open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aureus

**Aureus** (flertall **aurei**, av  lat. *aurum*, «gull») var en romersk gullmynt som hadde en verdi på 25 sølvdenarii. En aureus hadde omtrent samme størrelse som en denarius, men var tyngre på grunn av tettheten i gull. Aureus ble første gang preget i det første århundre f.Kr. og var i bruk frem til 337 e.Kr. da den ble erstattet av solidus.

Før Julius Cæsar fikk regjeringsmakt i 49 f.Kr. ble aureus preget svært irregulært, vanligvis for å foreta større utbetalinger. Cæsar innledet en mer regulær produksjon og standardiserte vekten til 1/40 av en romersk libra eller omkring 8 gram. Vekten ble redusert til 1/45 av en romersk libra (7,3 gram) i regjeringstiden til Nero.

Etter regjeringstiden til Marcus Aurelius sank produksjonen, og vekten ble enda en gang redusert til 1/50 av en romersk libra, eller 6,5 gram, i regjeringstiden til Caracalla. I løpet av 200-tallet ble det introdusert gullmynter i ulike varianter som omfattet ulike delmengder av vekten, samt to eller flere ganger standardvekten. Dette gjorde det etter hvert vanskelig å bestemme verdien av en gullmynt. Men uansett vekt og størrelse, ble myntens renhet lite påvirket. Analyser av romerske aurei viser en renhet på i overkant av 99 %. Til sammenligning har en britisk sovereign en renhet på 91,7 % (22 karat), mens en amerikansk gulldollar har en renhet på 90 %.

På grunn av en eksplosiv inflasjon vokste verdien på en aureus dramatisk i forhold til denarii. Inflasjonen skyldtes blant annet den systematiske utvanningen av sølvinnholdet i denariusene, og på midten av 200-tallet var det praktisk talt ikke lenger noe sølv igjen i den.

I 301 e.Kr. var en aureus verd 833 1/3 denarii. I 324 var den samme aureus verd 4&nbsp;350 denarii. Etter at Konstantin den store i 337 e.Kr. erstattet aureus med solidus, var en solidus verd 275&nbsp;000 denarii, og i 356 e.Kr. Hele 4&nbsp;600&nbsp;000 denarii.

Solidus var en større og flatere mynt, mens aureus var mindre, tykkere og lignet denarius i utseende.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Katho

**Katho** er et norsk danseband fra Hamar, startet i 1973. Katho er mest kjent for slageren «Dagen er din», samt for sin første vokalist, Tore Halvorsen, som senere ble medlem i Ole Ivars. Gruppen satset på egenkomponert materiale, og mange av tekstene avspeilet et stort ønske om å spre humor og glede. 

Navnet Katho ble satt sammen av forbokstavene til de fem medlemmene som startet bandet **K**jell, **A**rne, **T**ore, **H**enry og **O**lav. Allerede ved utgivelsen av den første LP-en var utskiftningene begynt, og da gruppens andre LP kom på markedet i 1975 var det bare Tore Halvorsen igjen av de fem som hadde gitt navn til Katho. Platene til Katho var musikalsk varierte. Det spente fra 1950-tallsrock til gammeldans med sidesprang til svensktopper, 1970-tallsfunk og dansemusikk. Tekstene var i begynnelsen ganske friske, med både et og annet fyord og nærgående beskrivelser av det som kan skje på og etter en bygdedans, men fra og med album nummer tre ble språkbruken tonet ned. 

Tore Halvorsen skrev mange av sangene på gruppens to første LP-er, mens Steinar Storm Kristiansen laget det meste av materialet fra og med *[[Dagen er din (Katho-album)|Dagen er din]]* i 1977. Albumet var det første av flere som ble innspilt i Trondheim med Rune Nordal som produsent, og tittelkuttet ble en landeplage av dimensjoner. Vibrasjonene kunne også merkes langt over svenskegrensen, der Vikingarna spilte inn sangen til et album sent på 1980-tallet. 

Etter et suksessrikt tiår med åtte LP-er sluttet Tore Halvorsen i bandet og ble etterhvert vokalist i Ole Ivars. Ved inngangen av 1990-tallet var bandet oppløst. Bandet ble gjenforent i 2005.

## Medlemmer
* Finn Jacobsen – gitar
* Pål Fuglseth Tautra – bass
* Ronny Jacobsen – trommer
* Steinar Storm Kristiansen – tangenter
* Tore Halvorsen – vokalist
* Morten Nyhus – trommer

## Diskografi
**[[Her kommer Katho]]* (1974)
**[[Katho 2 - venter på deg]]* (1975)
**[[Dagen er din (Katho-album)|Dagen er din]]* (1977)
**[[Nærbilde (Katho-album)|Nærbilde]]* (1978)
**[[En dag av gangen]]* (1980)
**[[Natten kommer]]* (1981)
**[[Godt å se  deg igjen]]* (1983)
**[[Dagen er vår]]* (2005)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Harahorn kapell

**Harahorn kapell** er et kapell fra 1996 i Hemsedal kommune i Buskerud.

Byggverket er i tre og har ca 75 plasser. Det eies av Harahorn hotell.

## Eksterne lenker
* Kirkenorge.no – ''Harahorn kapell''
Dagen er din (Katho-album)

***Dagen er din*** er et musikkalbum med Katho, utgitt i 1977. Dette er bandets største platesuksess gjennom tidene.

## Sporliste

# «Arrivederci Marie»
# «Dagen er din»
# «De har glemt»
# «Charlie Brown»
# «Pappas gutt»
# «Ingen mann»
# «Fiesta»
# «Elvis Presley»
# «Som en spurv»
# «Honky Tonk»
# «Finne seg en venn»
# «Alt er forbi»
# «Rød som rosen»
# «Kjærlighetens vei»

## Eksterne lenker
*
Natten kommer

***Natten kommer*** er et musikkalbum med Katho, utgitt i 1981.

## Sporliste
# «Du er så forandret»
# «Eva»
# «Hei du»
# «Dimme-rock»
# «Sunrise»
# «Natten kommer»
# «Get Up and Go Boy»
# «Don't Stop the Music»
# «Hvor var du»
# «Frequency of a Dream»

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ost & Kjex

**Ost & Kjex** er en norsk elektronikaduo fra Kolbotn som består av Tore «Jazztobakk» Gjedrem og .

De to var medlemmer av  deathmetal-bandet Beyond Dawn fra 1990 til 2003 før de startet duoen. Duoen ga ut sitt første album *Some Cheese but not all Cheese comes from the Moon* i 2004 og ble for det nominert til Alarmprisen 2005 i klassen årets elektronicaalbum. I 2010 kom oppfølgeren *Cajun Lunch* som ble nominert til Spellemannprisen 2010 i klassen elektronika. Ost & Kjex var også en av ti artister som konkurrerte om Statoil-stipendet 2011 på 800 000 kroner som ble delt ut under . For sitt tredje album, *Freedom Wig*, ble de nominert til Nordic Music Prize i 2016.

De var oppvarmere for The Prodigy på deres konsert på Sentrum Scene 27. februar 2009.

## Diskografi
* *Some Cheese but not all Cheese comes from the Moon* (2004)
* *Cajun Lunch* (Voices Music and Entertainment/Diynamic Music, 2010)
* *Freedom Wig* (Diynamic Music, 2015)
* *Songs From the End of the World* (Snick Snack Music, 2022)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Norsk fotball 2001

## Herrelandslaget

## Norgesmesterskapet for herrer
:*Utdypende artikkel: [[Norgesmesterskapet i fotball for herrer 2001]]*

## Tippeligaen
:*Utdypende artikkel: [[Tippeligaen 2001]]*

## 1. divisjon herrer
:*Utdypende artikkel: [[1. divisjon fotball for herrer 2001]]*

## 2. divisjon herrer
:*Utdypende artikkel: [[2. divisjon fotball for herrer 2001]]*

### Avdeling 1

### Avdeling 2

### Avdeling 3

### Avdeling 4

## Kvinnelandslaget
## Norgesmesterskapet for kvinner
:*Utdypende artikkel: [[NM i fotball for kvinner 2001]]*
## Toppserien
:*Utdypende artikkel: [[Toppserien 2001]]*

## 1. divisjon kvinner
:*Utdypende artikkel: [[1. divisjon fotball for kvinner 2001]]*
Flemming Solberg

**Flemming Bjarne Solberg** (født 1973) er en norsk tidligere turner. Han representerte Drammens Turnforening og var i en årrekke Norges fremste innen idretten. Solberg deltok i de olympiske leker i 1996 i Atlanta og i 2000 i Sydney. Han deltok også i sju verdensmesterskap og fire europamesterskap, med sjuendeplass i EM i 1998 som beste resultat. Solberg tok sin første kongepokal i 1992 og sin sjette og siste i 2000, samme år som han la opp. Hans beste apparater var bøylehest og hopp.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nærbilde (Katho-album)

***Nærbilde*** er et musikkalbum med Katho, utgitt i 1978.

## Sporliste
# «Venezia»
# «Tommy's bestefar»
# «Lille Sofie»
# «Aldri på en dag som denne»
# «Alene igjen»
# «Se vår by»
# «Merci Merci»
# «Vintermelodi»
# «Sevelin»
# «Gi meg et svar»
# «En solfylt dag»
# «Kjærlighetens supermann»
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Musikkåret 1611

**Musikkåret 1611** er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1611.
__NOTOC__
## Hendelser
*1. januar – Maskespillet *[[Oberon, the Faery Prince]]* fremført i Whitehall Palace. Tekst av Ben Jonson og scenografi av Inigo Jones, og musikk av Alfonso Ferrabosco den yngre og Robert Johnson.
*3. februar – *[[Love Freed from Ignorance and Folly]]*, et annet Jonson/Jones maskespill, bliver fremført i Whitehall, med musikk av Ferrabosco.

## Utgivelser
*Robert Ballard – en samling av arrangementer for lutt.
*William Byrd – *Psalms, Songs, and Sonnets*
*Carlo Gesualdo – *Madrigali libro quinto a 5*, *Madrigali libro sesto a 5*, *Responsoria et alia ad Officium Hebdomadae Sanctae spectantia a 6*
*Johann Hieronymus Kapsberger – *Libro primo d'intavolatura di lauto*
**[[Parthenia (musikk)|Parthenia]]*, en samling av musikk for tangentinstrumenter av John Bull, William Byrd, og Orlando Gibbons

## Populær musikk
* Thomas Ravenscroft – *Melismata*

## Opera
*Giulio Cesare Monteverdi – *Il rapimento di Proserpina* http://opera.stanford.edu/composers/M.html

## Fødsler
*Desember – Leonora Baroni, italiensk sanger, instrumentalist og komponist (død 1670)

## Dødsfall

*5. juli – Simon Lohet, flamsk organist og komponist (født ca. 1550)
*27. august – Tomás Luis de Victoria, spansk komponist (født ca. 1548)
*Livia d'Arco, italiensk sanger (født ca. 1565)
*Johannes Eccard, tysk komponist og dirigent (født 1553)
*Gioseffo Guami, italiensk organist, sanger og komponist (født ca. 1540)
*1611 eller 1615 – Pierre-Francisque Caroubel, fransk fiolinist og komponist (født 1556)

## Referanser
John Quiller Rowett

**John Quiller Rowett** (født 1876, død 1924) var en britisk forretningsmann som bygde seg opp en formue gjennom sitt virke i spritindustrien. I årene etter første verdenskrig donerte han betydelige midler til veldedige formål. Han hadde vært studiekamerat med polfareren Ernest Shackleton på Dulwich College og finansierte Shackletons siste antarktisekspedisjon, Shackleton-Rowett-ekspedisjonen 1921–22. Shackleton døde for øvrig av hjerteinfarkt på begynnelsen av ekspedisjonen.

Etter Shackletons død kjøpte Rowettden 22 fot lange livbåten «James Caird» som Shackleton i 1916 hadde seilt fra Elefantøya til Sør-Georgia for å hente hjelp til sin skipbrudne besetning og donerte den til Dulwich College. Han var også med å stifte Rowett Research Institute, et forskningsinstitutt innen dyreernæring i Aberdeen som senere har inngått i University of Aberdeen. I 1924 tok han sitt eget liv etter å møtt på økonomisk nedgang.

## Referanser
Puno

**Puno** er en by sørøst i Peru, ved bredden av Titicacasjøen. Den er hovedstad i Puno-regionen og Puno-provinsen, og har omtrent 100&nbsp;000 innbyggere. Puno kalles ofte «Perus folklorehovedstad».

## Eksterne lenker
*
John Bull (komponist)

**John Bull** (fødd omkring 1562 eller 1563, død 15. mars 1628) var en engelsk komponist, musiker og orgelbygger. Han var en kjent musiker fra virginal-skolen, et cembaloliknende instrument.

John Bull reiste mye og ble kjent med musikkstiler fra mange europeiske land, særlig Nederland. I ung alder ble Bull korsanger og omkring 20 år gammel ble han organist i Herefordkatedralen. I 1574 ble han kormester ved katedralen og samme år fikk han en liknende stilling ved det kongelige kapellet til Kong Karl I i London.

Bull tok utdanning som doktor i musikk ved både Cambridge og Oxford University (1589 og 1592). Fra 1597 ble han offentlig oppleser ved Gresham College i London, men kom på skeiv fot med ledelsen og da han giftet seg i 1607 måtte han gå av. Han fortsatte som organist ved det kongelige kapell.

I 1613 ble Bull beskyldt for utroskap og flyktet til Nederland. Mange av manuskriptene til Bull gikk tapt under flukten fra England, men 120 kanoner, omtrent et dusin hymner og mange av klavermusikkstykkene hans har overlevd.

I 1614 førte diplomatisk press fra England til at han ble sagt opp av erkehertug Albert som organist i Brussel, og i 1617 flyttet han til Antwerpen der han ble organist i katedralen.

Bull skrev en rekke brev mens han var i Flandern, blant dem ett til borgermesteren i Antwerpen, hvori han hevdet at grunnen til at han forlot England var for å unnslippe religionsforfølgelse. Det finnes ikke noen bevis på at han var katolikk, men i brevet uttrykte han seg om saken noe tvetydig hvordan han i oktober 1613 var nødsaget å flykte, ettersom informasjon var blitt fremlagt mot ham om at han var av den katolske tro, og at han ikke kunne anerkjenne Hans Majestet som Kirkens overhode. Noe som det er dødsstraff for i England. Han synes å ha blitt trodd, for han ble aldri utvist til England, til tross for Trumbulls oppfordringer til erkehertugen.

mens han var i Antwerpen møtte han høyst sannsynlig Jan Pieterszoon Sweelinck, en av sin tids fremste komponister.

Bull var av en av komponistene i gullalderen til engelsk kor- og klavermusikk sammen med William Byrd og Thomas Tallis. Bull benyttet ofte en struktur med frie stemmer som markerer overgangsperioden fra renessansen til tidlig barokk, men kirkemusikken hans viser en liknende kontrapunktisk kompleksitet som J.S. Bach seinere viste. De intrikate kirkesangene hans og heksakord-komposisjonene for orgel viser også at han var påvirket av den kontinentale musikkstilen. Virignalmusikken hans har en sterkere engelsk karakter, og er mer figurativ og drømmende. Med Bull ble den enkle melodiske stilen fra populære sanger og folkesanger utgangspunkt for omstendelige klaverstykker.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jack Preger

**Jack Preger** (født 25. juli 1930 i Manchester i England) er en britisk lege som har tilbudt medisinsk behandling til fattige personer i den indiske byen Kolkata i mer enn 25 år. Han etablerte hjelpeorganisasjon Calcutta Rescue. 

Preger ble uteksaminert fra Oxford University med en grad innen økonomi og politisk vitenskap. Han jobbet for et par år som bonde, før han solgte gården og bestemte seg for å bli lege i stedet. I 1965 ble han tatt inn i Royal College of Surgeons i Dublin i en alder av 35 år. I 1993 ble Preger gjort til medlem av Order of the British Empire for hans «utholdenhet og utrolige uselviskhet ovenfor fattige mennesker».

I 1972, da Preger akkurat hadde avsluttet sin turnustjeneste, overhørte han en samtale over radioen om leger som hjalp sivilbefolkningen i den da nylig uavhengige nasjonen Bangladesh som nettopp var blitt uavhengig fra Pakistan. Preger ville også hjelpe til og flyttet derfor snart i Dhaka, der han jobbet, under elendige forhold, i forskjellige flyktningleirer som var fulle av urdu-talende mennesker som snart skulle tilbake til Pakistan. I 1975 satte han opp sin egen klinikk i Dhaka med 90 senger og to gårder i utkanten av selve byen.  

Preger registrerte den veldedige organisasjonen Calcutta Rescue i 1991, og han startet deretter to medisinske klinikker i Kolkata og han tok imot donasjoner til hans organisasjon som kom inn fra minst åtte forskjellige europeiske land. Han fikk også en bosteds-tillatelse. Men, regjeringen nektet å gi ham klarering for å akseptere utenlandske donasjoner. Preger saksøkte derfor staten og til slutt slo domstolene ned regjeringens avvisning, og Preger fikk lov til å godta 1 500 000 rupier pr. måned i veldedige donasjoner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ståpult

**Ståpult** er både et historisk kontormøbel og en moderne, ergonomisk justerbar skriveinnretning. Som det også ligger i navnet, er det snakk om en høy skrive- eller lesepult.

Den opprinnelig lesepulten var gjerne uten stol, eller eventuelt med tilhørende høy krakk. I visse tilfeller har ståpultene dessuten fungert som kombinert kateter og talestol.

## Historikk
Mens moderne ståpulter er mest vanlige blant arkitekter og folk med ryggplager, er poenget med de eldre ståpultene at kontoristene i en slik arbeidsstilling ikke skulle få anledning til å sette seg bedagelig til rette, så en kunne risikere at vedkommende slappet at hen sovnet.

Den strenge arbeidsmoralen er blant annet berørt av Henrik Ibsen i dramaet Kjærlighedens Komedie (1862), hvor kopist Styver røper at han selv på jobben nede i departementet hadde nyttet anledningen til å skrive kjærlighetsdikt til sin utkårne frøken Skjære.
 
**Styver**. 
... For syv Aar siden, – vil Du tro det Du?
Jeg gjorde Vers i Stilhed paa Kontoret.

**Falk**. 
Du gjorde Vers – ved Pulten? 

**Styver**. 
Nei, ved Bordet.
 
Når kopist Styver understreket at han bare skrev ved bordet, og ikke ved kontorpulten, så var det uttrykk for at han begrenset seg til å forfatte slike private oder i pausene mellom arbeidsøktene. I departementet var kopistene de kontormedarbeiderne som sto lavest i rang. Sju år etter var altså han og frøken Skjære fremdeles bare forlovet. De var stadig nede i utstyrsmagasinet, men lønna hadde altså vært for lav til at de så langt kunne feste bo og stifte familie.

Vi vet det også fra professor Amund Hellands arbeid med storverket *Norges Land og Folk*, at han hadde et helt kobbel av ekstraskrivere som fortløpende avløste hverandre ved ståpulten. Den enkelte kunne da få anledning til å hvile ut og sitte rolig ned ved pausebordet. Eneste grunn til at disse opplysningene om diktat og tilmålte arbeidsøkter finnes bevart for ettertiden, er at Helland gjennom å karakterisere skrivekarlene som Blækspruterne, samtidig fikk understreket hvilken vandrende kunnskapsbase han selv var.

## Trivia
I februar 2010 skrev Olivia Judson et innlegg i *Opinionator* om fordelene ved å arbeide stående ved skrivebordet, og fremholdt at det fantes en sammenheng mellom dårlig helse og stillesittende livsstil.
Michael Caines

**Michael Caines** (født 1969 i Exeter i Devon) er en britisk kokk. Han eier og driver Lympstone Manor i Devon, som er et kombinert hotell og spisested. Han har mottatt en Michelin-stjerne for kokkekunsten på Lympstone Manor. 

## Bakgrunn og læretid
Han ble adoptert inn i en familie hvor moren overførte til kjærlighet til matlaging. Han ble utdannet ved Catering college i Exeter der han ble hyllet som «Student of the Year» i 1987. Han brukte senere tre år under hans mentor Raymond Blanc på Le Manoir aux Quat 'Saisons i Oxfordshire, før han flyttet til Frankrike for å lære under kjøkkensjefene Bernard Loiseau og Joël Robuchon i Paris. 

## Kokkekarriere
Da han returnerte til hjemlandet i 1994 ble han ansatt som sjefskokk ved Gidleigh Park, men etter to måneder i jobben havnet han i en alvorlig bilulykke der han mistet sin høyre arm. Han var tilbake på kjøkkenet og jobbet deltid etter to ukers rehabilitering, og innen en måned arbeidet han igjen fulltid på kjøkkenet. I 1999 ble Gidleigh Park tildelt restaurantens andre Michelin-stjerne, og i 2001 ble Caines tildelt tittelen Chef of the Year på The Catey Awards.

I 2017 forlot Caines Gidleigh Park og startet det kombinerte hotellet og spisestedet Lympstone Manor. Seks måneder etter åpningen fikk restauranten sin første Michelin-stjerne.

Michael Caines Restaurants Ltd ble grunnlagt i 1999, og Michael Caines Restaurant åpnet på Bristol Marriott Royal i juli 2003. Imidlertid resulterte et møte med entreprenøren Andrew Brownsword, tidlig i 2000, et samarbeid og kjøp av Royal Clarence i Exeter i oktober 2000. Sammen har de utviklet konseptet med Abode-hotellet. 

Frem til oktober 2024 eide og drev Caines to andre spisesteder i Devon i tillegg til Lympstone Manor. 

I 2014 ga Caines ut sin første kokebok. 

## Veldedighet
Caines støtter en rekke britiske veldedighetsorganisasjoner, særlig organisasjoner som arbeider for rettighetene til adoptivbarn. I tillegg gir han donasjoner til enkelte organisasjoner som støtter mennesker som har måttet amputere en eller flere kroppsdeler.

## Priser og utmerkelser
I 2001 ble Caines kåret til Chef of the Year på The Catey Awards.

Caines ble utnevnt til medlem (MBE) i Order of the British Empire den 17. juni 2006, for «services to the hospitality industry». 

## Referanser
Gert Fröbe

**Karl Gerhart Fröbe**, bedre kjent som **Gert Fröbe** (født 25. februar 1913 i Oberplanitz, dagens Zwickau-Planitz, død 5. september 1988 i München) var en tysk skuespiller som spilte i flere filmer, inkludert James Bond-filmen *[[Goldfinger]]*, som Auric Goldfinger (dubbet av Michael Collins da Fröbe snakker dårlig engelsk), *Tolvskillingsoperaen*, som Peachum, og i *[[Chitty Chitty Bang Bang]]* som Baron Bomburst. Han spilte også Gammel-Dag Bjørndal i den kontroversielle adapsjonen *[[Und ewig singen die Wälder]]* av Trygve Gulbranssens *[[Og bakom synger skogene]]*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Fröbe ble født i Zwickau, sønn av seilmaker, lærhandler og skomaker Karl-Otto Fröbe og hans kone Alma (d. 1972). Han meldte seg inn i Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderpartiet i 1934, i en alder av 21 år. I 1937 meldte han seg ut. 

Han hjalp to tyske jøder ved å skjule dem fra Gestapo.

### Filmkarriere
Fröbe ble internasjonalt kjent med filmen, *[[Berliner Ballade]]*, som var en av de første tyske filmene som ble laget etter andre verdenskrig. I 1958 fikk han rollen som skurken i den sveitsisk-tyske filmen *[[Det skjedde på høylys dag]]*. Hans rolle som en gal barnemorder gjorde produsentene av James Bond-filmen *Goldfinger*, interesserte. Og Fröbe ble valgt til å spille en av filmseriens mest kjente skurker, nemlig Auric Goldfinger.

På grunn av hans tidligere medlemskap i nazipartiet, ble filmen *Goldfinger* i starten forbudt i Israel til Fröbe fikk en offentlig takk for sin hjelp, av en jødisk familie.

Fröbe opptrådte flere ganger  i stjernespekkede rollebesetninger på 1960-tallet, som i filmene *[[Den lengste dagen]]*, *[[Brenner Paris?]]*, *Hårnålsvinger og raske skranglekasser - Alle tiders race jorden rundt*, og *Disse dristige menn i de farlige fly*. På grunn av at hans tyske morsmål brøt igjennom når han snakket engelsk, ble han dubbet i noen av sine klassiske roller, som i *Goldfinger* av Michael Collins. Han opptrådte også i ''Kuppet eller: Dollar på tynn is'' (1971) med Goldie Hawn og Warren Beatty. På 1980-tallet spilte Fröbe flere mindre roller i Mercedes Benz W123-reklamer for å promotere kupé- og sedanversjonen.

Ved siden av å være skuespiller, var Fröbe en profilert oppleser av lyrikk, særlig av Christian Morgenstern og Joachim Ringelnatz.

Gert Fröbe døde i München i september 1988 av et hjerteinfarkt. Han ble 76 år gammel.

## Filmer (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Musikkåret 1600

## Hendelser
* Artusi&ndash;Monteverdi kontroversen starter med at Artusi publiserer avhandlingen *L'Artusi Ovvero delle Imperfettioni della moderna musica* der han fordømmer spirene til barokkmusikken som utviklet seg rundt år 1600.

## Utgiver
*John Dowland – *[[The Second Booke of Songs or Ayres of 2, 4. and 5. parts]],* innbefattet *[[Flow my Tears]]*
*Robert Jones – *The First Booke of Songes and Ayres*
*Thomas Weelkes – *Madrigals Of 5. and 6. parts, apt for the Viols and voices*

## Klassisk musikk
* Emilio de' Cavalieri – *[[Rappresentatione di Anima, et di Corpo]]*, det første oratorium (Roma i februar).

## [[Opera]]
* Giulio Caccini – *[[Il Rapimento di Cefalo]]*, har premiere 8. oktober
* Jacopo Peri – *[[Euridice (opera)|Euridice]]* (trolig den tidligste moderne opera som er bevart i dag), satt opp av Emilio de' Cavalieri for bryllupet til Henrik IV av Frankrike og Maria de' Medici i Firenze, med premiere 6. oktober

## Fødsler
* Pietro Paolo Sabbatini, italiensk komponist og dirigent (død 1657)
* ca. 1600 Carlo Farina, italiensk fiolinist og komponist (død 1639)

## Dødsfall
*April – Thomas Deloney, engelsk forfatter og balladeskaper (født 1543)
*26. september – Claude Le Jeune, fransk komponist fra Den fransk-flamske skolen (født 1528 eller 1530)
*25. november – Ginés Pérez de la Parra, spansk komponist (født ca. 1548)

## Se også
*Musikk i renessansen
*Barokkmusikk
Acker Bilk

**Bernard Stanley «Acker» Bilk** (født 28. januar 1929 i Pensford i Somerset, død 2. november 2014 i Bath i Bath) var en britisk jazzmusiker som spilte klarinett. Han er kjent for sitt varemerker som er hans fippskjegg, bowlerhatt og stripete vest. Han ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire for sine musikalske tjenester for Storbritannia.

Bilks foreldre ønsket at han skulle lære seg å spille piano, men som ung fant Bilk sin kjærlighet til friluftsliv og blant annet fotball. Han mistet to fortenner i en fotballkamp og mistet en halv finger på grunn av en ulykke på slede. Begge disse skadene har han senere hevdet å ha påvirket hans spille-stil på klarinetten.

Bilk lærte seg å spille klarinett da han tjenestegjorde i Royal Engineers etter at hans militære kollega og gode venn, John A. Britten, ga ham en klarinett i gave som han hadde kjøpt på en lokal basar, og som han egentlig ikke hadde bruk for. Han skrev sangen «Stranger On The Shore» for en britisk TV-serie og sangen ble brukt som tittelspor. Den ble ikke bare en stor musikalsk hit i Storbritannia, der den holdt seg på listene for en bemerkelsesverdig periode på hele 55 uker, den ble også en populære hit på amerikanske hitlister.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*
Kilden teater og konserthus

**Kilden teater og konserthus** er et teater og konserthus på Odderøya i Kristiansand.

## Organisasjonen
Kilden teater og konserthus ble organisert ved at fire institusjoner er fusjonert inn i virksomheten: Kristiansand Symfoniorkester, Kilden Teater, Kilden Opera og Kilden kultur. 

Kilden består av et symfoniorkester, et regionteater, en regionopera og kommunal kulturhusdrift, og kompetansesenter for medskapende kunst, Kilden Dialog. 

## Bygget

Arbeidet på bygget startet i 2007, og kronprinsesse Mette-Marit la ned grunnsteinen i 2009. Åpningen fant sted 6. januar 2012. Arkitekt var finske ALA Architects i samarbeid med SMS arkitekter fra Kristiansand, og AF-Gruppen var hovedentreprenør. Bygget har et bruttoareal på 16&nbsp;000 kvadratmeter.

## Saler
Bygget har fire saler:
* Konsertsalen med 1&nbsp;185 sitteplasser
* Teater & operasalen med 708 sitteplasser, orkestergrav med plass til 70 musikere
* Multisalen med 234 sitteplasser eller 400 ståplasser
* Intimsalen med 150 sitteplasser

## Byggekostnad
Kilden teater og konserthus ble ferdigstilt tre måneder før avtalt tid, og brukerne overtok bygget offisielt 1. oktober 2011. Bygget hadde da en total kostnad på 1&nbsp;683 millioner kroner (2011-pris), noe som tilsvarer det opprinnelige budsjettet på 1&nbsp;290 millioner kroner (2003-pris). Bygget ble levert fullfinansiert, og i henhold til avtalt kvalitet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*Kilden Teater- og Konserthus i Scenewebdatabasen
*«En kilde til opplevelser» Artikkel i Aftenposten 6. januar 2012 i forbindelse med åpningen
*
Albert Michant

**Albert Michant** (født 1876) var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris og 1908 i London.

Michant vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1900 i Paris. Åtte år senere, under sommer-OL 1908 i London, vant han sin andre sølvmedale. Belgia vant over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen, men tapte finalen til Storbritannia med 2-9. 
 
## OL-medaljer
*  1900  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia
*  1908  London - Sølv i vannpolo,  Belgia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jean de Backer

**Jean de Backer** var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Backer vant en olympisk sølvmedalje i vannpolo under Sommer-OL 1900 i Paris. Sju lag var med i vannpoloturneringen, fire franske og Tyskland, Storbritannia og Belgia stilte med et lag hver. Belgia vant over et fransk lag med 5-1 i semifinalen og de tapte finalen til et britiskt lag med 2-7. 
 
## OL-medaljer
*  1900  Paris - Sølv i vannpolo,  Belgia

## Eksterne lenker
*
Smaragdedderkopp

**Smaragdedderkopp** (*Micrommata virescens*) er en av edderkoppene i familien jaktedderkopper Sparassidae. Smaragdedderkoppen er den eneste arten i denne familien som forkommer utendørs i Norge. Den er utbredt i hele Europa, men ikke tallrik.

Edderkopp-hunnen kan bli opptil 15 millimeter lang, mens hannen blir opptil 10 millimeter. Den har en tilsynelatende hårløs kropp. Hunnen er gressgrønn, og er den eneste norske edderkoppen med slik farge, bortsett fra noen grønne hjulspinnere. Hannen er olivengrønn, bakkroppen er rød med to gule striper. Øynene står på to rader med fire i hver, og har gjerne en lys ring rundt hvert øye. De lange beina krummer alle forover, de to fremste parene er lengre enn de to bakerste.

Smaragdedderkopp er en nattaktiv jeger som ikke bygger fangstnett. Den jakter på insekter og andre mindre dyr, vanligvis i lav vegetasjon, i lyng, gress og lavere busker. Ofte sitter den og venter på et byttedyr, framfor å aktivt jakte på det. Den kan bevege seg svært raskt i en mellomting mellom hopp og løping. Den beveger seg lett både fremover, bakover og til sidene og er derfor vanskelige å fange. 

Hunnen lager et lite rom, en slags celle, laget av sammenfiltrede løvblader. Der legger hun sine egg og vokter over dem. Hun er da svært aggressiv. Hunner finnes fra tidlig på sommeren til utpå høsten. Hanner finnes kun en kort tid om sommeren.

## Litteratur
* W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): *Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel*, slekten (gattung) ''Micrommata'' (tysk)
* Roberts, M.J. (1995) Spiders of Britain & Northern Europe. Harper Collins. ISBN 0-00-219981-5

## Eksterne lenker
* 
* Edderkoppkroken - Sparassidae. Med bilder av norske arter 
* Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr
Bollesveis

**Bollesveis**, også kalt **bolleklipp** og **eggeklipp** (på engelsk *bowl cut*), er kallenavn på en frisyre som kjennetegnes ved at hodehåret er klippet av i en rett linje rundt hele hodet, omtrent ved ørene, som om frisøren har brukt en bolle til hjelp.

Varianter av den lettvinte, praktiske sveisen har vært populær i flere kulturer og historiske perioder, særlig blant barn og gutter, men også voksne. Dette gjelder blant annet i den gotiske herremoten på 1400-tallet og seinere for kvinner, barn og gutter på 1930- og fra 1960- til 1990-tallet. Bollesveis var heller ikke uvanlig herremote i norske bygder fra middelalderen og framover. I nyere tid var frisyren vanlig blant norske barn tidlig i 1990-årene, men forsvant ved inngangen til 2000. Seinere har bollesveisen blitt mote blant unge, kule, hippe jenter, da i en form som er avrundet nederst.

Mer eller mindre slett hår klippet halvlangt i ulike typer bollesveiser med rett pannelugg og like langt side- og nakkehår, kan også kalles pasjehår og bobfrisyre (etter det engelsk *bob haircut*).


File:Friedrich Herlin 001.jpg|Tysk herremote fra siste halvdel av 1400-tallet med pasjehår i bollefasong, trange hoser og snabelsko, vamser, tappert, chaperon (hetteslag) og pelsluer.  
File:That pudding bowl haircut just never goes out of style... (9662924724).jpg|Gutt i St. Stephen's Green-parken i Dublin 1964.
File:Undercut.jpg|«Undercut» 1998 med moteriktig bart, slips og skjorte.
File:Rihanna 2010.jpg|Den barbadiske sangeren og modellen Rihanna i sceneantrekk med rød «gutteklipp», rosa, polstret «sportsdrakt» og nettingstrømper.

## Se også
* Bobfrisyre, kort kvinnefrisyre på 1920-tallet
* Pasjehår, rett, halvlang frisyre ofte med rett pannelugg

## Eksterne lenker
*
Trent Falls

**Trent Falls** er navnet på samløpet mellom elvene Ouse og Trent, som danner estuaret Humber i Yorkshire i England.

Å manøvrere et fartøy forbi Trent Falls er ikke enkelt, selv om det er installert et mini-fyr (kalt «Apex Light») og andre hjelpemidler for å hjelpe skipsførerne. Vannstrømmene er raske, og skifter retning og styrke under de forskjellige fasene av tidevannet, spesielt ved springflo), og det er en tidevannsbølge på Trent (kalt «Trent Aegir»). Båter som kommer ned den ene elva på fallende tidevann må ofte vente i timevis, noen ganger strandet på sandbanker, og noen ganger over natta, til tidevannet snur og floa kan bære dem opp den andre elva.

Fuglereservatet Blacktoft Sands ligger ved Trent Falls.
Musikkåret 1601

## Hendelser
*November – Paul Peuerl blir organist i Horn i Østerrike.
*Claudio Monteverdi blir utnevnt til *maestro di musica* til hertug Vincenzo Gonzaga i Mantova.
*Giovanni Bassano etterfølger Girolamo della Casa som leder for det instrumentale ensemblet ved Markuskirken i Venezia.

## Utgivelser
*Hans Leo Haßler, *Lustgarten neuer teutscher Gesäng, Balletti, Gaillarden und Intraden*

## Klassisk musikk
**Ballet du Roy Henry IV*
*Adriano Banchieri
***Il metamorfosi musicale*, en madrigal komedie
***Virtuoso ridotto*, en madrigal komedie
*Giulio Caccini – *[[Le nuove musiche]]* (Den nye musikk), utgis i Firenze
*Hans Leo Hassler
***Lustgarten neuer teutscher Gesäng*, utgis i Nürnberg
***Sacri concentus*, bok 1, utgis i Augsburg
*Robert Jones – *[[The Second Booke of Songes or Ayres]]*
*Luzzasco Luzzaschi – *Madrigali … per cantare, et sonare a 1, 2, e 3 soprani*, utgis i Roma, bestående av verk skrevey før 1597 for *[[Concerto delle donne]]*
*Philipp de Monte – den siste av trettifire bøker om madrigaler
*Thomas Morley – *Madrigalene [[The Triumphs of Oriana]], for 5. og 6. voices: composed by divers severall aucthors*

## Fødsler
*Michelangelo Rossi, italiensk operakomponist (død 1656)
* ca. 1601 – Jacques Champion de Chambonnières, fransk cembalist og barokk-komponist (død 1672)

## Dødsfall

*4. januar – Laura Peverara, italiensk sanger (født ca. 1550)
*26. november – Benedetto Pallavicino, italiensk organist og komponist (født ca. 1551)
*Girolamo Dalla Casa, italiensk komponist (ukjent fødselsår)

## Se også
*Barokkmusikk

## Referanser
Kommuner i departementet Tarn-et-Garonne

Dette er en liste over de 195 kommunene i departementet Tarn-et-Garonne i regionen Occitanie i Frankrike.


(CAM) *[[Communauté d'agglomération]] of [[Montauban|Pays de Montauban et des Trois Rivières]]*, dannet i 2000.
Kommuner i departementet Meurthe-et-Moselle

Dette er en liste over de 594 kommunene i departementet Meurthe-et-Moselle i regionen Grand Est i Frankrike. Per 1. januar 2022 er antall kommuner redusert til 591.


(CUN) Communauté urbaine du Grand Nancy, dannet i 1995.
Mustafa Selaniki

**Mustafa Selaniki** eller *Selanıkî Mustafa Efendi* (død 1600) var en tyrkisk akademiker og kronikør. Verket hans *Tarih-i Selâniki* (*Tarih-i Selanik*,  «Salonikas krønike») beskriver Det osmanske rike 1563–1599.

## Se også
*Salonika

## Referanser
Ivor Allchurch

**Ivor Allchurch** (født 16. oktober 1929, død 10. juli 1997) var en fotballspiller fra Wales. 

Han fikk tilnavnet «The Golden Boy» innen walisisk fotball. Hans rekord på 68 landskamper for  bestod frem til 1986, da den ble overgått av Joey Jones og hans 72 landskamper. Allchurch holdt også rekorden for antall mål scoret for det walisiske landslaget, på 23 mål, som til slutt ble slått av Ian Rush. 

Ivor Allchurch begynte i Newcastle United FC i 1958 og i august 1962 ble han forflyttet til Cardiff City, der hans første kamp var da han spilte uavgjort mot sin tidligere klubb, Newcastle United. Han var denne klubbens toppscorer i 1963-1964 og 1964-1965 sesongene og senere returnerte han for hans tidligere klubb Swansea, i en alder av 35 år. Han ble sluppet av Swansea i slutten av 1967-68 sesongen og han signerte en kontrakt med Worcester City. Han hadde senere en periode i Haverfordwest County, og han avsluttet sin karriere med Pontardawe Athletic i en alder av 50 år. Allchurch spilte til sammen 691 seriekamper og scoret 249 mål gjennom hele hans profesjonelle fotball-karriere. 

Allchurch fikk sin landslagsdebut for Wales mot England i 1951 og spilte sin siste landskamp mot  i 1966. Allchurch døde i 1997, i en alder av 67 år, i sitt eget hjem i hans høyt elskede by, Swansea. Hans begravelse som ble avholdt i krematoriet, ble fulgt av hundrevis av mennesker, inkludert mange kjente fotballspillere. 

Allchurchs talent som fotballspiller ble mer allment anerkjent etter hans prestasjoner for det walisiske landslaget i 1958 under VM, hvor han hjalp laget sitt nå kvartfinalen. Allchurch startet sin fotballkarriere med klubben Swansea Town i 1947. Det er nå reist en statue til ære for ham utenfor Swansea Citys Liberty Stadium. Hans bror, Len, var også en tidligere fotballspiller. I 1966 ble Allchurch tildelt en Order of the British Empire i anerkjennelse for hans tjenester til engelsk fotball. Han er også medlem av den walisiske Sports Hall of Fame. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kommuner i departementet Moselle

Dette er en liste over de 730 kommunene i departementet Moselle i regionen Grand Est i Frankrike. Per 1. januar 2022 er antall kommuner redusert til 725.


(CAF) Communauté d'agglomération de Forbach, dannet i 2003.
(CAM) Communauté d'agglomération de Metz Métropole, dannet 2002.
(CAS) Communauté d'agglomération de Sarreguemines Confluences, dannet 2002, også delvis i departementet Bas-Rhin.
(CAT) Communauté d'agglomération Portes de France-Thionville, dannet 2004.
(CAH) Communauté d'agglomération du Val de Fensch, dannet 2000.
Pam Ayres

**Pam Ayres** (født 1947) er en britisk poet, låtskriver og formidler av radio- og fjernsynsprogrammer. Ayres har sammen med flere kjente engelske diktere som Christina Rossetti og Ogden Nash ofte benyttet poesiformen knittelvers.

Etter å ha tatt eksamen fra videregående skole da hun var 15 år, fikk Ayres en periode arbeid som assistent i en kirke. Hun meldte seg senere inn i det britiske flyvåpen, hvor hun jobbet som kontorarbeider med operative kart, og det var der hun begynte sin kunstneriske løpebane. Hennes poesi har som regel en enkel stil og omhandler forskjellige hverdagslige emner. Pam Ayres begynte å lese sine poetiske vers på den lokale klubben i Oxfordshire, og dette førte snart til en invitasjon til å lese på den lokale radiostasjonen til BBC i 1974. Hennes lesing av dikt ble kringkastet nasjonalt, og deretter ble diktene sendt om igjen som en del av BBCs «Pick of the Year» («Årets utplukkete»). I en avstemning i BBC over de 100 beste komiske dikt var hun representert. Ayres var den femte mest solgte poet i Storbritannia både i 1998 og igjen i 1999. 

Ayres er gift med teaterprodusenten Dudley Russell, og de har to sønner, William og James, sammen. De er bosatt i Cotswolds, der de har noen sjeldne raser av storfe, samt noen sauer, griser, høner og perlehøns. Pam er i tillegg til å dikte, en ivrig gartner og birøkter. Hun er beskytter av organisasjonen Battery Hen Welfare Trust. I juni 2004 ble hun tildelt den britiske orden Order of the British Empire for sine tjenester til britisk litteratur og underholdning. 

## Bibliografi og diskografi
* 1976: *Some of Me Poetry*. London: Galaxy Records 
* 1976: *Some More of Me Poetry*. London: Galaxy Records 
* 1978: *Thoughts of a Late-Night Knitter*. London: Arrow Books 
* 1978: *All of Pam's Poetry*; illustrated by Roy Garnham Elmore. London: Hutchinson. (inkluderer deler av hennes tre første bøker)
* 1985: *Dear Mum: Poems for mums and their babies*. London: Severn House Publisher
* 1992: *Pam Ayres: the Works*, London: BBC Books. Publisert i september 1992
* 1998: *With These Hands: a collection*, London: Orion, Februar 1998 
* 2006: *Surgically Enhanced*. London: Hodder & Stoughton. September 2006

## Utmerkelser
*  Medlem (MBE) av Order of the British Empire for sine bidrag til litteratur og underholdning (2004)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  www.pamayres.com, offisielt nettsted (arkivert, eldre versjon)
*  «The Wonderbra Song» , eksempel på Ayres' poesi
Fosse Way

**Fosse Way** var en romersk vei i England som var en forbindelsen mellom Exeter (*Isca Dumnoniorum*) i sørvest England og Lincoln (*Lindum Colonia*) i the East Midlands, via Ilchester (*Lindinis*), Bath (*Aquae Sulis*), Cirencester (*Corinium Dobunnorum*) og Leicester (*Ratae Corieltauvorum*).

Den  traff Akeman Street og Ermin Way i Cirencester, krysset Watling Street ved *Venonis* («High Cross») sør for Leicester, og løp sammen med Ermine Street i Lincoln.

Ordet *Fosse* er fra det latinske *fossa*, norsk: *grøft* og er den eneste av Englands romerske veier som fortsatt har et latinsk navn. I de første tiårene etter den romerske erobringen av England i AD 43, tilsvarte Fosse Way den vestlige grensen av det romerske området. Det forklarer at flere byer på veien ender på *-cester* eller *-chester* som stammer vanligvis fra det romerske *[[castrum]]*. Det er mulig at veien begynte som forsvarsgrøft som senere ble umgjort til en vei, eller at grøfta forløp parallell med veien ihvert fall ideler av strekningen. 

Veien var ekstrem rett: fra Lincoln til Ilchester i Somerset, det vil si bortimot 300 km, er den aldri mer en 10 km fra en rett linje. Større deler av Fosse Way er også i dag i bruk som for eksempel *A46* mellom Lincoln og Leicester eller mellom Bath og Shepton Mallet der den følger delvis gjennom blant annet en by som heter Stratton-on-the-Fosse.

## Eksterne lenker
* ''Roman Roads of Britain'', Chapter 7, The Foss Way , Thomas Codrington (1903)
* The Fosse Way – A Journey through Roman Britain BBC, 10. sept 2007
Kristina av Holstein-Gottorp

**Kristina av Holstein-Gottorp**, dronning av Sverige, (født 12. april 1573, død 8. desember 1625), var datter av Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp og Christina av Hessen-Kassel. Hun giftet seg med hertug Karl, den senere Karl IX av Sverige 27. august 1592. Dette var hans andre ekteskap. Ektefellene ble kronet i Uppsala domkirke 15. mars 1607. 

Etter ektefellens død i 1611 ledet hun regjeringen sammen med sønnen Gustav Adolf og hertug Johan. Regjeringen opphørte to måneder senere da sønnen Gustav Adolf ble hyllet som Sveriges konge og det ble innsatt en formynderregjering.  

Kristina fortsatte å drive de jern- og brukseiendommene som Karl hadde bygget opp i de tidligere hertugdømmene Värmland, Sörmland og Närke. 

Som formynder både for den blivende kongen Gustav Adolf og den yngste sønnen Karl Filip hadde hun en viktig stilling innen både politikk og økonomi. Hun var også uvanlig engasjert og dyktig innen disse områdene og svært interessert i jern- og bruksdriften.

I den unge Karl Filips hertugdømme forble hun regent i egenskap av sønnens formynder. Hennes omsorg for Karl Filips rettigheter fremkalte mange mindre tvister med kongemakten. Hun var også en sterk motstander av Gustav Adolfs interesse for Ebba Brahe. 

Etter at Karl Filip døde i 1622 levde hun tilbaketrukket på Nyköpings slott. Hun døde på Gripsholms slott og ligger begravet i Strängnäs domkirke.

## Referanser


## Kilder
* Biografi i Nordisk Familjebok
Teateråret 1600

**Teateråret 1600** er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1600.

## Hendelser
*1. januar – Admiral's Men opptrer med Thomas Dekkers *[[The Shoemaker's Holiday]]* ved hoffet.
*6. mars – George Carey, Lord Chamberlain i England, er vertskap for den flamske ambassadøren Ludowic Verreyken i Hunsdon House i Blackfriars distriktet i London. Underholdningen består en oppsetning av Shakespeares *[[Henry IV, del 1]]* av Lord Chamberlain's Men.
*September – Richard Burbage overlater det ubrukte Blackfriars Theatre til Henry Evans og Nathaniel Giles for £40 pr år. Evans og Giles bruker stedet til forestillinger for Children of the Chapel. Giles trekker Solomon Pavy, ti år gammel, inn i skuespillertroppen sin.
*8. september – Skuespillet *[[Jack Drum's Entertainment]]* blir ført inn i Stationers' Register.  Karakteren Brabant senior forstiller Ben Jonson, og dette føyer seg inn i den pågående teaterkrigen.
*Den siste framføringen av Chester mysteriespill foregår i 1600.

## Nye drama
*Anonymt 
***Look About You* utgis
***[[The Maid's Metamorphosis]]*
***The Weakest Goeth to the Wall* utgis
***[[The Wisdom of Doctor Dodypoll]]*
*Henry Chettle & John Day – *The Blind Beggar of Bethnal Green*, del 1 (delene 2 og 3, av Day og William Haughton, er tapt)
*Thomas Dekker – *[[Old Fortunatus]]* utgis
*Thomas Heywood – *Edward IV, del 1 og 2* utgis
*(Thomas Heywood (attr.) og andre?) – *[[Edward IV (skuespill)|Edward IV]]* (utgis)
*Ben Jonson – *[[Cynthia's Revels]]*
*Thomas Dekker, John Marston, og William Haughton – *The Spanish Moor's Tragedy*
*John Marston – *[[Jack Drum's Entertainment]]*
*Thomas Nashe – *[[Summer's Last Will and Testament]]* utgis
*William Shakespeare – *[[Henry IV, del 2]],* *[[Kjøpmannen i Venedig]],* *[[Kong Henrik V]],* *[[En midtsommernattsdrøm]],* og *[[Stor ståhei for ingenting]]* utgis

## Fødsler
*17. januar - Pedro Calderón de la Barca, spansk dramatiker (død 1681)
*ca. 1600 - Richard Flecknoe, engelsk dramatiker og poet (død ca. 1678)

## Dødsfall
*ca. 1600 – Robert Wilson, engelsk dramatiker (ukjent fødselsår)
Emmet Dalton

**Emmet Dalton** (født 4. mars 1898 i Fall River i USA, død 4. mars 1978 i Dublin) var en britisk soldat og filmprodusent. 

## Liv og virke
Han ble født i USA men vokste opp i Dublin.  

Han tjenestegjorde i den britiske hæren under den første verdenskrig og hadde graden major. 

Da han kom tilbake til Irland deltok han iden geriljalignende irske republikanske hæren som kjempet mot det britiske styret i Irland. Han var en nær medarbeider av Michael Collins. Under den irske borgerkrigen hadde han en av de høyeste kommandoene i nasjonalisthæren, men trakk seg fra kommandoen før krigen var helt over. Han sluttet seg til den nasjonalistiske militsen i 1913 og året etter, i en alder av 15 år, var han flere ganger involvert i smugling av våpen og militært utstyr til Irland. Dalton sluttet seg til den britiske hæren  i 1915.

Han grunnla senere en filmselskap som lagde en rekke kjente filmer på 1950-og 1960-tallet. Dalton ble født av en irsk mor og irsk-amerikansk far i USA i 1898, men familien flyttet tilbake til Irland da han var 2 år gammel, i 1900. Han vokste opp i en familie i middelklassen med katolsk bakgrunn i Drumcondra i det nordlige Dublin. 

Under slaget ved Somme, i september 1916 ble Dalton involvert i blodige kamper under slaget ved Ginchy, der over 4 000 irer ble drept eller såret. Blant de omkomne var Tom Kettle, en tidligere nasjonalistisk medlem av parlamentet og personlig venn av Dalton. Dalton ble forfremmet til major og han ble tildelt den høye militære utmerkelsen Military Cross for hans opptreden i kampene under den første verdenskrig. 

Han ble etterpå sendt til Palestina som på denne tiden var en del av det britiske Palestina-mandatet, hvor han ledet et helt komapni og deretter overvåket han en skole snikskyttere. I 1918 ble han sendt til Frankrike igjen, hvor han tjenestegjorde som stabsoffiser. Etter hans demobiliseringen i 1919, vendte han tilbake til Irland. Der fant han ut at hans yngre bror Charlie hadde sluttet seg til IRA og Dalton valgte å følge etter ham. Dalton giftet seg og i desember 1922 trakk han seg fra hans kommando i den britiske hæren. Han var ikke enig med henrettelsen av republikanske fanger som markerte den avsluttende fasen på den irske borgerkrigen.

Etter kort periode der han arbeidet som kontorist for det irske senatet, forlot han også denne jobben for å begynne i filmbransjen. Over de følgende førti årene, arbeidet han både i Irland og Amerika i filmproduksjonen. I 1958 grunnla han irske produksjonsselskapet Ardmore Studios som lagde filmer. Hans filmselskap bidro til å produsere flere kjente filmer som f.eks. The Blue Max, The Spy Who Came in from the Cold og The Lion in Winter, som alle ble filmet i Irland. 

Han døde i 1978 i en alder av 80 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
TV11

**TV11** er en svensk fjernsynskanal som innår i TV4-Gruppen. Kanalens fremste målgruppe er seere i alderen 15 til 39 år. Programsjef er Anton Glanzelius. Programtilbudet består av drama, situasjonskomedier, underholdning og reality som eksempelvis en ny sesong av *[[Big Brother]]*.

## Eksterne lenker
*