open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Blodrørsopp

**Blodrørsopp** (*Neoboletus praestigiator*) er en sopp i steinsoppfamilien (boletus). Blodrørsoppen er en rørsopp, og har dermed et mykt, svampaktig lag under hatten. Arten ble vitenskapelig beskrevet først av Friedrich Wilhelm Gottlieb Rostkovius i 1844. 

I 2013 ble blodrørsopp og andre kraftig røde steinsopper, som ildrørsopp, plassert i en egen slekt, *neoboletus*. Navnet *boletus erythropus* ble brukt fra sent 1700-tall, og er ikke lenger det vitenskapelige navnet, men det brukes i enkelte bøker. Arten har en rekke synonymer. *Boletus erythropus*, *Boletus erythropus erypthropus*, *Boletus luridus erythropus* og *Boletus erythropus junquilleus* er alle brukt for å beskrive arten.

## Kjennetegn
Blodrørsoppen har en hatt som er 5–20 cm bred. Unge varianter av blodrørsoppen er halvkuleformet, siden blir den hvelvet (altså flatere hvelving). Blodrørsoppens farge er som oftest mørkebrun, men den kan også være lysebrun, olivenbrun eller gulaktg. Selve huden er semsket eller fløyelsaktig og tørr. Rørene inne i hatten er gule, av og til med et grønnlig skjær. Rørmunningen, altså undersiden av hatten, er blodrød, derav navnet blodrørsopp. Ved trykk på undersiden blir rørlaget mørkeblått. Sporepulveret er olivenbrunt.

Stilken er 6–12 cm høy og 2–4 cm tykk. Den kan være både jevn og svakt konisk, slik at den er tykkere i bunn enn på toppen. Stilken er bar, uten krage og slire, men har små karminrøde prikker. Stilken er ellers gul.  Kjøttet blåner ved trykk eller skjæring.

## Utbredelse
Blodrørsoppen er ofte å finne i åpen løvskog i nærheten av eik og bøk og ofte på skrinn jord, eller næringsfattig barskog. Den vokser enkeltvis eller flere sammen. Den dominerer i Skandinavia og i Storbritannia. I Norge er den oftest funnet på øst- og vestkysten. 

## Spiselig?
Som rå eller utilstrekkelig varmebehandlet er blodrørsopp giftig, men skikkelig varmebehandlet regnes den som spiselig, og kan være en god matsopp.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Eurysthea

* Se Systematisk inndeling

***Eurysthea*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, slanke, brunsvarte trebukker, dekkvingene gjerne med gulbrune tegninger. Antennene er vanligvis noe lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider med en liten tann bak midten på hver side og er litt lengre enn bredt. Dekkvingene er nesten jevnbrede, med en tann i spissen. Beina er nokså lange og tynne.

## Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.

## Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Sør-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Elaphidiini J. Thomson, 1864 
******** Slekten *Eurysthea* Lacordaire, 1869
********* *[[Eurysthea antonkozlovi]]* Botero & Santos-Silva, 2017
********* *[[Eurysthea barsevskisi]]* Botero & Santos-Silva, 2017
********* *[[Eurysthea caesariata]]* (Martins, 1995)
********* *[[Eurysthea cribripennis]]* (Bates, 1885)
********* *[[Eurysthea hirca]]* (Berg, 1889)
********* *[[Eurysthea hirta]]* (Kirby, 1818)
********* *[[Eurysthea ilinizae]]* (Kirsch, 1889)
********* *[[Eurysthea koepckei]]* (Franz, 1956)
********* *[[Eurysthea lacordairei]]* (Lacordaire, 1869)
********* *[[Eurysthea latefasciata]]* (Fonseca-Gessner, 1990)
********* *[[Eurysthea llinasi]]* Taboada-Verona & Botero, 2018
********* *[[Eurysthea magnifica]]* Martins, 1985
********* *[[Eurysthea martinsi]]* (Fonseca-Gessner, 1990)
********* *[[Eurysthea nakagomei]]* Botero, Heffern & Santos-Silva, 2018
********* *[[Eurysthea nearnsi]]* Botero & Santos-Silva, 2017
********* *[[Eurysthea nicolai]]* (Aurivillius, 1908)
********* *[[Eurysthea nogueirai]]* Botero, Heffern & Santos-Silva, 2018
********* *[[Eurysthea obliqua]]* (Audinet-Serville, 1834)
********* *[[Eurysthea parva]]* Martrins & Galileo, 2013
********* *[[Eurysthea punctata]]* (Fonseca-Gessner, 1990)
********* *[[Eurysthea robertsi]]* (Fonseca-Gessner, 1990)
********* *[[Eurysthea rotundicollis]]* (Martins, 1995)
********* *[[Eurysthea sordida]]* (Erichson, 1847)
********* *[[Eurysthea squamifera]]* (Martins, 1967)
********* *[[Eurysthea subandina]]* (Fonseca-Gessner, 1990)
********* *[[Eurysthea tatianakozlovae]]* Botero & Santos-Silva, 2017</small
## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, amerikanske arter

## Eksterne lenker
* Bildegalleri
* 
*
Cleistimum

* Se Systematisk inndeling

***Cleistimum*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

## Utseende
Obriini er små til middelsstore, avlange, lyst brunlige til svarte trebukker. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider, dekkvingene er parallellsidige.

## Utbredelse
Arten lever i Queensland, Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Obriini Mulsant, 1839
******** Slekten *Cleistimum* Thomson, 1878
********* *[[Cleistimum venatum]]* Thomson, 1878

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden 
* Cerambycidae.org - Obriini

## Eksterne lenker
* Bildegalleri, Gamle verden
* 
*
Sydney (Nova Scotia)

**Sydney** (mi'kmaq: Cibou) er et tettsted og en tidligere by i provinsen Nova Scotia i Canada. Sydney ligger på Cape Breton-øyas østkyst, på østsiden av Sydney River.

## Historie
Sydney ble grunnlagt av britene i 1785, fikk bystatus i 1904 og mistet bystatusen i 1995. Sydney var hovedstad i Cape Breton-kolonien til 1820, da kolonien ble slått sammen med resten av Nova Scotia, og hovedstaden ble flyttet til Halifax.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Merionoedopsis

* Se Systematisk inndeling

***Merionoedopsis*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, avlange, mørke trebukker, gjerne med noe metallisk glans. Kroppen er relativt lite sklerotisert (myk). Dekkvingene spriker noe i den bakre delen, men er ikke forkortede som hos mange andre Molorchini. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, dekkvingene nesten parallellsidige, men sprikende ved sømmen. Bakbeina er ganske lange med klubbeformede lår.

## Levevis
Larvene utvikler seg i død ved, gjerne tynne greiner. De voksne billene er aktive om dagen og besøker gjerne blomster for å ete pollen.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Molorchini Mulsant, 1873
******** Slekten *Merionoedopsis* Gounelle, 1911
********* *[[Merionoedopsis aeneiventris]]* Gounelle, 1911
********* *[[Merionoedopsis brevipennis]]* Melzer, 1935
********* *[[Merionoedopsis zamalloae]]* Clarke, 2015

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
* 
*
Leptoxenus

* Se Systematisk inndeling

***Leptoxenus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Små (oftest mindre enn 10 millimeter), spinkle, brunlige trebukker. Antennene er betydelig lengre enn kroppen, i alle fall hos hannene. Pronotum er smalere enn dekkvingene, mer eller mindre tønneformet med en liten tann på hver side. Dekkvingene er jevnbrede med avrundet spiss, beina spinkle.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Laos, Vietnam, Taiwan, det sørlige Kina).

## Systematisk inndeling
Disse slektene blir ofte plassert i Xystrocerini.

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Methiini J. Thomson, 1860
******** Slekten *Leptoxenus* Bates, 1877 
********* *[[Leptoxenus bimaculatus]]* (Matsushita, 1933)
********* *[[Leptoxenus ibidiiformis]]* Bates, 1877
********* *[[Leptoxenus ligneus]]* Holzschuh, 2007
********* *[[Leptoxenus ornaticollis]]* Gressitt & Rondon, 1970
********* *[[Leptoxenus ramosanus]]* Holzschuh, 2007

## Kilder
* Liste over slektene (Xystrocerini)
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
*
Aphatum

* Se Systematisk inndeling

***Aphatum*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En ganske liten, blank, spinkel, brun trebukk. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er mye lengre enn bredt, tønneformet uten pigger langs kanten. Dekkvingene er parallellsidige med en liten spiss bakerst, beina nokså lange.

## Utbredelse
Arten lever i nordlige og sentrale deler av Brasil.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Ibidionini J. Thomson, 1860
******** Understammen Compsina Martins, 1970
********* Slekten *Aphatum* Bates, 1870
********** *[[Aphatum rufulum]]* (White, 1855)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 
* Bildegalleri 

## Eksterne lenker
*
Hypoeschrus

* Se Systematisk inndeling

***Hypoeschrus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore (12-25 millimeter), avlange, blanke, brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet, uten tenner på sidene. Dekkvingene er lange og jevnbrede, gjerne med lengdefurer, beina forholdsvis korte.

## Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Afrika.

## Systematisk inndeling

Oemini blir ofte slått sammen med Xystrocerini.

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Oemini Pascoe, 1869  
******** Slekten *Hypoeschrus* Thomson, 1864
********* Underslekten *Hypoeschrus* (i snever forstand)
********** *[[Hypoeschrus abyssinicus]]* Jordan, 1894
********** *[[Hypoeschrus acme]]* (Jordan, 1903)
********** *[[Hypoeschrus aenescens]]* Aurivillius, 1908
********** *[[Hypoeschrus clermonti]]* Lepesme & Breuning, 1956
********** *[[Hypoeschrus ferreirae]]* Lepesme & Breuning, 1955
********** *[[Hypoeschrus strigosus]]* (Gyllenhal, 1817)
********** *[[Hypoeschrus ugandensis]]* Lepesme & Breuning, 1955
********* Underslekten *[[Tibestia]]* Peyerimhoff, 1936  
********** *[[Hypoeschrus dallonii]]* Peyerimhoff, 1936

## Kilder
* Cerambycidae.org - Oemina
* Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden 

## Eksterne lenker
* 
*
Ford Edge

**Ford Edge** (2006–) er en mellomstor SUV fra den amerikanske bilprodusenten Ford.

Den første generasjonen hadde bensinmotoren *Ecotec*, men ble ikke solgt i Norge. Den ble bygd i byen Oakville, Ontario, Canada. **HySeries** var en hybridbil med elektrisk såvel som hydrogenbasert drift. Den ble brukt i Quantum of Solace.

Den andre generasjonen ble solgt i Norge fra 2017, som storebror til  Ford Kuga. Den kom kun med *Duratorq* dieselmotor og firehjulsdrift. Rimeligste modell kostet i 2017 litt over  kroner.
## Bilder

2011 Ford Edge -- 09-28-2011.jpg|2006–14
Ford Edge - Mondial de l'Automobile de Paris 2014 - 005.jpg|2015–
Ford Edge Facelift Genf 2018.jpg|2019 Edge


## Referanser
Yasuhide Miyazaki

**Yasuhide Miyazaki** er en japansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1984-1990.

Han ble nummer 46 av 50 deltakere i VM i skiflyging både i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986 og Oberstdorf i 1988. I ski-VM i Oberstdorf i 1987 kom han på 56. plass i storbakken og 60. plass i normalbakken. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1985/86 og 1987/88, og fikk sammenlagtplasseringene 65 og 44. Miyazakis beste rennresultat i verdenscupen var 18. plass i normalbakken i Sapporo 25. januar 1986 - bare de 15 beste fikk verdenscuppoeng på den tida. Hans kanskje beste resultat i et internasjonalt renn på høyt nivå var 11.-plassen i normalbakken i prøve-OL i Calgary 28. november 1986.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ford Kuga

**Ford Kuga** (2008–) er en liten SUV fra den amerikanske bilprodusenten Ford.

Første utgave (2008–12) ble bygd i Saarlouis i Tyskland og solgt ny i Norge. Den kunne fås med  firehjulsdrift fra svenske Haldex.

Andre utgave (C520, 2012–) kom med Ford's eget system for firehjulsdrift, og ble i Norge solgt fra kroner 375 000 og opp. Produksjon ble lagt til  Russland, Kina og Spania, samt USA, der den ble solgt som **Ford Escape**.

I 2017 fikk Kugaen et utseende som lignet mer på den nye Ford Edge.  Utstyrsnivåene har vært Trend, Titanium og sportslige ST.
## Bilder

Ford Kuga 20090811 front.JPG | 2008–12
Ford Kuga - Mondial de l'Automobile de Paris 2012 - 003.jpg | 2012–16
2017 Ford Kuga ST-Line X TDCi 4x4 Automatic 2.0 Front.jpg | 2017–19
Ford Kuga (third generation) PHEV IMG 3684.jpg | 2019–


## Referanser
Codonocera phoenix

***Codonocera phoenix*** er en art i slekten *[[Codonocera]]*. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger *[[Catalogue of Life]]*: - og detaljene gis etter *WoRMS*-databasen.

* Rekke: krepsdyr (Crustacea) -  arter Brünnich, 1772
** **Klasse [[muslingkreps]] ([[Ostracoda]])** - 4 ordener,  arter Latreille, 1802
*** Familie Leguminocythereididae - 2 arter
**** *Slekt [[Leguminocythereis]]*
*** Orden Palaeocopida - 1 art
**** Familie Punciidae
***** *Slekt [[Puncia]]* N. de B. Hornibrook, 1949
*** **Underklasse [[Myodocopa]]**  Sars, 1866
**** Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
***** Underorden Myodocopina Sars, 1866
****** Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
******* Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
******** *Slekt [[Codonocera]]* Brady, 1902
********* *[[Codonocera cruenta]]* Brady, 1902 
********* *[[Codonocera crueta]]* Brady, 1902 
********* *[[Codonocera cuspidata]]* Kornicker, 1986
********* *[[Codonocera elongata]]* Poulsen, 1962
********* *[[Codonocera goniacantha]]* Mueller, 1906 
********* *[[Codonocera mortenseni]]* Poulsen, 1962
********* *[[Codonocera penicillum]]* Mueller, 1906
********* **Codonocera phoenix** Kornicker, 1992 
********* *[[Codonocera polygonia]]* Mueller, 1906
********* *[[Codonocera pusilla]]* Mueller, 1906
********* *[[Codonocera stellifera]]* Claus, 1873
********* *[[Codonocera suensoni]]* Poulsen, 1962
********* *[[Codonocera weberi]]* Mueller, 1906

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Manabu Nikaidō

**Manabu Nikaidō** (japansk: *二階堂学*) (født 6. juni 1966) er en japansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1986-1994.

I universiaden (studentlekene) i Štrbské Pleso i 1987 ble han nummer 22 i normalbakken og 25 i storbakken, begge av 27 deltakere. I VM i skiflyging i Vikersund i 1990 kom han på 45. plass. Samme år ble han japansk mester i stor bakke. Han ble nummer 34 i normalbakken i ski-VM i Val di Fiemme (Predazzo) i 1991. Nikaidō deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1989/90 og 1990/91, og fikk 48. og 44. plass sammenlagt. I verdenscupen ble han nummer 64 sammenlagt i 1988/89 og nummer 60 i 1989/90. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 14. plass i storbakken i Sapporo 18. desember 1988.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Epacroplon

* Se Systematisk inndeling

***Epacroplon*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså små, spinkle, blanke, mørkt brunlige trebukker. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er nesten sylindrisk (ganske svakt tønneformet), dekkvingene er jevnbrede og ender i spiss tann. De er mønstret i svart, rødbrunt og gulhvitt. Beina er nokså lange.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil, Paraguay, Argentina og Bolivia)

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Hexoplonini Martins, 2006
******** Slekten *Epacroplon* Martins, 1962
********* *[[Epacroplon armatipes]]* (Martins, 1962)
********* *[[Epacroplon cruciatum]]* (Aurivillius, 1899)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri
* 
*
Eburiola

* Se Systematisk inndeling

***Eburiola*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

## Utseende
En middelsstor, avlang, lyst brunlig trebukk, hver dekkvinge med to par avlange, kremgule flekker. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet, omtrent så langt som bredt. Dekkvingene er jevnbrede og litt avskåret bak, bakkroppsspissen stikker vanligvis litt ut bak dem. Beina er ganske lange og tynne, med slanke, røde lår.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Jamaica og Den dominikanske republikk.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Heteropsini Lacordaire, 1869
******** Slekten *Eburiola* Thomson, 1864
********* *[[Eburiola geminata]]* (Fabricius, 1787)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
*
Ildrørsopp

**Ildrørsopp** (*Suillellus luridus*) er en sopp i steinsoppfamilien (boletus). Ildrørsopp er en rørsopp, og har dermed et mykt, svampaktig lag under hatten. Arten ble vitenskapelig beskrevet først av Jacob Christian Schäffer i 1774, men har siden blitt rekategorisert. William Murrill plasserte den i gruppen *suillellus*. Synonymet *Boletus luridus* brukes også.

## Kjennetegn
Fruktlegemets hatt kan bli mellom 5–20 cm bred. Unge eksemplarer er halvkuleformet, men blir etterhvert hvelvet. Fargen på hatthuden er som oftest oransjebrun til mørkebrun, men kan i visse tilfeller være olivenbrun. Hatthuden kjennes semsket eller fløyelsaktig og tørr, men oppleves klebrig i fuktig vær. Rørlaget under hatten er gult straks etter gjennomskjæring, av og til med et grønnlig skjær. Sett fra undersiden er rørlaget rødbrunt og det anløper blått ved trykk. Sporepulveret er olivenbrunt.

Stilken blir mellom 5–12 cm i høyden og 2–5 cm tykk. Den kan være rett eller den kan være tykkere i bunn enn på øverst. Stilken er bar, uten krage og slire, men har årenett. Årenettet er den enkleste måten å skille mellom ildrørsopp og blodrørsopp. Steinsopper kan minne i fasongen, men de har et hvitt årenett, ikke svart, og rørlaget dens er beige til olivenbrunt.

## Utbredelse
Ildrørsoppen er ofte å finne i rik løvskog i nærheten av eik og bøk og ofte på kalkholdig jord. Den er godt representert i Sverige (særlig på Gotland), i Danmark, i Storbritannia og i Slovenia og nordlige Kroatia. Den finnes også i Baltikum, i Spania, i Sentral-Europa og i Mexico i mindre grad. I Norge er den sjelden, men den er observert ved Oslofjorden. 

## Spiselig?
I rå tilstand, eller uten tilstrekkelig varmebehandling, er ildrørsopp giftig, men etter minst 10-15 minutters sterk varmebehandling regnes den som spiselig, og kan være en god matsopp. Noen kan reagere ved inntak sammen med alkohol.
## Bildegalleri

Fil:2011-05-07 Boletus luridus Schaeff 145447.jpg|Nettmønstret stilk
Fil:BOLETUS LURIDUS (6083996312).jpg|Anløper blått
Fil:Boletus luridus (29794260820).jpg|Fasongen minner om steinsopp

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Flornes stasjon

**Flornes stasjon** var en jernbanestasjon på Meråkerbanen, i Stjørdal kommune. Stasjonen het først Floren, så Flora fra 1921 og Flornes fra 1924. I 1966 ble stasjonen nedgradert til stoppested og i 1971 til holdeplass. Holdeplassen mistet persontrafikken 23. mai 1993 og ble nedlagt 13. juni samme år.

Stasjonsbygningen ble tegnet av Peter Andreas Blix her som ellers på strekningen. Den ble solgt i 1991 og brukes som bedehus.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Stratone

* Se Systematisk inndeling

***Stratone*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså små, brede, blanke, gulbrune eller svarte trebukker. Antennene er tynne, svarte og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet, bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede, beina nokså korte med tykke lår.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, fra Fransk Guyana i nord til Paraguay i sør.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Heteropsini Lacordaire, 1869
******** Slekten *Stratone* Thomson, 1864
********* *[[Stratone aurantia]]* Galileo & Martins, 1992
********* *[[Stratone rufotestacea]]* Thomson, 1864
********* *[[Stratone transversale]]* (Chevrolat, 1862)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
*
Skoger stasjon

**Skoger stasjon** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i Drammen kommune. Stasjonen åpnet i 1881 med strekningen fra Drammen til Larvik. Før 1894 var navnet *Skouger*, og stasjonens posisjon tilsvarte 63,05 km. Stasjonen ble fjernstyrt i 1970 og ubemannet i 1971, og mistet persontrafikken i 1973. Strekningen forbi Skoger fikk dobbeltspor i 1995, og Skoger stasjon ble formelt nedlagt i 2001. Det er blokkpost ved Skoger.

Skoger hadde en stasjonsbygning for mellomstasjon av 2. klasse, i likhet med Adal og Stokke. Den ble tegnet av Balthazar Lange. Stasjonsbygningen ble revet i 1989 og godshuset i 1984.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Stanislav Osjtsjepkov

**Stanislav Osjtsjepkov** (russisk: *Станислав Ощепков*) (født 21. mars 1989 i Perm) er en russisk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 2006-2012.

I junior-VM i Štrbské Pleso i 2009 ble han nummer 30 i det individuelle rennet og var på Russlands lag som kom på 15. plass av 18 lag i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Planica i 2010 greide han ikke å kvalifisere seg til den individuelle konkurransen; i lagkonkurransen ble hans russiske lag nummer 9 og nest sist. Osjtsjepkov konkurrerte hovedsakelig i kontinentalcupen, der hans beste sammenlagtplassering var 67. plass i sommer-kontinentalcupen 2010. Beste individuelle resultat i kontinentalcupen var 7. plass i storbakken i Almaty 25. september 2010. Hans eneste tellende resultat i individuelle renn i verdenscupen var 43. plass i Willingen 6. februar 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Galleberg stasjon

**Galleberg stasjon** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i tidligere Sande kommune (nå Holmestrand kommune) i Vestfold. Stasjonen åpnet i 1881 med strekningen fra Drammen til Larvik. I 1970 ble stasjonen nedgradert til holdeplass. Den mistet persontrafikken i 1973 og ble nedlagt i 1978. Strekningen der Galleberg stasjon lå (mellom Bergsenga og Holm), ble nedlagt og erstattet med en ny dobbeltsporstrekning i 2001. På den nye strekningen finnes Galleberg kryssingsspor på posisjon 68,14&nbsp;km.

Galleberg hadde en stasjonsbygning for mellomstasjon av 4. klasse, i likhet med Barkåker, Råstad, Jåberg og Bjørkedal. Den ble tegnet av Balthazar Lange. Stasjonsbygningen er solgt. Stasjonen hadde også et godshus. Stasjonsbygning og godshus står ennå og brukes til henholdsvis boligformål og atelier/kontor.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Smørstein stoppested

**Smørstein stoppested** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i Holmestrand kommune i Vestfold. Bogen holdeplass åpnet den 16. juni 1921 og endret navn til Smørstein den 15. desember samme år, samtidig som holdeplassen ble oppgradert til stoppested. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass igjen den 1. juli 1958. Holdeplassen mistet persontrafikken i 1973 og ble nedlagt den 28. mai 1978.

Stasjonsbygningen som stod her, er revet.

Den 18. august 1918 gikk et større ras sør for der holdeplassen senere ble anlagt. Etter det ble traseen lagt om, og Smørstein jernbanetunnel åpnet den 21. mai 1921. Hele traseen forbi Smørstein gikk ut av bruk i oktober 2016, fire uker før den nye dobbeltsporstrekningen gjennom Holmestrandsporten ble tatt i bruk.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Vintervollen

**Vintervollen** er ei grend i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger på østsida av Tamasjokkvatnet. Like nord for Vintervollen ligger fjellknausen Hompen, hvor den eldste bergarten som er funnet i Norge, kalt Jarfjordgneis, ble oppdaget i 1990.

Fylkesvei 8860 passerer gjennom Vintervollen, og her står den vestre sperrebommen for vinterstenging av veien over til Grense Jakobselv. Avstanden til Kirkenes er rundt 30 kilometer.

## Referanser
Holm stasjon

**Holm stasjon** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i tidligere Sande kommune i Vestfold. Holm stoppested åpnet den 1. juli 1884, knapt tre år etter strekningen fra Drammen til Larvik. Stoppestedet ble oppgradert til stasjon i 1941 og nedgradert til stoppested igjen i 1969 og til holdeplass i 1971. Holdeplassen mistet persontrafikken i 1973 og ble nedlagt den 28. mai 1978. Linjetraseen forbi Holm ble lagt om i 2001, da en ny dobbeltsporstrekning ble åpnet og førte jernbanen utenfor tettstedet. På den nye strekningen finnes Holm kryssingsspor ved posisjon 76,75 km.

Holm hadde først en billettkiosk som er revet. En senere stasjonsbygning skal være revet ca. 1980.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
Codonocera cuspidata

***Codonocera cuspidata*** er en art i slekten *[[Codonocera]]*. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger *[[Catalogue of Life]]*: - og detaljene gis etter *WoRMS*-databasen.

* Rekke: krepsdyr (Crustacea) -  arter Brünnich, 1772
** **Klasse [[muslingkreps]] ([[Ostracoda]])** - 4 ordener,  arter Latreille, 1802
*** Familie Leguminocythereididae - 2 arter
**** *Slekt [[Leguminocythereis]]*
*** Orden Palaeocopida - 1 art
**** Familie Punciidae
***** *Slekt [[Puncia]]* N. de B. Hornibrook, 1949
*** **Underklasse [[Myodocopa]]**  Sars, 1866
**** Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
***** Underorden Myodocopina Sars, 1866
****** Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
******* Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
******** *Slekt [[Codonocera]]* Brady, 1902
********* *[[Codonocera cruenta]]* Brady, 1902 
********* *[[Codonocera crueta]]* Brady, 1902 
********* **Codonocera cuspidata** Kornicker, 1986
********* *[[Codonocera elongata]]* Poulsen, 1962
********* *[[Codonocera goniacantha]]* Mueller, 1906 
********* *[[Codonocera mortenseni]]* Poulsen, 1962
********* *[[Codonocera penicillum]]* Mueller, 1906
********* *[[Codonocera phoenix]]* Kornicker, 1992 
********* *[[Codonocera polygonia]]* Mueller, 1906
********* *[[Codonocera pusilla]]* Mueller, 1906
********* *[[Codonocera stellifera]]* Claus, 1873
********* *[[Codonocera suensoni]]* Poulsen, 1962
********* *[[Codonocera weberi]]* Mueller, 1906

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jåberg stasjon

**Jåberg stasjon** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i Sandefjord kommune i Vestfold. Joberg stoppested åpnet i 1881 med strekningen fra Drammen til Larvik. Navnet ble skrevet *Jaaberg* fra 1894 og *Jåberg* fra 1921. Stoppestedet ble oppgradert til stasjon i 1910 og nedgradert til stoppested igjen i 1966 og til holdeplass i 1969. Holdeplassen ble nedlagt den 28. mai 1978.

Jåberg hadde en stasjonsbygning for mellomstasjon av 4. klasse, i likhet med Galleberg, Barkåker, Råstad  og Bjørkedal. Den ble tegnet av Balthazar Lange. Stasjonsbygningen ble revet i 1991.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Rico Parpan

**Rico Parpan** (født 14. april 1979 i St. Moritz) er en sveitsisk tidligere skihopper som representerte Skiclub Alpina St. Moritz. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1993-2001.

Parpan deltok i junior-VM 1995, 1996 og 1997, med 31. plass i Gällivare i 1995 som beste individuelle resultat. I VM i skiflyging i Oberstdorf i 1998 ble han sist av 45 deltakere. Bare to ganger tok han poeng i verdenscupen - 23.-plassen i storbakken i Sapporo 23. januar 1999 og 27.-plassen i storbakken i Oberhof 12. desember 1998 ga 74. plass sammenlagt sesongen 1998/99. Det meste av tida konkurrerte han i kontinentalcupen, der 92. plass i 1998/99 var hans beste sammenlagtplassering. Hans beste rennresultat i kontinentalcupen var 5. plass i storbakken i Courchevel 10. mars 1999.

Plasseringer i junior-VM:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Adal stasjon

**Adal stasjon** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i Horten kommune i Vestfold. Før 1894 het den Augedal. Stasjonen åpnet i 1881 med strekningen fra Drammen til Larvik. Stasjonen ble nedgradert til stoppested i 1960 og holdeplass i 1965. Holdeplassen mistet persontrafikken i 1973 og ble nedlagt i 1978.

Adal stasjon hadde en stasjonsbygning for mellomstasjon av 2. klasse, i likhet med Skoger og Stokke. Den ble tegnet av Balthazar Lange. Stasjonsbygningen ble revet i 1991. Stasjonen lå på østsiden av jernbanelinjen nord for planovergangen med fylkesvei 665.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Mihai Bâră

**Mihai Bâră** (1929–2021) var en rumensk skiutøver og -trener.

I 1947 ble han nasjonalmester for juniorer og i 1948 nasjonalmester for militærpersonell i alpinski. Han deltok i utfor (i St Moritz i 1948 og i Oslo i 1952), slalåm og storslalåm (i Oslo i 1952) og har vunnet nasjonalmesterskapet 17 ganger. I internasjonale stevner vant han 21 ganger. 

I 1951 ble han verdensmester i Universiaden i spesialslalåm. 

Han studerte ved Idrettshøyskolen i București og senere rettsvitenskap ved Universitetet i București.

Hans kone, Magdalena Marotineanu-Bâră, ble seniormester i alpinski da hun var 16 år gammel. Hun vant 24 nasjonalmesterskaper, og deltok i vinter-OL i Cortina d'Ampezzo i 1956.

Deres sønn, som også heter Mihai, var også skiutøver og deltok for Romania under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i alpine grener. Sønnen er kunstmaler og bosatt i Andorra.

## Bøker
* *Statui de zăpadă*

## Æresbevisninger
* *Maestru emerit al sportului* («fortjent idrettsmester»)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Osebakken stoppested

**Osebakken stoppested** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen og Bratsbergbanen i Porsgrunn kommune i Telemark. Den åpnet som holdeplass 9. april 1883 og ble oppgradert til stoppested i juni samme år. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1964, og holdeplassen ble nedlagt i 1978.

En billettkiosk på stedet ble revet i 1985.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
Viksfjord stoppested

**Viksfjord stoppsted** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i Tjølling (nå Larvik) kommune i Vestfold. Stoppested åpnet i 1904 under navnet Østby, men endret navn til Viksfjord i 1914. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1971, og denne ble nedlagt i 1978.

Det ser ut til at ekspedisjonen fant sted fra en vokterbolig i begynnelsen, før Viksfjord fikk egen ekspedisjonsbygning (av samme type som ved Holm) i 1952. Bygningen ble revet i 1984.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Bjørkedal stasjon

**Bjørkedal stasjon** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i Porsgrunn kommune i Telemark. Den åpnet i 1882 med strekningen Larvik–Skien. Navnet var *Birkedalen* i begynnelsen, så Bjørkedalen fra 1894 og Bjørkedal fra 1921. Stasjonen ble nedgradert til stoppested i 1925 og holdeplass i 1965. Holdeplassen mistet persontrafikken i 1973 og ble nedlagt i 1978.

Stasjonsanlegget ble tegnet av Balthazar Lange og representerer banens mellomstasjon av 4. klasse, i likhet med stasjonene Galleberg, Barkåker, Jåberg og Råstad. Bygningene er solgt.

Høsten 2018 åpnet den nye traséen med dobbeltspor på Vestfoldbanen på strekningen Farriseidet – Porsgrunn langs E18. Banestrekningen hvor Bjørkedal stasjon ligger ble da lagt ned og skinnegangen er fjernet.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Flyt

**Flyt** kan ha flere betydnigner:

*Dataflyt
*Flytgiring, en metode for å bytte gir med en usynkronisert girkasse uten å bruke clutch
*Flyt (psykologi), et psykologisk begrep som betegner en tilstand der man blir så oppslukt av en aktivitet at man glemmer tid og sted
*Flyt (selskap), norsk utsteder av AutoPASS
*Fri Flyt (flere betydninger)
**Fri Flyt (musikkgruppe) (1993-2001), norsk folkemusikkgruppe
**Fri Flyt (magasin), norskspråklig sportsmagasin etablert 1998

## Se også
* Float
Codonocera goniacantha

***Codonocera goniacantha*** er en art i slekten *[[Codonocera]]*. Den slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger *[[Catalogue of Life]]*: - og detaljene gis etter *WoRMS*-databasen.

* Rekke: krepsdyr (Crustacea) -  arter Brünnich, 1772
** **Klasse [[muslingkreps]] ([[Ostracoda]])** - 4 ordener,  arter Latreille, 1802
*** Familie Leguminocythereididae - 2 arter
**** *Slekt [[Leguminocythereis]]*
*** Orden Palaeocopida - 1 art
**** Familie Punciidae
***** *Slekt [[Puncia]]* N. de B. Hornibrook, 1949
*** **Underklasse [[Myodocopa]]**  Sars, 1866
**** Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
***** Underorden Myodocopina Sars, 1866
****** Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
******* Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
******** *Slekt [[Codonocera]]* Brady, 1902
********* *[[Codonocera cruenta]]* Brady, 1902 
********* *[[Codonocera crueta]]* Brady, 1902 
********* *[[Codonocera cuspidata]]* Kornicker, 1986
********* *[[Codonocera elongata]]* Poulsen, 1962
********* **Codonocera goniacantha** Mueller, 1906 
********* *[[Codonocera mortenseni]]* Poulsen, 1962
********* *[[Codonocera penicillum]]* Mueller, 1906
********* *[[Codonocera phoenix]]* Kornicker, 1992 
********* *[[Codonocera polygonia]]* Mueller, 1906
********* *[[Codonocera pusilla]]* Mueller, 1906
********* *[[Codonocera stellifera]]* Claus, 1873
********* *[[Codonocera suensoni]]* Poulsen, 1962
********* *[[Codonocera weberi]]* Mueller, 1906

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bøle stoppested

**Bøle stoppested** var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen og Bratsbergbanen i Skien kommune i Telemark. *Bøhle* holdeplass åpnet i september 1883. Holdeplassen ble oppgradert til stoppested i februar 1884, og fra april samme år ble navnet skrevet *Bøle*. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1933, og denne ble nedlagt i 1978.

En billettkiosk som stod på stedet, er revet.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
Follestad stoppested

**Follestad stoppested** var en jernbanestasjon på Bratsbergbanen i Skien kommune i Telemark — langs en strekning som i dag regnes til Vestfoldbanen. Etter at de to banene ble sammenkoblet, ble stoppestedet anlagt mellom Eikonrød og den nye stasjonen på Nylende i Skien, altså nord for forgreningspunktet og dermed ikke på den gamle traseen ned til Skien G. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1962. Denne mistet persontrafikken i 1986 og ble nedlagt i 1988.

Stasjonsbygningen ble opprinnelig oppført som tomannsbolig og ombygget for jernbaneformål. Den er siden solgt.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Auguste Adenauer

**Auguste («Gussie») Amalie Julie Adenauer**, (født Zinsser 7. desember 1895 i Köln, død 3. mars 1948 i Rhöndorf) var Konrad Adenauers andre hustru.

## Liv og virke

### Bakgrunn
Gussie Adenauer ble født som den eldste av døtrene til dermatolog og høgskoleprofessor Ferdinand Zinsser (1865-1952) og Wilhelmine Zinsser, født Tourelle (1870-1952). Den 40 år gamle enkemannen Konrad Adenauer kjente den 19 år yngre datteren i familien Zinsser fra nabolaget i Köln. 

Interessen for natur og musikk brakte henne og Konrad Adenauer, sammen. Før bryllupet 25. september 1919, konverterte den protestantiske Gussie Zinsser til katolisismen.

### Familieliv, krigstid og sykdom
Paret fikk fem barn. Ferdinand ble født 4. juni 1920, men døde kun fire dager senere. Sønnen Paul ble født 18. januar 1923, døtrene Lotte og Libet kom henholdsvis 30. april 1925 og 17. mai 1928, og sønnen Georg 25. august 1931.

Da Konrad Adenauer var overborgermester arbeidet Gussie Adenauer i det katolske kvinneforbundet og med barne- og ungdomsarbeid innenfor kirken. Hun var også aktiv i partiet Zentrum og ble motarbeidet og hetset av nasjonalsosialistene. Under Det tredje rike flyttet familien til Neubabelsberg i Potsdam, men vendte tilbake til Rhöndorf i 1934, først i Löwenburgstraße 76, og fra desember 1937 det nyoppførte huset i Zennigsweg 8a.

Konrad Adenauer ble arrestert 23. august 1944, men flyktet fra Gestapo-fengselet. Gussie Adenauer ble satt under så sterkt trykk av Gestapo at hun røpet hvor Konrad Adenauer oppholdt seg. Hun opplevde deretter et nervesammenbrudd og forsøkte å ta sitt eget liv. Hun kom seg aldri helt etter de psykiske skadene. 

Historikeren Hanns Jürgen Küsters hevder at Gussie Adenauer døde av følgene av sine selvmordsforsøk. Derimot hevder historikeren Henning Köhler at Gussie Adenauer døde av blodkreft.

## Referanser
Biuro Ochrony Rządu

**Biuro Ochrony Rządu (BOR)** (Statens beskyttelsebyrå) er en polsk sivil politietat ansvarlig for beskyttelse av enkeltpersoner, bygninger og andre gjenstander som tilhører den polske presidenten, regjeringen og parlamentet, samt polske ambassader i utlandet.

## Grader og distinksjoner

* Menigkorpset:
**  *Szeregowy*, menig
**  *Starszy szeregowy*, ledende menig
* Underoffiserkorpset:
**  *Kapral*, visekorporal
**  *Plutonowy*, korporal
**  *Sierżant*, sersjant
**  *Starszy sierżant*, oversersjant
* Befalkorpset:
**  *Młodszy chorąży*, kommandersersjant
**  *Chorąży*, kommandersersjant
**  *Starszy chorąży*, kommandersersjant
* Offiserkorpset:
**  *Podporucznik*, fenrik
**  *Porucznik*, løytnant
**  *Kapitan*, kaptein
**  *Major*, major
**  *Podpułkownik*, oberstløytnant
**  *Pułkownik*, oberst
**  *Generał brygady*, brigader
**  *Generał dywizji*, generalmajor

## Referanser
Sandsværmoen stoppested

**Sandsværmoen stoppested** på Sørlandsbanen åpnet som holdeplass den 11. februar 1920 og ble oppgradert til stoppested 1.&nbsp;juli samme år. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass igjen 1. november 1970, og denne mistet persontrafikken i mai 1989 og ble nedlagt året etter.

Stasjonsbygning og privet ble tegnet av Gudmund Hoel og Niels Winge Grimnes ved NSB Arkitektkontor og oppført i 1918. Bygningene er solgt til private.

## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
Rødbrun steinsopp

**Rødbrun steinsopp** (*Boletus pinophilus*) er en sopp i steinsoppfamilien (boletus). Rødbrun steinsopp er en rørsopp, og har dermed et mykt, svampaktig lag under hatten. Arten ble vitenskapelig beskrevet først av Carlo Vittadini i 1863, men den formelle klassifikasjonen er av  Albert Pilát og Aurel Dermek fra 1973.

## Kjennetegn
Rødbrun steinsopp er nær beslektet med vanlig steinsopp (boletus edilus). Den har imidlertid en mer rødlig hatt, og hatten er gjerne litt større. Ellers er den lik steinsoppen i at den har en hvelvet til halvkuleformet hatt, en stilk med hvitt årenett øverst og et rørlag som er hvitt, så senere gult til gulgrønt, og med en stort sett gul røråpning, slik at den er gul under hatten.

## Utbredelse
Rødbrun steinsopp er nært knyttet til furu (navnet betyr «steinsopp som liker furu»), men kan også knyttes til gran og einer. Den er godt representert i Sverige (særlig i sør), i Norge, i Danmark, i Skottland, Slovenia og Tyskland. Enkelte også funnet i Spania, Tsjekkia og Mexico. I Norge er den relativt sjelden, men den er observert ved Oslofjorden.

## Spiselig?
Rødbrun steinsopp er spiselig, og svært smakfull.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gallerørsopp

**Gallerørsopp** (*Tylopilus felleus*) tilhører slekten *[[Tylopilus]]* i familien rørsopper (Boletaceae) og er eneste art i denne slekten som er funnet i Europa.  Arten ble tidligere klassifisert til slekten *[[Boletus]]*, som blant annet inkluderer steinsopp (*Boletus edulis*), som den kan forveksles med. Gallerørsopp er ikke giftig, men svært bitter og regnes derfor som uspiselig.

## Kjennetegn
Gallerørsopp har en hatt som er 5–15 cm bred. Hodet er hvelvet og tørt med finlodden hud som ung. I eldre gallerørsopp er huden glatt. Fargen er lysebrun, gråoransje eller gråbrun. Rørene er avrundet mot stilken. Rørene, og røråpningene, er først hvite, men i eldre gallerørsopp blir de rosa. Ved trykk blir rørene skittenbrune. Sporepulveret er olivenbrunt.

Stilken er 7–12 cm høy og 2–4 cm tykk. Den kan være både jevn og svakt konisk, slik at den er tykkere i bunn enn på toppen. Stilken er bar, uten krage og slire, men har små grovmaskede og brune årefelt. Stilken er hvit øverst og gulbrunt nedover. Kjøttet er hvitt, men blir svakt rødt når det skjæres i.

### Skilletegn fra steinsopp
Gallerørsopp har klart grovmasket olivenbrunt årenett, mens steinsopp har finmasket hvitt årnenett. Gammel gallerørsopp er rosa under hatten, mens steinsopp som oftest er hvit eller gul til gulgrønn. Presser man under hatten på gallerørsopp, blir den skittenbrun. Steinsopp skifter imidlertid ikke farge ved press. 

## Utbredelse
Gallerørsopp finnes i barskog, og er mest observert i Norge og Sverige, med noen tilfeller i Danmark og Tyskland. I Norge er den relativt sjelden, mest observert rundt Oslofjorden.

## Egenskaper
Til tross for likheten med steinsopp, er gallerørsoppen for besk til å være spiselig. Den har en markant bitter smak. Den er imidlertid ikke påvist som giftig, men den beske smaken kan ødelegge et måltid.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Tjønnås stoppested

**Tjønnås stoppested** på Sørlandsbanen er i Midt-Telemark kommune (tidligere Bø) i Telemark. Stoppestedet åpnet den 15. desember 1925 idet banen ble forlenget til Lunde. Det ble nedgradert til holdeplass i 1967, og denne mistet persontrafikken i 1999.

Stasjonsbygningen (av Veggli-typen) og privetet (av Ustaoset-typen) ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad ved NSB Arkitektkontor og oppført i 1925. Bygningene er solgt til private.

## Gallery

Tjønnås-2.jpg|Tjønnås stasjon med godshus
Tjønnås-5.jpg|Tjønnås stasjonsbygning, mars 2021
Tjønnås-4.jpg|Tjønnås stasjon, privet og uthus
Inngangsdør på Tjønnås.jpg|Inngangsdør på Tjønnås
Tjønnås.jpg|Tjønnås stoppested, med lasterampe


## Referanser


## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
Jay Rand

**Jay J. Rand, II** (født 4. mars 1950 i Lake Placid) er en amerikansk tidligere skihopper som konkurrerte internasjonalt i årene 1968-1978.

I OL i 1968 ble han nummer 35 i storbakken i Saint-Nizier og nummer 42 i normalbakken i Autrans. Han fikk 30. plass i universiaden i Rovaniemi i 1970 og ble samme år nasjonal studentmester (NCAA-mester) som representant for University of Colorado. Det ble 37. plass i VM i skiflyging i Oberstdorf 1973. Rand ble nummer 59 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1973/74. I ski-VM i Falun 1974 ble han nummer 33 i normalbakken og 52 (av 60 deltakere) i storbakken.

Etter at han la opp som skihopper, var Jay Rand i mange år sjef for hoppanlegget MacKenzie Intervale Ski Jumping Complex i Lake Placid, og deretter for Whiteface Mountain Ski Area. Han har også vært leder for New York Ski Educational Foundation og kommentert skihopping på TV-kanalen ABC. Han ble valgt inn i The American Ski Jumping Hall of Fame i 2008.

Jay Rand er svigerfar til alpinisten Andrew Weibrecht. Jays far med samme navn var også skihopper, på godt nasjonalt nivå.

## Referanser


## Eksterne lenker
*