open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sangri

**Sangri** (tibetansk: སྣེ་གདོང་རྫོང་ Wylie: *sang ri rdzong*; kinesisk: 桑日县; pinyin: *Sāngrì Xiàn*) er et fylke i prefekturet Shannan i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Administrative enheter
**Storkommune:**
* Sangri 桑日镇;
**Kommuner:**
* Rong 绒乡, Baidui 白堆乡, Zengqi 增期乡.

## Referanser
Wilhelm Holter

**Wilhelm Holter**, døpt **Iver Andreas Wilhelm Marinus Holter** (født 1. juni 1842 i Drammen, død 27. juli 1916 i Kristiania) var en norsk maler og grafiker.

Wilhelm Holter var elev av Hans Gude i Karlsruhe 1873–75 og deretter av Karl Gussow i Berlin. Han var direktør for Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo 1885–1912. Wilhelm Holter regnes som en dyktig portrettmaler, og arbeidet også som raderer. Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet eier flere arbeider av ham.

Wilhelm Holter var broren til komponisten og dirigenten Iver Holter (1850–1941).

## Portrettmalerier (eksempler)

File:Henrik Olsen Biørn Homan, painting 1903.jpeg|Jurist, eiendomsutvikler og idrettsleder Henrik Homan (1824-1900), malt 1903
File:Frederik Gottschalk von Haxthausen av Wilhelm Holter, Eidsvoll 1814, EM.00263 (cropped).jpg|Den danske-norske generalen Frederik Gottschalk von Haxthausen (1750–1825), stats- og finansminister i Norges første regjering 
File:Grosserer Arne Christensen.jpg|Grosserer i Christiania Arne Christensen (født 1803), malt 1915 etter foto fra omkring 1860



## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi i ''Norsk kunstnerleksikon''
Lobsang Palden Yeshe

**Lobsang Palden Yeshe** (tibetansk: བློ་བཟང་གྤལ་ལྡན་ཡེ་ཤེས་, Wylie: *Blo-bzang Gpal-ldan Ye-shes*, født 1738, død 2. november 1780 i Beijing) var den sjette inkarnasjonen av Panchen Lama i Gelug-sekten i tibetansk buddhisme.

Lobsang Pelden Yeshe var den eldre stebroren til den tiende Shamarpa Chödrub Gyatsho (*chos grub rgya mtsho*; 1741/1742–1793). Han var kjent for sine skrifter og store interesse for verdslige ting. Han identifiserte den åttende Dalai Lama og gav ham navnet Jamphel Gyatso.

På grunn av at Dalai Lama ennå ikke var myndig fikk Lobsang Palden Yeshe en viktig utenrikspolitisk rolle. Da Bhutans rājāh invaderte Kutch Behar i 1772 hjalp Lobsang Palden Yelde til med forhandlingene mellom britene og bhutaneserne. For å assistere under forhandlingene sendte den britiske guvernøren i Bengal, Warren Hastings, den skotske diplomaten og eventyreren George Bogle til Panchen Lamas residens i Shigatse, der han befant seg årene 1774-1775. Disse kontaktene la grunnen for tette kontakter mellom Panchen Lama og Britisk India.

Qianlong-keiseren ble uroet av de tette kontaktene mellom tibetanerne og britene, som han mistenkte for å ville løsrive Tibet fra Qingrikets proteksjon. I 1778 innbød derfor keiseren Panchen Lama til Beijing for å feire keiserens 70-årsdag. Panchen Lama dro fra Tibet med et stort følge og ble overøst med gaver da han ankom til Beijing. Han fikk imidlertid smittekopper og døde den 2. november 1780.

## Referanser


## Litteratur
* Martin Brauen: *The Dalai Lamas A visual history*. Zürich: Ethnographic Museum of the University of Zürich. 2005 ISBN 1-932476-22-9 
* Sarat Chandra Das: *Contributions on the religion and history of Tibet*. Bibliotheca Himalayica. Ser. 3 ; 1. New Delhi. 1970/1882
* Sven Hedin:  *Jehol, kejsarstaden: skildringar från de stora mandschukejsarnas hov*. Stockholm: Hökerberg. 1931
Palden Tenpai Nyima

**Tenpe Nyima** (tibetansk:  གྤལ་ལྡན་བསྟན་པའི་ཉི་མ, Wylie: *Gpal-ldan Bstan-pa'i Nyi-ma*, født 1782, død 1853) var den syvende inkarnasjonen av Panchen Lama i Gelug-sekten i tibetansk buddhisme.

Den sjette Panchen Lama, Lobsang Palden Yeshe, døde av kopper under et besøk i Beijing i 1780. Tre år senere identfiserte den åttende Dalai Lama en gutt som inkarnasjonen av Panchen Lama og gav ham det religiøse navnet **Lopsang Palden Tenpe Nyima**. For å fortsette de forbindelser mellom britene og Tibet som var blitt innledet under den sjette Dalai Lama, meddelende Sha Marpa, som tjenestegjorde som regent, i et brev til Warren Hastings at en inkarnasjon av Panchen Lama var funnet. Hastings svarte ved å sende sin slektning Samuel Turner til Tibet.

Tenpe Nyima identifiserte den niende, tiende og den ellevte inkarnasjon av Dalai Lama og gav dem i tur og orden undervisning i buddhismen.

## Referanser
Tenpai Wangchuk

**Tenpe Wangchuk** eller **Lopsang Palden Chökyi Drakpa Tanpe Wangchuk**  (tibetansk: བསྟན་པའི་དབང་ཕྱུག་་,  Wylie: *Bstan-pa'i Dbang-phyug*, født 1855 i Namling i Tibet, død 1882)  var den åttende inkarnasjonen av Panchen Lama i Gelug-sekten i tibetansk buddhisme.

Tenpe Wangchik var sønn av Tendzin Wangyel og Trashi Lhamo ble i 1857 ført til Trashilhünpo som Tenpe Nyimas reinkarnasjon. Han besteg tronen i 1860 og tok sine fullstendige klosterløfter i 1877. Han gav den trettende Dalai Lama hans første tonsur i 1878. 

Tampe Wangchuks litterære etterlatenskap omfatter tre middelstore bind.

## Referanser
Thubten Chökyi Nyima

**Thubten Chökyi Nyima** (tibetansk:  ཐུབ་བསྟན་ཆོས་ཀྱི་ཉི་མ, Wylie: *Thub-bstan Chos-kyi Nyi-ma*, født 1883 i Dagpo i Tibet, død 1937 i Kyegundo i Amdo) var den niende inkarnasjonen av Panchen Lama i Gelug-sekten i tibetansk buddhisme.

I 1888 ble han erkjent som Panchen Lama og ført til Trashilhünpo i Shigatse. I 1901 traff han under to dager den russiske munken Agvan Dorzjijev, som han gav undervisning i buddhismen. I 1903 førte han samtaler med den britiske embetsmannen og tibetologen Charles Alfred Bell om den politiske situasjonen i Tibet. I 1907 lærte han også Sven Hedin å kjenne.

Etter at den britiske militærekspedisjonen under Francis Younghusband hadde tvunget Dalai Lama til å flykte fra Tibet i 1904 ble Panchen Lama den høyeste politiske og religiøss autoriteten i Tibet, og Qing-regjeringen forsøkte å anspore Panchen Lama til å overta Dalai Lamas rolle som Tibets hersker. Panchen Lama nektet imidlertid dette, men spilte en viktig rolle fram til Dalai Lama vendte tilbake til Tibet på 1910-tallet.

I 1924 havnet Panchen Lama i konflikt med Dalai Lama, som forsøkte å beskatte Panchen Lamas eiendom for å finansiere Tibets forsvar. Konflikten førte til at Panchen Lama flyktet til Indre Mongolia, der han opprettet nære kontakter med Republikken Kinas regjering. Han klarte aldri å vende tilbake til det sentrale Tibet og døde i Kyegundo (Amdo) i 1937.

## Litteratur
* Melvyn C. Goldstein: Rimpoche Gelek (1989) *A history of modern Tibet, 1913-1951: the demise of the Lamaist state*. Berkeley: Univ. of California Press. 1989. ISBN 0-520-06140-3 
* Fabienne Jagou:  *Le 9e Panchen Lama (1883-1937): enjeu des relations sino-tibétaines*. Monographie / École française d'Extrême-Orient ; 191. Paris: École française d'Extrême-Orient. 2004. ISBN 2-85539-632-8
* Parshotam Mehra: *Tibetan polity, 1904-37: the conflict between the 13th Dalai Lama and the 9th Panchen : a case-study*. Asiatische Forschungen, 0571-320X ; 49. Wiesbaden. 1976. ISBN 3-447-01802-X

## Referanser
Allisonbreen (Antarktis)

:*Denne artikkelen handler om en isbre på det antarktiske fastlandet. For isbreen på Heardøya i Australia med samme navn, se [[Allisonbreen (Heardøya)]].*

**Allisonbreen** er en liten isbre i Victoria Land i Antarktis. Toppunktet til breen ligger like nord for Mount Huggins, et stort kjegleformet fjell som går ned fra vestsiden av Royal Society-fjellene, og breen munner ut i Skeltonbreen. Abbottryggen skiller den lavere enden av Rutgersbreen fra Allisonbreen. Allisonbreen ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) i 1963 etter orlogskaptein John K. Allison fra den amerikanske marinen, som var sjef for avdelingen VX-6 som overvintret ved McMurdo-basen i 1959. New Zealand Antarctic Place-Names Committee (NZ-APC) godkjente navnet 27. juni 1963. 

## Se også
*Liste over isbreer i Antarktis

## Referanser

*
*
 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Allison Glacier»  som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Alleybreen

**Alleybreen** er en isbre i Antarktis som drenerer nordsiden av Britannia Range i nærheten av Ward Tower og flyter nordover til Darwinbreen. Den ble navngitt 14. november 2000 av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Richard Alley fra *Department of Geosciences* ved Pennsylvania State University, en glasiolog i United States Antarctic Program som spesialiserte seg på studier av isstrømmer på Den vestantarktiske innlandsisen. New Zealand Antarctic Place-Names Committee (NZ-APC) godkjente navnet 20. februar 2001. 

## Se også
*Liste over isbreer i Antarktis

## Referanser


## Kilder
*
*
*  Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Alley Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Chilena (musikksjanger)

**Chilena** er en musikksjanger fra Costa Chica, i grenseområdet mellom delstatene Guerrero og Oaxaca i Mexico. Den har navnet sitt etter den musikalske innflytelsen fra chilenerne som reiste gjennom området under gullrushet i California på 1800-tallet. Sjangeren var spesielt populær fra 1920- til 1950-tallet. Den spilles hovedsakelig med gitar, og er beslekta med sjangerne son calentano, son de Tarima de Tixtla og son de artesa.

Populære chilena-sanger er blant annet «La sanmarqueña», «Arenita azul» og «Pinotepa». José Agustín Ramírez Altamirano og Álvaro Carrilo er to av de mest kjente komponistene innen sjangeren. Noen av de mest kjente chilena-sangerne er Lorena y Los Alebrijes, Lila Downs, Jaramar, Ana Díaz, Georgina Meneses og Susana Harp.
Pozole

**Pozole** er en meksikansk suppe basert på maiskorn av typen cacahuazintle. I tillegg inneholder den kylling, svinekjøtt eller andre typer kjøtt. Den serveres vanligvis med tostadas, samt rå grønnsaker som løk, avokado, salat og reddik. Det fins en rekke forskjellige regionale varianter av suppa, blant annet hvit pozole fra Guerrero og rød pozole fra Sinaloa, Nayarit og Jalisco.

Navnet *pozole* er et lånord fra nahuatl *pozolli*, som betyr «skumma». Retten stammer fra aztekernes tid, og ettersom maisen var ei hellig plante for dem, ble pozole servert hovedsakelig ved spesielle anledninger.

## Eksterne lenker
* Historien til pozole
* Oppskrift på pozole
Gaston Reinesch

**Gaston Reinesch** (født 17. mai 1958 i Luxembourg er en luxembourgsk økonom, som siden 2013 har vært sentralbanksjef i Luxembourgs sentralbank.

## Utdanning og yrkeserfaring
Reinesch har en Master of Science-grad i samfunnsøkonomi (*economics*) fra London School of Economics, og har også utdanning innen matematikk og statistikk. 

Han var generaldirektør i Finansdepartementet fra 1995 til 2012, men har også vært styre leder i BGL BNP Paribas, og han har sittet i styret i Den europeiske investeringsbanken (European Investment Bank). Han har også vært *president* i Société nationale de crédit et d'investissement, og han har vært styreformann i det statlige post- og telekomselskapet P&T Luxembourg (i dag: POST Luxembourg).

Den 1. januar 2013 overtok han som sentalbanksjef, etter Yves Mersch.  

## Eksterne lenker
* CV på sentralbankens hjemmeside
Lissonotini

* Se Systematisk inndeling

**Lissonotini** er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså små (rundt 1 centimeter), litt brede, blanke trebukker. De er svarte med gule eller rødlige tverrbånd eller andre tegninger på dekkvingene, pronotum kan også være mer eller mindre rødlig. Oversiden er uten påfallende hår. Antennene er kraftige og sagtakkede. Pronotum er omtrent så bredt som dekkvingene på det bredeste, betydelig bredere enn langt, med rundede sider, bredest litt foran bakhjørnene. Dekkvingene er bredest ved "skuldrene", avsmalnende bakover. Beina er forholdsvis korte, ikke fortykkede.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Lissonotini J. Thomson, 1860
******** Slekten *[[Lissonotus]]* Dalman, 1817
********* *[[Lissonotus andalgalensis]]* Bruch, 1908
********* *[[Lissonotus biguttatus]]* Dalman, 1817
********* *[[Lissonotus bisignatus]]* Dupont, 1836
********* *[[Lissonotus clavicornis]]* (Olivier, 1790)
********* *[[Lissonotus confinis]]* Aurivillius, 1915
********* *[[Lissonotus corallinus]]* Dupont, 1836
********* *[[Lissonotus cruciatus]]* Dupont, 1836
********* *[[Lissonotus ephippiatus]]* Bates, 1870
********* *[[Lissonotus equestris]]* (Fabricius, 1787)
********* *[[Lissonotus fallax]]* Bates, 1870
********* *[[Lissonotus flabellicornis]]* (Germar, 1824)
********* *[[Lissonotus flavocinctus]]* Dupont, 1836
********* *[[Lissonotus kuaiuba]]* Martins & Galileo, 2004
********* *[[Lissonotus nigrofasciatus]]* Aurivillius, 1925
********* *[[Lissonotus princeps]]* Bates, 1870
********* *[[Lissonotus rubidus]]* White, 1853
********* *[[Lissonotus rubripes]]* Tippmann, 1960
********* *[[Lissonotus rugosus]]* Fuchs, 1958
********* *[[Lissonotus scapularis]]* (Olivier, 1795)
********* *[[Lissonotus simplex]]* Bates, 1870
********* *[[Lissonotus spadiceus]]* Dalman, 1823
********* *[[Lissonotus unifasciatus]]* Gory, 1831
********* *[[Lissonotus zellibori]]* Tippmann, 1953

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
*
Macronini

* Se Systematisk inndeling

**Macronini** er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, lange og slanke trebukker. Dekkvingene er smalnet inn til smale fliker i den bakre delen og dekker ikke hele bakkroppen. Antennene er lengre enn kroppen, hodet kan være smalt og forlenget. Beina er lange, lårene klubbeformede.

## Levevis
De voksne billene finnes gjerne på blomster der de eter pollen. De etterligner snylteveps i familien darwinvepser, også i måten de beveger seg på.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Macronini Lacordaire, 1869
******** Slekten *[[Brachopsis]]* Saunders, 1850
******** Slekten *[[Enchoptera]]* Saunders, 1850
******** Slekten *[[Macrones]]*  Newman, 1841
******** Slekten *[[Myacopterus]]*  Fairmaire, 1893 - kan også plasseres i Protaxini
******** Slekten *[[Oroderes]]* Saunders, 1850 - kan også plasseres i Molorchini

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Macrones'' sp.
Trondenes sorenskriveri

**Trondenes sorenskriveri** er et sorenskriveri i Troms fylke opprettet 1. januar 1917. Det oppstod ved at Senja sorenskriveri i kongelig resolusjon 6. oktober 1916 ble delt opp i to sorenskriverier, Senja sorenskriveri og Trondenes sorenskriveri. Ved opprettelsen omfattet Trondenes sorenskriveri følgende tinglag: Kvæfjord, Trondenes, Torsken og Berg. Sorenskriveren i Senja videreførte arkivseriene som var påbegynt før delingen, mens sorenskriveren i Trondenes begynte nye serier (særlig pantebøkene og panteregistrene).

Senere gikk man over til å angi kommunenavn. Før kommunejusteringene i 1964 besto distriktet av Kvæfjord, Trondenes, Sandtorg, Skånland, Bjarkøy, Torsken, Berg og ladestedet Harstad. Fra 1. mai 1965 ble Ibestad kommune overført til Trondenes sorenskriveri fra Senja sorenskriveri, mens Berg og Torsken kommuner ble overført fra Trondenes til Senja sorenskriveri (kongelig resolusjon 9. april 1965).

## Sorenskrivere
*1917-1918: Karl Andreas Hanssen 
*1918-1926: Lars Bendik Madsø 
*1926-1940 (1941?): Alf Norman Johansen 
*1941-1945: Lauritz Markus Aas 
*1945-1963: Alf Haaland 
*1963-1970: Halvor Haug 
*1970-1977: Halvdan Fugleberg 
*1977-1988: Oddvar Leira 
*1988-1993: Lars Borge-Andersen 
*1993-: Kirsti Ramberg

## Arkiv
Arkiv fra Trondenes sorenskriveri er avlevert til Statsarkivet i Tromsø i flere omganger frem til 2013. I 2004 ble materiale vedrørende skipsregisteret avlevert.

## Kilder
* Statsarkivet i Tromsø: Arkivkatalog for Trondenes sorenskriveri.

## Eksterne lenker
* Arkiv fra Trondenes sorenskriveri ved Statsarkivet i Tromsø 
* Trondenes tingrett
Grimstad byfogd

**Grimstad byfogd** var et byfogdembete i Aust-Agder. Da Nedenes sorenskriveri ble delt i Vestre Nedenes og Østre Nedenes ved kongelig resolusjon 19. november 1924, ble det samtidig bestemt at sorenskriveren i Vestre Nedenes skulle være byfogd i kjøpstaden Grimstad. Ved kongelig resolusjon 23. mars 1852 ble det bestemt at byfogdembetet i Grimstad skulle skilles fra sorenskriverembetet fra 1. august samme år og forenes med postmesterembetet i Grimstad. Grimstad byfogdembete ble vedtatt nedlagt ved kongelig resolusjon 6. november 1897 (til gjennomføring av Lov om delvis omordning av det civile embetsværk av 21. juli 1894). Loven skulle senest settes i verk etter hvert som de berørte embeter ble ledige. Bestemmelsene fra 1894 og 1897 ble iverksatt for Aust-Agder fylke fra 1. april 1919 etter kongelig resolusjon 14. februar 1919. Byfogdembetene i Grimstad og Risør ble beholdt, men måtte avgi oppebørsel forretningene til skattefogden i fylket. Byfogdembetet i Grimstad ble først nedlagt etter kongelig resolusjon 10. september 1926, med virkning fra 1. oktober 1926.

## Arkiv
Arkivet etter Grimstad byfogd er levert til Statsarkivet i Kristiansand.

## Eksterne lenker
* Arkivkatalog for Grimstad byfogd hos Statsarkivet i Kristiansand. 
* Skannede pantebøker fra Grimstad byfogd hos Digitalarkivet.
Kuwaits sentralbank

**Kuwaits sentralbank** (Central Bank of Kuwait) er sentralbanken i Kuwait. Den ble etablert i 1969, og har sitt hovedkvarter i Kuwait City.

Pr september 2023 er Basel Ahmed Salem Al-Haroon sentralbanksjef. Han overtok etter Muhammad Yousef al-Hashel i april 2022.

## Se også
*Liste over verdens sentralbanker

## Referanser


## Eksterne lenker
*
ArcticZymes Technologies

**ArcticZymes Technologies ASA**, tidligere **Biotec Pharmacon**, er et norsk selskap som jobber med å forske på produkter som kan forebygge eller behandle sykdommer som skyldes svikt, ubalanse og overreaksjoner i immunforsvaret. Selskapet har hovedkontor i Tromsø, og er delt inn i to datterselskaper; Biotec Beta-Glucan og ArcticZymes. Biotec Pharmacon er også koblet til BioTech North, som er en bioteknologisk samling av bedrifter og organisasjoner.

## Søsterselskap
Biotec Beta-Glucan forsker på egenskapene til glukan, og produserer medisiner og helseprodukter. Selskapet har i lengre tid utført grunnleggende forskning på virkninger av beta-glukan. Tidligere arbeid kan dateres tilbake til 1980-tallet, da det var fokusert på karakterisering av beta-glukan fra gjær, kombinert spesielt med strukturer hos akvatiske dyr. Dette arbeidet ble etterfulgt av en rekke studier på varmblodige dyr, og senere også på mennesker.

ArcticZymes fokuserer på å utvikle kuldeadapterte enzymer til bruk i ulike typer RNA- og DNA-baserte analyser og prosesser. Bedriftens historie går tilbake til slutten av 1980-tallet med utgangspunkt i å utnytte restråstoffer fra fiskeindustrien i Nord-Norge. På midten av 1990-tallet kjøpte Biotec Pharmacon opp Marine Biochemicals AS, og bygget en avdeling for utvikling og produksjon av enzymer til bruk i DNA-analyser.

Fra og med juni 2009 har Biotec Pharmacon eid 96&nbsp;% av ArcticZymes.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Christen Nicolai Apenes

**Christen Nicolai Endresen Apenes**' (født 8. juli 1900 i Glemmen, død 13. mars 1985) var en norsk overrettssakfører.

Han var sønn av verkseier Christen Nicolai Endresen Apenes d.e. og Bergljot Torgrimsen, og vokste opp i Fredrikstad og Trondheim. Han giftet seg i 1929 med Ingrid Anker Andersen fra Trondheim, datter av salmaker Ingvald Anker Andersen.

Apenes hadde studentereksamen fra 1918 og juridisk embedseksamen fra 1923. Han var dommerfullmektig i Nordre Sunnmøre sorenskriveri 1923–1924, sakførerfullmektig hos overrettssakfører Otto Skirstad i Trondheim 1925–1926 og privatpraktiserende overrettssakfører i Trondheim fra 1926. Apenes var også medlem av Akademiet for internasjonal rett i Haag 1925–1926 og konstituert sorenskriver i Stjør- og Verdal sorenskriveri 1941–1942.

## Referanser
Megacoelini

* Se Systematisk inndeling

**Megacoelini** er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, gule og svarte trebukker. Artene etterligner trolige giftige biller, for eksempel i familien rødvinger (Lycidae). Antennene er kortere enn kroppen og litt sagtakkede.
Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene og har en litt butt tann midt på sidekanten. Dekkvingene er parallellsidige eller noe utvidet bakover, ofte med en læraktig overflate.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i det sørlige, sentrale og østlige Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  eller Dorcasominae
******* Stammen Megacoelini Quentin & Villiers, 1969
******** Slekten *[[Aphelogaster]]* Kolbe, 1894 
********* *[[Aphelogaster apicalis]]* Aurivillius, 1916
********* *[[Aphelogaster emini]]* Kolbe, 1894
********* *[[Aphelogaster thomsoni]]* Quentin & Villiers, 1970
******** Slekten *[[Megacoelus]]* Lacordaire, 1869
********* *[[Megacoelus didelphis]]* (Chevrolat, 1840)
********* *[[Megacoelus gustavi]]* Distant, 1908
********* *[[Megacoelus hiekei]]* Quentin & Villiers, 1970

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
*
Sjøgras

**Sjøgras**, eller **sjøgress**, er blomsterplanter som har tilpasset seg et liv helt neddykket i sjøvann, etter å ha utviklet seg fra gress som vokser på land for mer enn 70 millioner år siden, og utgjør ett av de mest varierte og verdifulle marine økosystemer i verden. Plantene trives i grunt brakkvann fra tropene til Polarsirkelen, og har vært til nytte for mennesker de siste 10&nbsp;000 år – som gjødsel på markene, til taktekking og isolering av hus, som fyll i madrasser.

De omfatter omtrent 60 arter i familiene Hydrocharitaceae, Cymodoceaceae, Posidoniaceae, Zosteraceae og Ruppiaceae. Alle tilhører ordenen Alismatales innenfor de enfrøbladete plantene. De er altså ikke gras i egentlig betydning. Navnet skyldes at de har lange og smale blad og vokser i tette bestander som minner om enger under vann. Noen egentlige grasarter, som *[[Spartina]]* og saltgras (*Puccinellia*), vokser med røttene i sjøvann, men de regnes ikke som sjøgras.

Sjøgras er festet til bunnen med røtter som går ned i bunnsedimentene. De vokser derfor helst på bløtbunn, mens tang og tare dominerer på hardbunn. En kraftig jordstengel ligger horisontalt nede i sedimentene. Korte, vertikale skudd med blad og blomster sitter med jevne mellomrom på jordstengelen.

Utbredelsen omfatter alle hav utenom polområdene. De er avhengig av lys for å drive fotosyntese og vokser derfor bare på grunt vann. Hydrogenkarbonat brukes som karbonkilde i stedet karbondioksid, som landplantene bruker. Bladene er smale og tynne for å gjøre det lettere å ta hydrogenkarbonat ut av vannet. De har lyktes i å utvikle pollinering under vann, men vegetativ formering har likevel stor betydning for disse plantene. 

Områder med sjøgras er produktive økosystemer, og en mengde dyrearter lever her. Dyr som beiter på sjøgras, er blant annet suppeskilpadde, sjøkyr, fisk, gjess, svaner, sjøpiggsvin og krabber.

Det eneste vanlige sjøgraset i Norge er ålegras, som finnes langs hele kysten på bløtbunn ned til 10&nbsp;m dyp. I noen brakkvannsområder finnes det enger med havgras og tjønnaks. Enger med dvergålegras er sjeldne og finnes bare i Oslofjorden, Jæren og Sunnhordland.

## Referanser


## Litteratur
*
Crayonano

**CrayoNano** er en bedrift som ble startet av NTNU for å kommersialisere en ny teknologi. Denne nye teknologien har den funksjonen at den kan få galliumarsenid til å gro små nanotråder på grafitt ved bruk av molekylær stråleepitaksi. Det nye hybride elektrodematerialet har også optoelektroniske muligheter.

Grunnleggesesprosessen ble støttet av den norske regjeringen. I september i grunnleggelsesåret fikk bedriften svært mye oppmerksomhet i både media og presse, hvor det ble lovet et bredt spekter av applikasjoner, hvor solpanel, LED-teknologi og mobiltelefoner var inkludert. Sjefsforsker for prosjektet og bedriften, Dr. Weman, påstod til og med at Samsung hadde vist interesse for å samarbeide med bedriften. Produktet CrayoNano tilbyr har enda ikke fungert som en del av et solpanel og selve produksjonen er svært dyr. Bedriften er derfor for tiden (anno 2014) på jakt etter private investorer og industrielle partnere.

## Eksterne lenker
* Nanowerk.com om CrayoNano
* Graphenetracker.com om CrayoNano
Kystmuseet

**Kystmuseet** kan vise til:

* Kystmuseet i Nord-Trøndelag
* Kystmuseet i Sogn og Fjordane
* Kystmuseet i Sør-Trøndelag
* Kystmuseet Hvaler
* Kystmuseet Øygarden
Anker Andersen

**Ingvald Anker Andersen** (1866–1950) var en norsk salmaker- og tapetserermester, handelsborger og politiker.

## Biografi
Han vokste opp i Trondheim og gikk i lære i salmaker- og møbeltapetsererfaget hos sin far, Anton Martin Andersen. Han ble også utlært som møbelsnekker og studerte handelsfag og tekniske fag. Han overtok farens firma i 1900. Han reiste den nye Anker Andersen-gården på hjørnet mellom Dronningens gate og Nordre gate i 1908.

Andersen var formann i Trondhjems Haandverks- og Industriforening og medlem av sentralstyret i Norsk Arbeidsgiverforening og hadde viktige verv i Norges Varemesse, kredittvesenet og fagskolevesenet.

Da Trondhjems Haandverks- og Industriforening markerte sitt 75-årsjubileum i 1922, ble Andersen tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

Andersen representerte Høyre i Trondheim bystyre 1917–1919 og som 2. vara til Stortinget fra kjøpstedene i Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag fylker 1922–1924. Han møtte som vara for Ivar Lykke våren 1923.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Galliumarsenid

**Galliumarsenid** (GaAs) er en kjemisk forbindelse mellom grunnstoffene Gallium og Arsen. Det er en viktig halvleder og benyttes i integrerte kretser som arbeider i mikrobølgefrekvenser (flere GHz), i infrarøde lysdioder, laserdioder og solceller.
Torolf Voss

**Torolf Voss** (født 12. november 1877 i Kristiania, død 23. november 1943 samme sted) var en norsk dirigent og komponist.

## Familie
Torolf Voss var sønn av lærer Johan Voss (1834–82) og Andrine Frogh Voss (1838–1909). Storebroren Olav Voss (1864–1912) var skuespiller. Broren Johan Ejnar Voss (1868–1948) ble overrettssakfører og  far til skuespiller Tore Foss (1901–1968). Torolf Voss ble i 1921 gift med skuespillerinnen Signe Indahl (1890–1965).

## Liv og virke
Voss studerte på Musikkonservatoriet i Oslo såvel som hos kordirigent og komponist Iver Holter (1850–1941). En tid lærte han også på konservatorium i Berlin fra 1897 til 1903.  Fra 1900 til 1904 var han dirigent for Oslo Handelsstands Forening (etablert 1841) sitt orkester.  Etter ett år ved et tivoliorkester var han fra 1908 til 1929 kapellmester ved Centralteatret under teatersjef Harald Otto (1865–1928) sin regjeringstid.  Det ble høsten 1928 kjent at Voss fratrådte for å bli kapellmester ved det nye *Kinodromen*  som Oslo Kinematografer (etablert 1928) satte i gang. Voss var musikkanmelder i Aftenposten fra 1930 til 1935, som stedfortreder for David Monrad Johansen. Samme året ble han ridder av Dannebrogsordenen. Fra 1935 til sin død i 1943 var han leder for Norsk Musikforlag AS (grunnlagt 1909) som ga ut noter. Ett eksempel er kornoter til arbeidersangen Vi bygger landet i 1935.

Ellers fikk han tidvis dirigere for Filharmonisk Selskaps Orkester i Bergen og for Konsertforeningen i Stockholm.  Voss var også leder for Norsk Tonekunstnersamfund, etablert i 1912 og fra 1917 via en utbrytergruppe det som vi i dag kaller Norsk Komponistforening. Voss komponerte også meget.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Johnny and Mary

**«Johnny and Mary»** er en sang skrevet av Robert Palmer som ble spilt inn og gitt ut på singel av Robert Palmer i 1980. Singelen kom på 1.-plass i Spania, 7.-plass i Tyskland, 18.-plass i USA og 44.-plass i Storbritannia. Sangen ble også gitt ut på albumet *Clues* senere samme år.

Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet *Summer Lovers* i 1982. I 1994 ble den gitt ut på samlealbumet *[[The Collected Recordings – Sixties to Nineties]]*.

## Eksterne lenker
*
Gunda Skjerve

**Gunda Alison Skjerve** (født Larsen 28. desember 1891 i Trondheim, død 9. september 1982 i Levanger) var en norsk lærerinne, bestyrer for husmorvikarskole og kommunepolitiker for Venstre.

Hun ble født i Trondheim som datter av Lars Larsen og hustru Oline Meek. Hun gikk Trondhjems borgerlige realskole før familien flyttet til Levanger i 1906. Foreldrene drev AS Levanger Speil- og Guldlistefabrik. Hun gikk Levanger kommunale høiere almenskole og Levanger lærerskole. I 1913 ble hun fast ansatt som lærerinne ved Steinkjer folkeskole, hvor hun ble værende til 1917.

Hun giftet seg i 1914 med forretningsmannen Ole Larsen Skjerve fra Rennebu. De flyttet fra Steinkjer til Levanger i 1917, da hennes far døde og Ole trådte inn som kontorsjef i familiebedriften. Gunda ble hjemmearbeidende husmor.

Gunda Skjerve holdt allerede i 1930 arbeidsstuer for barn, barnehage og kontrollstasjon for spedbarn og gravide. I 1947 tok hun initiativ til en husmorvikarskole i Levanger, hvor hun var bestyrer og timelærer frem til 1962. Hun var den første lederen i Nord-Trøndelag krets av Norges Husmorforbund 1933–1949, medlem av landsstyret i Norges Husmorforbund 1931–1949 og leder i Levanger Husmorlag 1927–1949 og 1952–1955, unntatt krigsårene. De utnevnte henne til æresmedlem.

Skjerve var medlem av Levanger bystyre 1945–1961 og Levangers varaordfører i fire perioder. Da hun fungerte i ordførervervet, var hun Norges første kvinnelige byordfører. Hun var medlem av bygningsrådet i 16 år, formann i skolestyret i to år, formann i kinostyret og styreformann i AS Levanger Speil- og Guldlistefabrik.

Gunda Skjerve ble tildelt Norges Husmorforbunds hederstegn i gull i 1948 og Kongens fortjenstmedalje i gull i 1962.

## Referanser


## Litteratur
* 
*
Barnepass

**Barnepass **er en generell betegnelse for alle typer pass av, og omsorg for, barn. 

## Ulike typer barnepass og omsorg for barn

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Faktaside fra Norges Handelshøyskole om ulike typer barnepass
Barnepark

**Barnepark **er utendørs leketilbud for småbarn ledet av voksne. Barnepark er et korttidstilbud på 4 timer i sommerhalvåret og 3 timer i vinterhalvåret. De er stengt ved temperaturer kaldere enn minus 10 grader. Formålet er å gi barn mulighet til samvær og lek med andre barn under tilsyn og omsorg av voksne. Det kan søkes om kommunalt tilskudd til drift av barnepark etter kommunalt fastsatte vilkår. Barneparker kommer inn under *Forskrift om miljørettet helsevern i barnehage og skole*, som forvaltes av Folkehelsekontoret i kommunen. Foruten for barnehager og skole gjelder forskriften for bl.a. barneparker og dagmammaer såfremt virksomheten fyller vilkårene i § 2.

På grunn av pålegget om full barnehagedekning i Norge har det siste årene har behovet for barneparker blitt sterkt redusert, og mange har blitt nedlagt.

Må ikke forveksles med lekepark eller barneparkering.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Forskrift om miljørettet helsevern i barnehage og skole
* Bærum kommune sin temaside om barneparker
* Fortsatt håp for Oslos barneparker

## Kilder
* Forskrift om miljørettet helsevern i barnehage og skole
* Merknader til Forskrift om miljørettet helsevern.
Stay With Me (singel)

***Stay With Me*** er en sang skrevet av Rod Stewart og Ronnie Wood og ble spilt inn og gitt ut på albumet *A Nod Is as Good as a Wink...To a Blind Horse* av Faces i 1971. Sangen ble gitt ut på singel senere samme år.

Rod spilte sangen på en konsert sammen med Tina Turner og Kim Carnes og den innspillingen ble gitt ut på albumet *[[Absolutely Live (Rod Stewart)|Absolutely Live]]* i 1982.
Love Is a Beautiful Thing

**«Love Is a Beautiful Thing»** er en sang skrevet av Seth Swirsky og ble spilt inn og gitt ut på albumet *Duophonic* med Charles & Eddie i 1991.

Al Green spilte inn sangen og ga den ut på albumet *Don't Look Back* i 1993. Sangen ble gitt ut på singel senere samme år. Singelen kom på 56.-plass i Storbritannia.

Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på den Japanske versjonen av albumet *[[Wildest Dreams]]*. I 1997 ble sangen også gitt ut på albumet ''Diana, Princess of Wales - Tribute.

## Eksterne lenker
*
Wilkes-ekspedisjonen

**United States Exploring Expedition**, også kalt ** Wilkes-ekspedisjonen**, var en ekspedisjon utsendt av USA for å utforske stillehavsområdet. Ekspedisjonen varte fra 1838 til 1842. Den ble gjennomført av United States Navy og besto av seks skip. 

## Bakgrunn
Kongressen godkjente ekspedisjonen i 1836. Etter to års forberedelser la den ut fra Hampton Roads under ledelse av løytnant Charles Wilkes. 

Seks skip deltok i ekspedisjonen: USS «Vincennes», USS «Peacock», USS «Porpoise», USS «Relief», USS «Flying Fish» og USS «Sea Gull».

## Utforsking
Etter å ha rundet Kapp Horn, seilte ekspedisjonen opp langs kysten av Chile og Peru, før den la ut over Stillehavet gjennom Tuamotuøyene, og videre til Samoa og Australia. Deretter ble kursen satt sørover for utforsking av Antarktis. Etter dette gikk turen til Fiji og Hawaii. Ekspedisjonen utforsket så kysten av Oregon og nordlige deler av California. 

Hjemturen gikk over Stillehavet til Filippinene, Borneo og Singapore, over Indiahavet til Kapp det gode håp og nordover gjennom Atlanterhavet til New York.

To av skipene gikk tapt i løpet av seilasen. USS «Sea Gull» forsvant i uvær utenfor Sør-Amerika i mai 1839. USS «Peacock» strandet i juli 1841 ved utløpet av Columbia-elva, men mannskapet ble reddet.

Blant ekspedisjonens sivile og vitenskapelige deltakere var hagebrukskandidaten William Brackenbridge, konkylieeksperten Joseph Couthouy, geologen James Dana, etnologen og filologen Horatio Hale, naturhistorikerne Titian Peale og Charles Pickering og botanikeren William Reich.

Ekspedisjonens vitenskapelige bidrag besto i kartlegging av kystområder og øyer, samt innsamling av materiale fra plante- og dyreliv. Arbeidet resulterte i en rekke publikasjoner. Ekspedisjonsleder Wilkes utga fem bind om ekspedisjonens ferd.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* '' United States Exploring Expedition, 1832-1842'', nettsted fra Smithsonian Libraries (engelsk)
Henri Roques

**Henri Roques** (født 10. november 1920 i Lyon, død 16. mars 2014 i Colombes) var en fransk historiker.

Han var blant de ledende franske negasjonister eller holocaustfornektere. I 1986 utløste han en akademisk skandale da det ble kjent at han med et historierevisjonerende doktorarbeide om Gersteinrapporten var blitt tildelt historisk doktorgrad ved Université de Nantes.

Regjeringen trakk graden tilbake i et vedtak uten sidestykke i fransk akademisk historie. Doktorgraden argumenterer for at anklagene til Kurt Gerstein ikke kan tillegges vekt ettersom de er internt motstridende og ikke basert på observasjon. Dermed er kilden uten historisk verdi, argumenterer Roques.

Roques' doktorgrad ble til slutt publisert av Institute for Historical Review i bokform med tittelen «The Confessions of Kurt Gerstein».

Roques hadde på 1950-tallet engasjert seg politisk i neofascistiske kretser. Han var blant grunnleggerne av den høyreekstreme og senere forbudte *[[Phalange française]]* og var dens generalseketær fra 1955 til 1958 under navnet **Henri Jalin**.

## Skrifter
* *Mémoire sur Léon Poliakov face aux confessions de Gerstein.* N.n, S.l 1981.
* *Les "confessions" de Kurt Gerstein.* *Etude comparative des differentes versions : edition critique.* Université de Nantes, Nantes 1985.
** tysk utgave: *Die "Geständnisse" des Kurt Gerstein.* *Zur Problematik eines Schlüsseldokuments.* Druffel, Leoni am Starnberger See 1986, ISBN 9783806110487.
** engelsk utgave: *The "confessions" of Kurt Gerstein.* Institute for Historical Review, Costa Mesa, California 1989.
* som André Chelain: *Faut-il fusiller Henri Roques?*. Polémiques; Diffusion, Ogmios, Paris 1986.
* som André Chelain: *La thèse de Nantes et l'affaire Roques.* *Avec le texte et les appendices de la thèse soutenue à Nantes 15 juin 1985 par le Dr Henri Roques, "Les confessions de Kurt Gerstein, étude comparative des différentes versions."* Polqmiques; Mercure Diffusion, Paris 1988, ISBN 9782906407039.
* Utf.: *Günter Deckert, der nicht mit den Wölfen heulte, 1940-2000.* Germania-Verlag, Weinheim 2001.
* med Vincent Reynouard: *Sur "Amen" de Costa-Gavras.* *Acquittement pour Pie XII.* V. Reynouard, Bruxelles (BP 256, B-1050), [diff. en France] 2003.

## Referanser


## Litteratur
* Peter Kunze: *Der Skandal von Nantes*. I: *Lendemains* 11, Nr. 43/44 (1986), S. 157–160.
Boom Beach

***Boom Beach*** er et strategispill for mobil og nettbrett utviklet av det finske firmaet Supercell.

Spillet går ut på å bygge en egen landsby med forskjellige ressurser. Disse ressursene er gull, treverk, stein, diamanter og jern. Verdenskartet kan utvides etter hvert som spilleren utvikler seg, og spilleren må slåss mot en motstander kjent som "The Blackguard" en militær-styrke som invaderer øya og tar hele lokalbefolkningen som slaver, for å få tak i de verdifulle «Power Stones» som finnes over hele øya. Blackguard-baser vises ofte på kartet, og spilleren skal ødelegge basene for å få tak i forskjellige ressurser. Spilleren kan også sende en ubåt for å søke etter eventuelle skatter som ligger på havbunnen. Blackguard blir ofte representert av Løytnant Hammerman, en sjef som kontrollerer et kraftig befestet hovedkvarter, og av og til sette i gang angrep mot spillerens egen base.

Spillets historie er satt til en tropisk skjærgård på en øy, med forsvar og forskjellige tropper. Man skal også bygge opp forsvar og angrep. Andre fiende-baser kan angripes for å få gull, treverk, stein, jern og medaljer, i høyere nivå også fragmenter som skulptøren kan bruke til å lage statuer til nytte for basen. Diamanter er spillets viktigste valuta. Gull brukes til å trene opp tropper, kjøpe oppgraderinger for troppene og andre egenskaper. Men de andre tre ressursene kan brukes til å konstruere eller oppgradere bygninger.

Ved å oppgradere hovedkvarteret kan spilleren også låse opp forskjellige alternativer ved basen, skaffe flere tropper, og få høyere oppgradering. Spilleren kan bli angrepet av motspillere, som på sin side erobrer medaljer og andre ressurser. Det finnes til sammen 10 forskjellige tropp-enheter, og de blir plassert på landgangsfartøy. Når du skal angripe en fiende, blir troppene plassert ut på stranden. Spilleren får også en kanonbåt som kan hjelpe gjennom hele kampen. Målet er å ødelegge motstanderens hovedkvarter.

Når en spillers hovedkvarter er oppgradert til nivå 15, skal «Weapon Lab» åpnes. Men å bygge dette krever enorme ressurser. Weapon Lab er en bygning som tilbyr kraftige midlertidige forsvar, som tilbakestilles en gang hver uke. Det er fire hoveddeler ved basen: Complex Gear, Critical Fuse, Power Rod og Field Capacitor. Spillerne kan også finne de samme delene i Blackguards baser. Ved siden av det viktigste aspektet i spillet, finnes det også en metode for samarbeid hvor flere spillere kan samarbeide i grupper kalt Task Forces. En Task Force kan samle "Intel" (ved å ødelegge tropper i forsvar, vinne angrep, eller gjennom spesielle belønninger) som deretter brukes til å angripe datamaskin-genererte Power Bases i forskjellige Task Force Operations. Slike Power Bases er ofte ekstraordinært godt befestet, og har utrolige mengder defensiv ildkraft. Dette krever nøye samarbeid og koordinering blant spillerne for å ødelegge.

Spillet er tilgjengelig gratis for Android og iOS.

## Referanser
Østre Råbyggelag sorenskriveri

**Østre Råbyggelag sorenskriveri** var et sorenskriveri i Aust-Agder. Det gamle Råbyggelaget sorenskriveri ble delt en gang omkring 1660 i Østre Råbyggelag sorenskriveri og Vestre Råbyggelag sorenskriveri. Østre Råbyggelag omfattet tinglagene Vegusdal og Risland. Ved kongelig resolusjon 17. mai 1850 ble det foretatt en ny inndeling i tinglagene Vegusdal, Åmli og Vegårshei. Østre Råbyggelag sorenskriveri ble nedlagt ved kongelig resolusjon 23. mars 1852. Vegusdal tinglag ble da lagt til Setesdal sorenskriveri, Åmli tinglag til det nye Nedenes sorenskriveri, mens Vegårshei tinglag gikk til Holt sorenskriveri.

## Tinglag

## Arkiv
Arkivet etter Østre Råbyggelag sorenskriveri starter i 1680. Det utgjør 18 hyllemeter og oppbevares i Statsarkivet i Kristiansand.

## Eksterne lenker
* Østre Råbyggelags arkiv hos Statsarkivet i Kristiansand.
* Skannede pantebøker fra Østre Råbyggelag sorenskriveri hos Digitalarkivet.
* Skannede skifteprotokoller fra Østre Råbyggelag sorenskriveri hos Digitalarkivet.
Nornett stadion

**Nornett stadion** (*tidligere navn: *'Bossekop stadion**'), er et kombinert idrettsanlegg for fotball og skøyter i Bossekop, i Alta kommune, Finnmark. Banen ligger ved Bossekop skole.

Anlegget er hjemmebane for Bossekop Ungdomslag.

## Arrangement
* Allround-NM 1974, herrer.
* Allround-NM 1999 for både damer og herrer.
* Junior-NM i sprint i 1997.
* Flere internasjonale løp på 1960-tallet.

## Eksterne lenker
* Bossekop -søk på kkd-http01.osl.basefarm.net / Idrettsanlegg.no
;Fotball
* Nornett stadion på fotball.no/Community/Anlegg/Hjem/
* Nornett stadion  på bul-alta.custompublish.com Bossekop Ungdomslag sider
* Nornett stadion på footballzz.co.uk
;Skøyter
* 
*
Våldsamt upplopp

«**Våldsamt upplopp**» er i svensk rett en straffbar handling som innebærer at en gruppe mennesker forstyrrer allmenn ro og orden og anvender vold mot noens person eller eiendom. Lovbruddet beskrives i den svenske straffelovens sekstende kapittel, om brudd på «allmän ordning», §2. Det kreves ikke at hver deltager i gruppen har utøvet vold, i stedet inkrimineres man ved å på noe vis ha solidarisert seg med resten av gruppen, som ved å unngå å fjerne seg fra en demonstrasjon. 

Anstiftere eller anførere kan dømmes til fengsel i opp til ti år, mens øvrige kan dømmes til bøter eller fengsel i opp til fire år. Blant jurister har man debattert hvordan det skal vurderes når en gruppe mennesker «sammen og i samforstand» har gjort noe straffbart.

I det juridiske oppgjøret av Göteborgskravallerna ble mange mennesker dømt for «våldsamt upplopp».

## Referanser
Putten Idrettsforening

**Putten Idrettsforening** (stiftet i 1991) er en fotballklubb fra Oslo, som hovedsakelig består av spillere fra Gjelleråsen og Nittedal i rød- og svartstripete drakter.

Putten rykket opp til 3. divisjon etter å ha endt på andreplass etter 2009-sesongen i 4. divisjon. , som endte på en tredjeplass i avdelingen, klaget imidlertid inn Putten for å ha jukset med spillere og fikk medhold. Frigg 2 overtok dermed Puttens opprykksplass, selv om Frigg 2 selv hadde jukset på samme måte.

Klubbens A-lag for menn spiller 2011-sesongen i 5. divisjon. Klubben har også et old boys-lag i 1. divisjon 7èr og et kvinnelag i 1. divisjon 7èr.

## Tabeller

### 4. divisjon 2010

### 5. divisjon 2011

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Honorat de Bueil de Racan

**Honorat de Bueil, seigneur de Racan** (født 5. februar 1589 i Aubigné-Racan, død 21. januar 1670 i Paris) var en fransk aristokrat, soldat, dikter, dramatiker og et av de første medlemmene av Académie française, det franske akademi.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Racan ble født inn i en fremstående adelsfamilie med italienske røtter. Han ble foreldreløs som 13-åring. Både faren og onkelen døde i krig. Racan ble da tatt inn hos grev de Bellegarde, som var kongelig kammerherre, og ble pasje hos kong Henrik IV av Frankrike.

Racans fremgang ved hoffet ble begrenset av hans fysiske fremtoning og hans stamming - han hadde særlig problemer med bokstavene *r* og *c*. I 1605 traff han den store dikter François de Malherbe ved hoffet, og denne ble etterhvert både en farsfigur og læremester for Racan. I 1621 deltok Racan i religionskrigene, og hans militære karriere skulle vedvare gjennom de neste tiårene. Han deltok både ved beleiringen av Sancerre og beleiringen av La Rochelle).

### Dikter
Rundt 1619 ble Racans hyrdespill *Les Bergeries* (opprinnelig kalt *Arthénice*) - inspirert av Vergil, Tassos *Aminta*, Giambattista Guarinis *Il pastor fido*, Honoré d'Urfés *L'Astrée*, og til enn viss grad av Saint François de Sales' skrifter - fremført med stor suksess. Racan hadde også framgang med *Stances de la retraite* (1618), sine oversettelser av gammeltestamentlige salmer - med første versjon fra 1631 og senere som *Odes sacrées (tirées des psaumes de David)* i 1651 og *Dernières œuvres et poésies chrétiennes* i 1660, og sitt verk om Malherbes liv i 1651. Uten å kunne hebraisk støttet Racan seg på franske parafraser av de bibelske tekstene, som de til Clément Marot, men avvek fra bokstavelig oversettelse i poetisk øyemed. Racans tiltredelsestale for Académie française, *Contre les Sciences* (1635), var en tale rettet mot «regler» og affektert kunstighet, og hyllet isteden «naturligheten» (og foregrep således Jean-Jacques Rousseau).

Racans holdning til egen poesi var streng, og han bearbeidet sine dikt gjennom hele livet og hans arbeider var ofte utgitt med errata (rettelser) i siste liten. Han forkastet ikke fullstendig renessansens forfattere. Til forskjell fra Malherbe satte Racan pris på Pierre de Ronsard og Michel de Montaigne, og han var mindre streng på de tre enheter. Hans elegier og pastoraler viser hans hengivenhet til regionen han vokste opp i, og hans diktning bærer ofte preg av en melankoli inspirert av hans ungdoms skuffelser i kjærligheten, og hans livs finansielle og personlige tragedier.

Han døde i Paris i 1670.

## Referanser


## Litteratur
* Allem, Maurice, red. (1966): *Anthologie poétique française: XVIIe siècle.* Paris: Garnier Frères.
* Dandrey, Patrick, red. (1996): *Dictionnaire des lettres françaises: Le XVIIe siècle.* Collection: La Pochothèque. Paris: Fayard.
Liste over vulkaner i Antarktis

Dette er en alfabetisk **liste over aktive og utdødde [[vulkan]]er i [[Antarktis]]**. Alle vulkaner som ligger sør for den antarktiske konvergens (polarfronten) er inkludert. Øygruppen Sør-Sandwichøyene ligger ved denne grenselinjen og er følgelig tatt med på listen.

## Se også
* Liste over vulkaner

## Kilder
* 
* Siebert L, Simkin T (2002-). Volcanoes of the World: an Illustrated Catalog of Holocene Volcanoes and their Eruptions. Smithsonian Institution, Global Volcanism Program Digital Information Series, GVP-3, (http://www.volcano.si.edu).  

## Eksterne lenker
* Volcano World sin nettside
Jean Ogier de Gombauld

**Jean Ogier de Gombauld** (født 1576–1666) var en fransk forfatter.

De Gombauld stammet fra en hugenottisk familie. Han fikk antagelig sin utdannelse i Bordeaux. Så slo han seg ned i Paris og ble omkring 1610 en av dronning Marie de Medicis protesjeer.

Under querelle du Cid i 1637 ble han en iherdig forsvarer av Pierre Corneille.

De Gombaulds lyrikk er holdt i samme stil som Jean Bertauts, og fremstod gjerne som et kontrapunkt til tidens «mondent-frivole» lyrikk. De Gombauld var en av de innerste i kretsen rundt salonièren Marquise de Rambouillet

## Verker i utvalg
* *L'Amaranthe. [[Hyrdediktning|Pastorale]]*. 1631.
* *Les Danaïdes. Tragédie*. 1658.
* *L'Endimion*. 1624 (nøkkelroman)
* *Épigrammes*. 1658.
* *Lettres*. 1647.
* *Poésies*. 1646.
* *Traitez et Lettres touchant la religion*. 1667.

## Referanser


## Litteratur
* Winfried Engler: *Lexikon der französischen Literatur*. Kröner, Stuttgart 1974, ISBN 3-520-38801-4, S. 429-430.