas' and 'Razos' Written?" *Modern Philology*, Vol. 35, No. 3. (Feb., 1938), pp.&nbsp;225&ndash;232.
*Shapiro, Marianne. "The Provençal Trobairitz and the Limits of Courtly Love." *Signs*, Vol. 3, No. 3. (Spring, 1978), pp.&nbsp;560&ndash;571.
*Weiss, Julian. "Lyric Sequences in the *Cantigas d'amigo*." *Bulletin of Hispanic Studies*, 65:1 (1988:Jan.), pp.&nbsp;21&ndash;38.
* Samuel N. Rosenberg, Margaret Switten, Gerard Le Vot (red): ''Songs of the Troubadours and Trouveres: An Anthology of Poems and Melodies''

## Referanser
Kockegården

**Kockegården** er en fredet bygård i Tønsberg. Den befinner seg i forlengelsen av den gamle trehusbebyggelsen nedenfor Slottsfjellet, Fjerdingen, med adresse Tollbodgaten 14.

Hovedbygningen er et patrisierhus i klassisistisk stil som ble oppført i 1790-årene av kjøpmann Mathias Faye. Den består av flere laftekjerner i forskjellige størrelser, men er utjevnet med stående panel utvendig. Bygningen har to etasjer og bratt saltak. På langfasaden ut mot Tollbodgaten er det to nesten identiske portaler med tofløyede inngangsdører i Louis-seize-stil. Den ene portalen har initialene FF i dørpartiets overlys. Bygningen ble fredet i 1924.

Tidligere strakk en stor hage seg sørover mot Møllegaten, anlagt etter fransk mønster med fontener og pryd- og nyttevekster.
På baksiden fantes låve, vognskur, korn- og høyloft, stall, lagerplass og et brennevinsbrenneri.

Gården, som opprinnelig ble kalt **Fayegården**, har fått sitt nåværende navn fra familien Kock som var senere eiere. Wilh. Wilhelmsen hadde sitt første rederkontor i Kockegården. I dag huser bygningen kontorer og selskapslokaler.

## Bildegalleri

File:Tønsberg Tollbodgaten 14C.jpg|Forretningsbygget fra 1800-tallet
File:Tønsberg Tollbodgaten 14B Kockegården.jpg|Hovedbygningen fra 1700-tallet
File:Tønsberg Tollbodgaten 14D Kockegården 002.jpg|Vognskjulet
File:Tønsberg Tollbodgaten 14D Kockegården 001.jpg|Vognskjulet


## Referanser


## Eksterne lenker
*