John Schofield

**John McAllister Schofield** (født 29. september 1831 i Gerry i New York, død 4. mars 1906 i St. Augustine i Florida) var en amerikansk offiser som holdt flere store kommandoer under den amerikanske borgerkrigen. Han tjenestegjorde også som USAs krigsminister under president Andrew Johnson og som kommanderende general i United States Army.

Schofield ble uteksaminert fra United States Military Academy i West Point i 1853. Han tjente to år i artilleriet, før han begynte som instruktør ved West Point fra 1855 til 1860. Mellom 1860 og 1861 var han professor i fysikk ved Washington University i St. Louis i Missouri. Da borgerkrigen brøt ut, ble Schofield stabssjef for generalmajor Nathaniel Lyon frem til Lyon døde under slaget på Wilsons Creek i Missouri i august 1861. Schofield opptrådte med påfallende tapperhet under denne kampen, og han ble tildelt Medal of Honor i 1892 for denne handlingen. Schofield ble forfremmet til brigadegeneral den 21. november 1861. 

Etter krigen ble Schofield sendt på en særlig diplomatisk misjon til Frankrike på grunn av tilstedeværelsen av franske tropper i Mexico. Under gjenforeningsperioden ble Schofield utpekt av president Johnson til å være militærguvernør i Virginia. 

Fra juni 1868 til mars 1869 var Schofield USAs krigsminister. President Johnson hadde tvunget Edwin M. Stanton, en radikal republikaner som hadde vært krigsminister siden 1862, til å tre ut av sin stilling. Schofield fungerte som avløser inntil Senatet bekreftet utnevnelsen av John Aaron Rawlins.

I 1873 fikk Schofield en hemmelig oppgave av krigsminister William Belknap om å undersøke det strategiske potensialet ved en amerikansk tilstedeværelse på Hawaii. Schofields rapport anbefalte at De Forenede Stater opprettet en flåtehavn ved Pearl Harbor.

Fra 1876 var Schofield forstander for West Point. I 1878 pådrog Schofield seg de radikale republikanernes vrede da president Rutherford B. Hayes ba ham om å gjenåpne saken mot generalmajor Fitz John Porter, som var blitt kjent skyldig i feighet og pliktforsømmelse under det annet slag ved Bull Run. Schofields undersøkelsesutvalg anvendte store mengder av nytt bevismateriale fra konfødererte generaler som hadde deltatt i slaget og nådde frem til at Porter var blitt urettferdig dømt, og at hans handlinger muligens hadde reddet hele Unionshæren fra et fullstendig nederlag som følge av generalmajorene John Pope og Irvin McDowells udugelige ledelse. 

Den 5. april 1880 blev en svart kadett på West Point, Johnson Chesnut Whittaker, funnet skadet i sin køye. Han hevdet at han var blitt angrepet av andre kadetter, men ledelsen hevdet at han hadde funnet opp historien for å få sympati. Whittaker ble stilt for krigsrett og utvist for angivelig å ha simulert et angrep på seg selv fra de andre kadettene. En kongressundersøkelse resulterte i at Schofield ble fjernet fra sin post som forstander i 1881.

Fra 1888 inntil sin pensjonering i 1895, var Schofield øverstkommanderende for United States Army. Han var blitt generalmajor den 4. mars 1869 og den 5. februar 1895 ble han utnevnt til generalløytnant. Han trakk seg tilbake den 29. september 1895 etter å ha nådd obligatorisk pensjonsalder på 64 år. 
 
General Schofield døde i St. Augustine, Florida, og ligger begravet på Arlington National Cemetery. Hans memoarer, *Forty-six Years in the Army*, ble utgitt i 1897. Han erindres med Schofield Barracks i Hawaii. Inntil sin død var Schofield det siste overlevende medlem av Andrew Johnsons kabinett.

I dag huskes Schofield for det lange sitatet som alle kadetter på West Point skal lære utenat. Det er et utdrag fra hans tale til de ferdige kadettene i 1879: 
 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*