open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fuerteventura

**Fuerteventura** er en spansk øy. Den er en av Kanariøyene i Atlanterhavet utenfor kysten av Afrika.

Øya har et areal på 1660 km². 

Fuerteventura er en del av provinsen Las Palmas. Den har et folkevalgt øyråd (*cabildo insular*) og er inndelt i seks kommuner:

*Antigua
*Betancuria
*La Oliva
*Pájara
*Puerto del Rosario
*Tuineje

Administrasjonssenteret ligger i Puerto del Rosario. Det bor totalt 74&nbsp;983 mennesker på øya (2003).

Hovednæringen er turisme. Det første turisthotellet ble bygd i 1965. Fiske og jordbruk var det lokalbefolkningen levde av før turismen sitt inntog.

## Eksterne lenker
* Cabildo de Fuerteventura (Offisiell side, på spansk)
* Fuerteventura Turismo  (spansk, engelsk og tysk)
*  
* Fuerteventura 360º 
* Fuerteventura – Den offisielle nettsiden for turisme på Kanariøyene
* Liste over alle plantearter på øya - *Flora de Canarias*
Honolulu

**Honolulu** er den største byen og hovedstaden i den amerikanske delstaten Hawaii. 
Byen ligger ved den sørøstlige kysten på øya Oahu. Byen har et innbyggertall på omkring 377&nbsp;000. Honolulu er kjent for bydelen Waikiki og stranda Waikiki beach.

Honolulu er USAs sørligste vestligste by, og et viktig finansielt sentrum for hele Stillehavsregionen. Byens økonomi består hovedsakelig av turisme.

Honolulu betyr «skjermet havn» eller «rolig havn». Byen har vært hovedstaden på Hawaii siden 1845 og fikk historisk anerkjennelse fra angrepet på Pearl Harbor av Japan i nærheten av byen 7. desember 1941.

### Noen distrikter i Honolulu
* Downtown Honolulu
* The Arts District Honolulu 
* The Capitol district
* Kakaʻako
* Ala Moana
* Waikīkī
* Nuʻuanu
* Pauoa
* Waialae
* Kahala

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Medlem

**Medlem** kan bety

*et menneske som er med i en forening, en gruppe, en klubb, en organisasjon, et utvalg, et lag eller lignende.
*et synonym til element når det i matematikk er snakk om et objekt som er med i en mengde.
Jiamusi

**Jiamusi** (kinesisk: 佳木斯; pinyin: *Jiāmùsī*; Wade-Giles: *Chiā-mù-ssū*) er en storby og by på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i det nordøstlige Kina.  Befolkningen innenfor det urbane området anslås (31. desember 2001, offisielt overslag) til 591&nbsp;000.

Byen er en viktig elvehavn ved Songhuaelvens nedre løp. Den omfattende tung- og lettindustri i byen er for det meste statseid, og er blitt akterutseilt av den økonomiske utvikling i landet slik at arbeidsløsheten har økt. Jiamusi har jernbaneforbindelse til Harbin, Nord-Korea og Russland. 

Byen var tidligere hovedstaden for provinsen. 

Byen har et kjent universitet, Jiamusiuniversitetet (佳木斯大学).

## Samferdsel
Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.

Kinas riksvei 221 løper gjennom området. Den begynner i Harbin og løper til Tongjiang, begge i Heilongjiang.

## Administrative enheter
Jiamusi byprefektur har jurisdiksjon over 5 distrikter (区 *qū*), 2 byfylker (市 *shì*) og 4 fylker (县 *xiàn*). 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Yichun (Heilongjiang)

**Yichun** (kinesisk: 伊春; pinyin: *Yīchūn*; Wade-Giles: *Ī-ch'ūn*) er en by på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i det nordøstlige Kina.  Befolkningen innenfor prefekturgrensene anslås (31. desember 2001, offisielt overslag) til 803&nbsp;000.

Prefekturet er svært skogrikt.

## Administrative enheter
Yichun byprefektur har jurisdiksjon over 10 distrikter (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*) og ett fylke (县 *xiàn*).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jilin (Jilin)

**Jilin** (kinesisk: 吉林; pinyin: *Jílín*; Wade-Giles: *Chí-lín*) er en by på prefekturnivå sentralt i provinsen Jilin i det nordøstlige Kina.  Befolkningen innen bygrensene var i 2010 på 1,98 millioner, mens hele prefekturet hadde 4,4 millioner innbyggere.

Jilin ligger ved elven Songhua, og har elvehavn. Byen er et jernbaneknutepunkt i området, og er et handels- og industrisenter. Her er stor kjemisk industri og cellulose- og papirfabrikker. Det produseres eller raffineres også olje, kunstgjødsel, sement, tømmer og sukker. Jilin var hovedstaden i provinsen av samme navn frem til 1954.

## Historie
Jilin er en av de eldste byene i nordøst Kina, og var en sentral by for det mandsjuriske folket før Qing dynastiet. I 1913 fikk den jernbaneforbindelse til Changchun. 

Under det japanske styret mellom 1931 og 1945 ble det bygget mye tungindustri i byen.

## Administrative enheter
Byprefekturet Jilin har jurisdiksjon over fire distrikter (区 *qū*), fire byfylker (市 *shì*) og ett fylke (县 *xiàn*).

## Samferdsel
Kinas riksvei 202 løper gjennom området. Den begynner i Heihe i provinsen Heilongjiang, passerer gjennom Harbin og Shenyang, og ender i Dalian ved Gulehavet.

Kinas riksvei 302 løper gjennom området. Den går fra Hunchun i provinsen Jilin til Ulanhot i Indre Mongolia.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Daqing

:*Denne artikkelen handler ikke om [[Daqin]], det gamle kinesiske navnet på [[Romerriket]].*

**Daqing** (forenklet kinesisk: 大庆; tradisjonell kinesisk: 大慶; pinyin: *Dàqìng*; Wade-Giles: *Tà-ch'ìng*) er en by på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i det nordøstlige Kina.  Befolkningen innen bygrensene anslås (31. desember 2001, offisielt overslag) til 861.000, men hele prefekturet har 1,4 millioner innbyggere.

*Daqing Oilfield Company Limited* har hovedkvarter i Daqing og er operatør på Daqingfeltet, som er verdens fjerde største oljefelt.

## Administrative enheter
Daqing byprefektur har jurisdiksjon over 5 distrikter (区 *qū*), 3 fylker (县 *xiàn*) og ett autonomt fylke (自治县 *zìzhìxiàn*). 

## Norsk misjon
Norsk luthersk misjonsarbeid tilknyttet Norsk Luthersk Misjonssamband pågikk i dette området i 1930- og 1940-årene.

## Samferdsel
Kinas riksvei 301 går fra Suifenhe via blant annet Mudanjiang, Harbin og Qiqihar til Manzhouli i Indre Mongolia.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Qiqihar

**Qiqihar** (forenklet kinesisk: 齐齐哈尔; tradisjonell kinesisk: 齊齊哈爾; pinyin: *Qíqíhā'ěr*; Wade-Giles: *Ch'í-ch'í-hā-ěr*) er en by på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i det nordøstlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (31. desember 2001, offisielt overslag) til 1 126 000, men hele prefekturet har 5,4 millioner innbyggere.

## Historie
Qiqihars historie går tilbake til 1700-tallet. Byens sørlige forstad Zhalong er kjent som «De rødkronede traners by», og det har smittet over på Qiqihar som har fått tilnavnet «Tranebyen». Byen er blitt en turistattraksjon.

## Severdigheter
Hver vinter arrangeres en isfest, som regel i desember, og da utskjærer iskunstnere skulpturer av store isblokker. 

Sør i byen er et buddhistisk tempelanlegg fra ca. år 1700. Det er tilknyttet et fungerende munkekloster. Noe som er spesielt her, er at buddhastatuene er ikledt klær (i motsetning til at klærne bare er en del av skulpturen). Klærne utskiftes etter særlig fastlagt rituelt seremoniell. 

Den katolske St. Mikaelskatedralen 圣弥勒尔大教堂 ble bygd i nygotisk stil av sveitsiske betlehemsmisjonærer i 1931. I 1982 ble eiendomsretten til kirken tilbakeført til det katolske bispedømme, etter mange års konfiskasjon. Byen ble erklært som kulturobjekt i 1987. I 1991 bevilget bystyrets religionsbyrå midler til renovering av kiketårnet. De fem stjernene som var satt opp på toppen av spiret ble fjernet, og erstattet med det opprinnelige korset.

## Administrative enheter
Qiqihar byprefektur har jurisdiksjon over 7 distrikter (区 *qū*), ett byfylke (市 *shì*) og 8 fylker (县 *xiàn*).

## Norsk misjon
Norsk luthersk misjonsarbeid tilknyttet Norsk Luthersk Misjonssamband pågikk i dette området i 1930- og 1940-årene.

## Samferdsel
Kinas riksvei 301 går fra Suifenhe via blant annet Mudanjiang, Harbin og Qiqihar til Manzhouli i Indre Mongolia.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jixi (Heilongjiang)

**Jixi** (forenklet kinesisk: 鸡西; tradisjonell kinesisk: 雞西; pinyin: *Jīxī*; Wade-Giles: *Chī-hsī*) er by på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i det nordøstlige Kina.  
Jixi har et areal på 23.040&nbsp;km² og rundt 1,96 millioner innbyggere (2002).

## Administrative enheter
Jixi byprefektur har jurisdiksjon over 6 distrikter (区 *qū*), 2 byfylker (市 *shì*) og ett fylke (县 *xiàn*). 

## Samferdsel
Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mudanjiang (Heilongjiang)

**Mudanjiang** (kinesisk: 牡丹江; pinyin: *Mǔdānjiāng*; Wade-Giles: *Mǔ-tān-chiāng*) er en by på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i det nordøstlige Kina.  Befolkningen innen bygrensene anslås (31. desember 2001, offisielt overslag) til 666&nbsp;000, men hele prefekturet har 2,7 millioner innbyggere. 

Byprefekturet har stor handel med Russland, som det grenser til i øst. Vladivostok er ikke langt unna.

Mudanjiang var hovedstad i den tidligere provinsen Sungkiang.

Byen er et kommunikasjonsknutepunkt. Den ligger bare 160 km fra Vladivostok, det østlige Russlands viktigste by. 

Jingposjøen er en attraksjon i byprefekturet. Den er kjent for sine ruglete kalkklipper, sine ferskvannskoraller, turkise vann og 40 fiskeslag. 

## Administrative enheter
Mudanjiang byprefektur har jurisdiksjon over 4 distrikter (区 *qū*), 4 byfylker (市 *shì*) og 2 fylker (县 *xiàn*). 

## Samferdsel
Kinas riksvei 201 fører gjennom området. Den begynner i Hegang i provinsen Heilongjiang og fører via blant annet Mudanjiang og Dandong sør til Liaodonghalvøya til Lüshunkou/Dalian.

Kinas riksvei 301 fører gjennom området. Den går fra Suifenhe i Heilongjiang via blant annet Mudanjiang, Harbin og Qiqihar til Manzhouli i Indre Mongolia.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kart 
* Flyplass (MDG)
Legio XIV Gemina Martia Victrix

**Legio XIV Gemina Martia Victrix** var en romersk legion.

Den ble grunnlagt av Octavian; hvilket år er ukjent. Tilnavnet *Gemina* («tvilling») tyder på et den er et resultat av fusjonering av to eldre legioner, og man mener at en av disse kan ha vært en tidligere Legio XIV som kjempet i slaget ved Alesia. 

Legionen var i 43 en av fire som var med under invasjonen av De britiske øyer. I 61 utmerket den seg under Boudiccas opprør, og fikk tilnavnet *Martia Victrix* («Stridsseier») av keiser Nero.

I 68 var den stasjonert i Gallia Narbonensis.

## Litteratur
* Sándor Soproni: *Der Stempel der Legio XIV Gemina in Brigetio*. I: Folia archaeologica 17. Budapest 1965. S. 119ff.

## Se også

*Liste over romerske legioner
Huaibei

**Huaibei** (kinesisk: 淮北; pinyin: *Huáiběi*) er en by på prefekturnivå i provinsen Anhui i det sentrale Kina.  Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 808&nbsp;000. 

## Administrative enheter
Byprefekturet Huaibei har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 *qū*) og ett fylke (县 *xiàn*). 

## Samferdsel
I Huabei stanser Longhaibanen, Kinas viktigste jernbanelinje i øst-vest-retning, som løper fra Lianyungang til Lanzhou via blant annet Xuzhou, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.
Huainan

**Huainan** (kinesisk: 淮南; pinyin: *Huáinán*) er en by på prefekturnivå i provinsen Anhui i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2004) til 2,31 millioner. 

## Administrative enheter

Byprefekturet Huainan har jurisdiksjon over fem distrikter (区 *qū*) og ett fylke (县 *xiàn*). 

## Kommunikasjoner
Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.

## Historie
Byen Huainan ble grunnlagt av bønder 283 f.Kr., og ble raskt Anhuis «kornkammer» på grunn av sine vide åkermarker. 

I 1112 forordnet borgermester Gohku Wong en folketelling som kom til et innbyggertall på  15.923.

Etter mange århundres vekst og utvikling fulgte de såkalt «femti svarte år». Fra 1580 til 1630 var det uår; det brøt ut en alvorlig hungersnød og antallet arbeidsløse steg raskt. En rask avfolking av byen fant sted. I 1630 kom det en storm som raste i en uke, og byen ble nesten fullstendig rasert. Men etter stormen var markene igjen fruktbare, og byen ble gjenoppbygd og fikk et raskt økonomisk oppsving. 

Byen ble et kulturelt og religiøst sentrum. Keiserne bygde seg flere residenser i området. 

## Referanser
Bengbu

**Bengbu** (eller *Pengpu*, kinesisk: 蚌埠; pinyin: *Bèngbù*) er en by på prefekturnivå i provinsen Anhui i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2004) til 3&nbsp;469&nbsp;700. Den er dermed Anhuis tredje største byprefektur.

Hele 98,9 prosent av befolkningen var ved folketellingen i 1999 hankinesere. Én prosent var huikinesere, det vil si tilhørende den største av landets muslimske minoritetsfolk.

## Historie
I den kinesiske antikken bebodde dongyifolk dette området, og ble kalt *huaiyi*, etter elven Huai. I den senere Zhou-tiden og tidlig i Vår- og høstannalenes tid ble de mer og mer sinifisert. I senere del av Vår- og høst-perioden ble den en gang så mektige dongyi-staten Xu presset fra alle kanter og til slutt knust av krigene med sine naboer, som statene Chu og Wu. En annen dongyi-stat var det lille riket Zhongli, som var del av huaiyikonføderasjonen anført av staten Xu. Gravmæler for kongeslekten i Zhongli ble oppdaget og utgravd mellom 2005 og 2008 nær Fengyang. 

Til slutt ble huaiyifolkene enten presset sørover eller assimilert. 

Byen har i mange århundrer vært det sentrale transport- og handelsmidtpunkt for norddelen av provinsen Anhui og tilgrensende områder. Den ligger på en av de kinesiske hovedjernbanelinjer, Jinghubanen, mellom Beijing og de sørlige og sentrale strøk av landet. Byen er ellers delt i to av den store elven Huai He, en elv som enkelte betraktes som skillet mellom det nordlige og det sørlige Kina.

Navnet Bengbu, som betyr *skjellkaien*, er et ekko av stedets tidligere betydning som senter for fisket etter ferskvannsperler. 

I 1948, under den kinesiske borgerkrig, vant den kommunistiske Folkets frigjøringshær en avgjørende seier over Chiang Kai-sheks nasjonalistiske (KMT) hærstyrker nær Bengbu, under Huaihaikampanjen.

## Administrative enheter
Byprefekturet Bengbu har jurisdiksjon over 4 distrikter (区 *qū*) og 3 fylker (县 *xiàn*).

## Samferdsel
### Fly
Bengbu lufthavn, som frem til ca. år 2000 lå nær Bengbu sentrum, er flyttet lenger ut. 

### Jernbane
Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.

Byen Bengbu er også stoppested på den Jinghubanen som løper fra Beijing til Shanghai via blant annet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou.

## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens hjemmesider
Havbåt

**Havbåt** betegner fiskebåter beregnet for bruk på åpent hav. De var åpne båter, 12 meter lange og 3 meter brede. De hadde 4 årepar, seil og seks manns besetning.
Hjulbåt

**Hjulbåt** er et fartøy drevet frem med store skovlhjul. De kan bruke ulike typer fremdriftsmaskineri. Dampdrevne hjulbåter blir også kalt hjuldampere.

Hjulbåten representerte første fase i overgangen fra seilbåter til båter med motor. De første brukbare propellene (skruer) for drift av skip ble først patentert rundt 1836.

Skovlhjulene var vanligvis plassert ett på hver side da dette gav best manøvreringsegenskaper. En fordel med skovlhjul er de ikke trenger å stikke så langt ned i vannet. Skipene kan derved være gruntgående.

Ulempen var at brygger og gangveier måtte tilpasses. Alternativt ble skovlhjulet plassert akterut. Dette var vanlig blant annet på elvebåter (floddampere).

### Hjuldampere
I 1819 var DS «Savannah», det første seildampskipet som kryssa Atlanterhavet, i Arendal. DS Savannah var en hjuldamper.

De første dampskipene i Norge; DS «Constitutionen» og DS «Prinds Carl» var hjulbåter. De ble satt i trafikk i 1827.

Norsk Teknisk Museum har maskineriet fra en dampdrevet hjulbåt samt en del av skroget i sine samlinger.

DS «Skibladner» går i sommertrafikk på Mjøsa. Hun ble bygget i 1856 og er det eldste, hjuldampskipet i verden som fortsatt er i drift.

### Hånddrevet hjulbåt
Thomas Heftye hadde den ca åtte meter lange hjulbåten Sara på Nøklevann i Oslo. Båten ble sveivet av to mann. Et bilde av båten på Digitalt museum er tidfestet til 1874. Sara ble angivelig senket i Nøklevann rundt 1910. Det er gjort forgjeves forsøk på å finne henne igjen.

### Motordrevet hjulbåt
I Fetsund Lensemuseums samlinger finnes en motordrevet hjulbåt. Båten var et mislykket eksperiment. Den ligger på land.

### Pedaldrevet hjulbåt
Det er utviklet småbåter for manuell fremdrift med pedaler. Pedalene driver et skovlhjul som vanligvis befinner seg midt under båten. Slike båter kalles pedalbåter, sykkelbåter og tråkkebåter.

## Referanser
Hardangerbåt

**Hardangerbåt** er i dag betegnelse på en trerobåt bygd i indre Hardanger, innenfor Strandebarm, som var ett av flere distrikter hvor det ble drevet omfattende båtbyggeri. Slik de fleste Sør-Vestlandsbåter var tidligere, har Hardangerbåten kun 3 bord på hver side.  Den har nokså kraftige, ca. 30 cm høye, stevntopper, som har rett skråflate ned fra toppen på innsiden, i motsetning til de fleste andre båttyper på Sørvestlandet med litt høye stevntopper, som har en litt innbuet flate her.  De har tydelig krappere bue i lottene enn i stevnene.  De har ganske brede ripbord mot stevnene, og tilsvarende smalere børebord.

Gamle Hardangerbåter er svært like gamle Oselvere , og det er antydet at oppdelingen i to typer er uheldig.  Det er heller ikke helt godt å si om ikke andre båttyper fra Hardangerdistriktet i gamle dager var mer lik de nåværende Hardangerbåtene.

Robåter fra lengre ute i Hardangerfjorden kalles ikke Hardangerbåter, men Strandebarmere, Kvinnheradsbåter osv.

Det ble ellers også bygd mye tyngre og større småskip i Hardanger og andre steder Hardangerjekt og Hardangerjakt (skipstypen).

## Litteratur

## Referanser
Bukserbåt

**Bukserbåt** er en båt som brukes til å slepe eller manøvrere andre båter eller større skip til og fra havn eller kai og i trange eller andre vanskelige farvann. Taubåt er et eksempel på bukserbåt.

De første bukserbåtene var små dampbåter som ble brukt når seilskip skulle til og fra havn.

## Se også
Skyvende bukserbåt

Taubåt

Lekter
Legio XX Valeria Victrix

**Legio XX Valeria Victrix** var en romersk legion. Symbolet for legionen var et villsvin. Tilnavnene betyr «tapper» og «seirende»; enkelte mener at *valeria* viser til slekten Valeria og ikke til adjektivet, men det finnes ikke noen klar forbindelse som styrker dette. Legionen er en av de som har blitt studert nest, og minst 250 legionærer som tjenestegjorde der er identifisert gjennom innskrifter på gravstøtter og andre monumenter.
## Opprettelse
Den ble høyst sannsynlig opprettet av keiser Augustus etter 31 f.Kr., og gjorde tjeneste en rekke steder. Fra 25 til 13 f.Kr. var legionen med i det store felttoget mot cantabrierne i Hispania Tarraconensis. Deretter ble den sendt til Illyricum. Der var den med i tronarvingen Tiberius' hær som kjempet mot markomannerne i 6 e.Kr., og i et slag ble den omringet bak fiendens linjer og lyktes i å slå seg ut. Etter nederlaget ved Teutoburgerskogen i 9 e.Kr. ble legionen flyttet til Germania Inferior, med base i dagens Colonia Augustorum. Under Tiberius' tid som keiser ble den flyttet til Novaesium. 

## Britannia

I 43 var den én av fire legioner som deltok i invasjonen av De britiske øyer. Etter slaget ved Medway ble hovedstyrken plassert i Camulodunum, med noen mindre enheter i dagens Kingsholm i Cloucestershire. Den bidro til å slå ned Boudiccas opprør i 61, og det er mulig at den fikk sitt tilnavn etter dette. I firkeiseråret tok legionen parti for Vitellius, og noen enheter fulgte ham til Roma mens de fleste av legionærene ble igjen i Britannia. Fra 78 til 84 deltok den i Gnaeus Julius Agricolas felttog i nord. Etter slaget ved Mons Graupius bygde legionen en festning ved Inchtuthil, og ble der inntil de vendte sørover i 88. De ble da plassert i Chester, hvor de ble i minst to århundrer. 

## Oppløsing
Under usurpatorene Carausius (286–293) og Allectus (293–296) var XX Valeria Victric fortsatt aktive. Den er ikke nevnt i noen kilder fra det 4. århundre, så det antas at den ble oppløst mot slutten av 3. århundre. 

## Litteratur
* Arnold Hugh Martin Jones: *The Later Roman Empire, 284-602. A Social, Economic and Administrative Survey.* 2 Bde. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1986, ISBN 0-8018-3285-3.
* Stephen J. Malone: *Legio XX Valeria Victrix. Prosopography, archaeology and history.* Oxford, Archaeopress 2006, S. 115 Nr. 24. (BAR International Series; 1491)
Edelløvskog

**Edelløvskog** er en av de rikeste vegetasjonstypene, med stort biologisk mangfold og høy produksjon. Edelløvskogene er levested for mange sjeldne og truede dyrearter. Det er en varmekrevende vegetasjonstype som ofte ligger i sørvendte, solrike lier. Karakteristiske treslag i edelløvskoger er eik, lind, hassel, alm, svartor, lønn, bøk og ask.

## Norge
For å sette modne frø krever treslagene i en slik skog, omkring 12,5 grader celsius i gjennomsnittlig dagtemperatur i tre måneder. I Norge er de derfor begrenset til et belte fra området omkring Oslofjorden og langs kysten nord til Trøndelag. Noen få arter har også spredte forekomster lenger nord, og nordgrensen for alm er for eksempel Beiarn, like sør for Bodø. Jordsmonnet er stort sett brunjord av god kvalitet, og mye av den tidligere edelløvskogen er i dag Norges beste dyrkningsjord. 

I Norge brukes edelløvskog synonymt med temperert løvskog. Norge har flere av de nordligste forekomstene av edelløvskog i verden, og det er iverksatt 15 fylkesvise verneplaner for edelløvskog. Edelløvskogen har et artsrikt følge i busk- og feltsjiktet av en rekke busker, blomster, insekter, moser og lav (det siste særlig på Vestlandet). Mange av disse artene har sin hovedutbredelse sørover i Europa og har nordgrensene her i landet. Edelløvskogen er en næringsrik kilde.

## Referanser
Wuhu

:*[[Wuhu (Wuhu)|Wuhu]] er også et fylke i Anhui.*
**Wuhu** (kinesisk: 芜湖; pinyin: *Wúhú*) er en by på prefekturnivå i provinsen Anhui i det sentrale Kina. Wuhu ligger ved elva Yangtze. 

Befolkningen anslås (2004) til 2&nbsp;245&nbsp;600. 

## Historie
Wuhu hadde fast besetting i alle fall siden 770 f.Kr. Den ble en strategisk viktig by i de tre rikers tid, da den var del av riket Wu. På den tid bar den navnet **Jiuzi** (*Chiu-tzu*, 鳩茲). 

Under Mingdynastiet ble Wuhu igjen et viktig handelssenter og en stor elvehavn, av særlig betydning for rishandelen.

I 1644 ble Hongguang-keiseren (bedre kjent som *prinsen av Fu*), en av de siste Ming-keiserne, tatt til fange av Qing-dynastiets styrker i Wuhu. Byen ble hard rammet av Taipingopprøret.

Byen ble traktathavn i 1876 og er forblitt et kommersielt senter siden da, med handel i ris, trevirke og te og annet. Byens katolske domkirke, *St. Josef-katedralen* (圣若瑟主教座堂), stammer fra denne tiden. Det beste av den sentrale delen av byen langs elvebredden ble britisk konsesjonsområde.

Ved begynnelsen av den andre sino-japanske krig ble byen okkupert av Japan den 10. desember 1937.

## Økonomi
Hovedkontoret til bilprodusenten Chery er i Wuhu. Wuhu er femte største elvehavn ved Yangtze. Yuxikoupiren er landets største innlands-kullpir.

## Matskikk
Wuhu og Anqing er kjente sentra for Yanjiangkjøkkenet. Det kjennetegnes ved ferskvannsfiisk og fjærkre, og har egne teknikker for partering, forming og fargesetting. Smaken har ofte preg av søkning og røking.

## Administrasjon
Byprefekturet Wuhu har jurisdiksjon over fire distrikter (区 *qū*) og tre fylker (县 *xiàn*). 

## Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Wuhu.Me- English Community of City Wuhu, Anhui. China (Share Your Life and Experience in Wuhu !)
Ma’anshan

**Ma'anshan** (kinesisk: 马鞍山; pinyin: *Mǎ'ānshān*) er en by på prefekturnivå i provinsen Anhui i det sentrale Kina.  Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 1&nbsp;243&nbsp;900. 

Ma'anshan fikk status vy på prefekturnivå i 1956 og dets territorium bledramatisk forstørret i  2011 da byen ble tildelt yo fylker som tidligare hadde tilhørt Chaohu. 

## Administrative enheter

Byprefekturet Ma'anshan har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 *qū*) og ett fylke (县 *xiàn*).

## Næring
Hovednæringen i Maanshan er stålindustrien med konsernet "Magang" eller "Mastål" med over 100 000 ansatte. Hoveddelen av befolkningen i Maanshan er sysselsatt i stålindustrien. Byen ligger også strategisk plassert ved elven Yangtze og det forekommer en del handel og skipsindustri. Nylig har verftene forsynt den kinesiske marinen med 3 nye fregatter.
Turisme er enda ikke spesielt utbredt, men nabobyen Nanjing trekker mange. Både kinesiske og utenlandske. Maanshan er omgitt av vakker natur med mye bambusvegetasjon. Befolkningen er ikke vant til utlendinger.

## Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

## Referanser
Lianyungang

**Lianyungang**  (kinesisk: 连云港; pinyin: *Liányúngǎng*) er en by på prefekturnivå i provinsen Jiangsu ved Kinas kyst mot Gulehavet. Befolkningen innenfor bygrensene anslås (2004) til 700&nbsp;000, men hele prefekturet har 4,65 millioner innbyggere. 

## Administrative enheter
Lianyungang består av tre bydistrikter og fire fylker:
*Bydistriktet Xinpu (新浦区), 259 km², 360&nbsp;000 innbyggere, lokalregjeringens sete;
*Bydistriktet Lianyun (连云区), 506 km², 180&nbsp;000 innbyggere;
*Bydistriktet Haizhou (海州区), 159 km², 130&nbsp;000 innbyggere;
*Fylket Ganyu (赣榆县), 1&nbsp;408 km², 1,07 mill. innbyggere;
*Fylket Guanyun (灌云县), 1&nbsp;834 km², 1,07 mill. innbyggere;
*Fylket Donghai (东海县), 2&nbsp;251 km², 1,14 mill. innbyggere;
*Fylket Guannan (灌南县), 1&nbsp;029 km², 730&nbsp;000 innbyggere.

## Industri
Tianwan kjernekraftverk, ett av verdens største, ligger ute ved kysten 30 km øst for selve byen Lianyungang.

## Samferdsel
### Jernbane
Longhaibanen, Kinas viktigste jernbanelinje i øst-vest-retning, begynner i Lianyungang.  

### Vei
Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til  Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang, Nantong og Taicang.

Kinas riksvei 310 begynner i byprefekturet, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.

Kinas riksvei 327 ender opp i Lianyungang. Den fører Heze i Shandong til Lianyungang.
Huai’an (Jiangsu)

**Huai'an** (kinesisk: 淮安; pinyin: *Huái'ān* – før 2001: **Huaiyin**) er et byprefektur på det nordlige slettelandet i provinsen Jiangsu, i Folkerepublikken Kina, i et rikt landbruksområde. Befolkningen anslås (2004) til 564&nbsp;000. Byprefekturet ligger ved Den store kanal.

Prefekturet grenser til Suqian i nordvest, Lianyungang i nord, Yancheng i øst, Yangzhou i sørøst, og provinsen Anhui i sørvest.  

Huai'ans/Huaiyins historie går mer enn 2.200 år tilbake. I dette området oppstod Qingliangangkulturen for 5000 år siden. 

## Administrasjon
Huai'an administrerer fire distrikter og fire fylker.

*Distriktet Chuzhou (楚州区)
*Distriktet Huaiyin (淮阴区)
*Distriktet Qinghe (清河区)
*Distriktet Qingpu (清浦区)
*Fylket Jinhu (金湖县)
*Fylket Xuyi (盱眙县)
*Fylket Hongze (洪泽县)
*Fylket  Lianshui (涟水县)

## Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

## Eksterne lenker
*
Zhangdian

**Zhangdian** (kinesisk, 张店区; pinyin: *Zhāngdiàn Qū*) er et kinesisk bydistrikt i Zibo i provinsen Shandong i Kina. 

Befolkningen anslås (2004) til 679&nbsp;000. 

Zhangdian er administrasjonssete for Zibo.

## Eksterne lenker
* Infoside
Changzhou

:*Guangzhou har også [[Changzhou (andre betydninger)|andre betydninger]].*

**Changzhou** (kinesisk: 常州; pinyin: *Chángzhōu*) er en by på prefekturnivå i provinsen Jiangsu ved Kinas kyst mot Gulehavet. Befolkningen innen selve byens grenser anslås (2004) til 917&nbsp;000, men hele prefekturområdet har 3&nbsp;489&nbsp;000 innbyggere.

Byprefekturet er på sørbredden av Yangtzefloden. Changzhous naboprefekturer er Nanjing i vest, Zhenjiang i nordvest, og Wuxi i øst. I sør ligger provinsen Zhejiang. Keiserkanalen løper gjennom prefekturet.

## Historie
Den første omtale av bosetning på stedet gjelder året 221 f.Kr.. Men ruinene av en langt eldre by – grunnlagt ca. 1000 f.Kr. tidlig i det vestlige Zhou-dynasti, ligger noen få kilometer utenfor byen. 

Byen fikk sitt nåværende navn i 589. Etter at «Den store kanalen» ble anlagt i 609 ble Changzhou en viktig kanalhavn. Omlandet rundt byen hadde, og har fortsatt, en viktig produksjon av ris, oppdrettsfisk, te, silke, bambus og frukt.

Under Taipingopprøret i 1850-årene var ett av de fem palassene for lederne av det såkalte «Kongeriket for den himmelske fred» bygd i Changzhou. I dag er bare ruinene tilbake, nær *Folkets sykehus nr. 1*.

På 1920-tallet begynte bomullsindustrien å vokse frem i Changzhou. Etterhvert som mer bomullsindustri flyttet ut fra Shanghai-området etter at byen ble okkupert av Japan, vokste byen ytterligere.

I motsetning til de fleste kinesiske byer fortsatte Changzhou å blomstre økonomisk også under kulturrevolusjonen (1966&ndash;76). I dag er byen et viktig industrielt senter for tekstiler, næringsmidler, maskineri og teknologi.

I 1982 ble Changzhou utropt til «modellby» for Kinas barnebegrensningspolitikk som kun tillater ét barn pr. familie i byene. Det året meldte myndighetene i Changzhou at nær 100 % av alle ektepar hadde avgitt løfte om kun å få ett barn.

## Administrasjon
Changzhou administrerer syv territorielle enheter, hvorav fem er distrikter og to er byfylker.

* Zhonglou distrikt (钟楼区)
* Tianning distrikt (天宁区)
* Qishuyan distrikt (戚墅堰区)
* Xinbei distrikt (新北区)
* Wujin distrikt (武进区)
* Jintan byfylke (金坛市)
* Liyang byfylke (溧阳市)

## Økonomi
Tradisjonelt er Changzhou berømt for sin produksjon av kammer. Men i modernere tid har den fått en ekspanderende industri, for eksempel med gjenvinning av silisium og produksjon av silisiumbiter (ingots), wafere, solceller og solarmoduler.

## Samferdsel
### Jernbane

Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.

Byen er også stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghubanen som løper fra Beijing til Shanghai via blant annet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou.

### Vei
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

## Eksterne lenker
* 
* Dinosaur Park in Changzhou Beckons Visitors (eastday.com.cn 6. april 2001)
Nantong

**Nantong** (kinesisk: 南通; pinyin: *Nántōng*) er en by på prefekturnivå i provinsen Jiangsu ved Kinas kyst mot Gulehavet. Befolkningen  anslås (2004) til 7&nbsp;737&nbsp;900. 

## Historie
Ettersom kysten mot Østkinahavet hele tiden har trukket seg tilbake på grunn av avleiringene av slam fra floden Yangtze har dette prefekturet stadig blitt større. Avstanden fra hovedbyen, nAntong, til kysten, er nå meget større enn under Handynastiet. 

Fra Han-dynastiet til Tangdynastiet var det som nå kalles Nantong bare et lite fylke som var understilt Yangzhou et godt stykke lenger inn i landet. I 958 hadde byen vokst såpass at det ble utskilt som et selvstendig prefektur, ved navn *Tongzhou*. Navnet betyr «åpningsprefektuet», noe som henspiller på beliggenheten ved storelvens munning. Men Yangzhou ble etterhvert en meget rik by, og det førte til at Tongzhou fra 1368 ble understilt Yangzhou igjen. Først i 1724 gjenvant det sin rang som selvstendig prefektur, men da under det nye navnet Nantong («Sørlige Tong») for å unngå sammenblanding med Tongzhou nær Beijing. (Ved Nantong videreføres navnet Tongzhou i et regionalt navn).

Nantong rikdom var tradisjonelt knyttet til produksjonen av salt, ris - og bomullsdyeking, og ikke minst av tekstilindustrien. Den lokale entreprenør Zhang Jian grunnla Nantongs første moderne bomullsspinneri i 1899, og fortsatte med en industriutvikling som omfattet mel, olje, silkespinning, et destilleri og en maskinfabrikk. Han ble også skipsreder og gjenvant saltmarkene øst for Nantong og gjorde dem egnet for bomullsproduksjon. Nantong fikk på folkemunne kallenavnet «Zhang Jians kongerike».

Området ble skadelidende i de økonomiske nedgangstidene i 1930-årene og så av den japanske okkupasjon, men har tatt seg inn og er fremdeles et viktig sentrum for tekstilindustrien. Havnen kan ta imot havgående skip, og har profittert på dette og sin gunstige beliggenhet for videretransport i mange retninger.

## Administrative enheter
Nantong består av to bydistrikter, fire byfylker og to fylker:
*Bydistriktet Chongchuan (崇川区), 215 km², 670&nbsp;000 innbyggere;
*Bydistriktet Gangzha (港闸区), 134 km², 180&nbsp;000 innbyggere;
*Bydistriktet Tongzhou (通州区), 1&nbsp;343 km², 1,27 mill. innbyggere;
*Byfylket Haimen (海门市), 1&nbsp;148 km², 1,02 mill. innbyggere;
*Byfylket Qidong (启东市), 1&nbsp;191 km², 1,13 mill. innbyggere;
*Byfylket Rugao (如皋市), 1&nbsp;531 km², 1,43 mill. innbyggere;
*Fylket Rudong (如东县), 1&nbsp;872 km², 1,08 mill. innbyggere;
*Fylket Hai'an (海安县), 1&nbsp;110 km², 960&nbsp;000 innbyggere.

## Samferdsel
Kinas riksvei 204 løper gjennom området. Den løper fra Yantai i Shandong sørover til  Shanghai, og er innom blant annet Lianyungang, Nantong og Taicang.

Kinas riksvei 328 i løper gjennom området, fra Nanjing via blant annet Yangzhou til Nantong.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Zhangjiakou

**Zhangjiakou** (forenklet kinesisk: 张家口; tradisjonell kinesisk: 張家口; pinyin: *Zhāngjiākǒu*; Wade-Giles: *Chāng-chiā-k'ǒu*) er by på prefekturnivå i provinsen Hebei. Befolkningen er på 4,3 millioner. 

Zhangjiakou var kjent blant europeerne under navnet **Kalgan** frem til midten av 20. århundre, forvansket fra *хаапга*/khaapga: mongolsk for port.

## Økonomi og utdannelse
Området rundt og særlig vestenfor Zhangjiakou er rikt på kull og jernmalm, og dette har ført til en stor jern- og stålindustri i byen. Men ved siden av den metallurgiske industri er byen også hjemsted for en av Fastlands-Kinas viktiske vinindustrier. Et av landets mest kjente vinmerker, *Great Wall Wine*, har sitt hovedkvarter i Shacheng (沙城镇) i fylket Huailai.

Zhangjiakou er hjemsted for Hebei Nord-universitetet.

I byen ligger også energiprodusentene Zhangjiakou kullkraftverk og Xiahuayuan kullkraftverk, som leverer elektrisitet til kraftnettet i Beijing-Tianjin-Tangshan-området.

## Administrative enheter
Byprefekturet Zhangjiakou har jurisdiksjon over 4 distrikter (区 *qū*) og 13 fylker (县 *xiàn*).

## Historie

Zhangjiakou var under hele sin lange historie en militær forpost for Beijing, og ble av og til kalt hovedstadens *nordlige port*. Her førte en viktig trafikkåre gjennom passet Juyongguan til byen Datong og til den mongolske slette, og den kunne være en angrepsakse for mongolske og andre angripere i nordvest. Av denne grunn ble Den kinesiske mur fordoblet her på Ming-dynastiets tid. Den såkalte *indre mur* løp fra Juyongguan sør for  Zhangjiakou og ned til Guleelven. Den nordligere *ytre mur* løp fra Juyongguan mot Zhangjiakou og Datong. Ved Guleelven ble den gjenforent med *den indre mur*.

Enkekeiserinne Ci Xi kom hit under sin flukt fra åttenasjonsalliansen under bokseropprøret i 1900. Hun dro senere videre, men ikke uten å ha navngitt et nærliggende fjell: *Jimingshan*, «den galende hanes fjell». 

Zhangjiakou var et viktig sted langs karavaneveien gil Beijing til Ulaanbaatar. Men den tapte mye av sin betydning da den transsibiriske jernbane ble åpnet i 1905. Den utkonkurrerte den såkalte sibirske rute, eller *teveien*, fra Kina til Europa.

I 1928 ble Zhangjiakou hovedstad for provinsen Chahar og 1937 for den japanske satellittstat Mengjiang. Tidlig under den annen sino-japanske krig ble byen inntatt av japanske styrker som ønsket å kontrollere transportveiene fra de store kullfeltene i området rett vestenfor. 

De japanske tropper ble etter hvert jaget vekk av Guomindangs, før de kinesiske kommunister kom til makt. De oppløste provinsen Chahar i 1952, og overførte området rundt Zhangjiakou til provinsen Hebei.

## Samferdsel
Kinas riksvei 110 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og passerer gjennom Zhangjiakou, Jining, Hohhot og Baotou til den ender i Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui. 

Kinas riksvei 207 løper gjennom prefekturet. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Xingtai

:*[[Xingtai (Xingtai)|Xingtai]] er også et fylke i Hebei.*

**Xingtai** (kinesisk: 邢台; pinyin: *Xíngtái*; Wade-Giles: *Hsíng-t'ái*) er en by på prefekturnivå sentralt beliggende i provinsen Hebei i Kina. Befolkningen innenfor prefekturgrensene ble (2010) anslått til 7 104 103.

Byen ligger 400&nbsp;km fra hovedstaden Beijing, og ligger ved jernbanehovedlinjene fra Beijing sørover til Guangzhou og Hongkong.

Arkeologiske funn viser at byens historie går tilbake til første del av Shang-dynastiet.

## Administrasjon
Byprefekturet Xingtai har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 *qū*), 2 byfylker (市 *shì*) og 15 fylker (县 *xiàn*).

## Samferdsel
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.

Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Baoding, Shijiazhuang, Handan, Anyang,  Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tangshan

**Tangshan** (kinesisk: 唐山; pinyin: *Tángshān*) er en kinesisk storby og by på prefekturnivå i provinsen Hebei ved Kinas kyst mot Gulehavet. Provinsen omkranser Beijing og byprovinsen Tianjin. Befolkningen anslås (2004) til 7,1 millioner. Byen er ca. 135 km øst for Beijing og noe nordøst for Tianjin. 

Den 28. juli 1976 ble byen hjemsøkt av 1900-tallets mest dødbringende jordskjelv. 

Tangshan kalles av og til Nord-Kinas porselenshovedstad – det er en betydelig porselensindustri der. 

## Administrative enheter
Byprefekturet Tangshan har jurisdiksjon over 6 distrikter (区 *qū*), 2 byfylker (市 *shì*) og 6 fylker (县 *xiàn*).

## Samferdsel
### Jernbane
Tangshan er stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghabanen som løper fra Beijing til Harbin via blant annet Tianjin, Shenyang og Changchun. 

### Vei
Kinas riksvei 112, en ringvei som går rundt Beijings byprovins, fører gjennom området.

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tianjin, Zibo,Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Langfang

**Langfang** (kinesisk: 廊坊) er en by på prefekturnivå i provinsen Hebei ved Kinas kyst mot Gulehavet. Langfang inngår i det industrialiserte området som omgir og strekker seg fra Beijing til Tianjin. Befolkningen innenfor bygrensene anslås (2004) til 722&nbsp;000. Prefekturet har over 4,3 millioner innbyggere.

Byen tiltrekker seg investeringer fra inn- og utland og har særlig utviklet elektronikk-, maskin-, tekstil- og bygningsindustri. Her produseres også matvarer og medisiner. 

Selve byen Langfang er relativt grønn. For hver 300. til 500. meter langs byens hovedgater er det parker. Langfang har en gågate som er hele fem kilometer lang, den lengste i Kina (2008).

Etter oktober 1999 er det vokst frem et universitetsområde kalt *Oriental University City* (东方大学城) i Langfang. Rundt 30 universiteter er etablert der, med rundt 50&nbsp;000 studenter totalt (2008).

## Administrative enheter
Byprefekturet Langfang har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 *qū*), 2 byfylker (市 *shì*), 5 fylker (县 *xiàn*) og ett autonomt fylke (自治县 *zìzhìxiàn*). Byfylket Sanhe (三河市), fylket Xianghe (香河县) og det autonome fylket Dachang (大厂回族自治县) utgjør en enklave adskilt fra resten av byprefekturet av byprovinsene Beijing og Tianjin.

## Samferdsel
### Jernbane
Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her. Byen er også  stoppested på  jernbanelinen Jinghubanen som løper fra Beijing til Shanghai via blant annet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou, og for Jinghabanen som løper fra Beijing til Harbin via blant annet Tianjin, Tangshan, Shenyang og Changchun.

### Vei
Kinas riksveier 104 og 105 løper også gjennom Langfang. De begynner i Beijing, løper sørover og deler seg etter Dezhou. Riksvei 104 fortsetter da til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou, mens 105 løper til Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou, og ender opp i Zhuhai.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hengshui

**Hengshui** (kinesisk: 衡水; pinyin: *Héngshuǐ*) er en by på prefekturnivå i provinsen Hebei i det nordlige Kina, nær Beijing. 

Byen ligger i et av det nordlige Kinas rikeste jordbruksområder. Her ligger også Hengfeng kullkraftverk.

## Administrative enheter
Byprefekturet Hengshui har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), 2 byfylker (市 *shì*) og 8 fylker (县 *xiàn*).

## Samferdsel
### Jernbane
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet  Heze, Shangqiu, Xinzhou, Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.

### Vei
Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Puyang, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cangzhou

**Cangzhou** (forenklet kinesisk: 沧州; tradisjonell kinesisk: 滄州; pinyin: *Cāngzhōu*; Wade-Giles: *Ts'āng-chōu*) er et kinesisk byprefektur i provinsen Hebei ved Kinas kyst mot Gulehavet. 

Befolkningen innen byprefekturgrensene anslås (2006) til 6,8 millioner innbyggere, og innen selve byen Cangzhou til 488&nbsp;000. Cangzhou ligger 180 km fra Beijing og 90 km fra Tianjin. 

Cangzhou er kjent for en gammel støpjernsstatue som forestiller en løve. Den ble laget i år 953, under Song-dynastiet. 

## Administrative enheter
Byprefekturet Cangzhou har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 *qū*), 4 byfylker (市 *shì*), 9 fylker (县 *xiàn*) og ett autonomt fylke (自治县 *zìzhìxiàn*).

## Økonomi
Cangzhous administrasjonsby er en tungt industrialisert by, men byprefekturet hat også store og viktige jordbruksområder, som er kjent i Kina for sine kinesiske jujubær og Ya-pærer (velkjent under eksportnavnet *Tianjin Ya Pear*). Et stort oljefelt ligger også innen byprefekturet. 

## Samferdsel
### Jernbane
Beijing-Shanghai høyhastighetstog har stoppested her.

Cangzhou er også+ stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghubanen som løper fra Beijing til Shanghai via blant annet Tianjin, Jinan, Nanjing og Suzhou.

### Veier
Kinas riksveier 104 og 105 løper også gjennom Cangzhou. De begynner i Beijing, løper sørover og deler seg etter Dezhou. Riksvei 104 fortsetter da til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou, mens 105 løper til Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou, og ender opp i Zhuhai.

Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.

### Havn
Cangzhou har også en stor fiskerhavn og den moderne kullutskipningshavnen Huanghua.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bykart
Qinhuangdao

**Qinhuangdao** (forenklet kinesisk: 秦皇岛; tradisjonell kinesisk: 秦皇島; pinyin: *Qínhuángdǎo*; Wade-Giles: *Ch'ín-huáng-tǎo*) er en kinesisk storby og havneby i provinsen Hebei ved Kinas kyst mot Bo Hai-delen av Gulehavet. Byen ligger øst for Beijing og nordøst for Tianjin. Den er en by på prefekturnivå. Befolkningen innenfor selve det bymessige område anslås (2004) til 707&nbsp;000, men hele prefekturet har 2,7 millioner innbyggere. 

## Administrative enheter
Byprefekturet Qinhuangdao har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 *qū*), 3 fylker (县 *xiàn*) og ett autonomt fylke (自治县 *zìzhìxiàn*).

## Historie

Bynavnet betyr ordrett «Qin-keiserens øy», og har sin bakgrunn i en av keiserne under Qin-dynastiet (221-206 f.Kr.) som kom til dette området i håp om å finne piller som etter sidende skulle sikre ham et langt liv. Fra å være en liten fiskerlandsby har byen vokst til en av det nordlige Kinas største havnebyer. 

Havnen ble åpnet for utenlandsfart i 1898. Byen er også blitt kraftig industrialisert, og den medfølgende forurensning av strendene har langt på nei knekket den betydelige badeturismen som også utviklet seg på 1900-tallet. 

Qinhuangdao har en viktig oljehavn.

Badebyen Beidaihe ligger innen byprefekturet Qinhuangdaos grenser.

## Samferdsel
Qinhuangdao er stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghabanen som løper fra Beijing til Harbin via blant annet Tianjin, Tangshan, Shenyang og Changchun. 

Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.

Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Chengde

:*[[Chengde (Chengde)|Chengde]] er også et fylke i Hebei.*
**Chengde** (kinesisk: 承德; pinyin: *Chéngdé*; Wade-Giles: *Ch'éng-té*; tidligere kalt **Rehe** eller **Johol**) er en kinesisk storby i provinsen Hebei i Kina. Den er en by på prefekturnivå. Befolkningen innen bygrensene anslås (2004) til 442&nbsp;000, men hele prefekturet har 3,53 millioner innbyggere. 

Chengde ligger nord for den kinesiske hovedstaden Beijing og er mest kjent som sommerresidens for keiserne under Qing-dynastiet. 

## Historie
Området har tidlig hatt en stor mongolsk befolkning og under Qingdynastiet befant det seg flere stammer (*benner*) av det mongolske forbundet Dzjosotu (*ǰosutu-yin čiɣulɣan*) i området.

Chengde het tidligere *Rehe* (*Jehol*) og var hovedstad for den tidligere provinsen Rehe.

Qing-dynastiets keisere begynte å bygge seg sommerpalass der på 1700-tallet, og det bestod til slutt av et anlegg med store parker med innsjøer, pagoder og palassbygninger. Utenom anleggets murer ble det reist åtte ytre templer som hver ett skulle reflektere forskjellige byggestiler i det kinesiske rike. Særlig oppmerksomhet fra besøkende får Putuo-Zongcheng-tempelet (普陀宗乘, *Pǔtuó Zōngchéng*), som er inspirert av Potalapalasset i Lhasa (Tibet), og Puletempelet, som er inspirert av Himmeltempelet i Beijing. Sommerpalasset og templene i omgivelsen ble i 1994 oppført på UNESCOs liste over Verdens kulturarv.

## Samferdsel
Vei- og jernbaneforbindelsene til Beijing er gode. Motorveien fra Beijing til Chengde ble helt ferdig i 2006.

Kinas riksvei 101 går gjennom området. Den begynner i Beijing og fører via blant annet Chengde til Shenyang.

## Administrative enheter
Byprefekturet Chengde har jurisdiksjon over to distrikter (区 *qū*), ett gruvedistrikt (矿区 *kuàngqū*), 5 fylker (县 *xiàn*) og tre autonome fylker (自治县 *zìzhìxiàn*). 

## Litteratur
* Sven Hedin: *Jehol, die Kaiserstadt*. F.A. Brockhaus, Leipzig (1932)
* Gösta Montell: «The Lama Temple Potala of Jehol. Plan of the Monastery-Ground.», i: *Geografiska Annaler*, bind 17, Supplement: Hyllningsskrift Tillagnad Sven Hedin (1935), s. 175-184. (omhandler Putuo Zongcheng-tempelanlegget ved Chengde) 
* Sven Hedin og Folke Bergman: *History of the expedition in Asia 1927-1935*, in: *Reports from the scientific expedition to the north-western provinces of China under leadership of Dr. Sven Hedin. The sino-swedish expedition.* Publication 24: Part II 1928 – 1933. Stockholm 1943-1945. (Sven Hedins tekst om Jehol side 121ff.  og Der Aufbau der Kopie des Goldenen Tempels im Cihangpudu im Putuo Zongcheng bei Chengde auf der Weltausstellung in Chicago 1933-1934 Seite 184ff. . 
* Gösta Montell og Sven Hedin: *The chinese lama temple Potala of Jehol. Exhibition of historical and ethnographical collections. Made by Dr. Gösta Montell, member of Dr. Sven Hedin's Expeditions, and donated by Vincent Bendix.* Chicago: Century of Progress Exposition 1932 (Verdensutstillingen i Chicago 1933/1934).

## Referanser


## Eksterne lenker
*