Hrosvit

**Hrosvit**, på moderne tysk **Roswitha**, også kjent som Hrotsvit og Hroswitha av Gandersheim, (født ca. 935, død ca. 1002) var en tysk kantonesse i benediktinerordenen som også skrev drama og poesi. Hun bodde og arbeidet i Bad Gandersheim i Harzen i dagens Niedersachsen. Hun skrev på latin og regnes av noen som den første vesteuropeiske dramaforfatteren etter antikken.

## Aristokratisk bakgrunn
Hrosvit ble født inn i en adelsfamilie i Nord-Tyskland i en tid da læring ble oppmuntret av herskere som Karl den store og Otto den store. En gang rundt år 955 ble hun tatt opp som nonne i benediktinerklosteret i Bad Gandersheim. Hennes verker viser godt kjennskap til ikke bare kirkefedrene, men også til klassisk poesi, blant annet Vergil, Horats, Ovid, Plautus og Terents – det var sistnevntes komedier hun tok som mønster for sine egne arbeider. Flere av hennes skuespill lånte motiver fra de apokryfe evangeliene. 

Hennes verker utgjør en del av den ottonianske renessanse.

Det ettertiden vet om Hrosvits liv, stammer hovedsakelig fra det hun selv har opplyst. Hun var opplært i skolastisk filosofi, matematikk, musikk, astronomi, Bibelen og latinske klassikere. Som kantonesse skulle hun avlegge løfte om lydighet og kyskhet, men ikke fattigdomsløfte. Innenfor klosterlivets rammer kunne hun dyrke sine litterære interesser på en måte som få andre kvinner hadde mulighet for. Hun kalte seg *Clamor Validus Gandersheimes*, «Den sterke stemme fra Gandersheim», og skrev en rekke helgenbiografier og hellige legender på vers om blant andre Gingulphus og Theophilus. 

## Faust-motiv
Fortellingen om Theophilus ble populær med sitt tidlige Faust-motiv. Den unge erkediakonens skuffelse over ikke å bli forfremmet til abbed får ham til å søke råd hos en jødisk trollmann som tar ham med til et møte med djevelen. Theophilus fraskriver seg Gud, men angrer og berges av jomfru Maria. Hrosvit føyer til en biografi om Theophilus i *De Sophia rivis septeno fonte manantis*.

Hun skrev også en syklus på seks komedier inspirert av Terents. I forordet skrev hun at hennes arbeider ville bli likt av dem som var tiltrukket av sjangrens sjarm. Hrosvit holdt seg til kjærlighetshistorier som *Gallicanus, Dulcitius, Callimachus, Abraham, Paphnutius* og *Sapientia*. Til en viss grad danner disse bindeledd mellom scenedramaet fra klassisk tid og høymiddelalderens mirakel- og moralspill. Hun gikk senere tilbake til å skrive historiske og episke fortellinger, blant annet et langt heltedikt om Otto I, *Carmen de gestis Oddonis I imperatoris*, fullført i 968. 

## Verker
Et manuskript med alle hennes verker unntatt *Primorida* kalles *Codex Bayerische Staatsbibliothek Clm 14485*, utarbeidet av flere skrivere i klosteret mot slutten av 900-tallet eller begynnelsen av 1000-tallet. Håndskriftet ble gjenfunnet av Conrad Celtis (1459-1508, tysk humanist kjent som «erkehumantisten») i 1493 eller 1494 i Sankt Emmeram-klosteret i Regensburg og utgjør den første utgitte utgave, illustrert av Albrecht Dürer.

Hennes skuespill handler om kristne kvinners vedholdende kyskhet, i kontrast til latinske portretter av kvinner som svake og emosjonelle. Hennes *Passio Sancti Pelagii* er til ære for  martyren Pelagius eller Pelayo av Cordoba som ble holdt som gissel av maurerne, og da det etter tre år ikke var betalt løsepenger for ham, tilbød emiren Abd al-Rahman 3. å løslate ham om han avsverget kristendommen og ble muslim. Pelagio nektet og døde etter seks timers tortur.

Hrosvit delte selv sine verker i tre: 

En bok med åtte legender – med unntak av *Gangolf* – på daktylisk heksameter:
* *Ascensio*
* *Gangolf*
* *Pelagius
* *Theophilus*: En tidlig versjon av *Faust*. Hrosvit var den første som fortalte om Theofilus som inngikk en [[djevelpakt]] for å bli abbed, men ble reddet da [[jomfru Maria]] gikk i [[forbønn]] for ham.
* *Basilius*
* *Dionysius*
* *Agnes*
* *Maria*

Hennes skuespill utgjør et [[Katolisisme|katolsk]] alternativ til [[Terents]]. Disse komediene er mer [[dialog]]er enn [[drama]], og et middelaldereksempel på et lesedrama. Disse seks dialogene er på rimet [[prosa]], med Terents' seks komedier som utgangspunkt; men i Hrosvits omskrivning går kyskhet og jomfruelighet seirende ut:
* *Gallicanus*
* *Dulcitius*
* *Callimachus*
* *Abraham*
* *Pafnutius*
* *Sapientia*
Den tredje boken består av to historiske skrifter på latinsk heksameter: *Gesta Ottonis* (= Ottos gjerninger) om og til [[Otto den store]]. Her opptrer også kvinnene i hans liv, slik som [[Adelheid av Det tysk-romerske rike|dronning Adelheid]]. *Primordia coenobii Gandeshemensis* er en historie om hennes klosterorden i årene [[846]]-[[919]]. Disse arbeidene er gått tapt.

== Referanser ==
<references/>

== Eksterne lenker ==
* [http://www.enotes.com/classical-medieval-criticism/hroswitha-gandersheim Hroswitha of Gandersheim c.935-c. 1002] – velfundert essay om Hrosvit og hennes forfatterskap
* [https://web.archive.org/web/20030506183405/http://www.valpo.edu/home/staff/kinnes/medieval/hroswitha.html Biography] hos The Prodigal Daughter Project
* [http://www.newadvent.org/cathen/07504b.htm NewAdent] – Noe udatert biografi hos Catholic Encyclopedia online
* [http://www.fh-augsburg.de/~harsch/hro_intr.html Latinsk inngang]  hos Bibliotheca Augustana
* [http://gallica.bnf.fr/scripts/ConsultationTout.exe?O=N093432 Faksimile bei Gallica]: [[Monumenta Germaniae Historica]] Writings in folio v4
* [https://web.archive.org/web/20050404221815/http://www.infacto.de/koenigin-editha/html/gestaeditha.html Oversettelse av *Gesta Ottonis'' (på tysk)]
* Nettsted for «Other Women's Voices» og lenker (engelsk)
* Om Guerrilla Girls On Tour's First Annual Hrosvitha Award (Første årlige Hrosvitha-pris)