open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arild Brubak

**Arild Brubak** (født 1967) er en norsk TV-regissør og TV-produsent. Han har siden 2020 vært produsent i produksjonsselskapet Mothership Entertainment.

Han startet produsentkarrieren i det nyetablerte TV 2 i 1992. Her var han involvert i produksjoner som *[[Hotel Cæsar]]*, *[[Familiesagaen De syv søstre]]*, *[[Hos Martin]]*, *[[Seks som oss]]*, *[[Farmen]]* og *[[Ran (TV-serie)|Ran]]*.

I 2010 gikk han til Strix Television, hvor han var prosjektleder/executive producer. I 2020 gikk han til det nyetablerte produksjonselskapet Mothership Entertainment.

Han er sønn av lydtekniker Hans Brubak.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Arild Brubak på Filmfront
Mathias Calmeyer

:*Navnet kan også gjelde kjøpmann [[Mathias Calmeyer (1741–1801)]], som har gitt navn til [[Calmeyers gate (Oslo)|Calmeyers gate]] i [[Oslo]].*
 
**Mathias Calmeyer** (1964–2021) var en norsk regissør, manusforfatter og skuespiller. 

Han regisserte TV-serier som *Kaptein Sabeltann*, *[[Himmelblå]]*, *[[Venner og fiender]]* og den svenske *Nya tider*. Han var også regiassistent på Leidulv Risans NRK-serie *[[Ved kongens bord]]*. I årene 2013-2020 var han forfatter og regissør for flere serier i NRKs Radioteater. Fra 2021 var han produsent i NRK Lyddrama i Dramaavdelingen.  

Calmeyer gikk bort 23. juli 2021 hjemme på St. Hanshaugen i Oslo etter lang tids sykdom. Han var sønn av skuespilleren Joachim Calmeyer.

## Filmografi
### Regi
* : *[[Himmelblå]]* (TV-serie)
* : *[[Nya tider]]* (TV-serie)
* : *[[Venner og fiender]]* (TV-serie)

### Manus
*
* : *[[Hotel Cæsar]]* (TV-serie) – dialogforfatter
* : *[[Himmelblå]]* (TV-serie) – manus
* : *[[Venner og fiender]]* (TV-serie) – norsk manusbearbeidelse

### Annet
* : *[[Ved kongens bord]]* (TV-serie) – regiassistent
* : *[[Venner og fiender]]* (TV-serie) – norsk ansvarlig redaktør

## Hørespill / Lyddrama
* 2017: *22. juli - Hvordan kunne det skje?* – forfatter og regissør
*2015: ''Scandinavian Star'' - regissør. Sendt i NRKs Radioteater
*2013: ''Foxtrot Jakten på Spionen Arne Treholt'' – forfatter. Sendt i NRKs Radioteater

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kvartetten som sprängdes

***Kvartetten som sprängdes*** er en roman av Birger Sjöberg. Den ble utgitt på Bonniers forlag i 1924.

## Handling
Romanen, som foregår i et avismiljø i en småby, handler om medlemmene i byens strykekvartett som gir seg hen til aksjespekulasjon.

## Adapsjoner
Romanen ble dramatisert og satt opp  på Dramaten i Stockholm i 1935, med Carl Barcklind i en av hovedrollene. Barcklind hadde også hovedrollen i den første filmatiseringen i 1936. I 1950 ble det lagd en ny filmversjon av Gustaf Molander. I svensk fjernsyn ble det laget fjernsynsteater av romanen i 1962 og i 1972 regisserte Hans Alfredson en TV-serie.

## Referanser
Kaare Fostervoll

**Kaare Fostervoll** (1891–1981) var en norsk gymnasrektor, arbeiderparti-politiker og kringkastingssjef. Han var stortingsrepresentant 1945–49, og kirke- og undervisningsminister 1945–48. Som kringkastingssjef stod han i spissen for innføring av fjernsyn i Norge.

## Rektor
Kaare Fostervoll vokste opp i Kristansund, med en far som var skolestyrer. Han tok artium i 1910, lærerskoleeksamen i 1912, og ble cand. philol i 1927. Han arbeidet i folkeskolen, ungdomsskole (kristne folkehøgskoler) og i den høyere allmennskolen. Fra 1927 til 1938 var han rektor ved Firda Gymnas på Sandane; fra 1938 til 1948 var han rektor ved Ålesund høyere skole.

Han var aktiv i foreningslivet, og var formann i studentmållaget i Oslo fra 1919 til 1920, og i det norske studentersamfunn i 1923. Han var sekretær i Norges sosialistiske ungdomsforbund og i Sogn og Fjordane arbeiderparti. Han var også styremedlem i Noregs Mållag, og var sammen med Halvdan Koht en av de fremste nynorsk-forkjemperne innenfor arbeiderbevegelsen.  I 1930 ble han stortingsvalgt styremedlem i Fridtjof Nansens fond, medlem av plankomiteen for *den nye skoleordningen* i 1935, og medlem av undervisningsrådet i 1940. 

Etter at krigen hadde brutt ut, etablerte Fostervoll i 1940 et propagandakontor i Ålesund. Han ledet dette i samarbeid med NTBs nyhetstjeneste frem til tyskerne inntok byen.

Han var svigerfar til kunsteren Fritz Røed.

## Politiker
Fostervoll regnet seg som radikal sosialdemokrat i tradisjonen fra Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti (1921–1927), som stod sterkt i Møre og Romsdal de årene dette partiet fantes som alternativ til DNA og NKP. Også den mest kjente av forkjemperene for NSA, Olav Oksvik, var fra dette fylket. 

Han ble valgt som stortingsrepresentant for Kjøpstedene i Møre og Romsdal fylke 1945–1949. Da han ble valgt var han allerede kirke- og undervisningsminister i Einar Gerhardsens første regjering. Han var minister til 28. juni 1948. Da han begynte som stortingsrepresentant var han fra 1. juli 1948 til 10. januar 1950 leder av kirke- og undervisningskomiteen på Stortinget.

## Kringkastingssjef
Han ble i 1948 utnevnt til den første direktøren i NRK med tittelen kringkastingssjef, og tiltrådte etter at stortingsperioden var omme. I hans tid ble det i 1954 begynt med prøvesendinger av fjernsyn. De regulære fjernsynssendinger tok til i 1960.

## Forfatterskap
* 
* 
* 
* 
* 
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Sambatyon

**Sambatyon** er i rabbinsk litteratur navnet på (den fiktive) elven som Israels ti forsvunne stammer skal ha blitt forvist bak av den assyriske kongen Salmanassar V. I de tidligste referansene, slik som Targum Pseudo-Jonathan, har elven ingen spesielle egenskaper, men i senere litteratur har den voldsomme fosser og stryk og kaster opp stener seks dager i uken. I noen referanser består den utelukkende av sand, stein og flammer. De seks ukedagene elven går, er den umulig å krysse, mens den stopper opp hver sabbat, den dagen jøder ikke har lov til å reise. Dette blir sagt å være opprinnelsen til navnet på elven. Sambatyon var også et populært tema i middelalderlitteratur, f.eks. «Aleksander-romansen» hvor Aleksander den store møter elven på sine reiser.

## Eksterne lenker
* PBS: De bortkomne stammene
* Sambatyon fra *[[Det jødiske leksikon]]*

## Kilder
* Engelsk wikipedia
* Skrivemåten «Sabatyon» er fra boken Baudolino
Carlos Westendorp

**Carlos Westendorp Cabeza** (1937–2026) var en spansk diplomat og politiker.

Westendorp gikk inn i utenrikstjenesten i sitt hjemland Spania i 1965 og tjenestegjorde ved landets utenriksstasjoner i Brasil og Nederland. Han var i årene 1980 til 1985 ansvarlig for saker som hadde med Spanias forhold til De europeiske fellesskaper å gjøre og deltok i gruppen som forhandlet fram Spanias medlemskap i EF.

Westendorp var Spanias ambassadør til EF i årene 1985 til 1991. Han var deretter, i årene 1991–1995 statssekretær med ansvar for EF-spørsmål, for så å bli utenriksminister i 1996. 

Etter å ha vært FN-ambassadør i 1996–1997, ble Westendorp utnevnt til stillingen som det internasjonale samfunns Høye representant for Bosnia-Hercegovina. Denne institusjonen, på engelsk kalt *Office of the High Representative*, ble til under Dayton-avtalen for å påse implementeringen av avtalens sivile deler og var i praksis for Bosnia-Hercegovinas øverste myndighet. Westendorp tjente i stillingen som høyeste representant fra juni 1997 til juli 1999. I egenskap av internasjonal høyrepresentant var Westendorp i 1998 ansvarlig for å innføre Bosnia-Hercegovinas nye flagg.

Fra 2004 til 2008 var Westendorp var Spanias ambassadør i USA.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Haslum Idrettslag

**Haslum Idrettslag** (stiftet i 1938) er et idrettslag som dekker områdene Haslum, Blommenholm og Bekkestua i Bærum. Klubben har fotballag i 4. og 7. divisjon og et juniorlag som er i 1. divisjon. De har også ett bandylag i 2. divisjon.

## Bandy
Haslum Bandy ligger i 2. divisjon på seniornivå for menn. I 2012/13-sesongen tok Haslum NM-sølv i småguttklassen og i 2009/10 og 2013/14-sesongen bronse i gutteklassen. På damesiden har klubben et samarbeid med Høvik.

## Fotball
Haslum Fotball var i 2010 blant klubbene med flest aktive medlemmer i Bærum. A-laget for menn spiller i 5. divisjon, mens B-laget spiller i 7. divisjon.

### Tabell

## Håndball

Seniorlagene i Haslum IL ble skilt ut som egen klubb i 1999.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Haslum Idrettslag i ableksikon
Frukostklubben

***Frukostklubben*** er et svensk underholdningsprogram som ble sendt i Sveriges Radio fra 1946 til 1978. Programmet startet sine sendinger  9. februar 1946 og gikk frem til det ble foreløpig avsluttet den 24. desember 1949. Programmet gjenoppstod i 1955 og ble deretter sendt til og med 31. desember 1978. 

*Frukostklubben* var det første underholdningsprogrammet i Sverige som ble sendt om morgenen. Idéen var hentet fra  USA av den legendariske radiomannen Per-Martin Hamberg. Øvrige produsenter av programmet var Roland Eiwort, Povel Ramel, Tage Danielsson, Hilding Pettersson og Bertil Perrolf.

Totalt ble 680 programmer sendt, og programleder i hele sendeperioden var Sigge Fürst.

Kjente figurer i programmet var "Enslingen på Johannesskäret" og "Kaffepetter".

## Referanser
Hana Mandlíková

**Hana Mandlíková** (født 19. februar 1962 i Praha) er en tsjekkisk tidligere profesjonell tennisspiller. Hun er datter av Vilem Mandlik som var finalist på 100 m under Sommer-OL i 1956 og 1960.

Hun vant fem Grand Slam-turneringer, fire single- og en damedouble-tittel og var finalist i ytterligere fire i løpet av sin tenniskarriere. Hun vant Australian Open to ganger og French Open en gang, i US Open vant en single- og en doubletittel.
 
I 1984 beseiret hun Martina Navrátilová i finalen Oakland og brøt dermed Navrátilovás seirsrekke på 54 kamper. Etter den kampen vant Navrátilová sine neste 74 kamper, en rekord som står den dag i dag.

Mandlíková vant på nytt over Navrátilová i 1985, denne gangen i finalen i US Open og tok sin tredje Grand Slam-tittel. Fire år senere vant hun dame-double i US-Open sammen med Navrátilová. 

I 1988 ble hun australsk statsborger og i 1994 ble hun opptatt i International Tennis Hall of Fame.

## Grand Slam-titler
*  **[[Australian Open]]:**
** Single damer: 1980 (hun beseiret Wendy Turnbull med 6-0, 7-5 i finalen) 
** Single damer: 1987 (hun beseiret Martina Navrátilová med 7-5, 7-6 i finalen) 
*  **[[French Open]]:**
** Single damer: 1981 (hun beseiret Sylvia Hanika med 6-2, 6-4 i finalen)
*  **[[US Open (tennis)|US Open]]:**
** Single damer: 1985 (hun beseiret Martina Navrátilová med 7-6, 1-6, 7-6 i finalen) 
** Double damer: 1989 (med Martina Navrátilová

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Feten

**Feten** er ei lita grend i Notodden kommune i Telemark. Den ligger i ett område kalt Busnesgrenda, på vestsiden av Tinnsjøen.

Fylkesvei 37 passerer Feten, og avstanden til Notodden er ca. 30 kilometer og til Rjukan 20 kilometer. Feten har har om lag 25 innbyggere. 

## Referanser
Marerittet

***Marerittet*** (på svensk *Mardrömmen*) er en norsk-svensk miniserie som ble sendt på NRK i 1989 og på SVT2 i 1990. Serien handlet om ekteparet Nils og Eva som var på fottur på et lite sted i Nord-Norge. Der ble de høyst ufrivillig viklet inn i noe alvorlig som hadde forgreininger langt utenfor det lille tettstedet. De ble utsatt for både trusler, utpressing og vold og forsøkte desperat å unnslippe, men den eneste eneste veien bort derfra var med båt. Hovedrollene ble spilt av Kjersti Holmen og Tomas von Brömssen. Regi var ved Bo Hermansson. Musikken var ved Egil Monn-Iversen.

## Om serien
Opptakene ble gjort på Mærvoll, Vestvågøy i løpet av fire uker sommeren 1989.

Serien hadde høye seertall, men ble dårlig mottatt av TV-anmelderne. Enkelte seere fra Nord-Norge mente i tillegg at befolkningen i landsdelen ble fremstilt på en negativ måte. Tromsø-advokat Knut Skjærgård og turistspromotør for Lofoten, Karsten Berg, var særlig krass i sin kritikk overfor NRK og truet med politianmeldelser med henvisning til Grunnlovens beskyttelse mot hets overfor folkegrupper.

## Mottakelse
Serien ble ikke den suksessen NRK hadde regnet med og både kritikerne og store deler av seerne mislikte serien. Det reiste seg også kritiske røster fra Nord-Norge som mente at landsdelen og beboerne ble uthengt.

**Seertall og karakter**Serien hadde høye seertall og siste episode ble sett av så mye som 62% av befolkningen, noe som tilsvarer omtrent 2 millioner seere. VGs lesere gav imidlertid lave karakterer: Første episode fikk karakteren 3,3 (av 5), andre episode 3,1, tredje 2,9 og siste episode kun 2,8. Det som var noe uvanlig var at seertallene økte for hver episode samtidig som karakteren dalte.

## I rollene
*Tomas von Brömssen –  Nils 
*Kjersti Holmen –  Eva 
*Reidar Sørensen –  Lars 
*Minken Fosheim –  Irene 
*Morten Faldaas –  Jan
*John Sigurd Kristensen –  Karl 
*Ketil Høegh –  Sven 
*Karen Randers-Pehrson –  Helga 
*Turid Balke –  Gerda 
*Erik Lassen –  The captain

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Malstrøm (TV-serie)

***Malstrøm*** (orig: *Maelstrom*) er en britisk thriller- og dramaserie som gikk på BBC i 1985. Serien handlet om en engelsk kvinne som arvet to hus på et øde sted på Sunnmøre. Det ene huset lå på ei lita isolert øy like ved fastlandet. Hun oppdaget at det skjedde mystiske ting der nattestid og bestemte seg for å undersøke saken nærmere. Serien var ved Michael J. Bird.  

I Norge ble den sendt på NRK påsken 1985 og gikk i reprise i 1988. Serien ble totalt vist i 39 land.

Store deler av den ble spilt inn på Valle i Skodje kommune og i Ålesund. Innspillingen foregikk våren 1984. Serien skal ha ført til en betydelig økning av turismen i Ålesund i årene etter at den gikk på TV.

Serien ble dårlig mottatt av de britiske anmelderne, mens anmelderne i enkelte norske aviser mente at «utbyttet måtte være større for sunnmørsk næringsliv enn for seerne». VGs anmelder (Per Norvik) mente at slutten av serien skildret et fullstendig antikvert syn på mentale lidelser.

## Handling
Den engelske kvinnen Catherine Durrell får uventet en stor arv fra en helt ukjent mann som viser seg å være en norsk industrieier. Hun reiser til Ålesund for å finne ut mer og får blant annet vite at hun har arvet to hus. Det ene huset ligger på en liten isolert øy litt unna fastlandet, og det andre på fastlandet. Fra huset på fastlandet, kan man se over til huset på øya. Derfra ser hun merkelige ting. Catherine ror derfor over for å undersøkt huset. Hun finner ingen der, men legger merke til flere ting som ikke stemmer.  

## Skuespillere
* Tusse Silberg &ndash; Catherine Durrell
* David Beames &ndash; Anders Bjornson
* Susan Gilmore &ndash; Anna Marie Jordahl
* Christopher Scoular &ndash; Lars Nilsen
* Edita Brychta &ndash; Ingrid Nilsen
* Ann Todd &ndash; Astrid Linderman
* Trevor Baxter &ndash; dr. Albrigtsen
* Alan MacNaughtan &ndash; professor Solberg
* Kaare Kroppan &ndash; sjåfør
* Thomasine Heiner &ndash; fru Tovan
* Ulf Borge &ndash; journalist

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ada av Holland

**Ada av Holland** (født ca. 1188, død ca. 1223 Herkenrode Abbey, Kuringen, Belgia) ble grevinne av Holland ved sin fars død i 1203. Hennes onkel Vilhelm I av Holland etterstrebet tittelen. Ada som var 15, ble derfor giftet bort av sin mor før farens begravelse, for å gi henne en sterkere posisjon. Onkelen sørget etter kort tid for at Ada ble fengslet, sendt i fangenskap på Texel og deretter til England. Ada bar grevinnetittelen frem til 1207, da den endelig ble overtatt av Vilhelm.  

## Liv og virke

### Bakgrunn
Ada var grev Dirk VII av Holland og Aleidis av Kleves yngste datter, hennes eldre søster Aleidis døde før Dirk VII ,og Ada var dermed den eneste arvingen. For at hennes posisjon skulle bli sterkere, sørget hennes mor for at Ada ble gift med Ludvig II av Loon mellom Dirks død og begravelse.

Vilhelm, Adas onkel, erkjente ikke hennes posisjon som grevinne av Holland og utropte seg selv til greve av Holland. Han ble støttet av adelen fra Kennemerland, og Aleidis av Kleve og Ludvig av Loon måtte flykte til Utrecht.

### Fangenskap
På vei til farens begravelse ble Ada forfulgt ved Leiden av Vilhelms støttespillere, og forskanset seg i Leidens festning. Etter en kort beleiring ble festningen inntatt  og Ada sendt til øya Texel, der hun levde under det hun selv kalte «utålelige tilstander». Ada ble deretter sendt til kong Johan av England og Vilheml overtok selv styret av grevskapet. 

Etter den loonske krigen som varte frem til 1206 måtte Vilhelm gjennom fredsavtalen i Brugge akseptere Ludvig og Ada som greve og grevinne av Holland. Formelt ble grevskapet delt mellom Vilhelm og Ludvig. Vilhelm fikk Zeeland og områdene rundt Geertruidenberg mens Ludvig fikk resten. 

### Tapet av grevinnetittelen
Det antas at Vilhelm regjerte over hele grevskapet også etter denne avtalen. I 1207 greide Ludvig å få Ada fri igjen, men hun måtte oppgi retten til grevskapet. Etter avtalen skulle det nå være slutt på stridighetene, men avtalen fra 1206 ble aldri fulgt.

Borgerkrigen i Holland ble en del av en internasjonal krig mellom Frankrike og Hohenstaufendynastiet på den ene siden og England Welfene på den andre. Vilhelm visste å manøvrere slik at Holland kom fra dette uskadet, og i 1213 måtte Ada og Ludvig definitivt oppgi kravet de hadde på grevskapet. 

Ada døde i 1223 uten å etterlate seg barn. Hun ble begravet i abbediet i Herckenrode i grevskapet Loon, ved siden av sin ektefelle.

## Ettermæle
Samtidens historikere anerkjente ikke Ada som grevinne av Holland, og dette vedvarte helt opp til 1400-tallet. Chronicon Egmundanum som ble skrevet mellom 1269 og 1272 nevner Dirk VII som den ellevte og Vilhelm I som den tolvte greve av Holland. Vilhelms familie døde ut på 1500-tallet og Adas renomme ble til en viss grad gjenopprettet. Det fremkom at Vilhelm hadde tilegnet seg grevetittelen urettmessig. Senere ble hun anerkjent som grevinne. På 1700- og 1800-tallet inspirerte hennes historie forfattere til både poesi og skuespill.

## Referanser
Kaare Kroppan

**Kaare Kroppan** (født 25. april 1933, død 11. mai 2014) var en norsk skuespiller. Han arbeidet ved Trøndelag Teater, Riksteatret, Rogaland Teater, Fjernsynsteatret og Den Nationale Scene.

Som filmskuespiller er Kroppan kjent fra TV-serien *[[Offshore (TV-serie)|Offshore]]*. Videre spilte han Joachim Jensen i filmen *[[Kamilla og tyven]]* fra 1988, og hadde en liten rolle i den engelsk-produserte påskekrimmen *[[Malstrøm (TV-serie)|Malstrøm]]*, som ble innspilt i Norge.

## Filmer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dødelig kjemi

***Dødelig kjemi*** er en skandinavisk kiminalserie som ble sendt på NRK som påskekrim i 1992. Handlingen var lagt til et høyfjellshotell under vinterferien. Hit kommer flere gjester med lyssky forretninger.

## Handling
Handlingen er lagt til det norske høyfjellet, nærmere bestemt Brageli Hotell. En rekke skandinaver kommer tilsynelatende til hotellet for å tilbringe vinterferien der. Men egentlig er flere av de involvert i lyssky affærer - både av finansiell og politisk art. Enkelte med internasjonale forgreninger. Flere dødsfall skjer og en dansk politimann på rekreasjon blir motvillig dratt inn i dramatiske begivenheter. Samtidig isoleres gjestene av en snøstorm. 

## Om serien
Serien ble dårlig mottatt av anmelderne. VGs anmelder som gav den terningkast to, med følgende kommentar: «Seriens svakhet ligger i
konstruksjonen av intrigen. Mordhistorien er banalt enkel. Som et tåketeppe over grunnmotivet kjærlighet/sjalusi/grådighet, flyter beretningen om kjemifabrikkens ledere og hvordan deres profittbegjær både skaper naturkatastrofe og lar Mossad-agenter opptre som kloninger av gutta på skauen».

Serien hadde høye seertall. Blant annet så ble siste episode sett av 2,18 millioner.

## Rollebesetning

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dødelig kjemi i NRK nett-tv
*
Det 11te Bud

***Det 11te Bud*** er en lavbudsjett spillefilm laget av filmskaperen Robert Hansen i 2006. Filmen er 87 minutter lang, og er spilt inn i fiskeværet Bud, i Kristiansund og på øya Bjørnsund i Møre og Romsdal. Dette er en kriminalkomedie. Den unge journalisten John Grande (spilt av Martin Langsjøen) kommer til det vesle fiskeværet Bud. Det skjer lite, helt til en tilreisende støvsugerselger blir funnet død i havnebassenget. Filmen handler om Grandes kamp for å finne sannheten sammen med sin eneste venn, fiskeren Sverre (spilt av Tormod Lien).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bo Hermansson

**Bo Hermansson** (født 1937) er en svensk regissør.

## Filmografi som regissør

* * Fleksnes Fataliteter – [[Himmelen kan vente (Fleksnes)| Himmelen kan vente]]* (2002) 
* *[[Nr. 13]]* (1998) (TV-serie)
* *[[Fredrikssons fabrikk – The movie]]* (1994)
* *[[Fredrikssons fabrikk]]* (1990&ndash;1993) (TV-serie) 
* *[[Rød snø (TV-serie)|Rød snø]]* (1985) (TV-serie)
* *[[Marerittet]]* (1989) (TV-serie)
* *[[Fleksnes Fataliteter]]* (1981–1982,1988) (TV-serie)
* *[[Fleksnes Fataliteter]]* (1976) (TV-serie)
* *[[Skraphandlerne]]* (1975)
* *[[Albert og Herbert]]* (1974) (TV-serie)
* *[[Fleksnes]]* (1972,1974) (TV-serie)
* *[[Wesensteen]]* (1998–1999) (TV-serie)
* *[[Pilen flyttebyrå]]* (1987) (TV-serie)
* *[[Mannen som ikke kunne le]]* (1967)

## Teaterstykker som regissør (utvalg)
* Rivierans Guldgossar – (2007) Cirkus, Djurgården, Stockholm med blant andre Robert Gustafsson, Loa Falkman, Per Eggers & Charlott Strandberg & Suzanne Reuter.
* Singing in the Rain som musikal i Stockholm.

## Referanser


## Eksterne lenker
*"Om Bosse Hermansson" i *Snedtänkt*, sänt i Sveriges Radio den 14 mars 2019
*
Bertil Perrolf

**Bertil Perrolf**, opprinnelig Pettersson, (født 10. mai 1917 i Solna, Stockholms län, død 2. desember 2004) var en svensk radiomann.

Bertil Perrolf ble ansatt i Sveriges Radio (daværende "Radiotjänst") i 1938 og tilhørte sammen med blant annet Sven Jerring de klassiske svenske radiostemmene.

Perrolf lagde blant annet det årlige programmet *[[Julöppet]]* (fram til 1999) og *[[Skivor till kaffet]]*, der han reiste Sverige rundt og gjorde direktesendte fra ulike arbeidsplasser. Hans selvbiografi heter dermed også *[[Sidor till kaffet]]*.

Videre produserte han sammen med blant annet Povel Ramel, Tage Danielsson og Roland Eiwort programmet *[[Frukostklubben]]*.

## Referanser
Robert Hansen

:*Skal ikke forveksles med den amerikanske massemorderen [[Robert Christian Hansen|Robert Hansen]] eller den amerikanske spionen [[Robert Hanssen]]*

**Robert Hansen** (født 1967) er en filmskaper oppvokst i Horten, men bosatt på Aukra i Møre og Romsdal. Hansen er utdannet ved Stockholms Filmskola og Høgskolen i Volda. 

## Filmografi

### Spillefilmer
* 2006: *[[Det 11te Bud]]* 
* 2007: *[[Mannen som elsker Jack Nicholson|Jakob – Mannen som elsker Jack Nicholson]]* 
* 2007: *Jakob og campinglivets farer*
Robert Hansens spillefilmer lages lokalt på Vestlandet, med svært lave budsjetter. I 2007 fikk Hansen vist *Jakob – Mannen som elsker Jack Nicholson* under Tromsø Internasjonale Filmfestival (TIFF). Oppfølgeren *Jakob og campinglivets farer* ble ferdigstilt samme år.

### Dokumentarfilmer
* *Geiranger – verdens vakreste fjord*
* *Et lite stykke Norge i Afrika*
* 2012: *Start – Norges første fly*
Filmen *Start – Norges første fly* ble både produsert og regissert av Hansen. Den handler om ubåtløytnant Hans Fleischer Dons, som foretok den første flyvningen her til lands. Dons fløy fra Borre i Vestfold over Oslofjorden til Fredrikstad i Østfold, uten sertifikat og etter kun noen få ukers øvelsesflygning.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andrea Jaeger

**Andrea Jaeger** (født 4. juni 1965 i Chicago, Illinois) er en tidligere profesjonell amerikansk tennisspiller.

Hun ble profesjonell som 14-åring og steg raskt i rankingen opp til nummer to i verden etter seire mot blant andre Chris Evert, Martina Navrátilová og andre toppspillere på den tiden. I 1982 nådde hun single-finalen i Grand Slam-turneringen French Open og året etter i 1983 var hun finalist i Wimbledon, hun tapte begge finalene mot Navratilova. 

I 2008 sa hun til den britiske avisen Daily Mail at hun tapte Wimbledon-finalen i 1983 med vilje, siden hun dagen før finalen hadde besøkt Navratilova i leiligheten hennes, og at hun var redd for at hun hadde ødelagt Navratilovas konsentrasjon så mye, at hun ikke orket å vinne finalen.

I 2006 ble hun nonne i Den anglikanske kirke. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Multisportkonkurranse

En **multisportskonkurranse** er en konkurranse hvor flere forskjellige sporter er representert. Det best kjente eksempelet er De olympiske leker, og mange av multisportkonkurransene arrangeres etter modell av de olympiske leker. Konkurransene er gjerne store, internasjonale arrangementer som Verdenslekene og X Games, hvor konkurransene avholdes i løpet av flere dager, ofte mellom to til tre uker.

Det arrangeres multisportkonkurranser der deltakelse avgrenses av tilhørighet – nasjonal slik som NM-uka, Canada Games og National Games of India, eller regional som for eksempel Asialekene, Europalekene og De panafrikanske leker. Andre avgrenses ved annen overnasjonal tilhørighet, som blant andre Samveldelekene og De europeiske småstatslekene. Andre avgrensninger som benyttes er utdanning (Universiaden), språklig tilhørighet (Lusofoniske leker og Jeux de la Francophonie) og politisk (Spartakiaden). Flere multisportkonkurranser avgrenses ved alder, historisk tilhørighet, yrkesmessig tilhørighet, etnisk tilhørighet eller tilhørighet ved seksuell legnig. Det arrangeres også nasjonale, regionale og internasjonale multisportkonkurranser der den enkelte utøvers deltakelse avgrenses av forskjellige grader av funksjonshemming, slik som Paralympiske leker, Deaflympics og Special Olympics.  

Multisportkonkurransene arrangeres av et eller flere vertsland eller vertsregioner i en eller flere vertsbyer. I likhet med de olympiske leker deles det ut gullmedaljer, sølvmedaljer og bronsemedaljer til utøverne eller lagene som kommer på respektive første-, andre- og tredjeplass i hver enkelt øvelse. Noen multisportkonkurranser deler også ut et trofé til den nasjonen eller laget som vinner medaljestatistikken sammenlagt, slik som for eksempel Europamesterskapet. Siden disse arrangementene som oftest er store, kostbare og krevende å gjennomføre, blir de som regel arrangert med to eller fire års mellomrom. Det finnes også multisportkonkurranser som arrangeres årlig og med andre tidsintervaller.

## Multisportkonkurranser (utvalg)
* Asialekene
* Asiatiske vinterleker
* Central American and Caribbean Games
* Europalekene
* Europamesterskapet
* De panamerikanske leker
* De panafrikanske leker
* Olympiske sommerleker
* Olympiske vinterleker
* Paralympiske sommerleker
* Paralympiske vinterleker
* Samveldelekene
* Verdenslekene

## Referanser
Max Müller (orientalist)

**Friedrich Max Müller** (født 6. desember 1823 i Dessau i Tyskland, død 28. oktober 1900 i Oxford i England) var en tysk filolog og orientalist, bedre kjent som **Max Müller**. Han var en av grunnleggerne av indiske studier og den som praktisk talt grunnla faget religionsvitenskap. Han skrev både vitenskapelige og populære verk om temaet, og hans 50 bind store verk Østens hellige bøker står som et varig monument over Victoriatidens lærdom.

Som student ved universitetet i Leipzig forlot han sin interesse for musikk og gikk over til filologi og sanskrit, det gamle Indias klassiske språk. Han lærte seg også arabisk og persisk. Han studerte under Franz Bopp, den første systematisk lærde innen indoeuropeiske språk, men i 1845 flyttet han til Paris for å studere under Eugène Burnouf og året etter flyttet han til England for å studere tekster på sanskrit i samlingene til Det britiske ostindiske kompani. Disse studiene førte til en karriere i Storbritannia, hvor han etter hvert fikk den første stillingen i komparativ teologi ved All Souls College i Oxford fra 1868-1875.

## Bibliografi
Noen av Müllers bøker er gitt ut i nye utgaver. 
* *The Saddharma-Pundarika* Kessinger Publishing Co 2004 ISBN 1-4179-3022-5
* *Jaina Sutras* in 2 Vols  Low Price Publications, India 1996 ISBN 81-7536-022-4
* *The Dhammapada : The Essential Teachings of the Buddha* Duncan Baird Publishers, ISBN 1-84293-172-5

## Referanser


## Litteratur
* Nirad C. Chaudhuri: *Friedrich Max Müller. Ein außergewöhnliches Gelehrtenleben im 19. Jahrhundert*. Draupadi, Heidelberg 2008, ISBN 978-3-937603-28-5
* Manfred Flügge: *Heinrich Schliemanns Weg nach Troja: Die Geschichte eines Mythomanen*. Dtv, München 2001, ISBN 3-423-24292-2
* Sebastian Göschel: *Friedrich Max Müller – der Luther Indiens*. In: Leipziger Blätter, Herbst 2011, S. 54f.
* 
* Hans-Joachim Klimkeit: *Friedrich Max Müller (1823–1900)*. In: Axel Michaels (Hrsg.): *Klassiker der Religionswissenschaft: von Friedrich Schleiermacher bis Mircea Eliade*. Beck, München 1997, ISBN 3-406-42813-4, S. 28–40 sowie 362–364.
* ''Müller, Friedr. Max'', In: *[[Meyers Konversations-Lexikon]]*. 4. Auflage. Band 12, Bibliographisches Institut, Leipzig 1885–1892, S. 57.
* Friedemann Schlender: *Traumflieger ohne Landeplatz: Max Müller&nbsp;– eine deutsche Legende in Indien*. Vistas, Berlin 2000, ISBN 3-89158-284-6

## Eksterne lenker

* Max Müller hos Gutenberg tekstsamling
* Lourens P. van den Bosch,"Theosophy or Pantheism?: Friedrich Max Müller's Gifford Lectures on Natural Religion" : engelsk tekst
* Kort engelsk biografi om F. Max Mueller
* Vedaer og Upanishader
* Vivekananda om Max Müller
Det tekniske universitet i Warszawa

**Det tekniske universitet i Warszawa** (polsk *Politechnika Warszawska*) er en av de største og beste polytekniske høyskoler i Polen og Sentral-Europa. Det består av 17 fakulteter og har over 30 000 studenter og 5 000 ansatte.

Universitetets hovedkompleks befinner seg i sentrum av Warszawa og består av flere bygninger – den viktigste er den representative *Gmach Główny* (Hovedbygningen).  

## Historie

Universitetets opprettelse dateres til 1915, skjønt dets tradisjoner strekker seg tilbake til 1826, da det i Warszawa ble opprettet en teknisk skole (*Szkoła Przygotowawcza*) etter initiativ av Stanisław Staszic. Denne skolen ble imidlertid stengt i 1831, som følge av russiske represjoner etter novemberoppstanden. 

Den russiske tsaren tillot å bygge et nytt polyteknisk institutt i Warszawa først mot slutten av 1800-tallet, i 1898 med russisk som obligatorisk forelesningsspråk. Dette var grunnen til at skolen ble delvis boikottet av polsk ungdom, og kravet om polsk som undervisningsspråk ved polske universiteter og skoler ble en av kildene til omfattende streiker i det delte Polen i 1905. Dette førte til at skolen ble stengt de neste fire årene. Under første verdenskrig og i mellomkrigstiden kunne man igjen undervise på polsk. 

Fra 1915 startet universitetets kontinuerende og voksende virksomhet frem til i dag, og det til tross for to verdenskriger, okkupasjon og delegalisering. 

Andre verdenskrig ble – som for så mange andre polske institusjoner – den mest tragiske delen av universitetets historie, og førte med seg enorme menneskelige og materielle tap. Undervisningssaler, laboratorier, teknisk utstyr og litteratursamlinger ble fullstendig ødelagt, og hundrevis av universitetets ansatte og studenter ble drept. Etter at høyskolens virksomhet ble delegalisert av tyskerne, virket det som undergrunnsskole, hvor det ble drevet med forskning og hvor studenter ble utdannet, tok sine doktorgrader og habiliterte seg. Under og etter Warszawaoppstanden i 1944 møtte universitetet samme skjebne som sin by.

Etterkrigstiden førte med seg først og fremst gjenoppbygning, og senere også utvidning av lokalene til det tekniske universitetet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Det tekniske universitet i Łódź

**Det tekniske universitet i Łódź** (polsk *Politechnika Łódzka*) er en av de største polytekniske universiteter i Polen. Det består i dag av ni fakulteter, og har over 21&nbsp;000 studenter og 3&nbsp;000 ansatte.

Universitetet ble grunnlagt 1945 og holdte opprinnelig til en historisk fabrikkbygning. Det eier i dag over 70 bygninger (moderne så vel som historiske) med et areal på over 200&nbsp;000 kvadratmeter. De fleste befinner seg ved universitetets hovedcampus.

## Historie
Det tekniske universitetet ble grunnlagt i 1945 i fabrikantbyen Łódź, skjønt opprettelsesplanene forelå allerede i andre halvdel av 1800-tallet, som følge av byens kraftige kulturelle og industrielle utvikling. Man hadde da blant annet samlet inn penger og leid lokaler, men til tross for det store engasjementet til regjeringen, byrådet og byens største fabrikanter, tillot ikke tsarmyndighetene opprettelsen av et teknisk universitet i Łódź. Det oppstod først etter byens frigjørelse etter andre verdenskrig.

## Fakulteter

* Fakultet for mekanikk
* Fakultet for elektroteknikk, elektronikk, informatikk og automatikk 
* Fakultet for kjemi
* Fakultet for ingeniørvitenskap og tekstilmarkedsføring
* Fakultet for bioteknologi og ernæringsvitenskaper
* Fakultet for byggteknikk, arkitektur og miljøvitenskap
* Fakultet for teknisk fysikk, informatikk og anvendt matematikk
* Fakultet for organisering og forvaltning
* Fakultet for prosessingeniørvitenskap og miljøvern

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wimbledon-turneringen 1987

**Wimbledon-turneringen 1987** 

## Menn
### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finale

## Kvinner
### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finale

## Eksterne lenker
* ITF Menn , Kvinner
Eriksteinen

**Eriksteinen**, også kalt for **Hedebysteinen** (*DR 1*), er en runestein som ble gjenfunnet i 1796 ved Danevirke (den danske forsvarsmuren i norrøn tid), det vil si i nærheten av den store danske handelsbyen Hedeby, og flyttet til en park i Slesvig by. Originalsteinen oppbevares på Vikingmuseet i Hedeby, mens en kopi er oppsatt på funnstedet. 

På samme måte som de såkalte Danevirke runesteiner (*DR 3*) antar man Eriksteinen ble reist en gang rundt 995 i løpet av den tid da Danmark ble angrepet av den svenske kongen Erik Seiersæl som dro fordel av danskekongen Svein Tjugeskjegg var opptatt på hærtokt i England. Muligens var Hedeby en kort periode kontrollert av svensker. 

Eriksteinen har norske eller svenske runer som er litt forskjellige fra de danske, men kan også ha vært skrevet av dansker med en yngre utgave av deres runealfabet. Vi kjenner navnet på han som ristet runene, han navngir seg selv som Torulf og noe av teksten kan leses:

:A **× þurlfr| × |risþi × stin × þonsi × ¶ × himþigi × suins × efti<small>R</small> × ¶ erik × filaga × sin × ias × uarþ**
:B **: tauþr × þo × trekia<small>R</small> ¶ satu × um × haiþa×bu ¶ × i=a=n : h=a=n : u=a=s : s=t=u=r=i:m=a=t=r : t=r=e=g=<small>R</small> × ¶ × harþa : kuþr ×**

:*ÞorulfR resþi sten þænsi, hemþægi Swens, æftiR Erik, [[felag]]a sin, æs warþ døþr, þa drængiaR satu um Heþaby; æn han was styrimannr, drængR harþa goþr*

:*Torulf reiste denne steinen, en av Sveins huskarer, etter at Erik, våpenbroren hans, som døde da tapre menn omringet Hedeby, men han var båt...*

## Referanser


## Eksterne lenker
*Fotografi av side A 
*Fotografi av side B
Årstein

:*For bygda i Troms, se [[Årstein (Gratangen)]]*
**Årstein** og **Aarstein** er norske mannsnavn som betyr «ørnestein». Navnene brukes også som etternavn.

Navnet har sitt opphav fra norrønt, og er en annen form av navnet Arnstein. «Arn» er norrønt og betyr «ørn», mens andre del betyr «stein».

Ca 60 personer i Norge har Årstein som fornavn.  (Kilde: Statistisk sentralbyrå, 2005.)

## Kjente personer med navnet
* Årstein Svihus, bygdebokforfatter
* Aarstein Lurås, børse- og spilloppmaker

## Eksterne lenker
*
John Marshall

**John Marshall** (født 24. september 1755, død 6. juli 1835) var en amerikansk politiker og jurist.

Han var en av lederne for føderalistpartiet, som ville ha en sterk føderal regjering for å regulere det økonomiske livet i den nye nasjonen. Han var medlem av Representantenes hus 1799–1800. 1800–1801 var han USAs utenriksminister (*Secretary of State*). Han ble nominert av president John Adams til posten som justitiarius ved USAs høyesterett i 1801 etter Oliver Ellsworths avgang. Han innehadde posten til sin død og ble den lengstsittende justitiarius i amerikansk høyesteretts historie.

En av de viktigste domslutningene Marshall forfattet var Marbury vs Madison (1803), som avslo en paragraf i Domstolsloven fra 1789 (*Judiciary Act of 1789*) på grunnlag av at den i strid med konstitusjonen utvidet Høyesteretts jurisdiksjon for mye. Denne dommen anses som den viktigste i amerikansk rett da den slår fast at domstolene kan sette til side en lov som er i strid med konstitusjonen.

Hans tid som justitiarius varte under seks presidenter (John Adams, Thomas Jefferson, James Madison, James Monroe, John Quincy Adams og Andrew Jackson).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Supreme Court Historical Society: John Marshall
* "John and Tom -- Rivals in Everything" by Georgia Bennett, ''Richmond Times-Dispatch'', February 10, 1935
* The John Marshall House, Richmond, Virginia
* Pictures of US Treasury Notes featuring John Marshall, provided by the Federal Reserve Bank of San Francisco. 
* Pictures of large size Federal Reserve Notes featuring John Marshall, provided by the Federal Reserve Bank of San Francisco.
John Newcombe

**John David Newcombe** (født 23. mai 1944 i Sydney) er en tidligere australsk tennisspiller. 

Som gutt prøvde seg Newcombe på mange ulike sporter før han valgte tennis. Han ble australsk juniormester i 1961, 1962 og 1963 og var med det australske laget som i 1964 vant Davis Cup. I 1965 vant han sin første Grand Slam-tittel da han sammen med Tony Roche vant Australske mesterskapet i double. Samme år vant de også double-turneringen i Wimbledon. De kom til å vinne ytterligere fire doubleseire i australske og fire i Wimbledon. De vant også double-turneringene i amerikanske mesterskapet i 1967 og  franske mesterskapet i 1967 og 1969. Roche og Newcombe vant totalt 12 Grand Slam-titler i double, mer enn noe annet lag i tennishistorien. 

Newcombe  var ranked nummer 1. som amatør i 1967 og som profesjonell var han verdenener på rankingen i 1970, 1971 og 1973. Han vant singelturneringen i Australian Open to ganger og Wimbledon tre og US Open to ganger. Totalt vant Newcomb 25 Grand Slam-titler i single, double og mixed-double.

Newcombe er sammen med sin landsmann Rod Laver de eneste som har vunnet single-titlene i US Open og Wimbledon både som amatører og profesjonelle.

## Grand Slam-titler
*  **[[Australian Open|Australske mesterskapet/Australian Open]]:**
** Mixed double: 1965 (sammen med Margaret Smith Court) 
** Single menn: 1973 (han beseiret Onny Parun med 6-3, 6-7, 7-5, 6-1 i finalen)
** Single menn: 1973 (han beseiret Jimmy Connors med 7-5, 3-6, 6-4, 7-5 i finalen)
** Double menn: 1965 (sammen med Tony Roche)
** Double menn: 1967 (sammen med Tony Roche)
** Double menn: 1971 (sammen med Tony Roche)
** Double menn: 1973 (sammen med Tony Roche)
** Double menn: 1976 (sammen med Tony Roche)

*  **[[French Open|Franske mesterskapet/French Open]]:**
** Double menn: 1967, 1969 og 1973
** Mixed double: 1965

*  **[[Wimbledon (tennis)|Wimbledon]]:**
** Single menn: 1967, 1970 og 1971
** Double menn: 1965, 1966, 1968, 1969, 1970 og 1974

*  **[[US Open (tennis)|Amerikanske mesterskapet/US Open]]:**
** Single menn: 1967 og 1973
** Double menn: 1967, 1971 og 1973 
** Mixed double: 1964

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skolen (TV-serie)

***Skolen*** er en norsk dramaserie som gikk på NRK1 fra 2004 til 2005.

## Handling
Handlingen er lagt til et lærermiljø på en grunnskole i Oslo. Skolen er blitt rangert som kommunens verste, og rektor og lærere forsøker å snu den uheldige utviklingen. Utfordringene er mange, og mye av konfliktene dreier seg først og fremst om hvor mye lærerne skal involvere seg i det som skjer.

## I rollene
* Trond Brænne – Dag, rektor
* Agnes Kittelsen – Anneli
* Robert Skjærstad – Bjarte
* Gjertrud Jynge – Cecilia
* Anne Marit Jacobsen – Frida
* Knut-Egil Knutsen – Petter
* Pétur Nielsson – Erik
* Teddy Falsen Hiis – Thea
* Carina Skaug – Birgitte
* Kim-Daniel Sannes – Kristian
* Madalena Sousa Helly-Hansen – Ingrid

## Referanser


## Eksterne lenker
*Hjemmeside (Arkivert av NRK)
Ken Rosewall

**Ken Robert Rosewall** (født 1934) er en australsk tidligere tennisspiller.

Ken Rosewall er kjent som «den beste tennisspilleren som aldri har vunnet Wimbledon». Han var i Wimbledon-finalen fire ganger, siste gang i 1974 møtte han Jimmy Connors, men han klarte aldri å vinne turneringen. Han vant åtte single-titler i de andre Grand Slam-turneringene i løpet av sin tenniskarriere. Fire som amatør (1953–1956) og fire som profesjonell etter 1968 da tennisens «Open-æra» startet. Han vant sin siste Grand Slam-tittel i 1972 da han vant Australian Open.

Sammen med sin barndomskamerat og tennisrival Lew Hoad vant han i 1953, 1955 og 1956 Davis Cup under ledelse av treneren Harry Hopman. Sammen med Hoad var han i 1956 nære på å vinne en «ekte Grand Slam» i double. Rosewall vant totalt ni Grand Slam-titler i double.

Ken Rosewall signerte proffkontrakt i 1956 og i sitt første år som profesjonell møtte han Pancho Gonzales i en mann mot mann-turnering. Han tapte denne duellen med 50-26 i kamper. Han kom til å stå i skyggen av sine kollegaer i sin profesjonelle karriere, spesielt dominerte Lew Hoad, Rod Laver og Pancho Gonzales på den tiden. Men Rosewall klarte dog å beseire disse spillerne i 11 finaler i de profesjonelle tennismesterskapene. Han vant Wembley World Pro fem ganger, US Pro og French Pro tre ganger. I seks av finalene beseiret han Rod Laver.

Ken Rosewall ble i 1980 sammen med Lew Hoad opptatt i International Tennis Hall of Fame.

## Grand Slam-titler
*  **[[Australian Open|Australske mesterskapet]]:** 
** Single menn: 1953 (han beseiret Mervyn Rose med 6-0, 6-3, 6-4 i finalen)
** Double menn: 1953
** Single menn: 1955 (han beseiret Lew Hoad med 9-7, 6-4, 6-4 i finalen)
** Double menn: 1956
*  **[[French Open|Franske mesterskapet]]:**
** Single menn 1953 (han beseiret Vic Seixas med 6-3, 6-4, 1-6, 6-2 i finalen)
** Double menn: 1953
*  **[[Wimbledon (tennis)|Wimbledon]]:**
** Double menn: 1953
** Double menn: 1956
*  **[[US Open (tennis)|Amerikanske mesterskapet]]:**
** Single menn 1956 (han beseiret Lew Hoad med 4-6, 6-2, 6-3, 6-3 i finalen)
** Double menn: 1956
** Mixed dubbel 1956 (sammen med Margaret Osborne duPont)
*Open Era*
*  **[[French Open]]:**
** Single menn 1968 (han beseiret Rod Laver med 6-3, 6-1, 2-6, 6-2 i finalen)
** Double menn: 1968
*  **[[US Open (tennis)|US Open]]:**
** Double menn: 1969
** Single menn 1970 (han beseiret Tony Roche med 2-6, 6-4, 7-6, 6-3 i finalen)
*  **[[Australian Open]]:** 
** Single menn 1971 (han beseiret Arthur Ashe med 6-1, 7-5, 6-3 i finalen)
** Single menn 1972 (han beseiret Malcolm Anderson med 7-6, 6-3, 7-5 i finalen)
** Double menn: 1972

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Salò eller Sodomas 120 dager

***Saló eller Sodomas 120 dager*** er et italiensk exploitation-drama fra 1975 regissert av Pier Paolo Pasolini. Filmen er basert på Marquis de Sades bok med samme tittel. Handlingen er satt til Italia under annen verdenskrig. Filmen utspiller seg i Mussolinis "Salo-republikk" i 1944, hvor fire velstående borgere (en hertug, en biskop, en embetsmann og en direktør) har trukket seg tilbake til et slott for å leve ut fascismens siste dager i voldsomme orgier med en gruppe på 18 unge mennesker de har kidnappet. Ungdommene blir utsatt for særdeles nedrige og voldelige handlinger.

Filmen ble meget kontroversiell i sin samtid og ble forbudt i en rekke land. Den inneholder sterke skildringer av vold, tortur, voldtekt, koprofili og lemlestelser. Filmen var forbudt i Norge frem til 2003, da filmsensuren ble fjernet.

Regissøren ble drept like etter at filmen ble ferdig.

## Roller (utvalg)
* Paolo Bonacelli –  Hertugen 
* Giorgio Cataldi –  Biskopen 
* Umberto Paolo Quintavalle –  Dommeren 
* Aldo Valletti –  Presidenten 
* Caterina Boratto –  Signora Castelli 
* Hélène Surgère –  Signora Vaccari 
* Sonia Saviange –  Pianisten 
* Elsa de' Giorgi –  Signora Maggi 
* Ines Pellegrini – tjenestejenta

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kenneth

**Kenneth** eller **Kennet** er opprinnelig en anglifisert form av det gæliske *Cináed*, som betyr «ildhode», «født av ild» eller «født av Aed». *Aed* (også *Aedh* eller *Aodh* på irsk-gælisk) var navnet på den keltiske ildguden, og navnet har også betydningen «ild». 

Kenneth ble senere også benyttet som anglifisert form av det irsk-gæliske *Coinneach*, som betyr «kjekk, vakker, behagelig», og navnedagen 11. oktober er den irske helgenen St. Kenneths tilbedelsesdag.

## Utbredelse
*Kenneth* var et vanlig navn i England fra 1910-årene til 1960-årene.

*Kenneth* har vært et populært navn i USA siden 1890-årene og hadde en popularitetstopp med 1.4% i 1951.

I Norge har navnet vært lite brukt før på 1900-tallet (bare én person bærer navnet Kenneth i folketellingen av 1900, 2 heter Kenny og 3 heter Kent). En kjent bærer av navnet før den tid er baglerhøvdingen Kinad Eldridson (nevnt 1198 i Sverres saga), som antageligvis lånte navnet direkte fra gælisk. Tre forskjellige norske personer med navnet *Kinad* er også nevnt i Regesta Norvegica, i dokumenter fra 1300-tallet.

I Sverige var *Kenneth* mest brukt fra 1930-årene til 1960-årene.

|}

## Kjente personer med navnet

* Kenneth I av Skottland (ca. 810–858), den første skotske konge
* Elton John (1947–), britisk musiker (født Reginald *Kenneth* Dwight)
* Ken Purvis (1948–), britisk-norsk lege og biokjemiker
* Kenny Dalglish (1951–) britisk fotballspiller og manager
* Kenneth Branagh (1960–), nordirsk skuespiller og regissør
* Kenneth Sivertsen (1961–2006), musiker og komponist

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stan Smith

**Stanley Roger Smith** (født 14. desember 1946 i Pasadena i California) er en tidligere amerikansk tennisspiller. 

Han vant sju Grand Slam-turneringer i løpet av sin tenniskarriere. I 1970-årenes seks første år var han ranket blant de ti beste i verden, og i 1972 var han ranket som verdensener. 

Smith var med på det amerikanske Davis Cup-laget 1968&ndash;79 og 1981. I løpet av denne perioden vant laget cupen åtte ganger. Dette innebærer at Smith har vært like fremgangsrik Davis Cup-spiller som Bill Tilden var på 1920-årene.

Smith ble i 1987 opptatt i International Tennis Hall of Fame.

## Grand Slam-titler
*  Australian Open
** Double menn: 1970
*  Wimbledon
** Single menn: 1972 (han beseiret Ilie Năstase med 4-6, 6-3, 6-3, 4-6, 7-5 i finalen)
*  US Open
** Single menn: 1971
** Double menn: 1968
** Double menn: 1974
** Double menn: 1978
** Double menn: 1980

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tom Gorman

**Tom Gorman** (født 19. desember 1946 i Seattle, Washington) er en tidligere amerikansk tennisspiller. Han var også fremgangsrik lagkaptain på det amerikanske Davis Cup-laget.

Gorman var som best ranket som nummer ti i verden (1974) og han vant sju single- og ni double-turneringer i løpet av sin tenniskarriere. Han var i double-finalen i Grand Slam-turneringen French Open i 1971
## Referanser


## Eksterne lenker
*