open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Michael Staksrud

**Michael Staksrud** (født 2. juni 1908 i Tingelstad, Gran, død 10. november 1940 Gjersjøen, Oppegård) var en norsk skøyteløper. Han representerte Brandbu Idrettsforening, Hamar Idrettslag og Oslo Skøiteklub.

Han deltok i internasjonal skøytesport fra 1927 helt frem til krigens utbrudd i 1940. Sammen med Ivar Ballangrud og Hans Engnestangen utgjorde Staksrud «Hadelandstrioen». I første del av karrieren sto han i Hamar Idrettslag og trente under Peter Sinnerud; fra 1937 representerte han Oslo Skøiteklub.
 
19 år gammel ble han nr. 6 i sitt første verdensmesterskap. Året etter ble han nr. 5, og i 1929 nr. 3. I 1930 tok han sitt første verdensmesterskap på Frogner stadion – en bedrift han skulle gjenta både i 1935 og i 1937. Han tok også to andreplasser i VM (1932 og 1933). Han ble europamester på Hamar i 1934 og i Davos i 1937. På 1&nbsp;500-meteren i Davos gikk han i par med Hans Engnestangen. Begge gikk under Oscar Mathisens 23 år gamle verdensrekord; Engnestangen på 2.15,0 og Staksrud på 2.14,9. Samtidig gikk han til topps på Adelskalenderen, og beholdt den posisjonen i to år.
  
I 1932 og 1934 ble han også norgesmester på skøyter.

I 1937 ble han tildelt Morgenbladets gullmedalje for sin dobbelte mesterskapstriumf. Michael Staksrud druknet i Gjersjøen i Oppegård under uklare omstendigheter senhøsten 1940 etter en fest.

## Personlige rekorder

## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Om Michael Staksrud på Norges Skøyteforbunds hjemmesider (feil bestenotering på 3000m)
Hippolyt Poschinger von Frauenau

**Hippolyt Theodor Wilhelm Georg Benedikt Johannes Maria [[friherre|Freiherr]] (baron) Poschinger von Frauenau** (født 19. juni 1908 i Bamberg, død 20. august 1990 i Zwiesel) var en bayersk forretningsmann, skogeier og politiker. Han var gjennom mange år senator og til slutt president for det bayerske senat.

Poschinger var på morssiden oldebarn av den bayerske statsminister Otto Graf von Bray-Steinburg og tilhørte på farssiden glassprodusent-dynastiet Poschinger. Hans svoger var hjelpebiskop av München-Freising, grev Heinrich von Soden-Fraunhofen.

Han gikk på folkeskolen i Regensburg og Frauenau, og mellom 1919 og 1926 på Benediktinerklosteret Ettals humanistiske gymnasium. I 1930 tok han hovedfag i forstvitenskap ved Ludwig-Maximilians-Universität i München, og i desember samme år overtok han bestyrelsen av farens land- og skogseiendommer.

1952 ble han valgt til senator som representant for Bayerischer Bauernverband. I begynnelsen av 1968 valgte senatet ham til president.

Han overlot sine eiendommer til sin sønn Stefan i 1980, og trakk seg tre år senere fra senatet.

## Verker
* Dreihundertfünfzig Jahre Poschinger in Frauenau. Frauenau 1955.
* (mit Ludwig Ritter von Poschinger) Verzeichnis der Mitglieder des Geschlechtes Poschinger. Beginnend m. Joachim um das Jahr 1520. O. O. 1962.
* 25 Jahre Bayerischer Senat 1947 – 1972. Ansprachen anläßlich des 25jährigen Bestehens des Bayerischen Senats gehalten am 4. Dez. 1972 im Maximilianeum, München. München 1972. 

## Litteratur
* Helga Schmöger (Bearb.): Der Bayerische Senat. Biographisch-statistisches Handbuch 1947–1997. Handbücher zur Geschichte des Parlamentarismus und der politischen Parteien, Band 10.
* Ingeborg Seyfert: Daten zur Glasgeschichte der Poschinger. Eine Einladung zu einer besinnlichen Wanderung. 3. Auflage Lindberg: I. Seyfert 1992.
* NN: Baron Hippolyth Freiherr von Poschinger – 14 Jahre Präsident des Bayerischen Senats. In: Der Bayerwald, Straubing, 95 (2003), 4, S. 36 – 37.

## Eksterne lenker
* poschinger.de
* „Der Bayerwald“ mit Artikel über von Frauenau (PDF)
Heribert Thallmair

**Heribert Thallmair** (født 23. mai 1936 i Burglengenfeld) er en bayersk politiker (CSU) og tidligere senator.

Han er utdannet jurist, og var fra 1969 til 2001 førsteborgermester i byen Starnberg. I 1984 ble han valgt til president for den bayerske kommunedagen, og fra mai 1994 til desember 1995 og fra januar 1998 til desember 2000 var han president for det tyske by- og kommuneforbundet.

Han var medlem av det bayerske senatet, som senatspresident fra 1996 til 1999.

I 2002 ble han utnevnt til ærespresident for den bayerske kommunedagen.

## Referanser
Gothmog (første tideverv)

:*Se også [[Gothmog]]*

I J.R.R. Tolkiens fiktive univers, Midgard, var **Gothmog** herre over balrogene og Morgoths kaptein – en rang som kan sammenliknes med Saurons rang.

Han var ikke like mektig eller ond som de mørke herrene, men han var dem overlegen når det gjaldt strategi og styrke. Han bar en svart øks og kjempet i Dagor-nuin-Giliath, der han skadet Fëanor fysisk. Han drepte to Noldo-konger: Fëanor i Dagor-nuin-Giliath og Fingon i Niarnaeth Arnoediad. I det samme slaget tok han Húrin av Dor-Lomin, som hadde drept hans personlige livvakt, til fange og brakte ham til Angband. Gothmog ledet dessuten også angrepet på Gondolin og drepte og ble drept der av Ecthelicon, en noldolsk alveherre.

I de tidligste versjonene av hans mytologi beskriver Tolkien Gothmog som sønnen til Morgoth og trollkvinnen Fluithuin, men idéen om barn av valaene ble forkastet i senere skriv.

I en av Tolkiens tidligere Midgard-verk blir "Lungothrin, Lord of Balrogs" nevnt. Det er ikke sikkert om det var et annet navn for Gothmog, eller om det *betød* "Balrogenes Herre".
Heinz-Herbert Karry

**Heinz-Herbert Karry** (født 6. mars 1920 i Frankfurt am Main, død 11. mai 1981 samme sted) var en tysk politiker (FDP). Han var ble regnet for å tilhøre den markedsliberale fløyen i sitt parti. Selv beskrev han seg som høyreliberal.

Karry var medlem av Hessens landdag fra 1960 til 1978 og formann for FDPs fraksjon fra 1968 til 1970. Fra 1970 til sin død var han handelsminister og visestatsminister i Hessen. Karry drev en svært aktiv handelspolitikk på vegne av delstaten Hessen, gjennom besøk i bl.a. Folkerepublikken Kina, som på denne tiden åpnet for utenlandske investeringer, og arabiske land. Han engasjerte seg også for gjenoppbyggingen av Alte Oper i Frankfurt. 

Heinz-Herbert Karry ble skutt mens han sov i sin bolig i Frankfurt-bydelen Seckbach den 11. mai 1981. Den venstreekstreme terrorgruppen *[[Revolutionäre Zellen]]* tok senere på seg ansvaret for ugjerningen. Terrororganisasjonen oppgav som motiv at Karry var ansvarlig for byggingen av atomkraftverket Biblis, Frankfurt lufthavns nye vestlige rullebane, tallrike motorveier og for våpenleveranser til kriseregioner. Gjerningsmennene er ikke tatt. Karry var dermed den første tyske minister i etterkrigstiden som ble offer for terrorisme.

Ved drapet på Karry skal Joschka Fischer ha vært ufrivillig involvert. Fischer hadde i 1973 lånt bort sin bil som ble brukt til transport av de stjålne våpnene som senere ble brukt ved drapet. Fischer hevdet å ha gitt terroristen Hans-Joachim Klein lov å låne bilen kun for at han skulle installere en ny motor. Først senere ble han kjent med at bilen var brukt til å transportere våpen.

I Frankfurt ble *Rotenburger Straße* omdøpt til *Heinz-Herbert-Karry-Straße* etter ministerens død.

Karry, som hadde en jødisk forelder, hadde vært tvangsarbeider under nazistenes regime.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Melchior Westhues

**Melchior Westhues** (født 6. mars 1896 i Herbern i Westfalen, død 10. november 1971 i München) var en bayersk veterinær og senator.

Etter sin habilisasjon i 1925 ved universitetet i Giessen ble Westhues professor i veterinærmedisin samme sted. Året etter ble han kalt til München, hvor han ble professor i alminnelig og spesiell kirurgi inkludert øyensykdommer ved den kirurgiske dyreklinikk i 1931. Han innehadde dette professoratet frem til han ble pensjonert i 1965. Fra 1955 til 1956 var Westhues rektor ved Ludwig-Maximilian-universitetet. Han var dessuten i en årrekke bayersk senator.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Leavenworth (Kansas)

**Leavenworth** er en by i Leavenworth County i den amerikanske delstaten Kansas. Den ble grunnlagt i 1854 som den første byen i delstaten. Navnet stammer fra Fort Leavenworth, en garnison opprettet i 1827 av oberst Henry Leavenworth. I 2010 hadde byen et innbyggertall på 35 251.

Leavenworths viktigste industri er fengsler. I byen ligger et stort føderalt fengsel, USP Leavenworth, samt en rekke mindre fengsler, inkludert forsvarets hovedfengsel, U.S. Disciplinary Barracks.

## Bilder

Leavenworth kansas city hall 2009.jpg|Rådhuset i Leavenworth


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anadyr

**Anadyr** (russisk: Ана́дырь, tsjuktsjisk: Кагыргын, *Kagyryn*) er en by og administrativt senter i det autonome området Tsjukotka i Russland. Anadyr er Russlands østligste by. Den ligger ved Anadyrbukta, som er en del av Beringhavet, ved utløpet av elvene Anadyr og Velikaja. Innbyggertall: 11&nbsp;038 (folketelling 2002), 17&nbsp;094 (folketelling 1989).

## Historie
Anadyr ble grunnlagt 3. august 1889 under navnet *Novo-Mariinsk* (russisk: Ново-Мариинск). I 1923 ble navnet endret til Anadyr, oppkalt etter fortet som Semjon Dezjnjov fikk bygget noe lengre opp i elva. Anadyr fikk bystatus i 1965.

## Klima
Minimumstemperaturen som har vært målt i løpet av de siste hundre årene, er −51,1 grader celsius.

## Økonomi og næringsliv
Fiskerihavna i Anadyr ligger innerst i Anadyrbukta. Etter den vedvarende nedgangen på 1990-tallet har det etter århundreskiftet utviklet seg nye næringsgrener, blant annet eggproduksjon, med en årlig produksjon på 800&nbsp;000 egg. I 2001 ble det startet produksjon fra et gassfelt ved Zapadnojesjøen, som Anadyr fra 2002 er tilknyttet med en rørledning. I 2002 ble også byggingen av det nye regionparlamentet fullført. Det eksisterende Hotel Tsjukotka ble renovert og det er også vedtatt bygging av ytterligere et hotell.

## Transport
Byen er ei viktig havn ved Anadyrbukta i Beringhavet. Fra Anadyr Ugolnij lufthavn går det flyruter til mange mindre byer i Russlands fjerne østen, samt ruter til Khabarovsk og Moskva og charterfly til Nome i Alaska.

## Kjente personer fra Anadyr
* Valerij Tokarev, kosmonaut oppvokst i Anadyr
* Roman Abramovitsj, oljemilliardær og guvernør av Tsjukotka som har investert mye av sin formue i byens infrastruktur.

## Eksterne lenker
* 
* Offisielt nettsted for Anadyr
Xylofon

En **xylofon** (gresk; ξυλω tre, φον lyd, uttale: [sylofon]) er et musikkinstrument i slagverkfamilien. Xylofonen er i slekt med marimbaen, og det er vanskelig å si hvor skillet går. Marimbaen er så å si det afrikanske kontinentets xylofon og xylofonen Asias marimba. Ulike variasjoner av samme prinsippet forekom samtidig i Asia og Afrika, og de afrikanske slavene tok instrumentet med til Sør-Amerika. I Indonesia utviklet instrumentet seg mye og ble på 1300-tallet brukt i Javanesiske tempel. Xylofonen har mange ulike navn i ulike land og deler av verden: *Pattala* i Burma, *Roneát* i India, *Ranak-ek* (lys) *Ranak&ndash;thume/mai* (lav) i Thailand. Den moderne xylofonen består av en rekke staver (taster) av tre som varierer i lengde, og som blir slått på av klubber (køller) av plast, tre, garn eller gummi. Hver tast er stemt i en spesiell tone, og de er arrangert etter en kromatisk skala. Plasseringen av tastene er som på et piano.

Xylofonen har en lysere tone enn marimba, og har en kortere klang (engelsk: *sustain*). Moderne xylofoner har resonansrør hengende under taster.

I Afrika finnes mange forskjellige typer xylofoner og marimbaer, og det omtrent hundre ulike navn på disse instrumentene, som for eksempel *[[balafon]]* og *amadinda,* den siste er en type xylofon som brukes i blant annet Uganda.

## Se også
* Marimba
* Vibrafon
* Klokkespill
*Rørklokker
*Calung

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peder Østlund

**Peder Østlund** (født 7. mai 1872, død 22. januar 1939) var en norsk skøyteløper. Han var sønn av Johan Person Östlund innvandret 1871 til Trondheim fra Hackås utenfor Östersund (gammelt norsk område i Jemtland) og gift med Anne Mathea Alfstad fra Garder. Den to år yngre broren Ole Østlund var sammen med Wilhelm Henie blant Europas beste banesyklister, i tillegg til skøyteløping.

Peder Østlund lå øverst på Adelskalenderen i to perioder, totalt i nesten ti år (3644 dager). Han ble verdensmester i 1898 og 1899, og vant europamesterskapet i 1899 og 1900.

Han satte ti verdensrekorder i løpet av karrieren. Helgen 10.-11. februar 1900 satte han fire verdensrekorder på Davos Eisstadion.

Østlund ble norgesmester på skøyter i 1898. Han representerte Trondhjems Skøiteklub.

## Personlige rekorder
* 500 m – 45,2
* 1 000 m – 1.34,0
* 1 500 m – 2.22,6
* 3 000 m – 6.56,4
* 5 000 m – 8.51,8
* 10 000 m – 17.50,6

## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Peder Østlund-dagboka på ortygia.no
Vibrafon

**Vibrafon** er et musikkinstrument i slagverkfamilien. Den består av en rekke staver (taster) av metall som varierer i lengde, og som blir slått på av klubber (køller) surret inn med garn med en kule innenfor i ulik hardhetsgrad. Forskjellige kulers hardhet gir ulik karakter i klangen av instrumentet. Hver tast er stemt i en spesiell tone, og de er arrangert etter en kromatisk skala. Plasseringen av tastene er som på et piano.

Under hver tast er det plassert resonansrør som forsterker lyden. Inne i disse rørene er det plassert en liten plate med litt mindre diameter enn røret selv. Denne platen er igjen festet på en stang som gjør at platen kan rotere og dermed veksle mellom å tette igjen røret, eller åpne det. Stangen roteres ved hjelp av en liten elektrisk motor. Dette gir en «*vibrerende*» effekt (vibrato) som er opphav til navnet på vibrafonen.

Tonene på en vibrafon har en særdeles lang etterklang. På grunn av dette er det festet en dempemekanisme (engelsk: sustain pedal) under vibrafonen, på samme måte som på et piano. Når pedalen er nede, vil tonene klinge, mens når den er oppe vil tonenes etterklang dempes.

## Se også
*Xylofon
*Marimba
*Klokkespill
*Rørklokker
Immortal

**Immortal** er et black metal-band fra Bergen, Norge, dannet i 1991 av tidligere medlemmer fra Old Funeral og Amputation.

## Biografi
Bandet beskriver musikken sin som «en nisje for frosne, hurtige og catchy sanger». Etter albumet *[[Blizzard Beasts]]* fra 1997 fikk gitarist Demonaz Doom Occulta senebetennelse og måtte trekke seg tilbake og overlot gitaren til Abbath Doom Occulta, som hadde spilt bassgitar frem til da. Demonaz fortsatte i bandet som tekstforfatter. Bandet vant Alarmprisen 2001 i klassen metall for *Damned In Black*. For albumet *[[Sons of Northern Darkness]]* ble de nominert til både Spellemannprisen 2002 og Alarmprisen 2003 i klassen metal.

17. juli 2003 opphørte bandet etter 13 år og 7 album av personlige grunner, men det ble gjenforent i 2006.

I 2007 spilte Immortal på Infernofestivalen i Oslo, Motstøy-festivalen (Notodden), Wacken Open Air i Tyskland og Hole in the Sky i Bergen. Det åttende studioalbum med tittelen *[[All Shall Fall]]* ble utgitt den 25. september 2009. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2009, men valgte å takke nei til nominasjonen. Ifølge et intervju med magasinet *DECIBEL* var arbeidet med det niende studioalbumet i gang i 2009. Det gikk etter det ni år før deres neste album, *Northern Chaos Gods*, ble gitt ut, en forsinkelse som blant annet skyldtes rettssak om rettighetene bandnavnet.

## Medlemmer
**Nåværende medlemmer**
* Demonaz Doom Occulta &ndash; gitar,  (manager) (1989&ndash;2003, 2006-)
* Reidar «Horgh» Horghagen &ndash; trommer (1996&ndash;2003, 2006-)

**Tidligere medlemmer**
* Abbath Doom Occulta &ndash; Vokalist, bass, gitar, keyboard, trommer (1989&ndash;2003, 2006-2015)
*Ole Jørgen «Apollyon» Moe &ndash; bass (2006–2015)
*Stian «Iscariah» Smørholm &ndash; bass (1999&ndash;2002)
* Jan Axel «Hellhammer» Blomberg &ndash; trommer (live, 1995)
* Kolgrim &ndash; trommer (demo, 1992)
* Jørn Inge Tunsberg &ndash; gitar (demo, 1989&ndash;1991)

**Tidligere studio- og konsertmedlemmer**
* Yngve «Saroth» Liljebäck &ndash; bass (live, 2002&ndash;2003)
* Ronny «Ares» Hovland &ndash; bass (live, 1998)
* Jan Axel «Hellhammer» Blomberg &ndash; trommer (live, 1995)
* Erik «Grim» Brødreskift &ndash; trommer (live, 1993&ndash;1994)

## Diskografi
* *Immortal*, (mini-LP), (1991)
* *[[Diabolical Fullmoon Mysticism]]*, (1992)
* *[[Pure Holocaust]]*, (1993)
* *[[Battles in the North]]*, (1995)
* *[[Blizzard Beasts]]*, (1997)
* *[[At the Heart of Winter]]*, (1999)
* *[[Damned in Black]]*, (2000)
* *[[Sons of Northern Darkness]]*, (2002)
* *Sons of Northern Darkness (Deluxe Edition)*, (2005)
* *[[All Shall Fall]]*, (2009)
* *Northern Chaos Gods* (2018)
* *War Against All* (2023)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Otto Braun (forfatter)

**Otto Braun** (født 28. september 1900 i Ismaning i Tyskland, død 15. august 1974 i Varna i Bulgaria) var en tysk forfatter, funksjonær i Det tyske kommunistiske parti og førstesekretær i DDRs forfatterforbund. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Otto Braun vokste på barnehjem, til tross for at moren fortsatt levdede var i livet.

Braun var fra 1913 til 1919 på lærerutdannelsesanstalten i Pasing, og ble innkalt til den kongelige bayerska armé i juni 1918. Han han rakk ikke å delta i strid i første verdenskrig idet våpenstilstanden inntrådte bare et par måneder senere. Etter krigsslutt vendta han ikke tilbake til sin lærerutdannelse.  

### Politisk virke
I 1921 trådte han inn i Det tyske kommunistparti (KPD), og virket til 1926 i dets sikkerhets- og etterretningstjeneste. Fra  1921 var han også redaktør i KPD-pressen. Han var med på opprettelsen av den bayerske sovjetrepublikk og i 1921 også innblandet i midtøsttyske oppstander. Fra 1925 var han også tilknyttet utenlandsavdelingen av den sovjetiske hemmelige tjeneste GPU. 

Mellom 1926 og 1928 satt han fengslet i Berlin-Moabit. Hans livsledsagerske Olga Benario ledet så en gruppe som befridde ham, og han flyktet straks til Moskva der han i 1928-29 var medlem av Den proletariske vernedivisjon. Han studerte samtidig ved militærakademiet i Frunze til 1932. 

**I Kina:** Fra 1932 til 1939 var han på den militære etterretningstjenesten GRUs oppdrag militærrådgiver for Den kommunistiske internasjonale og offiser i den kinesiske kommunistiske bondehæren. Han tok som pseudonym det kinesiske navnet **Li De** (李德; pinyin:* Lǐ Dé*). Han deltok på «den lange marsjen» 1934-1935, og var de første månedene (oktober-januar) *[[de facto]]* marsjens militære øverstkommanderende. Men i januar 1935, under Zunyikonferansen i provinsen Guizhou, ble han skjøvet til side. 

**I Sovjetunionen:** Fra 1939 til 1941 var han redaktør og oversetter ved Forlaget for fremmedspråklig litteratur i Moskva. Til 1946 var han politisk instruktør ved en rekke krigsfangeleirer og medlem av «Nasjonalkomiteen for det frie Tyskland». Deretter arbeidet han som oversetter og etter 1951 som forfatter i Moskva og Krasnogorsk.

**I Øst-Tyskland:** I 1954 vendte han tilbake til DDR og ble medlem av SED. Han var vitenskapelig medarbeider ved SEDs sentralkomités institutt for marxisme-leninisme, og ansvarlig utgiver for den tyske utgaven av Lenins samlede verker. Fra 1961 til 1963 var han førstesekretær for det østtyske forfatterforbundet.

## Verker

* *In der Münchner Freien Sozialistischen Jugend*. Berlin 1959
* *Chinesische Aufzeichnungen (1932–1939)*. Selvbiografisk, Berlin 1972

## Referanser


## Litteratur

* F.S. Litten: *Otto Brauns frühes Wirken in China (1932–1935)*, München 1988
* F.S. Litten: *Otto Braun in Deutschland* in: IWK (1991) 2
* F.S. Litten: *Otto Braun Curriculum Vitae – Translation and Commentary* i: Twentieth-Century China, 1997
United States Penitentiary, Leavenworth

**United States Penitentiary** (**USP**)**, Leavenworth** er et amerikansk føderalt fengsel i Leavenworth, Kansas. Fengselet ble opprettet ved lov i 1895 og har en kapasitet på 1197 fanger. Per mai 2002 er det 1641 innsatte i fengselet.

## Eksterne lenker
*
United States Disciplinary Barracks

**United States Disciplinary Barracks** (**USDB**) er et amerikansk militært fengsel i Leavenworth i Kansas. Fengselet ble opprettet ved lov i 1874 og er forsvarets eneste fengsel med sikkerhetsnivå *Maximum Security*. USDB drives av hæren, men tar imot militært personell dømt ved krigsrett fra alle forsvarsgrenene. Vaktene ved fengselet er militærpoliti fra hæren.

29 henrettelser har funnet sted ved USDB, inkludert 12 tyske krigsfanger henrettet i 1944 for mord. Den siste henrettelsen i fengselet, som også var den siste henrettelsen i det amerikanske forsvaret, ble utført 13. april 1961 da menig John A. Bennett ble hengt for å ha voldtatt og drept en 11 år gammel østerriksk pike.

## Eksterne lenker
*
Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening

**Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening** (**NIL**) er en landsorganisasjon for norske interiørarkitekter og møbeldesignere. Foreningen ble stiftet 29. mai 1945. For å bli godkjent som medlem stilles det krav til utdanning. NIL er medlem av European Council of Interior Architects (ECIA).  

Landsforeningen består av ni lokalforeninger, med tilsammen ca. 677 medlemmer (desember 2020). Det gis årlig ut årbok som inneholder fra 50 til 70 prosjekter med plantegninger, bilder og beskrivelser.

Organisasjonen har utnevnt ni æresmedlemmer: Aud Dalseg, ,  (død 2018), Bjørn A. Larsen (død 2018),  (død 2020), , Sven Ivar Dysthe (død 2020), Gunvor Øverland Bergan og Peter Opsvik .

## Historie
Under andre verdenskrig forberedte blant annet studenter ved Statens håndverks- og kunstindustriskole en ny forening av interiørarkitekter i det stille.
29. mai 1945 ble foreningen stiftet med navnet **Interiørarkitektenes forening** (IAF).
Birger Dahl ble valgt til formann,  til nestformann og  og Arne Remlov og  ble styremedlemmer.

I 1959 hadde foreningen omkring 120 medlemmer og foreningens navn ble endret til **Norske interiørarkitekters landsforening** (NIL).

I 1963 startet foreningen medlemsbladet «INNE».

I 1965 tilrettela foreningens daglige leder Cato Mansrud og Alf Øgland for stiftingen av det internasjonale forbund for interiørarkitekter (IFI).
IFI het først *International Federation der Innenarchitekten* og senere ble navnet endret til International federation for Interior Designers.

Senere skiftet foreningen navn til **Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening** (NIL).

I 1970 ble NIL medlem av Norges kunstnerråd.
I forbindelse med 25-års-jubileet i 1970 avviklet NIL en konkurranse om innredning av en 4-roms leilighet på Romsås.
 vant med et utkast av en handicapleilighet og en visjon av «fremtidens bolig» ble vunnet av Terje Meyer.

I 1988 kom første utgave av foreningens årbok.

I 1989 arrangerte lokalavdelingen i Bergen den internasjonale IFI-kongressen, «SPACE», under festspilldagene i mai.

I 1995 hadde foreningen omkring 470 medlemmer hvorav 50 var studentmedlemmer.

I oktober 2019 har foreningen omkring 680 medlemmer, hvorav ca. 160 er studentmedlemmer.

## Ledere

;Formenn 1945-1994
Formenn til og med 1994 er basert på 50-års jubileumsboken til NIL.
*Birger Dahl (1945-1946)
* (1946-1947)
*Arne Remlov (1947-1948)
* (1948-1951)
*Bendt Winge (1951-1954)
* (1954-1956)
*Otto Jørgensen (1956-1959)
* (1959-1961)
*Sven Ivar Dysthe (1961-1963)
* (1963-1965)
*Bjørn A. Larsen (1965-1968)
* (1968-1969)

* (1969-1970)
*Otto Jørgensen (1970-1971)
* (1971-1972)
* (1972-1974)
* (1974-1975)
*Helge Hinderaker (1975-1977)
* (1977-1978)
*Iacob Heiberg (1978-1980)
* (1980-1983)
*Rannveig Getz (1983-1985)
* (1985-1988)
* (1988-1990)
* (1990-1991)
* (1991-1994)
*Eli-Kirstin Eide (1994-1997)
* (1997-2000)

;Styreledere
* 2000-2003 )
* (2003-2006)
* (2006-2009)
;President/styreleder
*Trond Ramsøskar (2009–2013)
;Presidenter
* (2013-2016)
* (2016-2017)
* (2017-2019)
* (2019-)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
KANDU

**KANDU – Norsk Dataungdom** (tidligere Kreativ Aktiv Norsk DataUngdom) er en ideell organisasjon som blant annet arrangerer datatreffet The Gathering. Organisasjonen ble stiftet i 1996. Organisasjonen besto i 2017 av mellom  og  medlemmer i Norge og er tilsluttet Hyperion og Frivillighet Norge.

## Historie
KANDU ble stiftet i 1996 i forbindelse med at datatreffet The Gathering (TG) skulle flytte inn i Vikingskipet, og fra den tiden har tilnærmet alle deltakere på arrangementet vært regnet som medlem av organisasjonen. En årlig kontingent blir trukket fra deltakeravgiften. I oktober 2004 ble det avholdt en generalforsamling hvor det ble valgt et nytt styre og vedtatt at forholdet mellom TG og KANDU skulle formaliseres.

I desember 2004 ble det avholdt en ekstraordinær generalforsamling i KANDU for innmelding i Hyperion.

I januar 2005 ble det avholdt en ekstraordinær generalforsamling hvor det utarbeidet en rekke dokumenter, deriblant nye vedtekter og et langtidsprogram. Begge disse dokumentene definerte klart rollene i organisasjonen, og endret maktflyten. Blant annet ble det bestemt at organisasjonen skulle ha en kontrollkomité, men kontrollkomiteen hadde ingen medlemmer frem til ordinær generalforsamling i oktober 2005.

## Aktiviteter
Organisasjonens hovedvirksomhet var å arrangere datatreffet TG hvert år, men etter hvert begynte medlemmene å ytre ønsker om også andre medlemsaktiviteter. Organisasjonen vedtok derfor at den i 2006 skulle arbeide for å tilby medlemsaktiviteter utover The Gathering og startet i den forbindelse filmkvelder, grillkvelder og annen sosiale aktiviteter i Oslo.

## Lokallag
Frem til 2004 jobbet KANDU med å forsøke å etablere lokallag. Organisasjonen ønsket opprinnelig å opprette forbindelse og samarbeid med ulike datatreff-miljøer over hele landet. Etter hvert ble KANDUs organisasjonsstruktur endret, og punktet om lokallag ble strøket fra vedtektene. De to gjenlevende lokallagene (KANDU Buskerud; Skiftet navn i 2004 til Dataforeningen i Ringerike) og KANDU Årdal blir ikke regnet som medlemmer i KANDU sentralt da disse har vært inaktive over lengre tid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* The Gathering (TG)
Interiørarkitekt

**Interiørarkitekt** er en yrkestittel for utøvere som former interiører, og elementer som et interiør består av, så som planløsninger med rombehandlinger, fastinnredning og møbler.  Interiørarkitekt er ingen beskyttet tittel. 
Interiørarkitekt med appendikset MNIL, er en tittel etablert av bransjeforeningen og som kan tildeles utøvere som er medlem av Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening (NIL) og som tilfredsstiller foreningens minstekrav til utdannelse og erfaring. Møbeldesignere/møbeltegnere former løse elementer – møbler.

## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av interiørarkitekt
Hyperion (måne)

**Hyperion** (fra gresk: ‘Υπερίων) er en av Saturns måner, oppdaget av William Cranch Bond, George Phillips Bond og William Lassell i 1848. Hyperion har en meget spesiell uforklarlig «*svampete*» utseende, uregelmessig form og en kaotisk og variabel rotasjon.

## [[Cassini-Huygens|Cassini]]-oppdagelser
Cassini avslørte i en passering av månen i september 2005 både vann og Karbondioksid-is, sammen med mørkt materiale som passer spektral-profilen til hydrokarboner. Denne nærmeste passering av Hyperion gjorde også at romsonden kunne nøyaktig måle månens masse og størrelse, noe som viste at den bare er litt mere enn halvparten så høy tetthet som vann. Nye analyser basert på disse observasjonene har vist at månens lave tetthet og derfor lave overflate-gravitasjon, kan forårsake at kratere dannes på en annerledes måte enn på andre, mer tette objekter i Solsystemet.

NASA sin romsonde Cassini avslørt for første gang overflate-detaljer av månen under passering i 2007. Observasjonene inkluderte kopp-formede kratere som var fulle av hydrokarboner, noe som var med på å bekrefte at basis-kjemikalier for dannelse av liv, er mere vanlig i Solsystemet enn tidligere trodd.

## Noter og referanser
;Noter


;Referanser


## Eksterne lenker
* NASA Photojournal JPL – Bilde av Hyperion
* Cassini mission Hyperion page
* The Planetary Society: Hyperion
Hyperion

**Hyperion** har flere betydninger:

* Hyperion (mytologi) &ndash; en titan i gresk mytologi
* Hyperion (måne) &ndash; en av Saturns måner
* *[[Hyperion (bok)]]* &ndash; en bok av Dan Simmons
* Hyperion (organisasjon) &ndash; en norsk barne- og ungdomsorganisasjon
Møbeldesign

**Møbeldesign** er utformingen av elementer som et interiøret består av, møbler.

Møbeldesignere/møbeltegnere er ingen beskyttet tittel. Møbeldesignere med appendikset MNIL, er en tittel etablert av bransjeforeningen og som kan tildeles utøvere som er medlem av Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening (NIL) og som oppfyller foreningen krav til utdannelse.

## Se også

* 32 mm-systemet for møbelsnekring, standardisert monteringsmetode for intervalljustering av hyller, hyllebærere, ekspansjonsbeslag og hengsler
* Frontramme (møbler), egen ramme festet på fremsiden av en møbelstamme for økt styrke og funksjon som festepunkt for dører
* Møbelkonstruksjon med ramme og panel, trekonstruksjon der et panel er omsluttet av en stiv ramme
* Rammeløs møbelkonstruksjon, møbel hvor selve flatpanelene på møbelets stamme utgjør funksjonen som en bærende ramme, i stedet for å bygge en separat ramme
* Sokkellist, innfelt rom på bunnen av et møbel for at man kan å stå nærme møbelet uten å sparke tærne i møbelet

## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av møbeldesigner
2050-årene

**2050-årene** er et tiår som begynner 1. januar 2050 og som kommer til å vare til 31. desember 2059.

## Eksterne lenker
*
Forsvarsdepartement

Et **forsvarsdepartement** eller **forsvarsministerium** er et departement med ansvar for et lands forsvar.

## Forsvarsdepartement i ulike land
*Forsvarsdepartementet (Norge)
*Forsvarsdepartementet (Russland)
*Forsvarsdepartementet (Storbritannia)
*Forsvarsdepartementet (Sverige)
*Forsvarsdepartementet (Tyskland)
*Forsvarsdepartementet (USA)
*Forsvarsdepartementet (Israel)
*Forsvarsministeriet (Danmark)
Hyperion (bok)

***Hyperion*** er en science-fiction-bok av Dan Simmons. Den er første bind i en serie på fire. Boken ble tildelt Hugo-prisen i 1990.

Boken beskriver bakgrunnen og reisen til en gruppe forskjellige mennesker som blir sendt til planeten «Hyperion» for å delta på et pilegrimsferd. Boken inneholder mysterier på flere plan: Målet for pilegrimsferden er et mysterium; Hendelsene rundt reisen fremstår som mystiske, groteske og voldelige; Deltakernes motiver og hensikter er kompliserte.  Siden deltakerne på reisen erkjenner at det er sannsynlig at de kommer til å dø, og at løsningen av mysteriet kan hjelpe dem til å overleve, bestemmer de seg for å fortelle sin sanne historie til hverandre.  Boken består av en overoverordnet rammefortelling og syv historier fortalt av deltakerne på reisen, med hver sin litterære stemme.  Det viser seg at deltakerne har vært sentrale figurer i historiens utvikling, ofte uten at de har vist om det selv. Selv om deltakerne ikke kjente hverandre fra før, tvinnes historiene sammen på dette viktige øyeblikket i historien.

Boken kan leses på mange ulike plan. Forfatteren tematiserer religion, teknologi, vold uten ondskap, meningen med livet, religion og individuelle valg, vår kontroll over historisk utvikling, foreldrenes kjærlighet for sitt barn, poetens skaperkraft, kunstig intelligens og moral, ødeleggelse som kilde for skapelse, og ikke minst selve fortellingen og dets forhold til både sannhet og til historien. Fortellingene som fortelles skaper historie og virkelighet, ved at de hjelper oss til om fortolke våre erfaringer.  Forfatteren bruker mange litterærere og kulturelle referanser fra kriminallitteraturen, science fiction, poesi fra romantikken og amerikanske filmer.
Mountain and Arctic Warfare Cadre (Storbritannia)

**Mountain and Arctic Warfare Cadre** er en spesialstyrke i det britiske marineinfanteriet. Medlemmene er spesialister innen fjellklatring, oppklaring og overlevelse i arktisk klima. I fredstid driver styrken hovedsakelig opplæring av andre marineinfanterister, men i krig inngår den som en ekstra oppklaringsavdeling i 3 Commando Brigade, marineinfanteriets hovedforband.

Styrkens historie går tilbake til 1950-årene da det ble opprettet en spesialgruppe (*Cliff Assault Wing*) for ekspertise innen amfibiske angrep mot kystklipper. Gruppen begynte sin trening i Wales og Skottland, men etterhvert også i Østerrike, Canada og Norge. Gruppen deltok på sin første store øvelse i Norge i oktober 1962. I 1970 ble navnet endret til Mountain and Arctic Warfare Cadre og standkvarter flyttet til Stonehouse kaserne i Plymouth.
FD

**FD** kan bety:
* Forsvarsdepartementet (Norge)
* Forsvarsdepartementet (Sverige)
* Finansdepartementet (Norge)
* Finansdepartementet (Sverige)
* Fiskeridepartementet
Norsk Journalistlag Oslo

**Norsk Journalistlag i Oslo (NJ Oslo)**, tidligere *Oslo Journalistklubb (OJ)*, ble stiftet i 1894 under navnet *Kristiania Journalistklub*.

NJ Oslo er i dag et lokallag av Norsk Journalistlag (NJ) og var med på å etablere NJ sammen med åtte andre lokale journalistklubber i 1946. NJ Oslo er NJs eldste og største lokallag med over  medlemmer.

Lokallaget er et bindeledd mellom klubber i de ulike mediehusene og et møtested for alle journalister og mediefolk i hovedstaden. Formålet er å «ivareta medlemmenes økonomiske, sosiale, faglige og ideelle interesser». 

NJ Oslo arrangerer flere ganger i året debatter, kurs og sosiale aktiviteter for medlemmer, samt erfaringsutveksling mellom tillitsvalgte. 

Styret består av medlemmer fra ulike mediehus. Leder fra 2024 er Espen Moe Breivik fra *[[VG]]*.

## Ledere

* Torvald Bernhoft (1894–1895)
* O. Christofersen (1895–1899)
* A. Krefting Hansen, etter hans død Gudbr. Mellbye (1899–1900)
* Hans Brekke (1900–1902)
* Per Wendelbo (1902–1905)
* O. Christofersen (1905–1906) 
* T. Tellander (1906–1907)
* P. Wilh. Schmidt (1907–1908)
* J. Aars Johanssen (1908–1909)
* Thom. Vetlesen (1909–1910)
* Per Wendelbo (1910–1911)
* Ove Mossin (1911–1913)
* Per Wendelbo (1913–1914)
* Jens B. Fraas (1914–1915)
* Per Wendelbo (1915–1916)
* Th. Pryser (1916–1918)
* Sigvard Andreas Friid (1918–1919)
* Toralv Øksnevad, i hans fravær Eivind Thon (1919–1920)
* Chr. S. Brochmann (1920–1921)
* Vilhelm Tvedt (1921–1923)
* Harald Torp (1923–1924)
* Sigurd Konstad (1924–1925)
* Axel Skagen (1926–1928)
* Hans P. Lødrup (1928–1931)
* Olaf Wilhelm Erichsen (1931–1934)
* Peder Chr. Andersen (1934–?)
* Marianne Ruud (2000–2002)
* Karin Johanne Wetlesen (2002–2004)
* Martin Riber Sparre (2010–2013)
* Rolf Johansen (2013–2015)
* Baard Zakariassen (2015–2017)
* Kristjan Molstad (2017–2019)
* Jathushiga Bridget Raja (2019–2020)
* Anette Hobson (2020–2022)
* Eirik Løkkemoen Bjerklund (2022–2024)
* Espen Moe Breivik (2024–)

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*  Oslo Journalistklubb 
*
OED

Forkortelsen **OED** brukes i flere betydninger:
* Olje- og energidepartementet
* Oxford English Dictionary
UD

**UD** har flere betydninger:

* Utenriksdepartementet (Norge)
* Utenriksdepartementet (USA)
* Utrikesdepartementet
* University of Dallas i Texas
* University of Dublin i Irland
* United Distillers, et britisk selskap
* United Devices, et amerikansk selskap
* Hex'Air, et fransk flyselskap med IATA-flyselskapskode UD
PU

**PU** har flere betydninger.

*Politiets utlendingsenhet
*Psykisk utviklingshemning

**Pu** kan være:

*Det kjemiske symbolet til Plutonium
*Fylket Pu i byprefekturet Linfen i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina
ABM

**ABM** har flere betydninger:

* ABM-institusjon
* ABM-utvikling
* ABM Industries
* Anti-ballistisk missil
* IATA-flyplasskode for Bamaga Injinoo Airport i Australia
SNO

**SNO** kan vise til:

* Statens naturoppsyn - norsk, statlig myndighet som har til oppgave å ivareta nasjonale miljøverdier og forebygge miljøkriminalitet.
* Stiftelsen norsk okkupasjonshistorie‎ - videreføring av INO, en norsk organisasjon for tidligere medlemmer av Nasjonal Samling og andre med spesiell interesse for okkupasjonshistorien.
DA

**DA** kan vise til:

* Da (Dazhou) – et fylke i byprefekturet Dazhou i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina
* DA – IATA-koden for flyselskapet Air Georgia
* DA – forkortelse for Domstoladministrasjonen
* DA – forkortelse for ansvarlig selskap med delt ansvar
* DA – forkortelse for *Double Action* eller spennavtrekk på et skytevåpen
* DA – forkortelse for Demokratischer Aufbruch, et østtysk politisk parti 
* DA – forkortelse for Dansk Arbejdsgiverforening
* da. – forkortelse for Dekar – 1000 m².
Trondhjems Journalistforening

**Trondhjems Journalistforening** (TJ) ble stiftet i 1902 under navnet *Trondhjems Journalistklub* og fikk dagens navn i 1903.

TJ er i dag et lokallag i Norsk Journalistlag og omfatter Sør-Trøndelag fylke. TJ var blant de ni lokale presseforeningene som deltok i etableringen av Norsk Journalistlag i 1946. Fram til da fungerte TJ som egen organisasjon for pressefolk i Trondheim.

TJ har 360 medlemmer og er et av NJs største lokallag, og etter stiftelsesdato NJs nest eldste lokallag. Lokallagets formål er å «ivareta medlemmenes økonomiske, sosiale, faglige og ideelle interesser, samt fremme gode kollegiale forhold».

## Referanser


## Litteratur
* 

* 

## Eksterne lenker
* Trondhjems Journalistforening
OD

**OD**, **Od** og **od** har flere betydninger og kan være vise til: 

* Od, skikkelse i den norrøne mytologien
* Oljedirektoratet
* One Direction, et britisk-irsk pop-/boyband
* Operasjon Dagsverk
* Order of Distinction, Utmerkelsesordenen, en jamaikansk orden 
* Overdose
RevPAR

**RevPAR** brukes som nøkkeltall innen hotellindustrien.

Det er en forkortelse for det engelske begrepet **Rev**enue **P**er **A**vailable **R**oom (no.: Omsetning per tilgjengelig rom).
Dette betyr at omsetningen deles på totalt antall *tilgjengelige* rom, og gir en god pekepinn på hvor dyktige ledelsen er til å konvertere tilgjengelige rom til omsetning.
Jón Sigurðsson

**Jón Sigurðsson** (1811–1879) var leder for den islandske selvstendighetsbevegelsen på 1800-tallet. Han regnes som selve arkitekten for det uavhengige Islands styringssystem.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Jón Sigurðsson ble født i Hrafnseyri, nær Arnarfjörður, vest på Island, som sønn av presten Sigurður Jónsson. Han reiste til København i 1833 for å studere historie ved universitetet der. 

Etter hvert fikk han arbeid ved Den arnamagnæanske samlingen, som på den tiden omfattet manuskriptene til de islandske ættesagaene. Han ble ekspert på islandske ættesagaer og på islandsk historie. Han tok aldri noen universitetseksamen, siden islandsk politikk opptok stadig mer av tiden hans.

Jón Sigurðsson giftet seg med sin kusine, Ingibjörg Einarsdóttir, og de bosatte seg i København, der hjemmet deres ble et senter for alle islendinger i byen.

### Engasjement for islandsk selvstyre
Han dro til Island hvert år, 29 ganger i alt, for å lede møtene i Alltinget, som på den tiden var et rådgivende organ for den danske regjeringen og kongen. De danske myndighetene tok etter hvert hensyn til Jón Sigurðssons veltalende måte å fremme islandske interesser på, og i 1874 fikk Island et begrenset selvstyre i innenrikssaker.

Han døde den 7. desember 1879 i København, i en alder av 68 år.

## Ihukommelse, heder
Fødselsdagen hans, 17. juni, er Islands nasjonaldag.

Jón Sigurðsson blir ofte omtalt som president, siden han var preses i det islandske litterære selskapet *(Hið íslenzka bókmenntafélag)* i en årrekke. 

Han er avbildet på den islandske 500&nbsp;krónur-seddelen, og han er blitt hedret med frimerke på hundreårsdagen for fødsel og død, og på 150-årsdagen for fødselen, samt ved opprettelsen av den islandske republikken (på den 133. fødselsdagen hans).

Den 17. juni 1961 fikk Island sin første gullmynt til minne om 150-års dagen for Jon Sigurdssons fødsel, 500 kronur og gullvekt 8,06 gram, samme vekt som den norske 5 Sps/20 kroner utgitt i 1874 og 75. Samme vekt hadde også de andre nordiske land for sine store gullmynter fra den tiden. ( 124 stk/1 kg ) E.

## Referanser


## Kilder
* К. Maurer. *Zur politischen Geschichte Islands*. Leipzig, 1880.

## Eksterne lenker
* Jónshús (på islandsk)
* Hið íslenzka bókmenntafélag (på engelsk)
Veli Saarinen

**Veli Saarinen** (født 16. september 1902, død 12. oktober 1969) var en finsk langrennsløper. Han var med på å dominere internasjonal langrennssport på 1920- og 30-tallet.

## Meritter
### OL
* St. Moritz 1928: 4.-plass på 18&nbsp;km
* Lake Placid 1932: **Gull** på 50&nbsp;km, bronse på 18&nbsp;km
### VM
* Lahtis 1926: Bronse på 50&nbsp;km
* Zakopane 1929: **Gull** på 18&nbsp;km, sølv på 50&nbsp;km
* Oslo 1930: 5.-plass på 18&nbsp;km, 6.-plass på 50&nbsp;km
* Innsbruck 1933: 4.-plass på 18&nbsp;km, **gull** på 50&nbsp;km
* Sollofteå 1934: sølv på 18&nbsp;km, **gull** på 4 x 10&nbsp;km stafett

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Troppevatnet

**Troppevatnet** er en innsjø i Strand i Rogaland. Frem til 2019 gikk kommunegrensen mellom Strand og Forsand gjennom innsjøen.

## Litt om området
For å komme til Troppevatnet må man ta til venstre etter å ha gått opp Neverdalsskaret på stien til Preikestolen. På vei opp til Preikestolen kan innsjøen ses på motsatt side av Neverdalen. 

Innsjøen er omkranset av fjellene Urhaugen på nordøstre side, Løknuten på sørvestre side, og Troppeknuten på sørøstre side. Innsjøen har sitt utløp i en bekk som renner gjennom Neverdalen. Via noen mindre innsjøer og tjern renner denne bekken til slutt ut i Lysefjorden, noen hundre meter innenfor Skitvika.

## Historie
Troppevatnet ble i sin tid vurdert tatt med i et kraftutbyggingsprosjekt i Jørpelandsvassdraget, men NVE gikk i 2005 i mot overføring av Troppevatnet på grunn av store negative konsekvenser for allmenne interesser.

## Om navnet
Den offisielle skrivemåten er Troppevatnet, men navnet uttales som regel Troppavatnet av lokalbefolkningen. Navnet kommer av at vannet ligger i et område hvor terrenget *trapper* seg.

## Referanser
White City

**White City** er et område i distriktet Hammersmith and Fulham i London, England. Det utgjør den nordvestlige delen av Shepherd's Bush. Det er dominert av kommunale boliger i vest og moderne kommersielle og akademiske bygninger i øst. Her ligger det nyutviklede Television Centre (tidligere BBC Television Centre), BBC White City (et kollektivt navn på en rekke bygninger tilhørende BBC), og Loftus Road, hjemmebanen til både fotballklubben Queens Park Rangers og rubgyklubben London Wasps Rugby Union.

## Historie
Det området som nå kalles White City var dyrket landbruksområde fram til 1908 da det ble benyttet som området til en stor fransk-britisk utstilling. Under planleggingen av utstillingen ble London på kort varsel tildelt OL i 1908, og det ble bestemt å bygge et idrettsstadion i utkanten av området. Stadionet fikk navnet White City Stadium. I 1909 ble det arrangert Imperial International Exhibition og året etter, i 1910, den japansk-britiske utstilling. De to siste utstillingene som ble arrangert før utbruddet av den første verdenskrig var den latinsk-britiske utstilling (1912) og den anglo-amerikanske utstilling. I løpet av denne perioden før krigen ble stedet kjent som «Great White City» grunnet hvite, marmorkledde utstillingspaviljongene på området.

I dag er White City mest kjent for at BBC har sitt administrative hovedkvarter der.

I området ligger White City undergrunnsstasjon. Stasjonen ble åpnet i 1947, og den erstattet den tidligere stasjonen Wood Lane. Wood Lane lå i nærheten av White City Stadium, og ble åpnet i 1908, omtrent samtidig med stadionet.

## Bilder

Fil:BBC Television Centre.JPG|BBC Television Centre.
Fil:Westfield1.jpg|Utkastet til jernbanestasjonen i Shepherd's Bush; nå åpnet.
Fil:BBC New Media Village04.jpg| BBC White City ved stedet til Olympic Stadium
Fil:Shepherdsbushbbc.jpg| BBC Television Centre, sett fra undergrunnsstasjonen 



## Referanser


## Eksterne lenker
* White City, Local Agenda 21
* Wood Lane T-bane-stasjon, Subterranea Britannica
Narvesenprisen

**Narvesenprisen** var en norsk pris for journalistikk, etablert av kioskselskapet Narvesen. Den var lenge ansett som den høysthengende journalistikkprisen i Norge.

Etter en debatt om habiliteten knyttet til en pris med et kommersielt selskap som   «fadder», valgte presseorganisasjonene å etablere en ny pris, «Den store journalistprisen», som har blitt delt ut hvert år siden 1991. Den store journalistprisen overtok også etter Hirschfeldprisen.

Prismottakerne fra 1954 til siste året den ble utgitt 1990 er:
 
* 1990: Hans-Wilhelm Steinfeld, NRK.
* 1989: Tor-Erik Røberg-Larsen og Per Ellingsen, Arbeiderbladet.
* 1988: Dagmar Loe, NRK.
* 1987: Per A. Christiansen, Aftenposten.
* 1986: Veslemøy Kjendsli, NRK-P2.
* 1985: Kjell Øvre Helland, Bergens Tidende.
* 1984: Knut Fjeld, Elverum.
* 1983: Kjell Gjerseth, frilans (Klassekampen).
* 1982: Redaksjonen i Vårt Land.
* 1981: Erling Borgen, NRK, og John O. Egeland, Dagbladet.
* 1980: Arne Skouen, Dagbladet.
* 1979: Rolf M. Aagaard, Aftenposten.
* 1978: Hans Melien, Adresseavisen.
* 1977: Terje Gammelsrud, Hverdag (Sinnets Helse). 
* 1976: Berit Eriksen, frilans, Oslo.
* 1975: Rolf W. Thanem og Geir Tønset, Adresseavisen.
* 1974: Gerd Benneche, Dagbladet.
* 1973: Ellen Auensen, Morgenbladet, og Gunnar Filseth, Aftenposten.
* 1972: Redaksjonen i Fædrelandsvennen.
* 1971: Asbjørn Larsen, NRK, og Lars Sigurd Sunnanå, Aftenposten.
* 1970: Sverre Mitsem, Tønsbergs Blad.
* 1969: Kai Otto Hansen, Bergens Arbeiderblad.
* 1968: Arve Solstad, Dagbladet, og Per Egil Hegge, Aftenposten.
* 1967: Richard Herrmann, NRK-London.
* 1966: Arne H. Halvorsen, Stavanger Aftenblad.
* 1965: Erik Bye, NRK.
* 1964: Einar Eriksen, Bergens Tidende.
* 1963: Arne Hestenes, Dagbladet.
* 1962: Gidske Anderson, Arbeiderbladet, og Odd Hagen, Oppland Arbeiderblad.
* 1961: Jacob R. Kuhnle, Morgenavisen.
* 1960: P. Chr. Andersen og Henning Sinding-Larsen, Aftenposten.
* 1959: Terje Baalsrud, NH&ST.
* 1958: Henry Imsland, Stavanger Aftenblad.
* 1957: Jorunn Johnsen, Aftenposten.
* 1956: Asbjørn Barlaup, VG.
* 1955: Gösta Hammarlund, Dagbladet.
* 1954: Anders Buraas, Arbeiderbladet.

## Referanser
Shaoshan

**Shaoshan** (kinesisk: 韶山, pinyin: *Sháoshān*) er et byfylke i Xiangtan byprefektur i den kinesiske provinsen Hunan. 

Det er mest kjent som fødestedet til Mao Zedong, grunnleggeren av Folkerepublikken Kina. Under kulturrevolusjonen ble området besøkt av tusener hver dag; senere har turisttilstrømningen dabbet av, skjønt det også etter den var et av målene for «rød turisme» i Kina. Senere tok denne turismen seg opp betraktelig, og virksomheten rundt denne turismen er klart største hovednæringsvei for folk i selve Maos fødekommune, Shaoshan.

Shaoshans borgere har gjort det meste ut av sin berømte sønn, og Shaoshan er også opphavsstedet for *Maos familierestaurant*, en populær restaurantkjede som har utbredelse i mange byer i Kina.

Byfylket har (2005) en befolkning på 100&nbsp;000, hvorav alle bortsett fra 16&nbsp;000 er bønder.

## Administrative enheter
Shaoshan består av to storkommuner og fire kommuner:
* Storkommunen Qingxi (&#28165;&#28330;&#37806;)
* Storkommunen Yintian (&#37504;&#30000;&#37806;)
* Kommunen Ruyi (&#22914;&#24847;&#37129;)
* Kommunen Shaoshan (&#38902;&#23665;&#37129;)
* Kommunen Yanglin (&#26954;&#26519;&#37129;)
* Kommunen Daping (&#22823;&#22378;&#37129;)
* Kommunen Yintian (&#37504;&#30000;&#37129;)
* Kommunen Yongyi (&#27704;&#32681;&#37129;)

## Eksterne lenker
* 
* Offisielt websted – på forenklet kinesisk
* Shaoshan - auf Maos Spuren
Nordlandsposten

***Nordlandsposten*** var en dagsavis som ble utgitt i Bodø i Nordland.

## Historie
Avisa kom ut med sin første utgave 1. oktober 1862 under navnet *Nordlands Amtstidende* som ukeavis og var Bodøs første avis. Avisa ble startet av boktrykker Foss fra Trondhjem og ble i starten trykket i Strandgården. Etter noen måneders drift ble avisen og trykkeriet kjøpt opp av de lokale forretningsmennene Jens Cornelius Koch, Vilhelm Bernhard Jentoft og Christian Albrigt Jakhelln.

Fra 1881 ble avisa utgitt to ganger i uka. I 1886 ble navnet endret til *Nordlandsposten* i forbindelse med salg av avisa til lokale forretningsfolk og håndverkere.

27. mai 1940 ble avisas lokaler bombet av tyske fly. Avisa var Bodøs største fram til 1990 da konkurrenten Nordlands Framtid overtok. I 1995 ble Harstad Tidende-gruppen avisas største eier.

10. desember 2001 ble eierne av Nordlands Framtid og Nordlandsposten, henholdsvis A-pressen og Harstad Tidende-gruppen enige om å starte en ny avis i Bodø som skulle erstatte de to tidligere konkurrentene.

Nordlandsposten kom ut med siste utgave lørdag 16. februar 2002, mens den nye avisa, Avisa Nordland, kom med sin første utgave mandag 18. februar 2002.

## Referanser


## Litteratur
*