open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ganden

**Ganden** (tibetansk: དགའ་ལྡན་; Wylie: dga' ldan) er et tibetansk buddhistisk kloster i Gelug-skolen, som ligger på 4&nbsp;500 moh. 40 km øst for Lhasa. Sammen med Seraklosteret og Drepungklosteret regnes det som et av de tre store klostrene i Gelugpa og det har hatt en stor politisk og religiøs betydning i Tibets historie.

Klostrets fullstendige navn er Ganden Namgyal Ling (Wylie: dga' ldan rmam rgyal gling). Ganden betyr «lykkelig» på tibetansk og er det tibetanske navn for Tuṣita, den himmel der bodhisattvaen Maitreya har sin bolig. Namgyal Ling betyder «seierrikt tempel».

Ganden var det første klosteret i gelug-skolen og ble grunnlagt av Tsongkhapa selv i 1409. Det har av hevd blitt betraktet som det viktigste setet for gelug-ordenens religiøse og politiske makt. Etter Tsongkhapas død ble hans mumifiserte kropp begravd i en grav, kledd i gull og sølv. Før Tibet ble sammenført med Folkerepublikken Kina hadde klostret over 2&nbsp;000 munker.

Gandenklosteret ble utsatt for store ødeleggelser under det tibetanske opprøret i 1959, og under kulturrevolusjonen ble restene av klosteret bombardert av rødegardister. På 1980-tallet ble gjenoppbyggingen påbegynt.

Eksiltibetanere har grunnlagtt et nytt Gandenkloster i den tibetanske bosetningen i Mundgod i Karnataka i India.

## Litteratur
* Michael Buckley, Robert Strauss, Chris Taylor: *Tibet: travel survival kit*, 1995, Lonely Planet, ISBN 0-86442-289-X

## Eksterne lenker
*
Asko (svensk selskap)

**Asko** er et svensk selskap som produserer hvitevarer og husholdningsapparater. Selskapet er siden 2010 eiet av Gorenje.

Asko ble grunnlagt i Vara i 1950 da Karl Erik Andersson bygget en vaskemaskin til sin egen mor, og senere fikk bestilling på flere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ibestad Idrettslag

**Ibestad Idrettslag** fra Ibestad i Troms ble stiftet 12. april 1920. Klubben har aktivitet innen fotball, friidrett, innebandy, motorsport, ski, sykling, triathlon og volleyball, og har tidligere også drevet med håndball. Ibestad IL stilte sist seniorlag for menn i fotball i 2007. Hjemmebanen er Ibestad gressbane på Ibestad. I 2018 ble det igjen satset på A-lag i Ibestad, med 01-modellene som stamme i laget.

Idrettslaget arrangerer årlig Ibestadløpet, som er et 11&nbsp;km langt terreng- og fjelløp. Løpet er i senere år (pr. 2014) blitt arrangert i samarbeid med sykkelrittet Tour de Andørja. Sammen med flere samarbeidspartnere er Ibestad IL hovedansvarlig for det årlige kulturarrangementet Sommer i Ibestad.

## Kilder
*Ibestad kommune: Ibestad Idrettslag  (besøkt 21. mai 2014)
*Norges Fotballforbund: Ibestad IL (besøkt 21. mai 2014)
*Terminlister og tabeller hos Norges Fotballforbund (besøkt 21. mai 2014)
*Tour de Andørja: Ibestadløpet (besøkt 21. mai 2014)
*Sommer i Ibestad: Historie (besøkt 21. mai 2014)
*Arne Brustad (red.):  *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2012042508036 Aktive fotballspillere. Bind 2]*. Idrettsforlaget, Oslo 1953 (s. 500, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Lü Ji

**Lü Ji** er navnet til flere personer:

*Hertug Ding av Qi (呂伋 10. århundre), personlig navn «Lü Ji».
*Lü Ji (maler) (呂紀 født 1477), kinesisk maler av fugler og blomster.
*Lü Ji (komponist) (吕骥 1909–2002), kinesisk komponist.
Namgyal

**Namgyal** er en tibetansk klosterretning, nå hovedsakelig representert av Namgyalklosteret i Dharamsala, i den indiske delstaten Himachal Pradesh. Tidigere var hovedklosteret i Potala i Lhasa.
Aniara (forening)

**Aniara** er studentenes science-fiction-forening ved Universitetet i Oslo, oppkalt etter Harry Martinsons dikt. Foreningen ble stiftet i 1965 av Jon Bing og Oddvar Foss, med blant andre Tor Åge Bringsværd til stede.

## Algernon
Foreningen utgav i mange år fanzinet *Algernon*, oppkalt etter novellen «Flowers for Algernon» av Daniel Keyes. Bladet ble i lang tid redigert av Øystein Sørensen, senere professor i historie ved Universitetet i Oslo. Tidsskriftet bragte originale intervjuer med Brian W. Aldiss, Robert Sheckley, Alfred Bester, Arthur C. Clarke, Harry Harrison, Jack Vance og Philip José Farmer. For øvrig inneholdt bladet oversatt og original science-fiction, litteraturkritikk og kommentarer.

## Kongresser
Aniara arrangerer norske science-fictionkongresser. Den første var *Norcon 1* i 1975, den siste *Norcon 27* i 2014.

## Referanser
Smalålegras

**Smalålegras** (*Zostera angustifolia*) er en flerårig vannplante. Den er blant de få blomsterplanter som har tilpasset seg et liv i sjøvann.

Den vokser på bløt bunn og har en horisontal jordstengel. Fra jordstengelen stikker det ut korte, vertikale stilker med blomster og blad. Den kan skilles fra slektningen ålegras på at bladene er smalere. I Norge er bladene er 1,5–2&nbsp;mm brede og rundt 15&nbsp;cm lange med tre nerver. I blomsten er arret like langt som griffelen. Smalt ålegras vokser ofte i grunnere og mindre salt vann enn ålegras.

Den taksonomiske stillingen til denne formen er omstridt. Britiske forskere har regnet den som en egen art, mens en i andre land har ment at den er en varietet av ålegras, *Zostera marina*. I Nord-Europa vokser ålegras og smalålegras side om side uten mellomformer, noe som tyder på at de er adskilte arter.

Utbredelsen er sirkumpolar i nordlige strøk, og arten har en mer nordlig utbredelse enn ålegras. Den er kjent fra De britiske øyer, Sverige, Danmark, Bretagne i Frankrike, Island, Grønland, Hudsonbukta, Alaska og Tsjuktsjerhalvøya. I Norge finnes smalålegras langs hele kysten, og den er den dominerende arten i nord.

## Referanser

 
## Eksterne lenker
* 
* Description and physical attributes of UK ''Zostera'' species – ''Zostera angustifolia''
Troppene til VM i ishockey for menn 2014 (toppdivisjonen)

**Troppene til Ishockey-VM 2014** inneholder samtlige 16 tropper som ble tatt ut til Ishockey-VM 2014 i Belarus fra 9. til 25. mai 2014. Hver av de 16 nasjonene som deltok i mesterskapet skulle registrere minst 15 løpere (angreps- og forsvarsspillere) og to målvakter og maksimalt 20 løpere og 3 målvakter. Alle aldre er som de er ved starten av turneringen (9. mai 2014).

__NOTOC__

## Ordforklaring

## 
## 

## 
## 
## 
## 
## 
## 
## 
Troppen bestående av 25 spillere ble offentliggjort den 5. mai 2014. I kaptein Ole-Kristian Tollefsens skadefravær ble Anders Bastiansen utnevnt til lagkaptein.

Kilde: IIHF.com

## 
## 
## 
## 
## 
Troppen bestående av 25 spillere (pluss to reserver) ble offentliggjort den 5. mai 2014.

Kilde: IIHF.com

## 
## 

## Referanser
### Troppene

*Belarus
*Canada
*Danmark
*Finland
*Frankrike
*Italia
*Kasakhstan
*Latvia

*Norge
*Russland
*Sveits
*Slovakia
*Sverige
*Tyskland
*Tsjekkia
*USA

### Spillerstatistikk

*Belarus
*Canada
*Danmark
*Finland
*Frankrike
*Italia
*Kasakhstan
*Latvia

*Norge
*Russland
*Sveits
*Slovakia
*Sverige
*Tyskland
*Tsjekkia
*USA

### Andre kilder


## Eksterne lenker
* Ishockey-VMs offisielle nettsted
Tre stammers møte

**«Tre stammers møte»** er et uttrykk som formidler at bosetningen på et område eller et sted hovedsakelig har bestått av de tre folkegruppene kvener, samer og nordmenn. Uttrykket er særlig brukt i moderne tid i Nord-Troms og Finnmark, men også andre steder i Nord-Norge der både kvensk, samisk og norsk bosetning har vært utbredt.

Områder som blir omtalt som *«tre stammers møte»* er ofte språkkontaktområder der man kjenner til at kvensk og samisk språk er eller har vært et levende språk i lokalsamfunnet ved siden av det norske. I moderne tid har man hatt mer fokus på arbeid med re-vitalisering av språk og kultur, der man blant annet har satt opp stedsnavnskilt på flere språk for å synliggjøre et steds historie og tilhørighet.

Flere kommunevåpen i Nord-Norge har tretallssymbolikk som er ment som en henvisning til de «tre stammers møte»: 

Fil:Kvænangen_komm.svg|Kvænangen
Fil:Lavangen komm.svg|Lavangen
Fil:Storfjord komm.svg|Storfjord


## Revitalisering
I en kommune som er inkludert i forvaltningsområdet for samisk språk er man forpliktet å skilte på samisk og norsk, men noen kommuner velger også å skilte på kvensk. Det finnes også eksempler på kommuner som har flerspråklige stedsnavnskilt selv om de ikke er inkludert i forvaltningsområdet.

I Finnmark var Porsanger kommune tidlig ute, og ble i statsråd den 6. juni i 2003 gitt nye trespråklige navn, og ble med det den første offisielle trespråklige kommunen i Norge . 

I Troms var det Storfjord kommune som var første kommune med trespråklig kommunenavn. I statsråd 7. mars 2014 ble kommunestyrets vedtak stadfestet i medhold av kommuneloven § 3 nr. 3. De har også vedtatt navn og skiltet sine tettsteder på alle tre språk. 

Senere har også Kåfjord kommune (2016) og Nordreisa kommune (2018) kommet etter. Kvænangen kommune har skiltet sine tettsteder på tre språk (2024), men har ikke per mai 2025 et godkjent trespråklig kommunenavn.

## Referanser
Kommunistpressens Samvirkelag

**Kommunistpressens Samvirkelag** ble opprettet i 1924, etter at Norges Kommunistiske Parti var stiftet i november året før. Formålet var «å fremme den kommunistiske presse i Norge og formidle det økonomiske og solidariske samvirke mellom de enkelte organer». 

I februar 1924 rykket man ut med oppfordringer i NKP-avisene, der enkeltpersoner eller foretak ble oppfordret til å tegne andeler a 10 kroner. Samvirkelagets kontor skulle ligge i Kristiania, og lagets høyeste organer skulle være NKPs centralstyre, landsstyre og landsmøte. I det daglige skulle laget ledes av et styre.

Tanken bak opprettelsen var å lage et motstykke til Arbeiderpressens Samvirke, et foretagende med tilsvarende rolle blant Arbeiderpartiets aviser. Arbeiderpressens Samvirke hadde spilt en viktig rolle for partiavisene før splittelsen i Arbeiderpartiet i 1923, og hadde vært et viktig redskap for AP i striden om partiavisene rett etter splittelsen. AP brukte Arbeiderpressens Samvirke som økonomisk brekkstang og sikret partiet herredømme over aviser som i utgangspunktet var dominert av NKPs folk.

Kommunistpressens Samvirkelag ble formelt stiftet 21. november 1924. Startkapitalen var da kr 6298, og steg i løpet av året til 26 577 kroner.

Før laget var skikkelig etablert hadde imidlertid flere NKP-aviser alt blitt nedlagt eller slått sammen. Siden totaløkonomien for NKP-pressen var dårlig fikk heller ikke Kommunistpressens Samvirkelag en slik sentral rolle det var tiltenkt.

## Referanser
Persontilpasset medisin

**Persontilpasset medisin**, eller **presisjonsmedisin**, er en betegnelse på et sett med diagnostiske metoder som i større grad enn tradisjonell medisin søker å finne behandling eller forebygging som er tilpasset den enkeltes (i hovedsak genetiske) egenskaper. Selv om medisinen alltid har hatt denne intensjonen og ofte er tilpasset spesielt den enkelte pasient også i dag, er det den enorme utviklingen av analyser av arvestoffet som virkelig har satt fart i denne utviklingen. Av denne grunn er det ofte storskala genetiske analyser man tenker på i sammenheng med persontilpasning av medisinen.

## Norge
I hovedsak vil persontilpasset medisin være aktuell med hensyn til arvelige sykdommer eller egenskaper som kan påvirke sykdomsutvikling og være viktige for behandlingsvalg, og ved kreftsykdom, der både arvelige egenskaper og de nye mutasjonene som er oppstått i kreftcellene kan være viktige for behandlingen. Persontilpasset medisin er under utredning i helsevesenet], på oppdrag fra Helsedepartementet.

Persontilpasset kreftmedisin er det ene nasjonalt prioriterte området innen kreftforskning, med det nyoppretta fagrådet Nasjonal kreftsatsing. Innen dette området er det også flere store forskningsprosjekter i gang, for å skape den kunnskapsbasen som er nødvendig for å ta metodene i bruk i helsetjenestene. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nasjonal kreftsatsing 
* Norsk KreftgenomikKonsortium
For Bibel og Bekjennelse

**For Bibel og Bekjennelse** (**FBB**), opprinnelig **Bekjendelsestro Presters Broderkrets** (forkortet B.P.B.), fra 1958 **Prestelaget for Bibel og Bekjennelse**, er en norsk, evangelisk-luthersk bevegelse. Foreningen ble stiftet på Presteforeningens generalforsamling i 1919 – på det tidspunktet pågikk den såkalte kirkestriden i Norge.

## Medlemsmasse
Foreningen ble stiftet som et forum for prester med et overveiende konservativt teologisyn.

I stiftelsesåret fikk foreningen 200&nbsp;medlemmer. Per 1961 bestod foreningens medlemsmasse av ca. 600&nbsp;prester. Opprinnelig var det prester i Den norske statskirken som utgjorde medlemsmassen, men per 2024 er det frikirkelige Det evangelisk-lutherske kirkesamfunn (DELK) den bærende kraft i foreningen. FBBs styreleder per 2024 er Jan Bygstad, som var prest i Den norske kirke i tyve år, men deretter gikk over til DELK fordi han var uenig med Den norske kirkes «læremessige utvikling».

## Historikk
I 1922 begynte foreningen å arbeide for etablering av et praktisk-teologisk seminar ved Menighetsfakultetet, noe som skjedde i 1925.

Foreningen gikk også tidlig ut med et forslag om å starte et tidsskrift der lærerkreftene ved Menighetsfakultetet kunne publisere artikler om teologiske og samfunnsaktuelle emner; dette førte til at *[[Tidsskrift for teologi og kirke|Tidsskrift for Teologi og Kirke]]* ble utgitt fra 1930.

FBB ble et samlingspunkt for prester som var imot kvinnelige prester. I 1964 torpederte FBB – ifølge senere biskop Per Lønning – en prosess som skulle åpne for at kvinnelige prester kunne bli medlem av Presteforeningen. I 1973 avga foreningen en uttalelse der de erklærte at kvinner ikke burde få anledning til å ordineres til prester.

I 1975 ble det dannet en studentforening ved Menighetsfakultetet som var tilknyttet Prestelaget for Bibel og Bekjennelse som en undergruppe.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gao Cen

**Gao Cen** (tradisjonell kinesisk: 高岑; Wade-Giles: *Kao Ts'en*; stilnavn: «Shanchang» eller «Weisheng»; født 1621 i Hangzhou i provinsen Zhejiang i Kina, død 1691) var en kinesisk maler og poet som hadde sitt virke under Qing-dynastiet. Han regnes som en av de beste blant de åtte mesterne fra Nanjing, og hans spesialitet var malerier i et lite format malt i en intrikat og beskrivende stil som viste ulike fasetter av byen Nanjing. Gao Cen var i dette en tradisjonsbærer for «topografisk maleri» slik det ble utført sent i Ming-dynastiet, og maleriene hans et nostalgisk minne om byens storhetsdager. Han eksperimenterte med lys og farger i landskapsmaleriene. Som ung var han en lærling av Zhu Hanzhi (Zhu Ruiwu, ca. 1594-ca. 1671). I motsetning til Gong Xian utførte Gao Cen de fleste verkene sine i farge på silke.

Samleren og mesénen Zhou Lianggong hadde spesiell interesse for kunstnerne i og rundt Nanjing, og utga en serie biografiske skisser av disse. Gao Cens ble montert sammen med et av hans albumblad, og datert 1651. I denne biografien gir Zhou blant annet denne beskrivelsen av Gao:

## Verker av Gao Cen

*Beijing (Palassmuseet):
***Glimt av steinbyen*, bærbar rull, tusj og farge på silke
*Ann Arbor: (The University of Michigan Museum of Art):
***Tolv bilder av Jinlin*, tolv albumfolier
*New York: (Metropolitan Museum of Art):
***Landskap etter gamle mestere*, ti albumfolier, tusj og farge på silke (1677)
*Washington, D.C.: (Freer Gallery of Art):
***En lærd i sitt studio i fjellene*, to albumblad montert som hengende rull, tusj og farge på silke
*Privat eie:
***Paviljongen på klippen*, innrammet vifte, tusj og farge på papir, med dikt og to segl fra kunstneren

## Referanser
Teddybjørnens vise

**«Teddybjørnens vise»** er en barnesang av Alf Prøysen til tradisjonell melodi. Den ble først innspilt i 1950, og utgitt i bokform i *Teddybjørnen og andre viser*, 1951.

## Innspillinger
*Alf Prøysen m/orkester. Innspilt i Oslo i oktober 1950. Utgitt på 78-platen Columbia GN&nbsp;1207. 
*Vidar Lønn-Arnesen. Innspilt i 1969. Utgitt på singlen RCA Victor NA 1369.
*Hanne Krogh. *[[Prøysens barnesanger]]* (CNR 1272) i 1995.
*Katia Cardenal. *En reveslandia*. 1999
*Bjørn Eidsvåg. *Kvirre virre vitt*. 1997
*Velvalgte barneviser. Samlealbum fra 2000

## Film
Julen 2022 hadde familiefilmen *[[Teddybjørnens jul]]* premiere, en film basert på visen. Filmen er skrevet av Harald Rosenløw Eeg og Lars Gudmestad og regissert av Andrea Eckerbom.

## Annet
* Samme melodi blir anvendt i sangen «Visen om de brautende norsk-amerikanere» med Karl Pedersen (1881-1972). Den ble utgitt på den akustiske 78-platen Odeon A&nbsp;147408. Sammen med blant annet Thorbjørn Nilsen representerte han den folkelige visetradisjonen fra Dovrehallen, Maxim og Kongshavn i perioden 1905–1925.
*Melodien ble brukt av Lyktemannen i visa *På gyngende grunn i Welhavensgate*. Han skrev også teksten. Sangen ble utgitt på 78-platen Odeon A&nbsp;180071&nbsp;D-4082.
*Melodien ble også brukt av Einar Rose med akk. av Jubelgutta i sangen «Hviss». Teksten ble skrevet av Einar Fagstad. Sangen ble utgitt på 78-platen Odeon A&nbsp;180252&nbsp;D-4253.
*Melodien, med samme tekst og under tittelen «Hvis», ble spilt inn av Leif Evensen (Stephen Aas) m/piano i Oslo i august 1930. Utgitt på 78-platen His Master's Voice X&nbsp;3523.
*I nyere tid benyttes den i Arnold Normann Christoffersens «Sang til vår deilige by - Drammen» av Egil Hansen, Inger Elisabeth Schøne Johansen, Lisa Schøne Johansen og Per L. Andersen. Sangen ble utgitt på den doble CD-platen *Drammens hjerte - Gamle og nye drammensviser* (NORCD&nbsp;194) i 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Alf Prøysen diskografi
*Karl Pedersen Normann Records.no
*Vanberg, Vidar: *Norsk grammofonplatehistorie. 1: Odeon 1912-1927: artister og plateutgivelser*, Oslo 1983, s. 38
*Einar Rose - Hvis (1930) på YouTube
Elias Nicolai Reksten

**Elias Nicolai Reksten** (født 26. februar 1857 på Reksta i Sunnfjord, død 13. mai 1933 i Oslo) var en norsk lærer, fattigforstander og politiker (H).

Han var sønn av fisker og forpakter Bernt Eliassen. Reksten hadde eksamen fra Stord seminarium fra 1874. Han var lærer i blant annet Bremanger før han flyttet til Kristiania, der han i 1893 ble fattigforstander. Reksten var styremedlem i Det norske lutherske Indremisjonsselskap, formann i Sagenes misjonsforening i 25 år og nestformann i Kristiania krets av Det Norske Misjonsselskap. Reksten var vararepresentant til Stortinget fra Gamle Aker krets i Kristiania 1913–1915.

Han giftet seg i 1886 med Emilie Sofie Reimers fra Bergen, datter av sogneprest Claus Severin Frimann Reimers og Severine Cathrine Lem og søster av skuespillerne Arnoldus Reimers og Sophie Reimers. Paret ble foreldre til lege Klaus Reimers Reksten og Alette Sofie Reksten.

## Referanser
VM i strandhåndball 2012

**[[Verdensmesterskapet i strandhåndball]] 2012** ble arrangert fra 8. til 13. juli 2012 i Muskat i Oman. 

VM var felles for kvinner og herrer, og 12 lag deltok i hver klasse. 

## Sluttstilling
### Kvinner

Det norske laget bestod av Malene Solheim, Arnhild Holmlimo, Cathrine Korvald, Martine Hovden, Heidi Samuelsen, Emily Stang Sando, Charlotte Kristiansen, Kamilla Érsek, Renate Saastad, Rannveig Haugen, Ane Brustuen, Kristin Nørstebø og Hanna Yttereng. Veronica Kristiansen var også tatt ut, men kunne ikke delta grunnet skade. 

### Herrer

## Referanser


## Eksterne lenker
* IHF - resultater kvinner
* IHF - resultater herrer
Jenő Jandó

**Jenő Jandó** (født 1. februar 1952 i Pécs i Ungarn, død 4. juli 2023 i Budapest) var en ungarsk pianist og professor ved Franz Liszt-akademiet i Budapest i Ungarn.
## Liv og virke
### Bakgrunn og utdannelse
Han studerte pianospill ved Liszt-akademiet med Katalin Nemes og Pál Kadosa. Senere vant han mange store internasjonale piano&shy;konkurranser, deriblant Georges Cziffra- og Ciani Piano-konkurransene. Hans profesjonelle karriere begynte likevel først da han 18 år gammel vant tredjeplassen i Beethoven Piano Competition. Han vant også den ungarske *Hungarian Piano Concours* i 1973, og tok førsteplassen i kammermusikkkategorien ved Sydney International Piano Competition i 1977.

### Solo-utøver og akkompagnatør
Jandó trivdes både som soloartist og som akkompagnatør. Plateutgivelsene hans spenner fra komplette innspillinger av Ludwig van Beethovens sonater til Franz Schuberts «Die Forelle», Beethovens «Ghost» og «Archduke» pianotrioer.

Som akkompagnatør samarbeidet Jenő Jandó med Takako Nishizaki om innspillinger av Beethovens, Francks, Griegs fiolinsonater, Franz Schuberts samlede sonater og Wolfgang Amadeus Mozarts sonater for Naxos Records. Noen av disse innspillingene er høyt rangert i verket The Penguin Guide to Recorded Classical Music. Eksempler på Jandós særpreg i rollen som akkompagnatør er innspillingene av Zoltán Kodálys sonate for cello og piano samt, i nyere tid, innspillingene av Ernő Dohnányis cellosonater der han akkompagnerer cellisten Maria Kliegel.

Han var kjent for å synge mens han spilte, og for å stoppe dette plasserte han en utent sigarett i munnen.

### Innspillinger
Jandó spilte inn over 60 plater, med musikk av blant andre Johann Sebastian Bach, Ludwig van Beethoven, Franz Liszt, Robert Schumann, Franz Schubert, Johannes Brahms, Joseph Haydn, Béla Bartók og Frédéric Chopin. I de senere år spilte han utelukkende inn plater for selskapet Naxos Records.

### Død
Jenő Jandó døde den 4. juli 2023 i en alder av 71 år i Budapest.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Jenő Jandó – biografi og diskografi på Naxos.com
Xu Bing

**Xu Bing** er en kinesisk kunstner, født i Chongqing i 1955. Han har en omfattende karriere som grafiker og skulptør, og har mottatt flere priser for sitt arbeide. Fra 2007 har han bodd i Beijing der han er professor ved det sentrale kunstakademiet.

Xu Bing vokste opp i Beijing, og fikk utdannelse ved sentralakademiet for kunst, avdeling for grafikk, der han tok eksamen i 1981. Han fikk anledning til å flytte til USA i 1990, og ble der som gjestende kunstner ved flere universiteter. Hans arbeider har bestått av serier av prosjekter. Disse er blitt navngitt etter hovedtema.

Mens han bodde i Kina, arbeidet han primært med å lage «*Falske kinesiske tegn*» som ledd i å utforske noe om menneskelig kultur. Han fulgte temaet opp med «*Ny engelsk kalligrafi*» - under oppholdet i USA.  

Han ble kreert til æresdoktor (i humaniora) ved Columbia University i 2010.

Han deltok på en utstilling i Bergen kunstmuseum (oktober - desember 2012) med en installasjon (den syvende i rekken) bygd opp av kvister, avisklipp og annet skrot som ble stilt sammen slik at det med belysning kastet et skyggebilde som sett fra «baksiden» fremsto som en god kopi av et eldre kinesisk silkemaleri (tusj) som var utstilt på veggen ved siden av. Verket ble laget på stedet og demontert etter bruk.

## Referanser


## Kilder
* I hovedsak katalog for utstillingen «Real Life Stories» i Bergen kunstmuseum med tekst av kurator Feng Boyi (Beijing) oversatt til engelsk. ISBN 978-82-91808-48-2
## Eksterne lenker
*
Arendals Sparebank

**Arendals Sparebank** var en sparebank i Arendal fra 1825 til 1886. 

Arendals Sparebank startet sin virksomhet lørdag 1. oktober 1825, som Norges 6. sparebank. 
Arbeidsgruppen som planla bankens grunnleggelse besto av flere av Arendals fremste menn, som Peter Herlofson (bankens første direksjonsformann), Morten Smith Dedekam, Conrad Nicolai Schwach, Erich Andreas Thomle med flere. Fra starten holdt sparebanken til i matr.nr. 1 i Arendal (nederst i Bendiksklev ved Torvet), og holdt åpent hver lørdag i en time. 
I 1844 flyttet banken inn i Arendal rådhus, som banken hadde vært med på å finansiere kjøpet av.

Banken hadde god økonomi, og ga mange pengegaver til byens ulike oppgaver og byggeprosjekter.

## Fra sparebank til forretningsbank
I 1875 gikk Arendals Sparebank fra å være en ren sparebank, til å bli drevet mer som en forretningsbank, som handlet med valuta og innvilget lån. Dette var for å ta opp konkurransen med nyetablerte Arendals Privatbank. 
Banken hadde konkrete planer om å bygge et eget bankbygg i Arendal og hadde engasjert arkitekt Balthazar Lange til å tegne bankbyggningen. Det ble imidlertid ikke noe av disse planene, da banken fikk økonomiske problemer grunnet Arendalskrakket høsten 1886. 

## Konkurs
Da Privatbanken gikk konkurs høsten 1886, fulgte Arendals Sparebank like etter, og stengte for godt i desember samme år.  Innskyterne gikk da til sak mot bankens direksjon, og saken gikk helt til Høyesterett. I 1896 ble direksjonen frifunnet.

## Reetablering
Noen år senere, i 1889, ble det etablert en ny sparebank for byen, nemlig Sparebanken i Arendal. Denne blir gjerne regnet som en reetablering av den gamle sparebanken, og skiftet dessuten også navn i 1963 til *Arendal Sparebank*. Denne banken fusjonerte med Aust-Agder Sparebank i 1973, som i sin tur fusjonerte med Sparebanken Sør i 1984.

## Arkivet
Arkivet etter Arendals Sparebank befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder forhandlinger, planer og tegninger, samt materiale vedrørende Arendals Sparebanks konkurs.

## Litteratur
*  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Helge Stormoen

**Helge Stormoen** (født 1968) er en norsk lokalpolitiker (FrP). Fra 2. mai 2014 var han byråd for kultur, næring, idrett og kirke i Bergen kommune til oktober 2015. Stormoen har vært medlem av Bergen bystyre siden 2003 og har der sittet i finanskomiteen. Fra 2011 var han nestleder for Fremskrittspartiets bystyregruppe.

Stormoen ble ved fylkestingsvalget i 2019 innvalgt som fast representant i Vestland Fylkesting, hvor han også er medlem i Næringsutvalget.

Stormoen har befalsutdannelse fra marinen og økonomiutdannelse fra handelshøyskolen BI. Han har yrkeserfaring fra næringslivet blant annet som økonomidirektør, daglig leder og salgssjef.

I september 2017 var Bergen vertsskapsby for **UCI World Championships Bergen 2017,** sykkel VM**.**  Fra november 2016 og til september 2017 var Stormoen arrangementsjef for mesterskapet.

## Referanser
Hu Zao

**Hu Zao** (tradisjonell kinesisk: 胡慥, forenklet kinesisk: 胡慥,  Wade-Giles: *Hu Tsao*, stilnavn: «Shigong», født 1615 i Jinling i provinsen Jiangsu i Kina, død 1681) var en kinesisk maler som hadde sitt virke under Qing-dynastiet. Han regnes som en av de åtte mesterne fra Nanjing, og hans spesialitet var landskap, menneskeskikkelser og krysantemum.

Samleren og mesénen Zhou Lianggong hadde spesiell interesse for kunstnerne i og rundt Nanjing, og utga en serie biografiske skisser av disse. Han beskriver Zao blant annet slik:

## Referanser
Titanfall

***Titanfall*** er et førstepersonsskytespill som er utviklet av Respawn Entertainment, og  publisert av Electronic Arts.

Menneskeheten lever i de dypeste delene av en enorm region kjent som The Frontier. Den inneholder mange kjente og bebodde stjerne-systemer, men mange flere verdener er fremdeles ukjente. De eneste som reiser utenfor den normale sivilisasjonen, er pionerer, oppdagelsesreisende, leiesoldater, fredløse eller soldater, som søker eventyr og muligheter. Store inter-planetære selskaper som for eksempel Hammond Robotics benytter Frontiers ressurser til å lage enorme konstruksjoner som Titans og Spectres. Robotene er veldig effektive i ugjestmilde miljøer. Bruk av Titans er utbredt, både i kamp og det sivile liv. Robotene kontrolleres av piloter, hvorav de aller fleste gjelder sivile applikasjoner - deriblant skipsfart og tung industri. De mest prestisjefylte pilotene har Full Combat Certification, en rekke kompliserte tester som skal vurdere pilotens evner.

Interstellar Manufacturing Corporation, ellers kjent som IMC, arbeider med utvinning av naturressurser - under navnet Hammond Engineering. Økende etterspørsel etter materialer for å produsere Titans, kombinert med Hammonds banebrytende kartleggingsteknologi av andre planeter bidro til eksplosiv økonomisk vekst for selskapet. I løpet av et århundre førte en rekke oppkjøp og fusjoner til transformasjonen av Hammond Engineering til det nådeløse kommersielle imperiet som ble IMC. Organisasjonen er dedikert til å maksimere profitt og aksjonærenes formue.

Frontier Militia representerer den militære armen av The Frontier. Militsen er en løst styrt blanding av vanlige sivile, banditter, leiesoldater og pirater. Hver brigade i Militsen er ansvarlig for å slåss for en tildelt del av Frontier-territoriet. Selv om noen brigader er lite annet en en pirat-organisasjoner, har Militsen nok ressurser til å være en reell hindring for IMCs ambisjoner. Til slutt bryter det ut en konflikt mellom IMC og Militsen, kjent som Titan Wars.

Cheng "Bish" Lorck og Sarah Briggs gjennomfører et raid mot et IMC-drivstoffanlegg i et forsøk på å fylle drivstoff på deres egne skip. IMC-styrker blir ledet av viseadmiral Marcus Graves, forsøker å stoppe dem ved å utslette Militsens skip. Militsen stjeler nok drivstoff som kan vare i en måned, men de mistet også flere skip i prosessen. Etter raidet jakter IMC dem til den nærliggende planeten Troja, hvor Militsen forsøker å gjemme seg. Planeten ble antatt å være ubebodd, men IMC møter en koloni av mennesker. Graves mistenker at kolonien skjuler militsstyrker, og sersjant Kuben Blisk skal lede bakkestyrker mot planeten. De bestemmer seg for å benytte anledningen til å teste deres nye modell av robot-infanteri - Spectre.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* gamer.no: Skytespillenes nye konge
Hjertetjønnaks

**Hjertetjønnaks** (*Potamogeton perfoliatus*) er en flerårig vannplante.

Den er en kraftig plante med forgrenet stengel som kan bli et par meter lang. Den har bare undervannsblader. Bladene er hjerteformede og stengelomfattende. Artsepitetet *perfoliatus* viser til at det ser ut som om bladene er tredd på stengelen. Blomstene sitter i korte aks som stikker opp av vannet. Planten vokser i dammer, innsjøer og grøfter. Den trives i ganske næringsfattige innsjøer der planteplankton ikke skygger ut undervannsplanter.

Hjertetjønnaks forekommer i alle verdensdeler unntatt Sør-Amerika og Antarktis. I Norge finnes den i hele landet, men er vanligst på Østlandet. I Finnmark finnes den opptil 350&nbsp;moh og i Herjedalen opptil 820&nbsp;moh.

## Litteratur
* 
 
## Eksterne lenker
*
UK Trade & Investment

**UK Trade & Investment** (**UKTI**) er et britisk forvaltningsorgan som har til oppgave å støtte britiske virksomheter i deres internasjonale virksomhet og fremme internasjonale investeringer i Storbritannia.

UKTI ble etablert i mai 1999 som British Trade International, bestående av to søyler: Trade Partners UK (for eksport) og Invest UK (for utenlandske direkteinvesteringer). I oktober 2003 ble de to søylene slått sammen og forvaltningsorganet omdannet til UKTI for å forenkle profilen og redusere faren for sammenblanding av de ulike navnene.

UKTI er underlagt både Department for Business, Innovation and Skills og Foreign and Commonwealth Office.

## Eksterne lenker
*
Pierre Jean Beckx

**Pierre Jean Beckx** (født 5. februar 1795 i Zichem ved Leuven i Belgia, død 4. mars 1887 i Roma) var en belgisk jesuittgeneral.

## Liv og virke
### Bakgrunn, tidlig liv
Beckx var sønn av en skomaker. Han gikk på latinskole i Zichem, og fra 1815 på jesuittenes kollegium i Mechelen, der han den 7. mars 1819 mottok prestevielsens sakrament. 

Han var så i sjelesørgerisk tjeneste i Uccle/Ukkel ved Brussel.

### Jesuitt
Den 29. oktober 1819 ble Beckx medlem av jesuitterordenen. Etter sjelesørgerisk virke i Hamburg, Hildesheim og Braunschweig ble han professor i kirkerett i Hildesheim.

Han ble i 1825 kapellan hos Ferdinand Fredrik av Anhalt-Köthen, som kort tid før var blitt katolikk. Beckx kom i 1830 til Wien og ble i 1852 provisial for Østerrike.

### Generalsuperior
Året etter ble han ordenens generalsuperior. I de 24 år som Beckx leder jesuitterordenen, ble ordenens medlemstall fordoblet, og ble det opprettet nye ordensprovinser i Irland, Frankrike, Spania, Portugal og Amerika. Jesuittene gjorde seg også mer gjeldende i protestantiske områder, og fikk i det hele tatt en større gjennomslagskraft - noe som også kunne tilskrives pater Beckx' lederskap. Men samtidig ble jesuittene fordrevet fra flere land.

I hans embedsperiode ble ordenens tidsskrift *[[Civiltà cattolica]]* (Italia) grunnlagt. Dessuten var han medgrunnlegger av  *[[Etudes]]* (Frankrike),  *[[Stimmen aus Maria Laach]]* (Tyskland) (senere: *[[Stimmen der Zeit]]*) og *[[Zeitschrift für katholische Theologie]]* (Østerrike).

I 1873 flyttet Beckx og ordenens moderhus til Fiesole ved Firenze. Etter eget ønske fikk Beckx i 1884 stilt Antonius Anderledy ved sin side, *cum iure successionis*. Dette betød at pater Anderledy overtok i praksis meget av ledernsvaret og at han allerede på Beckx' dødsdag kunne utopes ril ny ordensgeneral. 

Beckx skrev blant annet andaktsboken *Der Monat Maria* (1838, utgitt i mange opplag og på mange språk).

## Referanser


## Litteratur
* Pieter Jan Beckx hos ''Manus online''
* 
* CHANDLERY, P.: *Memoirs of San Girolamo, Fiesole (1873-93)*, Roehampton, 1901.
* SCHOETERS, G.: *P.-J. Beckx en de 'Jesuïeten-politiek' van zijn tijd*, Antwerpen, 1975.
* VERSTRAETEN, A.: *Leven van den hoogw. P.P. Beckx*, Antwerpen, 1889.
Obbola Ångsågs

**Obbola Ångsågs AB** var et trevirkeselskap i Obbola i Västerbotten i Sverige i perioden 1889–1902. Etter at selskapet ble overtatt av Holmsunds AB fortsatte virksomheten ved sagbruket til 1909, da anlegget ble ødelagt i en brann.

## Bakgrunn
Obbola Ångsåg kom som et resultat av at to sagbruksselskap, Baggböle sågverk og Sandviks Ångsågs AB, under 1800-tallet fikk en helt dominerende stilling innen Umeälvens vidstrakte vannsystem og samarbeidet ved virkeauksjonene for å holde prisene nede. Den svenske staten tilbød derfor store hogstsrettigheter som løp over tolv år til en kjøper som forpliktet seg til å anlegge et nytt sagbruk. Flere spekulanter forsøkte å finne passende industritomter omkring munningsområdet til Umeälven, men ble aktivt motarbeidet av Baggböle og Sandvik.

I 1884 lykkes tilslutt noen sagbruksinteressenter fra Sundsvallsområdet å kjøpe det landområde, der SCA Packaging nå ligger, av Obbola byboere. Den 17. april 1889 dannet Obbola Ångsågs AB med Lars Ulrik Öqvist ved Eriksdals sågverk på Alnön som hovedmann. To andre sagverkspatroner ble også store aksjeeiere: Gustaf Johansson ved Johannedals Trävaru AB på Alnön og Magnus Forsell fra Ortvikens sågverk nord for Sundsvall. 

De hogstrettighetene som Obbola Ångsågs AB fra starten tegnet kontrakt på løp over tolv år og omfattet  tre, først og fremst furu. Det var mer enn halvparten av det planlagte forbruket. Hogstrettighetene befant seg i Vindelns, Sorsele og Lycksele kommuner. Derifra skulle virket fløtes til Obbola på Umeälven.

## Sagbruket bygges opp
Det nystartede selskapet fikk sitt hovedkontor i Sundsvall, skogskontor i Lycksele og sagbrukskontor i Obbola. I Obbola ble det enskipede sagbrukshuset bygget raskt opp i løpet av 1889 og utstyrt med ti rammesager. Et stort trelastlager ble anlagt nord for sagbruket og et mindre sør for verket. Inntil det minste trelastlageret ble det også laget et kullager for trekull av sagbruksavfallet. Det tømmeret som skulle sages ble lagret innenfor Laxgårdshällan. Olof Schüssler ble oppnevnt, som til da hadde vært ansatt ved Iggesunds bruk. Han bosatte seg i en herregård ovenfor trelastlageret. For arbeiderne ble det bygget fire barakker, to i tilslutning til sagen og to ved den nordre delen av trelastlageret.

Sagingen ble innledet i desember 1889. I løpet av 1890 ble nesten  tømmerstokker saget. Antallet ansatte var til å begynne med 150, men økte periodevis til 300. Foruten fra Obbola kom arbeiderne fra Skellefteå-, Ådalen- og Sundsvallsdistriktene og til og med lengre sørfra. Befolkningen i Obbola by var på ca. 285 personer da sagbruket startet opp. 

## Sagbruket selges og brenner ned
I 1902, da den tolvårige hogstrettighetene hadde løpt ut, ble Obbola Ångsågs AB solgt til den nærmeste konkurrenten, Holmsunds AB, etterfølgerne til Baggböle sågverk. Dermed fantes det igjen bare to store selskap ved Umeälven. 

Virksomheten fortsatte under den nye eieren, men redusert drift med 6 rammesager. I juli 1909 brant sagbruket ned. I stedet ble det anlagt papirmasseindustri som ble utviklet til det som idag heter SCA Packaging.

## Referanser
Wilhelm Sauer

**Wilhelm Carl Friedrich Sauer** (født 23. mars 1831 i Schönbeck i Mecklenburg, død 9. april 1916 i Frankfurt (Oder)) var en ledende tysk orgelbygger i romantikken og senromantikken. Han bygde i 1889 orgelet i Thomaskirken i Leipzig.

Wilhelm Sauer tok abitur i 1849 og startet ved Berliner Bauakademie. Etter hans brors død gikk han inn i farens orgelbyggerfirma, og reiste blant annet for å studere orgelbygging hos Aristide Cavaillé-Coll i Paris, reiste videre til Elsass, Sveits og til London.

Fra 1855 drev han filialen i Deutsch Krone (Vestpreussen), i 1857 åpnet han et eget verksted i Frankfurt an der Oder, og i 1860 en filial i Königsberg. I Berlin fikk han hoffet som kunde, og leverte mer enn 100 orgler i byen, blant annet orgelet i Berliner Dom, med 113 registre og Südwestkirchhof Stahnsdorf. 

I 1910 solgte han firmaet til sin ansatte, Paul Walcker (1846–1928). Sauer er gravlagt i den tidligere kirkegården som omfattes av Kleistpark i Frankfurt an der Oder. 

Sauer orgelverksted produserte i løpet av Wilhelm Sauers tid ca. 1100 orgler, som ble solgt til en rekke europeiske land, og dessuten andre steder i verden som Russland, Sør-Amerika og Sør-Afrika. Sauer førte samarbeid med en rekke musikere herunder Max Reger, Fritz Stein, Arthur Nikisch, Richard Strauss, Karl Straube og Heinrich Reimann. 

I 1916 gikk firmaet over i Walckers firma i Ludwigsburg. Det ble likevel videreført i 1945 i liten skala og var fra 1972 et statlig selskap VEB Frankfurter Orgelbau Sauer. I 1990 ble det privatisert under navnet W. Sauer Orgelbau med Werner Walcker-Mayer som innehaver. 

## Sauer-orgler (utvalg)

Fil:Leipzig-ChurchStThomas-Sauer-Organ.jpg|Thomaskirche i Leipzig (1885-1889)
Fil:BremerDom-03.jpg|Bremer Dom (1894)
Fil:Berlin-14-110.jpg|Berliner Dom (1905)
Fil:Jerusalem Himmelfahrtskirche Innen Orgel 3.JPG|Himmelfahrtskirche, Jerusalem (1910).
 

## Referanser
Abkhasias flagg

**Abkhasias flagg** er flagget til den delvis anerkjente republikken Abkhasia. Flagget blei offisielt antatt 23. juli 1992. Det har fire grønne og tre hvite horisontale striper. I kantonen er det et rødt felt med banneret til det tidligere Kongedømmet Abkhasia, som består av ei åpen, hvit hånd med sju hvite stjerner i en halvsirkel over. Hånda betyr «Hei, venner! Stopp, fiender!». Stjernene har blitt omtolka til å representere landets sju historiske regioner: Sadzen, Bzyp, Gumaa, Abzhywa, Samurzaqan, Dal-Tsabal og Pskhuy-Aibga.

## Eksterne lenker
* Abkhasias flagg hos Flags of the World
Lars-Erik Borge

**Lars-Erik Borge** (født 14. juli 1964) er en norsk samfunnsøkonom. Borge har utdanning som cand.oecon. ved Universitetet i Oslo 1990, og som dr. polit. i samfunnsøkonomi samme sted i 1995.

Siden mai 2001 har han vært ansatt som professor ved Institutt for samfunnsøkonomi, NTNU, og har siden 2003 vært leder for Senter for økonomisk forskning (SØF). Hans forsker på kommuneøkonomi og spørsmål knyttet til skatter og avgifter. Borge har deltatt som leder og medlem av flere offentlig utvalg.

I januar 2014 ble Borge oppnevnt som medlem av ekspertutvalget som skulle vurdere Kommunereformen i Norge og fremtidig kommunestruktur. I juni samme år ble han leder for utvalget Ny grønn skattekommisjon, som skulle fremme forslag til grønne skatteskift som vrir beskatningen mot miljøskadelige aktiviteter. Begge utvalgene var under Erna Solbergs regjering.

Han har vært gjesteforsker ved Massachusetts Institute of Technology og University of Maryland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Borges profilside ved NTNU
* Hjemmeside ved NTNU
* Senter for økonomisk forskning, NTNU
Helene Ohm

**Helene Marie Ohm** (født 25. juni 1969) er en norsk statsviter. Ohm var rådmann i Finnøy kommune i Rogaland fram til 2018. Hun er nå direktør oppvekst i Stavanger kommune. 

Ohm satt i utvalget som ble utnevnt av Erna Solbergs regjering, og som vurderte en kommunereform og en fremtidig kommunestruktur.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Rådmannsutvalet i Rogaland, 24. november 2011
Barbilla nasjonalpark

**Barbilla nasjonalpark** (spansk: *Parque Nacional Barbilla*) er en nasjonalpark øst i Costa Rica, i provinsene Cartago og Limón. Den ble oppretta 16. mars 1982, og har et areal på 119,95 km². Hovedmålet med nasjonalparken er å bevare den tropiske lavlandsregnskogen ved de karibiske fjellsidene av Cordillera de Talamanca, så vel som oppfyllingssonene for grunnvann i området, som er kilden til et stort antall sideelver og -bekker til elva Barbilla.

I nasjonalparken bor det mange medlemmer av den indianske folkegruppa cabécar.

## Bilder

RioDantas.JPG|Elva Dantas i Barbilla nasjonalpark


## Se også
*Liste over nasjonalparker i Costa Rica

## Eksterne lenker
* 
* Barbilla nasjonalpark hos SINAC
* Barbilla nasjonalpark hos Costa Rica Infolink
Necydalopsini

* Se Systematisk inndeling

**Necydalopsini** er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, spinkle, vanligvis mer eller mindre brunlige trebukker. De er relativt lite sklerotisert, dekkvingene er mer eller mindre myke og bøyelige. Antennene er tynne, vanligvis lengre enn kroppen hos hannene og omtrent så lange som kroppen hos hunnene. Pronotum er litt til mye lengre enn bredt, gjerne med et par knøler midt på men uten tenner på sidene. Dekkvingene er ofte tilspisset i den bakre delen slik at det ikke dekker hele bakkroppen. Beina er lange og slanke, lårene mer eller mindre klubbeformede.

## Utbredelse
Gruppen er hovedsakelig utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, men det finnes også en art på Madagaskar.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Necydalopsini Blanchard, 1851
******** Slekten *[[Abaiba]]* Martins & Napp, 2007
******** Slekten *[[Altitudarium]]* Vlasak & Santos-Silva, 2022
******** Slekten *[[Austronecydalopsis]]* Barriga & Cepeda, 2007
******** Slekten *[[Conopogaster]]* Fairmaire, 1899 - én art på Madagaskar:
********* *[[Conopogaster singularis]]* Fairmaire, 1899
******** Slekten *[[Eucharassus]]* Bates, 1885
******** Slekten *[[Lissozodes]]* Bates, 1870
******** Slekten *[[Necydalopsis]]* Blanchard, 1851
******** Slekten *[[Neozodes]]* Zajciw, 1958
******** Slekten *[[Ozodes]]* Audinet-Serville, 1834
******** Slekten *[[Parepimelitta]]* Bruch, 1919
******** Slekten *[[Piruapsis]]* Galileo & Martins, 2007
******** Slekten *[[Saltanecydalopsis]]*  Barriga & Cepeda, 2007
******** Slekten *[[Sthelenus]]* Buquet, 1859

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter 
* Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden 

## Eksterne lenker
*
Barra Honda nasjonalpark

**Barra Honda nasjonalpark** (spansk: *Parque Nacional Barra Honda*) er en nasjonalpark i Guanacaste vest i Costa Rica. Den befinner seg 22 kilometer nordøst for byen Nicoya. Den ble oppretta 3. september 1974. Formålet med nasjonalparken er å bevare mange kalksteinsgrottene i området. Den er den eneste nasjonalparken i landet med et komplekst system av underjordiske grotter. Det er til sammen 42 grotter, og under halvparten av dem har blitt utforska. Den eneste av grottene som er åpen for besøkende er Terciopelo. Det er også en betydelig mengde tørr tropisk lavlandsskog i nasjonalparken. 290 hektar av parken utgjøres av eviggrønn skog.

## Se også
* Liste over nasjonalparker i Costa Rica

## Eksterne lenker
* 
* Barra Honda nasjonalpark hos SINAC
* Barra Honda nasjonalpark hos Costa Rica Infolink
Pony Malta

**Pony Malta** er en kullsyreholdig leskedrikk basert på malt, sukker og vitaminer som produseres av colombianske Cervecería Bavaria. Den selges i flere land i Sør- og Mellom-Amerika, samt i Spania. Produktet ble lansert i 1953.

Drikken selges på 225 ml glassflasker, 330 ml plastflasker 330 ml bokser og på miniplastflasker. 

## Eksterne lenker
* 
* Zona Pony
Bjønnbrodd

**Bjønnbrodd** (*Tofieldia pusilla*) er en liten, flerårig urt.

Den blir 5–20&nbsp;cm høy. De spisse bladene sitter i en rosett som er flatklemt fra siden. Bjønnbrodd blomster fra juni til august med små, hvite blomster som sitter i et aks på toppen av stilken. Den vokser på fuktige, åpne steder, gjerne med kalk i grunnen.

Arten har en sirkumpolar utbredelse på den nordlige halvkule. I Europa finnes den i Fennoskandia, Nord-Russland, Island, Færøyene, Skottland, et par steder i England og høyt til fjells i Alpene og Tatrafjellene. Den er vanlig i fjellet i hele Norge og finnes opptil 1600&nbsp;moh i Jotunheimen og opptil 1000&nbsp;moh i Nord-Norge. På Svalbard er den vanligere enn det en tidligere trodde, og den er nå tatt ut av rødliste for Svalbard.

## Referanser


## Litteratur
* 
 
## Eksterne lenker
* 
* Kristins flora – Bjønnbrodd
* NatureGate —  Bjønnbrodd
Neostenini

* Se Systematisk inndeling

**Neostenini** er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, slanke, brunlige trebukker, forholdsvis lite sklerotiserte (noe myke). Antennene er lengre enn kroppen og en anelse sagtakkede hos hannene, kortere enn kroppen hos hunnene.
Dekkvingene er tilsmalnende i den bakre delen og spriker noe i midten slik at ikke hele bakkroppen er dekket.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Neostenini Pascoe, 1857
******** Slekten *[[Aposites]]* Pascoe, 1865
******** Slekten *[[Maltheba]]* Pascoe, 1871
******** Slekten *[[Mystrosa]]* Pascoe, 1864
******** Slekten *[[Neostenus]]* Pascoe, 1857

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden 

## Eksterne lenker
*
Ulla Tørnæs

**Ulla Pedersen Tørnæs** (født 1962) er en dansk politiker (V). Hun var Danmarks utviklingsminister fra 2016 til 2019. Hun var også Danmarks utviklingsminister 2005–2010 og undervisningsminister 2001–2005. Hun har tidligere vært medlem av Folketinget 1994–2014 og Europaparlamentet 2014–2016.

Hun er datter av fiskeskipper og tidligere landbruksminister Laurits Tørnæs og direktør Katty Sørensen fra Esbjerg. Hun gikk gymnas i Esbjerg og i Chambéry i Frankrike, og studerte deretter språk og jus ved Université de Savoie, Københavns Universitet og Handelshøjskolen i København. Tørnæs var ansatt i sekretariatet for Venstres folketingsgruppe 1986–1994. Hun er bosatt på gården Krogsdal ved Nørre Felding i Holstebro kommune med sin familie.

Tørnæs var formann i Danmarks Liberale Studerende 1988–1990 og visepresident i International Federation of Liberal and Radical Youth 1989–1993. Hun var valgt til Folketinget fra Ribe amtskrets 1994–2007 og fra Sydjyllands storkrets 2007–2014, etter å ha blitt nominert fra Esbjerg krets. Hun var medlem av Venstres gruppestyre 1994–2001, politisk ordfører 1998–2001 og medlem av Venstres hovedstyre 1998–2010. Fra 2014 er hun 2. viseborgermester i Holstebro kommune.

Tidlig i 2014 ble Tørnæs ny spisskandidat for Venstre til Europaparlamentet, etter at Ellen Trane Nørby trakk sitt kandidatur. Tørnæs ble valgt til Europaparlamentet med 136&nbsp;388 personstemmer. Hun satt som viseformann i arbeids- og sosialkomiteen. Venstres to representanter er tilsluttet Alliansen av liberale og demokrater for Europa. I desember 2015 byttet Venstres ene EU-parlamentariker Jens Rohde til Radikale Venstre, og i februar 2016 ble Ulla Tørnæs ny utdannings- og forskningsminister mens Morten Løkkegaard (V) erstattet henne som EU-parlamentariker.

Tørnæs er kommandør av Dannebrogordenen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Qilian Shan

**Qilian Shan** (kinesisk: 祁连山, **Qilianfjellene**, eller **Tsilienfjellene** tidligere **Nan shan** (南山, som betyr «sørfjellene») er en fjellkjede ved grensen mellom  Qinghai og Gansu i Kina. De rager omkring 4&nbsp;500 meter over oasene i nord og har en absolutt høyde på omkring 6&nbsp;000 moh. Fjellene var også en gang kjente som **Richthofenfjellene** etter geologen Ferdinand von Richthofen. 

Fjellkjeden begynner ved østre ende av Altyn-Tagh omtrent under 96° østlig lengde og strekker seg, med i allmenhet sørøstlig retning, til traktene rundt Lanzhou ved Gulelven. Slutningen mot nord er imponerende, mot sør ikke særlig markant, ettersom Nanshans daler har høyder av 3000-4000 m. Fjellene består av flere langstrakte kjeder, som dannes av tette flikninger av paleozoiske lager. 

## Referanser