open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ordenen for nasjonaløkonomiske fortjenester

**Ordenen for nasjonaløkonomiske fortjenester** (fransk: *Ordre de l'économie nationale*) er en fransk orden innstiftet 6. januar 1954 og avviklet ved etableringen av Den nasjonale fortjenstorden i 1963. Den ble tildelt for fortjenstfull innsats for fransk økonomi. Ordenen var en av flere ministerielle ordener innenfor saksfeltene dekket av departementene i Frankrikes sentralforvaltning. Den ble administrert av finansdepartementet.

## Inndeling
Ordenen for nasjonaløkonomiske fortjenester var inndelt i tre grader:
*Kommandør (*commandeur*) 
*Offiser (*officier*)
*Ridder (*chevalier*) 

## Insignier
Ordenstegnet for Ordenen for nasjonaløkonomiske fortjenester består av en hvitemaljert femtagget stjerne. Stjernen dannes av doble stråler, som i vinklene har gullspisser. Midtmedaljongen bærer en allegorisk figur som skal forestille nasjonaløkonomien. Motivet er omgitt av en krans av ti kuler. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd utformet som et tannhjul.  Reversen har en globus satt på en åttetagget stjerne, det hele med omskriften «ORDRE DE L'ECONOMIE NATIONALE». 

Ordenstegnet er i gull for de to øverste ordensgrader og i sølv for den nederste. Ut over forskjellig materiale er ordenstegnene for de forskjellige grader identisk i utforming, men av ulik størrelse og opphengt i bånd av forskjellig type. For riddere bæres ordenstegnet i brystbånd, for offiserer i brystbånd med rosett. Kommandører har ordenstegnet i bånd om halsen.

Ordensbåndet er safranfarget. 


Fil:Ordre de l'Economie nationale Commandeur ribbon.svg|Kommandør
Fil:Ordre de l'Economie nationale Officier ribbon.svg|Offiser
Fil:Ordre de l'Economie nationale Cavalier ribbon.svg|Ridder


## Tildeling
Ordenen for nasjonaløkonomiske fortjenester ble tildelt for fortjenstfull innsats fransk økonomi. Innsats for økonomiske studier av produksjon, produktivitet og internasjonal handel ble også belønnet med denne ordenen. Det samme gjaldt innsats i næringslivets organisasjoner. 

En minstealder på 35 år og tolv års tjeneste var vilkår for utnevnelse. Utnevnelse skjedde i hovedregelen til ordenens laveste grad, med påfølgende fem års tjeneste før det kom på tale med forfremmelse til høyere grad. Ved eksepsjonell innsats kunne reglene fravikes. Det var satt begrensninger på det årlige antall tildelinger av ordenen.

Utledninger kunne også tildeles ordenen.

## Kilder
* *Décorations officielles françaises*, Paris: Administration des monnaies et médailles, 1956, s. 124–125 og 209
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 139–140
Jakub Sucháček

**Jakub Sucháček** (født 27. november 1978 i Čeladná) er en tsjekkisk tidligere skihopper.

Han debuterte i verdenscupen med 20.-plass i normalbakken i Liberec 15. januar 1994. Senere samme måned var han på det tsjekkiske laget som tok sølvmedalje i lagkonkurransen i junior-VM i Breitenwang. I verdenscupen var hans beste plassering 2.-plass i storbakken i Lahtis 29. januar 1995. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 16 i 1994/95. Han ble også nummer 16 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka 1998/99.

Sucháček deltok i VM i 1995, 1997 og 1999, med 11.-plass i normalbakken i Ramsau i 1999 som beste individuelle plassering. I OL i Hakuba (Nagano) i 1998 ble han nummer 15 i storbakken og nummer 28 i normalbakken. Han var med i VM i skiflyging i 1994, 1996 og 1998, og ble nummer 9 i Kulm (Bad Mitterndorf) i 1996.

Hans siste verdenscuprenn var i Park City i januar 2001.

### Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Jakub Sucháček  (besøkt 12. februar 2011)

## Eksterne lenker
*
Padde (Prima Vera)

**«Padde»** er en coverlåt med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet *[[Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)]]*. Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer), Geir Langslet (flygel).

Originalen heter «Feelings» og ble gitt ut på singel med Morris Albert i 1974. Han førte seg selv opp som komponist, men ble beskyldt for plagiat siden «Feelings» lignet på den franske sangen «Pour Tui» (betyr «for deg») som franskmannen Loulou Gasté hadde skrevet i 1957 for sin kone. I 1981 havnet dette i retten, og i 1988 vant Gasté 88 % av rettighetene til «Feelings». I 1976 ga Walter Jackson ut sin versjon, og det var Jackson som Prima Vera førte opp som komponist.

Originalteksten handler om en som har brent seg i kjærlighetslivet. Prima Veras tekst kan til å begynne med virke som en bizarr skildring hvor tekstens jeg har hatt et kjærlighetsforhold til en padde, men etterhvert kommer det fram at tekstens jeg-person skled på badegulvet og havnet oppå padden som fikk varige mèn av dette.

«Padde» ble også utgitt januar 1994 på *[[Absolute Prima Vera]]*.

## Referanser
Schloss Sonnenstein

**Schloss Sonnenstein** er en delvis bevart borg eller festning på høyden **Sonnenstein** i Pirna i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Fristaten Sachsen. Borgen er omtalt i 1269 som beliggende i ferdselsåren fra Stolpen til Praha og fra Festung Königstein til Meißen.

## Borg og festning

Slottet Sonnenstein ligger på et fjellplatå omkring 70 meter over elven Elben. På stedet var det tidligere en slavisk bosetning, med et festningsanlegg som går tilbake til andre halvdel av 900-tallet. I tiden til Markgrevskapet Meißen og deres landskollonisering ble det omkring 1200 bygd en borg som ga dem kontroll over vadestedet. Beskyttelsen fra denne viktige grenseborgen mellom marken Meißen og kongeriket Böhmen førte til vekst for handelsstedet Pirna frem til ca 1200.

Borgen omtales allerede den 5. desember 1269 i *Castrum Pirne*, en kunngjøring skrevet av markgreven Heinrich den opplyste. Fera 1293 var borgen under den böhmiske kronen og ble flere ganger pantsatt. Den 15. november 1372 undertegnet Karl IV av Det tysk-romerske rike, Friedrich III av Meißen, Balthasar av Thüringen og Meißen og Wilhelm I av Meißen den såkalte *Pirnatraktaten* om grenseregulering mellom kongeriket Böhmen og marken Meißen. Pirnatraktaten var en viktig forløper for Egertraktaten av 1459, som regulerte grensene mellom Sachsen og Böhmen. I 1405 ble borgen på nytt eid av markgrevene av Meißen.

Den kjente *Gerichtssenatspräsident* dr. Daniel Paul Schreber, omtalt i Sigmund Freuds avhandling fra 1910/1911 &ndash; *Psychoanalytische Bemerkungen zu einem autobiographisch beschriebenen Fall von Paranoia (Dementia Paranoides)*, var innestengt på Sonnenstein fra juni 1894 til desember 1902. Direktøren for anstalten fra 1893 til 1910, dr. Guido Weber, forfattet en rekke uttalelser om Schreber under umyndiggjørelsesprosessen.

I 1928 ble professor Hermann Paul Nitsche utnevnt til direktør for den voksende anstalten Sonnenstein med mer enn 700 pasienter. Med denne ansettelsen begynte den systematiske isolasjonen av kronisk psykisk syke. Som en forkjemper for «rasehygiene» og «eutanasi» (aktiv dødshjelp) igangsatte han tvangssteriliseringer, «tvunget helsevern» og «matrasjonering» (utsulting) av pasienter med «arvelige sykdommer». Høsten 1939 ble institusjonen stengt etter ordre fra innenriksministeren i Sachsen, og ble innrettet som et militært reservesykehus og leir for flyktninger.

## Nasjonalsosialistisk avlivningsanstalt

Under andre verdenskrig innrettet nasjonalsosialistene et av sine «eutanasi-institutter» i slottsbygningen. Fra juni 1940 til september 1941 ble 13&nbsp;720 funksjonshemmede og psykisk syke personer systematisk avlivet i bygningens kjeller innenfor rammene av Aktion T4. I tillegg ble 1&nbsp;031 fanger fra konsentrasjonsleirene avlivet i kjelleren. To sentrale personer som var ansvarlige for dette massedrapet, var psykiateren og nevrologen Werner Heyde og sykehusdirektøren Hermann Paul Nitsche.

## Referanser
Christian Moser

**Christian Moser** (født 20. desember 1972 i Villach) er en østerriksk tidligere skihopper som representerte SV Villach.

Hen debuterte i verdenscupen med 72.-plass (av 79 deltakere) i Innsbruck 4. januar 1990. Hans beste individuelle plassering i verdenscupen var 2.-plass i normalbakken i Lahtis 5. mars 1994. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 21 i 1994/95. Han ble også nummer 25 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka den sesongen, og nummer 2 sammenlagt i kontinentalcupen 1992/93.

I OL på Lillehammer i 1994 var han på det østerrikske laget som tok bronsemedalje i lagkonkurransen. Individuelt ble han nummer 10 i normalbakken og nummer 26 i storbakken. I VM i Thunder Bay i 1995 ble han nummer 15 i normalbakken og nummer 41 i storbakken. Han var på det østerrikske laget som ble nummer 6 i lagkonkurransen.

Hans siste verdenscuprenn var i Hakuba i januar 1997. Han fortsatte i kontinentalcupen til og med sesongen 1998/99.

I likhet med den sveitsiske skihopperen Stephan Zünd led Moser av anoreksi. Med en høyde på 1,81 meter veide han tidvis bare 58 kg og fikk helseproblemer som følge av dette. Moser sa at skihoppere på andre lag også var rammet og fremhevet også det psykologiske stresset. I forbindelse med saken hans snakket den østerrikske forbundslegen Peter Baumgartl i 1995 om å ha hørt om tilfeller i det tyske og norske landslaget (Skihopping#Helserisiko).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Werner Heyde

**Werner Heyde**, alias **Fritz Sawade**, (født 25. april 1902 i Forst, død 13. februar 1964 i tukthuset Butzbach) var en tysk professor i psykiatri og nevrologi som under andre verdenskrig var tilknyttet det kontroversielle eutanasiprosjektet Aktion T4.

Han klarte å flykte etter krigen, men ble funnet og arrestert i 1959. Han begikk selvmord i 1964, like før rettsprosessen mot ham skulle begynne.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Werner Heyde var sønn av en tekstilhandler. Høsten 1914 flyttet familien til Cottbus, der Heyde etter verdenskrigen, i mars 1920, tok abitur som klassens beste elev.

Som krigsfrivillig ble Heyde satt inn i soldattjeneste i Estland i første verdenskrigs sluttfase. Deretter ble han medlem i et frikorps.

Han var utdannet ved det bayerske Julius-Maximilian-universitetet i Würzburg.

### Nasjonalsosialismens tid
I år 1933 inntrådte Werner Heyde i Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti (NSDAP) og Det nasjonalsosialistiske tyske legeforbund (Nationalsozialistischer Deutscher Ärztebund, NSDÄB). Det påfølgende år, 1934, ble han overlege ved den psykiatriske universitetsklinikk i Würzburg. Etter å ha blitt medlem i Schutzstaffel (SS) i 1936 ble Heyde utsett til sjef for den medisinske avdelning innen SS-Totenkopfverbände, hvis personal overvåket og administrerte Nazitysklands konsentrasjonsleirer.

I september 1939 ble Nazitysklands eutanasiprogram for psykisk og fysisk funksjonshemmede, kalt Aktion T4, offisielt innledet. Heyde ble gjort til medisinsk leder for programmet og stod i dette verv til den 31. desember 1941, da han ble etterfulgt av Hermann Paul Nitsche. I desember 1939 ble Heyde utnevnt til professor i psykiatri og nevrologi ved universitetet i Würzburg. Han var under andre verdenskrigs senere del virksom innen Aktion 14f13, som så til at «livsudyktige» konsentrasjonsleirfanger ble myrdet.

### Etterkrigstiden
Den 28. mai 1945 ble Werner Heyde tatt til fange av britiske soldater og plassert i interneringsleiren Frøslev i Danmark. Senere samme år ble han ført til Frankfurt am Main. I 1947 ble han innkalt som forsvarsvitne ved Legeprosessen i Nürnberg. Ved transporten fra Nürnberg tilbake til Frankfurt rømte Heyde og gikk under jorden. Han tok det fingerte navnet *Fritz Sawade* og ble i 1949 ansatt som idrettslege i Flensburg.

I slutten av 1950-årene kom vesttyske myndigheter på sporet av ham og han ble arrestert den 12. november 1959. Anklageren Fritz Bauer fikk i oppdrag å sammenstille anklagen mot Heyde, som ble ansett å være ansvarlig for titusentalls menneskers død. Sammen med Gerhard Bohne, Hans Hefelmann og Friedrich Tillmann ble Heyde anklaget for Limburger Landgericht. Rettegangen skulle innledes den 18. februar 1964, men fem dager før begikk Heyde selvmord ved å henge seg i sin celle. 

I et etterlatt brev skrev han at han ikke anså seg skyldig, verken juridisk eller moralsk.

## Referanser


## Litteratur
* Michael Burleigh: 
* Ernst Klee: 
*Godau-Schüttke, Klaus-Detlev, *Die Heyde/Sawade-Affäre*. Nomos Verlagsgesellschaft 1998.
Edda Björgvinsdóttir

**Guðbjörg Edda Björgvinsdóttir** (født 1952) er en islandsk skuespillerinne.
 
## Filmografi (utvalg)
* 2001 – *Villiljós *
* 1992 – *[[Mannskoret Hekla]]* (*Karlakórinn Hekla*)
* 1984 – *[[Ravnen flyr]]* (*Hrafninn flýgur*)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Guðbjörg Edda Björgvinsdóttir (islandsk)
Hellig birma

**Hellig birma** er en katterase med semilang pels, og er en av 42 katteraser som er anerkjent av NRR og FIFe.  Den har «himalayategninger», det vil si at ansiktet, ørene, halen og bena har en mørkere farge enn kroppen, som skal være svakt lyst farget i en farge som stemmer med himalayategningene. Maskefargen på en ung katt viser seg som en mindre flekk på nesen og utvider seg med alderen.

Mønstertypene benevnes som solid (enfarget), tabby (stripete) og skilpadde (uregelmessig farget).

## Utseende
Hellig birma skal være langstrakt og robust i kroppen. Bena skal være relativt korte og hodet skal være bredt med medium nese uten oppstopper (som for eksempel perser har). Øynene skal være mandelformet med en dyp, blå farge. Pelsen skal være lang, men rasen er stort sett uten underpels.

## Historie og legender

På begynnelsen av 1900-tallet ble Birma avlet frem gjennom selektive avlinger mellom siameser og colorpointperser med hvite sokker. I blandingskull ble de med hvite sokker regnet som birma, mens de med helt brune sokker ble regnet som persere. Samtidig ble det konstruert en rekke myter og legender rundt rasen, for å skape et eksklusivt rykte slik at man kunne presse prisene. Navnet er avledet fra myten om «Den hellige katt fra Burma».

## Litteratur
* Hill, Alwyn «The Secrets of the Sacred Cat of Burma»

## Referanser
Busemann sang

**«Busemann sang»** er en sang med humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet *[[Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt)]]*. Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer) og Jahn Teigen (synth & flygel).

Tekst og melodi er skrevet av Prima Vera. Teksten handler om snørr som danner seg i nesa vår og som oppstår der enten man vil eller ei. Men busemann kan også være et skjellsord. Jahn Teigen synger og hans stemme er dobbelt innspilt i refrengene der han staver tittelen bokstav for bokstav. Tom Mathisen bidrar med spredte bass stemmer.

I VHS videoen *De gærne har'e godt* finnes det en musikkvideo til «Busemann sang». Teigen er kledd i hvit dress og gult slips og sitter blant annet og spiller på et flygel, mens han mimer etter sangen. Mathisen spiller en hovmester som piller seg i nesa, der han mimer etter sine vokale bidrag. Både før og etter sangen er det en tilhørende sketsj som går på dette tema, og det er Herodes Falsk og Klaus Hassel som spiller i sketsjen.

## Andre utgivelser
**[[The Prima Vera Show]]* &ndash; (utgitt juni 1999 – konsert-versjon)
**[[Rest of the best vol 2,5]]* &ndash; (utgitt 26. september 2000)
**[[Det beste fra Prima Vera]]* &ndash; (utgitt 20. juni 2016)

## Referanser
Werner Haim

**Werner Haim** (født 1968) er en østerriksk tidligere skihopper.

Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 99.-plass (av 106 deltakere) i Innsbruck 4. januar 1984. Sammenlagt i Hoppuka hadde han to plasseringer blant de ti beste, 7.-plass i 1992/93 og 9.-plass i 1989/90. De to sesongene ble han også nummer 9 sammenlagt i verdenscupen. Han vant ett verdenscuprenn individuelt, i storbakken i Liberec 14. januar 1990. I kontinentalcupen ble han nummer 5 sammenlagt i 1991/92 og nummer 6 i 1992/93.

Werner Haim ble juniorverdensmester i Täsch i 1985. I senior-VM i Lahtis i 1989 ble han nummer 33 i storbakken og nummer 38 i normalbakken. Han var på det østerrikske laget som ble nummer 6 i lagkonkurransen. I VM i skiflyging ble han nummer 7 i Vikersund i 1990 og nummer 16 i Planica i 1994.

Hans siste verdenscuprenn var i Vikersund i februar 1995.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Korset kors

**Korset kors** (engelsk: *cross crosslet*, tysk: *Wiederkreuz*) er et likearmet kors som har mindre tverrstreker litt før korsarmenes ender. Det kan ses som en variant av det likearmete korset. Korset kors skiller seg fra krykkekorset (teutonisk kors) som har tverrstrekene ved endene til korsarmene.

Korset kors brukes som figur i våpenskjold og inngår blant de mange heraldiske korsformene. I England brukes det bl.a. i våpenet til slekten Beauchamp, jarler av Warwick.

## Litteratur
* le Baron Stalins: *Vocabulaire-Atlas Héraldique en six Langues: Francais-English-Deutsch-Español-Italiano-Nederlandsch*, Paris 1952
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
* Jan Raneke (redaktør): *[[Nordisk]] heraldisk [[terminologi]]*, Lund 1987 (med heraldiske faguttrykk på bokmål og nynorsk) nr 142

## Eksterne lenker
*
Oh Sang-eun

**Oh Sang-eun** (født 13. april 1977 i Daegu) er en sørkoreansk bordtennisspiller. Under Sommer-OL 2008 i Beijing representerte han Sør-Korea under Sommer-OL 2008, der han tok bronse i lagkonkurransen sammen med Yoon Jae-young og Ryu Seung-min.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Minnemedaljen for fremme av Latvias medlemskap i NATO

**Minnemedaljen for fremme av Latvias medlemskap i NATO** (latvisk: *Piemiņas medaļa „Sekmējot Latvijas dalību NATO”*) er en latvisk medalje innstiftet 19. mars 2004 i anledning Latvias tiltredelse av Atlanterhavspakten og medlemskap i NATO. Medaljen ble tildelt personer som har bidratt til Latvias forsvar og arbeidet for landets NATO-medlemskap. Minnemedaljen ble utdelt av Latvias forsvarsminister. Den ble tildelt latviere, så vel som utlendinger.

## Utforming

Medaljen er gjort i bronse, har en diameter på 38&nbsp;mm og en tykkelse på 3&nbsp;mm. På advers viser medaljen kompassrosen fra NATOs emblem omgitt av en bord med stråler. På revers står i midten innskriften «SEKMĒJOT LATVIJAS DALĪBU NATO» (*for fremme av Latvias medlemskap i NATO*) over fire linjer og omskriften «AIZSARDZĪBAS MINISTRA APBALVOJUMS» (*Forsvarsministerens utmerkelse*).

Medaljen er opphengt i et bånd som bærer den mørke røde fargen fra Latvias flagg på venstre side og NATOs blå farge på høyre side. I midten er det en smal hvit stripe.

## Tildeling
Minnemedaljen for fremme av Latvias medlemskap i NATO ble til sammen tildelt 740 personer. Dette var for en stor del sentrale latviske politikere og statstjenestemenn, særlig i forsvars- og utenriksdepartementene, offiserer i landets væpnede styrker, samt representanter for ulike organisasjoner. Medaljen ble også tildelt utlendinger som arbeidet for å virkeliggjøre latvisk NATO-medlemskap.

## Norske mottagere
Minnemedaljen ble tildelt en rekke nordmenn. Fremst blant disse er Kristin Krohn Devold, som var forsvarsminister da Latvia ble med i NATO. Andre norske mottagere er forsvarssjef Sigurd Frisvold, statssekretær Gunnar Heløe, generalmajor Roar Haugen, generalmajor Tomas Colin Archer, admiral Kjell-Birger Olsen, generalmajor Odd Frøise Tangen, viseadmiral Eivind Hauger-Johannessen og forsvarsattaché Egil Tor Walter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Awards of the Republic of Latvia Minister of Defence and Ministry of Defence, fra Latvias forsvarsdepartement
Minnemedaljen for barrikadedeltagerne i 1991

**Minnemedaljen for barrikadedeltagerne i 1991** (latvisk: *1991.gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīme*) er en latvisk utmerkelse som tildeles personer som deltok i Latvias frihetskamp mellom januar og august 1991. Kampen for selvstendighet fra Sovjetunionen kalles barrikadekampen. Medaljen ble første gang utdelt i 1996 og tildeling avsluttes i 2011.

## Utforming
Minnemedaljen for barrikadedeltagerne i 1991 er utformet som et våpenskjold omgitt av en eikekrans. Våpenskjoldet viser en løve som holder et skjold med korslagte nøkler, begge elementer som er å finne i Rigas byvåpen. Over våpenskjoldet står innskriften «LR» for *Latvijas Republika*. På revers står innskriften «Par Latviju» (*for Latvia*). Reversen har også plass til løpenummer.

Medaljen er opphengt i et medaljebånd i Latvias farger: Mørk rødt med en hvit midtstripe.

## Tildeling
Medaljen tildeles for mot, uselvisk og initiativrik innsats i kampen for Latvias uavhengighet. Den kan også tildeles for organisatorisk innsats, samt materiell og moralsk støtte til de som kjempet for landets frihet. Det er opprettet et eget råd som avgjør tildeling av medaljen. Presidenten i nasjonalforsamlingen leder rådet. 

Medaljen er tildelt 29 000 personer. Blant mottagerne er det også utlendinger.

## Norske mottagere
Minnemedaljen for barrikadedeltagerne i 1991 er tildelt Inge Alver og Nils Soltveit. De to hadde i 1990 stått bak invitasjoner til representanter fra de baltiske landene til nordisk sykkelmesterskap i Radøy.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Commemorative Medal for Participants of the Barricades of 1991, fra Latvias nasjonalforsamling
Intelligent belysning

**Intelligent belysning** eller **moving heads** (bokstavelig talt: bevegelig (lys)hode) er navnet på en type scene- og discolys. Moving heads har et bevegelig «hode» som sender ut en lysstråle. Hodet kan rotere vertikalt og horisontalt og dermed sende lystrålen akkurat dit du ønsker.

## Farge og gobo
Den har som oftest et gobohjul og et fargehjul, som er skiver med hull langs kanten. I hullene kan det plaseres fargefilter (typisk glasskiver) i fargehjulet, og goboer i gobohjulet. Lystålen fra pæren lyser kun gjennom ett av hullene i hver skive av gangen, og man får den fargen og goboen som er i åpningen. Ved å rotere hjulet kan man derfor bytte farge og gobo. Moving heads brukes på scener, men også som effektlys.

Noen moving heads har ikke et hjul med farger men mulighet for å blande cyan (turkis blåfarge), magenta (rødlilla) og gul for å få den fargen man ønsker. Nyere movingheads har også LED-pærer med rød, grønn og blå farge, som også ved blanding kan gi hvitt lys eller den fargen man måtte ønske.

## Eksterne lenker
* (en) Moving-lights – repository of technical info
Dimitrij Ovtcharov

**Dimitrij Ovtcharov** (født 2. september 1988 i Kiev) er en ukrainsk-tysk bordtennisspiller. Under Sommer-OL 2008 i Beijing representerte han Tyskland under Sommer-OL 2008, der han tok sølv i lagkonkurransen sammen med Timo Boll og Christian Süß.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021 tok han bronse i singel og sølv i lagkonkurransen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oscar Stribolt

**Peter Oscar Stribolt Petersen** (født 12. februar 1873 i København, død 20. mai 1927) var en dansk skuespiller. Han hadde kallenavnet «Stri».

Han ble først utdannet smed. En god sangstemme brakte ham til teatret hvor han debuterte i 1893 på Nørrebros Teater. Stribolt var seinere engasjert ved Sønderbros Teater (fra 1902), Central Teatret, Scala-Teatret (fra 1913). Han var en meget populær varietéskuespiller som opptrådte i utallige revyer ofte i par med Olga Svendsen.

Han debuterte på film i 1908 hos Nordisk Film og ble efterfølgende en av dansk stumfilms mest produktive skuespillere. På grunn av hans store kroppsvekt og joviale humør fikk han ofte komiske roller. Stribolt var en del av Lau Lauritzen sr. team av komikere der opptrådte i en mengde av hans mindre farser og i en rekke Fy & Bi-film. Stribolt medvirket i mere enn 70 av Lauritzens filmer. I alt medvirket han i mere enn 145 filmer inklusiv 4 svenske. Han regisserete dessuten tre filmer for Nordisk Film.

Oscar Stribolt ble den 12. mars 1898 gift med *Anna Jensine Dagmar Petersen*. Han døde den 20. mai 1927 og ligger begravd på Solbjerg Parkkirkegård på Frederiksberg. 
 
## Filmografi
### Som skuespiller

### Som regissør
* *En tro og villig Pige* (1917)
* *Det spøger i Villaen* (1918)
* *Et nydeligt Trekløver* (1919)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kim Kyung-ah

**Kim Kyung-ah** (født 25. mai 1977 i Daejeon) er en sørkoreansk bordtennisspiller. I Sommer-OL 2008 i Beijing representerte hun Sør-Korea og tok bronse i lagkonkurransen sammen med Dang Ye-seo og Park Mi-young. Hun har også en bronse fra samme konkurranse i Sommer-OL 2004 i Athen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Virginio Lunardi

**Virginio Lunardi** (født 1968) er en italiensk tidligere skihopper som representerte GS Fiamme Gialle.

Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 80.-plass (av 92 deltakere) i Oberstdorf 30. desember 1985. Sammenlagt i Hoppuka ble han nummer 34 i 1989/90. Den sesongen ble han også nummer 10 sammenlagt i verdenscupen. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 2.-plass, som han klarte i storbakken og normalbakken i Lahtis 3. og 4. mars 1990.

Virginio Lunardi var på det italienske laget som tok sølvmedalje i lagkonkurransen i junior-VM i Lake Placid i 1986. Han deltok i senior-VM i 1987, 1989 og 1991, med 17.-plass i storbakken i Lahtis i 1989 som beste individuelle plassering. I OL i Calgary i 1988 ble han nummer 45 i storbakken og nummer 50 i normalbakken. Han var med i VM i skiflyging i 1986 og 1990, og ble nummer 9 i Vikersund i 1990.

Hans siste verdenscuprenn var i Ruhpolding i desember 1992, men han deltok i kontinentalcupen til og med sesongen 1993/94.

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sports Reference: Virginio Lunardi  (besøkt 12. februar 2011)

## Eksterne lenker
*
Park Mi-young

**Park Mi-young** (født 17. november 1981 i Daegu) er en sørkoreansk bordtennisspiller. Under Sommer-OL 2008 i Beijing representerte hun Sør-Korea under Sommer-OL 2008, der hun tok bronse i lagkonkurransen sammen med Kim Kyung-ah og Dang Ye-seo.

## Eksterne lenker
*
Mary Zimmerman

**Mary Zimmerman** (født 23. august 1960) er en amerikansk teater-regissør og dramatiker.

Hun ble født i Lincoln, Nebraska. Zimmerman er medlem av Lookingglass Theatre Company. Hun fikk PhD fra Northwestern University, hvor hun for tiden en ansatt i avdelingen for Performance Studies. Hun har fått både nasjonal og internasjonal anerkjennelse i form av flere priser, inkludert den prestisjetunge MacArthur Fellowship (1998). Hun har vunnet mer enn 20 Joseph Jefferson Awards for sitt skapende arbeid.

I 2002 var hun mottaker av Tony Award for beste regi for Metamorfoser. Hennes andre produksjoner inkluderer *Elleven room of Proust* og The Secret In The Wings. Zimmerman har også regissert teatralske tilpasninger av blant andre The Arabian Nights (1994) og The Notebooks av Leonardo da Vinci (2003). Hun er regissør av operaen Galileo Galilei fra 2002. Musikken til dette stykket ble skrevet av Philip Glass. Produksjonen ble bestilt av Goodman Theatre. 

I 2004 regisserte hun en produksjon av Perikles, DC Prince of Tyre ved Shakespeare Theatre Company i Washington. Hennes produksjon av dette stykket ble re-arrangert to år senere på Shakespeare Theatre Company Free For All.  

I 2006 regisserte hun stykket Argonautika med Lookinglass Theater Company, som hun deretter turnerte sammen med Berkeley Repertory Theater i 2007 og ved Shakespeare Theatre Company i Washington D.C. i 2008. I 2007 regisserte Zimmerman den første av en rekke nye produksjoner for Metropolitan Opera. Produksjonene fikk blandede anmeldelser, men ble en suksess i kinosalene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Feng Tianwei

**Feng Tianwei** (født 31. august 1986 i Harbin) er en singaporsk bordtennisspiller. Under Sommer-OL 2008 i Beijing representerte hun Singapore under Sommer-OL 2008, der hun tok sølv i lagkonkurransen sammen med Li Jiawei og Wang Yuegu.

Hun var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.

Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun utslått i fjerde runde i singel. 

## OL-medaljer
*  2008  Beijing - Sølv i bordtennis, lag, damer  Singapore
*  2012  London - Bronse i bordtennis, single, damer  Singapore
*  2012  London - Bronse i bordtennis, lag, damer  Singapore

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Barbarenes invasjon

***Barbarenes invasjon*** (fransk: *Les Invasions barbares*) er en fransk-canadisk dramakomedie fra 2003, regissert av Denys Arcand.  

Filmen ble tildelt Oscar for beste fremmedspråklige film. 

## Handling
Filmen er en oppfølger til Arcands film *[[Le Déclin de l'empire américain]]* («Det amerikanske imperiets nedgang») fra 1986. Handlingen i *Barbarenes invasjon* foregår 17 år senere, og omhandler personene fra den første filmen, samt deres barn, som nå introduseres. Foreldrene er fremdeles hovedsakelig sosialister og tilhengere av uavhengighet for Québéc, men både den politiske og økonomiske utviklingen siden 1970-tallet, og deres egen aldring, gjør at standpunktene nå virker noe anakronistiske.

Filmen dreier seg om rollefiguren Rémys kamp mot en livstruende kreft, og anstrengelsene til Sébastien, hans fremmedgjorte sønn, for å gjøre sin fars siste dager mer komfortable. Far og sønn reiser til slutt til Vermont i USA for medisinsk behandling. På anmodning fra Rémys ekskone Louise har Sébastien har motvillig returnert fra London, hvor han har en suksessfull karriere innen kvantitativ finans – et bannord for hans sosialistisk tenderende far. Denne bakgrunnen er imidlertid til hjelp når Sébastien skal finne ut av og manipulere Quebecs sviktende helsetjenester på sin fars vegne. Undersveis får han også samlet venner og familiemedlemmer fra Rémys fortid som kommer for å besøke han. På Rémys siste dager reiser han og vennene hans til hytta fra den første filmen, og diskuterer filosofi, politikk, og tidligere seksuelle og intellektuelle bedrifter.

## Rolleliste
* Rémy Girard som Rémy
* Dominique Michel som Dominique
* Dorothée Berryman som Louise
* Louise Portal som Diane
* Pierre Curzi som Pierre
* Yves Jacques som Claude
* Stéphane Rousseau som Sébastien
* Marie-Josée Croze som Nathalie
* Mitsou Gélinas som Ghislaine
* Micheline Lanctôt som Nurse Carole
* Johanne-Marie Tremblay som Sister Constance 
* Roy Dupuis som Narcotics Officer Gilles Levac
* Marina Hands som Gaëlle

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Revierhavnens baatforening

**Revierhavnens baatforening** er en båtforening som holder til på nordsiden av Hovedøya i Oslo. Båtforeningen er landets eldste båtforening og friluftsorganisasjon, og ble stiftet 28. april 1853. 

Båtforeningen hold først til i Søndre Revierhavn i Bjørvika, men måtte flytte da Oslo havnelager ble bygget. Båtforeningen flyttet da til festningsbrygga ved Akershusstranda, før den i noen år holdt til på Vippetangen. I 1905 flyttet foreningen til Hovedøya, hvor den i dag holder til.
ISO 3166-2:CX

**ISO 3166-2:CX**  er Christmasøyas del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land og områder med kode i ISO 3166-1.

Det er for tiden ingen koder definert for Christmasøya.

Christmasøya er tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden . Christmasøya tilhører Australia, men har ingen egen kode under ISO 3166-2:AU.

## Eksterne lenker
* Christmas Islands, Statoids.com
Brett Cullen

**Brett Cullen** (født 1956) er en amerikansk skuespiller som har spilt i filmer og fjernsynsprogrammer. 

Cullen ble uteksaminert fra Madison High School i Houston i 1974, og avsluttet utdannelsen med et studium ved University of Houston. Han har gitt mye kreditt for sine skuespiller-prestasjoner til sin kritikerroste mentor og professor ved University of Houston, Cecil Pickett, som også veiledet flere andre kjente skuespillere, blant andre Dennis Quaid, Randy Quaid og Brent Spiner.

Brett Cullen og Dennis Quaid har hatt et nært vennskap som kan dateres tilbake til 1970-tallet, og det var Cullen som introduserte Dennis Quaid for Kimberly Buffington på en middag i Austin i Texas. Cullen spilte rollen som Dan Fixx i 1980 i CBS-dramaet *[[Falcon Crest]]* i to sesonger (1986–1988) og marshal Sam Cain i ABC-serien *The Young Riders* i sesongen 1989-1990. 

I 1980 opptrådte han som den andre Gideon Chisholm i de siste ni episodene av CBS-miniserien *The Chisholms*. I de fire tidligere episodene av denne serien ble rollen som Gideon Chisholm spilt av skuespilleren Brian Kerwin. I TV-serien *Legacy*, som bare ble én sesong lang (1998–1999), spilte Cullen hovedrollen Ned Logan. I serien *[[The West Wing]]* spilte Cullen rollen som Ray Sullivan, en fiktiv guvernør i delstaten Vest-Virginia, som var det republikanske partiets kandidat til USAs visepresident. 

Hans gjesteopptredener i TV-programmer inkluderer blant andre: *The Incredible Hulk*, *[[M * A * S * H]]*, *V*, *[[Matlock]]*, *[[Star Trek: Deep Space Nine]]*, *[[Ally McBeal]]*, *[[Walker, Texas Ranger]]*, *Once and Again*, *[[Without a Trace]]*, *[[Cold Case]]*, *The Mountain*, *[[Monk]]*, **, *[[NCIS (TV-serie)|NCIS]]*, *[[Desperate Housewives]]*, *[[Lost]]*, *[[Ghost Whisperer]]*, *[[Private Practice]]*, *[[Ugly Betty]]* og *[[Friday Night Lights]]*. I 2009 hadde han en tilbakevendende rolle i ABC-serien *[[Make It or Break It]]*. 

Senere har han spilt Barton Blaze i filmen *[[Ghost Rider (film)|Ghost Rider]]*, og dessuten hatt roller i filmene *Wyatt Earp* (med Kevin Costner), *Gambler V: Playing for Holder* (med Kenny Rogers og Bruce Boxleitner), *Something Talk About* (med Julia Roberts og Dennis Quaid), *The Replacements* (med Gene Hackman) og *[[On Golden Pond]]* (med Julie Andrews og Christopher Plummer).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Emilie Sannom

**Emilie Kirstine Valborg Sannom** (født 29. september 1886 i København, død 30. august 1931 i Grenaa) var en dansk skuespiller og luftakrobat.

Hun var en kjent stuntkvinne/luftakrobat på 1920-tallet.

Hendes søster var skuespilleren Ragnhild Sannom. Hendes meste kjente film var *[[Afgrunden (stumfilm)|Afgrunden]]* fra 1910 og den italienske film *[[Luftens Herskerinde]]* fra 1922.

Hun døde en dramatisk død 30. august 1931, da hun under en oppvisning ved Hessel Gods ved Grenaa på Djursland styrtet mot jorden, fordi hennes fallskjerm ikke ville folde seg ut.

Hun er begravd på Assistens Kirkegård i København.

Etter hennes død skrev forfatteren Tom Kristensen et minnedikt til henne. På hennes gravstein er det gjengitt noen linjer fra diktet: "Frykten for døden var ikke så stor, større var frykten for livet på jord.”

## Filmografi (utvalg)
* 1922 – *[[Luftens Herskerinde]]*
* 1920 – *[[Die Frau im Delphin]]*
* 1911 – *[[Balletdanserinden (stumfilm)|Balletdanserinden]]*
* 1910 – *[[Afgrunden (stumfilm)|Afgrunden]]*
* 1909 – *[[Gøngehøvdingen (stumfilm)|Gøngehøvdingen]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Emilie Sannom hos gravsted.dk
ISO 3166-2:CY

**ISO 3166-2:CY** er Kypros' del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1. 

For Kypros er det definert koder for seks distrikter.

Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er , ISO 3166-1 alfa-2-koden for Kypros. Andre del er to sifre.

## Nåværende koder

## Se også
* Kypros' distrikter

## Eksterne lenker
* Districts of Cyprus, Statoids.com
John Callahan

**John Callahan** (født 23. desember 1953 i Brooklyn i New York, død 28. mars 2020 i Palm Springs i California) var en amerikansk skuespiller, kjent for sitt arbeid som rollefiguren Edmund Grey i såpeoperaen *[[All My Children]]*. Callahans spilte i forskjellige såpeoperaer, inkludert hans roller i serier som *[[Falcon Crest]]* og *[[Santa Barbara]]*.

Han spilte i *All My Children* fra 1992 til 2005, helt til rollefiguren Edmund kontroversielt ble drept. Hans død i serien førte til opprør, hovedsakelig fordi en annen tilknytning til *All My Childrens* historie ble kuttet ved hans død. 

Fra 2008 hadde han rollen som Dr. Baker i TV-serien *[[Days of Our Lives]]*. Sammen med tidligere medskuespiller Esta TerBlanche, hadde han en gjesteopptreden som Dr. Baker fra *All My Children* i en episode av situasjonskomedien *[[Spin City]]* i 1997. Episoden heter *My Life is a Soap Opera*. 

Callahan opplevde en romanse på filmsettet med skuespillerinnen Eva LaRue. LaRue spilte Dr. Maria Santos Grey, Edmunds kone, i TV-serien i syv år. Sammen presenterte de både «Miss America» og Lifetime-kanalens *Television Weddings of a Lifetime* før de giftet seg i det virkelige liv på øya Lanai på Hawaii 30. november 1996. De fikk en datter, Kaya McKenna, som ble født i 2001. Dette var det andre ekteskapet for dem begge, og i 2004 tok de ut skilsmisse etter åtte års ekteskap. Fra 1982 til 1994 var Callahan gift med Linda Freeman, og hadde to sønner fra før hans ekteskap med Eva LaRue.

Callahan døde den 28. mars 2020 i sitt hjem i Palm Springs etter et hjerneslag.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hulda Didrichsen

**Hulda Anna Marie Dagmar Didrichsen** (født 2. februar 1878, død 11. juni 1961) var en dansk skuespillerinne.

Hun debuterte på scenen på Dagmarteatret i 1896 og ble deretter engasjert på Casino, Det ny Teater, Odense Teater, Aarhus Teater (fra 1913) og Betty Nansen Teatret foruten en rekke mindre provinsteatre. Utover teatret medvirket hun i to filmer, en stumfilm i 1910 og en lydfilm i 1947.

## Filmografi
* 1910 – *[[Afgrunden (stumfilm)|Afgrunden]]* (som prestekone; regissør Urban Gad)
* 1947 – *[[Familien Swedenhielm]]* (som påkledersken; regissør Lau Lauritzen junior)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hulda Didrichsen hos Det Danske Filminstitut
*
Pekka Suorsa

**Pekka Antero Suorsa** (født 8. desember 1967 i Kajana) er en finsk tidligere skihopper som representerte Kainuun Hiihtoseura.

Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 40.-plass i Oberstdorf 30. desember 1983. Sammenlagt i Hoppuka ble han nummer 20 i 1985/86. Den sesongen ble han også nummer 5 sammenlagt i verdenscupen. Han vant to renn i verdenscupen, i Chamonix 22. desember 1985 og i Oberstdorf åtte dager senere.

I VM i Oberstdorf i 1987 var Pekka Suorsa på det finske laget som ble verdensmestere i lagkonkurransen. Individuelt ble han nummer 7 i storbakken og nummer 13 i normalbakken. I OL i Calgary i 1988 ble han nummer 38 i storbakken. Han ble nummer 7 i VM i skiflyging i Kulm (Bad Mitterndorf) i 1986.

Hans siste verdenscuprenn var i Lahtis i mars 1990.

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
*  (besøkt 12. februar 2011)

## Eksterne lenker
*
Chao Li Chi

**Chao Li Chi** (kinesisk: 季超李, pinyin: *Jì Chāolǐ*; født 5. april 1927 i Shanxi-provinsen, Kina, død 16. oktober 2010 i Granada Hills, California) var en kinesisk skuespiller og danser, som opptrådte mye på amerikansk TV og film. Hans mest kjente rolle var som Chao Li, der han spilte mot Jane Wymans karakter i TV-dramaserien Falcon Crest. Hans filmer inkluderer blant annet Big Trouble in Little China, The Joy Luck Club, The Nutty Professor, Wedding Crashers og The Prestige. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Chi bosatte seg i New York City i 1939 sammen med sin familie som flyktet fra Kina da Japan invaderte landet. Han studerte til en bachelorgrad fra St. John's College i Annapolis. Chi har også oppnådd en mastergrad fra New York University og en annen mastergrad fra The New School, som var kjent som New School for Social Research på denne tiden. Han tilhører den religiøs-filosofiske trosretningen taoisme.

### Karriere
Chi begynte å studere skuespill under Pearl S. Buck på East and West Association. Han dukket opp som en ledende utøver i regissør Maya Derens  film fra 1948. Chao Li Chi fortsatte å opptre sammen med forskjellige dansekompanier inn på 1960-tallet. I 1967 ble Chi ansatt som direktør for Living Arts Program i Dayton, Ohio, under en av hans turneer med et av hans dansekompanier. 

Chi dukket opp i rundt 50 film-og TV-roller i løpet av sin karriere som skuespiller. På fjernsyn var Chi kanskje mest kjent for sin rolle som Chao-Li i fra såpeoperaen Falcon Crest som ble sendt i ni år på kanalen CBS. Han hadde denne rollen fra 1981 til 1990. Han har også hatt gjesteroller i mange andre kjente TV-serier, deriblant M*A*S*H og Pushing Daisies. Han var med på oppsetningen av teaterstykket Flower Drum Song. 

Chi flyttet til Los Angeles i 1975. Han var professor i filosofi og Tai Chi ved California State University, Los Angeles og Lee Strasberg Theatre and Film Institute. Han har også undervist i Tai Chi ved Pacific Asia Museum i Pasadena, California, på lørdager i mer enn tretti år. Chao-Li Chi døde i sitt eget hjem i Granada Hills, California, den 16. oktober 2010 i en alder av 83 år. Ved sin død etterlot han seg sin kone, en datter og stesønn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
David Beecroft

**David Beecroft** (født 26. april 1955) er en amerikansk skuespiller kjent for sine mange TV-opptredener.

Han har spilt i både vanlige og tilbakevendende roller i flere TV-serier, deriblant i såpeoperaen *[[Falcon Crest]]* (Nick Agretti) i en sesong (1988–1989). Han har også hatt enkelte opptredener i seriene *[[Dr. Quinn]], Medicine Woman* og *[[Melrose Place]]*. Han har også vært fast inventar i såpeoperaer som for eksempel *One Life to Live* som Trent Chapin (1985–1986) og i *[[All My Children]]* fra 1999 til 2001. Han spilte også seriemorderen i filmen *The Rain Killer* fra 1990.

Han ble utdannet ved WT White High School i Dallas i Texas i 1974. Hans bror er skuespilleren Gregory Beecroft, kjent for tre såpeoperaroller: Tony Reardon i *[[Guiding Light]]* (1981–1985); Brock Lombard i *[[As the World Turns]]* (1988–1989), og den kortvarige rollen som Duke Lavery i serien *[[General Hospital]]* (1989–1990).

## Eksterne lenker
*
Hans Neergaard

**Hans Peter Neergaard** (født 29. juli 1865 i København, død 16. juni 1926) var en dansk skuespiller, som foruten å være engasjert på Århus teater også medvirket i noen stumfilmer.

## Filmografi
* 1915 – *Fangen paa Zora* (som Grev Orloff; ukjent regissør)
* 1913 – *Kærlighed gør stærk* (som H. Nørvang, direktør for skipsverft; ukjent regissør)
* 1911 – *Gøglerblod* (ukjent regissør)
* 1910 – *En Rekrut fra 1864* (som fløjmanden; regissør Urban Gad)
* 1910 – *[[Afgrunden (stumfilm)|Afgrunden]]* (som Peder Svane, prest; regissør Urban Gad)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Door in the Floor

***The Door in the Floor*** er en amerikansk dramafilm fra 2004 regissert av Tod Williams. Filmen bygger på den første tredjedelen av John Irvings roman *[[A Widow for One Year]]* (1998). De ledende rollene spilles av Jeff Bridges og Kim Basinger.

## Sammendrag
Handlingen er lagt til Long Island, hvor barnebok-forfatter og kunstner Ted Cole (spilt av Jeff Bridges) bor sammen med sin kone Marion (spilt av Kim Basinger) og deres unge datter Ruth (spilt av Elle Fanning) som stort sett er under tilsyn av hennes barnepike Alice. Hjemmet deres er fylt med fotografier av parets tenåringssønner, som tidligere ble drept i en bil-ulykke. Denne tragedien etterlot Marion dypt deprimert, og ekteskapet deres har hatt problemer siden den gang. Hver eneste dag ser familien på ett galleri av familiefotografier som også inneholder en rekke fotografier av de døde sønnene.

Ted og Marion tar midlertidig ut en skilsmisse. De bytter på å bo i huset, og i en leid leilighet i byen. Ted ansetter Eddie O'Hare for å arbeide som hennes assistent og sjåfør, ettersom hans eget førerkort blir suspendert etter fyllekjøring. Eddie og Marion engasjerer seg snart i et seksuelt forhold. Ted er på sin side interessert i Evelyn Vaughn som arbeider som modell. Marion forlater Ted og deres datter, og tar med seg alle fotografier av hennes døde sønner. Eddie tar initiativ til å hente et fotografi slik at Ruth kan ha minst ett fotografi av de døde storebrødrene hennes. Ted avslører for Eddie den egentlige historien om bilulykken som forårsaket sønnenes død, og Eddie får etter hvert vite mer om hva som kan ha bidratt til Marions intense fortvilelse, mentale tilstand, og hennes valg om å forlate sitt eneste gjenværende barn.

## Skuespillere
* Jeff Bridges som Ted Cole
* Kim Basinger som Marion Cole.
* Jon Foster som Eddie.
* Bijou Phillips som Alice
* Elle Fanning som Ruth Cole
* Mimi Rogers som Evelyn Vaughn
* Donna Murphy som butikk-eier.
* John Rothman som Minty O'Hare

## Eksterne lenker
* 
*
Kortstripet sabeledderkopp

**Kortstripet sabeledderkopp** (*Cheiracanthium virescens*) er en av edderkoppene i familien sabeledderkopper. Utbredelsen er i den palearktiske sone. Den finnes i Norge.

Kortstripet sabeledderkopp  er en stor, omtrent 11 mm lang, ganske langbeint edderkopp. Den er generelt lys brunlig på farge. Bakkroppen er på oversiden marmorert i et lysere mønster. Langs midten og bakover på bakkroppen finnes en rustrød lengdestripe, den går bare halveis bak på dyret. Bryststykket har ingen eller kun svake mørkere langsgående linjer. De åtte øyne som er ordnet i to tverr-rader med fire i hver. Den er ganske lik den sjeldnere langsabeledderkopp, bare små ytre forskjeller finnes og det kan være vanskelig å skille disse artene.

Den er nattaktiv og hører til de edderkoppene som lever på bakken. Vanligvis på dyrket mark, gjerne på tørre solrike steder med lav vegetasjon. De voksne (imago) kan påtreffes alt fra april og utover hele sommeren. Hanner finnes bare til juli.

## Litteratur
* W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): *Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel*, slekten (gattung) ''Cheiracanthium'' (tysk)

## Eksterne lenker
* 
* Miturgidae – Edderkoppkroken
Vishnu Vaman Shirwadkar

**Vishnu Vaman Shirwadkar** (født 27. februar 1912 i Pune i Maharashtra i Britisk India, død 10. mars 1999 i Nashik i Maharashtra), populært kjent under pseudonymet **Kusumāgraj** var en kjent poet, dramatiker, forfatter, novellist og humanist.

## Liv og virke
Shirvidkat tilhørte høykasten Deshastha Brahmin, en subkaste representert i Maharashtra og i det nordlige Karnataka. I en alder av 20 år deltok Shirwadkar på en ikkevoldelig motstandsmarsj – kalt satyagraha – for å vise sin støtte og for å overbevisende en gruppe prester som hadde ansvaret for et lokal fremtredende tempel i Nashik, at de skulle gi gratis adgang til tempelet til folk som tilhørte det undertrykte Harijan-samfunnet. Den siste tiden hadde disse prestene ikke tillatt adgang til tempel for dem som var langt nede på det hinduistiske kastesystemet. Gjennom hele sitt liv skulle han enten delta i eller lede mange bevegelser i hjembyen Nasik for å motvirke en eller annen form for sosial eller politisk urettferdighet. 

I tyveårene fikk han utgitt sin første diktsamling og han skrev et manus for en mytologisk film, *Sati Sulochana*, hvor han også opptrådte som skuespiller. Han har også jobbet innen journalistikk for stund, før han kom tilbake til poesien som var hans bærebjelke. 1942 ble et vendepunkt i karrieren til Kusumagraj da han publiserte en stor samling av poesi.

Han om skrev om frihet, rettferdighet og frigjøring av belastede mennesker, I hans karriere som spenner over fem tiår skrev han 16 bind med dikt, tre romaner, åtte noveller, syv bind med essays, 18 skuespill og diverse andre verker. Hans verker som f.eks. Vishaka (1942), en samling av tekster som inspirerte en generasjon til den indiske frihetsbevegelsen, og den regnes i dag som et mesterverk av indisk litteratur. 

Etter 1943 begynte han å tilpasse skuespill og teater-oppsetninger av litterære forfattere som Oscar Wilde, Moliére, Maurice Maeterlinck og William Shakespeare, spesielt hans mange tragedier var populære. Hans arbeider reflekteres ofte over det skiftende sosiale miljø i India. Han skrev spesielt om den nasjonale indiske oppstanden under deres frihetskamper.

Han var mottaker av flere statlige indiske tildelinger og prestisjetunge litteratur-priser, i 1974 fikk han Sahitya Akademi Award og han ble tildelt en Jnanpith Award i 1988. Han har også vært leder av World Marathi Conference fra 1989. I 1988 mottok han også en Sangeet Nātya Lekhan Award. 

Han grunnla en organisasjon som heter Kusumāgraj Pratishthān som ble dannet i Nasik i 1990 med det formål å oppmuntre til ulike kulturelle aktiviteter og hjelpe de trengende som tilhørte det tradisjonelle undertrykt samfunnet. Kusumāgrajs bursdag feires som World Marathi Day i India.  Han døde 10. mars 1999 i en alder av 87 år.

## Referanser