Cornelius Paus (1726–1799)

**Cornelius Paus** (født 29. oktober 1726 på Håtveit i Lårdal, død 1799 i Skien) var en norsk embetsmann og Henrik Ibsens oldefar. Som nittenåring ble han i 1745 sekretær for amtmann i Bratsberg Johan Frederik von Løvenhielm. Han ble rundt 1760 utnevnt til holzførster i Øvre Telemark, et kongelig embete med domsmyndighet knyttet til skogforvaltningen. Da Generalforstamtet ble nedlagt i 1771 ble  holzførsterne del av den regulære amtsforvaltningen, sidestilt med fogdene. Mot slutten av livet bodde han hos datteren Hedevig og svigersønnen Johan Andreas Altenburg i Altenburggården i Skien, der han døde et knapt halvår etter at barnebarnet Marichen Cornelia Altenburg ble født der.

## Biografi

Cornelius Paus ble født på Håtveit i Lårdal. Han tilhørte slekten Paus og det Ibsenforsker Jon Nygaard beskriver som et «sammenfiltret embetsaristokrati» i Øvre Telemark. Han var sønn av prokurator, tidligere konstituert sorenskriver i Øvre Telemark og senere lensmann i Lårdal, Vinje og Fyresdal Paul Corneliussen Paus og Martha Blom. Andreas Blom oppgir at foreldrene måtte få kongelig bevilling for å gifte seg, men Jon Nygaard fant ingen dokumentasjon på at dette var tilfelle. Han var oppkalt etter farfaren, sorenskriver Cornelius Povelsson Paus, som selv var oppkalt etter morfaren, trelasthandler i Skien Cornelius Jansen Trinepol. Cornelius Paus var bror av Johanne Paus, gift med prost i Raabyggelaget Johan Christopher von Koss, og Cathrine (Medea Maj) Paus, gift med justisråd Anthon Jacob de Coucheron. Han ble selv gift på Kongsberg i 1761 med Christine Olsdatter (Falch) (1732–1798), som tilhørte en bergverksslekt fra Kongsberg. Ved ekteskapet ble han omtalt som *[[monsieur]]*, en tittel brukt om standspersoner, og de fikk tillatelse til å vies hjemme uten foregående trolovelse. Han var far til Martha Paus, gift med skipsreder og trelasthandler Hans Jensen Blom, skipsfører og proprietær Ole Paus, gift med Johanne Plesner, og Hedevig Paus, gift med skipsreder og kjøpmann Johan Andreas Altenburg. Datteren Hedevig var mor til Marichen Altenburg og mormor til Henrik Ibsen.

Hva slags utdannelse han hadde er ikke kjent i detalj, men familien hadde i hans barndom ansatt «præceptor» (huslærer) fra 1737 til 1741. I 1745, i en alder av nitten år, ble Cornelius Paus ansatt som assistent eller sekretær for amtmann i Bratsberg Johan Frederik von Løvenhielm, som har blitt beskrevet som en velynder av faren. Han ble antagelig hos Løvenhielm i en del år, men nøyaktig hva han ellers gjorde frem til rundt 1760 er ikke kjent. I 1760 ble det kongelige embedet som skoginspektør eller «holzførster» gjenopprettet, og det ble utnevnt rundt 30 slike embedsmenn i hele Norge, som var underlagt et eget generalforstamt. Cornelius Paus fikk da embedet som holzførster i Øvre Telemark. Som holzførster hadde han ansvar for å føre tilsyn med skogene i distriktet på regjeringens vegne og hadde domsmyndighet. Trelasteksporten var den viktigste industrien både i Telemark og i Norge på den tiden, og tilsynet med skogene hadde derfor stor betydning. Generalforstamtet ble nedlagt i 1771, trolig av økonomiske årsaker, men de allerede utnevnte holzførsterne fortsatte i sine stillinger, og inngikk deretter i den regulære amtsforvaltningen, sidestilt med fogdene og underlagt amtmennene.

Han overtok også den gamle sorenskrivergården Håtveit i Lårdal etter faren. Hans Jacob Wille skriver at han var «en Mand af det største mechaniske Geni, som kan tænkes». På Håtveit fikk han bygget et for sin tid teknisk avansert og eksperimentelt sag- og møllebruk. I 1788 solgte han Håtveit og flyttet med ektefellen til Kongsberg, der hun hadde familie. Antagelig gikk han av med pensjon som holzførster på dette tidspunktet, og han levde deretter som penjonist. Salget av slektsgården i Lårdal må ifølge Nygaard ses i sammenheng med at alle barna på det tidspunktet hadde etablert seg som byborgere i Skien.

Etter hustruens død i 1798 flyttet han inn i Altenburggården i Skien hos datteren Hedevig og svigersønnen Johan Andreas Altenburg. Han døde i Altenburggården før oktober 1799, et knapt halvår etter at barnebarnet Marichen Altenburg ble født der. Marichen fikk også navnet Cornelia etter morfaren. Svigersønnens søster, da 39 år gamle Kristine Cathrine Ploug («faster Ploug»), flyttet også inn hos dem samme år som Cornelius Paus døde. Cornelius Paus beskrives av B. Blom som «en særdeles dygtig Træskjærer og en sjelden snil og god Mand».

Cornelius Paus har en rekke etterkommere i bl.a. slektene Paus, Ibsen, Blom og Løvenskiold. Blant etterkommere som er oppkalt etter ham er ved siden av datterdatteren Marichen Cornelia Altenburg også sønnesønnen og amtmann i Bratsberg Christian Cornelius Paus (1800–1879) og dattersønnen Cornelius Hansen Blom (1791–1855).

## Portrett
På Herresta er det to portretter som er opplyst å være Cornelius Paus og hans ektefelle.

## Aner

## Referanser