Eduardo De Filippo

**Eduardo De Filippo** (født 24. mai 1900 i Napoli, død 31. oktober 1984 i Roma) var en italiensk dramatiker, filmregissør, skuespiller og poet. Han var meget produktiv og er i dag fortsatt anerkjent i hjemlandet. Hans stil kan beskrives som en slags intellektuell folkelighet med et sterkt innslag av sosialt engasjement. De Filippo skrev underholdende og komiske stykker om forhold og hendelser som egentlig ikke var morsomme, men ofte dypt tragiske. For sin kunstneriske innsats og bidrag til italiensk kultur ble han i 1981 gjort til senator på livstid.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Eduardo De Filippo ble født i bydelen Chiaia i Napoli som uekte sønn av skuespilleren Eduardo Scarpetta og syersken og designeren Luisa De Filippo, som var brordatter av Scarpettas hustru Rosa De Filippo. Under det langvarige utenomekteskapelige forholdet mellom Scarpetta og Luisa fødte hun også to helsøsken til Eduardo, Titina og Peppino, som også ble skuespillere og artister. Dessuten hadde Eduardo De Filippo to halvsøsken fra farens ekteskap, en adoptert søster og ytterligere noen halvsøsken som resultat av farens forhold til andre kvinner. De Filippos 23 år eldre halvbror Vincenzo Scarpetta skulle få stor betydning for hans tidlige teaterkarriere.

### Teaterscenen
Alt før han kom i tenårene hadde De Filippo begynt å skrive poesi samtidig som han forsøkte å få små roller i omreisende teaterselskaper. På denne tiden brukte De Filippo iblant pseudonymene *Tricot* og *Mario Molise*. Etter et par vellykkede forestillinger ble han i 1914 ansatt av sin halvbror Vincenzo som alt hadde søsteren Titina på lønningslisten og tre år senere også ansatte Peppino som var yngst av de nå sammen arbeidende søsken.

De Filippo modnet raskt og utviklet ambisjoner om eget forfatterskap utover de små dikt han alt hadde skrevet. Sitt første stykke, en enakter, skrev han i 1920, og den ble etterfulgt av flere farser. Han debuterte som teaterregissør i 1922. Etter noen år startet han i 1927 sammen med søsknene og Michele Galdieri et nytt teaterselskap, *Compagnia Galdieri-De Filippo*. Det var samtidig et eksperiment, et forsøk på et kooperativt teaterselskap, uten forhåndsfinansiering og uten en profesjonell teaterprodusent. 

Etter noen år, i 1931, hadde søsknene tjent nok penger til å kunne starte et helt eget teaterselskap som fikk navnet *Teatro Umoristico I De Filippo*. På juledagen samme år var det premiere for De Filippos mest kjente (takket være tv-versjoner 1962 og 1977) stykke *[[Natale in casa Cupiello]]* på Teatro Kursaal i Napoli. Omtrent samtidig begynte De Filippo å arbeide med film, innledningsvis som skuespiller. Han hadde planer om å «erobre Italia» ved å utvikle forestillingene så de ble mindre provinsielle. Til da hadde søsknene nesten utelukkende arbeidet i Napoli og talt napolitansk på scenen, alt i farens ånd så å si. De Filippo etablerte, som et delvis improvisert ledd i sin plan, kontakt med nobelpristageren i litteratur (1934) Luigi Pirandello og fikk tillatelse til å lage en napolitansk versjon av Pirandellos komedie *Il berretto a sonagli* som opprinnelig var skrevet på siciliansk. Den napolitanske versjonen hadde premiere i 1936. Mens arbeidet med iscenesettelsen pågikk skrev De Filippo sammen med Pirandello en ny komedie, *L'abito nuovo*, skrevet på både napolitansk og italiensk. Da den fikk sin premiere 1. april 1937, hadde medforfatteren Pirandello gått bort (desember 1936).

Den langsomme distanseringen fra farens dialektale komedietradisjon og De Filippos planer om å øke andelen bearbeidelser av andres stykker i repertoaret uten helt å miste den napolitanske referanseramme, slet på forholdet mellom ham og broren Peppino. Sistnevnte var for et mer radikalt brudd med farens tradisjon. Samarbeidet fortsatte likevel til 1944 da det endelige bruddet mellom brødrene var et faktum. Peppino forlot teaterselskapet som byttet navn til *Il Teatro di Eduardo*. Fire år etter fikk selskapet en egen scene da Eduardo kjøpte Napoli-teateret Teatro San Ferdinando.

Det var etter bruddet med broren som De Filippo skrev de fleste av de stykkene som senere ble langfilmer: *[[Napoli milionaria!]]*, *[[Questi fantasmi!]]*, *[[Filumena Marturano]]* og *[[Il sindaco del rione Sanità]]*. I 1950-årene satset De Filippo mer på langfilm enn teater. Han skrev riktig nok syv stykker det tiåret, men medvirket samme tid i 24 filmer som regissør og/eller skuespiller. I 1950-årene hadde De Filippo også sine første opptredener på fjernsyn. Da han på 1960-tallet forlot langfilmen for atter å sette opp teasterstykker, ble det nesten bare i form av TV-teater.

### Filmen
De Filippo debuterte som filmskuespiller i 1932 i Mario Bonnards film *[[Tre uomini in frak]]* og som regissør i 1939 med komedien *[[In campagna è caduta una stella]]* hvis manus han skrev med broren Peppino som var filmens produsent. De Filippo skulle regissere et titalls filmer, hvorav kan nevnes *[[Napoli milionaria]]* (1950), som ble vist på filmfestivalen i Cannes i 1951 og gjorde De Filippo kjent utenfor Italia.

Sin største internasjonale suksess innen filmen gjorde De Filippo da Vittorio De Sica filmatiserte hans komedie *Filumena Marturano* etter å ha sett De Filippos tv-versjon av stykket. De Filippo hadde selv gjort en langfilmversjon av stykket alt i 1951. De Sicas versjon, som fikk tittelen *[[Ekteskap på italiensk]]*, ble nominert til en Oscar for beste utenlandske film i 1966. I sine egne filmer kombinerte De Filippo den italienske neorealismens billedspråk med den napolitanske komedietradisjon. Resultatet ble ofte en film som var mørkere og mer pessimistisk enn hans teater.

De Filippo utnyttet filmmediet til samfunnskritikk i høyere grad enn teateret. *Napoli milionaria* er et eksempel på dette. Flere av personene i filmen kommer i større uføre enn i teaterstykket og regissøren la til nye samfunnskritiske episoder. De Filippos ambisjoner med filmene var, sa han, å vise hele sannheten om Napoli, også dens misére.

### Privatlivet
De Filippo giftet seg i 1928 med amerikanske Dorothy Pennington fra Philadelphia som var protestant. Hennes familie motsatte seg ekteskapet som ble oppløst i 1955 etter mange års separasjon. Han inngikk deretter i 1956 borgerlig ekteskap med skuespillerinnen Thea Prandi som han allerede før bryllupet hadde to barn med, sønnen Luca (født 1948) og datteren Luisella (født 1949). Paret ble separert i 1959 og tok ut skilsmisse i 1960. Samme år døde deres datter Luisella, trolig av en hjerneblødning. De Filippo giftet seg for tredje gang i 1977 med forfatterinnen og oversetteren (engelsk-italiensk) Isabella Quarantotti.

## Teaterstykker (utvalg)
* *Natale in casa Cupiello* 1931
* *Napoli milionaria!* 1945
* *Questi fantasmi!* 1946
* *Filumena Marturano* 1947
* *Le bugie con le gambe lunghe* 1948
* *Il sindaco del rione Sanità* 1960
* *Gli esami non finiscono mai* 1973
* *Le grande magia* 1977

## Filmer (utvalg)

### Som regissør
* 1939 *In campagna è caduta una stella*
* 1943 *Ti conosco, mascherina!*
* 1950 *Napoli milionaria*
* 1951 *Filumena Marturano*
* 1952 *De 7 dødssynder* - segment Avarizia e Ira
* 1952 *Ragazze da marito*
* 1952 *Marito e moglie*
* 1953 *Napoletani a Milano*
* 1954 *Questi fantasmi*
* 1958 *Fortunella*
* 1959 *Sogno di una notte di mezza sbornia*
* 1956 *[[Mannen, kvinnen og pengene]]*

### Som skuespiller
* 1933 *Tre uomini in frak*
* 1935 *Il cappello a tre punte*
* 1937 *Sono stato io!*
* 1942 *Non ti pago!*
* 1945 *[[Livet begynner på ny]]*
* 1948 *Assunta Spina*
* 1949 *[[Stormklokkene]]*
* 1954 *[[Hver dag er en festdag]]*
* 1958 *[[Romantikk i Middelhavet]]*
* 1961 *[[Spøkelser i Roma]]*
* 1963 *Il giorno più corto*
* 1965 *[[Ekteskap på italiensk]]*
* 1967 *[[Spøk til side]]*

## Referanser


## Litteratur
*Cocorullo, Pio, *Eduardo* (Newton Compton, Rom 1996) 
*Fischer, Donatella, *Il teatro di Eduardo De Filippo. La crisi della famiglia patriarcale*, London 2007 
*Moscati, Italo, *Eduardo De Filippo. Scavalcamontagne, cattivo, genio inconsapevole*, (Ediesse, Rom 2014), 
*Viviani, Vittorio, *Storia del teatro napoletano*, Guida, Neapel 1992 (1969). 
*, lest 16. desember 2016.

## Eksterne lenker
* 
*