open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaja Draksler

**Kaja Draksler** (født 6. februar 1987 i Kranj, Slovenia) er en slovensk pianist og komponist som beveger seg i skjæringspunktet mellom jazz, fri improvisasjonsmusikk, moderne klassisk og ny musikk, med spor av folkemusikk fra Balkan og Slovenia som skaper en slags imaginær folklore.

## Biografi
Draksler begynte å spille piano i en alder av 4 år. Hun studerte musikk ved Universitetet i Ljubljana frem til 2005. Hun ble uteksaminert i jazz-studier ved Groningen konservatorium (avhandlingen skrev hun om Cecil Taylor), og var deretter ved Conservatorium van Amsterdam frem til 2013, og studerte med Richard Ayres. Hun fikk et opphold i New York for å studere med Jason Moran og Vijay Iyer.

I 2005 var Draksler med på å grunnlegge Acropolis Quintet i Groningen. Videre grunnla  hun BadBooshBand. som spilte  på jazzfestivalen i Ljubljana (2013), utgitt på CD. Solokonserten fra INNtöne jazz festival  (2015) i Diersbach ble kringkastet i radio; i 2016 spilte hun med den Portugisiske trompetisten Susana Santos Silva på Moers-festivalen.
På JazzFest Berlin i 2017, overbeviste hun i en trio med Petter Eldh og Christian lillinger.

I 2007 ble hun med i Europabevegelsen Jazz Orchestra, som hun også har komponert for (albumet *Live in Coimbra,* 2007). I 2007 skrev hun konserten* Orpheus og Eurydice* for akkordeon og orkester. Janez Dovč og det Slovenske Filharmoniske orkester hadde uroppføringen. Hun har også komponert musikk for Metropole Orkest og Italian Ustabile Orkester.

## Utmerkelser
* 2009: Vinner av den nederlandske *Deloitte Jazz Award*. 

## Diskografi
* Kaja Draksler Octet *Gledalec* (Clean Feed, 2017)
* Kaja Draksler & Susana Santos Silva *This Love* (Clean Feed, 2016)
* *Livet til Mange Andre* (Clean Feed, 2013)
* Kaja Draksler Acropolis Quartet feat. Sanem Kalfa *Türkü* (Goga/CDBaby 2010)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Nettsted med diskografi
Katharina Andresen

**Katharina Gamlemshaug Andresen** (født 1995) er en norsk forretningskvinne og arving. Hun ble i mars 2016 rangert som verdens nest yngste dollarmilliardær av *[[Forbes]]* med en formue på 1,15 milliarder USD. Hun eier 42,2 % av investeringsselskapet Ferd AS, som hun eier sammen med søsteren Alexandra. De arvet aksjene fra faren Tobakks-Andresen i 2007.  

## Familie
Katharina Gamlemshaug Andresen er født 21. mai 1995. Hun er av tobakksslekten Andresen, oldebarn av Johan H. Andresen, tipp-tipp-oldebarn av Johan Henrik Andresen og Anton Klaveness og tipp-tipp-oldebarn av Nicolai Andresen. Johan Henrik var bror av Nicolay August Andresen og onkel til Nils August Andresen Butenschøn.

## Referanser
Den subtile kroppen

En **subtil kropp** er en serie av psyko-spirituelle bestanddeler i levende vesener, ifølge forskjellige esoteriske, okkulte og mystiske lærdommer. Ifølge denne troen er hver subtile kropp knyttet til et subtilt eksistensplan, til et  hierarki eller en trinnstige som kulminerer i den fysiske form.

Innenfor hinduismen, beskrives den sublime kroppen i Bhagavad Gita dom bestående av sinn, intelligens og ego, som kontrollerer den grovere fysiske kroppen. Innenfor sufismen er den kjent som «den mest helligste kroppen» (wujud al-aqdas) og «den sanne og genuine kroppen» (jism asli haqiqi), i taoismen som «diamantkroppen», i vajrayana (esoterisk buddhisme) som «lyslegemet», og i tibetansk buddhisme som «regnbuekroppen». Innenfor Kriya yoga er den kjent som «salighetskroppen» og i hermetismen som «den udødelige kroppen» (soma athanaton). De ulike attributtene til den sublime kroppen er ofte beskrevet gejjnom symboler som solen og månen, så vel som ulike indiske elver og guder, mens alkymien snakker om dantianer og sinober-felter.

## Referanser
Gudsyoga

**Gudsyoga** (tibetansk: *lha'i rnal 'byor*; sanskrit: *Devata-yoga*) er en grunnleggende praksis i vajrayana (esoterisk buddhisme) som innebærer visualisering av mentale bilder. Ifølge den tibetanske forfatteren Tsongkhapa, er Gudsyoga det som skiller buddhistisk tantra fra andre buddhistiske skoler.

Gudsyoga inneholder en **genereringsfase** (*kyerim*) og **fullførelsens fase** (*dzogrim*). I den førstnevnte oppløser man den mundane verden og visualiserer ens valgte guddom (yidam), dens mandala og ledsagende guder, noe som fører til identifisering med denne guddommelige realitet. I fullførelsens fase oppheves visualiseringen og identifiseringen med yidam i erkjennelsen av Śūnyatā eller tomhet. Denne fasen kan også inkludere den subtile kroppens energier.

## Referanser
American Fur Company

**American Fur Company** var et selskap som ble grunnlagt i 1808 av John Jacob Astor som et ledd i hans bestrebelser for å forsøke å monopolisere den amerikanske pelshandelen, noe han også stort sett lyktes med.

Viktig for utskipingen av pelser fra de nordvestlige fangstområder ble byen Astoria ved Columbia Rivers utløp i Stillehavet. Herfra ble det også drevet en livlig pelshandel til Qing-dynastiets Kina. Fra Kina bragte forretningsimperiet så gods som porselen, nankin og te.

En rekke steder og byer i USA tilkom eller fikk sin betydning på grunn av *American Fur Company*. Fort Benton i Montana er et annet eksempel på en handelsstasjon som vokste frem til en by.

Astor solgte sin andel i selskapet i 1834. Ramsey Crooks kjøpte kompaniets *Northern Department* og fortsatte virksomheten under det gamle navnet. Pierre Chouteau jr. kjøpte *Western Department* og kalte det *Pratte, Chouteau & Company*.

Crooks forsøk på å utvide virksomheten til andre områder, som til gruvedrift, særlig etter bly, var mislykket. I 1842 la American Fur Company ned all sin virksomhet og verdiene ble likvidert.

## Se også
*Astorianerne
*Manuel Lisa
*Missouri Fur Company
*Rocky Mountain Fur Company

## Referanser


## Litteratur
*David J. Wishart, *The Fur Trade of the American West* (Lincoln: University of Nebraska Press, 1992).
Russesvalerot

**Russesvalerot** (*Vincetoxicum rossicum*) er en flerårig urt i gravmyrtfamilien. 

Stenglene er 60–200 cm lange, og vekstformen kan være opprett, slyngende, krypende eller klatrende. Bladene er motsatte, 7–12 cm lange, 5–7 cm brede, helrandede, tilspissede, eggformede til elliptiske og hårete langs bladranden og på nervene under. Bladstilken er 5–20 mm lang. Blomstene er 5–7 mm i diameter, rosa eller rødbrune og sitter 5–20 sammen i klaser i bladhjørnene. Den befruktede blomsten utvikler seg til to 4–7 cm lange belgkapsler med mange hårete frø.

Russesvalerot vokser naturlig i europeisk Russland og Ukraina. Her vokser den i skogsteppe, steppe, raviner og kratt. Den er en skadelig invaderende art i sørøstlige Canada og nordøstlige USA. Planten danner tette bestander som kveler annen vegetasjon og reduserer biologisk mangfold. Den finnes i skog og på beitemark, gamle åkrer, juletreplantasjer, elvebredder og ruderatmark. Den foretrekker veldrenerte, steinete steder med kalkholdig grunn. I Canada forsøker en å bekjempe planten ved å sette ut det europeiske nattflyet *[[Hypena opulenta]]*.

I Europa er naturaliserte bestander mest kjent fra Norge. Russesvalerot finnes i Norge rundt Oslofjorden og er etter 1950 blitt svært vanlig på øyene i fjorden der den invaderer mange naturtyper. I Fremmedartslista er arten vurdert til å ha *svært høy risiko*. Man frykter at den skal ødelegge lokaliteter med rødlistede arter som aksveronika, smaltimotei, nikkesmelle, dragehode, stjernetistel og bakkekløver.

## Galleri

Vincetoxicum rossicum SCA-04867.jpg|Som invaderende art i New York
Vincetoxicum rossicum SCA-10787.jpg|Blomsterstand
Vincetoxicum rossicum 5474089.jpg|Bladverk
Vincetoxicum rossicum 5452360.jpg|Frukt
Vincetoxicum rossicum seeds.JPG|Frø


## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Italiensk-amerikansk mafia

**Italiensk-amerikansk mafia** er mafia i USA med opphav fra Italia. Om lag  sicilianere utvandret til USA fra århundreskiftet og fram til første verdenskrig. I forbudstiden ble 25 % av brennevinssmuglingen utført av italienere, og det var i denne tiden at Al Capone nådde høydepunktet på sin karriere. Da brennevinsforbudet ble opphevet, klarte mafiaen å omstille seg ved å drive med gambling. Men utover 1930-tallet ble det stadig vanskeligere, og Capone, Luciano og andre ble arrestert.

Da den sicilianske mafiaen reiste seg igjen etter fascismen, begynte den også etterhvert med heroinsmugling, etter at Joe Bonanno besøkte øya i 1957 og ga sicilianerne monopol på heroinmarkedet i USA.

Den amerikanske mafiaen er mest aktiv i storbyområdet New York, Philadelphia, New England, Detroit og Chicago, men har også medlemmer i andre større amerikanske byer, og deltar også i internasjonale kriminelle aktiviteter.

Den amerikanske mafiaen består av forskjellige «familier» eller grupper som generelt er organisert geografisk og i betydelig omfang engasjert i «racketeering»-virksomhet (utpressing, beskyttelsespenger, illegale lotterier o.l.).

Selv om den italiensk-amerikanske mafiaen har sine røtter i italiensk organisert kriminalitet (og betegnes som *[[Cosa nostra|La Cosa Nostra]]* av FBI), har den amerikanske avlegger vært en separat organisasjon i mange år. For tiden samarbeider den italiensk-amerikanske mafiaen med forskjellige IOC-grupper innen diverse kriminelle aktiviteter med hovedbase i Italia. Den italiensk-amerikanske mafiaen er innen organisert kriminalitet den største enkelt-trusselen mot det amerikanske samfunnet.

Giuseppe Esposito var det første kjente sicilianske mafia-medlem som emigrerte til USA. Han og seks andre sicilianere flyktet til New York etter å ha myrdet elleve velstående landeiere og to høytstående embedsmenn for en siciliansk provins. Han ble arrestert i New Orleans i 1881 og utlevert til Italia. New Orleans var også åstedet for den første mafiahendelsen i USA som pådro seg både nasjonal og internasjonal oppmerksomhet. 15. oktober 1890 ble New Orleans' politi-inspektør David Hennessey myrdet. Hundrevis av sicilianere ble arrestert, og nitten ble omsider dømt for mord. En ble så frikjent og med det begynte rykter å spre seg om bestikkelser og truede vitner. De forbannede innbyggerne i New Orleans organiserte en lynsjing av mafiaen, og klarte å drepe elleve av de nitten tiltalte. To ble hengt, ni av dem ble skutt og de resterende åtte klarte å rømme.

Den amerikanske mafiaen har gått igjennom mange forandringer. Fra den Svarte Hånd-terrorgruppen fra 1900-tallet og Five Points-gjengen fra 1910- og 20-årene i New York, til Al Capones Union på 1920-tallet i Chicago.

## Se også
* Racketeer Influenced and Corrupt Organizations Act

## Referanser
Kjerringråkk

**Kjerringråkk** er en årlig festival som arrangeres i Bodø. Festivalen ble startet av Silje Halstensen og Ingeborg Selnes i 2007 for å løfte frem kvinner i musikkbransjen. Festivalens styre består også av utelukkende kvinner. Festivalen har i tillegg til konserter, workshops, kunstutstillinger og kafé. Festivalen favner et bredt utvalg av uttrykksformer. Det har også forekommet danseforestillinger, teater m.m.

## Artister som har opptrådt på festivalen
* Bendik
* Razika
* Kuuk
* Haddy Njie
* Ida Maria
* Therese Aune 
* Eline Thorp 
* Maiken Vembre

## Referanser
Jens Bing

**Jens Bing** (født august 1618 i (nærheten av) Trondhjem, død 10. oktober 1751 i København) var en dansk-norsk lege som virket under Frederik IV og Christian VI. 

Han var sønn av byfogd og rådmann Jens Bing (1613–93) og hustru Clara. Jens Bing utdannet seg først som apoteker og var i noen år ved aptoteket i Ribe. Han fikk heretter lyst til å studere medisin og ble i 1705 immatrikulert ved Københavns Universitet, hvoretter han var alumnus på Borchs Kollegium sammen med Ludvig Holberg. Han ble heretter medikus ved flåten og i 1712 tok han den medisinske doktorgrad. Han nøt en del anseelse og var således livmedikus hos grev Danneskjold-Laurwigen og andre fornemme menn. 

I 1726 ble Jens Bing kanselliråd, 1727 justisråd og i 1746 etatsråd. Han var ugift og bodde en del år hos historikeren Hans Gram, med hvem han hadde felles husholdning. Bing døde 10. oktober 1751 og ble begravet i Vor Frue i København. Han testamenterte sin formue til Universitetet og andre stiftelser og som takk derfor satte Universitet en stor minnetavle i marmor med forgyldte bokstaver opp på en av pilarene ved oppgangen til kirkens kor.  

## Referanser
Pål Eiriksson

**Pål Eiriksson** (1285–ca. 1344) var en norsk ridder og den siste merkesmann.

Omkring 1315 ble han merkesmann og fikk bære kongens merke (flagg og sånt) når de var ute og kriget.  Han ga råd til kongen og var den fremste i kongens hird (livvakter). Over ham var det kun Norges rikes kansler som stod nærmere kongen i rang. På den tiden var det forøvrig Ivar Olavsson som var kansler, og han måtte bo i Mariakirken i Oslo.

Da kong Håkon V Magnusson døde i 1319 var Pål en av åtte stormenn som stod rundt ham og lovet å føre arven videre.  Pål var også på god fot med etterkommeren, den tre år gamle dattersønnen, kong Magnus den 7. (1316–74).

Pål eide jord i Valdres der familien kom fra, hadde leilighet i Oslo og fikk i 1315 ei elv av kongen.   Den lå i Alvheim som på den tiden het *Elvesyssel*. Men, den ga han til Mariakirken i Oslo i 1320, som på den tiden var kongens kapell.

Pål hadde en faster (tante) som het Jartrud Gydasson og var gift med baron og riksråd Guttorm Gydasson (død 1307) fra Valdrestraktene.  Tanta het muligens Jartrud Ormsson, og kan ha vært datter av Orm som var kansler 1276–80.

Historiker Gregers Fougner Lundh (1786–1836) nevner at den danske slektsgransker Iver Hirtzholm (1635–96) antyder at "Povel Erichsen" var av slekten "Krogerne" og at denne kunne føres tilbake til engelske adelsmenn.

Det er nevnt at han var gift med ei Sigrid Håreksdatter.  

## Referanser


## Litteratur
*
Happy Landing

***Happy Landing*** er en amerikansk musikalsk komedie fra 1938 regissert av Roy Del Ruth. I rollene ses blant andre Sonja Henie, Don Ameche og Jean Hersholt.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 18. oktober til midten av desember 1937.

## Fakta om filmen
Darryl F. Zanuck var sterkt involvert i utviklingen av *Happy Landing*, som det fremgår av notater fra hans konferanser. Notatene befinner seg i *Twentieth Century-Fox Produced Scripts Collection* ved UCLA Theatre Arts Library. Ifølge disse ble rollefiguren som orkesterlederen (selv om den først ble foreslått for Don Ameche) senere utviklet for Adolphe Menjou, og Ameche ble istedet gitt rollen som manageren.

I notatene gav Zanuck også forfatterne instrukser om tonen i filmen. Han sammenliknet den med andre nyere Twentieth Century-Fox-musikaler, som var blitt produsert for Sonja Henie og andre: *«... dere må skrive den litt mer dempet, så å si, enn [[På glattisen]]. Unngå farse og gjør den til et ekte solid komediedrama liknende [[Isens dronning]] og [[Du kan ikke få alt]].»*

Ifølge *Produced Scripts Collection* skulle en scene bli lagt til Verdensutstillingen i Paris. Frankfurt-settet, som ble bygd til filmen *Heidi*, skulle illudere en norsk landsby. Florida-scenene skulle opprinnelig utspille seg i Hollywood.

## Rolleliste
(I utvalg)

*Sonja Henie - Trudi Ericksen
*Don Ameche - Jimmy Hall
*Jean Hersholt - Herr [Lars] Ericksen
*Ethel Merman - Flo Kelly
*Cesar Romero - Duke Sargent
*Billy Gilbert - Ekspeditør på kafeteria
*Raymond Scott Quintet - Seg selv
*Wally Vernon - Al Mahoney

## Referanser


## Eksterne lenker
*
DuMont Mediengruppe

**DuMont Mediengruppe**, inntil 2015 **M. DuMont Schauberg**, er et tysk mediekonsern, med hovedkontor i Köln.

## Historie
Mediekonsernets historie har røtter tilbake til 1626, da Bertram Hilden startet et trykkeri, senere videreført av hans sønn Peter Hilden (død 1683). I 1735 ble trykkeriet overdratt til Gereon Arnold Schauberg. Firmaet *Erben Schauberg* (Schaubergs arvinger) kjøpte Kölnische Zeitung i 1802, og i 1805 ble avisen solgt til Marcus DuMont. Under Joseph DuMont ble avisen utviklet til å bli en riksavis i Tyskland.

Avisen Kölner Stadt-Anzeiger utkom første gang i november 1876 som et lokalt annonsebilag for Kölnische Zeitung. Senere utviklet den seg til en stor regionavis, men ble i likhet med Kölnische Zeitung innstilt i 1945. Driften av Kölner Stadt-Anzeiger ble gjenopptatt i 1949. Fra 1962 bærer avisen undertittelen Kölnische Zeitung.

Mediegruppen fikk sitt nåværende navn i 2015. DuMont Mediengruppe var per 2017 fremdeles i DuMont-familiens eie, med familiemedlemmer som medlemmer av tilsynsrådet (Aufsichtsrat). Medlem av rådet var også Patrick Adenauer, sønnesønn av Tysklands første forbundskansler Konrad Adenauer. 

## Virksomheten
DuMont Mediengruppe hadde per 2017 eierinteresser i blant annet Berliner Zeitung, Berliner Kurier, Hamburger Morgenpost, Kölner Stadt-Anzeiger, Kölnische Rundschau, Mitteldeutsche Zeitung og Haaretz. Gruppen omfatter blant annet også annonseblad, radio, TV og bokforlag. Konsernet hadde i 2015 ca. 3 400 ansatte og omsatte for 564 millioner euro.

## Referanser
Henrikke Nervik

**Henrikke Holm Nervik** (født 1988) er en norsk fotballdommer. Hun representerer Sportsklubben Trygg/Lade. Hun dømmer i både kvinnefotball og mannsfotball. Per april 2023 har hun dømt i ti kamper i kvinnenes Champions League.

## Dommerkarriere
Nervik har dømt i Toppserien siden 2012, og ble FIFA-dommer i 2012. Hun har dømt to norske cupfinaler: Avaldsnes mot Stabæk i 2013, og Avaldsnes mot Vålerenga i 2017. Hun har også en cupfinale i 2020 mellom Vålerenga og Lillestrøm.

I 2022 ble hun, samtidig som Emilie Rodahl Torkelsen, den første den første kvinnelige hoveddommeren på det nest øverste nivået på herresiden i Norge.

## Familie
Henrikke Nervik er datter av fotballdommeren Egil Nervik.

## Referanser
Herrnhuthuset

**Herrnhuthuset** er en historisk bygning i Godthåb på Grønland, som ble oppført i 1747. Bygningen er i rødmalt tre med en klokkeformet kampanile og befinner seg i den sydlige del av byen, vest for Dronning Ingrids Hospital og med utsyn over Godhåbsfjorden. Rett nord for bygningen ses en kirkegård. 

Herrnhuthuset var stasjon for den Herrnhutiske Brødremenighets misjon i Grønland, hvorfra misjonen utgikk langs den grønlandske vestkyst. Bygningen har tidligere huset Grønlands Universitet, før dette ble flyttet til universitetsparken, Ilimmarfik. Heretter ble den omdannet til kontor for Landstingets Ombudsmand.

## Referanser
Skulderbelte

**Skulderbelte** kan ha flere betydninger:

*Bandolær et belte (ofte som en del av en uniform) til å henge over skulderen.
*Skulderreima på et Sam Brown-belte
*Ordensbånd som henger over skulderen som et bandolær.
*Skulderbelte (anatomi), en struktur som fester frambeina til ryggraden hos firbeinte virveldyr.
Sør-Tyskland

**Sør-Tyskland ** (*Süddeutschland* på tysk) er betegnelsen på de sørlige delene av Forbundsrepublikken Tyskland, vanligvis regnet som forbundslandene Bayern og Baden-Württemberg samt den sørligste delen av Hessen. I tillegg regnes ofte områdene sør for Frankfurt am Main, Pfalz og Saarland også som en del av Sør-Tyskland. Saarland, Rheinland-Pfalz, Baden-Württemberg og det sørlige Hessen utgjør Sørvest-Tyskland. München, Stuttgart og Nürnberg er viktige sørtyske handels- og industribyer.

Oppfatningen av hva som regnes som Sør-Tyskland har endret seg over tid. Etter en oppfatning fra midte av 1800-tallet, det vil si før Tysklands samling, omfattet Sør-Tyskland Luxembourg, den prøyssiske Rhinprovinsen, fyrstedømmet Birkenfeld (tilhørte storhertugdømmet Oldenburg), fristaden Frankfurt, hertugdømmet Nassau, Hessen-Homburg og storhertugdømmet Hessen, storhertugdømmet Baden, Hohenzollern, kongeriket Bayern, Liechtenstein og de tyske delene av Østerrike.

Sør-Tyskland skiller seg fra resten av Tyskland når det gjelder kultur. Språklig kan Sør-Tyskland avgrenses til områdene der det snakkes høytysk. Tysk skriftspråk bygger på de høtyske dialektene som tales i Mellom-Tyskland og Sør-Tyskland. Mens Nord-Tyskland for det meste er protestantisk, er Sør-Tyskland hovedsakelig katolsk. Sør-Tyskland har barokkirker fra 1600-tallet og tidlig 1700-tall. Mens man i Nord-Tyskland historisk benyttet thaler og groschen, var det gulden og kreuzer som gjaldt i Sør-Tyskland.

Tysklands største fullformatavis, *[[Süddeutsche Zeitung]]*, har sitt primære distribusjonsområde i Sør-Tyskland.

## Referanser

 
## Eksterne lenker
*Die Geschichte Norddeutschlands - NDR
Procolobus verus

**Grønnkolobusape** (også **grønn clorobus** eller **olivenkolobusape**) er en eneste (monotypisk) art i slekten *[[Procolobus verus|Procolobus]]* i familien av dyreaper (Cercopithecidae). Arten er endemisk for landene som grenser mot Guineabukta i Vest-Afrika, fra Sierra Leone til Benin. Et par mindre isolerte populasjoner befinner seg også i det sørlige Nigeria.

## Bygning
*P. verus* blir i snitt omkring 4,1–4,6 kg tung, avhengig av kjønn. Hannen er noe større enn hunnen. Pelsen er grønnaktig brun i det ytre laget og blir mørkere mot tuppene, mens det indre hårlaget skifter til grønnaktig gult mot roten av behåringen. Den skiller seg fra andre afrikanske bladaper gjennom sine betydelig større føtter i forhold til resten av kroppen. Tomlene er dessuten betydelig reduserte på hendene, mens de på bakføttene er normalt utviklet og fem i tallet.

## Levevis
Arten er trelevende og habitatet består av tropisk regnskog, der den trives i det lavere og midtre sjiktet. Kosten består for det meste av nye, friske blader og skudd, men den eter også noe frukt og frø. Arten er svært sky og den sosiale strukturen kompleks innad i gruppene. Gruppene består nemlig av flere hanner som alle parer seg med flere hunner, samt deres avkom.

## Inndeling
Inndelingen under følger i hovedsak Mammal Species of the World og er i henhold til Groves (2005). Norske navn og beskrivelser i parentes er nødvendigvis ikke offisielle navn og beskriveler.

* Catarrhini, østaper
** Cercopithecoidea, dyreaper
*** Cercopithecidae, dyreapefamilien
**** Colobinae, bladaper (bladetere)
***** Colobini, afrikanske bladaper, 3 slekter, 16 arter
****** *[[Colobus]]*, kolobusaper, 5 arter
****** *[[Piliocolobus]]*, rødkolobusaper, 10 arter
****** *[[Procolobus verus|Procolobus]]*, monotypisk
******* *[[Procolobus verus|P. verus]]*, (grønnkolobusape eller olivenkolobusape)
***** Presbytini, (asiatiske bladaper)
** Hominoidea, menneskeaper

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Skulderbelte (anatomi)

**Skulderbeltet**, *cingulum extremitas superioris* eller *cingulum membri superioris*, er en betegnelse på en serie knokler som ligger rundt brystkassen og knytter forbeina til ryggraden. Hos mennesker er denne strukturen satt sammen av skulderbladene (*scapulae*), kragebeina, (*claviculae*), og den øvste delen av brystbeinet, som kalles brystbeinhåndtaket, (*manubrium sterni*). Skulderbeltet finnes hos alle virveldyr med frambein, men ikke alle har et like velutviklet skulderbelte. Noen dyr, slik som fugler, har enda en knokkel i skulderbeltet, *os coracoideum*. Dette er ikke det samme som ravnenebbet (*processus coracoideus*) hos pattedyr.

## Ledd og knokler
Det er fem ledd i skulderbeltet hos mennesker og andre primater, Av disse er det bare to som er ekte ledd:

Hos mennesket er det to ekte ledd i skulderbeltet. Det ene er det sternoclaviculære-leddet mellom brystbeinet og kragebeinet på hver sin side. Takket være en leddskive, *discus articularis* mellom de to leddflatene som ikke heilt passer inn i hverandre, vil leddet virke som et kuleledd. Leddutslaget er 50° abduksjon, 30° fleksjon og 5° adduksjon, og på grunn av dette er sternoclaviculærleddet viktig i sirkumduksjon av armen.

Det acromioclaviculære leddet er bundet sammen med leddband, og det er ikke noe annet enn muskler mellom skulderbladet og brystkassa. Denne løselige sammenbindingen gir skuldrene stor fleksibilitet sammenlignet med hoftebeltet. Hos menneske har evolusjonen ofret fleksibiliteten i hoftebeltet for å kunne bære kroppsvekten ved tobeint gange.

## Evolusjon

Skulderbeltet utviklet seg hos de firbeinte virveldyrenes umiddelbare forfedre, hos fisker som *[[Tiktaalik]]* og *[[Panderichthys]]*. Utgangspunktet for skulderbeltet som omsluttet hele dyret var knoklene ved roten av bryst- og bukfinnene og baksiden av gjellekammeret, et hudbein kalt gjellebeinet. Hos *Panderichthys* var gjellebeina festet til hjernekassen øvert og i underkjeven nederst, men hos *Tiktaalik* var gjellebeina løse fra kjeven og tillot dyret å bevege nakken og framfinnenen uavhengige. Etter hvert som de første panserpaddene i stadig større grad brukte bryst- og bukfinnenen heller enn halen til å ta seg fram, ble skulderbeltet og det tilsvarende hoftebelte kraftigere og mer forbeinet. Hos den forholdsvis tunge *[[Ichthyostega]]* var skulderbeltet tungt og kraftig, med plateliknende kragebein.

Hos de aller fleste moderne firbeinte virveldyr er skulderbeltet bevart, men knoklene som danner strukturen har endret seg i de forskjellige gruppene. Hos pattedyr er gjellebeinet bare en liten spiss lengst mot leddflaten på skulderbladet. Mange pattedyr mangler kragebeina, mens slanger og ormepadder mangler skulderbeltet helt. Hos fugler er stivhet i skulderbeltet ekstra viktig på grunn av flyving, og skulderbeltet er forsterket med ønskebeinet som er med å forankre strukturen til brystbeinet.

## Referanser
Sørvest-Tyskland

**Sørvest-Tyskland** (*Süd­west­deutsch­land* på tysk) er den sørvestlige delen av Forbundsrepublikken Tyskland, nærmere bestemt  Saarland, Rheinland-Pfalz, Baden-Württemberg og det sørlige Hessen. Noen ganger brukes betegnelsen bare om delstaten Baden-Württemberg.

Det offentlige kringkastingsselskapet Südwestrundfunk dekker delstatene Baden-Württemberg og Rheinland-Pfalz. Fram til 1998 dekket Südwestfunk Rheinland-Pfalz og de sørlige delene av Baden-Württemberg.

## Eksterne lenker
* Schmitt’sche Karte von Südwestdeutschland (1797)
GC-2

**GC-2** er en vei på den spanske øya Gran Canaria. Veien går mellom La Aldea de San Nicolás og Las Palmas, mellom Agaete Laspalmas som motortrafikkvei (*Autovia*), bortsett fra en delstrekning ved Bañaderos. En forlengelse av veien til La Aldea de San Nicolás i vest er delvis ferdigstilt, strekningen mellom El Risco og Agaete er ikke utbygd. Sammen med GC-1 og «omkjøringsveien i Las Palmas» (GC-3) er den en av de viktigste veiene på Gran Canaria.

Motortrafikkveien ble åpnet på slutten av 1970-årene, og gikk bare innenfor Las Palmas. Den ble senere forlenget, og nådde vestkysten rundt 1990. I april 2017 åpnet en 7 km lang ny strekning mellom La Aldea de San Nicolás ved vestkysten til El Risco i nordvest. Kanariøyenes lengste tunnel på over 3 km er del av veien, som kostet 98 millioner euro.

## Trasé

----Erstattet av GC-200 og GC-172
----

## Referanser
Landstingets Ombudsmand

**Landstingets Ombudsmand** er det grønlandske selvstyres ombud, som agerer uavhengig av det politiske systemet. Institusjonen ble opprettet ved en landstingsbeslutning i 1994. Ombudsmannen velges av det grønlandske parlament Inatsisartut og kontrollerer på dets vegne at den offentlige forvaltning under Grønlands selvstyre og de grønlandske kommuner handler i overensstemmelse med gjeldende rett og god forvaltningsskikk.

Landstingets første ombud var den grønlandske jurist Emil Abelsen, som tiltrådte i 1995. Han ble avløst av Vera Leth, som var ombud 1997−2023. Den 1. august 2023 skal Gedion Jeremiassen tiltre som nytt ombud.

## Referanser
Big Timber

**Big Timber** er en by i Sweet Grass County i den amerikanske delstaten Montana. Fylkets administrasjon ligger i byen, som er fylkets største by med 1641 innbyggere i 2010. Politikeren Judy Martz, som var Montanas guvernør fra 2001-2005, kom fra Big Timber.

Da Northern Pacific Railroad ble anlagt gjennom området i 1883 ble det bygget en jernbanestasjon på det lille stedet Dornix, som lå der hvor Boulder River (Sweet Grass County i Montana) og Yellowstone River løper sammen. Økonomien der var basert på et sagbruk. Etter kort tid ble byen flyttet høyere og omdøpt til Big Timber etter de store poplene som vokste langs elvene. I 1880 drev to bønder 3000 sauer fra California til området og startet med sauedrift, noe som førte til at den første ullvarefabrikk i Montana ble bygget her i 1901. En periode leverte Big Timber mer ull enn noen annen by i USA. Fremdeles er landbruk ryggrad i næringslivet, men gruvedrift med utvinning av palladium og platina har også stor økonomisk betydning.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Grønlands Universitet

**Grønlands Universitet** (grønlandsk: **Ilisimatusarfik**) er et universitet i Nuuk på Grønland, grunnlagt i 1987. 

Universitetets forskning og undervisning fokuserer på emner med relasjon til Grønland og Arktis. Universitetet lå frem til 2007 i den gamle herrnhutiske misjonsstasjon fra 1738 i Nuuk. I januar 2008 fusjonerte universitetet med en rekke yrkesrettede bachelorutdannelser. Samtidig flyttet deler av universitetet ut i Universitetsparken – Ilimmarfik – som et senter for forskning, dokumentasjon og formidling. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mona Stenseth

**Mona Stenseth** (tidligere **Mona Stenseth Erlandsen**; født 1986) er en norsk billedkunstner født i Fauske bosatt i Porsgrunn.

Hun er grunnlegger av Emmeselle som er en merkevare som har laget kunstkort, trykk og kommersiell produksjon basert på hennes strek siden 2012. Blant kundene er museer, bokhandlere og frittstående designbutikker.

Stenseths kunstneriske fokus handler om identitet. Gjennom sine malerier utforsker hun spørsmål som handler om arv og tilhørighet. Hun bruker visuelle referanser som å inkorporere elementer fra tradisjonell rosemaling i sine malerier.

Hun har gitt ut to bøker, på henholdsvis Aschehoug og Emmeselle forlag. 

## Bibliografi
* : *Minneboken - Norsk nostalgi*, Aschehoug forlag
* : *Liebhaber*, Emmeselle forlag

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Mathias von Brudzewo-Mielzynski

**Mathias von Brudzewo-Mielzynski** (polsk: **Maciej Ignacy Przecław Mielżyński**) (1869–1944) var en polsk adelig godseier, kavalerioffiser og politiker.

Han ble født inn i den polske landadelen som sønn av grev Karl (Karol) von Brudzewo-Mielczynski, som eide riddergodset i Köbnitz (Chobienice) i daværende Provinsen Posen i Kongeriket Preussen, og grevinne Emilia von Bnin-Bnińska.

Han fikk sin skolegang i Berlin, Lissa og Schneidemühl og fulgte så sine kunstneriske interesser som elev ved malerskolen i München. Han innredet også sitt eget atelier. Deretter søkte han en militær utdannelse og tjenestegjorde i mange år som befal ved det 1. prøyssiske kyrassérregiment i Breslau.

I 1897 tok han avskjed fra militæret og vendte tilbake til godset i Köbnitz. Han skrev også om politikk og litteratur for polske aviser.

I 1903 ble han innvalgt i den tyske Riksdagen fra Posen, som representant for Den polske listen. Høsten 1909 ble han bøtelagt for å ha uttalt på et offentlig møte at «tyskerne behandlet polakkene som beist og ville dyr».

Han giftet seg i 1896 med grevinne Felicia von Potocka. De fikk en sønn, som ble oppdratt av farbroren og ble kunstmaler i Posen; og to døtre, som ble oppdratt i et kloster i Galicia. Etter 1902 var ekteskapet konfliktfylt som følge av grevinnens gjentatte utroskap. De var separert i 2½ år, men fant sammen igjen i september 1913.

Like før jul i 1913 skjøt han og drepte sin hustru og hennes nevø og elsker, grev Alfred von Mianczynski. Han hevdet å ha handlet i affekt og truffet grevinnen med et uhell. Han meldte seg selv for politiet morgenen etter og trakk seg fra Riksdagen, men fikk ikke etterkommet sine anmodninger om å bli løslatt fra varetekt mot kausjon. Juryutvelgelsen tidlig i 1914 hadde sterke nasjonale overtoner, fordi forsvaret motsatte seg alle tyske embedsmenn og godseiere, og aktor alle polakker, så juryen måtte bestå av «prøyssiske småbønder og kontorister». Karaktervitner og brev som ble fremlagt for retten, gjorde at retten fant det bevist at grevinnen og hennes nevø hadde hatt et utenomekteskapelig forhold lenge før drapene, og grevinnen en rekke andre forhold. Grev Brudzewo-Mielzynski ble frikjent. Den pikante saken ble omtalt i aviser over hele verden, også i Norge.

Han kjempet for tyskerne under den første verdenskrig. Deretter ble Polen en selvstendig republikk, og Brudzewo-Mielzynski ble snart oberstløytnant i den polske hæren. I 1921 tok han en lederrolle i den tredje oppstanden i Øvre Schlesien. Han gikk under pseudonymet *Nowina Doliwa*.

Fra 1927 til 1939 eide han godset Gołębiewko ved Tczew i Pommern. Under den andre verdenskrig kom han seg – med hjelp av gamle bekjentskaper fra den tyske hæren – til Warszawa og senere til Wien, hvor den tidligere opprørslederen levde under Gestapos oppsyn.

Grev Brudzewo-Mielzynski var gudfar til prins Bernhard zu Lippe-Biesterfeld, senere prinsgemal av Nederland, som vokste opp i Posen.

## Referanser
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Verdenscup 2 – 1000 meter menn

**[[Verdenscupen på skøyter|Verdenscup]]runde to av [[Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18|sesongen 2017/18]] i [[hurtigløp på skøyter]] for menn på 1000 meter** i Sørmarka Arena i Stavanger, Norge fredag den 17. november 2017.

Distansen ble vunnet av norske Håvard Holmefjord Lorentzen på 1.08,22 foran de to nederlandske løperne Kai Verbij på andreplass og Thomas Krol på tredjeplass. Gruppe B ble vunnet av tyske Nico Ihle foran japanske Taro Kondo på andreplass og nederlandske Pim Schipper på tredjeplass.

## Medaljevinnere

## Resultater

## Funksjonærer
* Overdommer var Dan Immerfall, USA.
** Assisterende overdommer var Bjørn Pettersen, Norge.
* Starter var Roland Steenbeck, Tyskland for gruppe A og Sebastian Zamani, Sverige for gruppe B.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Menyside for parsammensetning og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe A : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe B : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
* Resultater for gruppe A og gruppe B på www.ISU.html.infostradasports.com
* Resultater på www.SpeedSkatingStats.com (engelsk) og på www.SchaatsStatistieken.nl (nederlandsk).
* Resultater for gruppe A og for gruppe B på www.SpeedSkatingNews.info på engelsk.
* Resultater for gruppe A og for gruppe B på SpeedskatingResults.com på engelsk
* Resultater for gruppe A (med ''uavhengig eget poengsystem'') og for gruppe B på www.The-Sports.org på engelsk
;Nyhetssammendrag fra International Skating Union
* 
;Nyhetsartikkel fra NRK.no
*
Moussa Wagué

**Moussa Wagué** (født 4. oktober 1998) er en senegalesisk fotballspiller som spiller for den kypriotiske klubben Anorthosis Famagusta.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Den 25. juni 2018 scoret han sitt første landslagsmål for  mot .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alfred Gomis

**Amigo Alfred Junior Gomis** (født 1993) er en italiensk-senegalesisk fotballspiller som spiller for .

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Abdoulaye Diallo (senegalesisk fotballspiller, født 30. mars 1992)

**Abdoulaye Diallo** (født 30. mars 1992) er en franskfødt senegalesisk fotballspiller som fra 30. juni 2021 er klubbløs.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Découvertes Gallimard

**Découvertes Gallimard** (bokstavelig talt «Oppdagelser Gallimard»; i Norge: **Horisont-bøkene**) er en bokserie skapt av Pierre Marchand for det franske forlaget Éditions Gallimard. Den illustrerte serien fokuserer på arkeologi, historie, kultur, kunst, religion, vitenskap fra oldtiden til moderne tid og består av mer enn 700 bøker. Det første bindet handler om det gamle Egypt, skrevet av den franske egyptologen Jean Vercoutter og ble utgitt 21. november 1986. Over 500 forfattereer utgitt i serien.

Bøkene begynte å bli populære på begynnelsen av 1990-tallet, og noen bind har blitt oversatt til mer enn 20 språk, inkludert engelsk, italiensk, spansk, russisk, arabisk, kinesisk og japansk. I 1999 har bøkene i serien solgt over 20 millioner eksemplarer i flere land. I Norge har serien blitt utgitt av Schibsted siden 1990 under tittelen «Horisont-bøkene».

## Liste over bøker
Liste over bøker i serien «Horisont-bøkene».

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rebecca Dinerstein

**Rebecca Dinerstein** (født 1987) er en amerikansk journalist og forfatter.

## Familie
Rebecca Dinerstein er datter av arkitekten Lia Gartner og billedhuggeren James Dinerstein. Hennes eldre bror Jonathan komponerer filmmusikk.

## Forfatterskap
Rebecca Dinerstein studerte poesi på Yale University, der hun blant andre hadde poeten Louise Glück som lærer. På universitetet skrev hun en diktsamling som sin masteroppgave, og denne diktsamlingen førte også til at hun i 2009 mottok et stipend som årlig utdeles av Yale University til én student som har særlig utmerket seg.

For stipendpengene dro hun til Lofoten, der hun tilbragte et år før hun flyttet til Oslo. I Lofoten hadde hun bodd i kunstnerkolonien Kunstnerkvarteret i Leknes, der hun den første tiden var nabo med kunstmaleren Alf Salo. I Oslo bodde hun to år på Grünerløkka. Mens hun bodde i Norge hadde hun sommerjobb ved Baroniet Rosendal. Tilbake i USA fikk hun stipend for å ta en mastergrad ved New York University. Der hadde hun Jonathan Safran Foer som en av sine lærere.

I 2012 debuterte hun som forfatter med diktsamlingen *Lofoten*. Den er skrevet dels på engelsk, dels på norsk. Boken er inndelt i to bolker; *24 timer mørke* og *24 timer lys*. Alle diktene i samlingen finnes på begge språk.

Sommeren 2015 trykket tidsskriftet The New Yorker Dinersteins essay *Ode to the Norwegian Brown Cheese*. 

I 2015 utga hun romanen *The Sunlit Night*, som en anmelder i den engelske avisen The Guardian kalte «a quirky debut with shades of Woody Allen». Anmelderen mente at boken har en underholdende start, men «(i)t’s all very winsome, but the upbeat tone becomes monotonous and bizarre. (---) *The Sunlit Night* has strengths and will doubtless find appreciative readers. Dinerstein shares her pleasure in the light and especially the colours of the Arctic summer.» Boken handler om kunststudenten Frances fra New York, som drar til Lofoten og møter den russiske syttenåringen Yasha (Jasja i den norske oversettelsen). I 2016 ga Aschehoug forlag ut romanen på norsk, under tittelen *Sol hele natta*.

Per 2016 er Dinerstein spaltist i avisen The New York Times.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skift-reduser-parser

En **skift-reduser-parser** er en klasse med effektive, tabelldrevne bunnen-opp-parsing-metoder for programmeringsspråk og andre notasjoner som er formelt definert av en formell grammatikk.

LR-parsere og deres varianter, som er mest vanlig brukt i programmeringsspråk, er skift-reduser-parsere. Enkle presedensparsere som ble brukt før opprinnelsen av LR-parsere er også skift-reduser-metoder. Alle skift-reduser-parsere har lignende effekter på den inkrementelle rekkefølgen hvori de bygger et parsertre og kaller spesifikke handlinger.

## Referanser
Ikke-deterministisk endelig tilstandsmaskin

En **ikke-deterministisk endelig tilstandsmaskin** er innenfor automatteori en endelig tilstandsmaskin som ikke følger restriksjonene til en deterministisk endelig tilstandsmaskin:

* Hver enkelt av dens transisjoner blir unikt definert av dens kildetilstand og innmatings-symbol
* Lesing av et innmatings-symbol er påkrevet for hver tilstands transisjon
UAZ-452

**UAZ-452** er en serie off-road-biler produsert i bilfabrikken Uljanovsk (UAZ) siden 1965. Forgjengeren UAZ-450 (produsert i perioden 1958-1966) var basert på chassis og motor av GAZ-69 jeep.

## Varianter
* UAZ-452 – kassevogn
* UAZ-452A – ambulanse, også kjent som "Sanitarka", men betegnelsen "pillen/tabletten" [russisk: "таблетка").
** UAZ-452AS – ambulanse for arktiske områder
* UAZ-452DG – eksperimentell 6x6 versjon

I mars 2011 hadde modellene 39625, 3962, og 2206 fått oppgraderinger, som består av ABS-bremser, servostyring, sikkerhetsbelter og Euro-4 motor som standard utstyr.

## Referanser


## Eksterne lenker
* UAZ offisielle nettsted
* UAZ-452 offisielle nettsted 
* Artikkel på Buhanka om UAZ-452
Forest Green Rovers FC

**Forest Green Rovers Football Club** er en engelsk fotballklubb fra byen Nailsworth i grevskapet Gloucestershire, sørvest i England.  I 2015 bodde det  i Nailsworth og da klubben rykket opp i ligasystemet i 2017, ble byen den minste som noensinne har hatt et lag i de øverste fire divisjonene i England.

## Historikk
Klubben ble stiftet i 1889 av pastor E.J.H. Peach og representerte området Forest Green fra Nailsworth.  I 1893 la de til navnet Rovers.  Den første kampen deres var 6. oktober 1894 mot Brimscombe & Thrupp F.C. fra nærområdet.  De tilbrakte de fleste årene i lavere divisjoner og deres første trofé kom i 1982 da de vant finalen i FA Vase 3-0 mot Rainworth Miners Welfare.  I 1989 endret de navnet til Stroud Football Club, men endret tilbake igjen i 1992.  Det var først i 1998 de rykket opp til National League (nivå 5).  I sin første sesong kom de på 12.-plass og kom til finalen i FA Trophy, men tapte den mot 0-1 Kingstonian FC.  De var da det første laget som hadde spilt i begge disse finalene.  De kom til finalen i 2001 også, men tapte 0-1 igjen, denne gangen mot Canvey Island FC.

I 2010 endte laget på nedrykk, men behold plassen siden Salisbury City F.C. ble degradert to divisjoner for å ha brutt ligaens regler som følge av økonomiske problemer.  Klubben fikk en ny eier; Dale Vince, eieren av firmaet Ecotricity.  Han er en miljøaktivist og ville gjøre klubben mer miljøvennlig.  Han fikk fjernet rødt kjøtt fra spillernes diett og klubben selger kun veganermat på stadion og det brukes kun naturgjødsel på banen.

I 2014-15 sesongen kom laget på femte plass i National League og spilte play-off, men tapte 0-3 sammenlagt mot  i semifinalen.  Året etterpå kom de på andre plass, men tapte 1-3 i play-off finalen mot .  De kom på tredje plass i 2016-17 sesongen og vant endelig play-off finalen 3-1 mot . Den første ligasesongen ble tøff og preget av kamp for å unngå nedrykk. Klubben havnet til slutt på 21.-plass og reddet plassen i Ligaen. Den andre ble langt bedre, med 5.-plass og playoff. Klubben lyktes dog ikke med å rykke opp. Ironisk nok var det Tranmere Rovers som slo dem ut. Sesongen 2021-22 ble meget god, og endte med 1. plass i League Two og opprykk til League One. De to påfølgende sesongene ble derimot dårlige, med 24. plass og nedrykk. Først fra League One til League Two, deretter videre fra League Two til National League. Sesongen 2024-25 ble bedre, med 3.plass i National League. Klubben røk imidlertid ut i playoff.

## Managere
Oppdatert 8. januar 2020.
Midlertidige managere er ikke med i oversikten.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jupiter LIV

**Jupiter LIV**, opprinnelig kjent som **S/2016 J 1**, er en ytre naturlig satellitt til Jupiter. Den ble oppdaget av Scott S. Sheppard i 2016, men oppdagelsen ble ikke kunngjort før 2. juni 2017 via en vitenskapelig journal fra Minor Planet Center. Den er omkring 1 kilometer i diameter, og tilhører den vidt spredte Pasiphaëgruppen.

## Referanser
Gezira-prosjektet

**Gezira-prosjektet** (arabisk: مشروع الجزيرة‎) er et av verdens største prosjekter for kunstig vanning, og en av verdens største farmer under én ledelse. Det er lokalisert i den sudanske delstaten Al Jazirah, sørøst for samløpet av Den hvite og Den blå Nil ved hovedstaden Khartoum. Gezira-prosjektet ble startet av britene på den tiden da området var en del av Anglo-egyptisk Sudan, med vann distribuert fra Sennardemningen i Den blå Nil gjennom et nettverk av kanaler og grøfter til farmer som ligger mellom de to elvene.

Gezira (som betyr «øy») er spesielt egnet til vanning fordi jorden skråner vekk fra Den blå Nil. Vannet løper derfor naturlig gjennom vanningskanalene ved hjelp av tyngdekraften. Jorden har et høyt innhold av leire, som reduserer jordtap ved avrenning.

## Historie
Reginald Wingate, den britiske guvernør-generalen i Sudan, rådet opprinnelig bøndene å dyrke hvete, men dette ble oppgitt da de koloniale myndighetene mente at det var behov for avlinger som ga høyere inntekter. Da det ble oppdaget at den egyptiske typen langfibret bomull kunne dyrkes, ble dette sett på som et bedre valg, da det også ville gi et råmateriale til den britiske tekstilindustrien. Bomull ble først dyrket i området i 1904. Etter mange forsøk med vanning ble 24 km² dyrket i 1914.

Etter den minste nilflommen på 200 år ble Sennardemningen bygget på Den blå Nil som et vannreservoar for Gezira. Denne dammen ble ferdigstilt i 1925 og er ca. 3 kilometer bred. Gezira-prosjektet ble i utgangspunktet finansiert av *Sudan Plantations Syndicate* i London, og senere kom den britiske regjeringen med garantier om kapital for å utvikle den. *Sudan Gezira Board* overtok prosjektet fra privat virksomhet i 1950.

Bønder samarbeidet med den sudanesiske regjeringen og Gezira-styret om utviklingen. Dette nettverket av kanaler og grøfter ble 4&nbsp;300 kilometer langt, og ved utvidelsen på 1960-tallet av Manaqil på vestsiden av Gezira-prosjektet, dekket det irrigerte området i 2008 8&nbsp;800 km², omtrent halvparten av landets totale irrigerte jordbruksområder. 

## Nedgangen i produksjonen
Den viktigste avlingen i denne regionen er fortsatt bomull. Området blir dyrket av 102&nbsp;000 bønder som leier jorden av de sudanske myndighetene. Arealet som hver enkelt bonde kan dyrke er på ca. 8 hektar. Siden 1980-tallet har prosjektet produsert langt under sitt potensial. Vannet fra Den blå Nil kommer med store mengder slam, som tetter igjen vanningskanaler. Bøndene i området betaler høye inntakskosnader, og myndighetene har vist manglende evne til å fastsette en pris for avlingen. Dette har skapt usikkerhet, og bøndene har måttet kutte i produksjonen. Situasjonen har ført til at over halvparten av de hjemløse i Khartoum nå kommer fra Gezira.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arne Dagfinn Kruse

**Arne Dagfinn Kruse** (født 1954) er en norsk lingvist og stedsnavnsgransker som i mange år har hatt sitt virke ved University of Edinburgh. Han er utdannet ved Høgskolen i Volda, Universitetet i Trondheim (cand.philol.) og Universitetet i Edinburgh (PhD).

Arne Kruse har bakgrunn fra Høgskolen i Volda, Lunds Universitet i Sverige og University of Wisconsin i USA. Han har siden 1989 vært ansatt ved Skandinavisk seksjon ved Universitetet i Edinburgh. Forskningen hans er fokusert rundt stedsnavn; spesielt hvordan større mønstre av navnedistribusjon kan brukes som et verktøy for å indikere bosetningshistorie. Han står bak en rekke publikasjoner som berører språk, navn og historie i Norden, Skottland og blant skandinavene i Nord-Amerika.

## Bibliografi
*Kruse, Arne (2000), *Mål og méd : målføre og médnamn frå Smøla* (Tapir) ISBN 8251915899
Fullstendig litteraturliste i Cooijmans, Christian, ed. (2022), *Islands of Place and Space: A Festschrift in Honour of Arne Kruse* (Scottish Society for Northern Studies), pp. 323-326.

## Eksterne lenker
* Arne Dagfinn Kruse hos Universitetet i Edinburgh
Øster-Risfjordelva

**Øster-Risfjordelva** (nordsamisk: *Loamejohka*) er ei elv i Berlevåg kommune i Finnmark. Den munner ut i Risfjorden rundt to kilometer vest for Kongsfjord og er  lang.

Elva har utspring vest på Divgačearru og renner først mot nordvest. Etter få kilometer snur den mot øst-nordøst og renner ned gjennom Langdalen, hvor elva har skåret seg ned i en canyon mellom Divgačearru i sør og Raggovidda i nord. Langdalen ender ved Risfjordkrysset, hvor elva fortsetter mot nordøst gjennom den noe åpnere og frodigere Øster-Risfjorddalen til munningen i Risfjorden.

Fylkesvei 890 krysser elva like før munningen, og en kraftlinje går over dalen et par kilometer lenger opp. Nedbørfeltet er ellers uten tekniske inngrep av betydning.

## Referanser
GC-3

**GC-3** er en motorvei (*Autovia*) på den spanske øya Gran Canaria. Veien går mellom Arucas og Las Palmas. En forlengelse av veien fra Arucas til GC-2 ved Hoya Alta er under anlegg. Sammen med GC-1 og GC-2 er den en av de viktigste veiene på Gran Canaria.

Mer enn halvparten av den 13 km lange strekningen går over bruer eller gjennom tunneler. Som følge av dette ndde de samlede kostnadene for veien et beløp på 228 millioner euro, dette ble hovedsakelig stilt til rådighet av det europeiske FEDER-fonds.

Bygging av strekningen er oppdelt i flere faser:
:Fase I (1998 – 2001): Tamaraceite – Siete Palmas
:Fase II (2000 – 2003): Siete Palmas – Tafira Baja (og Tafira Baja – San Christóbal på GC-31)
:Fase III (2000 – 2003): Tafira Baja – GC-1
:Fase IV (2007 – juli 2016): Tamaraceite – Arucas
:Fase V (under anlegg): Arucas – GC-2
 
## Trasé

## Referanser
Estetiske fag

**Estetiske fag** brukes ofte om kreative fag som billedkunst og forskjellige formgivningsfag, men kan også omfatte for eksempel dans, teater, kunsthistorie, musikk, skjønnlitteratur og liknende.