open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lysakerkretsen

**Lysakerkretsen** var et norsk kultur- og kunstnermiljø rundt 1900 knyttet til personer som holdt til på Lysaker i Bærum kommune vest for Oslo. 

Miljøet hadde sitt utspring fra Fleskumsommeren 1886 da kunstnere møttes på Fleskum gård ved Dælivannet, og som en avlegger etter avdøde Maren Sars' litterære salong. Dit flyttet blant andre malerne Gerhard Munthe og Erik Werenskiold, som ble miljøets lederskikkelse, samt Fridtjof Nansen og Eva Nansen. Kjernen i Lysakerkretsen bestod delvis av de samme kunstnerne som tidligere hadde vært sentrale Fleskummalere.

Mange av de som regnes til denne gruppa, var malere. Foruten Werenskiold og Munthe var Eilif Petersen, Harriet Backer og Kitty Kielland en del av miljøet, og begrepet Lysakerkretsen brukes særlig innen norsk kunsthistorie. Kretsen omfattet dessuten flere tonengivende forfattere og vitenskapsfolk, deriblant språkmannen Moltke Moe, forfatteren Nordahl Rolfsen, kunsthistorikeren Andreas Aubert, professorene Ernst og Ossian Sars, sangeren Thorvald Lammers (hans kone Mally Lammers) og redaktør Ola Thommessen. Også kunstnerekteparene Tilla og Otto Valstad og Arne og Hulda Garborg, samt forfatterne Rasmus Løland, Kristoffer Uppdal, Oskar Braaten og Johan Bojer fra den såkalte Kunstnerdalen (Asker) tilhørte Lysakerkretsen kunsthistorisk, men politisk og i målstriden sto Lysaker- og Askerkretsen ofte i motsetning til hverandre. 

Lysakerkretsen var særlig opptatt av å styrke Norge som nasjon, bygge samfunnet og fremme tradisjonell norsk kultur. Malerne var modernister, og bildene hadde nasjonale elementer. 

Lysakerkretsen og deres nasjonale og pedagogiske prosjekt møtte kritikk blant annet fra maleren Christian Krohg, lederen for den eldre Kristiania-bohemen. Også Edvard Munch representerte en motsetning med sine ekspressive malerier med psykologiske motiver.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Munch og Lysakerkretsen», programomtale fra NRK
Audi RS4

**Audi RS4** er en kraftig modifisert utgave av Audi A4; en kompakt, eksklusiv bil, produsert av det tyske selskapet Audi, som idag eies av Volkswagen-Audi-Gruppe.

Første generasjon (B5) ble produsert i 2001–2002. Den hadde en  V6 Biturbo motor, og kom kun som 5-dørs stasjonsvogn. Denne bilen var etterfølgeren til Audi RS2.

Annen generasjons Audi RS4 (B7) ble lansert i 2006 og produsert ut 2008. Den har fått en betydelig større motor:  V8 FSI. Denne hadde også fått flere valgmuligheter når det gjelder karosserier; ikke bare kommer den i 5-dørs stasjonsvogn, men også som 3-dørs cabriolet og 4-dørs sedan.

Tredje generasjon RS4 (B8) ble lansert på Geneva Motor Show i 2012 og ble produsert til 2015. B8 var første RS4 uten mulighet for manuell, og kom kun med Dual-Clutch S-Tronic girkasse festet til en 4.2 L V8. De 450 hestene gjør 0-100 på 4.7 sekunder. Tredje generasjon kom igjen kun ut som stasjonsvogn og ca. 7000 ble produsert. 

B9 RS4 kommer med en 2.9 L Biturbo V6. Lansert 2018. 

Hovedkonkurrenter er BMW M3, Mercedes-Benz C63 AMG, Jaguar XE R og Cadillac ATS-V.
William Wyndham Grenville

**William Wyndham Grenville**, lord Grenville, (født 25. oktober 1759, død 12. januar 1834) var en britisk whigpolitiker. Han var statsminister fra 1806 til 1807. Hans største bragd var avskaffelsen av den britiske oversjøiske slavehandelen, som ble vedtatt ved lov samme dag som han gikk av som statsminister. 

Grenville var sønn av whigstatsminister George Grenville. Hans mor Elizabeth var datter av torypolitikeren William Wyndham Bart. Han hadde to eldre brødre Thomas og George - og han var dermed onkel til den første hertugen av Buckingham og Chandos.

Han var også knyttet til Pitt familien ved ekteskap; William Pitt, 1. jarl av Chatham hadde giftet seg med hans fars søster Hester, og dermed var Grenville fetter av William Pitt den yngre.

Grenville var utdannet ved Eton, Christ Church, og Lincolns Inn.

Han ledet Ministeriet av alle talentene fra 1806 til 1807.

## Referanser


 



## Eksterne lenker
* 
*
America Ferrera

**America Georgine Ferrera** (født 18. april 1984 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespillerinne. Hun er mest kjent fra hovedrollen som Amy i TV-serien Superstore (2015–2021), i tillegg til hovedrollen i Ugly Betty (2006–2010) som Betty Suarez. Hun har også vært med i filmen The Sisterhood of the Traveling Pants i 2004. Oppfølgeren ble spilt inn i 2008. Hun var også med i filmen How to Train Your Dragon (film), hvor hun har stemmen til «Astrid». I 2023 er hun aktuell i den nye *Barbie*-filmen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hepta

**Hepta**, fra gresk, er et numerisk prefiks for tallet sju.

Hepta har også andre betydninger:

***[[Heptathlon]]**, fra gresk (også engelsk) og refererer til sjukamp, en mangekampøvelse innen friidrett.

***[[Heptaeder]]**, et legeme eller gjenstand som er begrenset av syv flater.

***[[Heptagon]]**, fra geometri, et polygon med syv sider, og syv kanter.

***Hepta** er norrønt fra *hapt* i betydningen bånd, lenke eller hindring, og er opphavet til ordet hefte, både substantivet «*et hefte*», og verbet «*å hefte*».
Studienzentrum Weikersheim

**Studienzentrum Weikersheim** (SZW) er en tenketank for kristelig orientert kristendemokratisk konservatisme. Den ble grunnlagt i 1979 på Schloss Weikersheim. Senteret ble grunnlagt med det eksplisitte oppdrag å bryte det venstre-liberale kulturelle hegemoniet, og innlede et «åndelig-moralsk vendepunkt». Medgrunnlegger og første president var Baden-Württembergs statsminister Hans Filbinger, samt Helmut Metzner, Günter Rohrmoser, Heinz Karst og Erich Baumann. Filbinger var president til  1997, da han ble etterfulgt av den heller liberal-konservative Wolfgang von Stetten.

Senteret arrangerer jevnlig kongresser, seminarer og møter om europeisk og tysk politikk. Det blir finansiert av gaver fra det private næringslivet og offentlige midler, bl.a. fra Bundeszentrale für politische Bildung. I 2004 grunnla organisasjonen *Jung-Weikersheim* for yngre medlemmer.

Senterets nåværende president er Bernhard Friedmann, som var medlem av Forbundsdagen for CDU fra 1976 til 1990 og president for Den europeiske revisjonsretten. Visepresidenter er Jörg Schönbohm, Brandenburgs innenriksminister, og Norbert Nothelfer, tidligere regjeringspresident (tilsvarende fylkesmann). Styret i senteret består ellers av Philipp Jenninger, tidligere forbundsdagspresident, Manfred Rommel, tidligere overborgermester i Stuttgart, Klaus Hornung, Renate Heinisch, tidligere medlem av Europaparlamentet for CDU, Dieter Farwick, pensjonert general, Ulrich Kolberg, Arnold Vaatz, tidligere miljøvernminister i Sachsen, Andreas Graudin, Stefan Winckler, publisist, samt Lienhard Schmidt. Hans Filbinger var ærespresident frem til sin død i 2007.

## Eksterne lenker
*
Charles Grey, 2. jarl Grey

**Charles Grey**, 2. jarl Grey, (født 13. mars 1764 i Fallodon nær Alnwick i Northumberland i England, død 17. juli 1845 i Howick) var en britisk adelsmann og politiker (whigpartiet). Han var sitt lands statsminister fra 1830 til 1834.

Grey er kjent for å ha fått vedtatt en banebrytende valgreform i 1832. Han fikk også vedtatt lover mot barnearbeid og mot slaveri i hele det britiske imperiet. Grey har gitt navnet til temerket Earl Grey, 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Grey studerte ved Eton College og ved Trinity College ved University of Cambridge.

### Politisk karriere
Grey satt i regjeringen Grenville i 1806, men hadde relativt liten politisk erfaring da han ble statsminister i 1830. Hans mest bemerkelsesverdige innsats dreide seg om valgreformen i 1832. Den startet en gradvis endring av valgordningen som kulminerte med i alminnelig stemmerett for kvinner og menn over 18 år, hemmelig valg og regulerte valgdistrikter.

Valgreformen var vanskelig å få igjennom. Overhuset sa først nei, og Grey gikk av. Da hertugen av Wellington ikke klarte å etablere regjering, fortsatte Grey og Wellington medvirket til at loven ble vedtatt.

Grey er også kjent for å bidratt til å forby barnearbeid og forby slaveriet i det britiske imperiet. Teen Earl Grey er oppkalt etter ham.

### Familie
Grey giftet seg i 1794 med irske Mary Pansonby som han fikk 15 barn med. Han hadde fra tidligere også en datter med Georgina (også skrevet som Georgiana) grevinne av Devonshire, som var gift med en annen. Barnet ble oppfostret av Greys foreldre.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  «Der Mann, der Earl Grey war», Tagesspiegel, 25. november 2007
Stille stunder på veien hjem

***Stille stunder på veien hjem*** er en andaktsbok av H. E. Wisløff, utgitt første gang i 1952 på Lutherstiftelsen forlag. Den har små andakter for hver dag i året, er i et lite format og har 349 sider.

Boka er en av de mest solgte andaktsbøker i Norge.  Den var kommet i et opplag på 130.000 i 2004, og nytt opplag ble trykket i 2006. Da Wisløff gav ut boka, var han generalsekretær i Indremisjonsselskapet, og Lutherstiftelsen var organisasjonens forlag. Boka ble raskt svært populær og det har stadig blitt trykket opp nye opplag. Det kan nok tenkes at han kjente til boka *I stille Stunder paa Veien hjem : Betragtninger til hver Dag i Aaret* som Johannes Brandtzæg, N. Nissen og Ludvig Hope hadde gitt ut i 1903 og at deres tittel hadde inspirert ham til tittelen han valgte på boka.

## Eksempeltekst
Hver andakt begynner med et bibelsitat, og så er det om lag en side tekst. For 20. april heter det:

*Den ene hjelper den andre, og til sin bror sier han: Vær frimodig. Es. 41,6*

Det er mennesker som sprer motløshet omkring seg. For motløshet smitter. (Deretter følger eksempel fra Det gamle testamente.) Vi vil ikke gå mismotets ærend, men Guds! Vi vil gå ut for å gjøre våre brødre frimodige. Vi løfter selv blikket mot himmelen og ber andre gjøre det samme. Fra Herren kommer hjelpen. 

Med slike små tekster til ettertanke og andakt bringer boka daglig stoff til næring for kristen tro og liv.

## Utenfor Norge
Wisløff var en kjent predikant også utenfor Norges grenser. Allerede i 1955 var boka oversatt til dansk. Boka kom ut på svensk i Finland i 1962 og kom siden i flere opplag også der. 

## Eksterne lenker
* ''Stille stunder på veien hjem'', Luther, 1952 - tilgang for norske IP-adresser
Per H. Aalvik

**Per H. Aalvik** (født 12. juli 1944) fra Ålvik i Hardanger ble skytterkonge på Landsskytterstevnet på Ulven ved Bergen i 1977. Han hadde tidligere gjort seg bemerket som finalist i Nationens Landsskyting året før, men var ellers et forholdsvis ubeskrevet blad da han gikk helt til topps på Landsskytterstevnet. Han lå på skive én i kongelaget og med 240 poeng ledet han med to poeng på neste skytter. Denne ledelsen tok han vare på og økte faktisk forspranget slik at han til slutt vant med 3 poengs margin.

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Otard

**Otard** er et konjakkhus. Huset har ikke egne vinmarker og virksomheten drives som negociant. 

## Historie
Otard promoterer selv tydelig sine røtter tilbake til den norske vikinghøvdingen Ottar, også kalt Ottar Jarl. Ottar skal ha blitt landsforvist fra Tromsø av Harald Hårfagre i 849 på grunn av sitt hissige temperament, flyktet til Skottland, og etablerte seg der. Der tjente han Alfred den store, Englands konge. Hans etterkommere ble en adelig slekt, som tjente flere engelske konger. 

Da Kong Jakob II av England ble avsatt i 1688 og rømte fra England til Frankrike der han ble godt tatt imot av Ludvig XIV. James Otard de la Grange, en av Ottars etterkommere, fulgte kongen til Frankrike, og gikk også inn i franskekongens tjeneste. James' etterkommere ble landeiere, og Jean Baptiste Antoine Otard (f. 1763) grunnla i 1795 handelsselskapet **Otard Cognac**, og i 1796 kjøpte han slottet Château de Cognac på auksjon, et slott med nesten 1&nbsp;000 års historie. Slottet kjøpte han sammen sine partnere, brødrene Léon og Jean Dupuy. Otard var også ordfører i byen Cognac i 20 år, fra 1804 til 1824.

## Produkter
* VS
* VSOP
* Napoléon
* XO Gold
* 1795 Extra
* 55
* Jade

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
George Canning

**George Canning** (1770–1827) var en britisk politiker kjent for sin liberale politikk som utenriksminister (1807–1809, 1822–1827), og som statsminister i fire måneder i 1827. Han representerte Tory. 

Han ble statsminister etter at Robert Jenkinson fikk slag (og senere døde året etter), og var Jenkinsons høyre hånd og et naturlig valg av George IV som etterfølger. Tory-ene var på dette tidspunktet splittet i to («Ultras» mot «Canningites»), og Canning fant det dermed vanskelig å opprette et kabinett kun av tory-er. Han inviterte dermed personer fra Whig-partiet til å være med i kabinettet. Han fratrådte etter bare 119 dager på grunn av sviktende helse.

Han døde senere samme år, og er gravlagt i Westminster Abbey.
 
## Referanser


## Litteratur
*Beales, Derek. 'Canning,  George  (1770–1827)', *Oxford Dictionary of National Biography*, Oxford University Press, Sept 2004; online edn, Jan 2008, accessed 1 May 2010.
*Dixon, Peter. *George Canning: Politician and Statesman* (London: Weidenfeld and Nicolson, 1976).
*Hinde, Wendy.  *George Canning* (London: Purnell Books Services, 1973).
*Hunt, Giles. *The Duel: Castlereagh, Canning and Deadly Cabinet Rivalry* (London, I.B. Tauris, 2008).
*Lee, Stephen M. *George Canning and Liberal Toryism, 1801–1827* (Woodbridge, Boydell & Brewer, 2008).
*Marshall, Dorothy. *The Rise of George Canning* (London: Longmans, Green and Co., 1938).
*Muir, Rory. *Britain and the Defeat of Napoleon* (Yale University Press, 1996).
*Perkins, Bradford. "George Canning, Great Britain, and the United States, 1807–1809," *American Historical Review* (1957) 63#1 pp.&nbsp;1–22 in JSTOR
* Temperley, H.W.V. *The Foreign Policy of Canning, 1822–1827: England, the Neo-Holy Alliance, and the New World* (1925) online
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Family tree
*  More about George Canning on the Downing Street website.
*  Royal Berkshire History: George Canning (1770–1827)
Konstantinbuen

**Konstantinbuen** er den yngste av tre bevarte triumfbuer i Roma, reist ved Colosseum på den tradisjonelle triumfruten. Den ble innviet i 315 e.Kr. for å markere Konstantin den stores seier over Maxentius i slaget ved Milvius-broen i 312.

Noen forskere mener at buen kan være en ombygging av en eldre bue fra Hadrians tid, eller at den ble påbegynt under Maxentius og fullført av Konstantin.

## Utforming
Buen har tre gjennomganger, med en høy midtbue og to mindre sidebuer, samt en attika med innskrift. Dekoren består i stor grad av gjenbrukte elementer (*spolier*):

* Relieffer fra Trajans kriger mot dakerne
* Medaljongformete *tondi* med jakt- og offerscener fra Hadrians tid
* Relieffer fra et triumfmonument for Marcus Aurelius

En frise som går rundt hele monumentet viser episoder fra Konstantins felttog mot Maxentius. Flere portretthoder fra eldre keisere er omarbeidet til Konstantins trekk.

## Inskripsjoner
Hovedinnskriften på attikaen opplyser at buen ble reist av senatet og folket til takk for frigjøringen av byen, «på guddommens tilskyndelse». Kortere inskripsjoner over sidebuene viser at den offisielle anledningen var keiserens tiårsjubileum i 315. Buen er dermed i streng forstand et jubileumsmonument, ikke en triumfbue.

## Referanser
Peder Myrset

**Peder H. Myrset** (født 13. september 1948) er en norsk gårdbruker fra Averøy på Nordmøre som ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Kongsvinger i 1975. Han vant etter omskyting med Rolf Mannigel fra Laksevåg.

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Egil Melvær

**Egil Melvær** (født 3. november 1943) fra Florø ble skytterkonge på Landsskytterstevnet på Vatne i 1974. Han vant med den til da høyeste poengsummen på Landsskytterstevnet, 340 poeng etter 35 skudd. Rekorden holdt i 10 år, det var Bjørn Solberg som til slutt slo den med sine 342 i Sandnes i 1984. Melvær hadde en kongepokal fra før, han ble småkonge i Fjordane samlagskrets i 1973.

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Ansikt

**Ansiktet**, **fjeset** eller **andletet** er framsiden av hodet, eller den delen av hodet som gir individet størst identitet.

Et ansikt kan uttrykke følelser gjennom muskulaturen som finnes i denne delen av hodet. Primater, spesielt mennesket, kan eksempelvis vise glede, sorg, forskrekkelse og redsel gjennom ansiktsmimikk. Dyr kan også i en viss utstrekning vise lignende følelser, ofte forsterket av ørebevegelser.

Ansiktet kan inkludere:
*Hårvekst
*Panne
*Øyenbryn
*Øyne
*Nese med nesebor
*Kinn og kjevepartiet
*Munnåpning omkranset av lepper
*Hake

## Referanser
Olav Medås

**Olav Medås** (født 18. september 1926, død 24. januar 2019) fra Granvin i Hardanger var tredobbel skytterkonge. Han tok sin første tittel under Landsskytterstevnet på Ulven i 1952. Sin neste kongetittel tok han i Steinkjer i 1963, og den siste i Øverbygd i 1971. Totalt har Medås 8 kongepokaler, to mens Haakon VII var konge og de resterende under Olav Vs tid. Medås er også militær verdensmester.

Han mottok Kongens fortjenstmedalje i gull fra fylkesmann i Hordaland Svein Alsaker i 2004.

## Andre titler
* Skytterprins (1953 og 1973)
* Småkonge i Vestlandskretsen (1955, 1958, 1962 og 1965)
* Sportsskytternes kongepokal (1961)
* Vinner av Stangskytingen (Stangmedaljen) 4 ganger
* Officerspokalen (1957 og 1963)
* Vinner av finalen i Nationens Landsskyting tre ganger
* Norgesmester i armégevær to ganger
* Vinner av Norma-pokalen (beste mesterskapsskytter over 55 år på Landsskytterstevnet) (1981)
* Vinner av samlagsskytingen med Hardanger og Voss fire ganger

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 
* Norsk Skyttertidende, 3/2007, offisielt organ for Det frivillige skyttervesen

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Kingdom

***Kingdom*** er en britisk drama- og komiserie som gikk på ITV fra 2007 til 2009. Den handler om Peter Kingdom (Stephen Fry) og hans liv og virke som advokat i den oppdiktede landsbyen Market Shipborough i Norfolk på Englands østkyst.

I Norge ble serien vist på NRK1.

## Handlingsreferat
TV-serien følger Peter Kingdom, en advokat i en liten by hvis arbeid dreier seg om saker som er brakt til ham av den eklektiske og eksentriske befolkningen i Market Shipborough. En vedvarende historie gjennom serien angår den mystiske forsvinningen av Simon Kingdom, Peters halv-bror. Den første episoden avslører at Simon forsvant til sjøs seks måneder tidligere, og at alle som kjente ham (inkludert Peter) antok at Simon begikk selvmord. Men i hver episode kommer det ytterligere indikasjoner på at Simon ikke døde likevel, og det avsløres blant annet at Simon hadde et forhold til en kvinne som ble gravid med barnet hans etter at han angivelig hadde omkommet på havet. Seerne blir også introdusert for Peters halv-søster, Beatrice, som sakte blir en mer integrert karakter i serien.

Simon kommer deretter tilbake i løpet av den andre sesongen, og blir siktet av politiet for å ha forfalsket hans egen død. Men han blir løslatt fra varetekt, etter at Lyle bruker Simons egne penger for å betale kausjon for ham. Simon avslører også at han faktisk forsøkte å begå selvmord. Beatrice får vite at hun er gravid og hun forlater Market Shipborough, frem til babyen blir født i den aller siste episoden av serien. Lyle truer med å forlate advokat-firmaet Kingdom & Kingdom, når hans mentor Peter begynner å neglisjere ham. Men Lyle ombestemmer seg når Peter gjør ham til en partner i firmaet.

I den siste episoden treffer en voldsom storm Market Shipborough, og oversvømmer store deler av byen. Peter forsøker å finne igjen broren sin etter stormen, men oppdager i steden Simons døde kropp. Den tredje sesongen fokuserer mer på Peters liv, Beatrice og hennes nye baby. Mot slutten av TV-serien begynner Peter å lide av små blackouts og sliter med hukommelsestap. Han forsøker å finne årsaken til dette problemet. Det avsløres at Peter har diabetes type 2. Men dette er ikke det eneste doktoren oppdaget. Det viser seg at Peter ikke var i slekt med verken Beatrice eller Simon, og at deres far egentlig ikke var den biologiske faren hans.

## Rollefigurer
* Peter Kingdom (Stephen Fry) — landsbyadvokaten 
* Beatrice Kingdom (Hermione Norris) – Peters halvsøster
* Gloria Millington (Celia Imrie) — Peters sekretær
* Lyle Anderson (Karl Davies) — Peters advokatfullmektig
* Sidney Snell (Tony Slattery) — landsbybeboer i stadig kamp mot offentlige myndigheter
* tante Auriel (Phyllida Law) — Peters tante

## Eksterne lenker
*
Anne Brit Skjæveland Sandberg

**Anne Brit Skjæveland Sandberg** (født 24. juli 1962 i Stavanger) er en norsk tidligere friidrettsutøver og mangekamputøver. Hun har fortsatt de andre beste norsk resultater i både  norsk rekordholder i femkamp og i sjukamp bare slått av Ida Marcussen i henholdsvis 2008 og 2007. Sandberg representerte klubbene Sandnes IL, GSK Sandnes og IF Minerva i sin aktive karrière.

## Karriere
Anne Brit Skjæveland Sandberg vokste opp i Sandnes og var en allsidig friidrettsutøver. Hun spesialiserte seg tidlig i mangekamp, og etter hvert spesialiserte hun seg på hekkeløp, høyde og lengde. Hun har i dag følgende plasseringer på NFIFs lister Norges beste gjennom alle tider: 100 meter hekk på 13,43 sek. er i dag tidenes 7. beste løp. 6,30 meter i lengde er i dag tidenes 10. beste hopp, samt 1,85 i høyde. Sandbergs resultater i mangekamp er fortsatt gjeldende norske rekorder, 6085 i sjukamp og 4194 i femkamp innendørs. Hennes 6085 poeng i sjukamp var i 14 år norges eneste resultat over 6000 poeng, helt til stortalentet Ida Marcussen skåret 6020 poeng i junior-VM i 2006. Sandberg har 11 norgesmesterskap, med 5 fra sjukamp, 3 fra 100 meter hekk og 3 ganger i lengde. Hun deltok under sommer-OL for Norge i 1992 i Barcelona med 22.-plass i sjukamp.

Sandberg er i dag studiesjef ved Handelshøyskolen BI i Stavanger. Hun har styreverv i Viking Fotballklubb, der hun ble valgt inn i 2006.

## Medaljer i norske mesterskap

## Se også
* Norske rekorder i friidrett
* Mestvinnende utøvere i NM i friidrett

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Oddgard Flatin

**Oddgard Flatin** (1933-2023) fra Kongsberg ble skytterkonge under Landsskytterstevnet i Steinkjer i 1973. Flatin hadde allerede i 1962 hatt skive én på kongelaget, men lyktes ikke med å vinne kongetittelen før 11 år etterpå. Flatin arbeidet på Kongsberg Våpenfabrikk.

## Andre titler
* Officerspokalen (1962)
* Vinner av finalen i Nationens Landsskyting (1970)
* Vinner av Norma-pokalen (beste mesterskapsskytter over 55 år på Landsskytterstevnet) (1990)
* 31 Stangbegre

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Arkley

**Arkley** er et område i Barnet i London. Det ligger helt i utkanten av Stor-London, omkring 17 km nord-nordvest for Charing Cross, og regnes fortsatt som en landsby selv om folketallet har steget voldsomt. Stedet strekker seg mellom Barnet og Stirling Corner, med det nærmeste man kan komme et sentrum ved puben Gate. Arkley har en av det sørlige Englands eldste vindmøller.

## Toponymi
Opprinnelsen til stedsnavnet Arkley er uklart; det er først gang nedtegnet som *Arkleyslond* i 1332. Det første elementet synes å ha være avledet fra det angelsaksiske ordet *(e)arc* (eller *ark*), i betydningen en kiste, eske eller tilsvarende beholder gjort av tre, mens det andre elementet er fra *leāh*, en rydning/lysning i skogen. Det siste leddet i utgaven fra 1300-tallet, *-lond*, kan bety «dyrket mark». Navnet Arkley kan således ha betydningen av «skogsrydning ved kisten» eller «stedet hvor man bygger kister».

## Historie

Det er en teori at veien Hendon Wood Lane i Arkley opprinnelig var en mindre romersk vei. Man finner også navnet *Grendel's Gate* (og tidligere kjent som *Grims Gate*), nå Barnet Gate, like utenfor Arkley; dette er knyttet til det episke diktet *[[Beowulf]]*. Ut fra dette og andre faktorer er det antatt at Arkley var et sted av en viss betydning så tidlig som rundt år 1000.

I dokumenter fra middelalderen kalles området *Southaw*, og det er mulig at bosetningen er eldre enn den i Chipping Barnet. På 1200-tallet ble herregårdsretten for Barnet holdt på stedet. Som nevnt over kan stedsnavnet Arkley henvise til en lysning i skogen, men innen 1500-tallet var skogen som denne lysningen lå i borte. 
 
Fra begynnelsen av 1800-tallet, eller noe tidligere, ble Arkley kalt *Barnet Common* eller *West Barnet*. I 1894 ble det opprettet et verdslig sogn, som ble kalt *Barnet Town* til tross for at det var et landlig område og ikke noen by. Det inkluderte også steder et godt stykke unna, som Duck Island og Underhill. 

Kirken St. Peter's Church, som ble tegnet av George Becket, ble bygget i 1840 som et privat kapell til en kostnad av 5 000 pund. Den inneholdt en veggtavle av dens velgjører, Enoch Durant, som døde i 1848. Koret ble lagt til i 1898. Etter Durants død ble retten til kirken overført til sognepresten i Barnet, og et kirkesogn ble dannet i 1905.

På 1900-tallet begynte en voldsom befolkningsøkning, fra 483 innbyggere i 1901 til 16&nbsp;832 i 1971. 

Racerbilføreren Graham Hill, som bodde mellom Borehamwood og Shenley, omkom da flyet hans krasjet på Arkley Golf Course i november 1975. 

## Transport
De nærmeste undergrunnsstasjonene er High Barnet og Totteridge & Whetstone. 

## Referanser


## Eksterne lenker

*Arkley, en guide til Old Hertfordshire
Brunswick Park

**Brunswick Park** er et lite forstadsområde i Barnet i London, litt nord for New Southgate og Oakleigh Park. Innenfor området er det et rekreasjonsområde idrettsplass og tennisbaner, og et lite industriområde. Blant de mange veien som omgir stedet er blant annet Brunswick Park Road, Brunswick Avenue og Brunswick Crescent.

I henhold til folketellingen av 2011 har stedet 16 394 innbyggere.

Fra 1920-tallet var det betydelig industriell utvikling i Brunswick Park på land som leid ut av gravplasselskapet nord for Waterfall Road. Standard Telefon og Kabelfabrik etablerte en fabrikk som hadde 14 000 ansette på det meste. Det var et mål for flyangrep under den andre verdenskrig og V1, flyvende bomber rammet stedet i 1944.

## Referanser
Burnt Oak

**Burnt Oak** er et forstadsområde i Barnet i London, sør for Edgware. I henhold til folketellingen i 2011 har stedet 18 217 innbyggere,

## Historie
Stedsnavnet, som på norsk betyr «brent eik», ble først brukt i 1754, og fram til 1850-tallet refererte det bare til et jorde på østsiden av Edgware Road. Det er uklart hvor navnet kommer fra, da det ikke finnes noen referanser til noe eiketre der, verken brent eller i noen annen tilstand. I mai 1844 ble jordet solgt til en herr Essex, og innen 1860-tallet var planene klare for utbygging av tre gater med boliger, North, East og South Street. Dermed ble navnet utvidet til å gjelde hele området og ikke bare jordet. Stedet var generelt kjent som Red Hill fram til åpningen av Burnt Oak undergrunnsstasjon.

Det ble åpnet flere butikker og et postkontor, og i 1905 kom det en trikkelinje. Befolkningstallet vokste sakte, slik at i 1921 var det bare omkring tusen innbyggere.

Burnt Oak undergrunnsstasjon åpnet 27. oktober 1924. Den var i de første årene bare åpen på ukedager, siden Burnt Oak var et landlig område. Men samme år ble det kjent at Londons grevskapsforvaltning planla et nytt boligområde, Watling Estate, på stedet. I april 1927 var de første husene klare for innflytting, og i 1928 ble det åpnet en større stasjon. I 1931 hadde befolkningstallet vokst til hele 21&nbsp;545, det vil si mer enn 20&nbsp;000 nye innbyggere i løpet av et tiår.

I 1929 åpnet Jack Cohen en butikk i Burnt Oak, som han kalte Tescos. Dette var den første butikken i det som har blitt en av Storbritannias største kjeder. Innendørsmarkedet Watling Market åpnet i 1936, med et hundretall butikker.

Mot slutten av 1900-tallet kom nye folkegrupper til, og befolkningen er svært blandet, med store innslag av asiater, afrikanere og østeuropeere sammen med britiskfødte.

## Referanser


## Litteratur
* «Watling Estate Character Appraisal»(PDF). Barnet: London Borough. 2007
Breidablikk stadion

**Breidablikk stadion** er et fotballstadion som ligger i bydelen Rypefjord i Hammerfest i Finnmark.

## Eksterne lenker
* Breidablikk Stadion - Nordic Stadiums

## Referanser
Christian Mørk

**Christian Mørk** (født 5. januar 1966) er en dansk journalist og forfatter.

Christian Mørk er sønn av skuespillerne Susse Wold og Erik Mørk. Han er født og oppvokst på Frederiksberg, men flyttet som 22-åring til USA, hvor han studerte ved  Marlboro College i Vermont og siden tok en mastergrad i journalistikk på Columbia University i New York.

Etter en årrekke som filmprodusent i Hollywood vendte han tilbake til New York, hvor han var han redaktør i filmmagasinet *[[Variety]]* og senere skribent i avisen *[[New York Times]]*.

## Bibliografi
* *De ti herskere* (roman) 2006
* *Darling Jim* (roman) 2007
* *Glemt* (thriller-føljeton) 2007
* *Skyggernes hav* (roman) 2008
* *Kejserens port* (roman) 2009
* *Jaguarens datter* (roman) 2010
* *Den åbne grav* (roman) 2011
* *De forhadte* (roman) 2013
* *Den store mester* (roman) 2014
* *Drengen ingen kunne finde* (spenningsroman) 2015
* *Kujonen* (roman) 2017
* *I gode hænder* (roman) 2018
* *Amerikaneren*  (roman) 2019

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
John Russell, 1. jarl Russell

**John Russell**, 1. jarl Russell, (født 18. august 1792, død 28. mai 1878) var en britisk whigpolitiker og senere liberal. Han var fra 1835 innenriksminister og leder av Underhuset i kabinettet til Lord Melbourne, noe han var frem til 1841.  Han var statsminister fra 1846 til 1852 og fra 1865 til 1866. 

Han slet sterkt med å håndtere hungersnøden i Irland, og det er sagt at i hans tid som statsminister i sin første periode ødela whig-partiet (han var siste statsminister fra Whig), og at hans andre periode nesten ødela det liberale partiet.

Han holdt i 1814 en tale til støtte for Norge og deres ønske om uavhengighet.

## Referanser




## Litteratur
* 
*  detailed political narrative
*  detailed political narrative
* Henderson, G. B. "The Eclipse of Lord John Russell" *The Cambridge Historical Journal* 5#1 (1935), pp. 60-86 online on 1850s
* 
* 
*  short scholarly biography
*  a scholarly biography
* 
* 
* 
*  a scholarly biography
* 
* 
* 
* Walpole, Spencer. *The life of Lord John Russell* (2 vol 1889, 1891) online 
*   political narrative and analysis

## Eksterne lenker
* 
*
Childs Hill

**Childs Hill** er et område i Barnet i London. Det ligger omkring åtte km nordvest for Charing Cross, og deles i to av A41. Det er den sørligste av kretsene i Barnet. Til tross for dets historiske opprinnelse, begynte dens egentlige forstadsutvikling på slutten av 1800-tallet rundt 8 km nordvest for Charing Cross.

I henhold til folketelling for 2011 har Childs Hill 20 049 innbyggere, og har den høyeste befolkningstettheten i bydelen Barnet.

## Historie

Den eldste kjente dokumenterte bruken av stedsnavnet *Child's Hill* eller Childs Hill (bruken av apostrofen er valgfritt ) er fra 1593. Navnets opprinnelse er dog eldre, og er avledet fra Richard le Child som i 1312 hadde et hus i området.

På 1700-tallet var Childs Hill et senter for framstilling av keramisk murstein og fliser. Spisestedet The Castle Inn er fra denne perioden og første dokumenterte bruk er fra 1751.

Med en høyde på 79 meter (259 fot) over havet er Childs Hill synlig fra langt unna og fra 1789 og fram til 1847 var det en optisk telegrafstasjon her. I 1808 ble denne en av en linje med telegrafstasjoner som strakte seg fra Admiralty og til Great Yarmouth ved kysten. Det ble etablert som en del av Storbritannias nasjonalforsvar. Kun navnet, Telegraph Hill, gjenstår, og resten er dekket av ny bebyggelse.

## Referanser


## Litteratur
* Gillies, Stewart; Taylor, Pamela (1993): *Hendon, Child's Hill, Golders Green and Mill Hill*, Phillimore & Co Ltd, ISBN 0850338751.
* Farmer, Alan (1996): *Hampstead Heath*, Historical Publications, ISBN 0948667400.
Cricklewood

**Cricklewood** er et område i det nordlige London. Den nordøstlige delen ligger i Barnet, den vestlige i Brent og den sørøstlige i Camden. Stedet har en befolkning på 30 212 mennesker basert i 13 096 hustander.

## Historie
Cricklewood ligger i en dal mellom fem høyder, henholdsvis Shoot-up Hill, Childs Hill, Hendon («høy høyde»), Dollis Hill og Dudden Hills. Stedsnavnet er opprinnelig angelsaksisk i betydningen «ujevnt tømmer», og er først gang dokumentert i 1295 i en normannisk variant som *Le Crickeldwode*.

I 1294 er det dokumentert en liten bosetning på stedet hvor Cricklewood Lane krysser Edgware Road, og innen 1321 hadde landsbyen fått navnet Cricklewood. Puben The Crown hadde i 1750-årene blitt en skysstasjon; den er fortsatt åpen, men den nåværende bygnignen er fra 1889. I løpet av det 19. århundre ble det reist flere store villaer langs Edgware Road, blant annet Rockhall Lodge, samt terrassehuset Rockhall Terrace.

Cricklewood stasjon åpnet i 1868 under navnet Childs Hill stasjon; området Childs Hill er like ved. Først i 1930-årene ble Cricklewood anerkjent som et eget forstadsområde, og stasjonen skiftet navn da. I 1881 flyttet Midland Railway sin lokomotivstall fra Kentish Town til Brent, og det ble i oktober samme år annonsert at de ville bygge arbeiderboliger i Cricklewood. Disse ble kjent som Cricklewood Railway Cottages. Det ble lagt ut flere nye veier, og stasjonen ble i 1884 endestasjon for Midland Railways forstadslinje. Ved folketellingen i 1881 hadde befolkningstallet økt så mye at man besluttet å bygge en ny kirke i Cricklewood, og i 1891 stod St. Peters kirke klar; den ble ombygget i 1970-årene og stengt i 1983. I 1883 åpnet London General Omnibus Company en rute fra det sentrale London til Cricklewood, med siste stopp ved The Crown. I 1899 ble det åpnet et bussdepot der. 

Innen 1890-årene hadde det blitt bygget bolighus og åpnet butikker langs deler av Cricklewood Lane. Langs Cricklewood Broadway ble det viktorianske villaene erstattet av butikker. I 1907 åpnet Golders Green undergrunnsstasjon ikke langt fra Cricklewood, og trikkelinjen som åpnet i 1904 og motoriserte busser fra 1911 betød at området ble attraktivt for flere selskaper. Flere industriområder ble grunnlagt i årene som fulgte.

## Kjente personer

Blant kjente personer som har bodd i Cricklewood finner man:

* Ken Livingstone — Londons borgermester 2000&ndash;2008
* Dennis Nilsen — seriemorder
* Peter O'Toole – skuespiller
* Zadie Smith — forfatter
* Alan Coren — forfatter og satiriker
* Patsy Kensit — skuespiller

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted for Cricklewood
* History of Cricklewood and Dollis Hill  (PDF)
Javindo

**Javindo**, også kjent under det mer nedsettende navnet **krontjong**, var et kreolspråk som ble brukt på øyen Java i Indonesia. Språkets navn er et teleskopord, sammensatt av *Java* og det nederlandske ordet *indo* som angir en person med både indonesiske og nederlandske forfedre. Javindo var relatert til petjo, men javindos grammatikk var basert på javansk.

## Klassifikasjon
*Kreolspråk
** Nederlandske kreolspråk
*** Berbice-nederlandsk (Guyana)
*** **Javindo** (Indonesia)
*** Jersey-nederlandsk (inkl. Negroe dutch) (Amerikas forente stater)
*** Mohawk-nederlandsk (Amerikas forente stater)
*** Negerhollandsk (De amerikanske Jomfruøyer)
*** Petjo (Indonesia)
*** Skepi (Guyana)
*** Afrikaans (Sør-Afrika og Namibia)

## Litteratur
*
Hammerfest Fotballklubb

**Hammerfest Fotballklubb** var en fotballklubb fra Hammerfest kommune i Finnmark. De spilte i norsk 4. divisjon i sesongen 2017. Laget spilte sine hjemmekamper på Breidablikk stadion. Klubben hadde sitt utspring i en samarbeidsavtale mellom HIF/STEIN og Indrefjord IL. Bakgrunnen for stiftelsen var målet om å utvikle et fotballag i Hammerfest som kunne sette byen på det nordnorske fotballkartet. 

I mars 2017 ble det vedtatt en sammenslåing av Hammerfest Fotballklubb og Idrettslaget HIF-Stein. Sammenslåingen ble enstemmig vedtatt på begge klubbers årsmøter, og var gjeldende fra 1. januar 2018. Klubben fikk navnet Hammerfest Idrettsforening Stein, og beholdt HIF-Stein sin logo og draktfarger.

## Nye Hammerfest Stadion
Den 2. november 2006 vedtok kommunestyret i Hammerfest at Nye Hammerfest Stadion skulle bygges. Den gamle og ubrukelige grusbanen i byen skulle gjøres om til et topp moderne fotballanlegg med  sitteplasser. Dette vedtaket er nå forkastet, og det er i stedet planlagt å bygge en storhall med rundt  sitteplasser.

## Meritter

*Seriemester 3. divisjon avd. 19 sesongen 1997, 2000, 2005 
*Seriemester 4. divisjon FIMA-serien 1998, 4. divisjon avd midt 2006  
*Finnmarksmester KM five-a-side 1997 
## Klubbrekorder

### Lag

### Individuelle

## Referanser


## Eksterne lenker
* hammerfestfk.no
* Sjeik
Aller Holding

**Aller ⅍** er et internasjonalt mediekonsern (tidligere Aller Holding A/S og enda tidligere Carl Allers Etablissement A/S) som ble stiftet 1873 i København i Danmark av Carl Julius og Laura Aller.

I tillegg til selskapene Aller Press og Aller International i Danmark eier Aller Holding selskaper i de andre nordiske landene: Aller Media AS og Ahead Group Norway AS i Norge, Aller Media AB i Sverige og Aller Media Oy i Finland. Allergruppen har en samlet årlig omsetning på ca. fire milliarder kroner.

## Historie i Norge
I 1897 ble «A/S Norsk Familie-Journal» etablert av den danske familien Aller, med en aksjekapital på kr. ,-. Bedriften startet sin virksomhet i Th. Meyersgt. 72 på Grünerløkka i Oslo. Den startet med å utgi en norsk utgave ev det danske bladet *Illustreret Familie-Journal*, Omtrent samtidig startet det helnorske bladet *Norsk Familie-Journal*. De to bladene konkurrerte om lesere i 15 år, inntil «A/S Norsk Familie-Journal» kjøpte opp den norske konkurrenten.

I 1984 ble «Se og Hør» skilt ut som et eget selskap, og i 1991 skilte forlags-og trykkerivirksomheten lag og Aller Trykk A/S ble etablert.

## Virksomhet i Norge
Allerkonsernet er et av Nordens ledende forlagshus med en samlet omsetning på kr 4,1 milliarder kroner. I Norge har Allergruppen en omsetning på 1,1 milliarder og omkring 400 ansatte. Kjernevirksomheten er utgivelse av blader og magasiner, nettpublikasjoner og bøker. Hver uke selges det  blader som leses av over 3 millioner mennesker, og konsernets nettsteder har over 1 million unike brukere ukentlig.

I Allergruppen inngår Aller Media AS som morselskap. Datterselskaper er Grieg Media AS og HS Media AS. Aller Internett AS og Epla AS som tidligere var datterselskaper av Aller Media ble i september 2012 infusjonert i morselskapet. Joint venture med Eniro vedrørende Scandinavia Online (50 %). Konsernet har to eierandeler i Bladcentralen, Norges ledende distribusjonsselskap.

Konsernet utgir *[[Se og Hør]]*, *[[KK (ukeblad)|KK]]*, *[[Allers]]*, *[[Henne]]*, *[[Topp (ungdomsblad)|Topp]]*, *[[Vakre Hjem og Interiør]]*, *[[På TV]]*, *[[Vi over 60]]*, *[[Autofil]]*, *[[Båtmagasinet]]*, *[[Jeger, Hund & Våpen]]*, *Samler & Antikkbørsen*, kryssord- og oppgaveblader samt bøker.

Ahead Group Norway AS er konsernets norske byråvirksomhet innen markedsføringstjenester. Selskapet består av flere byråer, blant annet Bloom Oslo AS, Oculos AS, WergelandApenes AS, MediaCatch, 11:11 og Ahead Group Consulting.

Aller Edge Media var et selskap som drev med kringkasting på internett. Selskapet ble etablert i oktober 2005 idet Nordic Web Radio AS og Aller Digitale Media AS fusjonerte. Aller Edge Media AS hadde på et tidspunkt 50 ansatte og var et heleid datterselskap av [Norsk Aller AS og var etablert i Norge, Sverige og Danmark. Selskapet ble fusjonert med et annet Aller-eid selskap, Aller Internett i 2007.

## Referanser


## Kilder
* Historien om Allergruppen

## Eksterne lenker
* 
* Allergruppen – Norsk hjemmeside
Petjo

**Petjo**, også kjent som **petjoh**, **petjok** og **pecok** er et kreolspråk som fremdeles brukes noe av indos i Indonesia og Nederland. Petjo er ikke det samme som det utdødde javindo. Språket er basert på nederlandsk, javansk og betawi, med en grammatikk bygget på malayisk. Språket forventes å være utdødd ved slutten av det 21. århundre.

## Klassifikasjon
*Kreolspråk
** Nederlandske kreolspråk
*** Berbice-nederlandsk (Guyana)
*** Javindo (Indonesia)
*** Jersey-nederlandsk (inkl. Negroe dutch) (Amerikas forente stater)
*** Mohawk-nederlandsk (Amerikas forente stater)
*** Negerhollandsk (De amerikanske Jomfruøyer)
*****Petjo** (Indonesia)
*** Skepi (Guyana)
*** Afrikaans (Sør-Afrika og Namibia)
Xavier-Ehrenbert Fridelli

**Xavier Ehrenbert Fridelli**, eller egentlig  **Friedel** (født 11. mars 1673 i Linz i Østerrike, død 4. juni 1743 i Beijing i Kina), var en kinamisjonær tilhørende jesuittordenen i Qing-dynastiets tid. Han trådte inn i jesuittordenen i 1688 og ankom Kina i 1705. Han kom først til Macao.  Der fikk han sin avsluttende forberedelse til sitt virke i Kina ved jesuittenes universitetskollegium São Paulo. 

Han var en viktig bidragsyter til den kartografiske utforskning av det kinesiske riket, et prosjekt som ble påbegynt i 1708 og ble avsluttet i 1718 (eller kanskje allerede i 1715). Sammen med jesuittene Régis, Jartoux og andre utformet han kart over Zhili, Amurdistriktet, Kahlkas (Mongolia), Sichuan, Yunnan, Guizhou og Huguang, og hadde med det for øye reist gjennom Kina på kryss og tvers.

Da han døde hadde han i en årrekke vært rektor for Nantang-kirken i Beijing. Han ble begravet i jesuittenes gravfelt Zhalan i Beijing.

## Referanser


## Litteratur
*Fem brev, i N. Welt-Bott (Augsburg, 1726, og Wien, 1758), nr. 103, 106, 194, 589, 674 
*MSS rapport i Wiens statsarkiv, nr. 1117 
*Du Halde: *Description de l'Empire de la Chine*, Haag, 1736, I, forord 
*Huonder: *Deutsche Jesuitenmissionäre*, Freiburg im Br., 1899, 87, 186
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Fernando Bonaventura Moggi

**Fernando** (eller **Ferdinando**) **Bonaventura Moggi** (født 14. juli 1684 i Firenze i Italia, død 27. august 1761 i Beijing i Kina) var en kinamisjonær, maler, skulptør og byggmester tilknyttet jesuittordenen.

Han trådte inn i jesuittordenen den 13. desember 1711 i Roma og ble i 1720 sendt med skipet *Ne. Sra. do Cabo* til Kina, dit han ankom den 6. september 1721. Han virket som kunstner ved det keiserlige hoff i Beijing og konstruerte sammen med pater Xavier-Ehrenbert Fridelli Dongtang-kirken i Beijing. Han var en av malerne som sammen med pater Giuseppe Castiglione skulle få stor betydning for kinesisk malekunst. Han ble begravet i jesuittenes gravfelt Zhalan i Beijing.

## Referanser


## Litteratur
* George R. Loehr: «Un artista fiorentino a Pechino nel settecento», i *Antichità viva* 2 (Firenze 1963) no. 3, 43-56, 28 fig.
* Elisabetta Corsi: «L'opera grafica di Ferdinando Bonaventura Moggi (1684-1761) e i "Laboratori di arti applicate" alla corte Qing»
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Draugen (plattform)

**Draugen** er en oljeplattform som står på Draugenfeltet i Norskehavet. Plattformen er en Condeep-plattform med én betongfot (monosokkel) som står på 251 meters havdyp. Feltet ble oppdaget i 1984 og produksjonen ble startet da plattformen kom på plass i 1993. Operatør var Norske Shell. Draugen var det første oljefeltet i drift nord for 62° breddegrad.

Gassen som produseres på plattformen, skipes gjennom rørledning til Kårstø. Oljen fra Draugen går gjennom to rørledninger til en lastebøye (Draugen FLP) og bøyelastes til skytteltanker. 

Til plattformen er det også knyttet sju havbunnsbrønner.  

Okea AS kjøpte i 2018 Norske Shells eiendeler i Draugen og Gjøa og tok dermed over operatørskapet av Draugen.  

## Referanser


## Eksterne lenker

* Les mer om Draugen i det interaktive sokkelkartet til Aftenbladet Energi
Micromus angulatus

**''Micromus angulatus'' ** er en av bladlusløvene (Hemerobiidae), en av de mindre nettvingene i Norge.

## Utbredelse
*Micromus angulatus* finnes over hele Norge, men er sjelden.

## Utseende
*Micromus angulatus* er en liten rødbrun bladlusløve. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Artene i slektene *Psectra* og *Micromus* mangler buen, den tilbakeløpende tverribben i framvingen. Den tilbakeløpende tverribben er den første, nærmest kroppen, mellom de to første årene langs vingeframkanten (costa og subcosta).

## Levevis
*Micromus angulatus* er rovdyr og lever vanligvis av bladlus.

## Kilder
* Greve, Lita. 1987. *Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer.* Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.

## Eksterne lenker
* 
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
Jens Fredbo

**Jens Fredbo** (født 28. desember 1911, død 4. juli 1984) var smed fra Grue i Hedmark og ble dobbelt skytterkonge på Landsskytterstevnet i Trondheim i 1948 og på Kongsvinger i 1949. Han var sønn av den kjente skytteren Jul Fredbo. Jens Fredbo var en kjent skytter både før og etter 2. verdenskrig, og tok bl.a. seieren i Stangskytingen i 1937.

## Andre titler
* Småkonge i Viken II kretsen (1938)
* Stangmedaljen (1937)
* Skytterprins (1956)
* Vinner av samlagsskytingen med Solør skyttersamlag (1939 og 1958)

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Norgesmestere i 50 km langrenn menn

**50 km langrenn menn** eller femmila er den lengste distansen i Norgesmesterskapet i langrenn for menn. Den har vært arrangert siden 1946. Kristen Skjeldal, som representerer Bulken IL, har vunnet distansen 6 ganger.

## Vinnere
Se Liste over norgesmestere i langrenn#50 km menn
Tore Olsen

**Tore Olsen** (født 1970) er en norsk tidligere langrennsløper. Olsen er opprinnelig fra Olderdalen i Kåfjord i Troms. Etter at han flyttet fra Olderdalen har Olsen representert flere klubber i sin skikarriere, blant annet Kirkenes og Omegn SK. I 2000 ble han norgesmester på 50 km langrenn i Vang. Olsen representerte Nordreisa IL da han ble norgesmester.

I løpet av karrieren deltok han i fjorten renn i verdenscupen. Det beste resultatet var en 17.-plass fra femmila i Holmenkollen 11. mars 2000, der han kom i mål omtrent fem minutter etter vinneren, Harri Kirvesniemi fra Finland.

Olsen har også markert seg i trappeløp, der han i 1992 vant NM foran blant annet Vegard Ulvang. I 1993 ble han også nr. 3 i trappeløpet i Empire State Building i New York.

## Meritter

### Medaljer og bestenoteringer i norgesmesterskap
* 1999: Nr. 28 på 50 km på Høylandet.
* 2000: Gullmedalje på 50 km i Vang.
* 2001: Nr. 14 på 50 km i Steinkjer.
* 2002: Nr. 6 på 30 km i Høydalsmo.
* 2004: Nr 28 på 30 km i Bardufoss.
* 2006: Nr. 29 på 50 km i Vadsø.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gammelstaden (Helsingfors)

**Gammelstaden** (finsk: *Vanhakaupunki*) er en bydel og et delområde i Helsingfors. Den hadde 772 innbyggere i 2024. Bydelen er en del av Gammelstadens distrikt, som omfatter et langs større område.

## Historie
Gustav Vasa grunnla Helsingfors ved utløpet av Helsingeån (nå Vanda å) i 1550. Tanken var at den nye byen skulle bli en konkurrent til Reval (Tallinn) om handelen i Finskebukta. Den grunne vika viste seg snart å være lite egna for skipsfarten, og i 1640 ble byen flytta noen kilometer sørover, ut mot havet. Det finnes ingen bevarte bygninger fra 1500- eller 1600-tallet i området.

I siste halvdel av 1800-tallet ble det etablert industri ved fossen i elva Vanda og Gammelstaden ble da en arbeiderbydel. En viktig årsak var at Rörstrand i 1874 etablerte en porselensfabrikken Arabia i nærheten. I 1889 ble Gammelstaden igjen en del av byen Helsingfors, men beholdt lenge sin landlige karakter. Noe av den gamle industriarkitekturen er bevart; ved fossen Gammelstadsforsen ligger blant annet et kraftverk som  drives som museum og produserte strøm fram til 2019.

Arabia og Gammelstads arbeiderforening ble stiftet i 1887. Foreningshuset *Berghyddan* ble innviet år 1910, og er i dag et vernet kulturminne.

Gammelstaden har i dag lite boligbebyggelse.


Fil:Helsinki districts-Vanhakaupunki.png|Gammelstaden
Fil:Vanhankaupunginkoski2.jpg|Gammelstadsforsen


## Referanser




## Eksterne lenker
*