open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Manor House undergrunnsstasjon

**Manor House undergrunnsstasjon** er en stasjon på Piccadilly-linjen i London. Den ligger ved Stoke Newington, på grensen mellom sone 2 og 3.

Stasjonen ble åpnet 19. september 1932. Harringay Green Lanes jernbanestasjon ligger like i nærheten. 

I løpet av 2005 blir stasjonen pusset opp. Den har hatt beige og blå fliser på veggene, en fargekombinasjon som har blitt kritisert for å være kjedelig. Det har derfor vakt en del oppsikt at det under oppussingen skal settes opp nye beige og blå fliser, i nesten identiske nyanser. 

|}
## Eksterne lenker
* Manor House Underground Station Transport for London (Engelsk)
Liste over byer i Luxembourg

**Byer i Luxembourg** er en liste som viser de tolv kommunene med bystatus i Luxembourg, rangert etter innbyggertall:

* Luxembourg
* Esch-sur-Alzette
* Dudelange
* Ettelbruck
* Diekirch
* Differdange
* Echternach
* Wiltz
* Rumelange
* Grevenmacher
* Remich
* Vianden

For en fullstendig liste over kommuner i Luxembourg, se Luxembourgs kommuner. 

## Referanser
Finsbury Park stasjon

**Finsbury Park undergrunnsstasjon** er en travel stasjon på Piccadilly-linjen og Victoria-linjen i London. Det er også en jernbanestasjon og to busstasjoner knyttet til anlegget. Stasjonen ligger i sone 2.

Den ligger like ved Finsbury Park, en av de eldste av Londons viktorianske parker. Finsbury Park moské ligger også like ved. På dager hvor Arsenal FC spiller hjemmekamp på Emirates Stadium brukes den av mange fotballfans, ettersom banen ligger bare et kort stykke unna. 

Stasjonen åpnet i februar 1904 som den nordlige endestasjonen for *Great Northern & City Railway*. I desember 1906 åpnet Piccadilly-linjen en stasjon rett under den opprinnelige. I 1964 stengte de eldste plattformene, og etterhvert la man om kjøremønsteret slik at en av disse nå blir brukt for sørgående tog på Piccadilly-linjen. I 1968 åpnet stasjonen for Victoria-linjen på de to gjenværende plattformene. Dette betyr at man kan skifte linje på samme nivå i begge retninger, noe som er praktisk for mange pendlere. De sørgående tunnelene er større enn de nordgående, ettersom de ble dimensjonert for vanlige tog. 

|}
## Eksterne lenker
* Fimsbury Park jernbanestasjon National Rail Enquiries (Engelsk)
* Finsbury Park bus/tube Transport for London (Engelsk)
Luxembourgs kommuner

Dette er en liste over **Luxembourgs kommuner**. Luxembourg er delt inn i 12 kantoner. Kantonene er delt inn i kommuner, som er den laveste administrative enheten i Luxembourg.

## Liste over kommuner
Kantonenes administrasjonssentre er merket i grønt.

## Referanser
Luxembourg (by)

Byen **Luxembourg** (luxembourgsk: *Lëtzebuerg*, tysk: *Luxemburg*), også kjent som **Luxembourg by** (luxembourgsk: *Stad Lëtzebuerg*, fransk: *Ville de Luxembourg*, tysk: *Luxemburg Stadt*), er en kommune med bystatus og hovedstaden i Storhertugdømmet Luxembourg. Innad i landet blir den vanligvis kun omtalt som *Staad*, «byen». 

## Geografi og befolkning
Per 2025 hadde kommunen Luxembourg by en befolkning på 137 696, som er nesten tre ganger befolkningen i den nest største kommunen.  

Luxembourg by ligger ved hjertet av Vest-Europa, plassert 188 km fra Brussel, 289 km fra Paris og 190 km fra Köln. Byen ligger ved sammenløpet av de to elvene Alzette og Pétrusse i Sør-Luxembourg.

## Historie
I byen ligger det historiske *Luxembourg slott*, etablert av frankerne i tidlig middelalder, sånn omtrent når området vokste frem. Luxembourg by er en av de mest velstående byene i verden og har utviklet seg til å bli et bankvesen- og administrasjonssentrum. Luxembourg er sete for atskillige EU-institusjoner, blant annet EF-domstolen, EUs revisjonsrett og Den europeiske investeringsbanken.

I 1994 ble de gamle kvarterene og fortifikasjonene i byen tatt inn på UNESCOs Verdensarvlisten.

Luxembourg var sammen med Sibiu europeisk kulturhovedstad i 2007.


Fil:Luxembourg station winter.jpg|Jernbanestasjonen i Luxembourg.
Fil:Luxembourg city openstreetmap 01.png|Kart over Luxembourg by.
Fil:Alzette in Luxembourg City 02.JPG|Elva Alzette i det sentrale kvarteret *Grund*.


## Kjente personligheter

* Andy Schleck
* Fränk Schleck
* Kim Kirchen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Konklusjon

En **konklusjon** er en slutning tatt på grunnlag av en rekke premisser overveielser, observasjoner eller undersøkelser. Det er et viktig begrep innenfor feltene vitenskap, logikk og filosofi.

Innen logikken er konklusjonen den slutningen som følger basert på to eller flere premisser i en deduksjon. Konklusjonen kan være gyldig (sann) eller ugyldig (usann):

En gyldig deduktiv slutning *med* gale premisser, eller brudd på logikkens lover *gir* en usann, eller ugyldig, konklusjon:

En gyldig deduktiv slutning *med* sanne premisser *gir* en sann, eller gyldig, konklusjon:

## Se også
*Logikk
*Vitenskapelig metode
*Filosofi
*Deduksjon
*Induksjon

## Litteratur
*  
*  
* 
*  
*  
* 
* 

## Referanser


## Kilder
**Filosofi: en innføring* av Vegard Martinsen - Logikk. Besøkt 16.10.2012.
Waterloo & City-linjen

**Waterloo & City-linjen** er en kort linje i Londons undergrunnsbane. Den ble formelt åpnet 11. juli 1898. Linjen har kun to stasjoner, Waterloo og Bank. Sistnevnte het opprinnelig *City*; derav navnet på linjen. Årsaken til at man har en linje på bare 2,5 km med to stasjoner, og kjøretid på fire minutter, er at den er nødvendig for å ta unna den store mengden pendlere som skal reise mellom Waterloo stasjon og City of London. Linjen går ikke sent på kvelden og på søndager. Linjen er merket av med turkis farge på undergrunnskartet.

## Historie

Linjen ble designet av sivilingeniørene W.R. Galbraith og James Henry Greathead. Den var først en del av London and South Western Railway, og ble i 1923 en del av Southern Railway. I 1948 ble den nasjonalisert sammen med andre sentrale jernbanestrekninger. Den fungerte som en forlengelse av hovedlinjen inn til Waterloo jernbanestasjon. Jernbanen skulle egentlig ha gått helt inn til City of London, men i 1846 ble det vedtatt et forbud mot togferdsel over bakken i det sentrale London. Billettsystemet var lenge det samme som for vanlig jernbanetrafikk. Det var ikke før i 1994 at den ble overdratt til London Underground, og den ble da solgt for ett pund. Deler av den gamle merkingen finnes fortsatt på noen av togene. 

Undergrunnsbanen i London er kjent som *The Tube* (*Tuben*), på grunn av formen på tunnelene. Waterloo & City har også kallenavnet *The Drain* (*Sluket*), dels på grunn av sumpmarken der den er bygget, og dels fordi de dype tunnelene minner om avløpssluk. 

Linjen er den eneste som kun går under bakken; dog er den eneste delen av Victoria-linjen som ligger i dagen depotet. Før den nye internasjonale terminalen på Waterloo ble bygd i 1990, måtte vognene heises opp én av gangen utenfor nordveggen til jernbanestasjonen når de skulle inn på depotet. Det brukes nå en flyttbar kran som kan gjøre det i en egen sjakt ved siden av depotet.

Waterloo & City hadde tidligere et eget kullkraftverk. Spor etter servicetunnelen hvor kullet ble levert er fortsatt synlig ved Waterloo.  

Linjen hadde opprinnelig trevogner. Disse ble brukt fra åpningen i 1898 og fram til 1940, da de ble byttet ut. Disse holdt i over femti år, og ble byttet ut med nye i 1992. De nyeste togene var opprinnelig nesten identiske med togene på Central-linjen, men det er nå gjort så mange modifikasjoner at de to ikke lenger kan utveksle materiell. 

Fordi linjen er stengt på kvelder og søndager brukes den oftere enn andre til filminnspillinger. Blant kjente filmer som har brukt Waterloo & City er *[[Sliding Doors]]* fra 1998, og BBCs innspilling av *[[The Tripods]]* fra 1984, hvor den ble utstyrt med kulisser for å ligne en stasjon på Métro de Paris. 

## Kart

## Se også
*Liste over stasjoner på London Underground
Rathenow

**Rathenow** [] er en by i Brandenburg i Tyskland, beliggende ved elven Havel, omkring 70 kilometer vest for Berlin. Den er forvaltningssete for landkretsen Havelland.

## Beskrivelse
Etter nyorganiseringen av kretsinndelingen i kongeriket Preussen etter Wienerkongressen ble Rathenow forvaltningssete for Westhavelland i regjeringsdistriktet Potsdam i provinsen Brandenburg. Byen ble utskilt fra Westhavelland som egen kommune i 1925.

Byen har vært et viktig senter for Preussens og Tysklands optiske industri.

Under den sovjetiske okkupasjonen fant det sted et opprør den 17. juni 1953, hvor lederne for den sovjetiske militæradministrasjonen ble lynsjet av borgerne.

I byen står bl.a. det store barokke minnesmerket for den store kurfyrstens slag mot Sverige i 1675.

## Personer
*Den tidligere norske biskopen Rosemarie Köhn er født i Rathenow.

## Bilder

HVL 05-14 img 11 Speicher Aussicht.jpg|Rathenow


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Teori

**Teori** er i vitenskapen en testet antagelse om virkeligheten, en forklaring på et fenomen eller en sammenheng i naturen. Etter å ha testet om en hypotese gir et mer sant enn falskt bilde av virkeligheten omtales den ofte som en teori. Vitenskap defineres ofte som det å sette frem og teste hypoteser/teorier.

**Teori** er i hverdagsspråket en betegnelse på en «ubekreftet antagelse». Men den vitenskapsteoretiske betydningen av ordet er altså nesten det motsatte: *Teori* brukes nærmest som hedersbetegnelse på en hypotese når denne gang på gang har blitt bekreftet i tester som hadde som sitt formål å tilbakevise den.

Ofte blir begrepet *teori* forbeholdt forklaringssystemer som består av mange innbyrdes samstemte (koherente) «delteorier» og som kan forklare og forutsi et stort spekter av fenomener eller sammenhenger.

Det er imidlertid korrekt at man aldri vil kunne omtale en teori som *bevist* (verifisert). Men dette utgjør selve definisjonen av (i hvert fall de empiriske) vitenskapene: Et utsagn er kun vitenskapelig hvis det i hvert fall prinsipielt kan vise seg å være feil. Absolutt sikkerhet forekommer ikke i de empiriske vitenskapene.

En teori er derfor det beste man kan håpe på. Hvor mange tester som skal til før en hypotese kan «forfremmes» til teori, er derimot et skjønnsspørsmål, i og med at det ikke fins noen skarpe grenser mellom hypotese og teori. Støtten en hypotese får, er ikke et enten/eller-, men et gradsspørsmål. Vanligvis omtales hypotesen som teori når størsteparten av forskersamfunnet midlertidig aksepterer den som en sannsynlig og nyttig forklaring.

Eksempler på teorier fra hhv. fysikken og biologien er relativitetsteorien eller evolusjonsteorien. Begge beskriver og forklarer sammenhenger i naturen (hhv. mellom bevegelse, tid og rom; og mellom variasjon innen arter og frembringelsen av nye arter) som antas å være naturlover.

Teori er avledet av det greske substantivet θεωρία (theōría), betraktning, eller verbet θεωρεἶν (theōreîn) som betyr å betrakte eller beskue, også som refleksjon. Det brukes i dag både i vid og trang betydning. I vid betydning viser det til alt det vi tenker, det kognitive, i motsetning til det vi faktisk gjør, til praksis. I trang betydning viser det til forklaringer, vitenskapelige, men det blir også brukt som forklaringer i en hverdagslogikk. 

## Se også
* Idé
* Hypotese
* Lære
* Vitenskapelig modell 
* Indisium
Premiss

**Premiss** kommer fra det latinske *praemisus* (*pre- -mittere*), som betyr *å plassere foran*, det vil si å forutsette.

En premiss (eller et premiss) er et utsagn eller beskrivelse som er en del av en logisk argumentasjon. Premisser danner grunnlaget for en diskusjon, hvis resultat er en slutning.

En argumentasjon inneholder alltid en eller flere premisser. En premiss er et faktum eller en omforent påstand, forutsetning eller sannhet, og som derfor ikke trenger noen nærmere begrunnelse. I juridisk praksis vil for eksempel en rettsavgjørelse eller dom alltid grunngis med et sett premisser.

## Litteratur
*  
*  
* 
*  
*  
* 
*
Kaplanturbin

**Kaplanturbinen** er en fullturbin som benyttes ved lave fallhøyder. Den ble konstruert av østerrikeren Viktor Kaplan i 1912. Den 7. august 1913 ble patentet på turbinen registrert i Østerrike. Grunnet flere små feil ble den ikke ferdigstilt før i 1922.  

Kaplanturbinen er formet som en propell som minner om en skipspropell. Denne turbintypen har størst virkningsgrad ved lave fallhøyder og stor vannmengde. 
Kaplanturbinen er derfor mye brukt i elvekraftverk.

## Se også
*Francisturbin
*Peltonturbin
*Rørturbin

## Referanser


## Litteratur
Gschwandtner Martin: *Gold aus den Gewässern: Viktor Kaplans Weg zur schnellsten Wasserturbine*, GRIN Verlag 2007, ISBN 978-3-638-71574-4&nbsp;(bok), ISBN 978-3-638-71515-7&nbsp;(E-bok) (Prisbelønnet tysk bok om Viktor Kaplan, utviklingen av vannkraft og Kaplanturbinen basert på forfatterens dokorgradsarbeid)
Bayerns ministerpresident

**Bayerns ministerpresident** leder Bayerns regjering, slik det følger av delstatens grunnlov.  Ministerpresident fra 2018 er Markus Söder (CSU). Ministerpresidenten velges av Den bayerske landdagen. Det bayerske statskanselli er ministerpresidentens sekretariat.

## Geheimerådskanslere
*1695–1704   Johann Rudolf von Wämpl
*1704– 3. mars 1726   *ubesatt, keiserlig administrasjon*
*3. mars 1726 –  6. mars 1749  Franz Xaver Josef Freiherr von Unertl
*1749–1758  Freiherr von Praidlohn
*20. september 1758 – 21. oktober 1790  Wiguläus Xaverius Aloysius Freiherr von Kreittmayr

## Ministre for det kongelige hus og for utenlandssaker
* 1745 – 18. november 1777         Franz Joseph Freiherr und Graf von Berchem
* 1777–1799                Matthäus Graf von Vieregg
* 21. februar 1799 –  2. februar 1817  Maximilian Joseph Graf von Montgelas 
* 2. februar 1817 – oktober 1825    Heinrich Aloys Graf von Reigersberg 
* Oktober 1825 –  2. januar 1832     Georg Friedrich Freiherr von Zentner 
* 2. januar 1832 –  1. november 1837  Friedrich August Koch oder 
* 31. desember 1831 – 25. oktober 1837 Ludwig Kraft Ernst Fürst von Öttingen-Wallerstein (1791–1870) (som innenriksminister)
* 1. november 1837 –  1. mars 1847  Karl von Abel
* 1. mars 1847 –  1. desember 1847  Friedrich August Karl Maria Philipp Joseph Freiherr von Zu Rhein 
* 1. desember 1847 – 14. mars 1848  Ludwig Fürst von Öttingen-Wallerstein
* 14. mars 1848 – 29. april 1848  Klemens August Graf von Waldkirch 
* 29. april 1848 – 18. april 1849  Otto Camillus Hugo Graf von Bray-Steinburg

### 1849 – 1918

## Folkestaten Bayern 1918 – 1919 / Fristaten Bayern 1919 –

### 1918 – 1945
 

 
 
 

### Etter 1945

 
  

## Referanser


## Kilder
* 
* 
*
Waterloo (andre betydninger)

**Waterloo** kan vise til:

*Waterloo; by i Vallonsk Brabant, Belgia
*Slaget ved Waterloo; Napoleons endelige nederlag i 1815, i nærheten av byen Waterloo i Belgia
**herav uttrykket «å møte sitt Waterloo», å møte sin overmann og lide nederlag
*Waterloo (Iowa), by i Iowa i USA
*Waterloo undergrunnsstasjon i London
*Waterloo & City-linjen; undergrunnslinje i London
*Waterloo jernbanestasjon i London
*Waterloo (1970), sovjetisk film
*Waterloo (album), album utgitt av ABBA
*Waterloo (sang), sang av ABBA
Frauenkirche

**Frauenkirche** (Vår Frues kirke) er navnet på en rekke kirker i Tyskland og andre land.

*Frauenkirche (Dresden)
*Frauenkirche (Hulda)
*Frauenkirche (Meißen)
*Frauenkirche (München)
*Frauenkirche (Nürnberg)

## Se også
*Liebfrauenkirche
*Notre-Dame (andre betydninger)
*Vår Frue Kirke
Opus Dei

**Prelaturet av Det Hellige Kors og Opus Dei**, best kjent som **Opus Dei** (latin, *Guds verk*), er en romersk-katolsk organisasjon grunnlagt 2. oktober 1928 av Josemaría Escrivá, en spansk prest som senere ble kanonisert av pave Johannes Paul II.

## Beskrivelse
Opus Deis målsetning er å spre budskapet om at arbeidet og alle hverdagslivets situasjoner er en mulighet til å møte Gud, tjene andre og forbedre samfunnet. Opus Dei samarbeider med de lokale kirkene ved å tilby kristen undervisning (kurs, retretter, sjelesorg), som retter seg mot mennesker som vil fornye sitt åndelige liv og apostolat.

Opus Dei har omkring 85&nbsp;000 medlemmer i 60 land, med hovedkontor i Roma. Organisasjonen ble gjort til et personalprelatur av pave Johannes Paul II i 1982, som også kanoniserte dens grunnlegger 6. oktober 2002. 

Av de 85 000 medlemmene er 98 % lekfolk, menn og kvinner, og flertallet er gift. De resterende 2 % er prester.

Opus Deis medlemmer kan deles i to hovedgrupper, de såkalte «numeraries» som utgjør 20 prosent og lever i om lag 1700 sentre. Disse sentrene er kjønnssegregerte og livet her minner mye om livet i et kloster, bortsett fra at beboerne har vanlige jobber ute i samfunnet på dagtid, og gir store deler av lønnen sin til organisasjonen. Den andre store gruppen  «supernumeraries» som utgjør 70 prosent av medlemmene lever «vanlige familieliv», men setter av minst to timer om dagen til rosenkransen, lesning i Det nye testamente og annen åndelig litteratur, stille bønn, samvittighetsransakelse osv.

Opus Dei er blitt beskyldt for å være organisert som en frimurerlosje, og ha til hensikt å skaffe den katolske kirke den makt den hadde i middelalderen. Disse beskyldningene er mange ganger tilbakevist av kurien i Vatikanet. Opus Dei har tidligere uttrykt ønske om å etablere seg i Norge, men fikk avslag av de norske katolske biskopene i 1984 og av presterådet i Oslo katolske bispedømme i 2003. Til  tross for dette har en prest fra Opus Dei holdt retretter i Oslo katolske domkirke eller en nærliggende kirke en gang i måneden siden 1984. Den nye biskop, Bernt Ivar Eidsvig, er derimot mere positiv til Opus Dei. Janne Haaland Matlary anbefaler også at Opus Dei får etablere seg i Norge. Den mye negative omtale av Opus Dei gjennom Dan Browns bøker, har ført til en oppblomstring og vitalisering av organisasjonen i mange land.

## Referanser


## Kilder
*
*

## Eksterne lenker
* 
* The Ways of Opus Dei – artikkel fra Time.
* ODAN Opus Dei Awareness Network – støttenettverk for Opus Dei-avhoppere (engelsk)
Vår Frue kirke (Dresden)

**Vår Frue kirke** (tysk: *Frauenkirche*) i Dresden er en stor protestantiske kirke. Kirken ble ødelagt under bombingen av Dresden i 1945, men ble etter 1990 restaurert og innviet igjen søndag 30. oktober 2005.

En kirke til *Unser Lieben Frauen*, Vår Kjære Frue, skal ha stått på stedet siden 1000-tallet. Den moderne kirken stammer derimot fra 1700-tallet. Den ble tegnet av George Bähr og bygget fra 1726 til 1743. Arkitekten døde i 1738, og fikk aldri se kirken fullført.

Den enorme kuppelen med en høyde på 91 meter ble raskt et kjennemerke for byen, og den lett gjenkjennelige silhuetten ble festet til lerretet av flere malere. Tvil om at kuppelen skulle være ustabil, ble gjort til skamme da den prøyssiske hæren bombarderte kirken med granater i 1760. Granatene spratt av, og kirken stod som før.

I 1849 ble Frauenkirche sentrum for det revolusjonære mai-opprøret. I flere dager var den omgitt av barrikader og gatekamper, før opprørerne som var igjen ble arrestert inne i selve kirken.

Men kirken kunne ikke stå imot bombingen av Dresden den 13. februar 1945. Frauenkirche ble utbrent og kuppelen raste sammen den 15. februar klokken 10.

## Restaurering

Planene for restaureringen ble funnet frem igjen i 1990. 14 borgere med blant andre trompetisten Ludwig Güttler i spissen forfattet «Ruf aus Dresden» («Ropet fra Dresden»). Talen om å restaurere kirken, holdt på 45-årsdagen for bombingen den 13. februar 1990, traff et verdenspublikum som etterhvert samlet seg i ulike grupper og samlet inn penger til arbeidet. I 1994 ble grunnstenen for rekonstruksjonsarbeidet lagt. Krypten i kirken ble ferdig i 1996.

Rekonstruksjonsarbeidet blir utført med gamle planer og materiale så langt det er mulig. Bortsett fra kuppelen bygges kirken med det opprinnelige materialet fra ruinen. Hver sten blir båret forsiktig vekk, målt, og katalogisert, og med utgangspunkt i hvor den lå i ruinhaugen kan man regne seg frem til dens opprinnelige plassering.

På grunn av aldring vil gammel sten være mørk, mens nyere deler vil være lysere. På grunn av dette vil man kunne se de nye stenene de første årene, og kirken vil minne folk om sin dramatiske historie.

Kirken vil imidlertid få et helt nytt orgel, istedenfor en reproduksjon av det opprinnelige, laget av Johann Gottfried Silbermann. Det vakre gullkorset som ble ødelagt under bombingen er gjenskapt med gaver fra Storbritannia. Den har også syv nye kirkeklokker som første gang ble ringt med i pinsen 2003.

Det utvendige konstruksjonsarbeidet ble fullført den 22. juni 2004, slik at kuppelen igjen kunne sette sitt preg på Dresden. Med krafttak de siste årene ble restaureringen fullført høsten 2005, og kirken gjeninnviet 30. oktober det året.

## Bilder

Fil:Dresden Frauenkirche 1880.jpg|Kirken på slutten av 1800-tallet
Fil:Bundesarchiv B 145 Bild-F088675-0031, Dresden, Ruine der Frauenkirche.jpg|Ruinkirken i 1991
Fil:2003-05-17 Dresden Frauenkirche Wiederaufbau.jpg|Byggearbeid mai 2003
Fil:Frauenkirche Dresden Dezember 2003.jpg|Byggearbeid desember 2003
Fil:Frauenkirche Dresden August 2004.jpg|Kirken i august 2004


## Referanser

## Eksterne lenker
*
Liebfrauenkirche

**Liebfrauenkirche** (*Vår kjære frues kirke*) er navnet på en rekke kirker i Tyskland og andre land.

*Liebfrauenkirche (Bremen)
*Liebfrauenkirche Frankfurt am Main
*Liebfrauenkirche (Halberstadt)
*Liebfrauenkirche (Jüterbog)
*Liebfrauenkirche (Schotten)
*Liebfrauenkirche (Trier)
*Liebfrauenkirche Koblenz
*Marktkirche Unser Lieben Frauen (Halle)
*Münster Zur Schönen Unserer Lieben Frau i Ingolstadt
*Kloster Unser Lieben Frauen i Magdeburg

## Se også
*Frauenkirche
*Notre-Dame (andre betydninger)
*Vår Frue Kirke
Molotovcocktail

**Molotovcocktail** (finsk: *polttopullo* eller *Molotovin cocktail*, oppkalt etter Sovjetunionens utenriksminister Vjatsjeslav Molotov) er en flaske med bensin eller annet brennbart stoff og en fille i flaskehalsen som lunte. Lunta tennes og flaska kastes som en håndgranat som knuser når den treffer målet og antenner væska som en brannbombe. Molotovcocktailer ble først tatt i bruk som improviserte våpen under den spanske borgerkrigen 1936–1939, men fikk sitt ironiske navn av finske soldater under vinterkrigen mot Sovjetunionen 1939–1940.

Molotovcocktailer er enkle, raske og billige å framstille og blir brukt under opptøyer, geriljakriger, gatekamper og ved brannstiftelser. Fordi ilden er kortvarig og temperaturen forholdsvis lav, er hjemmelagede molotovcocktailer lite effektive sammenlignet med andre brannvåpen som brannbomber, flammekastere og napalm.

## Historie
Våpenet ble første gang brukt i den spanske borgerkrigen fra 1936 til 1939, men da ikke under navnet molotovcocktail.

Kallenavnet dukket først opp da finske soldater tok i bruk samme enkle brannvåpen mot panserkjøretøyer fra Den røde armé under vinterkrigen vinteren 1939–1940. Våpenet ble oppkalt etter Vjatsjeslav Molotov, som var sovjetisk regjeringssjef og utenriksminister. Han skal ha forklart til verdenspressen at de sovjetiske bombeflyene hadde sluppet «matforsyninger» over finske byer, noe som ikke var sant, og da de sovjetiske stridsvognene kom, bød de finske soldatene dem på «molotovcocktailer» til maten.

Improviserte molotovcocktailer var vanlig under andre verdenskrig. Blant annet spilte de en stor rolle under Warszawagettoens opprør mot den tyske okkupasjonen i 1943.

Brannbomben ble benyttet av sivile ukrainere under Russlands invasjon av Ukraina i 2022.

## Se også
* Kasapanos

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hugo von und zu Lerchenfeld auf Köfering und Schönberg

**Hugo Max Graf von und zu Lerchenfeld auf Köfering und Schönberg** (født 21. august 1871 i Köfering (Bayern), død 13. april 1944 i München) (kort: *Graf von Lerchenfeld-Köfering*) var en tysk (bayersk) konservativ politiker. Han var fra 21. september 1921 til 2. november 1922 ministerpresident i Bayern.

Han tilhørte det høyreorienterte Bayerische Volkspartei (BVP), forløperen til CSU, og var en markant motstander av den nasjonalsosialistiske bevegelsen.

## Referanser
Bayerische Volkspartei

**Bayerische Volkspartei** (**BVP**) var et konservativt politisk parti i Bayern, grunnlagt 1918 av bayerske medlemmer av det katolske sentrumspartiet. Partiet motsatte seg en tysk sentralstat, men ønsket en tysk føderasjon som ga Bayern utstrakt selvstendighet. Partiet oppløste seg selv i 1933, og ble etter den andre verdenskrig erstattet av CSU. 

## Historie
Grunnleggerne motsatte seg den sentralistiske politikk til Matthias Erzberger som var en tilhenger av Weimarrepublikken. BVP utviklet seg til et selvstendig katolsk folkeparti. Det gikk inn for en tysk føderasjon, men med en stor grad av selvstendighet for Bayern.

BVP var mellom 1919 og 1933 det største partiet i Bayern, og var representert i alle regjeringer. I 1921/1922 og fra 1924 til 1933 hadde de også ministerpresidenten.

Partiet forsøkte å forhindre at SPD fikk noen innflytelse i delstatsparlamentet, og høyrefløyen i partiet ønsket å gjeninnføre monarkiet.

På riksnivå inngikk partiet et valgforbund med det katolske sentrumspartiet og hadde til 1920 også fraksjonsfellesskap. Partiet ble oppløst 4. juli 1933.

Etter annen verdenskrig ble CSU grunnlagt som etterfølger til BVP.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hammersmith & City-linjen

**Hammersmith & City-linjen** er en linje i Londons undergrunnsbane. Den var en del av Metropolitan-linjen inntil 1988, da den ble skilt ut som en selvstendig linje. Hammersmith & City er markert med rosa farge på undergrunnskartet.

I de siste årene før 1988 ble den i økende grad administrert som en egen linje. Seksjoner som ikke ble brukt av resten av Metropolitan-linjen var ikke markert på kartet, noe som skapte vansker for passasjerene. Dette gjaldt strekningen fra Hammersmith til Baker Street, og fra Liverpool Street til Barking. Man besluttet etter hvert å skille den ut for å gjøre det mer oversiktlig for passasjerene.

Ettersom opprettelsen av linjen skjedde såpass nylig er det flere stasjoner på linjen som pr. 2005 fortsatt er markert som om det var Metropolitan-linjen som gikk der; årsaken til dette er at mye av markeringene består av fliser i linjens farge på veggene og permanente skilt. Disse blir gradvis skiftet ut i forbindelse med vedlikeholdsarbeid.

Strekningen mellom Paddington og Farringdon, som ble åpnet i 1863, er den eldste underjordiske jernbanestrekning som fortsatt er i bruk.

Fra desember 2009 deler Hammersmith & City-linjen trasé med Circle-linjen fra Hammersmith til Liverpool Street. Der vender Circle-linjen vestover mens Hammersmith & City vender østover og kobler seg til District-linjen som den deler trasé med helt til linjens endestasjon ved Barking. District-linjen fortsetter alene til Upminster. Linjen har avgang hvert 10. minutt.

Siden linjen ligger i romslige tunneler eller i friluft benyttes bredere og høyere vogner enn på de dyptgående linjene. Togene er syvvognstog av typen S7, disse benyttes også på Circle- og District-linjen. Disse ligner S8-togene på Metropolitan-linjen men har en vogn mindre, og for maksimal ståplasskapasitet er alle sitteplassene i form av benker langs sideveggen.

## Kart

## Stasjoner

*Fra vest mot øst.*

* Hammersmith
* Goldhawk Road
* Shepherd's Bush
* Latimer Road
* Ladbroke Grove
* Westbourne Park
* Royal Oak
* Paddington
* Edgware Road
* Baker Street
* Great Portland Street
* Euston Square
* King's Cross St Pancras
* Farringdon
* Barbican
* Moorgate
* Liverpool Street
* Aldgate East
* Whitechapel
* Stepney Green
* Mile End
* Bow Road
* Bromley-by-Bow
* West Ham
* Plaistow
* Upton Park
* East Ham
* Barking

## Se også
*Liste over stasjoner på London Underground
Andreas Silbermann

**Andreas Silbermann** (født 16. mai 1678 i Kleinbobritzsch (Sachsen), død 16. mars 1734 i Strassburg) var en tysk orgelbygger fra barokktiden som var virksom i Alsace.

Silbermann var den eldre broren til den berømte saksiske orgelbyggeren Gottfried Silbermann. Orglene som brødrene Silbermann og Andreas' sønn Johann Andreas Silbermann bygde er kollektivt kjent som «Silbermann-orgler».

## Referanser


## Litteratur
* 
* Ludwig Mooser: *Das Brüderpaar die Orgelbaumeister Andreas und Gottfried Silbermann. historische Skizze nach kirchlichen und amtlichen Urkunden*. Straßburg 1861 (innscanning)

## Eksterne lenker
* 
* ''Les Silbermann, facteurs d’orgues à Strasbourg.''
Briand

**Briand** er etternavnet til blant annet: 

* Aristide Briand (1862-1932), en fransk statsmann og flere ganger statsminister og utenriksminister av Frankrike, mottaker av Nobels fredspris i 1926 (sammen med Gustav Stresemann). 
* Anne Briand (f. 1968), fransk skiskytter.
Klaus Wowereit

**Klaus Wowereit** (født 1953) er en tysk politiker (SPD). Han var fra 2001 til 2014 regjerende borgermester og dermed leder av senatet (delstatsregjeringen) i delstaten Berlin.

Etter Abitur i 1973 ved Ulrich von Hutten-Oberschule i Berlin begynte Wowereit å studere jus ved Freie Universität Berlin, og tok sin andre juridiske statseksamen i 1981. Deretter arbeidet han som regjeringsråd hos innenrikssenatoren i Berlin. Han var medlem av bydelsutvalget i Berlin-Tempelhof fra 1979 til 1984, og ble innvalgt i Berlins parlament i 1995, hvor han i 1999 ble leder for SPDs fraksjon. I 2001 dannet han regjering i Berlin, etter at den forrige gikk av som følge av en finansskandale. Som leder for Berlins regjering var han president for det tyske Forbundsrådet fra 1. november 2001 til 31. oktober 2002.

Wowereit fikk stor oppmerksomhet da han kom ut av skapet som homofil foran valgene i 2001. Han er godt kjent på riksnivå i Tyskland, da han opptrer uvanlig ofte på fjernsyn, gjerne i upolitiske sammenhenger som talkshow, hyggeprogrammer m.v.

Wowereit ble i 2007 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
## Se også
* Wowereit I
* Wowereit II
* Wowereit III
* Wowereit IV

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stepney Green undergrunnsstasjon

**Stepney Green undergrunnsstasjon** er en stasjon på linjene District og Hammersmith & City i Londons undergrunnsbane. Den ligger i Stepney.

Stasjonen ble åpnet i 1902 av jernbaneselskapet *Whitechapel & Bow Railway*. 

|}
## Eksterne lenker
* Stepney Green Underground Station Transport for London (Engelsk)
Gottfried Silbermann

**Gottfried Silbermann** (født 14. januar 1683 i Kleinbobritzsch, død 4. august 1753 i Dresden) var en betydningsfull tysk orgelbygger. Orglene han selv, broren Andreas Silbermann og brorens sønn, Johann Andreas Silbermann, bygde, kalles i dag Silbermann-orgler.

## Liv og virke
Gottfried Silbermann regnes som den viktigste orgelbyggeren i den midttyske barokk-tradisjonen. Av hans rundt 50 nybygde orgler er 31 bevart, og de dominerer fremdeles «orgellandskapet» i Sachsen.

I tillegg til orgler bygde og videreutviklet Silbermann klaviaturinstrumenter med strenger, blant annet cembali, klavikorder og hammerklaver.  Ifølge Johann Sebastian Bachs elev Johann Friedrich Agricola var Bach svært fornøyd med Silbermanns videreutvikling av Bartolomeo Cristoforis nyskapning, hammerklaveret:
:*«Herr Gottfr. Silbermann fikk først bygd to av disse instrumentene. Et av dem fikk salige kapellmester Hr. Joh. Sebastian Bach undersøke og spille på. Han berømmet klangen, ja beundret den: men han klaget på at det låt for svakt i [det] høye [registeret] og var alt for tungspilt. Dette tok Hr. Silbermann, som slett ikke tålte at noen klandret arbeidene hans, svært ille opp. Han var derfor lenge sint på Hrn. Bach. Og likevel sa samvittigheten hans at Hr. Bach ikke hadde urett. Han fant det også best, og det bekrefter bare hans gode ry, å ikke levere flere av disse instrumentene; derimot tenke desto hardere over hvordan forbedre de feilene Hrn. J. S. Bach hadde påpekt. […] Hr. Silbermann hadde også den prisverdige ærgjerrighet at han viste salige Hrn. kapellmeister Bach et av de nyutviklede instrumentene og lot ham undersøke det; og fikk til gjengjeld hans fulle anerkjennelse.»*

## Kjente orgler
*Freiberg domkirke (1714), restaurert 1982&ndash;1983.
*St. Jakobikirken i Freiberg (1718), i bra stand.
*Großkmehlen kirke (1718), restaurert 1995&ndash;1996.
*St. Johanneskirken i Freiberg (1719), i bra stand, flyttet til Freiberg domkirke i 1939.
*Sofiekirken i Dresden (1720), ødelagt under bombingen av Dresden i 1945.
*St. Petrikirken i Freiberg (1735), i bra stand.
*Frauenkirche i Dresden (1736), ødelagt under bombingen av Dresden i 1945.
*Dresden domkirke (1755), fullført av Silbermanns medarbeidere etter at han selv døde. Satt opp igjen i 1971 etter å ha ligget lagret siden 1944.

## Referanser og noter


## Litteratur
* 
* Walter Hentschel: *Der Orgelbauer Gottfried Silbermann*, i Landesverein Sächsischer Heimatschutz Dresden, bind XXI hefte 7/12 (1932), s. 197 ff

## Eksterne lenker
* ''Gottfried-Silbermann-Gesellschaft''
* Liste over Gottfried Silbermann-orgler , baroquemusic.org, hentet 27. november 2015
Werner Michael Blumenthal

**Werner Michael Blumenthal** (født 1926) var USAs finansminister under president Jimmy Carter fra 1977 til 1979.

## Liv og virke
Da han var tre år gammel flyttet familien fra Oranienburg til Berlin. Han emigrerte med sin jødiske familie i 1939, først til Kina og deretter til USA i 1947. Her studerte han nasjonaløkonomi ved Berkeley frem til 1951, og tok senere doktorgraden ved Princeton-universitetet. Han gjorde deretter karrière som embedsmann, til sist med rang som ambassadør, og deretter i den private sektor.

I 1997 ble han utnevnt til den første direktøren for Jüdisches Museum Berlin. Han mottok Leo Baeck-medaljen i 1999 og ble året etter utnevnt til æresborger av fødebyen Oranienburg.

## Publikasjoner
* *Die unsichtbare Mauer: Die dreihundertjährige Geschichte einer deutsch-jüdischen Familie* (1998)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Treas.gov – W. Michael Blumenthal (1977–1979) – Biografien til  Blumenthal hos U.S. Department of the Treasury.
Fatah

**Fatah**, eller **al Fatah**, er en palestinsk frigjøringsorganisasjon og viktigste deltager i PLO. Organisasjonen ble grunnlagt av Yasir Arafat og ble gjennom mange tiår ledet av ham. Etter Arafats død i 11. november 2004 ble organisasjonen frem til 2009 ledet av Farouk Kaddoumi (1931–2024). I 2009 ble Mahmoud Abbas valgt til ny leder.

Navnet «Fatah» er et baklengs akronym for **Harakat al-Tahrir al-Watani al-Filastini** (arabisk, *bevegelsen for frigjøring av det palestinske hjemland*). Ordet «Fatah» betyr også «erobring» på arabisk.

## Historie
Fatah ble opprettet i 1959 i Syria med formål å frigjøre de palestinske områdene fra det de anså som okkupanter, som briter og europeere. Den arabiske liga sa nei til en dannelse av en nasjonalstat for jøder, fordi det ville bety slutten på et eneveldig arabisk velde i Midtøsten. I 1967&ndash;1968 sluttet Fatah seg til PLO og vant lederskapsrollen i 1969. Fatahs ledere ble utvist til Libanon fra Jordan etter voldelige sammenstøt med jordanske styrker i perioden 1970&ndash;1971, som begynte med Svart september i 1970, hvor 10&nbsp;000 palestinere ble henrettet.

I 1960- og 1970-årene trente Fatah et stort antall militante og opprørske grupper fra Europa, Midtøsten, Asia og Afrika. På den tiden ble PLO splittet på grunn av Abu Nidal, som også henrettet PLO-medlemmer. Abu Nidal var hovedmannen bak terroraksjoner, som kapring av sivile fly og politiske likvidasjoner i Vest-Europa og Midtøsten. Fatah tok også i bruk geriljametoder mot israelske sikkerhetsstyrker og utførte terrorangrep mot israelske sivilister. Da Israel invaderte Libanon i 1982, ble fraksjonen spredt til flere land i Midtøsten med hjelp fra USA og flere andre vestlige stater.

Arafat undertegnet en prinsipperklæring med Israel i 1993 og ga avkall på terrorisme og vold. Han fikk vende tilbake til de palestinske territoriene fra eksil i Tunisia. Fatah har imidlertid deretter vært knyttet til fortsatte angrep på israelske sivilister og de okkuperte områdene, til geriljakrig mot israelske okkupasjonsstyrker på Vestbredden og Gazastripen og mot israelske sikkerhetsstyrker i Israel. Fatah opprettholder fortsatt diverse væpnede grupper som har utført operasjoner, inkludert Force 17, Hawari Special Operations Group, Tanzim og Al-Aqsa-martyrenes brigader.

Fatah mottok våpen, eksplosiver og trening fra det tidligere Sovjetunionen og andre kommunistregimer i Øst-Europa. Folkerepublikken Kina og Nord-Korea har angivelig også skaffet dem våpen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oljefelt

Et **oljefelt** er et område på landjorda eller på havet der det finnes en eller flere oljeforekomster i berggrunnen som er teknisk og økonomisk drivverdige. Når feltet er satt i produksjon vil det inneholde installasjoner for utvinning av gass og olje, slik som en oljerigg.

Ifølge Oljedirektoratets definisjon skal det for et felt foreligge en beslutning om utbygging og en myndighetsgodkjent plan for utbygging og drift. Så lenge en slik plan ikke foreligger, så er petroleumsforekomsten teknisk sett ikke et felt, men et *funn* eller en samling av funn. Et funn defineres som en eller flere petroleumsforekomster, alle knyttet til en og samme brønn, der det ved logging, testing eller prøvetaking er sannsynliggjort at det forekommer bevegelige hydrokarboner. 

For å utvinne oljen må det bores brønner, og deretter må oljen pumpes opp av reservoaret. Da et oljefelt kan ha stor utstrekning, vil det ofte være nødvendig å bore mange brønner for å få opp oljen. I mange tilfeller vil det også finnes naturgass i tilknytning til oljefeltene.

Det finnes mer enn 40 000 oljefelt i verden, både på land og til havs. Det største oljefeltet i verden er Ghawar i Saudi-Arabia, et kalksteinsreservoar. Som en god nummer to er Burganfeltet i Kuwait, som er et sandsteinsreservoar.  Begge disse to feltene er onshore, og hvert felt inneholder om lag 60 milliarder fat med olje.  Det største offshore-feltet er Safaniya, også det i Saudi-Arabia.  Det største oljefeltet på norsk sokkel er Statfjord.

I moderne tid har påviste reserver av olje vært en utløsende faktor for flere geopolitiske konflikter.

## Norske oljefelt (utvalg)

*Brage
*Ekofisk  
*Gullfaks
*Norne
*Oseberg
*Sleipner
*Snorre
*Statfjord
*Troll

Se fullstendig oversikt: Olje- og gassfelt på norsk kontinentalsokkel

## Norske oljefunn

* Eirin
* Dagny
* Gro
* Johan Castberg
* Johan Sverdrup
* Luno II

## Se også

* Naturgassfelt

## Referanser
Satellittrepeater

En **satellittrepeater** (fra eng. *repeater*, «repeterer») er en satellitt som går i bane rundt Jorden, og som ved hjelp av solcellepaneler og digital elektronikk kan retransmittere&nbsp;&ndash; å sende på nytt eller å videresende&nbsp;&ndash; digitale signaler den mottar, enten på samme eller en annen frekvens.

Repeaterbegrepet brukes ofte om sendere som automatisk videresender signaler fra radioamatører. Dette kan være både digitale og vanlig analoge signaler. Navigasjonssatellitter for GPS er også en form for Satellittrepeater.

Satellittene går som regel i en lav banehøyde, og har som oftest en omløpstid på bare 1&ndash;2 timer.

Kommunikasjonssatellitter som videresender Radio og TV kringkasting, samt satellitter for telefon og datasamband er også en form for satellittrepeatere. Disse er oftest i en geostasjonær bane i plan med ekvator, med så stor høyde at omløpstiden er ett døgn slik at satellitten står på samme sted på himmelen.
Pakkeradio

**Pakkeradio** er en fellesbetegnelse for flere typer dataoverføring, og betyr som regel at informasjon sendes i «pakker» med en gitt lengde, adressert til en spesifikk mottaker via et relevant medium, eksempelvis radiosignaler, kabler o.l.
Whitechapel stasjon

**Whitechapel** er en undergrunns- og jernbanestasjon i London, som betjenes av undergrunnslinjene District og Hammersmith & City, samt jernbanelinjen East London (London Overground). Whitechapel stasjon ligger i sone 2.

Rett sør for stasjonen er det en sporforbindelse mellom District- og East London-linjene, som fram til 1941 ble brukt til passasjertrafikk, men som nå bare brukes til å flytte tog fra en linje til en annen. 

Det er foreslått at jernbaneprosjektet Crossrails linje 1 skal stoppe ved Whitechapel og så dele seg i to grener etter stasjonen. 

|}

## Eksterne lenker
* Whitechapel jernbanestasjon National Rail Enquiries (Engelsk)
* Whitechapel Underground Station Transport for London (Engelsk)
Elisha Gray

**Elisha Gray** (født 2. august 1835, død 21. januar 1901) var en amerikansk oppfinner som utviklet telefonen uavhengig av &ndash; og samtidig som &ndash; Alexander Graham Bell.

Gray ble født på en gård i Barnesville i Ohio i USA. Han gikk to år på Oberlin College hvor han arbeidet mye med elektrisitet. I 1867 fikk han patent på et forbedret telegraf-relé, og tok etter hvert over 70 patenter på andre oppfinnelser.

Han demonstrerte sin telefon i 1874, og søkte om patent på den i 1876. Da fikk han imidlertid høre at Bell hadde søkt om patent på akkurat det samme bare to timer tidligere. 

Selv om Bell verken hadde en prototype som fungerte, ei heller en innretning som var i samsvar med beskrivelsen i patentet, fikk han rettighetene til oppfinnelsen. Som et resultat av dette blir Bell den dag i dag feilaktig kreditert som oppfinneren av telefonen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Plateselskap

Et **plateselskap** er et selskap som spesialiserer seg på produksjon, distribusjon og promotering av musikk- og videoopptak på forskjellige formater, i all hovedsak formatene CD, LP, DVD, SACD og kassett.
## Platemerke
Et plateselskap kan være, eller være del av et internasjonalt underholdningskonsern, og vil da av markedsføringshensyn ofte operere med flere platemerker ( innen norsk musikk-bransje ofte kalt «*label*» eller «labeler», fra det engelske ordet «record label»). Begrepet «*sub-label*», relaterer til dette.

## Distribusjonsavtale
Et plateselskap kan også være et mindre, uavhengig firma – da ofte med distribusjonsavtale med et av de store selskapene. 

## De fire store selskapene
De fleste større plateselskap er i dag eid av store multinasjonale virksomheter som representerer den største delen av musikk- og filmindustrien, men antallet uavhengige plateselskaper har den siste tiden økt. I 2005 ble 81,87 % av all musikk som ble solgt i USA distribuert av «de fire store» plateselskapene EMI, Universal Music, Sony Music Entertainment og Warner Music Group, mens kun 18,13 % selges av uavhengige plateselskap. I 2004 ble 27,36 % solgt av uavhengige plateselskap. Før desember 1998 var det seks store plateselskap som dominerte musikkmarkedet. Dette ble endret til fire da Sony Music og BMG ble slått sammen og PolyGram ble kjøpt opp av Universal Music. Utenfor USA står de fire store plateselskapene «kun» for 70 % av salget.

## Eksterne lenker
* RIAA Radar – Sjekk hvilke musikkutgivelser som er gitt ut av et plateselskap som samarbeider med RIAA (engelsk)
DX

**DX** kan vise til:

*DX – en forkortelse for tag-teamet D-Generation X
*DX-ing – en hobby som involverer radiolytting og kontakt med radiostasjoner.
Clipper

**Clipper** er et DOS-basert database- og programmeringsspråk utviklet og lansert vinteren 1984 av Nantucket Software. 

Clipper ble opprinnelig brukt til å kompilere Ashton Tates dBase III Plus-programmer til EXE-filer da man med Clipper kunne lage applikasjoner som kunne kjøres på systemer som hverken hadde Clipper eller dBase III Plus installert, mens man med dBase III Plus måtte ha dBase III Plus installert på den maskinen som skulle kjøre applikasjonen.

Clipper vokste fra å være en dBase-kompilator til å bli et eget programmeringsspråk. Mange tredjepartsselskaper laget tilleggsprogramvare som utviklere kunne benytte i sine applikasjoner.

## Clippers storhetstid
Flere millioner applikasjoner ble bygget med Clipper, som f.eks. adressebok, programmer for å holde kontroll over aksjer og klienter og flere. En av fordelene med Clipper var at man kunne legge kode inn i C og assemblerspråk, som gjorde at man kunne utvide programmeringen. En av ulempene var at man enkelt kunne disassemble en Clipper-applikasjon til den originale koden (det fantes til og med programmer som ble solgt for dette formålet).

Clipper fikk også et makrospråk hvor makroene kunne lagres i databasen som tekst. Dette førte til at språket også ble benyttet til eventdrevne applikasjoner slik som teletorg.

Rundt 1990-tallet ble Clipper mer objektorientert, da Nantucket oppgraderte fra Clipper versjon 5.0 til 5.3. Men Clipper ble aldri *helt* objektorientert.

## Porting
I 1994 ble den første versjonen av Clipper til Microsoft Windows (Clipper VO – Virtual Objects) lansert. Nantucket hadde endelig funnet ut at flertallet begynte å bruke Microsoft Windows, så trangen for å få flere til å bruke Clipper, økte.

Senere skiftet flere til Visual Basic (Microsoft), og senere Delphi (Borland), og Clipper døde mer eller mindre ut. Clipper ble altfor komplisert for seniorbrukere, og nybegynnerne begynte heller med Delphi eller Visual Basic (og senere også Java). Mange Clipper-utviklere tok dette tungt, siden VO hadde vist seg å være en sterk og sofistisert applikasjon for databaseutvikling.

## Slutten av Clipper
I 1995 kjøpte Computer Associates Clipper, og gjorde slutt på DOS-versjonen av Clipper, samt videre utvikling av VO.

## Livet etter Clipper
Selve språket har dog ikke dødd ut. Det blir videreutviklet av flere organisasjoner og leverandører (2005). Noen gratis (GPL-basert) slik som Clip, [Harbour] og xHarbour. Noen kommersielle slik som [FlagShip].

Mange av de nåværende implementasjonene (2005) er portable (DOS, Windows, Linux (32, 64), Unix (32, 64), OS/X) og støtter mange av språkets syntaksutvidelser og run-time biblioteker er utvidet. De utbyttbare databasedriverne støtter mange populære databaseformater slik som DBF, DBTNTX, DBFCDX (ForPro og Comix), MachSiz (Apollo), SQL, med flere. De er alle kompatible med standard dBase/xBase syntaks. Det tilbys også OOP-implementasjoner, samt målbasert syntaks slik som SQLExecute(...), og så videre.
Leland

**Leland** er et tettsted og administrasjonssenteret i Leirfjord kommune på Helgeland i Nordland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger på nordsiden av Leirfjorden. Leirfjord kirke som ble bygd i 1867 ligger på Leland.

Kiosk (med post-tjenester), dagligvare, bensin, byggvarer, kafé, bilverksted og frisør finnes her. Annen næringsvirksomhet er produksjon av kjøkkeninnredninger. Av sportslige aktiviteter finnes det lysløype, fotballbane, flerbrukshall og tennisanlegg.

## Referanser
Seven Sisters stasjon

**Seven Sisters stasjon** er en jernbane- og undergrunnsstasjon i Tottenham, London. Den har navn etter en treklynge som sto i nærheten, og ble åpnet 22. juli 1872 som en jernbanestasjon på linjen mellom Stoke Newington og Edmonton. Bygningene fra 1872 ble revet i 1979 og erstattet med nye. Mellom 1878 og 1963 var den et stoppested på Palace Gates-linjen. 

Den første seksjonen på Victoria-linjen åpnet 1. september 1968, med Seven Sisters som en av stasjonene. Den ble en overgangsstasjon i desember samme år, da en ny inngang forbandt undergrunnen og jernbanen. 

Stasjonen ligger i Londons kollektivsone 3. 

|}
## Eksterne lenker
* Seven Sisters jernbanestasjon National Rail Enquiries (Engelsk)
* Seven Sisters Underground Station Transport for London (Engelsk)