Jødeopprørene

**Jødeopprørene** i viser til en rekke kriger mellom jøder og romere. Krigene var en rekke opprør som ble utløst av jøder i den romerske provinsen Iudaea (som tilsvarer noenlunde dagens Israel) mot Romerriket. En del kilder viser til disse jødeopprørerne som Den første jødisk-romerske krig (66–73) og Bar Kokhba-opprøret (132-135). Andre kilder inkluderer også Kitoskrigen eller Den andre jødisk-romerske krig (115–117). Den siste opprøret startet blant jøder i utlandet, *[[diaspora]]*, i området Kyrenaika (den østlige kystregionen av Libya), og var hovedsakelig de siste stadier av det opprøret som begynte i Iudaea.

* Den første jødisk-romerske krig (66–73) — også kalt for Den første jødiske opprør eller Det store jødeopprøret.
* Kitoskrigen (115–117) — tidvis også kalt for Den andre jødisk-romerske krig.
* Bar Kokhba-opprøret (132-135) — også kalt for Den andre jødisk-romerske krig (når Kitoskrigen ikke medregnes), eller Den tredje (når Kitoskrigen medregnes).

Andre opprør mot Roma og det senere Østromerriket i provinsen Palaestina:
* Jødeopprøret mot Gallus (351) — jødisk opprør som hadde sin opprinnelse i området Sepphoris i Galilea.
* Samaritanenes opprør (484-572) — samaritaner gjorde opprør mot Østromerriket, opprinnelig hovedsakelig i byen Neapolis.
* Opprøret mot Heraclius (613) — jødeopprør som hadde sin opprinnelse i byen Tiberias i Galilea.

## Bakgrunn
Romerriket bestod av mange forskjellige folkeslag, men få avvek så mye fra de andre som jødene. Ettersom jødedommen var en monoteistisk religion, nektet jødene å betrakte den romerske keiseren som en guddom, noe som satte jødene i en farlig politisk situasjon.

Da Julius Cæsar begynte å få makt i Romerriket, og kom i strid med Pompeius, valgte jødene å støtte Julius Cæsar i 47 f.Kr. mot Pompeius. Som takk fikk jødene lov til å fritt utøve religionen sin og jødene i Romerriket fikk lov til å betale tempelskatt til tempelet i Jerusalem. Under senere romerske keisere var forholdet vanskeligere.

## Jødeopprøret 66-77

I 66 e.Kr. gjorde en romersk stattholder krav på tempelskatten, noe som førte til jødisk opprør. De drepte både stattholderen og mennene hans. Roma svarte med krig, og i 70 e.Kr. erobret keiser Vespasians sønn Titus Jerusalem etter et halvt års beleiring. Byen og tempelet brant ned til grunnen, og 30&nbsp;000 jødiske fanger ble solgt som slaver. Opprøret holdt imidlertid på en stund til, og er hva som senere blitt karakterisert som Det første jødisk-romerske krig (66-73 e.Kr.).

## Jødeopprøret 115-117
Det andre jødeopprøret (115-117 e.Kr) eller Kitoskrigen, var et opprør i Kyrenaika. Betegnelsen «Kitoskrig» kommer av den romerske generalen Lusius Quietus som slo ned opprøret.

## Jødeopprøret 132-135
Jødeopprøret (132-135) ble ledet av Simon Bar Kochba («stjernesønnen») som anså seg selv som den jødiske Messias som skulle frelse Israels barn. Opprøret kom da den ellers måteholdne keiser Hadrian begynte å bygge et tempel for Jupiter på tempelplassen i Jerusalem, og samtidig forbød jødene å omskjære guttebarn. Opprøret endte nok en gang med romersk seier og førte til at alle jødiske innbyggere i Jerusalem ble fordrevet. Utenfor byen fikk mange av jødene fortsatt lov til å bli værende, men da kristendommen ble romersk statsreligion, ble de enten kristnet, forble jøder eller gikk i landflyktighet.

## Referanser