Adolf Anderssen

**Adolf Anderssen** (døpenavn *Karl Ernst Adolf Anderssen*; født 6. juli 1818 i Breslau, Preussen, død 13. mars 1879 samme sted) var en tysk sjakkmester og en av beste sjakkspillerne på 1800-tallet.

Anderssen har fått et varig ry i sjakkhistorien som vinner av to av sjakkhistoriens mest berømte partier, *[[det udødelige partiet]]* mot Lionel Kieseritzky og *[[det eviggrønne partiet]]* mot Jean Dufresne.

## Liv og karriere
Anderssen var sønn av byborgeren og kjøpmannen August Heinrich Anderssen og Elisabeth Caroline Schenck.

Selv om Anderssen lærte å spille sjakk allerede ni år gammel, tok det lang tid før talentet fikk utfolde seg, da det i gymnas- og studietida (han studerte matematikk og filosofi) i Breslau var knapt med tilstrekkelig gode motspillere. Fra denne tida stammer noen sjakkproblemer som han publiserte under tittelen *Aufgaben für Schachspieler* (1842).

I 1851 sendte Berliner Schachgesellschaft ham til den store internasjonale sjakkturneringen i London, og til alles overraskelse sto han igjen som vinner. I et parti utenfor turneringen spilte han det som snart fikk tilnavnet *[[det udødelige partiet]]* mot  Lionel Kieseritzky. I Berlin året etter vant han et parti mot Jean Dufresne som har fått navnet *[[det eviggrønne partiet]]*.

Anderssen var professor i matematikk og tyske språk ved Friedrichs-Gymnasium i Breslau, og kunne bare delta i turneringer i feriene. Han måtte se seg slått av amerikaneren Paul Morphy som var på europaturne i  1858/1859. Sifrene var 2:7 med to remiser, og selv om Anderssen mente at han var ute av trening, forsøkte han ikke å skjule nederlaget, men uttalte at han hadde tapt for et større talent. I Europa ble Morphy nå hyllet som verdens beste sjakkspiller, og er på den måten på sett og vis å anse som den første uoffisielle verdensmester i sjakk.

I 1862 gikk Anderssen igjen seirende ut av en turnering i London. Mange svært sterke spillere deltok, f.eks. kom  Wilhelm Steinitz på 6.-plass. Steinitz og Anderssen spilte en match i 1866, men her måtte Anderssen gi tapt mot den yngre motspilleren, sifrene var 6:8. Det er betegnende for spillestilen at ingen av partiene dem imellom endte remis; den samlede balansen for alle deres partier er 10:9 i favør Steinitz. Etter Anderssen død utropte Steinitz seg selv som verdensmester i sjakk ved å vise til sine seire mot Anderssen, og ingen protesterte mot dette.

Anderssens høyeste  historiske Elo-tall, 2744, nådde han i 1870. Mellom 1861 og 1870 lå han flere ganger øverst på verdensranglista.

Sjakkåpningen Anderssens åpning (1. a2 - a3) er oppkalt etter ham. Med dette uvanlige åpningstrekket vant Anderssen mot Paul Morphy, Louis Paulsen og andre.

## Kjente partier
* Anderssen – Kieseritzky, London 1851, «det udødelige partiet»
* Anderssen – Dufresne, Berlin 1852, «det eviggrønne partiet»
* Anderssen – Lange, Breslau 1859, spansk åpning, Bird-variasjonen (C61)

## Verk
* ''Aufgaben für Schachspieler, nebst ihren Lösungen''. 2. opplag, Wrocław 1852

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* Hermann von Gottschall: *Adolf Anderssen, der Altmeister deutscher Schachspielkunst.* Leipzig 1912 (ettertrykk: Edition Olms, Zürich 1980. ISBN 3-283-00042-5)
* Mario Ziegler: *Das Schachturnier London 1851.* St. Ingbert 2013, ISBN 978-3-944158-00-6, s. 55–63.

## Eksterne lenker
*