Solidus

**Solidus** (latin for «solid»; flertall *solidi*) var en romersk gullmynt, innført av Konstantin den store som avløsning for den tidligere *[[aureus]]*, og verd 25 ''denarii''. Navnet ble etter hvert en generell måleenhet for gull, tilsvarende 4,55 gram. Navnet er avledet fra *nummus solidus*, bokstavelig «solid mynt», antagelig fordi det var en mynt av solid metall, ikke en tynn plate. Det greske navnet var *nomisma* (νόμισμα, *nómisma*, bokstavelig «mynt»). Ordet «soldat» (engelsk: *soldier*) er avledet av *solidus* fordi mynten ble utbetalt til soldater, og likeså opphav til navnet på den tidligere franske mynten *sou*.

*Solidus* ble første gang preget av Diokletian omkring 301 e.Kr. 60 mynter tilsvarte en romersk ''libra''. Dette ga en vekt på omkring 5,5 gram pr mynt. Diokletians *solidus* ble preget i et lite antall og fikk liten økonomisk betydning. Den ble i stor grad erstattet i Vest-Europa av Pipin den yngres frankiske valutareform som innførte den sølvbaserte *[[pound Sterling|pound]]/[[shilling]]/[[penny]]*-system hvor *shilling* (norrønt: *skillingr*) fungerte som en valutaenhet tilsvarende til 12 pence, og som til sist utviklet seg den franske *sou*. I Øst-Europa ble *nomisma* gradvis forringet av bysantinske keisere inntil den ble forbudt av keiser Alexios I Komnenos i 1092 som erstattet den med *hyperpyron* (gresk: νόμισμα ὑπέρπυρον), kjent som en *bezant*. Den bysantinske *solidus* inspirerte den opprinnelig mindre rene arabiske gulldinar.

En forkortelse for den engelske *[[shilling]]* var **s** (for *solidus*), eller symbolet for *solidus* («/»), som opprinnelig kan ha stått for en lang '''s''' eller **ſ**.

Hoenskatten, et funn fra vikingtiden gjort i 1834 på Øvre Eiker og oppbevart på Kulturhistorisk museum i Oslo, innbefattet en romersk solidus datert 364–67 e.Kr., mens vikingtidens største gullskatt i Danmark er skatten fra Fæsted i Sønderjylland, gjort i 2016 med en vekt på nesten halvannet kilo. Også her finnes en romersk *solidus*, preget for Honorius som var keiser i årene 395-423. Gårdeieren Thøste Thøstesen fra Fæsted fant en solidus på samme marken i 1911. Den var preget under keiser Diokletian, dvs. i årene 284-305. Dessverre tok Thøstesen med seg mynten tilbake til Fæsted der den forsvant. En bysantinsk solidus fra keiser Herakleios' tid (han døde i 641) er funnet i Emmerlev ved Tønder.

## Historie
I året 312 e.Kr. ble *solidi* gjeninnført av Konstantin den store, og erstattet bruken av *aureus* som gullmynt i Romerriket. 72 mynter tilsvarte en romersk *libra* gull, og hver mynt veide dermed 24 gresk-romerske karat eller 4.5 gram. På denne tiden tilsvarte *solidus* en verdi på 275&nbsp;000 *denarii.

Etter [[Vestromerriket]]s fall i 476 e.Kr. fortsatte [[østromerriket|Det bysantiske riket]] å prege *solidi*. Omtrent alle bysantiske keisere preget *solidi*, og mynten ble preget stort sett uten endringer i vekt og renhet frem til keiser [[Basileios II]] (978&ndash;1025). Da førte økonomiske og politiske uroligheter til at utmyntingen av *solidi* opphørte.

I den romerske perioden ble mynten kalt *nomisma* (flertall: *nomismata*) i den gresk-talende verden og deretter i Det bysantiske riket, der en litt modifisert utgave av mynten ble preget under benevnelsen *nomisma histamenon* fra 960-tallet til 1092. Herav ordet «[[numismatikk]]» om «myntsamling». Inndratte mynter ble alltid nedsmeltet for gjenbruk av gullet. Dette sørget for å vedlikeholde vekten i sirkulerende mynter, ettersom mynten sjelden var i omløp lenge nok til å bli slitt.

Utmynting av gullmynter skjedde ikke på ett fast sted, men fulgte oftest keiseren og hans [[hoff]] omkring, grunnet kravene om at skatter skulle betales i gull. I år 353 ble f.eks. *solidi* preget i [[Milano]], mens de ble preget i [[Ravenna]] etter år 402.

Kjøpmenn hadde ikke lov til å bruke *solidi* utenfor Det bysantiske riket. Det var likevel tilstrekkelig handel med disse myntene utenfor imperiet til at de ble en verdsatt myntenhet i arabiske land. I disse landene ble myntene raskere slitt, ettersom de ikke ble inndratt og omsmeltet av det romerske myntvesenet.

Mot slutten av 600-tallet kom arabiske kopier av *solidi* i omløp utenfor Bysants. Arabiske gull[[dinar]]er ble preget av [[Umajjadene|umajjadkalifen]] [[Abd al-Malik|Abd al-Malik ibn Marwan]] som hadde fått tilgang til gull fra den øvre delen av [[Nilen]]. Vekten på disse myntene var bare 20 karat eller 4,0 gram, men de tilsvarte noenlunde vekten av de slitte *solidi* som var i omløp i disse områdene, der de to myntenhetene begge sirkulerte.

*Solidus* var inndelt i *semissis* (halv *solidus*) og *tremissis* (en tredjedel *solidi*) som begge ble preget som mynter.

== Referanser ==
<references />

== Litteratur ==
* Porteous, John (1969): «The Imperial Foundations», *Coins in history : a survey of coinage from the reform of Diocletian to the Latin Monetary Union*. Weidenfeld and Nicolson, ISBN 0-297-17854-7, s. 14–33.

== Eksterne lenker ==
* 
* [https://en.wikisource.org/wiki/1911_Encyclop%C3%A6dia_Britannica/Sou «Sou»], *Encyclopædia Britannica'' (11. utg.). 1911.