open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mediebedriftenes Landsforening

**Mediebedriftenes Landsforening** (**MBL**) er mediebedriftenes bransje- og utgiverorganisasjon. Den kan skrive sin historie tilbake til 18. august 1910 ved etableringen av Norsk Bladeierforening. I 1947 slo denne seg sammen med Osloavisenes Forening (etablert 1912) til Norske Avisutgiveres Landsforbund, som igjen var grunnlaget for etableringen av den nye Norske Avisers Landsforening i 1958. I 2001 tok organisasjonen dagens navn for å omfavne de nye mediene. 

MBL har per august 2020 tilsammen 317 medlemmer hvorav 185 er avisbedrifter, 18 trykkerier, 30 distribusjonsselskaper, 10 fjernsynsselskaper, to annonsesamkjøringer, 16 konserner og driftsselskaper, ni ukepresse, to multimediaselskaper, to pressebyråer, to radiostasjoner, åtte produksjonsselskaper, åtte nettaviser, syv nettmagasiner, fire salgsselskaper, to tjenestesentre, et kundesenter og ett reklame-/mediebyrå. 10 selskaper kommer inn i kategorien annet.

Medlemsavisene representerer vel 97 prosent av det totale avisopplaget. Mediebedriftene er medlem av Næringslivets Hovedorganisasjon, og er den sentrale forhandlingspart i forhold til avisenes arbeidstagerorganisasjoner, som for eksempel Norsk Journalistlag. 

MBL organiserer blant annet innkjøp av avispapir. MBL står også som medeier i Norsk Opplagskontroll, selskapet som er ansvarlig for kontroll av avisenes opplagstall. Disse tallene ligger til grunn ved fordeling av pressestøtten. MBL utgir avisoversikten Aviskatalogen, basert på disse tallene.

Gjennom Avis i Skolen bidrar MBL til at elever i grunn- og videregående skole får kunnskap om avis. MBL utgir avisoversikten Aviskatalogen. I perioden 1924 til 2008 gav organisasjonen ut fagbladet *[[Dagens Medier]]*. 

Hvert år arrangerer MBL Årets Mediepriser som tildeler priser og utmerkelser til aviser og ukeblad innenfor kategoriene «årets avisside» og «årets nettavisside» der en kan oppnå hederlig omtale, bronse, sølv eller gull. I tillegg kommer kategoriene «årets ukeblad/magasin», «årets avis» og «årets nettavis» der det tildeles én pris til en vinner i hver kategori.

Mediebedriftenes Landsforening er medlem av Norsk Presseforbund. 

Randi S. Øgrey overtok etter Arvid Sand som administrerende direktør i 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
SMERSJ

**SMERSJ**, **СМЕРШ** (forkortelse for russisk *SMERt' SJpionam* (СМЕРть Шпионам, «Død over spionene»), fullt navn  *Главное управление контрразведки СМЕРШ Народного комиссариата обороны СССР*) var sovjetiske kontraspionasjeavdelinger opprettet innen, men ikke som del av, Den røde armé i 1943. Avdelingene hadde tre hovedoppgaver:

# sikre Den røde armés operasjoner mot angrep i ryggen fra partisaner, sabotører og spioner
# etterforske og arrestere konspiratører og mytterister, «forrædere, desertører, spioner og kriminelle elementer» ved frontlinjene, og
# støtte opp under generalstabens strategiske operasjoner.

## Bakgrunn
Virksomheten startet opprinnelig da det 3. februar 1941 da NKVD opprettet slike avdelinger innen hæren og marinen. Da andre verdenskrig brøt ut for Sovjetunionenes del, ved innledningen av Operasjon Barbarossa 22. juni samme år, ble virksomheten igjen reorganisert og flyttet tilbake til NKVD i januar 1942.

## Del av det statlige sikkerhetsapparat
Ettersom utviklingen i krigen flyttet kamphandlingene over på tidligere tysk-okkuperte områder, ble det behov for en annen type virksomhet, da Den røde armé ble mer utsatt for partisanvirksomhet og sabotasje. Den 15. april 1943 ble derfor SMERSJ opprettet med de ovenfornevnte oppgaver. Leder var Viktor Semjonovitsj Abakumov som rapporterte direkte til Lavrentij Berija. Dette viser at virksomheten ble ansett som en del av statens sikkerhet og ikke en del av Den røde armés militære virksomhet.

## Etter andre verdenskrig
I desember 2023 kom Andrey Gurulyov, et russisk parlamentsmedlem og tidligere militær leder, med TV sendte kommentarer som indikerte at Vladmir Putin hadde reaktivert SMERSH og autorisert bruken i russisk-okkuperte regioner i Ukraina.

## Referanser
Mediekompasset

**Mediekompasset** (tidligere **Avis i Skolen**) er et utdanningsprosjekt som ble etablert i 1970 av *Norske Avisers Landsforening*, som i dag heter Mediebedriftenes Landsforening (MBL).

Avis i Skolen var både en undervisningsmetode og et middel i undervisningen til å øke elevenes kunnskaper og interesser for nyhetsstoff.

Målet var å øke interessen for og bruken av aviser blant barn og unge i grunnskolen og de videregående skolene. En ønsket også å gjøre unge vant til å lese avis, og det ble oppfordret til å bruke avis som hjelpemiddel i undervisningen.

De fleste MBL-medlemmene har en egen Avis i Skolen-kontaktperson som er ansvarlig for tiltak i egen avis.

## Eksterne lenker
*
Liste over frankiske konger

Følgende er en liste over frankernes konger.

## [[Merovingerdynastiet]]

----

----

## [[Karolingerdynastiet]]
Karolingerne var opprinnelig *[[major domus]]* under det merovingiske dynastiet i Austrasia og senere i det gjenforente Frankerriket. Over tid overtok de den reelle styringen av riket med merovingerne som marionetter. Denne ordningen varte fram til Pipin den lille avsatte Childerik III med pavens velsignelse.

*Arnulf av Metz
*Pipin av Landen, *Pippin I*, *Pippin den eldre*, (580-640), 628-639
*Pipin av Herstal, *Pippin II*, (640-714), 687-714
*Karl Martell, (690-724), * 714-741
*Karloman, (716-754), * 741-747
*Pipin den yngre, *Pipin den lille*, *Pipin III* (714-768), 741-751
----

----
Yep Kramer

**Yep Gerardus Kramer** (født 1957) er en nederlandsk tidligere skøyteløper.

Yep Kramer måtte i hele sin karriere finne seg i å komme i skyggen av sine landsmenn Hilbert van der Duim, Frits Schalij og Hein Vergeer. Kramers beste plassering i internasjonale mesterskap var en 2.-plass i allround-EM 1983, som ble vunnet av Hilbert van der Duim.

Etter avsluttet hurtigløpskarriere deltok Kramer i mange år i den nederlandske marathon-serien. I 1997 deltok han i Elfstedentocht og kom på en god 8.-plass. Dette løpet ble vunnet av Henk Angenent.

Han er far til skøyteløperne Sven Kramer og Brecht Kramer som også har deltatt i nasjonale senior-mesterskap på skøyter.

## Personlige rekorder

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Albrechtbreen

**Albrechtbreen** er en isbre på Edgeøya på Svalbard. Den er den nordligste av utløperne fra Edgeøyjøkulen. Hovedbrefronten ligger rundt tre kilometer innenfor Blåbukta, mens en mindre brefront ligger mot Blåbuktdalen i nordvest.

Breen har navn etter George Albrecht, leder av Bremens geografiske selskap i Tyskland.

## Referanser
Miljødepartementet (Sverige)

**Miljödepartementet** er et svensk departement som ble opprettet 1. januar 1987 som *Miljö- och energidepartementet*.  Den 15. mai 1990 ble energisaken overført til Industridepartementet, og Miljö- och energidepartementet skiftet navn till Miljödepartementet. Fra 1. desember 1991 til 31. desember 1994 het departementet *Miljö- och naturresursdepartementet*. Fra 1. januar 1995 til 31. desember 2004 het det igjen Miljödepartementet. Den 1. november 2004 skiftet det navn til Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet. Da Regjeringen Reinfeldt overtok regjeringsmakten ble det bestemt at navnet skulle endres fra 1. januar 2007. Da het departementet for tredje gang Miljödepartementet. Etter at Stefan Löfvens første regjering  tiltrådte skiftet det igjen navn 1. januar 2015 til det opprinnelige *Miljö- och energidepartmentet*.

Da Ulf Kristerssons regjering tiltrådte i oktober 2022, kunngjorde den at Miljödepartementet ville legges ned og legges under Næringsdepartementet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet
* «Det gröna folkhemmet»
Albertbreen

**Albertbreen** er en isbre på Svalbard. Den er en liten isbre vest for Liefdefjorden, mellom Siktefjellet, Högeloftet og Fotkollen, nord på Haakon VII Land.

## Referanser
Finansdepartementet (Sverige)

**Finansdepartementet** er et svensk departement som er regjeringens organ i økonomisk-politiske spørsmål. Departementet sysselsetter rundt 470 ansatte innen områdene økonomisk politikk, statsbudsjett, skatter, sosiale avgifter, hasard, økonomisk samarbeid i EU, EMU, finansmarked, statlig forvaltningspolitikk, kommuner, landsting og länsstyrelser.

Underlagt Finansdepartementet er 60 etater (bl.a. Statens servicecenter), to statlige selskaper og 15 nemnder.

Departementet ledes av en finansminister, med en kommune-, forvaltnings- og finansmarkedsminister som stedfortreder. Den politiske ledelsen består i tillegg av rundt 20 personer. Departementets embetsverk er organisert i ni avdelinger som hver ledes av en avdelingssjef, og som igjen er inndelt i mindre enheter som hver ledes av en departementsråd.

## Se også
*Finansdepartementet, Norge

## Eksterne lenker
* Finansdepartementet, Sverige. Offisielle sider.
Muddy Waters

**McKinley Morganfield**, bedre kjent som **Muddy Waters**, (født 4. april 1913, død 30. april 1983) var en amerikansk bluesmusiker som har øvd stor innflytelse på musikken i det 20. århundre. Han har dessuten spilt en sentral rolle i utviklingen av Chicago-blues.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han ble født i Issaquena County i Mississippi. Kallenavnet fikk han allerede i barndommen fordi han stadig lekte i søla (*mud*). I ungdommen lærte han seg først å spille munnspill, siden gitar, og fra 17-årsalderen underholdt han på fester med sanger av Son House og Robert Johnson, to svært populære musikere på den tiden. I 1941 spilte han med showet til Silas Green. De neste årene drev han en «juke joint», der han omsatte hjemmebrent og opptrådte.

### Karriere
I 1941 kom Alan Lomax til området for å gjøre opptak av country blues fra området til Kongressbiblioteket. Waters fikk spille inn noen sanger, og enda flere sommeren 1942. I 1943 reiste han nordover til Chicago for å bli profesjonell musiker. Der ble han hjulpet inn i miljøet av Big Bill Broonzy, som lot ham åpne showene sine. I 1945 fikk Waters sin første elektriske gitar. De neste tre årene var Waters med i bandet på innspillinger med Sunnyland Slim og spilte inn en del sanger selv, uten at de ble utgitt, før han ble populær med sangene «I Can't Be Satisfied» og «I Feel Like Going Home» i 1948, og like etter, med sitt signaturnummer «Rollin' Stone».

I 1952 gjorde Waters innspillinger med Little Walter Jacobs på munnspill, Jimmy Rogers på gitar, Elga «Elgin Evans» Edmonds på trommer, Otis Spann på piano, Big Crawford på bass; selv sang han og spilte gitar. De spilte inn en rekke bluesnumre gjennom de tidlige 1950-årene: «Hoochie Coochie Man», «I Just Want to Make Love to You» og «I'm Ready». Waters ble den dominerende skikkelsen i Chicagos bluesverden ved siden av Howlin' Wolf med et band som blant andre omfattet gitaristen Hubert Sumlin.

I 1958 reiste Waters til England,og han forlot USA til fordel for England i 1972. På 1970-tallet spilte han med blant andre Johnny Winter og The Band (The Last Waltz), James Cotton, Cary Bell og Jerry Portnoy.

Waters døde av Hjerteinfarkt i 1983. Hans innflytelse på blues, rhythm and blues, rock and roll, folk, jazz og country er betydelig. I 1980 ble han valgt inn i Blues Hall of Fame, i 1987 i Rock and Roll Hall of Fame, og i 1992 ble han hedret med en *[[Grammy]] Lifetime Achievement Award*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Romanias fylker

**[[Județ]]er** (som kan oversettes til norsk som fylker) er geografisk-administrative enheter i Romania. 

## Lister over județer
I 2003 hadde Romania totalt 41 județer, samt et byområde med sidestilt status, som følger: 

## Historiske județer
### Sammenslått eller gitt nytt navn
*Baia –  sammenslått med Neamț
*Câmpulung – sammenslått med Suceava
*Caraș – sammenslått med Severin, nytt område Caraș-Severin
*Covurlui – gitt nytt navn Galați
*Ciuc-Trei Scaune – gitt nytt navn Kovászna
*Dorohoi – sammenslått med Botoșani
*Făgăraș – sammenslått med Brașov
*Fălciu – sammenslått med Vaslui
*Ialomița – delt mellom Ialomița og Călărași
*Muscel – sammenslått med Argeș
*Odorhei – gitt nytt navn Hargita
*Putna – gitt nytt navn Vrancea
*Rădăuți – sammenslått med Suceava
*Râmnicu Sărat – delt mellom Vrancea, Buzău og Brăila
*Roman –  sammenslått med Neamț
*Romanați – sammenslått med Olt
*Severin – sammenslått med Caraș til Caraș-Severin
*Someș – delt mellom Maramureș, Cluj, Sălaj og Bistrița-Năsăud
*Târnava Mică – delt mellom Brașov, Sibiu og Mureș
*Târnava Mare – delt mellom Brașov, Sibiu og Mureș
*Tecuci – delt mellom Galați, Bacău og Galați
*Timiș-Torontal – gitt nytt navn Timiș
*Turda – sammenslått med Alba
*Tutova – sammenslått med Vaslui

### Tapt under 2. verdenskrig
#### Til Bulgaria
*Caliacra
*Durostor

#### Til Ukraina
*Cernăuți
*Cetatea Albă
*deler av Hotin
*Ismail
*Strojineț

#### Til Moldova
*Bălți
*Cahul
*Orhei
*deler av Hotin
*Lăpușna
*Soroca
*Tighina

## Se også
* Liste over byer i Romania
* Liste over kommuner i Romania
Rik Mayall

**Richard Michael «Rik» Mayall** (1958–2014) var en engelsk komiker og skuespiller. Han var kjent for sitt samarbeid med komikeren Adrian Edmondson, og var en av pionérene innen den alternative komedien tidlig på 1980-tallet.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Da han var tre år gammel  flyttet Rik Mayall sammen med foreldrene til Redditch i Worcestershire, der han tilbrakte resten av barndommen. Begge foreldrene  underviste i drama, og Rik var ofte med i foreldrenes skuespill. Han studerte selv drama ved Universitetet i Manchester.

### Skuespiller
Han ble kjent gjennom opptredener i The Comedy Store sammen med Edmondson fra 1980. De opptrådte som «*The Dangerous Brothers*» («De farlige brødrene»), et par naive og lovløse våghalser, de utførte komiske stunts på scenen og satte ofte fyr på hverandre.

Mayall opptrådte for første gang på TV med figuren Kevin Turvey i serien *[[A Kick Up the Eighties]]*. Han fikk publikums oppmerksomhet med rollen som sosiologistudenten og Cliff Richard-tilhengeren Rick i *[[The Young Ones]]* i 1982. Serien ble skrevet av Mayall sammen med kompisen Ben Elton og Lise Mayer. Tilleggsmateriell ble skaffet til veie av komiker og skuespiller Alexei Sayle.

Mayall opptrådte også i *[[Filthy, Rich and Catflap]]* sammen med Edmondson og Nigel Planer, og *Bottom*, igjen med Adrian Edmondson. Hans første arbeid alene var som Alan Beresford B'Stard i situasjonskomedien *[[The New Statesman]]* for Yorkshire Television.

I 1986 oppnådde Mayall en førsteplass på de engelske singellistene da han og hans medspillere fra *The Young Ones* slo seg sammen med Cliff Richard og spilte inn en ny (og noe utradisjonell) versjon av *[[Living Doll]]* for åpningen til Comic Relief-kampanjen. Mayall spilte Rick en siste gang i det etterfølgende sceneshowet, og han har støttet Comic Relief-saken helt siden den gangen.

Mayall har også opptrådt i filmer, spesielt kan kanskje nevnes *[[Drop Dead Fred]]*, og seks individuelle komediedrama under samlingstittelen *Rik Mayall Presents* i 1993. Han opptrådte også i sesong 1 av *[[Sorte Orm]]* som «Mad Gerald», i sesong 2 og 4 som «Lord Flashheart», og i spesialepisoden til millenniet *Blackadder: Back & Forth* som «Robin Hood».

Mayall ble også tildelt rollen som Gnav i *[[Harry Potter og De vises stein (film)|Harry Potter og De vises stein]]*, og selv om scenene ble spilt inn, ble de klippet bort fra den endelige versjonen av filmen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Sørøya

**Sørøya** kan referere til to øyer:
* Sørøya (New Zealand) er den største av de to øyene som utgjør New Zealand.
* Sørøya (Finnmark) er en øy i Finnmark.

## Se også
* Sørøyan naturreservat
* Sørøyane
* Sørøyene
John Flaxman

**John Flaxman** (født 6. juli 1755, død 7. desember 1826) var en engelsk billedhugger og tegner. Han var den toneangivende i den britiske nyklassisimen.

Blant hans viktigste verk kan nevnes relieffer og medaljonger som ble tegnet for den berømte poselensprodusenten Wedgewoods. Han er i dag kanskje mest kjent for sine illustrasjoner til Odysseen.

University College Chapel i Oxford har fire marmorarbeider av Flaxman:
* et minnesmerke over Matthew Rolleston
* et minnesmerke over Sir Robert Chambers  
* et minnesmerke over William Jones.
* et minnesmerke over Nathan Wetherell

## Referanser
Eilert Sundt (d.y.)

**Eilert Sundt**, tidl. *Eilert Sundt-Ohlsen* (født 1964) er en norsk filosof, poet, tekstforfatter og kommunikasjonsrådgiver.

Han disputerte med doktoravhandlingen *Kant and the Epistemology of Metaphysics* ved King's College London i 2000.

## Bibliografi
* 2004 – *Håndbok i Kartozoologi* (sammen med Tor Åge Bringsværd og Roger Pihl)
* 2006 – *Jakten på den skjulte elefant* (sammen med Tor Åge Bringsværd og Roger Pihl)
* 2007 – *Det dyriske København* (sammen med Tor Åge Bringsværd og Roger Pihl)
* 2006 – «Hvorfor skal ungene ha all moroa» i *Kartet og Terrenget* redigert av Jon Ewo og Kari Sverdrup
* 2008 – *Jentekraft* (sammen med Tor Åge Bringsværd og Roger Pihl)
* 2020 – *Om du kan si det, kan du sy det*
* 2024 – *Om du har mer å si, har du mer å sy*

## Sangtekster

### Album
* *Next Yesterday* med Antti Nissilä (musikk), 2023 
* *Fall Child*
* *Space Between Us*
* *Mirror Shouting Decades*
* *Bus-Stop at the Edge of White*
* *There is no Going Home*

### Andre sanger til musikk av Antti Nissilä

* «Visibly mended»
* «Frozen»
* «Wake me»

## Eksterne lenker
* Eilert Sundts hjemmeside
* Album "Next Yesterday" på Spotify
Tysk keiser

**Tysk keiser** var den offisielle tittel for statsoverhodet i det tyske keiserrike. Den tyske keiseren var samtidig i realunion konge av Preussen. Tittelen var en nyskapning, da herskerne i det hellige romerske rike av den tyske nasjon, som var blitt oppløst i 1806, ble betegnet som konge av romerne (før ev. keiserkroning) eller romersk keiser, ikke som *tysk keiser*.

Etter at de sydtyske statene i 1871 hadde sluttet seg til det nordtyske forbund ble navnet endret til det tyske rike. Samtidig ble funksjonsbetegnelsen *[[Bundespräsidium]]* (altså formannskapet i forbundet) knyttet til tittelen *tysk keiser*. Innehaver av dette forbundspresidiet – og dermed fra 1871 tysk keiser – var etter forfatningen den prøyssiske kongen, som den mektigste av forbundsfyrstene.

## Bærere av tittelen


Fil:Wilhelm1.jpg|Vilhelm I
Fil:FriedIII.jpg|Fredrik III
Fil:Die_deutschen_Kaiser_Willhelm_II.jpg|Vilhelm II


## Se også
* Liste over tysk-romerske monarker
Mai Bente Bonnevie

**Mai Bente Bonnevie** (født 1936) er en norsk billedkunstner, datter av Christian Fredrik Bonnevie og søster til Jannik Bonnevie. Hun ble utdannet ved John Cass Art School i London, oppnådde en cand.mag fra Universitetet i Oslo, studerte ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole (1957–1958) og Statens kunstakademi (1980–1984). Selv har hun undervist i kunsthistorie ved Oslo Tegne- og Maleskole (1986–1999) og utgitt (m.fl.) boken *Et annet språk. Analyser av norsk kvinnelitteratur, *Pax forlag (1977). Bonnevie har utført flere utsmykninger i norske rederi og skoler, vært innkjøpt til flere galleri og hatt flere separatutstillinger.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bærum kunstforening: Mai Bente Bonnevie
Piranhas (Alagoas)

**Piranhas** er en by og kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil. Byen ligger på nordsiden av elva São Francisco, på grensen til nabodelstaten Sergipe. 

Piranhas ble grunnlagt i 1891 og var opprinnelig oppkalt etter Brasils 2. president, Floriano Peixoto. Det hevdes at byen fikk navnet *Porto de Piranhas* da en lokal fisker fanget piranha-fisk i nærheten. På 1930-tallet ble byen angrepet flere ganger av lovløse cangaceiroer som ble ledet av den beryktede Lampião, som gjemte seg for politiet i områdene rundt byen.

## Referanser
Predrag Bjelac

**Predrag Bjelac** (født 30. juni 1962 i Beograd) er en serbisk skuespiller. Han har rollen som «Igor Karkaroff» i filmen *[[Harry Potter og Ildbegeret (film)|Harry Potter og Ildbegeret]]*. Han gikk ut av «the Faculty of Dramatic Arts» (FDU) i Beograd i 1986. Han er i tillegg til å være skuespiller en entreprenør.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Suppleant

**Suppleant** (fra fransk *suppléant*, substantivert presens partisipp av *suppléer* «supplere, utfylle») er en person som fungerer som stedfortreder, vararepresentant eller varamedlem for en som er valgt til et bestemt verv ved forfall eller fravær.

Vararepresentanter til Stortinget ble på 1800-tallet kalt suppleanter.

I tidligere versjoner av den svenske kommuneloven og kirkeordningen var det en vesentlig forskjell mellom *erstatter* og *suppleant* på den måten at i de nevnder og styrer der erstatteren har møterett (ofte i kommunestyret og større nevnder) selv når de ikke tjenestegjør, ble de benevnt suppleant, mens i andre organer der erstatteren kun har møterett når de tjenestegjør som erstatter for fraværende ordinære medlemmer (for eksempel arbeidsutvalg) ble de benevnt erstatter.

## Referanser


## Kilder
*
Johan Hjort (1869–1948)

**Johan Hjort** (1869–1948) var en norsk marinbiolog, fiskeridirektør og professor. Johan Hjort var Fellow av Royal Society.

## Liv og virke
Etter ønsker fra faren startet Hjort medisinutdannelse, men tok senere Fridtjof Nansens råd om å følge sin interesse, og tok doktorgrad i zoologi ved Universitetet i München i 1892.  Tilbake i Kristiania ble han konservator ved Det Kongelige Frederiks Universitet 1893 og var dets leder da Kristine Bonnevie overtok i 1900 og for Drøbak forskningsstasjon 1897-1900.  Han presset frem byggingen av «Michael Sars» i 1900 som han også ledet på flere tokt, blant andre Michael Sars-ekspedisjonen i Nord-Atlanteren sommeren 1910.

Johan Hjort ledet fiskeristyret fra 1900 til 1906, da han ble fiskeridirektør og studerte prosesser og metoder som ble viktige for havbruk, et langvarig arbeide som kulminerte i rapporten «Fluctuations in the Great Fisheries of Northern Europe», publisert i *Rapports et Procès-Verbaux des Réunions du Conseil International pour l'Exploration de la Mer* (1914).  Hans forskningsmiljø var også opptatt av samspillet mellom fiskerinæring og hvalfangst.  Hjort sa opp stillingen som fiskeridirektør da han i 1916 ble uenig med regjeringen om fiskeripolitikken.

Hjort var professor i marinbiologi ved Universitetet i Oslo (1921–1939). Ellers var Johan sønn til medisinprofessoren Johan Storm Aubert Hjort. Selv var han far til  Johan Bernhard Hjort og  farfar til bl.a Johan Hjort (1922), Wanda Heger og Haldis Hjort.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pyrrhosseier

**Pyrrhosseier** er en dyrekjøpt seier, hvor innsatsen kostet mer enn gevinsten er verd; i verste fall en seier jevngod med et nederlag.

Uttrykket stammer fra historien om Pyrrhos av Epirus som i to seire over romerne, første gang i 280 f.Kr. og deretter i 279 f.Kr. under pyrrhoskrigen, vant seire som nesten utslettet hæren hans. Romerne hadde større tilgang på soldater, så tapene deres skadet dem mindre enn seirene til Pyrrhos skadet ham. Han er ofte sitert for: «*Enda en slik seier, og jeg kommer alene tilbake til Epirus*», eller: «*En slik seier til, og jeg er fortapt*».

Et beslektet uttrykk er «*å vinne slaget, men tape krigen*», dvs. et heldig utfall i starten som viser seg å medføre alvorlige ulemper. I en pyrrhosseier medfører seieren uforholdsmessige kostnader.

## Eksempler
* Slaget ved Hydaspes (326 f.Kr.) mellom Gresk Makedonia og Paurava-kongedømmet i India. Hærføreren Aleksander den store vant, men hans soldater nektet å kjempe seg videre i India.
* Slaget ved Asculum i 279 f.Kr. der Pyrrhus av Epirus og italienske allierte kjempet mot romerne.
* Turko-Tang-slaget (681).
* Slaget ved Kosovosletta (1389) mellom Serbia og det osmanske rike.
* Slaget ved Malplaquet (1709) under den spanske arvefølgekrigen.
* Det tredje slaget ved Panipat (1761) mellom marathaer og afghanere.
* Slaget ved Bunker Hill (1775) under den amerikanske frigjøringskrigen.
* Slaget ved Guilford Court House (1781) under den amerikanske frigjøringskrigen.
* Slaget ved Isandlwana (1879) under Zulukrigen, mellom det britiske imperiet og Zulu-kongedømmet.
* Slaget ved Passchendaele (1917) under første verdenskrig.
* Slaget ved Kreta (1941) under andre verdenskrig.
* Slaget ved Santa Cruz-øyene i Salomonøyene (1942) under andre verdenskrig.
* Vukovar-slaget (1991) under Kroatiakrigen.
* Slaget om Bakhmut under Russlands invasjon av Ukraina 2022.

## Referanser


## Se også
*Bjørnetjeneste
*Pyrrhoskrigen
M6 Linebacker

**M6 Linebacker** er et amerikansk selvdrevet luftvernssystem for kort hold, bygget på stormpanservognen M2AODS Bradley. I stedet for TOW-missiler er vognen er bevæpnet med 4 Stinger luftvernmissiler i en launcher på tårnet, samt den vanlige 25 mm maskinkanonen og 7,62 mm mitraljøsen som M2 Bradley har.

## Historie
I mars 1995 fikk Boeing en kontrakt av US Army Missile Command for å integrere Stinger på M2 Bradley.  Ni vogner ble levert før november 1997, inkludert en prototyp og åtte produksjonsmodeller.  Disse ble evaluert av 1-44 Air Defense Artillery ved Fort Hood, Texas, og deltok i en større øvelse.  Den amerikanske hæren bestilte så 99 enheter, alle bygget av Boeing.

Linebacker overtok for et tidligere luftvernsystem basert på Bradley, kalt Bradley Stinger Fighting Vehicle (BSFV).  Ulempene med det tidligere systemet var at Stinger-mannskapene måtte ut av vogna for å bruke våpenet.  Linebacker er også bedre integrert i det amerikanske kommando- og kontrollsystemet, og får oppdaterte ildledningsdata i høyere tempo enn BSFV.

Fra sommeren 1998 ble Linebacker gradvis innført i aktive tunge amerikanske divisjoner.

Fra 2003 har Linebacker blitt oppgradert til M2A3 Bradley-standard, blant annet med full digital integrasjon.

Målene for oppgraderingen var å skape et system med høyere ytelse enn forrige Linebacker.  Dette ble kvantifisert som en 140% øking av ildkraft, 30% lavere tap av eget personell, en vesentlig øking av evnen til å bekjempe mål og beskytte manøverstyrkene mot trusler fra helikoptre, droner, kryssermissiler og fly.

### Konvertering
I februar 2005 fikk United Defense (nå BAE Systems Land & Armaments) en kontrakt for å fjerne Stinger-systemene fra 69 av vognene og konvertere dem tilbake til M2A2 ODS Bradley stormpanservogner innen juni 2006. Vognene ble i ettertid aldri konvertert tilbake igjen til M6, og vogntypen har altså ikke eksistert siden 2006. I 2017 vurderte den amerikanske hæren å gjeninnføre luftvern-Bradley-kjøretøy, men man valgte istedet å planlegge for luftvern på Stryker-kjøretøyene (Pansret personellkjøretøy).

## Teknisk

Stinger-launcheren er montert på siden av tårnet.  Fire missiler bæres i launcheren, med seks ekstra i mannskapsrommet.

For å hjelpe med avstandsbedømming er en laser avstandsmåler med rundt 10 km rekkevidde montert.  Oppgraderte vogner har også et annen generasjons termisk sikte.

De andre tekniske dataene for M6 Linebacker er de samme som M2 Bradley-variantene de er basert på.

## Varianter
* M6 Linebacker basert på M2A2 ODS Bradley
* M6 Linebacker basert på M2A3 Bradley – bedre termisk sikte, oppdatert kommando- og kontrollsystem

## Referanser


## Eksterne lenker
* Federation of American Scientists om Linebacker (engelsk)
* Produsentens hjemmeside (engelsk)
* GlobalSecurity.org om Linebacker (engelsk)
* FM 3-22.1 Manual for Bradley-kjøretøyer  (engelsk)
Akademisk kunst

**Akademisk kunst** er en stil innenfor maleri og skulptur på 1700- og 1800-tallet slik den ble undervist og praktisert ved ulike europeiske akademier og universiteter. Akademisk kunst er særlig den kunsten og de kunstnerne som ble påvirket av standardene ved det franske Académie des Beaux-Arts, slik de ble utviklet under den nyklassisistiske og romantiske perioden. Kunstnere som William-Adolphe Bouguereau, Thomas Couture og Alexandre Cabanel søkte å kombinere disse to stilartene, og skapte en blandingsstil som har blitt karakterisert som «akademisme» eller «eklektisme», og blir satt i sammenheng med historismen.

Karakteristisk for den akademiske kunsten er en utpreget perfeksjonistisk stil, fremstillingen av historiske eller mytologiske motiver og kunstverkets «moralske tone», dvs. at kunstneren formidler et moralsk budskap.

«Akademisk kunst» i videre forstand kan også bety den til enhver tid rådende stil eller holdning innenfor akademier eller universiteter. I en slik sammenheng vil enhver nyskapende retning som vinner aksept i akademiske og institusjonelle miljøer bli ansett som «akademisk». Slik vil det som engang ble ansett som et opprør mot akademisk kunst, i sin tur også få status som akademisk kunst.

## Kunstnere
* Lawrence Alma-Tadema
Formiga (fotballspiller)

**Miraildes Maciel Mota**, artistnavn *Formiga* (født 3. mars 1978 i Salvador, Bahia) er en brasiliansk fotballspiller. Hun spiller for tiden for FC Gold Pride. I sesongene 2004 og 2005 spilte hun for  Malmø FF i Sverige. Formiga spilte for det Brasilianske kvinnelandslaget i fotball under fotball-VM i 2003.

## OL-medaljer
*  2004  Athen - Sølv i fotball, damer Brasil 
*  2008  Beijing - Sølv i fotball, damer Brasil 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mohawkene

**Mohawkene** (**Kanienkeh** eller **Kanienkehaka** som betyr «flintfolket») er et innfødt folkeslag i Nord-Amerika som lever rundt Ontariosjøen og St. Lawrence-elva i det som nå er Canada og USA. Deres opprinnelige hjemland strekker seg fra sør for Mohawk-elva, øst til Green Mountains ved Vermont, vest til grensa til Oneida-nasjonen og nord til St. Lawrence-elva.

## Språk
Mohawkenes språk tilhører den irokesiske språkfamilien.

## Historie
Mohawkene var blant de fem (senere seks) irokesiske indianerstammer som sammen dannet irokeserføderasjonen, eller *haudenosaunee*, i 1642. Etter etableringen av irokeserføderasjonen ble mohawkene kjent som «vokterne av den østlige dør», en betegnelse som henspilte på at det var deres ansvar å verne føderasjonen mot invasjoner fra øst.

Mohawkene var den østligste av stammene i føderasjonen. Geografisk var deres hjemland hovedsakelig i den delen av USA som i dag utgjør delstaten New York, men med utbredelse dels inn i Canada og dels inn i den amerikanske delstaten Vermont.  

Fra 1710 og frem til avslutningen av den amerikanske uavhengighetskrig var de allierte med England – først mot franskmennene, senere mot amerikanerne. I 1783 flyktet de fra staten New York og inn i Canada.

## I dag
Mohawkene teller i dag (2008) om lag 35&nbsp;000 personer. Mange bor på det amerikanske indianerreservatet *St. Regis Mohawk* (på grensen mellom New York og Canada) eller de kanadiske reservatene *Akwesasne*, *Kahnawake*, *Kanesatake*, *Tyendinega* og *Six Nations*. I 1969/1970 og 1990 kom det under Oka-krisen til væpnede sammenstøt mellom mohawker og kanadiske styresmakter. 

## Kilder
*Iroquois Population in 1995

## Eksterne lenker
*
Nansenfondet

**Nansenfondet** er en norsk stiftelse.  Det ble etablert i 1897, under ledelse av Waldemar Christopher Brøgger og forskervenner som ønsket å forsterke nasjonens evne til å bidra til vitenskapen.  Fondet var initielt fylt med diverse frivillige gaver og premieobligasjonslån fra Stortinget på en halv million kroner (1898).

Inntil etableringen av Norges forskningsråd etter andre verdenskrig, var Nansenfondet den viktigste pengepremiering innenfor norsk vitenskap. Hovedprisen er *[[Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning]]*, med to underklasser:  Historisk-filosofisk (siden 1903) og matematisk-naturvitenskapelig (siden 1907).  I 1961 ble Fridtjof Nansens belønning for yngre forskere etablert etter initiativ fra Norsk Varekrigsforsikringsfond, og i 1974 overtatt av Nansenfondet.

Nansenfondet er tilknyttet Det Norske Videnskaps-Akademi som også gir en årlig Nansen minneforelesning.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nansenfondet
* Det Norske Videnskaps-Akademi
Poet

En **poet** er en person som skriver poesi. I dagligtale brukes like gjerne ordet **dikter** eller **lyriker**.

## Se også
* Bard
* Poet laureate
* Prosadikt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Piggdekk

:Se også dekkskift
**Piggdekk** er dekk til kjøretøy som har pigger av metall i slitebanen. De er beregnet på kjøreforhold med is- og snødekte veier, og er en type vinterdekk.

Piggdekk er vanligst i de nordiske landene (unntatt Danmark), men dekktypen brukes også andre steder i verden. I mange land er piggdekk også forbudt. De siste årene har piggdekkenes negative miljøkonsekvenser fått mye oppmerksomhet, spesielt i Norge. I et forsøk på å redusere mengden svevestøv i luften har derfor flere norske byer innført eller vurdert å innføre avgifter eller begrensninger i bruken av piggdekk. Piggdekk har imidlertid også sine tilhengere.

Piggdekk brukes også i mange typer motorsport, for eksempel speedway og rally.

## Bruksperioder for personbiler
* I Danmark er det tillatt med piggdekk fra 1. november til 15. april. Alle hjul må i så fall være pigget. 
* I Finland er det tillatt med piggdekk fra 1. november til 31. mars, eller første søndag etter påske. Det er fleksibilitet med hensyn til været samt at alle hjul må ha pigg. 
* I Norge er bruk av piggdekk eller kjetting i utgangspunktet ikke tillatt i tiden fra og med første mandag etter 2. påskedag til og med 31. oktober i Sør-Norge. I Nord-Norge er tilsvarende periode fra og med 1. mai til og med 15. oktober. Det er imidlertid et overordnet krav om at man alltid skal ha tilstrekkelig veigrep, derfor er det tillatt å bruke piggdekk også utenom den fastsatte piggdekksesongen dersom føret gjør det nødvendig. Det er ingen frister knyttet til bruken av piggfrie vinterdekk.
* I Litauen er det tillatt med piggdekk fra 1. november til 10. april. Etter 10. april 2011 er det vedtatt forbud mot piggdekk.
* I Sverige er det tillatt med piggdekk fra 1. oktober til 15. april. Det er fleksibilitet hvis føreforholdene tilsier det. Alle hjul må ha pigg, og det samme på tilhenger hvis en bruker det. Gjennom lokale trafikkforskrifter er det innført forbud mot piggdekk på visse veistrekninger.
* I Sveits er det forbud mot piggdekk på motorveger. 
* I Tyskland er bruk av piggdekk totalforbudt. 
* I Østerrike er det tillatt med piggdekk fra 1. november til 1. mai. Piggdekk er forbudt på motorveger.

## Se også
* Mønsterløse dekk, brukt til racing på bane i tørrvær

## Referanser




## Eksterne lenker
* naf.no: Piggdekk og gebyrordning
Ellen Bonnevie Seip

**Ellen Frederikke Bonnevie Seip** (født 9. november 1912, død 29. mai 2006) var en norsk forsker, tilknyttet kvinneforskning.

I 1977 var hun sterkt involvert i utbyggingen av Studiehjem for unge piker i Oslo.

## Bibliografi
* Seip m.fl. *The Status of women in Norway to-day.* A survey, Norwegian joint committee on International social policy. 1953.
* Seip, Ellen Bonnevie: *Facts about women in Norway*, Norwegian joint Committee of Social Policy, 1960
* Seip, Ellen Bonnevie: *Slekten Seip*. Etterkommerne etter Christian Caspar Seip 1751-1806 og Karen Glückstad 1759-1806. Oslo, 1987.

## Referanser
Helleristningene i Herand

**[[Helleristningene i Herand]]** består av rundt 150 jordbruksristninger på Bakke ved tettstedet Herand i Ullensvang kommune, Hordaland. Helleristningsfeltet er antatt å være rundt 3&nbsp;000 år gammelt, fra yngre bronsealder (1100–500 år fvt). Motivene spenner over skip, mennesker, offergroper, ringer og fruktbarhetssymboler. Feltet er spesielt på grunn av de mange erotiske motivene.

Feltet ligger like ved riksvei 550 til Utne, 500 meter øst for kaia i Herand på det som er kalt Kalhagen. På en bergknaus som kalles Mariskarvet, er det 85 figurer som forestiller blant annet båter, mennesker, fotspor, vann, ringer og groper. Tolkning av motivene foreslår livssyklus, religion, grøderikdom, sol og ritualer. Flere undersøkelser har vært gjort på stedet. Fra 1972 til i dag er det utført konserveringsarbeid, og flere nye ristninger er kommet for dagen. Ristningene er hogd inn i bergflaten med metallredskaper eller hard stein. Opprinnelig har de ikke vært malt, men i dag er dette gjort av fagfolk så motivene trer tydeligere frem for besøkende.

Den første som rapporterte om helleristningene, var lokalhistoriker og sogneprest i Ullensvang O. Olafsen i 1903.

## Eksterne lenker
* 
* Melanie Wrigglesworth: ''Rock art and local identity in West Norway'', UiB 2011
* Øystein Jansen: «Geologi i Herand», ''Grind
Steve O’Rourke

**Steve O'Rourke** (født 1. oktober 1940, død 30. oktober 2003 i London, England, var mest kjent som manager for bandet Pink Floyd etter avgangen til Syd Barrett i 1968 inntil hans død.

Han begynte å administrere mens han arbeidet ved Bryan Morrison Agency, og deretter NEMS. I 1987 ble han manager for Pink Floyd Ltd. via sitt nylig grunnlagte selskap, EMKA Productions, oppkalt etter datteren Emma Katheryne. Han har også tre sønner. Han var også manager for David Gilmour, Nick Mason og Richard Wright.

O'Rourke var også en ivrig motorsportsutøver og hadde sitt eget selskap kalt EMKA Racing. I 1979 fullførte han 24-timersløpet på Le Mans på en tolvteplass, mens han i 1997 kom på en respektabel fjerdeplass. I 1991 deltok han i billøpet La Carrera Panamerica som David Gilmours kartleser. De krasjet og O'Rourke brakk benet mens Gilmour slapp unna med skrubbsår. Billøpet ble filmet, og gitt ut på film med musikk fra Pink Floyd. Han er også kreditert som produsent av Pink Floyds to konsertalbum *[[Delicate Sound of Thunder]]* (1988) og *[[P-U-L-S-E]]* (1995).

O'Rourke døde av hjerteinfarkt i Miami, Florida, USA i 2003. Hans begravelse ble holdt 14. november 2003 i Chichester Cathedral, Sussex, England hvor Pink Floyd-medlemmene David Gilmour, Richard Wright og Nick Mason sammen offentlig fremførte «Fat Old Sun» og «Great Gig in the Sky» for første gang siden oktober 1994. Dick Parry spilte saksofon mens han fulgte kisten.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sikkerhetsbelte

Et **sikkerhetsbelte**, eller **setebelte**, er en innretning for å holde en passasjer eller fører fast i setet sitt i et kjøretøy. Bruk av sikkerhetsbelte reduserer sannsynligheten for å bli drept med mellom 40–50 % for fører og passasjer i forsete. I de fleste land er bruk av sikkerhetsbelte i bil påbudt.

## Bakgrunn
Sikkerhetsbelter klassifiseres etter hvor mange punkter de er festet til kjøretøyet med.  Et *topunktsbelte* er et enkelt magebelte, og er mest i bruk på rutefly.  Et *trepunktsbelte* er den vanligste typen i moderne biler. *Firepunktsbelter* og bedre brukes i barnestoler, til motorsport, i jagerfly og annet. De første som kom med trepunktsbelte til masseprodusert bil, var Volvo, den 13. august 1959 med Volvo PV 544. Ingeniøren Nils Bohlin hos Volvo hadde fått ideen etter å ha arbeidet med katapultseter i flyindustrien. Tidligere hadde Nash i 1949 satt inn et enkelt magebelte som skulle hindre personen å bli kastet ut kjøretøyet ved kollisjon. Porsche hadde montert trepunktsbelter i enkelte biler solgt i USA.

## Norge
Påbud om bruk av sikkerhetsbelte i Norge kom i 1979: «Forskrift om bruk av personlig verneutstyr under kjøring med motorvogn» ble fastsatt av Samferdselsdepartementet 21. september 1979. Gebyret for ikke å bruke sikkerhetsbeltet var de første årene 30 kroner. 1. juli 2009 ble gebyrsatsen økt fra 750 til  kroner. For passasjerer under 15 år har sjåføren det juridiske ansvaret for bruk av sikkerhetsbelte, og barn under 4 år skal benytte godkjent sikkerhetsutstyr.

Busser som kun brukes i bytrafikk, (klasse I) er normalt ikke utstyrt med belte, og har gjerne mange ståplasser også. Setene i forstadsbusser (klasse 2) og langdistansebusser (klasse III) skal være utstyrt med setebelte. Bruk av belte i buss er påbudt hvis bussen er utstyrt med dem. Passasjerer kan ilegges gebyr om påbudet ikke overholdes, men påbudet blir i praksis sjelden håndhevet, og undersøkelser har vist at under halvparten av passasjerene overholder regelen.

Uten sikkerhetsbelte tilsvarer kollisjon et fall på 10 meter ved 50 km/t, 19 meter ved 70 km/t, 32 meter ved 90 km/t. Risiko for å bli drept reduseres med 40-50 % for de i forsete ved bruk av bilbelte.

I 2015 unnlot rundt 6 % av bilførere og forsetepassasjerer å bruke bilbelte ved korte turer i byer og tettsteder. Tilsvarende for lengre turer var om lag 4,8 %.

## Referanser


## Litteratur

* «Fakta om bilbeltebruk» , fra Statens vegvesen

## Eksterne lenker
Sandeltre

**Sandeltre** er et tre i slekten Santalum.  Dets sterke duft gjør det attraktivt som ingrediens i parfyme og terapeutiske midler.  Et indisk tempel ble i sin tid bygd med sandeltre, det antydes at kongelige på Ceylon i sin tid, har blitt delvis balsamert med sandeltre.

Av varianter har man indisk sandeltre (Santalum album) og  australsk sandeltre (Santalum spicatum). Treet fins også på Hawaii og andre stillehavsøyer. Det vest-indiske sandeltre (Amyris balsamifera) er av en annen slekt.  Eksport av sandeltreet har vært viktig, men treet er i dag svært truet.  Imitasjoner lages, basert på luktsetting fra svært små doser av original sandeltreolje.
Anda fyr

**Anda fyr** er et fyr i Øksnes kommune i Nordland. Fyret ligger på den lille øya Anden, ca. 5 km nord for nordspissen av Langøya og vest for Andøya. Fyret ble bygd i årene 1931–1933, og  tent første gang høsten 1932. Det ble automatisert og avfolket i 1987. Fyret var den siste bemannede fyrstasjonen som ble opprettet i Norge.

Anda er et viktig hekkeområde for lundefugl. I tillegg hekker også krykkje, alke, toppskarv, gråmåke, svartbak og teist på Anda. Det er også en stor selkoloni ved øya.

Anda naturreservat ble opprettet i 2002, og ble Ramsarområde i 2013.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Fyrhistorisk Forenings side om Anda fyr
* 
*
Knarvik

**Knarvik** er et tettsted og administrasjonssenteret i Alver kommune i Vestland, og er regionsenter for ytre Nordhordland. Det ligger 29&nbsp;km nord for Bergen sentrum. Tettstedet hadde  innbyggere per 1. januar  (Alversund inkludert). Stedsnavnet kommer trolig av *[[knarr]]*, en type lasteskip som ble flittig brukt i vikingtiden. Stedets postnavn er Isdalstø, et tidligere strandsted som ligger ca. 1,5&nbsp;km. vest for Knarvik sentrum. Fra Isdalstø strekker tettbebyggelsen seg videre vestover til Alversund.

Før 1970-tallet besto ikke Knarvik av mer enn ca. 30 innbyggere, men da fylkeskommunen avgjorde at Knarvik skulle bygges opp som regionsenter skjøt utviklingen en voldsom fart. Knarvik Senter ble i løpet av få år et av landets største kjøpesentere. Kommuneadministrasjonen ble flyttet til Knarvik fra stedet Lindås, som ligger nord i kommunen.

Boligutbygging, skoleutbygging og økt næringsvirksomhet førte til at Knarvik ble det største tettstedet i Nordhordland i løpet av 1980-tallet. Frem til åpningen av Nordhordlandsbrua i 1994 var fergesambandet som bandt sammen Nordhordland med Bergen, Knarvik–Steinestø, landets mest trafikkerte i antall biler.

Knarvik er hjem for Knarvik videregående skole, en av Vestlands største videregående skoler. Byggingen av Knarvik kirke ble påbegynt i 2012, og kirken ble vigslet høsten 2014. Det utkommer to lokalaviser på Knarvik: Nordhordland og Strilen.

I september hvert år arrangeres mosjonsløpet Knarvikmila som er et av Norges største mosjonsløp.

## Se også
* Hagelsundbrua
* Knarvik kirke
* Knarvik videregående skole
* Knarvik senter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Litløy fyr

**Litløy fyr** er nå et lite og eksklusivt fyrhotell. Det står på Litløya i Bø kommune sørvest i Vesterålen. Fyranlegget var ferdigbygd høsten 1912 og elektrifisert i 1959. Det ble automatisert midt på 1980-tallet. Av hensyn til vedlikehold og overvåkning av skipstrafikken var Litløy fyr et av fyrene som fikk beholde bemanningen. Dessuten lå en meteorologisk stasjon på øya. Men etter hvert kostet bemanningen av fyret 1,2 millioner kroner i året, og fyret ble endelig avfolket 26. juni 2003.

Litløy fyr var et av 20 fyr som Kystverket solgte i 2005/06. Bø kommune ble tilbudt å kjøpe fyret, men kommunen valgte å ikke benytte seg av tilbudet. Fyret ble solgt til Ellen Marie Hansteensen. Hun kjøpte fyret for «å gjøre det tilgjengelig for allmennheten» - som det heter i avhendingsinstruksen og loven om salg av statlig eiendom (Stortingsmelding 28 (2000–2001). Hansteensen har siden 2006 jobbet med å sette i stand fyranlegget til overnatting og dagsbesøk. Stein Halvorsen er arkitekt for prosjektet, som er omtalt i NRK. Hansteensen har siden 2006 vært den eneste fastboende på Litløya.

I november 2009 erstattet Kystverket den dieseldrevne fyrlykta med en ny lykt drevet av solcellepanel, batterier og dobbel LED 350 pære. Fyrlyktas karakter var etter utskiftningen ett hvitt blink hvert 10 sekund. Rekkevidden er 12 nautiske mil. Det gamle fyrlyset hadde en rekkevidde på 20 nautiske mil.

I 2021 ble selve fyrtårnet satt i stand utvendig. Det skal blir en hotell suite. Fyrvokterboligen ble også satt i stand utvendig og satt tilbake til gammel stil, med original kledning av trepanel som kom fram under eternittplatene som ble tatt av.

## Bildegalleri

Littleisland (Litløya) village, now abandoned.jpg|Litløy fyr
New Lighthouse Litløy fry.jpg|Det nye fyrtårnet på Litløy


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* fyr.no: Litløy fyrstasjon
* fyropplevelser.no: Litløy fyr
* turliv.no - informasjon og bilder av fyret og fra Trollhola nord på Litløy
Isdalstø

**Isdalstø** er et sted i Alver i Vestland fylke, og er postnavnet til kommunens administrasjonssenter Knarvik. Stedet ligger ca. 2 kilometer fra Knarvik. Isdalstø var et trafikknutepunkt i Nordhordland, med ferge- og båtruter. Bilfergen Isdalstø-Steinestø kom i drift i 1936 og ga sammenhengende biltrafikk mellom Bergen og Nordhordland. I 1956 ble det anlagt vei mellom Isdalstø og Knarvik, og fergekaien ble flyttet til Knarvik slik at overfarten ble en god del kortere. Før bilfergen gikk det fjordbåt med passasjerer og gods til Isdalstø med bussforbindelse. Isdalstø inngikk i Den Trondhjemske postvei gjennom Nordhordland.
## Referanser
Eddie Van Halen

**Edward Lodewijk van Halen** (1955–2020) var en nederlandsk-amerikansk gitarist, låtskriver og plateprodusent, best kjent som medgrunnleggeren av hardrock-bandet Van Halen. Han spilte flere instrumenter, blant annet piano, keyboard, bassgitar og trommer.

## Tidlige år
Van Halen flyttet til California i 1962, der han lærte seg å spille klassisk piano sammen med sin bror Alex Van Halen. Han gikk etterhvert lei av piano og kjøpte seg et trommesett. Men hver gang Eddie var ute, øvde Alex på trommesettet hans. Etter en liten stund fant Eddie ut at Alex var mye bedre enn ham, og han ga trommesettet til broren og kjøpte seg en gitar i stedet.

Edward begynte å spille gitar som tolvåring, og det skulle tidlig vise seg at han hadde talent for instrumentet. Da han var 14 år kunne han alle soloene til bandet Cream, som var bandet til hans favorittgitarist, Eric Clapton.

## Van Halen

I 1974 gikk Eddie, hans bror Alex og Mark Stone sammen og dannet bandet «Mammoth». Stone ble ikke funnet god nok for bandet og ble til slutt erstattet av Michael Anthony. De rekrutterte etter hvert David Lee Roth. Da de fant ut at det fantes et annet lokalt band som også kalte seg Mammoth, bestemte de seg for å endre navn. David Lee Roth ville ha navnet Van Halen, fordi han syntes det var stilig, inspirert av Santana.

## Anerkjent gitarist
Eddie Van Halen er en av verdens mest anerkjente gitarister. Han ble kjent for sin ekstreme hurtighet på gitar og er også kjent for å være en av de beste til tapping. Han ble i 2011 ranket som nummer åtte på «Rolling Stones liste over 100 største gitarister gjennom tidene».

Han har vært gjestemusiker på flere innspillinger til andre artister, blant annet spiller han gitarsoloen i Michael Jacksons «Beat It» fra 1982.

## Gitarer
Eddie Van Halens gitarer:
* «Frankenstrat» - Eddie bygde denne av gitardeler han hadde fått kjøpt ganske billig. Den var før svart og hvit, men ble senere rød.
* Kramer 5150 - Denne var basert på en Kramer Pacer.
* Music Man signature model
* Peavey Wolfgang
* Charvel EVH model
* EVH wolfgang

## Sykdom
På slutten av 1990-tallet ble Eddie behandlet to ganger for munn- og tungekreft. Han har etter dette hatt flere behandlinger, blant annet etter eget utsagn via en ulovlig behandlingsmetode. I 2012 ble han innlagt for divertikulitt og måtte hasteopereres, noe som førte til utsettelse av novemberturneen i Japan. Han døde av strupekreft den 6. oktober 2020.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*