open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kittlitzlo

**Kittlitzlo** (*Anarhynchus pecuarius*) er en fugl i lofamilien.

## Kilder
* Kittlitz's plover i Avibase 

## Eksterne lenker
*
Tundralo

**Tundralo** (*Pluvialis squatarola*) er en fugl i lofamilien.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World. Norske populærnavn følger Artsdatabanken.

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Charadriidae, lofamilien
*** Charadriinae, loer
**** *[[Pluvialis]]*
***** *[[tundralo|P. squatarola]]*, tundralo (monotypisk)
***** *[[heilo|P. apricaria]]*, heilo
***** *[[kanadalo|P. dominica]]*, kanadalo (monotypisk)
***** *[[sibirlo|P. fulva]]*, sibirlo (monotypisk)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sumpvipe

**Sumpvipe** (*Vanellus leucurus*) er en monotypisk art i vipeslekten.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Charadrii, lofugler
*** Charadriidae, lofamilien
**** *[[Vipeslekten|Vanellus]]*, vipeslekten
***** *[[vipe|V. vanellus]]*, vipe
***** *[[langtåvipe|V. crassirostris]]*, langtåvipe
***** *[[smedvipe|V. armatus]]*, smedvipe
***** *[[sporevipe|V. spinosus]]*, sporevipe
***** *[[elvevipe|V. duvaucelii]]*, elvevipe
***** *[[svarttoppvipe|V. tectus]]*, svarttoppvipe
***** *[[hinduvipe|V. malarbaricus]]*, hinduvipe
***** *[[hvitkronevipe|V. albiceps]]*, hvitkronevipe
***** *[[sørgevipe|V. lugubris]]*, sørgevipe
***** *[[fjellsørgevipe|V. melanopterus]]*, fjellsørgevipe
***** *[[kronvipe|V. coronatus]]*, kronvipe
***** *[[stripehodevipe|V. senegallus]]*, stripehodevipe
***** *[[flekkvipe|V. melanocephalus]]*, flekkvipe
***** *[[brunbrystvipe|V. superciliosus]]*, brunbrystvipe
***** *[[gråhodevipe|V. cinereus]]*, gråhodevipe
***** *[[brillevipe|V. indicus]]*, brillevipe
***** *[[javavipe|V. macropterus]]*, javavipe
***** *[[beltevipe|V. tricolor]]*, beltevipe
***** *[[maskevipe|V. miles]]*, maskevipe
***** *[[steppevipe|V. gregarius]]*, steppevipe
***** *[[sumpvipe|V. leucurus]]*, sumpvipe (monotypisk)
***** *[[lovipe|V. cayanus]]*, lovipe
***** *[[bronsevipe|V. chilensis]]*, bronsevipe
***** *[[andesvipe|V. resplendens]]*, andesvipe

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sibirsnipe

**Sibirsnipe** (*Calidris tenuirostris*) er en monotypisk vadefugl i snipefamilien.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
***** Arenariini, 
***** Calidrini, 
****** *[[Calidris]]*
******* *[[Sibirsnipe|C. tenuirostris]]*, sibirsnipe (monotypisk)
******* *[[Polarsnipe|C. canutus]]*, polarsnipe (islandssneppe)
******* *[[Brottsnipe|C. virgata]]*, brottsnipe
******* *[[Brushane|C. pugnax]]*, brushane
******* *[[Brednebbsnipe|C. falcinellus]]*, brednebbsnipe (fjellmyrløper)
******* *[[Spisshalesnipe|C. acuminata]]*, spisshalesnipe
******* *[[Styltesnipe|C. himantopus]]*, styltesnipe
******* *[[Krumnebbsnipe|C. ferruginea]]*, krumnebbsnipe (tundrasnipe)
******* *[[Temmincksnipe|C. temminckii]]*, temmincksnipe (temminksnipe)
******* *[[Langtåsnipe|C. subminuta]]*, langtåsnipe
******* *[[Skjesnipe|C. pygmaea]]*, skjesnipe
******* *[[Rødstrupesnipe|C. ruficollis]]*, rødstrupesnipe (ruststrupesnipe)
******* *[[Polarløper|C. alba]]*, polarløper (sandløper, strandløper)
******* *[[Myrsnipe|C. alpina]]*, myrsnipe
******* *[[Klippesnipe|C. ptilocnemis]]*, klippesnipe
******* *[[Fjæremus|C. maritima]]*, fjæremus (fjærepist, fjæreplytt)
******* *[[Gulbrystsnipe|C. bairdii]]*, gulbrystsnipe
******* *[[Dvergsnipe|C. minuta]]*, dvergsnipe
******* *[[Pygmesnipe|C. minutilla]]*, pygmesnipe (pygmésnipe)
******* *[[Bonapartesnipe|C. fuscicollis]]*, bonapartesnipe
******* *[[Rustsnipe|C. subruficollis]]*, rustsnipe
******* *[[Alaskasnipe|C. melanotos]]*, alaskasnipe
******* *[[Sandsnipe|C. pusilla]]*, sandsnipe
******* *[[Berigsnipe|C. mauri]]*, berigsnipe (beringsnipe)
****** *[[Prosobonia]]*, (polynesiasniper)
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser



## Eksterne lenker
*
Kvartbekkasin

**Kvartbekkasin** (*Lymnocryptes minimus*) er en monotypisk art i den monotypiske slekten ***Lymnocryptes***. Slekten inngår i tribuset Scolopacini, som er ett av to tribus i underfamilien Scolopacinae, som videre inngår i snipefamilien. Arten kalles også *halvenkel bekkasin*, *småbekkasin* og *lappbekkasin*.

## Biologi

Kvartbekkasin kan minne om enkeltbekkasin, men den er betydelig mindre, har kortere nebb og kileformet stjert (i motsetning til alle andre sniper), uten innslag av hvitt. Arten måler cirka  og veier typisk  (for det meste ). Vingespennet utgjør cirka . Som begge de andre bekkasinene har arten kamuflasjefarget beige, hvit, brun og sort fjærdrakt.

Kvartbekkasinen hekker på bløte myrer i taigaområdene i Eurasia, og med bare få unntak, i de nordlige delene av Norge, Sverige, Finland og Russland. 

Av de tre artene med bekkasiner som hekker i Norge, er det denne som trykker hardest. Den flyr først opp når man nesten tråkker på den. Den flyr imidlertid ofte ikke langt, før den setter seg igjen.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
***** Limnodromini, monotypisk, 3 arter
***** Scolopacini, 4 slekter, 31 arter
****** *[[Rugder|Scolopax]]*, rugder, 8 arter
****** *[[Dvergrugder|Coenocorypha]]*, dvergrugder, 5 arter (hvorav 2 er utdødd)
****** *[[Bekkasiner|Gallinago]]*, bekkasiner, 17 arter
****** *[[Kvartbekkasin|Lymnocryptes]]*, monotypisk
******* *[[Kvartbekkasin|L. minimus]]*, kvartbekkasin (monotypisk)
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Kortnebbekkasinsnipe

**Kortnebbekkasinsnipe** (*Limnodromus griseus*)  er en middels stor art i snipefamilien. Navnet er misvisende siden nebbet kun er kort i forhold til langnebbekkasinsnipe. 

## Biologi
Kortnebbekkasinsnipe blir cirka  lang og veier typisk . Fuglene har et vingespenn på omkring . Hunnen blir marginalt større enn hannen.

Nebbet er langt, rett og mørkt, og det er lengre enn gjennomsnittet for snipefugler. De voksne har en mørk brun oversiden og en rødlig underside. Stjerten har et svart og hvitt tverrstripet mønster. Føttene har en gulaktig farge. Kortnebbekkasinsnipe er delt inn i tre underarter med små variasjoner i utseende. Ingen av disse kombinerer den rødlige buken og de tverrstripete sidene hos langnebbekkasinsnipe. Vinterdrakten er overveiende grå.

Hekkeområdene inkluderer myrer, strandenger og åpninger i skoger sør for trelinjen i nordlige Nord-Amerika. Arten hekker på bakken, vanligvis nær vann. Reiret er grunne nedsynkninger i klumper av gras eller mose, som er foret med fint gras, pinner og løv. De legger fire, noen ganger tre, brungule til brune egg. Ruginga varer i 21 dager hvor begge kjønn deltar.

Fuglene overvintrer i sørlige deler av USA og helt sør til Brasil. Det er ekstremt sjelden at den trekker til Europa. 

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
***** Limnodromini, monotypisk, 3 arter
****** *[[Bekkasinsniper|Limnodromus]]*, bekkasinsniper, 3 arter
******* *[[Asiabekkasinsnipe|L. semipalmatus]]*, asiabekkasinsnipe (monotypisk)
******* *[[Kortnebbekkasinsnipe|L. griseus]]*, kortnebbekkasinsnipe (3 taxa)
******** *L. g. caurinus*, hekker i sørlige deler av Alaska
******** *L. g. hendersoni*, hekker nord i sentrale deler av Canada
******** *L. g. griseus* (nominatformen), hekker nord i Quebec
******* *[[Langnebbekkasinsnipe|L. scolopaceus]]*, langnebbekkasinsnipe (monotypisk)
***** Scolopacini, 4 slekter, 31 arter
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Dobbeltbekkasin

**Dobbeltbekkasin** (*Gallinago media*) er en vadefugl i snipefamilien som regnes som en langdistansetrekkfugl, i kategorien tropikflyttere. IUCNs rødliste hevder arten er *[[nær truet]]*.

## Beskrivelse
Dobbeltbekkasinen kan bli cirka  lang og veier omkring , og av dette utgjør nebbet cirka 6,5 cm. Den er større enn enkeltbekkasin som den likner, men har kortere nebb og hvite stjerthjørner. Hannen og hunnen er til forveksling like. Dobbeltbekkasinen har et vingespenn på .

## Utbredelse
Dobbeltbekkasinen hekker fra Norge, Sverige, Finland, Baltikum og Polen videre østover til Jenisej i Sibir i Russland, og kanskje i den aller vestligste biten av Mongolia. Den overvintrer i Afrika sør for Sahara, og av og til også i Midtøsten.

## Atferd
Dobbeltbekkasiner kan fly i hastigheter opp til 97 km/t og er den raskeste av trekkfuglene, om man ser bort fra hvilestoppene under trekket. Snittfarten (ikke medregnet hvilestoppene) under trekk er imidlertid lavere, cirka 70,92 km/t under vårtrekket (som imidlertid har korte hvilestopp) og cirka 87,84 km/t under høsttrekket (som imidlertid har lange hvilestopp). Daglig avlagt distanse i vårtrekket utgjorde cirka 316 km/dgl., mens det under høsttrekket utgjorde cirka 260 km/dgl. Flukten er rettlinjet, og tyngre og kortere enn hos enkeltbekkasin.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Rugde

**Rugde** (*Scolopax rusticola*) er en monotypisk vadefugl i snipefamilien og sorteres i slekten *[[Scolopax]]* (rugder), som i alt teller åtte arter (ni taxa). Arten hekker i nesten hele Norge og over det meste av Skandinavia og videre østover i et bredt belte (det boreale barskogbeltet) gjennom det sentrale Eurasia til Kamtsjatkahalvøya og det nordlige Japan.

## Biologi
Rugda blir cirka  lang og veier omkring , med en snittvekt rundt . Vingespennet ligger på cirka . Kroppen er kompakt og nebbet relativt langt og de nedre ekstremitetene er forholdsvis korte til vadefugl å være. Rugda har brunspraglete fjærdrakt med tverrstriper på undersiden og brede mørke tverrbånd i krona. 

Rugda bruker det lange nebbet sitt til å spise smådyr i skogbunnen. Den legger 4 egg (). Den kan få  kull. Rugetiden varer i  dager. Den hekker nord til Troms i Norge. 

Rugda forlater Norge i oktober–desember, for å overvintre i varmere strøk. Den kommer tilbake i mars–april. Den har et trekk om morgenen og kvelden. Hensikten med dette er at hunnene som sitter på bakken skal kunne velge make. Låten under trekket kan beskrives som «ort, ort, ort, pissit».

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
***** Limnodromini
***** Scolopacini, 4 slekter, 31 arter
****** *[[Rugder|Scolopax]]*, rugder, 8 arter
******* *[[Rugde|S. rusticola]]*, rugde (monotypisk)
******* *[[Amamirugde|S. mira]]*, amamirugde (monotypisk)
******* *[[Jungelrugde|S. saturata]]*, jungelrugde (monotypisk)
******* *[[Papuarugde|S. rosenbergii]]*, papuarugde (monotypisk)
******* *[[Bukidnonrugde|S. bukidnonensis]]*, bukidnonrugde (monotypisk)
******* *[[Sulawesirugde|S. celebensis]]*, sulawesirugde
******* *[[Molukkrugde|S. rochussenii]]*, molukkrugde (monotypisk)
******* *[[Amerikarugde|S. minor]]*, amerikarugde (monotypisk)
****** *[[Coenocorypha]]*, 5 arter (hvorav 2 er utdødd)
****** *[[Bekkasiner|Gallinago]]*, bekkasiner, 17 arter
****** *[[Lymnocryptes]]*, monotypisk
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Lappspove

**Lappspove** (*Limosa lapponica*) er en art i snipefamilien som sorteres i slekten *[[Limosa]]*. Fem underarter anerkjennes. Nominatformen hekker i Fennoskandia, inkludert i de nordøstlige delene av Norge.

## Biologi
Lappspove er relativt stor og måler cirka , med et vingespenn på cirka . Nebbet utgjør cirka  cm. Hannen veier typisk ; hunnen . 

Sommerdrakten består av nøttebrun hals og underside. Vinterdrakten er grålig med nesten hvit buk, mens hekkedrakten er teglrød på undersiden. Kan forveksles med svarthalespove, men har kortere bein. I tillegg er nebbet kortere og svakt oppoverbøyd hos lappspova, og den mangler hvitt vingebånd.

Lappspova hekker i Norge kun i Øst-Finnmark, men er også trekkgjest langs norskekysten og Sør-Norge. Ellers hekker fuglen  på tundraen i det arktiske Fennoskandia og gjennom det nordlige Russland med Sibir og østover til Anadyrland i Tsjukotka. Lappspova overvintrer ellers i Vest- og Sør-Europa, men kan i milde vintre også trekke til Danmark eller Jæren. I øst overvintrer fuglene i Sørøst-Asia, Australia og på New Zealand.

Føden består av mark, snegler og krepsdyr.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, monotypisk, 4 arter
***** *[[Limosa]]*
****** *[[Lappspove|L. lapponica]]*, lappspove
******* *L. l. lapponica* (nominatformen)
******* *L. l. taymyrensis*
******* *L. l. menzbieri*
******* *L. l. baueri*
******* *L. l. anadyrensis*
****** *[[Kanelspove|L. fedoa]]*, kanelspove
****** *[[Svartvingespove|L. haemastica]]*, svartvingespove
****** *[[Svarthalespove|L. limosa]]*, svarthalespove (islandsspove)
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Præriesnipe

**Præriesnipe** (*Bartramia longicauda*) er eneste art i den monotypiske slekten ***Bartramia***. Arten er monotypisk og utbredt i Amerika, der den hekker på åpne gressletter i Nord-Amerika.

## Biologi
Præriesnipa blir omkring  lang og veier typisk cirka ; vingespennet utgjør normalt cirka . Hunnen blir omkring  tyngre enn hannen, og hun har noe større vingespenn og litt lenger stjert. Det er en elegant fugl, men et relativt kort nebb (25–35 mm), store mørke øyer, lang hals og et lite rundt hode.

Fjærdrakten har kamuflasjefarget oliven-brun overdel og hals, spettet lyst bryst og lys underdel med gule, halvlange ekstremiteter.

Præriesnipa er nært beslektet med spover, men skiller seg fra dem gjennom et kortere rett nebb og lenger stjert.

## Inndeling
Inndelingen følger AviList. Norske populærnavn følger Norsk navnekomité for fugl.

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 2 slekter, 10 arter
***** *[[Præriesnipe|Bartramia]]*, monotypisk
****** *[[Præriesnipe|B. longicauda]]*, præriesnipe (monotypisk)
***** *[[Numenius]]*, 9 arter
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sotsnipe

**Sotsnipe** (*Tringa erythropus*) er en fugl som hekker over Skandinavia og Asia. Sotsnipen er en trekkfugl som overvintrer i middelhavsområdene og Sør-Asia.

Sotsnipa er en rundt 29-33 cm lang.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 2 tribus, 5 slekter, 19 arter
***** Phalaropodini, 2 slekter, 3 arter
***** Tringini, 3 slekter, 16 arter
****** *[[Xenus]]*, monotypisk
****** *[[Actitis]]*, 2 arter
****** *[[Tringa]]*, 13 arter
******* *[[Skogsnipe|T. ochropus]]*, skogsnipe
******* *[[Eremittsnipe|T. solitaria]]*, eremittsnipe
******* *[[Sibirvandresnipe|T. brevipes]]*, sibirvandresnipe
******* *[[Alaskavandresnipe|T. incana]]*, alaskavandresnipe
******* *[[Willetsnipe|T. semipalmata]]*, willetsnipe
******* *[[Gulbeinsnipe|T. flavipes]]*, gulbeinsnipe
******* *[[Sotsnipe|T. erythropus]]*, sotsnipe
******* *[[Gluttsnipe|T. nebularia]]*, gluttsnipe
******* *[[Plystresnipe|T. melanoleuca]]*, plystresnipe
******* *[[Rødstilk|T. totanus]]*, rødstilk
******* *[[Grønnstilk|T. glareola]]*, grønnstilk
******* *[[Damsnipe|T. stagnatilis]]*, damsnipe
******* *[[Sakhalinsnipe|T. guttifer]]*, sakhalinsnipe
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Langnebbekkasinsnipe

**Langnebbekkasinsnipe** (*Limnodromus scolopaceus*)  er en middels stor art i snipefamilien.

## Biologi
Langnebbekkasinsnipe blir cirka  lang og veier typisk . Hunnene blir noe større enn hannene. Vingespennet utgjør normalt cirka .

Voksne fugler har gulaktige føtter og et langt, rett og mørkt nebb. Kroppen er mørk brun på oversiden, og rødlig under med flekkete hals og bryst, bånd på sidene. Halen har tverrstripet bånd i svart og hvit. Vinterdrakten er overveiende grå.

Hekkeområdene for langnebbekkasinsnipe er i våt tundra langt nord i Nord-Amerika og øst i Sibir. De hekker på bakken, vanligvis nær vann. Fuglene trekker sørover til det sørlige USA og Mellom-Amerika om vinteren. Arten er også en sjelden gjest i Vest-Europa, der enkelte individer kan bli i lange perioder.

Arten livnærer seg i hovedsak av insekter, bløtdyr, krepsdyr og marine marker og ormer.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
***** Limnodromini, monotypisk, 3 arter
****** *[[Bekkasinsniper|Limnodromus]]*, bekkasinsniper, 3 arter
******* *[[Asiabekkasinsnipe|L. semipalmatus]]*, asiabekkasinsnipe (monotypisk)
******* *[[Kortnebbekkasinsnipe|L. griseus]]*, kortnebbekkasinsnipe (3 taxa)
******* *[[Langnebbekkasinsnipe|L. scolopaceus]]*, langnebbekkasinsnipe (monotypisk)
***** Scolopacini, 4 slekter, 31 arter
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Tereksnipe

**Tereksnipe** (*Xenus cinereus*) er eneste art i den monotypiske slekten ***Xenus***, som inngår i tribuset Tringini og er en del av snipefamilien. Artsnavnet viser til at den først ble beskrevet fra et område ved elva Terek, som renner ut i Det kaspiske hav.

## Biologi
Tereksnipa er litt større enn strandsnipe, og det lange, oppoverbøyde nebbet gjør den lett gjenkjennelig. 

Arten finner føde på en spesiell og veldig aktiv måte, ved å jage insekter og andre byttedyr. Noen ganger løper den til vannkanten for å vaske fangsten. Den legger tre eller fire egg.

Tereksnipe hekker i taigaen fra Finland østover gjennom Russland til Stillehavet. Den overvintrer på tropiske strender i Øst-Afrika, Sør-Asia og Australia. Arten hekket kanskje i Pasvik i 1967, men er ellers en sjelden gjest i Norge.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 2 tribus, 5 slekter, 19 arter
***** Phalaropodini, 2 slekter, 3 arter
***** Tringini, 3 slekter, 16 arter
****** *[[Xenus]]*, monotypisk
******* *[[Tereksnipe|X. cinereus]]*, tereksnipe (monotypisk)
****** *[[Actitis]]*, 2 arter
****** *[[Tringa]]*, 13 arter
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Flekksnipe

**Flekksnipe** (*Actitis macularius*) er en monotypisk langdistansetrekkfugl i snipefamilien (Scolopacidae) og inngår i slekten *[[Actitis]]*, som én av kun to arter.

## Taksonomi

Tidligere har arten blitt regnet som konspesifikk med strandsnipe . Noen autoriteter anerkjenner to underarter; ssp. *rava* vest for nominatformen, men forskjellene er kliniske og ganske ubetydelige. Arten regnes derfor av de fleste som monotypisk. I Skottland har man registrert hybridisering mellom flekksnipe og strandsnipa (*A. hypoleucos*).

## Biologi
Arten blir cirka  lang og veier typisk cirka ; vingespennet utgjør cirka . Hunnen blir cirka  større () enn hannen . Fjærdrakten er mørk grønn-brun på oversiden og gråhvit til hvit med mørke flekker på undersiden i hekketiden. Utenfor hekketiden forsvinner flekkene og fargen blir mer grågrønn på oversiden.

Flekksnipa hekker i det nordlige Nord-Amerika og overvintrer sør for hekkeområdene, inkludert i det sørlige USA, Mellom-Amerika og i Sør-Amerika. Den er også en relativt hyppig gjest i det vestligste Europa, spesielt på de britiske øyene. Arten er også observert flere ganger i Norge, blant annet ett ganske nylig tilfelle (2018) ved Stave vest for Farsund og ett nylig tilfelle (2020) på Kirkøy i Hvaler kommune i Østfold.

Som sin nærmeste slektning strandsnipa har også flekksnipa den svært karakteristiske vippingen/gyngingen med bakkroppen, uten at man vet hvorfor. Fuglene leter etter mat langs bredden av innsjøer, elver og bekker.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 2 tribus, 5 slekter, 19 arter
***** Phalaropodini, 2 slekter, 3 arter
***** Tringini, 3 slekter, 16 arter
****** *[[Xenus]]*, monotypisk
****** *[[Actitis]]*, 2 arter
******* *[[Strandsnipe|A. hypoleucos]]*, strandsnipe (monotypisk)
******* *[[Flekksnipe|A. macularius]]*, flekksnipe (monotypisk)
****** *[[Tringa]]*, 13 arter
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Steinvender

**Steinvender** eller **steindreier** (*Arenaria interpres*) er en fjæretilknyttet fugleart i snipefamilien. Den særpreges av sitt korte nebb.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
***** Arenariini, monotypisk
****** *[[Arenaria]]*, (steinvendere)
******* *[[Steinvender|A. interpres]]*, steinvender (steindreier)
******** *A. i. interpres*, nominatformen
******** *A. i. morinella*
******* *[[Svartsteinvender|A. melanocephala]]*, svartsteinvender, monotypisk
***** Calidrini, 
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Om steinvender på Norsk Fugleatlas hos Norsk Ornitologisk Forening. Besøkt 01.01.2010
Svømmesnipe

**Svømmesnipe** (*Phalaropus lobatus*) er en liten monotypisk vadefugl i snipefamilien. Denne svømmesnipen hekker i arktiske regioner i Nord-Amerika og Eurasia. Den er trekkfugl, og uvanlig for en vadefugl, overvintrer den på sjøen i tropiske havområder.

## Biologi
Svømmesnipa er omtrent 18 cm i lengde, med et rett nebb. Den hekkende hunnen er overveiende mørk grå på oversiden, med et kastanjebrunt øvre bryst og nakke, svart ansikt og en hvit hals. Den hekkende hannen har en mer anonym fjærdrakt. De har lapper rundt tærne for å hjelpe til med svømminga. Ungfuglene er grå, men har en brun overside, med en brungul buk og en svart øyelapp. I vinteren er fjærdrakten hovedsakelig grå over og hvit på undersiden, men den svarte øyelappen er til stede. 

Hos svømmesnipene er kjønnsrollene reversert. Hunnene er større og mer fargerike enn hannene. Hunnene forfølger hannene, kjemper om hekkeområder, og vil aggressivt forsvare reiret og valgte partnere. Etter at hunnene har lagt eggene, begynner hunnene på trekket sørover og overlater ansvaret til hannene med å ruge eggene og ta av ungene. Hunnen legger tre til sju egg på bakken nær et våtmarksområde.  Ungene finner som regel maten selv og er i stand til å fly 20 dager etter klekking.

De lever av små insekter eller krepsdyr. 

Nesten hele den tiden hvor de ikke hekker, tilbringer de på åpent vann. Arten er ofte veldig tam, og tilnærmelig.

Svømmesnipe er en av artene hvor AEWA (*Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds*) gjelder.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 2 tribus, 5 slekter, 19 arter
***** Phalaropodini, (svømmesniper), 2 slekter, 3 arter
****** *[[Steganopus]]*, monotypisk
****** *[[Phalaropus]]*, 2 arter
******* *[[Svømmesnipe|P. lobatus]]*, svømmesnipe (monotypisk)
******* *[[Polarsvømmesnipe|P. fulicarius]]*, polarsvømmesnipe (monotypisk)
***** Tringini, 3 slekter, 16 arter
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Polarjo

**Polarjo** (*Stercorarius pomarinus*) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Arten er monotypisk og tilhører gruppen som kalles «jagere», som har forlengede midtre halefjær.

## Biologi

Polarjoen har en kroppslengde på cirka , inkludert de opptil 11 cm lange midtre halefjærene. Hunnene veier cirka  mens hannen er mindre og veier cirka . Vingespennet utgjør typisk cirka , avhengig av kjønn.

Fjærdrakten varierer med individet og årstiden, men består i hovedsak av sort, mørk grått og hvitt. Fuglene kan dessuten ha innslag av noe gult i halsregionen i hekketiden. Kjønnene er like.
 
## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler
*** Stercorariidae, jofamilien
**** *[[Joer|Stercorarius]]* 
***** *[[Storjo|S. skua]]*, storjo
***** *[[Kaneljo|S. chilensis]]*, kaneljo
***** *[[Sørjo|S. maccormicki]]*, sørjo
***** *[[Sørhavsjo|S. antarcticus]]*, sørhavsjo
***** *[[Polarjo|S. pomarinus]]*, polarjo (monotypisk)
***** *[[Tyvjo|S. parasiticus]]*, tyvjo
***** *[[Fjelljo|S. longicaudus]]*, fjelljo

## Referanser




## Kilder
* Pomarine jaeger i Avibase 

## Eksterne lenker
* '
Tyvjo

**Tyvjo** eller **tjuvjo** (*Stercorarius parasiticus*) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Den regnes som en langdistansetrekkfugl og ekvatorialkrysser som hekker i Arktis og overvintrer langs sørkystene av Sør-Amerika, Sør-Afrika, Australia og New Zealand. Arten er monotypisk og tilhører gruppen som kalles «jagere», som har forlengede midtre halefjær. 

## Biologi

Tyvjo blir cirka  og veier . Vingespennet er cirka . Kjønnene er like, men hunnene blir omkring  større enn hannene.

Arten har tre ulike fjærdrakter, men ingen underarter anerkjennes. Den ene varianten er unisont varierende mellomgrå til sort og kalles gjerne *sørlig type*. Gråfargen blir lysere oppover halsen, og hodet har sort isse og panne. Den andre varianten er grå på oversiden og hvit eller gråhvit i buken, brystet, øvre del av halsen og på kinnene, mens hodet har sort isse og panne. Den kalles *nordlig type*. Den tredje varianten er en intermediateform som er lysere mellomgrå og har lysgrå kinn, men er ellers en mellomting mellom de to andre variantene.

Tyvjoen er et rovdyr og en kleptoparasitt, som stjeler byttet fra andre sjøfugler. De flyr etter andre fugler og plager dem til de slipper byttet.

Tyvjoen har ett mjauende rop, nasalt og rytmisk. Den er en utpreget kystfugl og hekker i de ytterste kyststrøkene over hele landet, men er sjelden på Sørlandet. Den legger som regel to egg, som klekkes etter nesten fire uker. Begge foreldrene ruger på eggene og gir mat til ungene.

Den norske tyvjoen drar sørover tidlig på høsten, og tar vinterkvarter langt sør i havet langs kysten av Afrika. Den returnerer til Norge i begynnelsen av mai.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler
*** Stercorariidae, jofamilien
**** *[[Joer|Stercorarius]]* 
***** *[[Storjo|S. skua]]*, storjo
***** *[[Kaneljo|S. chilensis]]*, kaneljo
***** *[[Sørjo|S. maccormicki]]*, sørjo
***** *[[Sørhavsjo|S. antarcticus]]*, sørhavsjo
***** *[[Polarjo|S. pomarinus]]*, polarjo
***** *[[Tyvjo|S. parasiticus]]*, tyvjo (monotypisk)
***** *[[Fjelljo|S. longicaudus]]*, fjelljo

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Lattermåke

**Lattermåke** (*Leucophaeus atricilla*) er en måkefugl. 
## Beskrivelse
Den ligner hettemåke, men har mørkere hode.
Den er 36&ndash;41&nbsp;m lang og har et vingespenn på 98&ndash;110&nbsp;cm. Nordamerikansk gjest til Europa, påvist to ganger i Norge per 2002, i Rogaland i 2001 og en i Møre og Romsdal i 1996.

## Hekking
Lattermåken hekker i myrområder nær kysten ofte i store kolonier. De bygger et stort reir laget hovedsakelig av gress på bakken. De legger 3 eller 4 grønnlige egg. Rugetiden er omtrent 3 uker.

## Kilder
* Laughing gull i Avibase 

## Eksterne lenker
*
Storjo

**Storjo** (*Stercorarius skua*) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Arten tilhører gruppen som kalles «skuer» og er monotypisk, og den regnes som en langdistansetrekkfugl. 

## Biologi

Storjoen har en kroppslengde på cirka  og veier cirka . Vingespennet utgjør typisk .

Fjærdrakten er i hovedsak brun, men ispedd både hvitt, blekbrune og sorte flekker, som individuelt varierer ganske mye. I flukt har vingene karakteristiske hvite vingeflekker på over- og undersiden av vingene. Fuglene har en tendens til å blir blekere med alderen, hovedsakelig fordi det sorte blir mindre dominant. 

Vårtrekket tar til i mars–april. Storjoen hekker på Island, Færøyene, Nord-Skottland, Jan Mayen, Svalbard, Bjørnøya, Norge og Nordvest-Russland (Kolahalvøya, Novaja Semlja og Vajgatsj). Høsttrekker begynner i august–september. Arten overvintrer i hovedsak langs kysten av Den iberiske halvøy og kyststrekningen mellom Nordvest-Afrika og Senegal. Noen fugler overvintrer også langs Newfoundlandsbankene.

Storjoen er opportunistisk og eter det meste. Noen individer kan spesialisere seg på å stjele fisk og egg fra andre fugler, mens andre kan drive predasjon på andre sjøfugler. Fuglene eter også åtsler, spesielt etter andre døde fugler.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler
*** Stercorariidae, jofamilien
**** *[[Joer|Stercorarius]]* 
***** *[[Storjo|S. skua]]*, storjo (monotypisk)
***** *[[Kaneljo|S. chilensis]]*, kaneljo
***** *[[Sørjo|S. maccormicki]]*, sørjo
***** *[[Sørhavsjo|S. antarcticus]]*, sørhavsjo
***** *[[Polarjo|S. pomarinus]]*, polarjo
***** *[[Tyvjo|S. parasiticus]]*, tyvjo
***** *[[Fjelljo|S. longicaudus]]*, fjelljo

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Franklinmåke

**Franklinmåke** (*Leucophaeus pipixcan*) tilhører vade-, måse- og alkefugler i slekten *[[Leucophaeus]]* i familien måker (*Laridae*). 

## Underarter og utbredelse
Det er beskrevet ingen underarter av franklinmåke. Den er en trekkfugl som hekker i de sentrale provinsene av Canada og de tilstøtende stater av USA og overvintrer Karibia og Sør-Amerika. 

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Birdlife International (2015) Species Factsheet: ''Larus pipixcan''. Besøkt 2015-11-24.
* IBC - The Internet Bird Collection: ''Larus pipixcan''. Besøkt 2015-11-24.
* Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2015. ''The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2015''. Besøkt 2015-11-24.
* Franklinmåke fotogalleri VIREO. Besøkt 2015-11-24.
* www.xeno-canto.org: Fuglesanger fra hele verden: ''Leucophaeus pipixcan''. Besøkt 2015-11-24.
Kanadahettemåke

**Kanadahettemåke** (*Chroicocephalus philadelphia*) er en liten måkefugl.

Voksne fugler er 31–34 cm lange med et vingespenn på 79–84 cm. Hodet er sort, og de har et tynt, sort nebb. Kroppen er hovedsakelig hvit, mens ryggen og oversiden av vingene har en blek gråfarge. Bena er oransje, mens hodet blir hvitt om vinteren.

## Eksterne lenker
*
Dvergmåke

**Dvergmåke** (*Hydrocoloeus minutus*) er en monotypisk art av måker (Larinae) i den monotypiske slekten ***Hydrocoloeus***. Arten ble tidligere inkludert i slekten *[[Larus]]* og er en relativt nyetablert hekkefugl i Norge.

## Biologi

Dvergmåka er den minste av måkene. Den blir cirka  lang og veier typisk . Vingespennet utgjør cirka . Arten har sort hette og er askeblå over ryggen og vingene, mens de øvrige kroppsdelene er hvite med en svak rødfarge på brystet.

Arten hekker fra det nordlige Skandinavia og østover til det østlige Sibir, sporadisk også langs østkysten av Nord-Amerika. Første gang dvergmåke ble registrert hekkende i Norge var ved Orrevatnet på Jæren i 1976. I perioden 1979–1982 ble det oppdaget ytterligere fem reir i Rogaland, og det er siden registrert sannsynlig hekking i både Akershus, Vest-Agder og Møre og Romsdal. I Finnmark er det gjort spredte observasjoner av dvergmåke siden 1970-tallet, og sannsynlig hekking er registrert ved både Varangerfjorden og i Øvre Pasvik. Dvergmåka er således en relativt ny hekkefugl i Norge, men siden 1999 har den hekket regelmessig i Sør-Varanger. Arten trekker sørover om vinteren, helt ned mot kysten av Nord-Afrika.

## Utbredelse
Arten er rødlistet i Norsk rødliste for arter, til Sårbar (VU). Kategorien skulle egentlig vært Sterkt truet (EN) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til VU fordi det går bra med arten i nabolandene - og man anser at arten vil kunne innvandre derfra hvis den blir borte hos oss.

## Referanser




## Kilder
* Little gull i Avibase 

## Eksterne lenker
*
Sabinemåke

**Sabinemåke** eller **sabinemåse** (utt. [¹sɛɪbɪn-]; *Xema sabini*) er en pelagisk overflatebeitende sjøfugl som tilhører gruppen måker og er monotypisk for slekten ***Xema***. Arten er imidlertid i seg selv omdiskutert med hensyn til om den er monotypisk eller ikke.

## Taksonomi

En studie fra 2000 fant ut, at *Xema* er søstergruppen til *[[Pagophila]]*, til tross for store forskjeller i fjærdrakten. Som sådan mener noen at arten består som fire taxa, hvorav i så fall *X. s. palaearctica* av og til opptrer i Norge, mens andre mener at den er monotypisk. 

## Biologi
Sabinemåken er en liten måke med som i hekkedrakt har sort hette. Den blir cirka  lang og veier typisk . Vingespennet utgjør cirka , og vingene er relativt lange i forhold til kroppen.

Fjærdrakten er i hovedsak hvit på undersiden og mønstret lysgrå og mørkgrå oversiden, med en svakt kløftet stjert med hvite halefjær som er sorte ytterst. De ytre primærene er sorte med hvite tupper og danner en karakteristisk hvit triangel når vingene er utslått.

Arten er en utpreget trekkfugl som hekker langs vest- og nordkysten av Alaska, i arktisk Canada og i arktiske områder i Sibir (Russland), i tillegg til på Grønland og Svalbard. Fuglene overvintrer langs nordlige vestkysten av Sør-Amerika og den sørlige vestkysten av Afrika.

Arten hekker på tundraen og foretrekker små øyer der det finnes ferskvann nær sjøen. Den globale hekkebestanden er liten, trolig mindre enn 10&nbsp;000 par. På Svalbard forekommer arten trolig kun i et svært begrenset antall, kanskje så få som 1&ndash;10 par per år. Fuglene livnærer seg trolig i hovedsak på småfisk og virvelløse dyr.

## Inndeling
Inndelingen i første kolonne følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2016). Inndelingen i andre kolonne følger HBW Alive og er i henhold til Burger, Gochfeld & Bonan (2018). I begge tilfeller følger norske navn på grupper og arter Norsk navnekomité for fugl i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017). Norske arts- og gruppenavn i parentes er imidlertid ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Grønlandsmåke

**Grønlandsmåke** (*Larus glaucoides*) er en art av måker (Larinae) og inngår i slekten *[[Larus]]*, som er den mest tallrike av måkeslektene. Arten består i kraft av to distinkte taxa.

## Taksonomi
Grønlandsmåke består i kraft av tre distinkte taxa; ssp. *[[eskimomåke|thayeri]]* (eskimomåke), ssp. *glaucoides* (nominatformen) og ssp. *kumlieni*. Posisjonen til sistnevnte er usikker. Noen har betraktet den som en selvstendig art (*L. kumlieni*), men den er mer trolig en hybrid ( × ). Eskimomåke kan imidlertid vise seg å være en selvstendig art, men dette er ikke avklart.

## Biologi
Arten blir cirka  lang og veier typisk . Vingespennet utgjør normalt cirka . Den minner om en liten og ekstra lys gråmåke, dog uten de karakteristiske svarte vingespissene.

Grønlandsmåken hekker i det arktiske Canada og Grønland. Den er en trekkfugl som overvintrer i de nordligste statene i det østre USA og på De britiske øyer. Det har også blitt observert noen få eksemplarer som har overvintret langs kysten i Norge.

Grønlandsmåken hekker i kolonier, også alene ved kysten. Den lager reiret på bakken. Vanligvis legger den 2-3 egg.

## Referanser




## Kilder
* Iceland gull i Avibase 

## Eksterne lenker
*
Eskimomåke

**Eskimomåke** (*Larus thayeri*) er en stor, nordamerikansk måkefugl som inkluderes i slekten *[[Larus]]*, men det er ikke avklart om eskimomåka er en selvstendig art eller et taxon under grønlandsmåke (*L. glaucoides*).

## Biologi
Eskimomåka hekker på Canadas arktiske øyer og overvintrer normalt på stillehavskysten fra sørlige Alaska til Californiabukta. Det finnes også populasjoner som overvintrer ved De store sjøer og de øvre deler av Mississippi.

Eskimomåken blir 58–63 cm lang og har et vingspenn på 130–140 cm.

Arten er oppkalt etter den amerikanske ornitologen John Thayer (1862–1933).

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Polarmåke

**Polarmåke** (*Larus hyperboreus*) er en kystbunden overflatebeitende sjøfugl som tilhører gruppen måker og inngår i slekten *[[Larus]]*, som er den mest tallrike av måkeslektene.

## Biologi
Polarmåke er en arktisk art som blant annet hekker på Svalbard, Jan Mayen, Island og Grønland, dessuten lengst nord i Russland og Nord-Amerika. Høst og vinter sees den ofte langs norskekysten, i Sør-Norge dog fåtallig og typisk som enkeltindivider i flokker av gråmake og svartbak.

Polarmåka er som grønlandsmåka en svært lys måkeart. I alle drakter fra ungfugl- til voksen hekkedrakt mangler den mørkt på vingespissene, et godt kjennetegn som skiller den fra alle andre norske måkearter (men ikke fra grønlandsmåka). Polarmåka er meget stor, på størrelse med en svartbak, mens grønlandsmåka er mindre, omtrent på størrelse med en gråmåke.

Polarmåka hekker i kolonier i bratte fjellvegger eller på små øyer, men parene kan også hekke enkeltvis.

Som svartbaken tar polarmåka ofte egg og unger fra andre sjøfugler. Den tar fisk og andre marine organismer i vannoverflaten, og spiser gjerne åtsler og avfall. Den kan også drepe nyfødte selunger.

## Eksterne lenker
* 
* Miljøstatus i Norge: Sjøfugl
Svartbak

**Svartbak** (*Larus marinus*) er en monotypisk kystbunden overflatebeitende sjøfugl som tilhører gruppen av måker (Larinae), der den inngår i slekten *[[Larus]]*. Arten kalles også *stormåse* og *havmåse* og regnes som den største av måkene.

## Biologi

]
Svartbaken måler cirka  og veier omkring . Vingespennet utgjør cirka . Hannene blir størst.  

Svartbak tilhører fireårsmåkene, selv om det kan ta inntil seks år før fjærdrakten er fullstendig. Som fullt utviklet har den en hekkedrakt som er gråsvart til svart på oversiden og ellers hvit. Kjønnene er like. Viktige fluktkjennetegn er de hvite vingespissene. Ungfugl har en mer brunspettet fjærdrakt. I vinterdrakt har hode og hals brune strekflekker. Ungfuglene kan ligne på gråmåke, men den hvite undersiden er mindre flekkete hos svartbaken. Den brunspraglete oversiden er mer kontrastrik. Arten kan forveksles med sildemåke, men er betydelig større enn denne og har grårosa undere ekstremiteter. Hos sildemåka er de undere ekstremitetene gule. Ungfuglene kan imidlertid være vanskelig å skille fra hverandre.

Svartbaken hekker på begge sider av Nord-Atlanteren, herunder langs det meste av norskekysten. De ruger i spredte par eller i kolonier, og har  et stort reir av strå, tang og mose. Svartbaken legger 3 til 5 egg i april til mai. Eggene er mye større enn et vanlig måseegg. De er lys gråbrune med svakt grønnaktig skjær og med mørkebrune og gråfiolette flekker. Ungene blir flyvedyktige etter 45–50 døgn, men de forlater reiret rett etter de kommer ut av egget. Svartbaken er voksen etter fire år. 

Svartbak er an altetende opportunist som eter fisk og ofte stjeler både egg og fugleunger. De eter også mindre sjødyr, voksne fugler (også så store arter som gråmåke), smågnagere, åtsel og avfall. Mange overvintrer, andre reiser i august til Vest-Europa.

Stemmen minner om andre måker, men er mørk og grov. Som voksen har fuglen nokså få fiender, men ungene kan bli tatt av både rødrev og rovfugl. Av ringmerking er det observert at arten kan bli mer enn 20 år.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017). Norske navn i parentes er uoffisielle beskrivelser.

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler
*** Laridae, måkefamilien
**** Larinae, måker
***** *[[Larus]]*, (gråmåker)
****** *[[svartbak|L. marinus]]*, svartbak (monotypisk)
## Eggsanking
I Norge kan det sankes egg av svartbak slik det reguleres i «Forskrift om jakt- og fangsttider samt sanking av egg og dun for jaktsesongene fra og med 1. april 2017 til og med 31. mars 2022».

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Norsk Polarinstitutt: Svartbak
* Norsk fugleatlas: Svartbak
Ringnebbmåke

**Ringnebbmåke** (*Larus delawarensis*) er en monotypisk art i slekten *[[Larus]]*, som inngår i delgruppen måker (Larinae) i måkefamilien (Laridae). Arten holder til Nord-Amerika og hekker i innlandet, nordover til det sentrale Canada. Den overvintrer sørover til det nordlige Mellom-Amerika og i Karibia. Arten tilhører treårsmåkene.

## Biologi
Ringnebbmåka blir cirka  lang og veier typisk omkring , avhengig av underart og kjønn. Hannen blir i snitt cirka  tyngre enn hunnen. Vingespennet utgjør cirka . Arten karakteriseres av en sort ring rundt den ytre halvdelen av nebbet.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017). Norske navn i parentes er uoffisielle beskrivelser.

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler
*** Laridae, måkefamilien
**** Larinae, måker
***** *[[Larus]]*, (gråmåker)
****** *[[Ringnebbmåke|L. delawarensis]]*, ringnebbmåke (monotypisk)

## Referanser




## Eksterne lenker
*