open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Núath

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er **Núath** et tredekket område i den nordre delen av Beleriand. Det grenset i vest til fjellene som lå nordvest i vest Beleriand sør for Ered Wethrin, og i øst støtte den på Eithel Ivrin, kilden til elva Narog. Også elva Ginglith begynte i denne skogen.

Fordi denne skogen ikke dukker opp i boka *[[Silmarillion]]* ble den utelatt fra kartet over Beleriand.
Junior-VM i sjakk

**Junior-VM i sjakk** arrangeres for spillere under 20 år (spillerne må være under 20 år per 1. januar det året turneringen arrangeres).

Fire vinnere, Boris Spasskij, Anatolij Karpov, Garri Kasparov og Viswanathan Anand har fulgt opp seieren med å bli verdensmester for seniorer.

I 1986 ble det innført en separat turnering for kvinner.

## Vinnere (herrer)

## Vinnere (damer)

## Referanser
Askøybrua

**Askøybrua** er en hengebro i Vestland som gir fastlandsforbindelse fra Askøy til Olsvik i Bergen kommune. Broen har det tredje lengste brospennet i Norge, etter Hardangerbrua og Hålogalandsbrua, og var Skandinavias lengste hengebro da den ble bygget. Broen består av to kjørefelt, ett i hver retning, og en gang- og sykkelvei. Den har til sammen syv spenn. 

Den ble åpnet den 12. desember 1992 og er en del av fylkesvei 562.

## Mjellem & Karlsen Verft
Eierne av Mjellem & Karlsen Verft anla 1993 (etter åpningen) sak mot samferdselsdepartementet fordi Askøybrua hindret borerigger adkomst til verftet. Laksevåg verft mente seg av denne grunn påført et tap på nærmere kr 100 millioner, og fryktet å måtte gå til flere oppsigelser. Staten vant likevel rettssaken i Midhordland herredsrett, og verftseierne måtte betale kr 106.500 i saksomkostninger.

## Slutt på innkreving av bompenger
18. november 2006, nøyaktig klokken 12:00, ble det slutt med innkreving av bompenger. Etter 22 år med innkreving av bompenger var det blitt betalt inn 1,2 milliarder kroner til broen. Åtte av disse årene var det forhåndsbompenger på fergen, og de siste 14 årene skjedde innkrevingen ved bomstasjonen på Bergenssiden.

I 2014 ble det på nytt satt opp en bomstasjon ved brua og noen andre steder på Askøy som en del av Askøypakken. Dette finansierer veibygging i Askøy kommune. Bompengeinnkrevingen er planlagt avsluttet i 2033.

## Konstruksjonen
Det er Statens vegvesen selv som har stått som hovedprosjekterende av broen. Aas-Jacobsen har hatt ansvaret for prosjekteringen av ståldekket, hengekablene og innfestingen av disse.
Hovedspennet består av kassetverrsnitt i stål med en bredde på 15,5 m og en høyde på 3,0 m. Hovedkablene er i stål og består av 21 kabler bundet sammen, 7 stk. i 3 rader. Tårnene, pilarene og tilfartsdelene er bygd i betong. Den høyeste tillatte seilingshøyden under Askøybroen er 63,5 meter.

## Trafikkutvikling
Årsdøgntrafikken i over broen siden 2010.

## Referanser


## Se også
* Sotrabrua
* Olsviktunnelen
* Gamle Sotrabrua
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

## Eksterne lenker
* 
* Bergen byleksikon på nett, om Askøybrua
* Askøybrua på broer.no
* Aas-Jakobsen om Askøybrua (engelsk)
* Structurae om Askøybrua
Plastikk

**Plastikk** kan være:
* Plastikk (dans), kunsten å bevege seg harmonisk og vakkert 
* Plastikk (kunst), billedhoggerkunst, formende kunst, eller å kunne forme eller modellere noe
* Plast, et syntetisk materiale laget ved polymerisasjon. Betegnelsen plastikk brukes også om plast i dagligtale, men da med trykk på første stavelse.

## Referanser
Estolad

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var **Estolad** en vid slette i øst Beleriand.

Etter at de første mennene kom fra bak Ered Luin slo de seg ned i flere år på disse slettene før de flyttet videre sørover eller vestover.

Estolad ligger mellom elvene Celon og Gelion like vest for Thargelion.
Avialae

* ''Archaeopteryx'' (†)
* Ornithothoraces

**Avialae** er det vitenskapelige navnet på virveldyr som flyr ved å slå med fjærkledde vinger. Uttrykket brukes først og fremst i paleontologien for å beskrive de første flygende fuglene og deres etterkommere, og er sammenfallende med fugler. Det er i dag kjent flere dinosaurer med fjær, og også noen med lange fjær på forbeina («vinger» i ordets løseste betydning), men disse vingene har vært for små til å kunne fly med og må ha tjent andre funksjoner.
Gruppen omfatter dermed (nålevende) fugler samt fuglenes nærmeste fossile slektninger.
Grunnen atil at enkelte velger å bruke «Avialae» er at de ønsker å forbeholde «fugler» (Aves) for gruppens nålevende arter og deres felles stamfar, slik at urfuglen *[[Archaeopteryx]]* og enkelte av de andre tidlige fuglegruppene faller utenfor. Avialae er i dette systemet definert som alle etterkommere etter den felles stamfaren mellom moderne fugler og *Archaeopteryx*.

Avialae brukes av og til synonymt med klassen Aves. Bruken av de to begrepene kan være flertydig, avhengig om man legger anatomiske eller slektskapsmessige definisjoner til grunn. Avialae er definert utfra anatomiske kriterier og er utvetydig, mens Aves kan ha tre ulike betydninger:
# Nålevende fugler (Neornithes), dvs. fuglenes *[[kronegruppe]]* inkludert fossile arter som er nærmere beslektet med *noen* nålevende fugler enn med andre.
# Fugler pluss alle fossile arter som er nærmere beslektet med nålevende fugler enn med deres nærmeste nålevende slektninger (dvs krokodiller). Denne gruppen inkluderer  dinosaurer og trolig flyveøgler og omtales også med de vitenskapelige navnene Pan-Aves og Ornithodira.
# Alle organismer med flyvefjær. Denne gruppen er da identisk med Avialae.

Avialae er altså en delgruppe av Pan-Aves, og omfatter på sin side nålevende fugler (krongruppe Aves) som en av sine delgrupper.

* Avialae
** *[[Archaeopteryx]]*
** [Gruppe uten navn]
*** *[[Rahonavis]]*
*** *[[Jeholornis]]*
*** Pygostylia
**** Confuciusornithidae
**** Ornithothoraces
***** Enantiornithes
***** Ornithuromorpha
****** *[[Patagopteryx]]*
****** *[[Vorona (slekt)|Vorona]]*
****** Ornithurae
******* Hesperornithiformes
******* Carinatae
******** Ichthyornithiformes
******** Nålevende fugler

Kladogrammet i etterkommertreet (Avialae–Ornithothoraces) under følger Cau *et al.* (2015).

Kladogrammet i etterkommertreet (Ornithothoraces–Aves/Neornithes) under følger en forenklet versjon av Wang *et al.* (2015).

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sliul

En **sliul**, også kalt **sliel**, **pril**, **tust**, **slegel** og **banketre**,  er et gammelt treskeredskap utformet som et slagverktøy. Tresking er navn for det å få kornet skilt fra aksene det vokste på. Den besto av et skaft, som skulle være omtrent like langt som fra bakken opp til armhulen, og et tykkere trestykke omtrent en tredel så stort. De ble hengt sammen i en ende med en snor. Ved å svinge skaftet opp og ned i en slags sirkelbevegelse, ga en sliulen fart og kraft til å dunke løs kornet fra nekene som var lagt fram.

Sliuler var i bruk til de ble avløst av hånd- eller hestedrevne treskemaskiner. I Norge ble teknologien innført via Hedmark og Trøndelag det første tiåret av 1800-tallet, etter at  treskemaskiner i Sverige allerede var tatt i bruk fra 1750-tallet. Fra 1830-tallet hadde enklere hånddrevne treskemaskiner erstattet sliulen på mange gårder på de sentrale jordbruksbygdene. Enkelte steder på Vestlandet var sliulen i bruk fram til korndyrkingen tok slutt på 1950-tallet.

Navnet *sliul* henger sammen med verbet «å slå».


File:Hadeland museum - 9471886258.jpg|Demonstrasjon av tresking på Hadeland folkemuseum.
File:Battage à Fléau.jpg|Franske bønder som tresker med sliuler, bankeredskap, omkring 1270.
File:Tröskning med slaga i Hudene, Vg, 1903.JPG|Tresking med sliul (*trösking med slaga*) i Västergötland i Sverige 1903
File:Plougoulm gouel an eost 2007 battage au fléau.JPG|Franske bønder tresker korn med sliul under en landbruks- og kulturfestival i Bretagne i Frankrike i august 2007.


## Referanser


## Se også
* Drøfting av korn, rensing av korn der en fjerner agner (støtteblad) og støv
* Treskeverk, maskin som skiller det spiselige kornet fra aksene
* Nunchaku, karatepinner

## Eksterne lenker
*
Thomas Owen Clancy

Dr. **Thomas Owen Clancy** er professor i historie ved University of Glasgow i Skottland, hvor han leder avdelingen for gælisk historie. Han er også redaktør for *[[The Innes Review]]*, tidsskriftet til Scottish Catholic Historical Association. 

Clancys hovedarbeidsområder er utviklingen av kristendommen i Skottland i tidlig middelalder, skotsk poesi fra samme periode, gæliske, spesielt kristne, fortellinger fra middelalderen, skotske stedsnavn og helgendedikasjoner, walisiske fortellinger fra middelalderen og briter i de nordlige områdene. 

Hans far, Joseph P. Clancy, er kjent som en av de fremste oversetterne av walisisk litteratur.
Hadelandshøgda

**Hadelandshøgda** er en ås på grensen mellom Oslo og Lunner kommune. Den ligger mellom Skinnskattberget i øst og Store Sandungen i vest. Største høyde på åsen er 495 meter over havet, og toppunktet ligger i Lunner.

## Referanser
Dauvit Broun

Dr. **Dauvit Broun** (**David Brown**) (født 1961) er en skotsk historiker ved University of Glasgow.

Broun arbeider hovedsakelig med skotske og keltiske middelalderstudier.

## Referanser


## Eksterne lenker
* University of Glasgow, presentasjonsside
Cynthia Neville

**Cynthia J. Neville** (født 1950) er en canadisk historiker med skotsk og engelsk middelalder som hovedfelt. Hun leder historieavdelingen ved Dalhousie University i Halifax.

## Bibliografi
* *The Acts of Alexander III  King of Scots 1249-1286: Regesta Regum Scottorum Vol 4 Part 1*, Edinburgh University Press, Edinburgh, 2013
* *Land, Law and People in Medieval Scotland*, Edinburgh University Press, Edinburgh, 2010
* *Native Lordship in Medieval Scotland: The Earldoms of Strathearn and Lennox, 1170-1350*, Four Courts Press, Dublin, 2005
* *Violence, Custom and Law: The Anglo-Scottish Border Lands in the Later Middle Ages*, Edinburgh University Press, Edinburgh 1998

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dalhousie University, presentasjon av Dr. Neville
Rachael Scdoris

**Rachael Scdoris** (født 1. februar 1985 i Bend, Oregon) er en amerikansk hundekjører fra Oregon, USA. 

Scdoris, som er praktisk talt blind, har en sjelden øyesykdom (congenital achromatopsia) som gjør at hun er nærsynt, langsynt og fargeblind. 

## Biografi
Hun startet med hundekjøring som elleveåring i 1996, og deltok i sitt første hundeløp i 1997. Fire år senere blir hun med sine 16 år den yngste som fullfører The International Rocky Mountain Stage Stop Sled Dog Race. Hun er også den første blinde personen som gjennomfører dette løpet. 

Etter å ha fått avslag to ganger på søknaden om å delta i Iditarod bestemmer hun seg i september 2003 for å møte komiteen som godkjenner deltagere til dette hundeløpet. På dette møtet i Anchorage, Alaska får hun tillatelse til å delta i på visse betingelser. Hun må bruke et radiosamband med sin ledsager, og hun må gjennomføre noen kvalifiseringsrenn. I februar 2004 blir hun nummer 11 i et hundesledløp på ca. 560 km i Montana, mens hun i måneden etter havner på 6.-plass i et 644 km langt hundesledeløp i Minnesota. Rachael Scdoris var dermed kvalifisert til Iditarod 2005.

Etter å ha kjørt over 1100 km i Iditarod 2005 brøt hun ved sjekkpunktet Eagle Island etter at hundene hennes var blitt syke. Året etter stod hun igjen på startstreken sammen med ledsageren Tim Osmar, og lørdag den 18. mars 2006 kom hun til Nome som nummer 57 i Iditarod 2006. Hun er den første blinde personen som har fullført dette hundesledeløpet.

## Plasseringer i Iditarod

## Eksterne lenker
* 
* 
* Rachael Scdoris sin hjemmeside
Magne Simonsen

**Magne Simonsen** (født 13. juli 1988) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Han spilte for Molde Fotballklubb, hvor han ble seriemester i 2011. Han er oppvokst i Slemmestad.

Simonsen spilte for Fotballklubben Lyn før han gikk til Molde i vinterpausen 2009/10. Før 2016-sesongen meldte han overgang til Fredrikstad Fotballklubb.

## Meritter

**Molde FK**
* NM: (2) 2013, 2014
* Seriemester: (3) 2011, 2012, 2014

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Profil på lynfotball.net
Peter Heather

**Peter Heather** (født 6. august 1960 i Nord-Irland) er en britisk historiker, knyttet til Worcester College ved University of Oxford. 

Hans hovedarbeidsfelt er senantikken, men han er også kjent for sine studier av middelalderen og underviser i moderne historie.

## Referanser
TIHLDE

**TIHLDE** (**Trondheim** **IngeniørHoegskoles** **Linjeforening for** **Dannede** **Edbere**) er linjeforeningen for studenter på linjene dataingeniør, digital infrastruktur og cybersikkerhet, digital forretningsutvikling, digital transformasjon og informasjonsbehandling ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim.

TIHLDE ble stiftet 16. april 1993, med formål å fremme det sosiale og faglige tilbudet ved EDB-avdelingen ved Trondheim ingeniørhøgskole (TIH; nå en del av NTNU). Tidligere kunne man kun bli medlem dersom man deltok på innmeldingsseremonien i begynnelsen av hvert skoleår, men ved generalforsamlingen på høsten i 2018 ble det bestemt at oppmøte ved disse seremoniene skulle være frivillig, og gi medlemmet status som "installert".

## Se også
*Linjeforeninger ved NTNU
*Liste over studentorganisasjoner i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Richard Oram

**Richard D. Oram** (født 2. desember 1960) er en skotsk historiker og professor i middelalder- og miljøhistorie ved Universitetet i Sterling og var æresforeleser ved Universitetet i Aberdeen. Han er også direktør for Senteret for miljøhistorie og politikk (*Environmental History and Policy*) ved Sterling.

Han studerte ved Universitetet i St. Andrews hvor han tok sin doktorgrad på middelalderens Galloway. Dette arbeidet førte i 2000 til utgivelsen av *The Lordship of Galloway*. Han har også skrevet en biografi over kong David I av Skottland (2004) og Aleksander II av Skottland (2012). I tillegg har han skrevet bind 3 i *New Edinburgh History of Scotland* over Skottland i høymiddelalderen, kalt *Domination and Lordship: Scotland, 1070-1230* (2011).

I juni 2014 ble Oram utnevnt til president av Scottish Castles Association, en registrert veldedighetsorganisjon. Han er medlem av Society of Antiquaries of Scotland, en forening for bevaring av den skotske kulturarven.

## Bibliografi
Utvalgte verker

* (2000) *The Lordship of Galloway*. John Donald. ISBN 0-85976-541-5
* (2004) *David I : the king who made Scotland*. Tempus. ISBN 0-7524-2825-X
* (2004) *Melrose Abbey*. Sammen med Richard Fawcett. Tempus. ISBN 0-7524-2867-5. 
* (2011) *Domination and Lordship: Scotland, 1070-1230*. Edinburgh University Press. ISBN 978-0-7486-1496-7 (innb.), ISBN 978-0-7486-1497-4 (uinnb.)
* (2012) *Alexander II (1214-1249) King of Scots*, Edinburgh: Birlinn Ltd, ISBN 9781907909054.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «About me», egenpresentasjon på nettstedet til Universitetet i Stirling
* «Publikasjoner av Professor Richard Oram», Universitetet i Stirling
Mødal

**Mødal** ligger på Kvamskogen i Kvam kommune i Vestland. Stedet er et gammelt stølsområde og skieldorado for folk i Vestland. Spesielt vinterstid er dette et populært utfartssted for bergensere. Hvileplass før oppstigningen til Tveitakvitingen 1299 meter over havet.

## Navn

Stedet har på folkemunne blitt kalt *Negerlandsbyen,* og kom av at skiturister ofte tok pauser der og solte seg. Navnet har opphav fra 1950-tallet da folk satt der og solte seg. Navnet har vært omdiskutert i flere år.

I boken *Kvamskogen* av Svein O. Aadland, står blant annet dette om Negerlandsbyen:

*«Eit humoristisk namn frå omkring 1950, og knapt vondt meint. Men ordet neger har eit nedsetjande innhald i dag og det er lite truleg at namnet kunne ha kome opp no».* 

*«Etterkvart som skituristane inntok Mødal i førkrigsåra vart sjølve sætergrenda på Mødal ofte kalla Negerlandsbyen, sjølvsagt av di folk sat der og sola seg».*

## Referanser


## Kilder
*Kvamskogen av Svein Oldervoll Aadland, side 166,  besøkt 15. juli 2020
Portman Road

**Portman Road** er et fotballstadion i Ipswich, England og hjemmebanen til fotballklubben Ipswich Town FC. Portman Road ble åpnet i 1884 og har en kapasitet på 30&nbsp;300 sitteplasser. Publikumsrekorden er på 38&nbsp;010 tilskuere, fra kampen mot Leeds United FC i sjette runde i FA-cupen den 8. mars 1975.

## Eksterne lenker
* Stadiumguide.com – Home Park
* Internet Football Grounds Guide – Portman Road, Ipswich Town FC
Spissøybrua

**Spissøybrua** er en bjelkebro som krysser Gassasundet mellom Spyssøya og Klungervika på Bømlo i Hordaland. Brua er en del av Trekantsambandet, som forbinder Bømlo og Stord med fastlandet. Spissøybrua er 283 meter lang, og seilingshøyden er 7 meter. Brua ble åpnet den 27. desember 2000.

## Se også
*Bømlabrua
*Stordabrua
*Bømlafjordtunnelen

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

## Eksterne lenker
* Bilde av brua sett fra sørøst.
* Trekantsambandet – offisiell side
* scandion.no om Trekantsambandet
Ventelo

**Ventelo** var en norsk teleoperatør og leverandør av telekommunikasjonstjenester. Selskapet ble kjøpt av Phonero, etter at den tidligere eieren, investeringsselskapet EQT, solgte selskapet i september 2014. 

## Historie
Ventelo ble etablert i Kristiansand i 2001. I 2005 kjøpte selskapet opp Catch Communications, som like før dette hadde kjøpt BlueCom.

I 2006 ble det kjent at ekteparet Camilla Eek Clauson og Conrad Johan Clauson med familie kontrollerte selskapet, og i slutten av 2007 ble den norske virksomheten kjøpt av Bredbåndsalliansen.

Bredbåndsalliansen eide fra tidligere halvparten av teleselskapet BaneTele. Etter at Næringsdepartementet solgte sin andel til Bredbåndsalliansen i 2009, ble Ventelo og BaneTele slått sammen.

Investeringsfondet EQT inngikk avtale med de tidligere eierne om å overta Ventelo i desember 2011. Transaksjonen ble gjennomført i februar 2012.

Selskapet kommuniserte i mars 2012 at selskapet vil bli delt i en virksomhet knyttet til datakommunikasjon og en knyttet til telefoni. Merkevarenavnet Broadnet vil bli brukt for datakom-delen, og telefoni-delen vil bli videreført under merkevarenavnet Ventelo. 

I juli 2014 varslet EQT at det var inngått avtale om salg av Ventelo til Phonero. Den 1. september 2014 overtok Phonero 100% av aksjene i selskapet. 
1. januar 2015 fusjonerte Ventelo og Phonero, Phonero ble det nye navnet på selskapet. I 2016 ble Phonero selv kjøpt opp av Telia Company.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sletta kirke

**Sletta kirke** er en betegnelse som brukes på alle de tre kirkene som har stått på dette kirkestedet nord på øya Frøya i Trøndelag. Kirkestedet flyttet hit fra Sula i 1755.

## Historie
### 1755–1880
Den første kirka på Sletta ble bygd i 1755 og vigslet den 4. september 1755 av biskop Frederik Nannestad.

### 1880–1984
Bygningen ble i 1880 utbygd (etter tegninger av Henrik Nissen) til en av landets største trekirker med nesten 1000 sitteplasser. Den ble vigslet 30. september 1880 av biskop Andreas Grimelund. Sletta kirke brant ned til grunnen 8. juni 1984.

### 1990–
Etter brannen ble det stor debatt om byggingen av ny kirke, ikke om den skulle bygges, men hvor. Fem forslag i tillegg til det eksisterende kirkestedet ble lansert: Stølan, Hellesvik, Sistranda v/herredshuset, Sistranda v/internatet og Nordhammervik.

Det endte med at kirka ble bygd der den gamle stod. Den ble tegnet av Odd Østbyes tegninger, og byggearbeidet tok til våren 1988 og tok halvannet år. Kirka ble vigslet 21. oktober 1990 av biskop Kristen Kyrre Bremer.

Nye Sletta kirke er en moderne arbeidskirke med stort, lyst kirkerom med vakkert sidealter og sakristi. Kirkerommet er adskilt fra menighetssalen med skyvedører, slik at kirkerommet kan utvides til å romme 450 sitteplasser. Kirka har garderobe, toaletter, kjøkken og peisestue. I kjelleren er det flere rom, som blant annet er blitt brukt av søndagsskolen.

Orgelet er bygget av Gunnar Fabricius Husted Orgelbyggeri i Fredensborg i Danmark. Det har 20 stemmer. Klaviaturene: Manualomfang C – g´´´, 2x56 tangenter og pedaler C-f´ bestående av 30 tangenter. Orgelhuset er utført i massivt filippinsk mahognitre.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Orkdalsmenighetene
* Historier.no
Sandstad kirke

**Sandstad kirke** ligger ved Sandstad på Hitra i Trøndelag og ble innviet 11. juli 1888. Tegningene som ble benyttet ved kirkebyggingen er de samme som ble benyttet da Hallaren kirke på Frøya ble satt opp sju år tidligere, laget av arkitekt Henrik Nissen.

Kirka ble bygget på en tomt fra gården Sandstad, reist av byggmester Hovde. Kirkegården ble tatt i bruk i 1883. Dagens altertavle ble laget av Oskar Hokstad til kirkas 50-årsjubileum i 1938. I 1954–55 ble det gjennomført en større restaurering, og samtidig dekorerte Daniel Skipnes kirka innvendig, og laget brudestoler og tegnet lysekronene.

I 1909 ble fylkesvegen mellom Børøysund og Hamn åpnet, noe som gjorde landverts forbindelse enklere, blant annet til kirka, og det ble vanligere å ta seg dit med hest og karjol. Andre uten hest eller veg måtte fremdeles ro.

Sandstad nye gravplass ble anlagt vel en km unna, etter at gravplassen ved kirka var full i 1921.

På kirkegården i tilknytning til kirka er det reist en støtte til minne om lokale krigsseilere.

## Sogneprester (ufullstendig liste)
*Nils Kr. Jørstad 1887-1901
*Carl Peder Østby 1901-1911
*Anton Toralf Basberg 1912-1922
*Ole Rambeck Bugge 1925-1934
*Edvin Rein 1937-1958
*Jakob Storvik 1959-1967
*Arne Sjånes 1968-1974
*Arne Fauske 1974-1982
*Leif Thoresen 1982-
*Torbjørn Olsen -2001
*Anette Eneberg

## Referanser


## Litteratur
* Sandstad kirke 100 år 1888–1988 (Sandstad menighetsråd, 1988)
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Nordbotn kirke

**Nordbotn kirke** ligger ved Nordbotn på Fjellværsøya i Hitra i Trøndelag og ble innviet i 1900. Det er en laftet langkirke med 280 sitteplasser.

Det er kirkegård 100 meter sør for kirken samt på den andre siden av Botnviktjørna.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* Orkdal prosti om kirken
* 
* Omslag på jubileumsbok
Forsnes kapell

**Forsnes kapell** ligger ved Forsnes på Hitra i Trøndelag. Kapellet ble reist i 1763 på holmen Hakkbuan ved Kvenvær der den stod inntil den ble flyttet til Forsnes i 1935.

## Oppføring av kapellet på Forsnes
Nye Kvenvær kirke ble innviet 9. desember 1909. Den gamle kirken på Hakkbuan, som for lengst var blitt for liten for sognet, gikk da ut av bruk. Allerede under arbeidet med å planlegge den nye Kvenvær-kirka hadde diskusjonene om flytting av gammelkirka til Forsnes startet. De første vedtatte planene forelå i 1912, statlig tilskudd til flyttingen ble bevilget i 1919. Endelig avgjørelse i flyttesaken kom imidlertid ikke før i 1934. Før rivningen ble det søndag 23. september 1934 holdt en minnegudstjeneste i kirken på Hakkbuan, som da ikke hadde vært i bruk på 32 år. Kirken med 164 sitteplasser ble vigslet som Forsnes kapell 17. oktober 1935.

## Kirken på Hakkbuan

Før den kirken som senere ble flyttet fra Hakkbuan til Forsnes, hadde det på Hakkbuan stått et kapell fra 1500-tallet. Denne ble rammet av lynnedslag og brant ned 20. juli 1756. Kirken som er omtalt i denne artikkelen, ble reist på samme sted og innviet i 1763.

Kirkebygget slik det stod ferdig i 1763 var oppført av rundtømmer, uten tårn og sakristi. Kirken hadde 80 sitteplasser. Senere ble den tilbygget med galleri. På 1800-tallet ble kirkeskipet forlenget, tårn bygget og galleriet utvidet. Etter de siste utvidelsene i 1876 hadde kirken 170 sitteplasser.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Kvenvær kirke

**Kvenvær kirke** ligger ved Kvenvær på Hitra i Trøndelag og ble innviet 9. desember 1909. Beslutningen om byggingen ble gjort ved kgl.res. 14. mars 1908 og kirka er bygd på gården Steine. Arkitekt var Nils Ryjord.

Kirken erstattet Kvenvær gamle kirke på kirkestedet Hakkbuan på øya Hakkebuøya vest for Kvenvær, fra midt på 1400-tallet, og som ble revet i 1934, flyttet og gjenoppført som Forsnes kapell.

Det er ikke kirkegård i umiddelbar nærhet til kirken. Nærmeste gravplass er Eidsmyra gravplass.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Hitra kirke

**Hitra kirke** er en  korskirke i mur som ligger på Melandsjø på Hitra i Trøndelag. Den ble innviet 15. desember 1927. Kirken er bygget i lokal stein på en kvadratisk grunnplan, med et midstående klokketårn med kobberkuppel kronet med kors.  Arkitekt for kirken var Claus Hjelte.

Hitra kirke på Melandsjø ble bygd for å erstatte den gamle hovedkirken for Hitra prestegjeld, Dolm kirke, etter at denne brant ned natt til 3. februar 1920. Kirken skulle være sognekirke for Hitra sogn (tilsvarende daværende Hitra gamle kommune) og hovedkirke for prestegjeldet, som omfatter sognene  Hitra, Fillan, Sandstad og Kvenvær.

Restaurering og bevaring av Dolm kirke var et av hovedargumentene som ble framført for at den nye hovedkirken ikke kunne oppføres på ruinene etter denne. Før byggestart ble vedtatt, utviklet det seg imidlertid en klassisk lokaliseringsstrid. Hitra herredsstyre – som, ble det senere påpekt, hadde få representanter fra Dolm – vedtok 10. februar 1920 at den nye kirken måtte reises i området Hopsjø&ndash;Melandsjø. Fem dager senere, den 15. februar, sendte et folkemøte av alle stemmebrettigede på Dolm en protest til fylkesmannen i Sør-Trøndelag. Herredsstyret fastholdt imidlertid sitt vedtak, og søknad om å bygge kirken på det stedet det den nå står ble sendt til Kirkedepartementet den 17. februar 1920. 

Tillatelse til å bygge ny hovedkirke ble gitt ved kongelig resolusjon 23. november 1923, på betingelse av at Hitra kommune påtok seg ansvaret for vedlikehold av kirkeruinene på Dolm. 

Kirken ble bygget etter tegninger av arkitekt Claus Hjelte, uten at det ble utlyst arkitektkonkurranse. Byggekostnadene beløp seg til kroner 84&nbsp;000, mot budsjettert kroner 75&nbsp;000. Kroner 20&nbsp;000 av byggesummen ble dekket av Kirkedepartementet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Froan kapell

**Froan kapell** ligger på Sauøy i Froan i Frøya kommune i Trøndelag. Det stod ferdig i 1904 og ble bygd grunnet den lange reisetiden til Sletta kirke på Frøya, nærmere tre mil tildels over åpent hav.

Byggekomiteen ble ledet av væreier og grosserer Tobias Ulrik Borthen som også gav fri grunn til kapellet nord for den gamle Borthen-residensen på Sauøya. Fru Nina Borthen var en av ildsjelene i arbeidet med å samle inn penger til bygginga.

Froan kapell ble innvidd av prost Aarvold den 27. september 1904. Kapellet fikk fem gudstjenester hvert år og fra 1906 også konfirmasjon.

Kapellet er bygget som en langskipkirke av tre i sveitserstil med tårn, med klare innslag av nasjonalromatikk og dragestil. Buen over vinduene er kopi av glugger i Urnes stavkirke. Døpefonten er av kleberstein og har utsmykning av ornamentikk som er kopier av 1100-talls ornamenter i Nidarosdomens nordskip. Stol og bord i koret i ren dragestil. Orgelet er et ordinært husorgel. Det er satt på kasse med løse, falske piper oppe på orgelet.

I forbindelse med 100-årsjubileet i 2004 ble kapellet restaurert.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Måøy kapell

**Måøy kapell** ligger på Måøya i Mausund i Frøya i Trøndelag og ble opprinnelig konstruert i en rektangulær form som bedehus i 1939. Bygningen ble bygd ut og innviet til kapell i 1975. Byggverket er i tre og har 250 sitteplasser.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Sula kapell

**Sula kapell** står på Sula i Trøndelag på det som er Frøyas eldste kirkested trolig fra 1400-tallet. I 1755 ble kirken flyttet til Sletta på Frøya. Sula fikk på ny et gudshus i 1925 da det ble bygd et kapell på den gamle kirketomta.

En lokal, sjøllært mann, Martin Pettersen, hadde tegna kapellet og hadde tilsyn med bygginga. Det er et kombinert kapell og forsamlingshus.

I vestenden er et tilbygg i to etasjer, med forsamlingssal i andre etasje. Selve kapellet har 200 sitteplasser.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Historier.no
Hallaren kirke

**Hallaren kirke** ligger på Storhallaren i Frøya i Trøndelag og ble innviet i 1881. Bygningen er en langkirke i tre fra med 400 sitteplasser. Koret er i østenden, og tårn og hovedinngang i vest.

Kirken er tegnet av samme arkitekt som gamle Sletta kirke, Henrik Nissen, og oppført av byggmester Kristian Hovde. Sandstad kirke på Hitra ble sju år senere bygd etter de samme tegningene som Hallaren kirke.

Veggene er av laftet tømmer, utvendig bordkledd og innvendig panelt. Den har ikke noen bærende søyler innvendig så det er bare langveggene med sine strekkfisker som bærer det tunge skifertaket. I koret er det foruten alter og alterring en innebygget klokkerstol på sørsiden.

På østveggen i koret er det høyt oppe et femfags vindu med farget glass i rødt og blått. Ved senere restaurering ble det innvendig dekket med fem malerier. På sidene av koret er det to tilbygg – sakristi – med hver sin inngang. Det mot nord er for presten og det søndre for mødre med dåpsbarn. Vanlig betegnelse har vært «skrifthuset» og «barnhuset».

I vestenden av kirken er det et galleri som også ble utformet med tanke på fremtidig orgel. På hver side av tårnfoten – våpenhuset – er også tilbygg. Det nordre har trapp opp til tårnet og galleriet. Det mot sør har et rom som gjennom tidene har vært brukt til forskjellige formål, først bibliotek, nå toalett.

Hallaren kirke er bygget i rundbuestil når det gjelder utforming av kor, vinduer og dører.

Orgelet fra 1915 har ett manual og pedal og omfatter seks stemmer. Det er av den pneumatiske type, det vil si trykkluft leder impulsene gjennom blyrør fra tangenter og register til pipeseksjonen. Bygget av orgelbygger Lønseth fra Steinkjer.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* Orkdalsmenighetene
* Utdrag fra Frøyaboka
*
Fillan kirke

**Fillan kirke** ligger ved Fillan på Hitra i Trøndelag og ble innviet den 16. september 1789. Fillan kirke ble oppført av byggmester Fredrich Bertelsen Ødegaard.

Kirka er den eldste eksisterende på Hitra og avløste den mindre Vår Frelsers kirke reist i 1686 da kirkestedet på Hestøya vest for Ulvøya og Ulvan kirke ble flyttet.

Noen gjenstander fra Vår Frelsers kirke er bevart, blant annet prekestolen, altertavlen, døpefonten og noe alterutstyr. Altertavlen fra 1691 forestiller Christian IVs syn - «Den blødende Kristus». Den gamle altertavlen lå lenge på kirkeloftet til Kristian Skaget tok seg av den og fikk den innrammet og restaurert. Den ble hengt opp i kirken i 1927. Kirkens nye altertavle er fra 1880 gitt av kirkesanger Sivertsen.

Fillan kirke har en lukket veggstol i samme høyde som galleriet. Dette er *Ansnesstolen*, bekostet av fru Pauline Ansnes fra Ansnes og oppsatt av Riberfamilien. Den er sannsynligvis oppsatt da kirken ble bygget. Etter tradisjonen kan bare folk fra Ansnes sitte i denne veggstolen. Det eksisterende galleriet ble ikke satt opp før mot slutten av 1800-tallet.

I 1880 og 1890-åra ble Fillan kirkegård avlastet da det ble anlagt kirkegårder på Sandstad og på Nordbotn. Innhitterværingene fikk egen kirke i 1888, da Sandstad kirke ble bygd.

På kirkegården ved Fillan kirke ble det i 1979 reist en bauta til minne om fiskere som er kommet bort på havet. Den ble avduket av biskop Tord Godal.

## Referanser


## Litteratur
* Svein Bertil Sæther: *Fillan Kirke – to hundre år : 1789 – 1989* &ndash; Hitra bygdesamling / Fillan menighetsråd, eget forlag (1989)
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Titran kapell

**Titran kapell** står på et gammelt kirkested på Titran i Frøya i Trøndelag, som ble nedlagt 1780. Bedehuset ble bygd i 1873 etter en lokal pengeinnsamling. Den første skolelæreren på stedet, John A. Widtzø og hans svigerfar, statslosen Peder Olsen Gaarden var primus motor i innsamlings- og planleggingsarbeidet. Bygningen var opprinnelig helt åttekantet og skal være bygget etter modell av kapellet på Seminariet i Klæboe (Klæbu) der Widtzø hadde studert. Widtzøs sønn, John A. Widtsoe (1872-1952), ble i USA en av lederne for Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige. Tårnet på toppen blir båret av fire søyler (stolper) inne i huset.

I 1912 ble bedehuset ombygd til kapell ved at det ble påbygd våpenhus i vestenden og kor med dåps- og prestesakristi på østenden. Bygget er i treverk. Bedehuset var helt åttekantet og bygget ble mer langstrakt utvidelsen. Kommunen overtok kapellet etter andre verdenskrig.

Ved 50-års markeringen etter Titran-ulykken i 1949 ble det reist en bauta ved kapellet der navnene til de 140 omkomne er inngravert.

Fra middelalderen til 1770-årene var det en liten kirke på Titran, omtrent der Titran kapell står. Bygget forfalt og siste gudstjeneste var i januar 1774.

## Litteratur
* 
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Historier.no
Frimod Joensen

**Frimod Martin Sigvald Joensen** (født 2. mai 1915 på Sandur, død 1997) var en færøysk billedkunstner. Han var autodidakt. Separatutstillinger i Tórshavn, København og Reykjavík. Bilder finnes i Listasavn Føroya og i Sveriges Riksdag.

Fil:Faroe stamp 274 frimod joensen - self portrait.jpg|Selvportrett (1967) på frimerke fra 1995
Fil:Faroe stamp 273 frimod joensen - woman.gif|*Kona (kvinne)* (1974) på frimerke fra 1995


## Referanser


## Eksterne lenker
* Listasavn Føroya biografi og bilder
* Kunstindeks Danmark utfyllende biografi og bibliografi
Frederic Hauge

**Frederic Hauge** (født 1965) er en norsk miljøaktivist og leder av miljøstiftelsen Bellona. I en alder av 20 år stiftet Hauge i 1986 miljøstiftelsen Bellona sammen med Rune Haaland. Han var som ung aktiv i Natur og Ungdom. Aksjonsformene hans har ført til at han har blitt arrestert og bøtelagt en rekke ganger. Hauge har i årenes løp drevet organisasjonen frem til å bli en viktig faktor i miljøvernarbeidet i Norge.

I 2007 ble Hauge valgt til viseformann i Europakommisjonens teknologiplattform for CO2-håndtering (ZEP), og oktober samme år kåret det amerikanske nyhetsmagasinet *[[Time Magazine]]* ham som en av verdens miljøhelter (sammen med blant andre Al Gore og Robert Redford).

## Historikk
Hauge var organisasjonssekretær i Natur og Ungdom fra 1985 (20 år gammel) og ble samme år for første gang portrettert på NRK-TV. Hans første profilerte aksjon var samme år mot Hydro Polymers på Rafnes. Tre aktivister fra NU, blant dem Frederic Hauge, klatret opp i et destillasjonstårn på Hydro Rafnes og hang ut et banner med tittelen *Fem år med EDC Hva gjør SFT*.

Hauge stiftet Bellona 16. juni 1986 og har siden midten av 80-tallet deltatt i flere demonstrasjoner og aksjoner mot forskjellige industrianlegg og områder med giftdeponier rundt om i landet.

På vei til en konferanse høsten 1989 sammen med Morten Harket ble Hauge arrestert i Osaka i Japan, etter at tollere fant seks gram hasj i sigarettpakken hans. Saken ble senere henlagt. I 2006 ble Hauge nok en gang arrestert, denne gangen etter at en politihund ble oppmerksom på ti gram hasj i lommene hans under Stavernfestivalen utenfor Larvik. Denne gang vedtok Hauge en bot på 10 000 kroner for oppbevaring.

Fra 1996 var Hauge og Bellona sterkt engasjert i rettssaken mot den tidligere russiske ubåtkapteinen og miljøverneren Aleksandr Nikitin som på grunn av sitt samarbeid med Bellona ble tiltalt for forræderi og spionasje. Nikitin risikerte dødsstraff, og saken fikk internasjonal oppmerksomhet. Aleksandr Nikitin ble frifunnet i 1999. Bellona hadde millionutlegg i forbindelse med denne prosessen.

Hauge har siden midten av 1990-tallet markert seg som en sterk motstander av bygging av tradisjonelle gasskraftverk i Norge. Han har i den forbindelse nedlagt mye arbeide for at Norge skal satse på CO<sub>2</sub>-frie gasskraftverk. Fra 2001 har han også markert seg som motstander av planene om en eventuell oljeboring i Lofoten, Vesterålen og Senja. Hauge, som har seks barn, giftet seg på nytt i 2014 med Ingrid Kristensen, som også arbeider i Miljøstiftelsen Bellona.

## Priser
* 1988  Karl Evangs pris
* 1997 Readers Digest European of the Year
* 2000 Fredrikkeprisen, Norske Kvinners Sanitetsforenings pris
* 2007 TIME Magazine - Hero of the Environment
* 2007 Olav Selvaags minnepris

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Al Oerter

**Alfred Adolf «Al» Oerter jr.** (født 19. september 1936 i Astoria, New York, død 1. oktober 2007 i Fort Myers, Florida) var en amerikansk friidrettsutøver som vant fire påfølgende OL-gull i diskos.
 
Han begynte å trene diskos i 1954 ved University of Kansas. Han var 1,93 meter høy og veide hele 127&nbsp;kg, en godt egnet kroppsbygning for en kaster.

## OL-gullene
* Han debuterte i olympisk sammenheng i Melbourne under OL 1956. Han var ikke blant favorittene, men vant med et kast på 56,36 m.
* Under OL 1960 i Roma vant han med 59,18 m, og slo verdensrekordinnehaveren Rink Babka fra USA, som måtte nøye seg med sølvmedaljen.
* I 1962 satte han for første gang verdensrekord og var favoritten foran OL 1964 i Tokyo. Til tross for en nakkeskade, og at han på grunn av smerter måtte stå over siste kast, vant han sin tredje gullmedalje.
* I Mexico by satte han, 32 år gammel, igjen olympisk rekord, og var den første friidrettsutøveren som tok gull ved fire OL på rad. Etter OL i Mexico la han opp som idrettsutøver.

## Comebacket
Han gjorde comeback i 1976, med OL i Moskva i 1980 som mål. Han greide fjerdeplass i kvalifiseringen (det amerikanske mesterskapet), og kom ikke med blant de tre som fikk OL-plass. Dette året valgte USA å boikotte lekene i Sovjetunionen. Tross dette noterte han seg for karrierebeste dette året. 43 år gammel kastet han 69,46 meter.

## Ettermæle
Etter karrieren var Oerter flaggbærer av det olympiske flagget under Sommer-OL 1984, og han løp den olympiske ild inn på stadion i forbindelse med Sommer-OL 1996.

Oerter ble senere utøver av abstrakt malerkunst.

## OL-medaljer
* 1956  Melbourne -  **Gull** i friidrett, diskos  USA
* 1960  Roma -  **Gull** i friidrett, diskos  USA
* 1964  Tokyo -  **Gull** i friidrett, diskos  USA
* 1968  Mexico by -  **Gull** i friidrett, diskos  USA

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Espeland (Arna)

**Espeland** er et tettsted i Arna i Bergen kommune i Hordaland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Espeland ligger midt på Bergenshalvøyen. 580 «Hardangervegen» går gjennom Espeland.

Espeland stoppested beliggende ved Janusfabrikken var i ordinær bruk frem til Bergensbanens forkortelse 1.8.1964. Ekspedisjons- og privetbygningens diagonale plassering i forhold til jernbanen skyldes at det tidligere lå et kort sidespor her som ble benyttet av fabrikken.

Per 2018 stopper veterantoget på Gamle Vossebanen her på signal. Espeland planovergang fikk automatisk vegsikringsanlegg i 2018.

## Museum
Espeland fangeleir var en beryktet fangeleir under Andre verdenskrig.

## Næringsvirksomhet



*Janus / Janus historikk
*Oleana

## Lag og organisasjoner
*Alliansekorpset Arna

## Eksterne lenker
* Gamle Vossebanen
Eskimo (tekstil)

: **''Eskimo** har flere betydninger.*
*'Eskimo''' er et tykt stoff av fin ull eller ullblanding som er vevet dobbelt og ruet på vrangen. Dyffel er en tykk ullvevnad av eskimotype. Eskimo er svært varmeisolerende og brukes blant annet til å sy frakker og kåper. Eskimo brukes også som betegnelse for tykt bomullsstoff. Utsiden (retten) har ofte en struktur som motstår fuktighet mens baksiden ofte er ruet for å isolere godt. Til baksiden brukes ofte billige garnkvaliteter blandet med shoddy.

## Referanser
Steve Cooreman

**Steve Cooreman** (født 29. desember 1976) er en belgisk fotballspiller som for øyblikket er kontraktsløs. Han har tidligere spilt for Hamarkameratene. Han gikk gratis til Hamar-klubben fra den belgiske eliteserieklubben Gent foran 2006-sesongen, og var tilsiktet en rolle på høyreback som erstatter for sin landsmann Axel Smeets.

Cooreman signerte kontrakt med klubben etter å ha imponert daværende hovedtrener Frode Grodås på en treningskamp på La Manga, og fikk sin tippeligadebut for HamKam mot Viking den 9. april 2006. Han regnes for å være en hurtig spiller med et markant skuddbein og lange innkast som sitt spesialfelt. 

Han har for øvrig etter sin ankomst til Kamma ikke klart å spille seg til fast plass i førsteelleveren, noe alvorlige fotskader kan være forklaringen for. Som et resultat av dette skal Cooreman angivelig ha fått beskjed av trener Arne Erlandsen om at klubben ikke stod i veien for eventuell overgang til andre klubber.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* HamKam.no – Spillerprofilen til Cooreman
Christian Matras

:*For den franske filmfotografen av samme navn: se [[Christian Matras (filmfotograf)]]


*'Christian Matras*' (1900&ndash;1988) var en [[Færøyene|færøysk]] språkforsker og forfatter.

Han var sønn av kjøpmann og lagtingsmann [[Joen Michael Matras]] og hustru Anna Elisabeth Poulsen. Matras vokste opp på Viðareiði og gikk [[Tórshavn]] sammen med de jevnaldrede, senere forfatterkollegene [[William Heinesen]] og [[Jørgen-Frantz Jacobsen]]. Han studerte nordisk ved [[Københavns Universitet]], og leverte doktoravhandling i 1933. Fra 1952 var han dosent  ved universitetet, før han i 1965 vendte tilbake til Færøyene som professor og leder av det *Færøyske fakultetet* ved [[Froðskaparsetur Føroya]].

Hans arbeider omfatter færøysk litteratur-, språk- og kulturforskning. Christian Matras var også kjent for sine dikt, især for naturlyrikken, og for oversettelser til og fra færøysk.

Matras' første storverk var *Føroysk&ndash;donsk orðabók = Færøysk&ndash;dansk ordbok]' sammen med Mads Andreas Jacobsen i 1928. Siden har *Matras og Jacobsen* vært et synonym for denne klassikeren som kom i nye utgaver i 1961, 1977 og 1995.

Matras utga også viktige utgaver av Jens Christian Svabos og Johan Henrik Schrøters tidlige verk. Disse var de første, som skrev på færøysk og de var derfor nødt til å selv skape en færøysk ortografi. Denne var mere fonetisk enn V.U. Hammershaimbs senere rettskrivning.

Stor betydning for færøysk litteratur hadde også utgaven av *[[Føroya kvæði]]: corpus carminum Færoensium*, innsamlet av Svend Grundtvig og Jørgen Bloch i 1800-tallet. De færøyske kvadene er her dokumentert i 7 bind, og utgjør en viktig del av den færøyske kulturarv.

Matras oversatte flere bøker til færøysk: Gullivers reiser, Voltaires Candide, bøker av Heinesen og Jørgen-Frantz Jacobsens roman Barbara, som i 1939 ble skrevet på dansk, og først i 1972 fantes på heimemålet. For fullstendig oversikt over Matras' verk, se artikkelen i dansk Wikipedia.

## Matras på norsk

* *Dikt fra Færøyene : et utvalg dikt*. oversatt og presentert av Anne-Kari Skarðhamar ; illustrasjoner: William Heinesen. Utgitt av Norsk-færøysk lag, 1993. 120 s.

## Sekundærlitteratur
* W. Glyn Jones: "Nature and Man in Christian Matras's Poetry". I: *Scandinavica*, XIX, 1980, s. 181-97.
* Anne-Kari Skarðhamar: "'Growing up on the Edge of the Abyss'. Childhood Impressions in the Poetry of Christian Matras". I: *Scandinavica*, XXXV, 1996, s. 71-104.
* Anne-Kari Skarðhamar: "'Hella, hugur og tið' – tidserfaring i Christian Matras' diktning". I: *Nordisk litteratur og mentalitet*. 2000, s. 485-92.
* Anne-Kari Skarðhamar: "Det farlige, det frygtelige, det mægtige’. Christian Matras’ naturlyrik". *Edda*, 2001, s. 396-405.
* Anne-Kari Skarðhamar: *Poetikk og livstolkning i Christian Matras' lyrikk : med et tillegg om Matras og færøysk lyrikk*. Oslo: Unipub Forl, 2002 (Annales Societatis Scientiarum Færoensis : Supplementum ; 31). Doktoravhandling. – ISBN 82-7477-086-2 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Rit.fo (på engelsk og færøsk)
* nynorsk.no – "Æresborgar av Viðareiði" 
* Dag og Tid intervju med Skarðhamar om doktoravhandlingen
REM-søvn

:*REM har [[R.E.M. (andre betydninger)|andre betydninger]]*
**REM** (forkortelse av engelsk **Rapid Eye Movement**, «hurtig øyebevegelse») er en betegnelse på det søvnstadiet hvor hjernebølgene blir målt til å være nesten lik som når vi er våkne, men skjelettmuskulaturen er avslappet. En kan se hurtige øyenbevegelser på personer som er i dette stadiet, derfor har det fått betegnelsen Rapid Eye Movement. De fleste drømmer skjer på dette stadiet.

## Søvnstadier
Søvn deles i 3 faser (lett søvn, dyp søvn og REM-søvn). Mennesker sover i cirka fem påfølgende sykluser på rundt 90 minutter der alle fem stadier kan inngå i hver syklus og der REM avslutter hver syklus. 

NREM-søvn (ikke-REM-søvn) har tre stadier (tidligere 4): 1 og 2 som er lett søvn og 3 som er dyp søvn. I dyp søvn er hjernenaktiviteten langsom og muskelspenningen lav. Den dypeste delen av denne søvnen, deltasøvn, er viktig å ha for neste dag. De første syklusene i en normal søvnperiode er dominert av NREM. Det første REM-stadiet varer rundt 10 min, det andre og tredje varer litt lengre. Det siste stadiet av REM-søvn i løpet av natta, varer i opp til 90 minutter.

Alle drømmer helst i REM-stadiene (også kalt *drømmesøvn*). Hjernebølgene er nesten de samme som i våken til stand, men muskulaturen er avslappet og paralysert. Kompleksiteten og intensiteten i de synlige forestillingsbildene og drømmenes bisarrhet når sitt høyeste nivå i REM-søvn.

Nyere forskning viser at det er mulig å drømme under NREM-søvn, men det er en kvalitativ forskjell med hverdagstanker, ensformige og enkle tanker og eksekutiv tenkning (resonnering, problemløsning, beslutningstaking osv.).

I REM-søvn og NREM-søvn blir det oftest drømmehallusinasjoner, men mindre eksekutiv tenkning, jo senere på natten søvnstadiene forekommer. I dette er NREM-drømmer lik REM-drøm når førstnevnte er sent på natten.

## Referanser


## Se også
* Søvn
* Søvnparalyse
* Drømmer
Tønsberg flyplass, Jarlsberg

**Tønsberg flyplass, Jarlsberg**, oftest bare kalt *Jarlsberg flyplass*, ligger på Nordre Ås, 3 km nordøst fra tettstedet Sem (Tønsberg) i Vestfold. 

Flyplassen har en rullebane på 800 x 18 meter med asfaltdekke. Baneretningenen er 18 og 36. ICAO-kode er ENJB. Driften av flyplassen utføres av Jarlsberg Luftsportssenter AS. Det opererer flere klubber fra Jarlsberg, deriblant Tønsberg Flyveklubb, slik at det er et rikt luftsportsmiljø med motorfly, sportsfly, modellfly, seilfly og fallskjerm på plassen. 

Jarlsberg ligger i nordlige del av Torp kontrollsone og under Farris TMA, slik at tårnet på Sandefjord lufthavn, Torp må kontaktes både ved ankomst og før avgang.

## Historie
Flyplassen ble anlagt av tyske soldater i august 1940 som en improvisert flyplass med falske installasjoner for å narre fiendtlige rekognoseringsfly. Helt på slutten av krigen ble Jarlsberg oppgradert til nødlandingsplass og *«Platzkommando Tönsberg»* ble opprettet. Arbeidet på rullebanen ble utført av russiske krigsfanger. Etter krigen ble plassen tatt i bruk av luftforsvaret og senere kjøpt av kommunen, og ble benyttet til rute, taxi- og skoleflyging. Det har blitt avholdt en lang rekke populære flystevner på stedet, det første allerede i 1937.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tønsberg Flyveklubb
* Jarlsberg Luftsportssenter
* Tønsberg Fallskjermklubb

* Om Jarlsberg flyplass i ''Bygdebok for Sem og Slagen'' fra 1963
Kabin

**Kabin** (engelsk: *cabin*) er et lukket oppholdsrom ombord i et skip, fly og (sjeldnere) tog eller bil.  Andre ord som brukes på norsk er *lugar* eller *kahytt*.  Avledninger: førerkabin, **passasjerkabin**. 

## Referanser
Vardar

**Vardar** (makedonsk: Вардар, gresk: Αξιός – *Axios*) er ei elv på Balkan. Den har et nedbørfelt på , og en lengde på .

Vardar er viktig for landbruket i Nord-Makedonia, og renner gjennom byene Gostivar, hovedstaden Skopje og Veles. Elva krysser nesten hele landet fra nord til sør, og fortsetter deretter inn i Nord-Hellas, der den renner ut i Thermaikosbukta vest for Thessaloniki.

Vardar-dalen utgjør sammen med vassdragsområdet til elva Velika Morava en sentral transportkorridor mellom Egeerhavet og Sentral-Europa med Europavei 75 og jernbanen fra Niš i Serbia til havnebyen Thessaloniki.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Viken Skog

**Viken Skog SA** er et skogeiersamvirke med over 9 000 andelseiere på Østlandet. Viken Skog-konsernet omsetter en tredjedel av alt tømmer i Norge. Det  er ca. 90 ansatte i morselskapet, og 190 ansatte totalt i Viken Skog-konsernet som omsetter årlig for ca 2,5 milliarder kroner. Viken Skog har også betydelig eierposisjoner i andre deler av verdikjeden. Hovedkontoret ligger i Hønefoss, med regionkontorer i Askim, Nannestad, Dokka, Kongsberg og Revetal.  

Skogeiersamvirket bistår andelseierne med skogbruksplaner og planlegging av drifter, og formidler kontakt med skogsentreprenører. Andelseiernes tømmersalg går gjennom andelslaget, som avtaler virkespriser med kjøperne.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Viken Skog