Matrikkelgård

**Matrikkelgård** er en fast enhet i matrikkelen, det offentlige registeret over grunneiendom. Hver matrikkelgård har et gårdsnummer. En matrikkelgård  omfatter vanligvis flere gårdsbruk, altså driftsenheter, som har egne bruksnumre. Gårds- og bruksnumrene utgjør til sammen eiendommens matrikkeladresse.

Inndelingen i *gårder* ble tidlig tatt i bruk som ordningssystem for tinglysning av rettsstiftelser i jordeiendom. Matrikkelgården hadde imidlertid ikke nødvendigvis sammenheng med et bestemt historisk gårdsbruk.  

Andreas Holmsen viser blant flere eksempler til at Austrheim med 11 bruk bare er ett gårdsnummer, mens Mundal i samme herred (Balestrand) har ett nummer for hver av sine to «tungarder». Slike matrikkelgårder kunne derfor eksistere som rene papirenheter. Grunnen var at en offisiell inndeling måtte være fast. Uten varighet kunne den ikke stå som et effektivt ordningssystem for myndigheter og rettsvesen.

Ved revisjon av matrikkelen kunne det skje at inndelingen i gårdsnumrene ble justert i samsvar med aktuell bruk. For eksempel kunne man ved nyrydninger tildele et utskilt område et nytt gårdsnummer. Som oftest ble imidlertid gårdsnumrene beholdt av hensyn til kontinuiteten.

Eiendomsregistrering i Norge skulle opprinnelig tjene som grunnlag for utskrivning og inndriving av skatt. Magnus Lagabøtes landslov av 1274 taler om fast eiendom som skattegrunnlag. Det antas at myndighetene hadde opptegnelser av matrikkelenheter lokalt, av historikere kalt *jordtakster*, som grunnlag for skatteinnkrevningen.

Skattematrikkelen fra 1647 var ikke egentlig en matrikkel, men har fått sitt navn fordi den inneholdt mange av de senere matrikkel-elementene, særlig opplysninger om eiere og skyld (jordleieavgift).

Landkommisjonen av 1661 ble opprettet i Christiania for å registrere all eiendom i Norge i en *[[jordebok]].* Landkommisjonens jordebok ble likevel aldri til et varig register, slik den var tenkt. I stedet ble det i årene 1665–70 gjennomført et omfattende matrikuleringsarbeid i hele landet unntatt Finnmark. Resultatet av denne vurderingen og takseringen av hver enkelt skattegård var landets første virkelige matrikkel, som nedsatte den strukturen av matrikkelgårder som i all hovedsak fremdeles brukes. Et nytt matrikuleringsarbeid fra 1722 ble ikke iverksatt, og den gamle matrikkelen forble med justeringer i bruk til 1800-tallet.** I løpet av 1700-tallet ble matrikkelgårdene gradvis nummerert.

I 1818 ble det vedtatt et nytt matrikuleringsarbeid som resulterte i matrikkelen av 1838. Den bygget på den gamle inndelingen i matrikkelgårder, men ga dem en ny nummerering etter tinglag. I tillegg innførte den et lag med løpenumre for hver enkelt eiendom. Allerede i 1863 ble det vedtatt en større revidering av matrikkelen, og i 1886 var den matrikkelen vi fremdeles bruker klar. Man forsøkte i så stor grad som mulig å beholde matrikkelnumrene som gårdsnummer, men en del forskyvninger ble nødvendige. Løpenumrene ble bruksnummer. Senere har gårdsnumrene blitt endret i takt med kommunesammenslåinger og grensejusteringer, men gjenspeiler fremdeles i stor grad strukturen av skattegårder før matrikuleringen i 1665. 

En navnegård er det området som dekkes av ett gårdsnavn. Begrepet er skapt av historikeren Jørn Sandnes. Det kan være en udelt gård, eller en delt gård der de enkelte bruk har beholdt det samme gårdsnavnet. En navnegård kan bestå av flere matrikkelgårer.
## Referanser


## Se også
* Grunnbok
* Jordebok
* Matrikkel
* Matrikkelen
* Matrikkelen 1886
* Matrikkellova
* Navnegård