Tartuffe

**Tartuffe** (originaltittel: *Tartuffe, ou l'Imposteur* «Tartuffe eller bedrageren») er hovedpersonen i en komedie i fem akter av den franske forfatteren Molière. Ordet «Tartuffe» brukes i dag i betydningen «skinnhellig hykler». 

Hele stykket er skrevet i aleksandrinere. 

Stykket er gjendiktet til norsk av Halldis Moren Vesaas.

## Bakgrunn
På 1660-tallet var det vanlig at velstående franske familier hadde en sjelesørger, en *directeur de conscience*, som overvåket at familiens livsførsel var from nok. Etter hvert ble det avslørt hvordan slike hadde misbrukt sin posisjon grovt. Tartuffe er en slik skinnhellig *directeur* hos den troskyldige Orgon og lurer ham trill rundt. Våren 1664 ble stykket, som da var halvferdig med bare tre akter, satt opp for Ludvig 14.s hoff i Versailles, men det vakte oppstyr, og *les dévots* («de fromme») tvang kong Ludvig til å forby det. Først i 1667 ble det gjenoppsatt, da i en moderat versjon i fem akter med navnet *L'imposteur* («Bedrageren»). Hovedpersonen het ikke Tartuffe, og var denne gang kledd i sivilt antrekk, ikke som en geistlig. I 1669 lyktes det omsider Molière å sette opp den endelige versjon av *Tartuffe*, som viste seg å bli en overveldende suksess. Kongens støtte underveis hadde vært uvurderlig, hvilket forklarer stykkets sluttscene som ble kritisert allerede da, med en *[[deus ex machina]]*, fyrsten som sørger for en lykkelig slutt. Men raseriet mot hoffklikken som hadde sabotert stykket hans, slapp ikke taket i Molière, som skrev et nesten samtidig skuespill, *Don Juan eller steingjesten* i 1665, som en beskrivelse av de blaserte, aristokratiske svirebrødrene som preget datidens hoffkretser, og som hans Don Juan er én av.

## Handling
Tartuffe er en skinnhellig bedrager som lurer til seg penger ved å fremstille seg som from, og at alt han ønsker, er å tjene Gud. Han lurer seg inn i en familie ved å sjarmere faren med sin påtatt edle væremåte, og lurer til seg både huset og datteren. Men familien får tilbake sin eiendom, og bedrageren Tartuffe straffes.

### Akt I  – Familiedistriden
Madame Pernelle skjeller ut sin familie. Hun hevder at Tartuffe er en edel mann som andre bør høre på. Hun forlater deretter hjemmet sitt og kommer ikke tilbake under stykkets gang. Orgon som tidligere har lovet bort sin datter Marianes hånd til Valére, bryter nå dette løftet for å gifte henne bort til Tartuffe isteden.

;Scene 1
Vi blir introdusert til Madame Pernelle, Flipote, Elmire, Mariane, Dorine, Damis og Cléante. Madame Pernelle uttrykker voldsom kritikk av barnebarna sine, Mariane og Damis, sin svigerdatter Elmire og hennes bror Cléante. Hun lovpriser kvalitetene til en mann som kalles Tartuffe, en stakkar mann som er tatt imot av Orgon, sønnen hennes, og blitt hans sjelesørger. Resten av familien anklager Tartuffe for hykleri.

;Scene 2
Kammertjeneren Dorine beskriver godtroenheten til Orgon i møte med Tartuffe.

;Scene 3
Elmire annonserer den snarlige returen til familiefaren. Damis ber Cléante presse Orgon til å holde løftet sitt om å gi Marianes hånd til Valère.

;Scene 4
Orgon kommer tilbake fra reise. Han avbryter Cléante som hilser på ham for å spørre Dorine om helsen til Tartuffe. Han bryr seg ikke om sin egen kone, selv om også hun har vært syk.

;Scene 5
Orgon forteller Cléante om sitt møte med Tartuffe. Hans svoger forsøker å overbevise han om at Tartuffe kun later som at han er from, men forgjeves. Cléante forsvarer Mariane og Valère, dog uten suksess, fordi Orgon har tenkt ut en annen skjebne for sin datter.

### Akt II  – En jentes underkastelse, en kammertjeners opprør
I den andre akten blir vi nærmere kjent med kjæresteparet. Mariane er rasende over sin fars beslutning og vurderer å ta sitt eget liv.

;Scene 1
Orgon påtvinger datteren sin til å gifte seg med Tartuffe, selv om han allerede har lovet å gifte henne bort til Valère. Marianne blir lamslått og målløs. 

;Scene 2
Dorine overhører samtalen. Forarget, forsøker hun å overbevise Orgon om å skifte mening gjennom ironi og provokasjon. Dorines hånlige kommentarer vekker kun sinne hos Orgon. 

;Scene 3
Dorine forsøker å overbevise Mariane til å nekte ekteskapet med Tartuffe. Den unge jenta nøler med å utfordre autoriteten til sin far. Kammertjeneren overtaler henne ved å skape et humoristisk bilde av det livet som venter henne dersom hun gifter seg med Tartuffe. 

;Scene 4
Valère, bekymret, spør Mariane om hun virkelig skal gifte seg med Tartuffe, noe hun bekrefter. Han tror at Mariane følger ordrene til sin far av fri vilje og beskylder henne for å ikke elske ham. Turtelduene krangler: begge hevder at de ikke lenger har følelser for den andre. Dorine griper til slutt inn og forsoner dem. Hun overtaler dem til å søke hjelp hos Elmire. 

### Akt III  – Tartuffe viser sitt sanne ansikt
Først i tredje akt gjør Tartuffe entré, enda han har stått i handlingens sentrum fra starten. Orgon lar seg trollbinde av denne påståtte gudfryktige mannen, og lover ham sin datters hånd og halvparten av sin eiendom.

;Scene 1
Rasende mot Tartuffe, vil Damis bekjempe den falske hengivne. Dorine holder ham tilbake med vanskeligheter, og overtaler ham til at det er bedre å la Elmire handle.

;Scene 2
Tartuffe vises på scenen for første gang. Han later som om han blir sjokkert av antrekket til Dorine, og hun håner ham. Tartuffe vil gå, men kammertjeneren stopper ham ved å fortelle at Elmire vil snakke med ham. 

;Scene 3
Elmire møter Tartuffe for å få ham til å oppgi sine planer med Mariane. Men samtalen tar en uventet vending: Tartuffe erklærer sin kjærlighet for Elmire. Hun blir først overrasket, men bruker hans begjær til å oppfordre ham til å gi opp Mariane. 

;Scene 4
Damis, som har hørt alt, dukker opp og truer med å avsløre Tartuffes handlinger til sin far, til tross for Elmires motstand. 

;Scene 5
Orgon kommer inn, og Damis forteller ham at Tartuffe har forsøkt å forføre Elmire. Sistnevnte (Elmire) finner denne erklæringen unyttig og ufølsom, og hun trekker seg tilbake. 

;Scene 6
Orgon utspørrer Tartuffe, som erklærer seg som verdens største synder, samtidig som han later som at han ikke forstår hva Damis snakker om. Orgon kan ikke tro at en så ydmyk mann kan være skyldig: han beskylder Damis for å lyve, kjefter og bortviser han fra huset. 

;Scene 7
Opprørt bestemmer Orgon seg for å fremskynde ekteskapet mellom Mariane og Tartuffe, som han vil gi alle eiendelene sine til. 

### Akt IV  – Elmires felle
Elmire avslører bedrageriet og åpner sin manns øyne. Dette skjer likevel for sent, og gavebrevet er allerede underskrevet.

;Scene 1
Cléante forsøker å overtale Tartuffe til å gi avkall på rikdommen til Orgon, forsone far og sønn, og forlate huset. Den fromme (Tartuffe) nekter å gjøre så med hyklerske unnskyldninger.

;Scene 2
Veldig kort ;Scene der Dorine overtaler Cléante til å forsvare Marianes sak overfor Orgon. 

;Scene 3
Orgon kommer med ekteskapskontrakten. Mariane trygler ham om å ikke tvinge henne til å gifte seg med den falske fromme. Noe familiefaren motsetter seg. Elmire lover å avsløre Tartuffes bedrageri. Hun foreslår å innlede en samtale med Tartuffe hvor hun får ham erklære sin kjærlighet til henne nok en gang. Hennes mann går med på denne planen. 

;Scene 4
Elmire får Orgon til å gjemme seg under et bord. 

;Scene 5
Orgon, som har gjemt seg under bordet, hører kjærlighetserklæringen fra Tartuffe til sin kone, som later som hun elsker ham tilbake. Men Orgon avbryter ikke samtalen, så Tartuffe ber om bevis på Elmires kjærlighet, med andre ord et kjødelig forhold. Elmire forsøker å få ham ut av veien, og som siste utvei sender hun ham ut for å sjekke at ingen står i fare for å overraske dem. 

;Scene 6
Orgon, som endelig ser Tartuffe som den hykleren han er, kommer ut av sitt gjemmested og er sønderknust av denne avsløringen. 

;Scene 7
Orgon konfronterer Tartuffe. Han vil kaste ham ut av huset, men den fromme nekter: siden Orgon har gitt ham sine eiendeler, er også huset i hans eie. 

;Scene 8
Orgon forteller sin kone om gaven til Mariane og Tartuffe og bekymrer seg over et skrin som han har overlatt til forræderen. 

### Akt V  – Forræderens straff
Stykket slutter lykkelig ved at Tartuffe arresteres på oppdrag fra kongen, og Mariane får endelig sin elskede Valère. Kongen prises i siste ;Scene med ordene: «*hans godhet priser jeg, og alt hva den jeg skylder*», en frase antagelig rettet til Molières støtte, kong Ludvig.

;Scene 1
Orgon forklarer til Cléante hva skrinet inneholder: dokumentene til en venn som gjorde opprør mot kongen. Orgon risikerer altså å bli utpekt som medskyldig.

;Scene 2
Damis er rasende og vil slåss med Tartuffe. Cléante forsøker å fraråde ham fra det.

;Scene 3
Madame Pernelle kommer på scenen og spør hva som skjer. Hun nekter å tro på hykleriet til Tartuffe. Sønnen hennes (Orgon) gjør et mislykket forsøk på å overbevise henne.

;Scene 4
En namsmann kommer for å fortelle Orgon at han må forlate huset sitt ved daggry neste dag.

;Scene 5
Madame Pernelle oppdager til slutt den ekte personligheten til Tartuffe.

;Scene 6
Valère kunngjør at Tartuffe har gitt skrinet med den inkriminerende informasjonen til kongen. Han anbefaler Orgon å flykte og tilbyr å skaffe ham et kjøretøy og penger. 

;Siste scene 
Tartuffe ankommer med en kongelig offiser for å arrestere Orgon. Men i en siste vending er det Tartuffe som blir arrestert av offiseren, fordi kongen erkjente ham som en notorisk svindler. Orgon blir benådet av kongen. Familien forsoner seg med hverandre og familien lover å endelig gi Marianes hånd til Valère. 

## Karakterer
* **Madame Pernelle**
* **Orgon**, Madame Pernelles sønn
* **Elmire**, Orgons hustru
* **Mariane**, Orgons datter
* **Damis**, Orgons sønn
* **Valère**, Marianes forlovede
* **Cléante**, Orgons svoger, bror til Elmire
* **Tartuffe**, hykleren
* **Dorine**, Marianes kammertjener
* **Monsieur Loyal**, en fogd (*sergent royal*)
* **En offiser**
* **Flipote**, Madame Pernelles tjenestepike (stum rolle)

## Referanser


## Litteratur
* 
* Alving, Hjalmar. *Inledning och förklaring* (1960); Moliére *Tartuffe* Stockholm, Svenska bokförlaget Bonniers.