open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Penzance

:*Penzance er også navnet på fire britiske krigsskip, se [[HMS Penzance|HMS «Penzance»]].*
----

**Penzance** (kornisk: *Pennsans*) er en havneby og et verdslig sogn i Cornwall i England. Den ligger på sørvestkysten av England, ut mot Den engelske kanal. Den er kjent som den større byen i Cornwall og derved England som ligger lengst vest. Byen ligger rundt 121&nbsp;km vest for Plymouth og 480&nbsp;km vestsørvest for London. Den ligger i ly i bukta Mount's Bay hvor byen er vendt sørøst inn mot Den engelske kanal, grenser i vest mot fiskehavnen Newlyn, i nord til det verdslige sognet Madron og i øst til sognet Ludgvan. Innenfor sognet er også byen Newlyn og landsbyene Mousehole, Paul, Gulval og Heamoor. Penzance fikk bystatus ved kongelig charter i 1614. Per 2011 hadde den en befolkning på 21 200 innbyggere.

Penlee House er et kunstgalleri og museum, som er kjent for sin samling av malerier av kunstnere fra Newlynskolen.

Stedet er mest kjent gjennom Gilbert og Sullivans stykke *[[Piratene fra Penzance]]*, der det fredelige stedet ble gjort til hjemby for sjørøvere.

## Etymologi
Penzance har den samme etymologien som en homonymisk landsby i middelalderens føydale vasallstat Léon i den historiske regionen Bretagne i dagens Frankrike, Penzé, uttalt som *Penzes* på bretonsk. Det refererer til et eldre, bretonsk ord (i all vesentlig svært likt som gammel kornisk) med betydningen «skipbrudd, vrak».

## Toponymi
Penzance (*Pennsans*), eller «hellig odde/nes» på kornisk, er en referanse til lokaliseringen av et kapell som i dag kalles for St Anthony's (Antonius), og som det er sagt har stått for over tusen år siden på en odde vest for hva som ble havnen i Penzance. Det er ingen gamle skriftlige kilder eller dokumentasjon som nevner en faktisk dedikasjon til den hellige Antonius. Det hele synes å hvile fullstendig på tradisjon og kan være grunnløs. Det eneste gjenværende objekt fra dette kapellet er en utskåret figur, nå sterkt erodert, kjent som «St Raffidy» som kan bli sett i kirkegården til sognekirken til St Mary's i nærheten av det opprinnelige stedet til det påståtte kapellet. Fram til 1930-tallet reflekterte denne historien også i valget av symbol for byen, det strenge «hellige hodet» til Johannes Døperen. Det kan fortsatt bli sett på *regalia* (myndighetssymbolene) til borgermesteren i Penzance og på flere betydningsfulle landemerker i byen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Penzance Town Council
* Penzance, *Cornwall Online*
* Penlee House Gallery
* ''The Pirates of Penzance, or The Slave of Duty'', et operastykk med mange interessante aspekter
Avarua

**Avarua** er hovedstaden på Cookøyene. Byen ligger på øya Rarotonga, som er en av de sørlige øyene i øygruppen.

## Navn
Avarua betyr «to havner».

## Historie
Byen ble vokste fram mellom de to havnene Avatiu og Tskuvaine i det tradisjonelle distriktet Te Au O Tonga nord på Rarotonga. Den ble betydningsfull etter at kristne misjonærer fra London Missionary Society etablerte seg her i 1823. Fra midten av 1800-tallet var den det religiøse og kommersielle sentrum for Cookøyene.  I 1890 ble Avarua også det politiske sentrum, da den britiske residenten etablerte seg her og fikk følge av øygruppens føderale parlament.

I 1987 ble byen ødelagt av syklonen Sally.

## Samfunn og økonomi
De to havnene byen ligger ved er begge små og utsatte, slik at større skip må ankre opp utenfor revet. Avatiu benyttes til ferdsel til og fra de andre øyene, og også av fiskebåter, mindre turistskip og lystfartøter. En oppgradert og modernisert havn med kapasitet til ta imot større skip åpnet i 2013. 

Avarua har regjeringskontorer og huser banker, handel og annen forretningsvirksomhet, men har lite turistnæring. Mange av de som arbeider i Avarua bor andre steder på Rarotonga.

Utenfor Avarua ligger den internasjonale lufthavnen Rarotonga internasjonale lufthavn. Lufthavnen ble bygget i 1974.

## Referanser
Tungindustri

**Tungindustri** er en samlebetegnelse på industri som er kapital- og arealkrevende. Dette kjennetegner også prosessindustri.

Eksempel på tungindustri er gruvedrift, metallfremstilling (stålverk, aluminiumsverk, osv.), samt kjemisk- og petrokjemisk industri.
Slaviske språk

**Slaviske språk** tilhører satemspråkene, en av to hovedgrener innen den indoeuropeiske språkfamilien. De er relativt nær beslektet med de baltiske språkene, og utgjør sammen med disse den baltoslaviske språkgruppa. De slaviske språkene tales av over 300 millioner mennesker i Øst-Europa, Balkan, Sentral-Europa og nordlige deler av Asia.

Den slaviske språkgruppen kan deles i tre hovedgrupper:

**Østslavisk*, som omfatter russisk, ukrainsk, belarusisk og ruthensk
**[[vestslaviske språk|Vestslavisk]]*, som har følgende inndeling:

**[[Sørslaviske språk|Sørslavisk]]*, som består av to hovedgrener:
**en vestlig gren, bestående av slovensk, serbisk, bosnisk og kroatisk. 
**en østlig gren, bestående av makedonsk og bulgarsk

## Historie
Alle slaviske språk stammer fra det urslaviske urspråket.

Historiske lingvister mener at urslavisk i sin tur stammer fra baltoslavisk, som også ga opphav til de baltiske språkene. Ifølge denne teorien kan «urhjemmet» (*Urheimat*) for baltoslavisk ha ligget i området omkring dagens Litauen en tid etter at det indoeuropeiske språkfellesskapet var brutt opp i forskjellige dialektområder (omkring 3000 f.Kr.). Slaviske og baltiske språk har minst 289 ord felles som kan stamme fra det hypotetiske språket. Prosessen som førte til at de slaviske og baltiske språkene brøt vekk fra hverandre har formodentlig funnet sted omkring 1000 f.Kr.; ifølge Starostins «rekalibrerte glottokronologiske» metode fant bruddet sted i 1250 f.Kr. I så fall var baltoslavisk den siste større indoeuropeiske språkgrenen som ble splittet.

## Fellestrekk

*flekterende morfologi
*bevaringen av det indoeuropeiske kasussystemet (de fleste slaviske språk har seks eller syv kasus)
*inndelingen i perfektive og imperfektive verb (aspekt)
*velutviklet konsonantsystem (særlig sibilanter)
*palatalisering
*kompliserte konsonantsammensetninger, som i det polske *«bezwzględny»*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Flertall (avstemning)

**Flertall** er regler eller prinsipper for hvordan avstemninger skal avgjøres.

De mest omtalte formene for flertall:
*Positivt flertall &mdash; et uttrykt flertall for en sak eller et vedtak
*Negativt flertall &mdash; betegnelse på flere ulike former for flertall
*Simpelt flertall &mdash; flest stemmer, men mindre enn 50&nbsp;% av de avgitte stemmer, når blanke/avholdende regnes med.
*Alminnelig flertall &mdash; når forslaget har fått mer enn halvparten av de avgitte stemmer.
*Rent flertall &mdash; om parti i valgt forsamling som har mer enn halvparten av representantene alene, uten støtte fra andre.
*Kvalifisert flertall &mdash; Strengere krav enn til alminnelig flertall. Eksempelvis 2/3, 3/4 eller 4/5.
*Absolutt flertall &mdash; en variant av «kvalifisert flertall» der det kreves tilslutning fra mer enn 50&nbsp;% av de stemmeberettigede.

## Referanser
Asgeir Dølplads

**Asgeir Dølplads** (1932–2023) var norsk skihopper, som representerte Rena Idrettslag og  Stabæk Idrettsforening. Han spilte også fotball for Stabæk.

Den 1. januar 1953 var Asgeir Dølplads første vinneren av et hopprenn i den tysk-østerrikske hoppuka da han vant rennet i Olympiabakken i Garmisch-Partenkirchen. Med hopp på 78,5 og 81 meter vant han foran østerrikeren Sepp Bradl og tyskeren Toni Brutscher. I det andre rennet i Hoppuka 1953 i Schattenbergbakken i Oberstdorf kom han på tredjeplass. I det tredje rennet i Bergiselbakken i Innsbruck tok Dølplads en annenplass og lå bare 0,5 poeng etter lederen, Sepp Bradl, før avslutningsrennet i Bischhofshofen. Der fikk han en sjuendeplass og kom på tredjeplass i hoppuka sammenlagt, etter vinneren Sepp Bradl og landsmannen Halvor Næs.

Dølplads ble nummer åtte i Lahtisspelen 1952 og nummer fire i Svenska Skidspelen i Nässjö 1955. De beste plasseringene hans i NM er en bronsemedalje i Drammen (Drafnkollen) 1956 (etter Arne Hoel, som vant, og Kjell Kopstad) og fjerdeplass i Mo i Rana (Fageråsbakken) 1957. Dølplads vant junior-NM i Brumunddal 1952. Dølplads deltok også i hovedrennet for Nord-Norge i Rognan i Saltdal i 1956. Der falt han bort fra en topplassering i Fløybakken.

Dølplads har vært aktiv i hoppmiljøet i og rundt Rena. Der har han vært en stor drivkraft i rekrutteringsarbeidet. Rena er kjent for hoppmiljøet sitt og det store hoppanlegget i Heienberget med fem hoppbakker: K15, K25, K40, K90 och K120 (der Lars Bystøl har bakkerekorden med 140 meter). Første gangen noen hoppet over 100 meter i Norge var i Renabakken.

Dølplads er svigerfar til komikeren Atle Antonsen, og han er bestefar til den profesjonelle jibbieren Thomas Dølplads.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* VG: Hopplegendens barnebarn kjemper om X Games-gull
* YouTube: Hopping fra Torvøya ca. 1956 - Jubileumsfilm Stabæk Idrætsforening 100 år 16. mars 2012
Erasmus Montanus

***Erasmus Montanus*** er en satirisk karakterkomedie om akademisk tilgjorthet skrevet av Ludvig Holberg i 1723. Stykket ble publisert først i 1731 og oppført i 1747.

## Roller
* Erasmus Montanus / Rasmus Berg, hovedperson
* Jeppe Berg, hans far
* Nille, hans mor
* Jacob, hans bror
* Lisbed, hans forlovede
* Jeronimus, hennes far
* Magdelone, hennes mor
* Per Degn, bygdens klokker
* Jesper Ridefogd
* En løytnant

## Handlingen

Hovedpersonen Rasmus Berg er en bondesønn som foreldrene har gitt en kostbar akademisk utdannelse i København. Da han kommer hjem etter studiene, er han blitt innbilsk og distanserer seg fra sin opprinnelige stand ved bl.a. å kalle seg selv *Erasmus Montanus* (Rasmus Berg på latin) og briske seg med latinske uttrykk som de ulærde i hjembygda ikke skjønner. Han vil dessuten bare «disputere» samtidig som han undervurderer nødvendigheten av praktisk arbeid. Han imponerer de ulærde ved å misbruke syllogismeformen, og "bevise" at moren er en stein, at fyll er bra og at Per Degn er en hane. Broren Jacob gjennomskuer sin lærde bror, og Erasmus blir etter hvert en smule imponert over brorens skarpsinn. Ironisk nok blir Erasmus trodd når han bevisst leker med syllogismer og bruker dem uredelig, og mistrodd når han snakker sant om jordens form og bevegelse. Uttalelsene om jordens form blir ansett som farlig kjetteri, og hans fremtidige svigerfar nekter ham å ekte datteren Lisbed, som Erasmus er forlovet med. Lisbed trygler ham om at han skal ta tilbake utsagnet om at jorden er rund, men dette vil ikke Montanus,  og situasjonen tilspisser seg.

Men så dukker det opp en virkelig studert mann, en løytnant. Han fanger Erasmus Montanus med hans egne metoder og gjør ham til soldat. Erasmus kan denne gangen ikke vri seg ut av vanskeligehetene ved retoriske knep,  og må finne seg i hardhendt behandling av en korporal. En gråtende Erasmus innser at han har misbrukt sin lærdom og brakt studeringer i vanry. Han blir tvunget til å tilbakekalle sine i bunn og grunn sanne påstander om jordens form. Bergets innbyggere triumferer, og Erasmus må tåle ydmykelsen. Situasjonen er tvetydig.

Det som dypest sett skjer, er at Erasmus innser sitt hovmod, og at studeringers rette frukt, er selverkjennelse, ikke lettvinte seire ved hjelp av retoriske knep overfor ulærde som ikke kan forsvare seg. Jf. løytnantens tale mot slutten.

## Eksterne lenker
; Skuespillteksten 
* Ludvig Holbergs Skrifter *[http://holbergsskrifter.no/holberg-public/view?docId=skuespill%2FErasmus%2FErasmus.page;toc.depth=1;brand=&chunk.id=start Erasmus Montanus Eller Rasmus Berg]* tekstkritisk og kommentert nettutgave 
* Ludvig Holberg: ''Erasmus Montanus ; med Indledning og Anmærkninger udgivet af Henrik Jæger'' (Aschehoug, 1884)
* Ludvig Holberg: ''Jeppe på Berget ; Erasmus Montanus ; Niels Klims forunderlige reise til den underjordiske verden'' (oversatt fra latin av Kjell Heggelund, 1997)

; Teateroppsetninger 
* ''Erasmus Montanus'' (programhefte, Nationaltheatret, 1996)
* ''Erasmus Montanus'' (programhefte, Sogn og Fjordane teater, 1999)
Penwith

**Penwith** (kornisk **Pennwydh**, som betyr  «Verdens ende») er en halvøy og et tidligere administrativt distrikt i Cornwall, England. Av byer finnes Penzance, St. Ives, Hayle og Land's End.  Distriktet dekket et areal på 303,56 km² og hadde et befolkningstall på 63&nbsp;924 (2002). Det ble erstattet av Cornwall Unitary Council 31. mars 2009.

Penwith har stort sett et røft kystlandskap, men også en rekke fine strender som gjør halvøya til et populært turistmål. Turisme er en viktig næringsvei, spesielt etter at gruveindustri og fisking ikke gikk nedover i lønnsomhet.

Innlandet er et mineralrikt platå, der det i mange århundrer har vært drevet gruver. Det ligger mange ruiner av gruvebygninger i landskapet. Det er gjort flere interessante arkeologiske funn fra jernalderen og romano-britisk tid.
St. Ives (Cornwall)

**St. Ives** (kornisk: *Porth Ia*, betydning «Sankt Ias vik») er en kystby og verdslig sogn i Cornwall i England. Den ligger nord for Penzance og vest for Camborne ved kysten av Det keltiske havet. Den var tidligere avhengig av fiske, men er nå først og fremst et turistmål.

Under bønnebokopprøret i 1549 var St. Ives åsted for et kjent overgrep. Den engelske *Provost Marshall* kom til byen, og inviterte borgermesteren, John Payne, til lunsj på et vertshus. På forhånd ba han borgermesteren om å sørge for at det ble reist en galge mens de spiste. Etter måltidet gikk de sammen til galgen, hvor borgermesteren ble hengt ettersom han var katolikk.

Byen ble modernisert etter at jernbanen kom i 1877. Med jernbanen fulgte også den første turismen. Mange av bygningene i sentrum er reist i siste fjerdedel av 1800-tallet.

I 1928 la kunstnerne Alfred Wallis, Ben Nicholson og Christopher Wood grunnlaget for en kunstnerkoloni som fortsatt finnes i St Ives. En avdeling av Tate Gallery åpnet i byen i 1993; Barbara Heptworths museum med en skulpturhage er underlagt galleriet.

## Referanser


## Litteratur
* Paynter, William (1928): *Old St Ives: the reminiscences of William Paynter*; red. S. Winifred Paynter. St. Ives: James Lanham

## Eksterne lenker
* 
* 
* St. Ives Town Council 
* St Ives' informasjonssenter
50000 Quaoar

**50000 Quaoar** (), tidligere gitt det midlertidige navn ****, er et klassisk kuiperlegeme (cubewano) og et transneptunsk objekt. Det ble oppdaget 5. juni 2002 av de amerikanske astronomene Chadwick A. Trujillo og Michael E. Brown på et bilde tatt 4. juni 2002. Quaoar ble sett på bilder tatt allerede i 1982, men ble da ikke ansett som en del av solsystemet. Den tidligste *[[precovery]]* er på et bilde tatt 25. mai 1954 ved Palomar Observatory.

På oppdagelsestidspunktet var Quaoar det største himmellegemet som var oppdaget i solsystemet, siden oppdagelsen av Pluto i 1930. I 2003 ble det oppdaget to objekter som er større &ndash; Eris  og Haumea; Makemake, som ble oppdaget i 2005, er sannsynligvis også større. Flere astronomer betrakter Quaoar som en dvergplanet, og den har stor nok masse til å passe inn i Den internasjonale astronomiske unions definisjon på en dvergplanet.

Kuiper-belte-objektet har anslått diameter på 989–1&nbsp;346&nbsp;km, noe som gjør den større enn Pluto sin måne Charon. 

Quaoar bruker ca. 288 år på en runde rundt Solen.

Quaoar fikk navnet sitt etter skapelsesmyten til Tongva-folket som bodde i Los Angeles området før ankomsten av spanjolene og andre europeiske nybyggere. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hjemmesiden til Quaoars oppdagere
* En artikkel om Quaoar i National Geographic
* MPCs liste over trans-neptunske objekter
«Rap» (torpedobåt fra 1873)

**«Rap»** var Norges og verdens første torpedobåt, den ble bygget ved det engelske verftet Thorneycroft. Da den ble sjøsatt var den et av verdens raskeste skip. Den ble tatt ut av marinen i 1920 og er i dag restaurert og utstilt ved Marinemuseet i Horten. Den første sjef på «Rap» var kapteinløytnant Johan Koren, og med seg hadde han et mannskap på 6 maskinkyndige.

«Rap» refereres ofte til som verdens første torpedobåt: det er bare delvis sant. «Rap» er sannsynligvis verdens første båt bygget utelukkende med torpedoer (og da *[[Harveytorpedo|slepetorpedoer]]*, og ikke *selvgående* torpedoer) som bevæpning. Flere båter bygget før «Rap» hadde også hatt torpedoer som bevæpning, uten at skipene opprinnelig var bygget for å føre dette våpenet. «Rap» førte først fra 1879 selvgående torpedoer, i det slepetorpedoene hadde vist seg uegnet som våpen. Den første britiske torpedobåten, HMS «Lightning», ble sjøsatt i 1876, og var bygget utelukkende for å føre *selvgående* torpedoer. HMS «Lightning» hadde med andre ord selvgående torpedoer 3 år før «Rap». Hvilken båt man velger å kalle verdens første torpedobåt blir derfor et definisjonsspørsmål.

## Konstruksjon
«Rap» var opprinnelig bevæpnet med slepetorpedoer, og fikk ikke konvensjonelle, selvgående torpedoer før i 1879. Slepetorpedoene førte til at «Rap», for å angripe et annet fartøy, måtte seile rett mot og på parallell kurs med fartøyet som skulle angripes, dog med en viss innbyrdes avstand mellom skipene. Tanken var at «Rap», med sin relativt høye hastighet, skulle kunne utføre dette oppdraget tilfredsstillende. Etter diverse tester og utprøvinger, kom man frem til at slepetorpedoer ikke var et godt nok våpen, og begynte å undersøke mulighetene for å føre selvgående torpedoer på «Rap».

I 1879 ble «Rap» derfor bygget om for å kunne føre selvgående torpedoer. Torpedoene ble holdt i to rammer på siden av båten, som kunne senkes ned i sjøen når torpedoen skulle avfyres. Det var kptl. Koren som designet disse bøylene.

I 1914 ble det utgitt en bok kalt «Norges Sjøforsvar 1814–1914», hvor «Rap» karakteriseres slik:
«Vor første torpedobaat fik vi allerede i 1873, nemlig «*Rap*», bygget av det engelske firma Tornycroft. Den var kun 18 m. lang, 10 ton deplacement, men gjorde til gjengjeld 15 knops fart» hvilket på den tid var «(...)ganske uhørt for et saa litet fartøi. Dens maskineri er bemerkelsesverdig i flere henseender. Den er vor marines første kompundmaskin, har den første overflatefortetter, og var den første som benyttet kunstig træk i kjelene. Maskinen indikerer ca. 100 hestekræfter ved 500 omdreininger.»

«Rap» var bygget i tre, og ble benyttet i nøytralitetsvernet under 1. verdenskrig, før hun ble lagt i endelig opplag i 1920. Hun ble overtatt av Marinemuseet i Horten i 1943.

## Referanser


## Litteratur
* C. Sparre m.fl.: *Norges Sjøforsvar 1814–1914*, Aschehoug, 1914.
* Marius Thomassen: *90 år under rent norsk orlogsflagg*, Eide forlag, 1995 (side 125).
Kroa i Bø

**Kroa i Bø** er en norsk konsertscene og studenthus tilknyttet Universitetet i Sørøst-Norge (USN), campus Bø. Studenthuset drives som en stiftelse og er basert på frivillighet. Huset består av en stor konsertscene, en bar i storsalen, en intimbar og kontorer.

I oktober 2013 sto et nytt bygg klart rett ved siden av Universitetet i Sørøst-Norge, campus Bø, og Kroa flyttet fra den gamle trailergarasjen og opp til sentrum. De nye lokalene har fått en enda større scene og et helt nytt lydanlegg i millionklassen. Scenen ved den splitter nye Kroa i Bø har en makskapasitet på 750 publikummere.

I de nye lokalene har artister og band som; Lars Vaular, Thomas Dybdahl, Skambankt, Sahg, Karpe Diem, Kvelertak og The Dogs opptrådt, og Kroa står nå ovenfor en ny epoke.

Sett i forhold til sin grisgrendte beliggenhet var den gamle Kroa både en svært kjent og mye brukt scene for norske rockeartister på turné. Den er også ofte brukt som åpningsscene for større norgesturnéer, blant annet DumDum Boys i 2006. Scenen drives i all hovedsak på frivillig basis av studenter ved Høgskolen i Sørøst-Norge, avd. Bø.

Selve huset Kroa ble innviet i 1985 i en gammel trailergarasje, mens utvalget Kro & Kultur, som har hovedansvaret for de fleste arrangement på huset, ble dannet allerede i 1971. Et stort trettiårsjubileum ble feiret i september 2001 med de da forholdsvis ukjente artistene Röyksopp, Kaizers Orchestra, Gåte, Askil Holm, Vidar Vang, Hellbillies og Odd. Kroa i Bø har også tatt imot internasjonale artister som Angélique Kidjo, Morphine, Phoenix, The Wannadies, Ash og W.A.S.P.

Band som Surferosa og Rebolt har sitt utspring fra miljøet på Kroa i Bø. Kroa i Bø ble kåret til Årets Konsertarrangør 2005 av Norsk Rockforbund.

Foruten Kro & Kultur huser scenen også utvalg som Fri Musikkens Venner Nå! (FMVN!)], Fraktal, Bø Filmklubb, Radio BiT, Åpen scene, en kafé med navn 'Kultores' og en rekke andre store og små utvalg.

## Eksterne lenker
*
MTB

**MTB** kan vise til

*Missiltorpedobåt, et lite krigsfartøy som fører missilvåpen.
*Motortorpedobåt, et lite krigsfartøy som fører torpedovåpen.
*Mountain bike, en sykkel beregnet for ferdsel i vanskelig terreng.
Å

**Å** har flere betydninger:

* Å (bokstav)
* Å (elv), en mindre, sakteflytende elv
* Å - infinitivsmerke
* Å (bok), en bok av Knut Nærum
* Ångstrøm, lengdeenhet med symbol Å

## Stedsnavn
**Å** er navnet på flere norske steder:

* Å (Åfjord), nå Årnes, tettsted i Åfjord
* Å (Lyngdal), tidligere sogn i Lyngdal
* Å (Andøy), grend i Andøy
* Å (Averøy), gard i Averøy
* Å (Hemne), gard i Heim
* Å (Gloppen) eller Aa, bygd i Gloppen
* Å (Lavangen), bygd i Lavangen
* Å (Meldal), tettsted i Orkland
* Å (Moskenes), tidligere fiskevær i Moskenes
* Å (Tokke), gard i Tokke
* Å (Senja), bygd og grunnkrets i Senja
* Aa, tidligere skrivemåte av Åg, gard i Beiarn

I Danmark, finnes en landsby med navnet Å på øya Fyn. I Sverige finnes et lite tettsted med navnet Å i Norrköping kommune, og også mange andre småsteder med navnet Å.

## Annet

* Da det verdensomspennende Unicode-tegnsettet ble vedtatt, fikk bokstaven «å» tallverdien U+00E5. Denne tallverdien ble tidligere brukt til midlertidig å slette filer i enkelte filsystemer. Siden mange dataleverandører velger å holde teknisk informasjon  hemmelig, er det vanskelig å oppgi hvilke det gjelder. I filsystemet FAT32 må tegnet U+00E5  for eksempel skrives om før det kan lagres fysisk. Videre må det føres tilbake til det opprinnelige tegnet før det kan vises i terminal eller vindu. Ulike dataleverandører har hatt ulike måter å gjøre dette på, og når dokumenter skal utveksles, fører dette til algoritmisk datatap også når backup benyttes.

## Referanser


## Se også
* Aa, alternativ form, og andre betydninger
* A∴A∴, en magisk orden stiftet av Aleister Crowley
Anne B. Ragde

**Anne Birkefeldt Ragde** (født 1957) er en norsk forfatter og tekstforfatter, oppvokst i Trondheim.

Ragde er tidligere universitetslektor i massekommunikasjon ved Universitetet i Trondheim. Hun er cand.philol. fra Universitetet i Trondheim med hovedfag i amerikansk massemediekommunikasjon. Hun debuterte som forfatter i 1986. Hun fikk sitt store gjennombrudd i 2004 med *[[Berlinerpoplene]]*. 

Ragdes bøker er genreoverskridende, både hennes skjønnlitterære romaner og særlig ungdomsbøkene grenser ofte tett opp mot thrilleren eller kriminalromanen. Hun ble blant annet kjent gjennom romanen, teateret og TV-serien *[[Berlinerpoplene]]*.

## Bibliografi

## Priser
* Brageprisen for beste ungdomsbok 2001, for *Ogsaa en ung Pige* 
* Kultur- og kirkedepartementets fagbokpris for barne- og ungdomslitteratur 2001, for *Ogsaa en ung Pige*
* Riksmålsforbundets litteraturpris 2004, for *Berlinerpoplene*
* Bokhandlerprisen 2005, for *Eremittkrepsene*
* Den norske leserprisen 2005, for *Eremittkrepsene*
* Trondheim kommunes kulturpris 2005
* Årets trønder 2006 for sine populære romaner fra Byneset
* Trøndelag fylkeskommunes kulturpris 2024

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Anne B Ragde på Forlaget Oktober
*  Anne Birkefeldt Ragde i NRK Forfatter
*  Intervju i Dagbladets Magasinet 2007
*  Anne Birkefeldt Ragde sin forfatterblogg 
*  Digitaliserte bøker av Anne B. Ragde i Nasjonalbiblioteket.
*  Om Anne B. Ragde på Aschehougs hjemmeside
Stortingets finanskomité (2001–2005)

**Finanskomitéen** er den stortingskomitéen som behandler finansielle spørsmål for Stortinget, som f.eks. tilskudd til kommuner og fylkeskommuner, skatter og avgifter, inntektspolitikk og folketrygden. Komitéen består av 20 representanter og alle stortingspartiene er representert.

## Representanter
# Siv Jensen, leder (FrP)
# Hill-Marta Solberg, første nestleder (A)
# Ingebrigt S. Sørfonn, andre nestleder (KrF)
# Steinar Bastesen, (Kp)
# Øystein Djupedal, (SV)
# Svein Flåtten, (H)
# Ranveig Frøiland, (A)
# Gjermund Hagesæter, (FrP)
# Svein Roald Hansen, (A)
# Torbjørn Hansen, (H)
# Heidi Larssen, (H)
# Morten Lund, (Sp)
# Audun Lysbakken, (SV)
# Per Erik Monsen, (FrP)
# Tore Nordtun, (A)
# Torstein Rudihagen, (A)
# Heidi Grande Røys, (SV)
# Jan Tore Sanner, (H)
# Bjørg Tørresdal, (KrF)
# May Britt Vihovde, (V)

## Se også
* Stortinget

## Eksterne lenker
* Finanskomitéen
Juan de Arrechederra

**Juan de Arrechederra** (født 20. september 1681 i Caracas i Ny-Granada, død 12. november 1751 i Lal-lo på De filippinske øyer) var Spanias generalguvernør på Filippinene fra 1745 til 1750.
## Liv og virke
### Prest
Juan de Arrechederra ble født i Caracas i det som senere ble Venezuela, men som da var del av det spanske visekongedømme Nueva Grenada (Ny-Granada). Han ble dominikanerpater og tilknyttet ordenen på Filippinene. 
### Valgt biskop av Nueva Segovia
Han ble valgt til biskop av Nueva Segovia i Ilocos Sur på det nordlige Filippinene. (Dette er senere blitt et erkebispedømme med det samme navn, men byen heter i dag Vigan City). 

**Generalguvernør:** Den 21. september 1745 ble han generalguvernør *ad interim* for de filippinske øyer, et verv han beholdt til den 20. juli (eller juni) 1750. 

Det var i Arrechederras embedsperiode at det første håndfaste forsøk på å kue Dagohoy-oppstanden på øya Bohol i Visayas ble foretatt. I 1757 sendte Arrechederra en straffeekspedisjon til Bohol under kommando av Don Pedro Lechuga. Lechuga vant noen få trefninger, men maktet ikke å knuse Dagohoys styrker. Til slutt sendte han et slags commandoraid inn i fjellene for å drepe eller ta til fange Dagohoy, hans søster Gracia, og andre ledere. De kom tilbake med uforrettet sak; de klarte ikke å trenge gjennom til Dagohoys befestede tilholdssted.

Juan de Arrechederra døde den 12. november 1751, som biskop-elekt av Nueva Segovia men uten å blitt bispeviet.

## Litteratur
* Baquillas, José Barrado. Actas del II Congreso Internacional sobre los Dominicos y el Nuevo Mundo, Salamanca, 28 de marzo-1 de abril de 1989. Volume 6 of Los Dominicos y América, 1990.
* Blair, Emma H. and Alexander Robertson. The Philippine Islands, 1493–1898, Volume XXVIII, 1905. Reproduced by Gutenberg in 2008.
* Fernandez, Doreen. Palabas: essays on Philippine theater history, 1996.
* Irving, D. R. M. Colonial counterpoint: music in early modern Manila, 2010.
* Lea, Henry Charles. The Inquisition in the Spanish Dependencies: Sicily, Naples, Sardinia, Milan, the Canaries, Mexico, Peru, New Granada, 2010.
* Storch, Tanya. Religions and missionaries around the Pacific, 1500-1900, 2006.
Instans

**Instans** eller **instansiering** kan ha flere betydninger:

* Instans (informatikk), en konkret manifestering av et objekt basert på en gitt klasse
* Et datasett som fyller en gitt beskrivelse, eksempelvis er et brev en instans av dokumentkategorien «brev»
* Rettsinstans, et sted hvor en kan få pådømt en sak
Trinitrotoluen

**Trinitrotoluen** (**TNT** eller **Trotyl**) er gulaktige, faste, organiske krystaller som er høyeksplosive og giftige, og nært uoppløselig i vann, med 0,13g/l i 20°C. TNT har et energiinnhold på 4,7 MJ per kilo, og en RE-faktor på 1. (RE står for «relative effectiveness» og er en målenhet for eksplosivers kraft som har blitt etablert med TNT som utgangspunkt.)

Ren TNT var mye brukt som militært sprengstoff på grunn av lav sensitivitet og høy lagrings-stabilitet. En blanding av TNT og ammoniumnitrat (Amatol, AN) er mye brukt som militært sprengstoff, og har høyere styrke enn ren TNT.  

Ren TNT produserer svart røyk når det detonerer. Den svarte røyken er et kjennetegn på at sprengstoffet har en negativ oksygenbalanse. Derfor blir ofte blandet med oksygenrike sprengstoffer.

TNT må ikke forveksles med dynamitt som inneholder sprengstoffet glyserolnitrat (nitroglyserin).

Det har en detonasjonshastighet på 6900 m/sek. 

## Produksjon
I industriell skala produseres TNT ved nitrering av toluen med en blanding av konsentrert salpetersyre og svovelsyre i tre steg:

# Først produseres *mononitrotoluen*, 
# deretter *dinitrotoluen* og 
# til slutt *trinitrotoluen*.

Salpetersyren forbrukes fullstendig i denne prosessen, mens svovelsyren konsentreres opp på nytt og resirkuleres. I laboratoriet kan TNT produseres i en forenklet to-stegs prosess.

## Historie
Trinitrotoluen ble fremstilt for første gang i 1863 av den tyske kjemikeren Julius Wilbrand. Til å begynne med ble det bare brukt som fargestoff. I 1891 oppdaget den tyske kjemikeren Carl Häussermann at stoffet egnet seg som sprengstoff. På grunn av den lave sensitiviteten ble trinitrotoluen ikke klassifisert som sprengstoff før britiske myndigheter foretok en slik klassifikasjon i 1910. Det tyske forsvaret startet å bruke TNT som sprengstoff-fyll i artillerigranater i 1902. Det britiske forsvaret tok i bruk TNT i 1907.

I 1917 begynte britisk infanteri å grave en tunnel dypt inn i Messines-høyden, som var under tysk kontroll og derfor ble benyttet som utsiktspunkt for tyskerne når de beskjøt britene. Dette kolossale gravearbeidet ble gjennomført uten at tyskerne merket noe, og inn i tunnelen ble det slept 21 enorme miner, som til sammen inneholdt mange tonn TNT. Den 7. juni 1917 ble Messines-høyden sprengt. Eksplosjonen kunne høres helt til London. Tyskerne trakk seg tilbake, og forsyningslinjene til Ieper var dermed sikret. Imidlertid skuslet general Douglas Haig bort denne fordelen.

Trinitrotoluen ble tidligere mye brukt i gruvedrift, men har senere blitt erstattet av billigere og tryggere eksplosiver, hovedsakelig ANFO.

## RE-faktor

På grunn av den utstrakte bruken av trinitrotoluen har stoffet blitt målestokk for å sammenligne forskjellige sprengstoffets styrke, kjent som «relative effectiveness factor», forkortet RE. RE er en målenhet for eksplosivers kraft. Det går ut på hvor mange kilo man trenger av sprengstoffet for å ha samme effekten som 1kg TNT. Dette er brukbart når man skall bestemme mengden eksplosiver man trenger når man bytter mellom andre høyeksplosiver.

## Referanser
Gaspar de la Torre

**Gaspar de la Torre** var offiser i den spanske hæren og var generalguvernør på Filippinene fra juli 1739 til sin død den 21. september 1745. 

Gaspar de la Torre ble født i Flandern i dagens Belgia, som den gang var område underlagt den spanske krone. Han ble brigader i de kongelige spanske arméer. 

Han ankom Manila i juli 1739 og overtok da embedet som generalguvernør. Han ble regnet som en særdeles streng og røff hersker.

Den britiske admiral George Ansons verdensomseiling fant sted i denne perioden, og han ankom Macao på Kina-kysten i november 1742. Der ventet admiralen på den årlige spanske seilasen med varer fra Manila til Acapulco i Mexico. Med skipet HMS «Centurion» ventet han utenfor Cabo de Espiritu Santo, og angrep gallionen «Nuestra Señora de Cavadonga» den 20. juni 1743. Etter en kortvarig kamp overgav spanjolene seg, og verdier for en halv million pund ble erobret for den engelske krone. 

Det var i begynnelsen av januar 1744, i de la Torres embedsperiode, at Francisco Dagohoys opprør brøt ut på Bohol, uten at de la Torre klarte å sette inn noen mottiltak. Dette opprøret innledet en periode på ca. 80 år da Bohol var utenfor sine spanske koloniherrers kontroll.
Juan Antonio Martínez

**Juan Antonio Martínez**, født i Madrid, var feltmarskalk *(mariscal de campo)* i den spanske hær og var generalguvernør på Filippinene fra den dag han ankom Manila den 30. oktober 1822 og til 14. oktober 1825. Han døde under sjøreisen på hjemreisen til Spania. 

Han ankom fra Spania med mange nye embedsmenn som skulle overta viktige stillinger i koloniadministrasjonen. Dette utløste konflikt med koloniens *insulares* (spanjolene født på Filippinene). Han klarte ikke å hamle opp med det ca. 80 år lange Bohol-problemet, denne øye i landsdelen Visayas hadde i praksis løstrevet seg fra det spanske styre. I hans periode, i 1824, grunnla *"El Sociedad de Amigos del Pais"* en avis.
Wolof

:*Denne artikkelen er om folket wolof. For språket wolof, se [[wolof (språk)]].*
**Wolof** er et folk i Senegal, Gambia og Mauritania.

I Senegal utgjør wolofene en etnisk pluralitet ved at rundt 40% av befolkningen identifiserer seg som wolof. De er flertallet i området som strekker seg fra Saint-Louis i nord, Kaolack i sør og Dakar i vest. Derimot er det få wolofer i Casamance. I Gambia er rundt 15% av befolkningen wolof. De utgjør en minoritet i et land der mandinkaene utgjør 40% av innbyggerne, men wolofspråk og -kultur har uforholdsmessig stor betydning ettersom wolofene utgjør halvparten av befolkningen i hovedstaden Banjul. I Mauritania er omkring 7% av befolkningen wolof. De bor for det meste i landets sørlige kystområder.

Artisten Youssou N'Dour fra Senegal er wolof.

## Litteratur
* Mamadou Cissé, Dictionnaire Français-Wolof, L’Asiathèque, Paris, 2004,ISBN 2-911053-43-5
* Mamadou Cissé, Contes wolof modernes, L’Harmattan, Paris, 1994, ISBN 2-7384-3016-3
* Michel Malherbe, Cheikh Sall: *Parlons Wolof – Langue et culture*. L'Harmattan, Paris, France 1989, ISBN 2-7384-0383-2.
* Gabriele Aïscha Bichler: *Bejo, Curay und Bin-bim? Die Sprache und Kultur der Wolof im Senegal (mit angeschlossenem Lehrbuch Wolof)*. Europäische Hochschulschriften Band 90. Peter Lang Verlagsgruppe, Frankfurt am Main, Germany 2003, ISBN 3-631-39815-8.
* Arame Fal, Rosine Santos, Jean Léonce Doneux: *Dictionnaire wolof-français (suivi d'un index français-wolof)*. Karthala, Paris, France 1990, ISBN 2-86537-233-2.
* Rolf Goetz: *Senegal – Gambia: Praktischer Reiseführer an die Westküste Afrikas*. Verlag Peter Meyer Reiseführer, Frankfurt am Main, Germany 1996, ISBN 3-922057-09-8.

## Eksterne lenker
* Informasjonsside om woloffolket
* Leipoldts wolofsider på engelsk
* Leipoldts wolofsider på tysk
* Yahoogruppe om wolof (engelsk og tysk)
Wolof (språk)

**Wolof** er et atlantisk niger-kongospråk som snakkes i Senegal, Gambia og Mauritania av nesten 4&nbsp;millioner mennesker, og er morsmål for woloffolket. I motsetning til de fleste andre språk i Afrika sør for Sahara er ikke wolof et tonespråk.

Wolof er det mest talte språket i Senegal, og snakkes ikke bare av woloffolket (rundt 40&nbsp;% av landets befolkning), men også av de fleste andre senegalesere. Det er mange variasjoner i dialektene av wolof i de forskjellige landa – for eksempel er det urbane «Dakar-wolof» i Senegals hovedstad wolof med fransk, arabisk og også litt engelsk innblanda.

«Wolof» er standard skrivemåte av språknavnet, og kan også referere til folkegruppa eller wolof-kulturen. For å hjelpe uttalen brukte franskspråklige publikasjoner tidligere skrivemåten *Ouolof*, og av samme grunn bruker av og til engelskspråklige publikasjoner skrivemåten *Wollof*, men da oftest når det gjelder varieteten gambisk wolof. Før det 20. århundret ble ofte termene «Volof» og «Olof» brukt.

Wolof har hatt noe innflytelse på vesteuropeiske språk. For eksempel kommer det norske ordet «banan» fra wolof **' via [[portugisisk]] og [[spansk]], mens ordet «[[yams]]» kommer fra wolof **' («spise») via engelsk via portugisisk og spansk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Privatrett

**Privatrett** omhandler den delen av jussen som regulerer rettsforholdene mellom private, i motsetning til offentlig rett. Med «private» menes både fysiske personer (mennesker) og juridiske personer (for eksempel staten, kommuner, aksjeselskaper, borettslag osv.)

Privatretten inndeles vanligvis i fire store hovedområder: Personrett, familierett, arverett og formuerett. Formueretten er det største og mest uensartede rettsområdet av disse fire.

## Se også
* Norsk privatrett

## Litteratur
*
Personrett

**Personrett** omhandler den rettslige betydningen av enkelte personlige egenskaper, f.eks. alderens rettslige betydning. Videre behandler man i personretten en del regler som er særlig nært knyttet til personen, for eksempel navnerett og vernet for fysisk og psykisk integritet (personvern).
Morpeth

**Morpeth** er en liten markedsby ved elven Wansbeck i Northumberland i det nordøstlige England. Den er administrasjonssenter for grevskapet Northumberland, og for distriktet Castle Morpeth.Landsbyer i nærheten er Mitford og Pegswood. Ved folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 14 017, noe som er en økning fra 13 833 innbyggere ved den tilsvarende folketellingen i 2001.

Byen fikk status som markedsby (*market town*) under kong Johan uten land på 1100-tallet. Den er nå en travel liten by, med gode kommunikasjonsruter til Newcastle, dit mange av innbyggerne pendler, og til Edinburgh. Det går også direkte tog til London.

Byens navn betyr bokstavelig «mordersti» (engelsk: *murder path*), men den hendelse som ga opphav til det uhyggelige og uvanlige navnet er ikke lenger kjent.

Turisme er en voksende næringsvei, som ellers i Northumberland. Blant attraksjoner er Chantry håndverkssenter med et sekkepipemuseum, og naturhistoikeren William Turners fysikkhage fra 1500-tallet.

## Festningen
Morpeth Castle, opprinnelig bygget som en festning av typen motte-and-bailey av normannere, men oppbygd på 1300-tallet av Ranulph de Merlay, men kun vakthuset (som ble restaurert av Landmark Trust i 1990 og nå kan leies som feriehus) og deler av festningsmurene gjenstår.

For en del måneder i 1515-1516 lå Margaret Tudor syk på Morpeth Castle etter å ha blitt fraktet dit fra Harbottle Castle lenger nord i Northumberland. Hun var søster av Henrik VIII, og dronning av Skottland som enke av Jakob IV.

## Bilder

Fil:Clock Tower, Morpeth - geograph.org.uk - 1543664.jpg|Klokketårnet
Fil:Morpeth Courthouse.jpg|Morpeths tinghus
Fil:Boys Brigade building, Morpeth - geograph.org.uk - 948298.jpg|Bygningen til Boys' Brigade, en kristen ungdomsorganisasjon
Fil:The Sun Inn, Morpeth - geograph.org.uk - 613742.jpg|Vertshuset Sun Inn
Fil:Oldgate Bridge, Morpeth - geograph.org.uk - 992245.jpg|Broen Oldgate Bridge
Fil:Footpath - geograph.org.uk - 169990.jpg|Gangvei


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Northumbrian Gathering
* Morpeth Town Council
* Northumberland County Council
Derbyshire

**Derbyshire** er et grevskap i England, i regionen Øst-Midlands. Det er kjent for sin vakre natur og sitt fjellandskap. En stor del av Peak District nasjonalpark ligger i Derbyshire, og den nordlige delen av grevskapet går inn i Penninene. Det grenser mot Stor-Manchester, West Yorkshire, South Yorkshire, Nottinghamshire, Leicestershire, Staffordshire og Cheshire. 

Administrasjonsbyen er Matlock. Det administrative grevskapet består av åtte distrikter. Det seremonielle inkluderer disse og den enhetlige myndigheten Derby, som fikk denne statusen i 1998. 75&nbsp;% av befolkningen bor på 25&nbsp;% av arealet; med unntak av tretten byer med mellom 10&nbsp;000 og 100&nbsp;000 innbyggere er det meste av grevskapet tynt befolket jordbruksland og ubebodde fjellområder.

## Geografi
Kinder Scout, som er 636&nbsp;moh er det høyeste punktet i grevskapet, mens Trent Meadows, hvor elven Trent forlater Derbyshire, er det laveste punktet med 27&nbsp;moh. Elven Derwent er den lengste elven i Derbyshire med sine 106&nbsp;km, og strekker seg grovt sett i retningen nord-sør gjennom grevskapet. I 2003 slo Ordnance Survey (den britisk etat med nasjonalt ansvar for landmåling og kartpublikasjon) fast at Church Flatts Farm ved Coton in the Elms (i nærheten av Swadlincote) er det lengste punktet fra havet i Storbritannia.

## Referanser


## Litteratur
* Smith, Roly (1999): *Towns & Villages of Britain: Derbyshire*. Cheshire: Sigma Press. ISBN 1-85058-622-5.
* Pevsner, Nikolaus (1953): *The Buildings of England: Derbyshire*. Middlesex: Penguin Books. ISBN 0-14-071008-6.
* Alston, Debbie; Mallon, Dave & Whiteley, Derek (2013): *The Mammals of Derbyshire*. Derbyshire Mammal Group and Sorby Natural History Society. ISBN 9780950039688.
* Cope, F. Wolverson (1998): *Geology Explained in the Peak District*. Scarthin Books. ISBN 0907758983.

## Eksterne lenker
* 

* Kunstguide for Derby & Derbyshire, *Artsderbyshire.org.uk*
* Derbyshire Extensive Urban Survey  English Heritage og Derbyshire County Council
George Everest

**George Everest** (født 4. juli 1790, død 1. desember 1866) var leder av kartleggingen av India og Himalaya i første halvdel 1800-tallet. Mount Everest er oppkalt etter ham.

## Referanser
Prøysen

**Prøysen** kan referere til

* Prøysen, område i Tyskland, se Preussen
* Prøysenstua, husmannsplassen *Prøysen* i Ringsaker i Norge; oppkalt etter landet Preussen
* Alf Prøysen, norsk forfatter og visesanger, som kom fra husmannsplassen
St. Ives

**St. Ives** kan vise til:

## Steder
*St. Ives (Cambridgeshire), England
*St. Ives (Cornwall), England
*St. Ives (Dorset), England
*St. Ives (New South Wales), forstad til Sydney, Australia

## Annet
*Boken *[[St. Ives (bok)|St. Ives]]* av Robert Louis Stevenson 
*Filmen ''St. Ives'' fra 1976 med Charles Bronson.
*Filmen ''St. Ives'' fra 1998
Vestfjorden

**Vestfjorden** kan referere til:
* Vestfjorden (Oslofjorden) &ndash; en del av indre Oslofjord.
* Vestfjorden (Nordland) &ndash; et havområde mellom Lofoten og Salten i Nordland fylke.
* Vestfjorden (Svalbard) &ndash; en arm av Wijdefjorden på Svalbard.
* Vestfjorden (Nordkapp) &ndash; en fjord i Nordkapp kommune i Finnmark.
* Vestfjorden (Tinn) &ndash; sidearm av innsjøen Tinnsjå i Tinn kommune i Telemark. 
* Vestfjorden (Vestfold) &ndash; del av Tønsbergfjorden i Vestfold.
* Vestfjorden &ndash; den vestligste delen av innsjøen Vannsjø i Østfold.
* Vestfjorden &ndash; den vestligste delen av innsjøen Vegår i Aust-Agder.

## Se også
* Vestfirðir &ndash; islandsk for *Vestfjordene*, en landsdel på Island.
Løypemage

**Løypemage** (lat. *abomasum*), på riksmål også **løpemage**, er siste del av drøvtyggernes firedelte mage. Den er den eneste av magene som produserer fordøyelsesvæsker. Løypemage (også kalt kjese) fra kalver er nødvendig råvare for å fremstille løype til osteproduksjon.

De fire magene kalles vom, nettmage (lat. reticulum),  bladmage og løypemage.

## Litteratur
*
Polaris Media Nord-Norge

**Polaris Media Nord-Norge AS (PMNN),** tidligere Harstad Tidende Gruppen AS (HTG), er et nordnorsk mediekonsern som eies av Polaris Media ASA. Konsernet består av *[[Harstad Tidende]]*, *[[Folkebladet]]*, *[[Framtid i Nord]]*, *[[Vesteraalens Avis]]*, *[[iTromsø]]* (96 % eierandel), *[[Altaposten]]* (84 %), *[[Andøyposten]]* (77 %), *[[Vesterålen Online]] og [[Våganavisa]]*. PMNN inkluderer også markedsføringsbyrået iNord AS, i tillegg har konsernet en eierandel på 38 % i Avisa Nordland og 40 % i Nordnorsk Distribusjon Bodø.

## Historikk
HTG fusjonerte høsten 2008 med Adresseavisen Gruppen og fikk Polaris Media ASA som morselskap. Fram til da hadde Schibsted vært største aksjonær. De passerte 50 prosent i 2004 og kjøpte seg ytterligere opp til en eierandel på 67 prosent i oktober 2006. 26. februar 2008 godkjente Klagenemnda for eierskap i media at etableringen av medieselskapet Media Norge ASA kunne fortsette på vilkår av at Schibsted måtte selge sin eierpost i *[[Adresseavisen]]* og selge seg ned til en eierandel på 40&nbsp;% i Harstad Tidende Gruppen AS.
I mai 2008 vedtok styrene i Adresseavisen og HTG at de to selskapene skulle fusjonere og sammen danne det nye eierselskapet Polaris Media ASA. I 2015 vedtok generalforsamlingen i HTG å endre navn til Polaris Media Nord-Norge.

Polaris Trykk Harstad AS, er et trykkeri på Stangnes i Harstad er Nord-Norges største. Her trykker bl.a. Dagbladet, VG, Aftenposten, Dagens Næringsliv og Finansavisen sine nordnorske opplag.

Konsernsjef i Polaris Media Nord-Norge siden 2012 er Harald H. Rise.

## Referanser
Drøbaksundet

**Drøbaksundet** er sundet der Oslofjorden smalner mellom Drøbak og Hurumlandet. Ytre Oslofjord starter ved Drøbaksundet. Kysten ved Drøbak bærer litt «Vestlandspreg», siden dette er den smaleste delen av Oslofjorden. Drøbaksundet var tidligere bevoktet av Oscarsborg festning. Under det tyske angrepet på Norge ble den tyske krysseren «Blücher» senket i dette sundet 9. april 1940.

Oslofjordtunnelen med E134 går under Drøbaksundet.

## Se også
* Senkingen av «Blücher»

## Eksterne lenker
*
Steradian

**Steradian** (*ste* fra gresk *στερεός* (*stereos*), «solid», «romlig») er en avledet SI-enhet for måling av romvinkel, og er den tredimensjonale varianten av radian. Symbolet for steradian er **sr**.

En steradian er den romvinkelen som med toppunkt i sentrum av en kule med radius r, avgrenser et areal av kuleoverflaten som er lik r^2.  Ettersom arealet av overflaten av en kule er 4\pi r^2, følger det av definisjonen at en kule måler 4\pi steradianer, eller ≈12,56637 steradianer. På samme måte er 1sr 1/12,56637, eller ca. 8% av en sfære.

## Referanser
Ytre Oslofjord

**Ytre Oslofjord** er den delen av Oslofjorden som ligger utenfor Indre Oslofjord. Som skille regnes gjerne «Drøbaksterskelen», en fjordterskel som ligger mellom Frogn og Hurumlandet utenfor Drøbak – like sør for Oscarsborg festning. Drammensfjorden regnes i noen sammenhenger med til Ytre Oslofjord, i andre sammenhenger som en egen del av Oslofjorden på samme måte som Indre Oslofjord. 

I sør går Oslofjorden over i Skagerrak. Her er grensen mindre presist definert. Oslofjordens Friluftsråd regner Ytre Oslofjord til og med Singlefjorden i sørøst og Larviksfjorden i sørvest, og har alle kommuner fra svenskegrensen til og med Bamble blant sine medlemmer. Denne avgrensningen ville gi en linje fra skjærgården utenfor Stavern i vest til skjærgården sør for Hvaler i øst. I noen sammenhenger regnes også Telemarkskysten med Frierfjorden og kommunene Porsgrunn og Bamble med til Ytre Oslofjord. I snevreste forstand er det kun fjordstrekket fra sørkysten av Hurumlandet til Færder som regnes med. 

Ytre Oslofjord i bred forstand omfatter en lang rekke mindre fjordområder, som Holmestrandfjorden, Breiangen, Krokstadfjorden, Tønsbergfjorden, Mefjorden, Sandefjordsfjorden, Viksfjorden, Ringdalsfjorden, Iddefjorden og som nevnt Larviksfjorden, Frierfjorden og Singlefjorden. Det ligger en rekke større øyer i fjorden, som Jeløya, Bastøy, Rauer, Hankø, Bolærne, Nøtterøy, Tjøme, Hvasser og Hvaler. Innseilingen til fjorden er markert med de tre fyrene Svenner, Færder og Torbjørnskjær. 

Både østsiden og vestsiden av fjorden er tett befolket. Landskapet langs fjorden er preget av skjærgårdkyst, og er et populært område for frilufts-, hytte- og båtliv. I norsk sammenheng er Ytre Oslofjord kjent for et behagelig klima, med forholdsvis milde vintre og varme somre.

## Kilder
* 

* 

* 

## Eksterne lenker
* Nettstedet til det interkommunale samarbeidsorganet Oslofjordens Friluftsråd
* Nettstedet til Fagrådet for Ytre Oslofjord
* Nettstedet til prosjektet Frisk Oslofjord
* Kartverkets faktaark om stedsnavnet «Oslofjorden»
Vestfjorden (Oslofjorden)

**Vestfjorden** i Oslofjorden viser til den vestlige delen av Indre Oslofjord. Stedsnavnet brukes imidlertid i ulike sammenhenger i hele fire ulike betydninger:

1) Den øyrike nordvestlige delen av Indre Oslofjord fra Vollen i Asker til holmene utenfor Snarøya i Bærum.  Noen ganger regnes Lysakerfjorden med, andre ikke.

2) Det vestlige løpet av den sørligste delen av Indre Oslofjord, som går vest for Håøya.

3) De delene av Indre Oslofjord som omfattes av 1) og 2) over, og vestsiden av fjorden mellom disse.

4) Hele Indre Oslofjord nord for Drøbaksundet, unntatt Bunnefjorden.

## Referanser
Høgevard

**Høgevard** er et fjell på Norefjell-platået i Buskerud. Det ligger på grensen mellom Krødsherad og Flå kommuner, med høyeste topp og varden på Flå-siden. Det har en høyde på  meter over havet og er det høyeste punkt i Krødsherad kommune og den nest høyeste toppen på Norefjell. Bare Gråfjell på grensa mellom Sigdal og Flå i nordvest er høyere ().

Utsikten fra Høgevard er kanskje bedre enn utsikten fra det noe høyere Gråfjell. På en klar dag er det utsyn over et område på ca. 40&nbsp;000&nbsp;km², mer enn Galdhøpiggens ca. 35&nbsp;000&nbsp;km², og bare slått av Gaustatoppens ca. 60&nbsp;000&nbsp;km².

Høgevardehytta ligger rett under toppen. Hytta er låst med Turistforeningens standardnøkkel.

## Se også
* Høgevarde (hytteområde)

## Referanser