Nick Cave

**Nicholas Edward «Nick» Cave** (født 22. september 1957) er en australsk musiker, sanger, låtskriver, komponist, forfatter og tidvis også skuespiller. Han er best kjent for sin musikkproduksjon med gruppa Nick Cave & The Bad Seeds, etablert i 1983. Gruppa er kjent for sin eklektiske musikk og sin innflytelse. Før dette var han forgrunnsfigur i postpønk-gruppa The Birthday Party tidlig på 1980-tallet. Denne gruppa var mer påvirket av blues og frijazz. I 2005 dannet han garasjerockebandet Grinderman, som utga sitt første album det påfølgende året.

Caves musikk kan karakteriseres som emosjonelt intens og påvirket av mange ulike musikkstiler og artister. I sine tekster er Cave  også lyrisk opptatt av religion, død, kjærlighet og vold. Cave hadde en eksperimentell, nesten støyende musikkstil på de tidligste utgivelsene, men har etter hvert utviklet seg til å bli en melankolsk sanger med underfundige og til dels religiøse og filosofiske tekster. Hans mørke basstemme og  morbide tristesse har gjort ham til en av Australias mest kjente musikere og kunstner. Tidlig på 2010-tallet ble han i musikkavisen betegnet ''NME'' som *«grand lord of gothic lushness».* («storherre av gotisk frodighet»).

Cave ble i 2008 utnevnt til æresdoktor ved Monash University. Da han i 2007 ble innlemmet i australske ARIA Hall of Fame, uttalte komiteens formann at Nick Cave har hatt en av de mest eiendommelige karrierer innenfor populærmusikken, «hinsides sammenligning, hinsides sjanger, hinsides enhver diskusjon.»

Han har også utgitt romaner. Cave begynte å høre Leonard Cohen i tenårene og hadde Cohens «Avalanche» som første spor på debutplaten *From Her to Eternity*. Cave medvirket også på *I'm Your Fan (Tribute to Leonard Cohen)* (1991).

## Karriere

Cave sang i guttekoret i hjembyen og i koret på kostskolen i Melbourne. I 1973 traff han Mick Harvey (gitar), Tracy Pew (bass) og Phill Calvert (trommer), som var medelever ved Caulfield Grammar School. Sammen med dem startet han sitt første band, med seg selv som sanger. Repertoaret besto av låter av Lou Reed, David Bowie, Alice Cooper, Roxy Music og Alex Harvey. Etter at de i 1977 var ferdige på skolen, tok de navnet The Boys Next Door og begynte å spille egne låter. Disse ble skrevet av Cave. Gitarist og låtskriver Rowland S. Howard sluttet seg til bandet i 1978.

Fra 1977 og fram til oppløsningen i 1984 utforsket bandet forskjellige typer pønkmusikk, ofte med rask utvikling: fra Ramones' riff, via Bowies New Wave, til post-punk-uttrykk (inspirert av Pere Ubu), og til en miks av The Stooges' publikumsprovokasjoner, depressiv kunstrock og ren støymusikk.

The Boys Next Door var en del av Melbournes alternative musikkmiljø sent på 1970-tallet og spilte hundrevis av konserter i Australia før de skiftet navn til The Birthday Party i 1980. De flyttet deretter utenlands, først til London, siden til Vest-Berlin. Caves australske venninne, Anita Lane, sluttet seg til dem i London. Gruppen ble kjent for sine provoserende sceneopptredener der Cave skrek, ropte og kastet seg ut fra scenen, oppbakket av gitarbasert rock. Etter at de hadde fått kultstatus i Europa og Australia, ble The Birthday Party oppløst i 1984. Howard og Cave syntes det var vanskelig å samarbeide med resten av bandet, samtidig som de begge var slitne etter stort forbruk av alkohol og andre rusmidler.

## The Bad Seeds
Cave og Harvey dannet etter hvert Nick Cave & The Bad Seeds. Navnet indikerer en overgang i Caves rolle fra bandmedlem til leder av bandet. Det sammenfalt også med et paradigmeskifte i Caves uttrykksform fra ekspresjonisme mot mer lyriske og omstendelige fortellinger. Nick Cave & The Bad Seeds ble etablert som en internasjonal gruppe med den tyske gitaristen Blixa Bargeld (fra gruppa Einstürzende Neubauten), den engelske bassisten Barry Adamson (tidligere Magazine) og den australske gitaristen Hugo Race. Anita Lane hadde også kreativ innflytelse og skrev en del tekster. Med denne besetningen spilte de inn debutalbumet, som ble utgitt i 1984, *[[From Her to Eternity]]*.

Cave og Lane skilte lag på midten av 1980-tallet, og han innledet et forhold til Elisabeth Recker. Mens Cave var i Berlin, utga han fire album med Bad Seeds: *[[The Firstborn Is Dead]]*; *[[Kicking Against the Pricks]]*; *[[Your Funeral, My Trial]]* og *[[Tender Prey]]*.

Under oppholdet i Berlin begynte Cave også å skrive på det som ble hans debutroman, *[[Eselet så Herrens engel]]* (*And the Ass saw the Angel*, 1989). Etter utgivelsen av boken, og like før Berlinmurens fall, flyttet Cave til São Paulo i Brasil, hvor han traff Viviane Carneiro. Sammen har de sønnen Luke (født 1991). På denne tiden var Cave særs produktiv og fikk samme år sønnen Jethro (oppkalt etter et av hans favorittband Jethro Tull), med Beau Lazenby i Australia. I 1993 flyttet Cave tilbake til London.

I 1996 utga Nick Cave & The Bad Seeds *[[Murder Ballads]]*. En av sangene var «Henry Lee», en duett med den britiske rockesangeren PJ Harvey, som han også hadde en kort affære med, og «Where the Wild Roses Grow», ytterligere en duett, men det australske popidolet Kylie Minogue. Den siste ble en hit både i Storbritannia og Australia og vant tre ARIA-priser, blant annet som Årets låt.

Det neste albumet, *[[The Boatman's Call]]* (1997), markerte en radikalt endring fra arketypiske og voldelige fortellinger til biografiske og utleverende sanger om hans forhold til Carneiro og Harvey. Det var også hans første hele album som var konsentrert rundt hans egen pianospilling. 

Cave tok så en pause for å rehabiliteres fra en 20 år lang periode med misbruk av heroin og alkohol. I løpet av denne tiden traff han den britiske modellen Susie Bick, som er hans nåværende partner. De ble gift sommeren 1999 og har tvillingene Arthur og Earl. Kort tid etter kom Cave tilbake med *[[No More Shall We Part]]* sammen med The Bad Seeds i 2001.

Etter utgivelsen av *[[Nocturama]]* i 2003 annonserte Bargeld at han ville forlate gruppa for å bruke mer tid på Einstürzende Neubauten. Dette betydde at Mick Harvey og Cave var de eneste igjen av originalbesetning av Bad Seeds. Året etter gav Cave ut sitt første dobbelalbum, *[[Abattoir Blues/The Lyre of Orpheus]]*. I 2005 utga Nick Cave & The Bad Seeds ut *B-Sides & Rarities*, som besto av 3 CD-er og inneholdt 56-spor med B-sider, sjeldenheter og filmmusikk. 3. mars 2008 ble *[[Dig, Lazarus, Dig!!!]] utgitt. 

I [[januar]] [[2009]] forlot [[Mick Harvey]] gruppa. I februar [[2009]] ble [[Ed Kuepper]] introdusert som ny [[gitarist]] i Bad Seeds.

== Grinderman ==
I [[2006]] etablerte Nick Cave en ny gruppe, [[Grinderman]], sammen med tre musikere fra Bad Seeds: [[Warren Ellis]], [[Jim Sclavunos]] og [[Martyn P. Casey]]. Det selvtitulerte debutalbumet ble utgitt i mars [[2007]], og hadde et råere og mørkere lydbilde enn Caves siste album med The Bad Seeds. Albumet fikk gode kritikker og omtale i norske aviser. Cave kom også i en ny musikalsk framtoning ved at han på flere av sangene selv spilte [[gitar]]. I [[2010]] kom oppfølgeralbumet *Grinderman 2*.

== Filmer ==
Cave har skrevet [[filmmusikk]], tre [[filmmanus]] og spilt i en rekke [[film]]er, blant andre [[Wim Wenders]]' *Himmelen over Berlin* ([[1987]]), der han står på scenen i et klubbhus og synger sin egen sang, From Her to Eternity. Han spiller også i *20 000 Days on Earth*, som er en dramatisert dokumentar hvor vi følger Nick Cave i løpet av et fiktivt døgn. Filmen er skrevet og regissert av Iain Forsyth og Jane Pollard, og Nick Cave har også vært med på å skrive manus.

Nice Cave har i samarbeid med [[Warren Ellis]] skrevet filmmusikk til filmene *The Road*, *The Proposition* og *Mordet på Jesse James av den feige Robert Ford*. 
Nick Cave hadde også en mindre gjesterolle på slutten av filmen *Mordet på Jesse James*. Cave spiller en barmusiker som synger en vise om feigingen [[Robert Ford]].

== Utmerkelser ==
I 2017 ble han utnevnt til offiser av [[Order of Australia]].

== Diskografi ==
* *From Her to Eternity* ([[1984]])
* *The Firstborn Is Dead* ([[1985]])
* *Kicking Against the Pricks* ([[1986]])
* *Your Funeral, My Trial* ([[1986]])
* *Tender Prey* ([[1988]])
* *The Good Son* ([[1990]])
* *Henry's Dream* ([[1992]])
* *Live Seeds* ([[1993]])
* *Let Love In* ([[1994]])
* *Murder Ballads* ([[1996]])
* *The Boatman's Call* ([[1997]])
* *The Best of Nick Cave and the Bad Seeds* ([[1998]])
* *No More Shall We Part* ([[2001]])
* *Nocturama* ([[2003]])
* *Abattoir Blues/The Lyre of Orpheus* ([[2004]])
* *B-Sides & Rarities* ([[2005]])
* *Grinderman* ([[2007]]) (under bandnavnet Grinderman)
* *Dig, Lazarus, Dig!!!* ([[2008]])
* *Grinderman 2* ([[2010]]) (under bandnavnet Grinderman)
* *Push the Sky Away* ([[2013]])
* *Skeleton Tree (*[[2016]]*)*
**Ghosteen* ([[2019]])
**Wild God* ([[2024]])

== Bibliografi ==
* *And the Ass saw the Angel* 1989  oversatt til norsk av [[Herbert Svenkerud]]: *Eselet så Herrens engel* ISBN 9788203206351
* *The death of Bunny Munro* 2009 oversatt til norsk av [[Sverre Knudsen (musiker og forfatter)|Sverre Knudsen]]: *Bunny Munros død'' ISBN 9788203212260

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Et dypdykk i Caves diskografi, norske anmeldelser av 15 Nick Cave-album fra 1984 til 2004