open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anton Rupert

**Anton Rupert** (født 4. oktober 1916, død 18. januar 2006) var en sørafrikansk milliardær, gründer  og forretningsmann. 

Rupert ble tildelt en grad i kjemi fra Universitetet i Pretoria før han flyttet til Stellenbosch, hvor han etablerte Rembrandt Group som fremdeles har sitt hovedkontor i Stellenbosch. Ifølge hans biografi, skal Ruperts karriere strakte seg over seksti år.

Rupert døde i søvne i sitt eget hjem i Stellenbosch i en alder av 89 år, og han etterlot seg en sønn Johann, en datter Hanneli og fem barnebarn. Hans kone og hans yngste sønn, Anthonij, døde før ham.

Rupert har også spilt en viktig rolle i den sørafrikanske Small Business Development Corporation (SBDC), en non-profit organisasjon hvis lån til små og mellomstore bedrifter skal ha skapt nesten en halv million arbeidsplasser siden 1981. Rupert etablerte tobakkselskapet Voorbrand i 1940 og omdøpte dette til Rembrandt Ltd som ble konsolidert inn i Rothmans i 1972.

## Referanser
Volleyball under Panamerikanske leker 1955

**Volleyball under Panamerikanske leker 1955**. Volleyball var for første gangen med i de Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. mars. Det var en turnering for menn og en for damer. Seks herrelag og fire damelag deltok. Damene spilte en dobbeltserie der alle lagene møttes to ganger og mennene en enkeltserie. Det amerikanske herrelaget vant alle sine fem kamper og det mexicanske damelaget alle sine seks kamper.

## Medaljer

### Plassering
#### Men

#### Damer

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1955
Etterlønn

**Etterlønn** er lønn som utbetales til etterlatte når en arbeidstager dør, eller lønn som utbetales etter at noen har sluttet i en stilling. 

I tiden man mottar etterlønn etter at man har sluttet i en stilling, - har man ikke krav på dagpenger.

Med etterlønn i forbindelse med at man har sluttet i en stilling, - menes ytelse som helt eller delvis skal dekke bortfall av inntekt for en periode arbeidstakeren ikke er omfattet   av arbeidsavtale, og som arbeidsgiver tidligere har forpliktet seg til ved skriftlig eller muntlig avtale.

Skal godtgjørelsen anses som etterlønn, må arbeidsgiveren ha forpliktet seg før arbeidsforholdet bringes til opphør. 

Følger kravet om etterlønn av avtale mellom arbeidsgiver og arbeidstaker, må dette være fastlagt i tariffavtale eller arbeidsavtale.

Godtgjørelse som avtales i forbindelse med opphør av arbeidsforhold, regnes ikke som etterlønn.

Etterlønn vil som regel bli betalt etter oppsigelsestidens utløp.

Den som mottar etterlønn, vil kunne få dagpenger i den utstrekning dagpengene er større enn etterlønnen.

Erstatning for usaklig oppsigelse, som ikke innberettes som lønn, samt sluttvederlag etter tariffavtale, er ikke etterlønn.

**Stortinget**

For folkevalgte valgt til Stortinget, - er regelen at representantene som forlater Stortinget etter et valg – enten frivillig eller fordi velgerne ikke gjenvelger – får inntil tre måneder full godtgjørelse.

Etter de tre månedene kan representanter som fortsatt ikke er i jobb, få etterlønn tilsvarende to tredjedeler av hva en stortingsrepresentant tjener i inntil 12 måneder.

Denne ordningen vedtok Stortinget den 12.12.2016 at skulle utvides fra 12 måneder til 24 måneder (mot stemmene fra 33 representanter).

Forslaget endte likevel opp med å falle, - da endringen av perioden man kan motta etterlønn, - krever en lovendring.

En lovendring krever som hovedregel at innstillingen fra komiteen skal behandles av Stortinget i plenum minst to ganger med minimum tre dagers mellomrom. Tredje gangs behandling blir nødvendig hvis lovvedtaket ikke bifalles ved annen gangs behandling.

Etter at media skrev om saken den 13.12.2016, - trakk samtlige partier, - og representanter, - som stemte for forslaget, - sin støtte til forslaget.

Forslaget falt derfor når det ble behandlet for andre gang i Stortinget den 16. desember, - mot et enstemmig Storting.

Den formelle metoden man gjorde dette på var at det den16. desember ble det vedtatt en anmerkning ved andregangsbehandlingen som sier at etterlønnsperioden for stortingsrepresentantene fortsatt skal være 12 måneder.

Dette vedtaket ble gjentatt ved tredjegangsbehandlingen 19. desember 2016.

**Idrett**

Etterlønn blir så godt som alltid tema i forbindelse med avgang til trenere i ulike idretter. 

Deriblant var etterlønn ett tema i forbindelse med Per Mathias Høgmo sin avgang som Norsk lanslagstrener for A-lage for menn i 2016.

I Danmark brukes *efterløn* nærmest synonymt med «førtidspensjon», ikke ulikt AFP-ordningen i Norge.

## Referanser
Francesco Foggia

**Francesco Foggia** (født 1604, død 8. januar 1688 i Roma) var en italiensk barokk-komponist.

Foggia var guttesopran ved  jesuittenes Collegium Germanicum i Roma og elev av Antonio Cifra, Giovanni Maria Nanino og Paolo Agostini. 

## Liv og virke
Foggia ble antakelig ansatt ved den bayerske kurfyrsten Maximilian Is hoff i München og deretter i Wien. Senere virket han som organist ved forskjellige kirker i Roma. Fra oktober 1634 var han kapellmester ved  patriarkalbasilikaen ''San Giovanni in Laterano''. Som kapellmester ved basilikaen San Lorenzo in Damaso publiserte han i 1667 *Psalmodia Vespertina*, et samleverk med en del av hans komposisjoner, blant annet salmer, magnificats og maria-antifoner. Fra 1677 til sin død var han kantor ved patriarkalbasilikaen Santa Maria Maggiore i Roma. Sønnen  etterfulgte ham i denne stillingen.

Francesco Foggia regnes som den siste store representant for den romerske skolen og var en av de mest innflytelsesrike kapellmestre på 1600-tallet.

## Referanser


## Kilder
*  

## Litteratur
* Carl Fassbender: *Francesco Foggia (1604–1688): Untersuchungen zu seinem Leben und zu seinem Motettenschaffen*, avhandling Bonn 1980
* : *Francesco Foggia: Sein Beitrag zur konzertierenden Motette*, i: *Musica e musicisti nel Lazio*, Fondazione Giovanni Pierluigi da Palestrina, Palestrina 1998

## Eksterne lenker
*
Changgang

**Changgang** kan være:
*Fylket Changgang i provinsen Chagang i Nord-Korea;
*Storkommunen Changgang i fylket Renhuai i byprefekturet Zunyi i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina;
*Storkommunen Changgang i fylket Fengkai i byprefekturet Zhaoqing i provinsen Guangdong i Kina.
Kaliningradtid

**Kaliningradtid** (**KALT**) (russisk: калининградское время &ndash; *Kaliningradskoje vremja*) er en tidssone i Russland, oppkalt etter byen Kaliningrad. Den ligger 2&nbsp;timer foran UTC (UTC+2) og 1&nbsp;time etter Moskvatid (MSK-1). Tidssonen brukes i Kaliningrad oblast. 

Fram til 2011 var Kaliningradtid identisk med Østeuropeisk tid (UTC+2; UTC+3 med sommertid). 27. mars 2011 gikk Russland over til permanent sommertid, slik at Kaliningradtid ble permanent endret til UTC+3. Den 26. oktober 2014 ble denne loven reversert, men sommertid ble ikke gjeninnført, slik at Kaliningrad nå permanent satt til UTC+2.

## Se også
*Tid i Russland

## Referanser
Martin Holtung

**Martin Holtung** (født 17. februar 1937) er en norsk tidligere skøyteløper og idrettsleder. Han var president i Norges Skøyteforbund, som representant fra Hamar Idrettslag.

## Personlige rekorder

## Resultater mesterskap
Allround-NM på skøyter deltatt 12 ganger.
:* NM i Harstad 1962, Hamar 1963, Tønsberg 1964, Arendal 1965, Drammen 1966, Trondheim 1967, Horten 1968, Skien 1970, Moss 1971, Tønsberg 1972, Notodden 1973 og i Alta 1974.
::* Beste plassering er en 12.-plass sammenlagt i Drammen 1966, hvor han også fikk sin beste distanseplassering med en 9.-plass på 10 000 meter.

Junior Allround-NM på skøyter deltatt 3 ganger.
:* NM i Sandefjord 1958, Gjøvik 1959, Moss 1960.
::* Beste plassering er en 8.-plass sammenlagt i Moss 1960, hvor han også fikk sin beste distanseplassering med en 2.-plass på 5 000 meter.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Norsk Skøytesports navn og tall 1893–2011  Med alle dens tingvalgte komiteer og utvalg, på Norges skøyteforbunds .pdf-dokument.
* 
* Bilde fra 1966 av Hamar IL løpere på europeana.eu
* Skøyteprofiler fra 1968 og 1971 på nfos.info
* Nestleder i Utvalg for fisk og vilt i Nes Kommune
* Håper flomvollen holder artikkel i Nationen Publisert 3. mai 2008. Besøkt 22. sep 2011.
Paolo Agostini

**Paolo Agostini** (ca. 1583–1629) var en italiensk organist, kapellmester og komponist fra  tidligbarokken.

Agostini tok musikkutdanningen hos Giovanni Bernardino Nanino og Gregorio Allegri, og virket som organist og kapellmester i forskjellige romerske kirker. Til sist bekledte han disse stillingene ved Peterskirken som Vincenzo Ugolinis etterfølger.

Agostini skapte en del kirkemusikk og regnes med sine virknings- og klangfulle komposisjoner som en av den romerske barokkens grunnleggere.

## Verk
* *Salmi della Madonna*, (Roma, 1619)
* *Liber secundus missarum*, (1626)
* *Spartitura delle messe del primo libro*, (Roma, 1627)
* *Spartitura del secondo libro delle messe e motetti*, (Roma, 1627)
* *Partitura del terzo libro della messa 'Sine nomine', con 2 'Resurrexit*', (Roma, 1627)
* *Libro quarto delle messe in spartitura* (Roma, 1627)
* *Spartitura della messa et motetto 'Benedicam Dominum' ad canones*, (Roma, 1627)
* *Partitura delle messe et motetti con 40 esempi di contrapunti*, (Roma, 1627)
* *Missarum liber posthumus* (Roma, 1630)
* dessuten ytterligere messer og motetter

## Referanser


## Eksterne lenker
* Paolo Agostino i Encyclopædia Britannica 1911
* 
*
Antonio Cifra

**Antonio Cifra** (ca. 1584–1629) var en italiensk kapellmester og barokk-komponist.

Cifras far døde tidlig, kanskje allerede før 1594, og onkelen Alessandro tok hånd om ham.,

Musikkutdanningen fikk Cifra hos Giovanni Bernardino Nanino i Roma. Fra 1605 til 1607 var Cifra musikalsk leder av pavens romerske presteseminar (*Pontificio Seminario Romano Maggiore*) og hadde samme post ved *[[Pontificium Collegium Germanicum et Hungaricum de Urbe|Collegium Germanicum]]* fra 1608 til 1609. Deretter var han kapellmester ved *Santa Casa* i pilegrimsbyen Loreto fram til sin død.  På denne tiden pleide han intensive kontakter med romerske komponister og deltok  ved store anledninger som korleder i Peterskirken.

Antonio Cifra var en produktiv komponist som etterlot seg et stort antall kirkemusikalske vokalverk, blant annet flere bøker med tonesettinger av messer, flere enn ti bøker med flerstemte motetter, både kirkelige og verdslige, såvel som to bind med instrumentalverk  (*Ricercari e canzoni franzese*).

## Referanser


## Kilder
*  

## Eksterne lenker
* 
*
Vincenzo Ugolini

**Vincenzo Ugolini** (ca. 1580–1638) var en italiensk kapellmester og komponist.

## Liv
Ugolini tok musikkutdannelsen hos brødrene Giovanni Maria og Giovanni Bernardino Nanino ved *[[San Luigi dei Francesi]]* i Roma. Deretter virket han som kapellmester ved ulike kirker i Roma og mellom 1603 og 1615 ved domkirken i Benevento. Fra 1616 var han kapellmester ved  S. Luigi og fra 1621 ledet han *[[Cappella Giulia]]* ved Peterskirken. Av helsemessige grunner måtte han i 1626 trekke seg fra denne posten, men var fra 1631 og til sin død igjen kapellmester ved S. Luigi. 

Ved siden av  Antonio Cifra, Virgilio Mazzocchi og Giacomo Carissimi var Ugolini blant de mest betydelige kapellmestrene i Roma tidlig på 1600-tallet.

## Verk
Ugolini skrev messer, madrigaler, motetter og andre vokalverk, til dels i åtte og tolvstemmig sats i  Palestrinas tradisjon. På den andre side er det flere ansatser til generalbass-tidsalderens *Stile nuovo*.


**Sacrae cantiones*, lib. 1, 8vv, bc (Rom, 1614);
**Il primo libro de madrigali*, 5vv (Venedig, 1615);
**Il secondo libro de madrigali*, 5vv (Venedig, 1615);
**Motecta sive sacrae cantiones*, lib. 1, 1–4vv (Venedig, 1616);
**Motecta sive sacrae cantione*s, lib.2, 1–4vv (Venedig, 1617);
**Motecta sive sacrae cantiones*, lib.3, 1–4vv (Venedig, 1618);
**Motecta sive sacrae cantiones*, lib.4, 1–4vv (Rom, 1619);
**Motecta et missae*, lib. 2, 8, 12vv, bc (Rom, 1622);
**Psalmi ad vesperas*, 8vv, bc (Venedig, 1628);
**Psalmi ad vesperas et motect*a, lib. 1, 12vv, bc (Venedig, 1630);
*2 motets, 2vv, bc, 1618, 1619, 3vv, bc, 1621, 1625;
*2 hymns: *Veni Creator Spiritus*, 4vv; *Gloria Patri Domino nato*, 5vv;
*4 antiphons: *Illuminare his qui in tenebris*, 8vv; *Omnes gentes plaudite manibus*, 8vv; *Et tu puer propheta*, 8vv; *Petrus apostolus*, 6vv;
**Litaniae lauretanae*, 8vv;
**Lauda Sion Salvatorem*, 6vv;
**Favus distillans*, mottetto, 8vv, bc;
**Jubilate Deo*, 5vv.


## Referanser


## Kilder
*  

## Litteratur
* Alberto Cametti, *La scuola dei «pueri cantus» di S. Luigi dei francesi in Roma e i suoi principali allievi (1591-1623): Gregorio, Domenico e Bartolomeo Allegri, Antonio Cifra, Orazio Benevoli*, Torino, Fratelli Bocca, 1915.
* Klaus Fischer, 'Vincenzo Ugolini', i *[[Grove Dictionary of Music and Musicians|New Grove Dictionary]]*.
* Jean Lionnet, «La musique à Saint-Louis des Français de Rome au XVIIo siècle», i *Note d’archivio per la storia musicale*, n. s., a. III, 1985, suppl.

## Eksterne lenker
*
Giovanni Bernardino Nanino

**Giovanni Bernardino Nanino** (også *Nanini*; født rundt 1560 i Vallerano; død 1623 i Roma) var en italiensk kapellmester og komponist.

Han fikk sin musikalske utdanning hos sin eldre bror Giovanni Maria og virket deretter som kapellmester i Roma og Damaso.

I likhet med broren var Nanini en svært innflytelsesrik lærer, selv om påstanden om at han og broren grunnla den første offentlige musikkskole i Roma er tvilsom. Til Giovanni Naninos elever hører  Felice Anerio, Gregorio og Domenico Allegri, Vincenzo Ugolini, Antonio Cifra, Domenico Massenzio, Paolo Agostini og Alessandro Costantini.

Nanino skrev en del madrigaler og motetter såvel som andre kirkemusikalske verk. Til forskjell fra sin eldre bror frigjorde han seg med tiden i økende grad fra  Palestrinas innflytelse.

## Referanser


## Litteratur
* Alfred Baumgartner: *Propyläen Welt der Musik - Die Komponisten - Ein Lexikon in fünf Bänden*. Propyläen Verlag, Berlin 1989, ISBN 3-549-07830-7, s. 142, bind 4.

## Eksterne lenker
*
Giovanni Maria Nanino

**Giovanni Maria Nanino** (ca. 1544 – 1607) var en italiensk sanger, kapellmester og komponist innen romerskolen.

## Liv og virke
Nanino fikk sin musikalske utdannelse som korgutt ved domkirken i  Vallerano og ble deretter Palestrinas elev i Roma. Fra 1571 var Nanino kapellmester ved Santa Maria Maggiore og 1575 ved  *San Luigi de'Francesci*. To år senere ble han tenorsanger ved det sixtinske kapell og avanserte til kapellmester i 1604.

I likhet med sin yngre bror Giovanni Bernardino var han en svært innflytelsesrik lærer, selv om påstanden om at han og broren grunnla den første offentlige musikkskole i Roma er tvilsom. Til Giovanni Marias elever, som han til dels underviste sammen med broren, hører Felice Anerio, Gregorio og Domenico Allegri, Vincenzo Ugolini, Antonio Cifra, Domenico Massenzio, Paolo Agostini og Alessandro Costantini.

Nanino skrev en del madrigaler, motetter og andre kirkemusikalske og verdslige verk. Til forskjell fra broren, som etterhvert frigjorde seg fra den romerske tradisjonen, skrev Nanino i Palestrinas tradisjon. Enkelte av Giovanni Maria Naninos verk hørte til det faste repertoaret i Romas musikkliv lenge etter komponistens død.

## Referanser


## Kilder
*  

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Krka (Kroatia)

**Krka** er en elv i Dalmatia i Kroatia med en lengde på omtrent 73 km, kjent for sine mange fossefall. Den har sitt utspring nær grensen til Bosnia-Hercegovina ved foten av fjellet Dinara. Elven renner forbi Knin i indre Dalmatia mot sør, og renner ut i Prokljansjøen (*Prokljansko jezero*) nær Skradin.

Før den munner ut i Adriaterhavet danner elven det vakre fossefallet *Skradinski Buk*, som er en del av Krka nasjonalpark. Andre kjente steder på elven er øya Visovac med Visovac kloster, beliggende i Visovacsjøen (*Visovačko jezero*) i Krka nasjonalpark, samt Krka kloster som også befinner seg i nærheten av elva.

## Se også
* Krka nasjonalpark

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Domenico Allegri

**Domenico Allegri** (ca. 1585–1629) var en italiensk komponist og sanger fra tidligbarokkens romerskole.

Allegri ble født i Roma som sønn av den milanesiske kusken Costantino Allegri. Costantino sendte sønnene Domenico, Gregorio og Bartolomeo for å studere musikk ved San Luigi dei Francesi under kirkens ''mastro di cappella'', Giovanni Bernardino Nanino. Medelever var, foruten den mer kjente broren Gregorio, Antonio Cifra, Domenico Massenzio og Paolo Agostini medelever.

Allegri ble *maestro di cappella* ved kirken Santa Maria i Spello i 1606, og fra september 1609 til april 1610 hadde han samme stilling ved Santa Maria in Trastevere i Roma. Fra 3. april 1610 og resten av sitt liv var han kapellmester ved Santa Maria Maggiore, der han er gravlagt.

Domenico Allegri er hovedsakelig kjent som den første som tok i bruk instrumentalakkompagnement i vokal kirkemusikk for små ensembler. Mye av musikken hans er tapt, men i det bevarte *Modi quos expositis in choris* (1617) ledsages vokalstemmene av to fioliner.

## Kilder
* 

## Litteratur
* Colin Timms, 'Domenico Allegri', i *[[Grove Dictionary of Music and Musicians|New Grove Dictionary]]*, ISBN 0-333-60800-3.

## Referanser
Domenico Massenzio

**Domenico Massenzio** (1586–1657) var en italiensk barokk-komponist.

Massenzio arbeidet i Roma, ved *Pontificium collegium* i 1612, * Collegium Anglorum* i 1624–1626 og *Cappella Giulia* i 1626–1627. De første to motettesamlingene  hans ble utgitt i 1612.

## Verksamlinger
* Edition Opera Omnia, Claudio Dall'Albero

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Felice Anerio

**Felice Anerio** (1560–1614) var en italiensk komponist som skrev store mengder kirkemusikalske og verdslige verk.

Anerio var elev av Giovanni Maria Nanino i Roma. Etter forskjellige ansettelser som korleder ble han Giovanni Pierluigi da Palestrinas etterfølger i posten som komponist ved det pavelige kapell. Selv om stilen hans lignet forgjengerens  – flere av verkene hans ble lenge feilaktig tilskrevet Palestrina – innførte han likevel litt om litt inn nye ideer, som for eksempel bruk av  generalbass. I samarbeid med Francesco Soriano var Felice Anerio sterkt medvirkende i utarbeidelsen av *Editio Medicaea*, der den gregorianiske koralen ble gjenutgitt i tråd med kravene fra Konsilet i Trient.

Den yngre broren Giovanni Francesco Anerio var en langt mer fremadskuende komponist enn Felice.

## Verk (utvalg)
* *First Book of Hymns, Canticles and Motets for eight voices* (Venezia, 1596)
* *Three Books of Spiritual Madrigals for Five Voices*
* *Two Books of Spiritual Concerts for Four Voices*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Felice Anerio i Meyers Konversations-Lexikon,  4. opplag. bind 1, Bibliographisches Institut, Leipzig 1885–1892, ‎ s. 562.
*
Krka nasjonalpark

**Krka nasjonalpark** (kroatisk: *Nacionalni park Krka*) er en av Kroatias nasjonalparker. Nasjonalparken er oppkalt etter elven Krka. Nasjonalparken Krka ligger i Šibenik-Knin fylke i midtre Dalmatia, noen kilometer nordøst for byen Šibenik.

Krka ble opprettet som nasjonalpark i 1985 og er en av Kroatias åtte nasjonalparker. Den er kjent for sine sjøer og fosser og er en populær turistdestinasjon. 

## Se også
* Liste over Kroatias nasjonalparker og naturparker

## Eksterne lenker
*
Harry Slegga

***Harry Slegga*** var en norsk tegneserie som ble tegnet og skrevet av forfatter, bokillustratør og tegneserietegner Thore Hansen. 

Historiene om detektivhelten *Harry Slegga* gikk i det norske satiriske tegneseriebladet *[[Pyton]]* og ble utgitt i blad nummer 1 i 1989 og i nummer 2 og 4 i 1992. *Harry Slegga*-historiene besto av 2-4 helsider og var en satire over 
detektiv-genren. 

## Bibliografi
*"Pyton" nr 1 1989 (side 33-36).
*"Pyton" nr 2 1992 (side 22-23).
*"Pyton" nr 4 1992.
Kurt Bjørnsgård

**Kurt Marin Bjørnsgård** (født 6. september 1959) er en låtskriver og trubadur fra Nøtterøy i Vestfold. Han har blant annet opptrådt som gatesanger i Tønsberg i perioden 1990-2003, ofte til inntekt for veldedige formål, og skrevet flere sanger med lokalpatriotisk innhold. I 2010 utga Kurt Bjørnsgård CD-en *Waypoint Maderia*, en hyllest til Madeira i form av egne ballader, reggae- og poplåter.

## Eksterne lenker
* Artikler om «Kurt Bjørnsgård» i Tønsberg Blads nettarkiv
Det historiske rådhuset i Münster

**Det historiske rådhuset i Münster** befinner seg i Münster i Westfalen ved Prinzipalmarkt ved siden av Münsterdomen som et av byens vartegn. Bygningen er kjent som åstedet for forhandlingene for freden i Westfalen i Münster og Osnabrück som førte til slutten på tredveårskrigen i Europa. Bygningen er også fødestedet for det moderne Nederland, som med fredsavtalen i Münster den 16. mai 1648 avsluttet åttiårskrigen. Helt frem til de omfattende ødeleggelsene av byggverket under andre verdenskrig og dets gjenoppbygning, ble det regnet som en av de mest betydningsfulle historiske bygninger såvel som et av de vakreste eksempler på den profane bruken av gotisk arkitektur.
«St Albans»

**«St Albans»** (sjøsatt 4. juli 1918 som **USS «Thomas» (DD-182)**) var en jager i Wickes-klassen som tjenestegjorde i US Navy som USS «Thomas» (DD-182), Den britiske marine som HMS «St Albans» (I15), Den Kongelige norske marine som «St Albans», Canadas marine som HMCS «St Albans» og Sovjetunionens marine som «Dostoyny». Hun var i norsk tjeneste fra 14. april 1942 til 4. mai 1944, da hun ble overført til Canada. «St Albans» ble bygget av Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company and Sons i Philadelphia, USA. Hun ble sendt tilbake til Storbritannia fra Sovjetunionen etter krigen for hugging 28. februar 1949.

## I norsk tjeneste
«St Albans» deltok for det meste i konvoieskorte under norsk flagg. 3. august 1941, på vei fra Sierra Leone til Storbritannia med konvoi SL-81, senket hun den tyske ubåten U-401, sammen med jageren HMS «Wanderer» (D74) og korvetten HMS «Hydrangea» (K39). «St Albans» deltok senere i en rekke angrep på tyske ubåter, men fikk aldri igjen en bekreftet senking.

## Eksterne lenker
* 
*
Francesco Soriano

**Francesco Soriano** (1548/1549–1621) var en italiensk komponist  fra senrenessansen. 

Soriano var en framstående representant for den romerske skolen fra generasjonen umiddelbart etter Giovanni Pierluigi da Palestrina.

## Liv og virke
Francesco Soriano studerte ved Laterankirken i Roma, blant andre med Palestrina og Giovanni Maria Nanino. 

Soriano ble presteviet i 1570-årene. Fra 1580 var han  ''maestro di cappella'' i San Luigi dei Francesi i Roma. I 1581 reiste han til Mantova hvor han aksepterte en stilling ved hoffet til fyrstefamilien Gonzaga, men returnerte til Roma i 1586 og fungerte der som korleder i tre ulike kirker, blant annet i Peterskirken. Han ble pensjonert i 1620. 

I forbindelse med motreformasjonens krav om kirkemusikken etter konsilet i Trient samarbeidet Francesco Soriano og Felice Anerio om revisjonen av den romerske graduale; dette arbeidet ble ikke som ofte antatt utført av Palestrina – i det minst deltok han ikke i et større omfang.

Soriano skrev messer, motetter (enkelte for åtte stemmer), salmer (en samling som ble utgitt i 1616 i Venezia er skrevet for tolv stemmer og  basso continuo), pasjoner for alle fire evangelisten, Maria-antifoner og flere madrigalbøker. 

Pasjonene hans ble viktige forløpere for barokktidens mer kjente versjoner, de er komponert i en tilbakeholdt, men likevel dramatisk stil og har en beskrivende karakter. I en viss forstand representerer de en forløper for det barokke  oratorium, ved måten solosang, korsang og instrumentalstykker er stilt opp, men stilen er likevel nærmere Palestrina enn barokkens komposisjoner.

Selv om Francesco Sorianos stil minner om Palestrinas, inneholder musikken også trekk fra utviklingen rundt århundreskiftet. Han anvendte en antifon stil der han beholdt Palestrinas jevnt flytende polyfone stil og han hadde en forkjærlighet for en homofon komposisjonsteknikk som gjorde det enklere for tilhørerne å oppfatte sangteksten.   

## Referanser


## Kilder
*  

## Litteratur
*
*

## Eksterne lenker
* 
* 
*
«Mansfield»

**«Mansfield»** (sjøsatt 4. juli 1918 som **USS Evans (DD-78)**) var en jager i Wickes-klassen som tjenestegjorde i US Navy som USS «Evans » (DD-78), Den britiske marine som HMS «Mansfield» (G76), Den Kongelige norske marine som «Mansfield» og Canadas marine som HMCS «Mansfield». Hun var i norsk tjeneste fra desember 1940 til mars 1942, da hun ble overført til Canada. «Mansfield» ble bygget av Bath Iron Works i Maine. Hun ble tatt ut av tjeneste i 1944 og hugget i 1945. Skipsklokken, hvor det fortsatt står USS «Evans», står på Maritime Museum of the Atlantic i Halifax, Nova Scotia.

## I norsk tjeneste
«Mansfield» deltok for det meste i konvoieskorte, men deltok også på Øksfjordraidet, der hun var med på å sette i land styrker som blant annet ødela den tyske fiskoljefabrikken. En kvinne bosatt i Øksfjord ble skutt av en norsk spesialsoldat under raidet, hun døde av blodtapet om morgenen den 12. april 1941.
Derveni-papyrusen

**Derveni-papyrusen** er en papyrus fra antikkens Hellas, datert til ca 340 f.Kr.. Papyrusen ble funnet i 1962, og er det eldste bevarte håndskriftet i Europa. Papyrusen består av ca 260 fragmenter, og ble ikke publisert før i 2006. Det inneholder en anonym kommentar til en teogoni (fortelling om gudenes opprinnelse) fremstilt i et dikt tilskrevet Orfeus. 

## Tekstens innhold
Mens selve papyrusen kan dateres til ca 340-320 f.Kr. er det forhold ved teksten, som er skrevet på gammelgresk med en miks av flere dialekter, som tyder på at den er fra før 400 f.Kr.

Manuskriptet kommenterer og siterer et dikt preget av orfismen, og skrevet på heksameter. Diktet angis å være skrevet av Orfeus selv. Teksten innledes med ordene «Steng dørene, dere uinnvidde», en hentydning til lukkede mysteriereligioner som også  Platon brukte.

Kommentarens «hovedmål er å vise at Orfeus' dikt må tolkes allegorisk»; og denne tolkningen fjerner alle de kontroversielle sidene ved Orfeus' teologi: vold, kannibalisme og incestuøse forhold mellom gudene. Ifølge diktet er gudene født av hverandre: Nyx gir liv til Uranos, som gir liv til Kronos, som igjen gir liv til Zeus, og alle disse etterfølger hverandre som gudenes konger. Kommentaren mener imidlertid at de ulike guddommene bare er ulike stadier og manifestasjoner av den samme guddommen, kalt *Intellektet*.

## Funnhistorien
Papyrusfragmentet ble oppdaget i januar 1962 under utgavinger i byen Derveni, ca 12 km nord for Thessaloniki i Makedoniaregionen. Det ble funnet i en aristokratisk grav i nekropolen til den antikke byen *Lete*, blant restene etter et kremasjonsbål. Normalt skulle papyrusen ha brent opp sammen med den avdøde, men i dette tilfelle ble den karbonisert i stedet. Papyrusen består av ca 260 fragmenter av ulik størrelse. Den oppbevares på Det arkeologiske museet i Thessaloniki.

En beskrivelse ble publisert av franskmannen André Laks og amerikaneren Glenn Warren Most 1997 i boken *Studies on the Derveni papyrus*. I 2005 begynte en gruppe fra University of Oxford og Brigham Young University å undersøke papyrusen med multispektral bildeteknikk. 

I oktober 2006 publiserte den greske arkeologiprofessoren Kyriakos Tsantsanoglou fra Aristotelesuniversitetet i Thessaloniki den første fullstendige oversettelsen av hele teksten.

## Referanser


## Norsk utgave
* *[[Orfeus (bok)|Orfeus og tekster fra den orfiske tradisjon]]*. Utvalg og innledende essay ved Arve Omtvedt Berntzen; oversatt av Arve Omtvedt Berntzen mfl. Bokklubben, 2009. XL, 447 s. (Verdens hellige skrifter; 55). ISBN 978-82-525-7124-0
Brannalarmanlegg

**Brannalarmanlegg** er et anlegg med formål å oppdage og varsle om brann og røykutvikling.
Et brannalarmanlegg består vanligvis av en sentral med detektorsløyfer for oppdagelse av brann/røyk, klokkekurser/sirener/høytalere for varsling, releutganger for diverse alarmering/feilvarsling o.l. Sentralen er koblet til strømnettet og har et innebygget batteri for backup i tilfelle strømbrudd.Og kan ha talevarsling gjennom høytalere i bygget.

Brannalarmanlegg kan deles opp i tre forskjellige typer: Konvensjonelt, adresserbart og kombinerte alarmanlegg.

## Konvensjonelt anlegg
Detektorsløyfene er basert på at detektorene er koplet i serie på hver sløyfe. Det ligger en fast spenning ut fra sentralen på hver sløyfe og en motstand tilkoplet siste detektor på sløyfen. Dette gjør at det går en fast strøm i hver sløyfe.

Når en detektor oppdager røyk eller brann trekker den mer strøm fra sentralen, som dermed går i alarm.
Varslingsenheter som klokker, summere og lysgivere er koplet på en egen sløyfe, og denne sløyfa får strøm og spenning fra sentralen når denne går i alarm.

## Adresserbart anlegg
Her er sløyfen lagt opp som en slynge hvor sentralens sløyfeutganger har en inn- og en ut-kopling.
Detektorene får spenning fra sentralen fra sløyfa akkurat som på ett konvensjonelt anlegg, men her har hver detektor en individuell adresse og kommuniserer med sentralen over sløyfekabelen. Dette gjør at hver enkelt detektor kan programmeres for seg og deles inn i soner. Her kan man også kople varslingsenheter til sløyfen fordi man kan programmere de hver for seg. For eksempel kan man programmere en varslingsenhet til en eller flere detektorer i en del av et bygg selv om detektorene er koplet til den samme sløyfen som resten av bygget. Her kan varslinger på sløyfen erstatte egne klokkekurser for varsling.

## Kombinerte alarmanlegg
Dette er en form for alarmanlegg som kombinerer flere alarmtjenester. Dette kan være tyverialarm, ransalarm, trygghetsalarm, brannalarmanlegg m.fl. Kombinasjoner av disse er kun godkjent for boliger, men ikke for næringsliv eller offentlige bygninger. Det mest brukte av disse er nok tyverialarm og brannalarm, disse benytter seg som regel av konvensjonelle brannalarmsløyfer.

Brannalarmanlegg har som regel innebygde releutganger som kan utføre handlinger når en sentral går i "alarm". De mest brukte av disse er direktevarsling av brannvesen, lukking av branndører, endring av ventilasjonsoppsett osv.

## Eksterne lenker
*
De orfiske rapsodiene

**De orfiske rapsodiene** er en tekst fra antikkens Hellas, som bare er kjent i sitater fra senere forfattere, og som ikke er lett å datere. I det bysantinske forfatterleksikonet Suda omtales verket ved tittelen *Den hellige beretningen i 24 rapsodier*, men forfatterskapet er uvisst, muligens kan det være en ellers ukjent Theognetos fra Thessalia.

Teksten er en teogoni, det vil si en fortelling om gudenes opprinnelse og verdens skapelse. Selv om ettertiden kjenner de greske gudene og deres fødsel og liv fra den versjonen som har overlevd gjennom Hesiods *[[Theogonien]]*, fantes det i antikken flere ulike versjoner av gudenes livshistorie. Orfismen hadde sin egen versjon i denne, hvor den ellers ukjente guden Fanes opptrer, og hvor gudene ellers har andre navn, andre egenskaper eller andre relasjoner til hverandre. Det er usikkert om det fantes flere orfiske teogonier, men flere antikke filosofer kommenterte tekster med orfismens verdens- og gudsbilder: Eudemos (ca 300 f.Kr.), Hieronymos (mellom 300 og 200 f.Kr.) og Cicero (ca år 100).

## Referanser


## Utgaver
* *[[Orfeus (bok)|Orfeus og tekster fra den orfiske tradisjon]]*. Utvalg og innledende essay ved Arve Omtvedt Berntzen; oversatt av Arve Omtvedt Berntzen mfl. Bokklubben, 2009. XL, 447 s. (Verdens hellige skrifter; 55). ISBN 978-82-525-7124-0
* Alberto Bernabé (Hrsg.): *Poetae epici Graeci. Testimonia et fragmenta*. 2. Teil: *Orphicorum et Orphicis similium testimonia et fragmenta*, Band 1, Saur, München 2004, ISBN 3-598-71707-5
Baseball under Panamerikanske leker 1951

**Baseball under Panamerikanske leker 1951**. Baseball var med i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 8. mars.

## Medaljer

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Baseball under Panamerikanske leker 1955

**Baseball under Panamerikanske leker 1955**. Baseball var en av sytten sporter som var med i de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. til 26. mars.

## Medaljer

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1955
Det orfiske argonautertoget

***Det orfiske argonautertoget*** () er et episk dikt fra den greske antikkens litteratur, trolig datert til år 450-470 e.Kr. Teksten gjenforteller myten om Jason og argonautene, og er i første person med Orfeus som jeg-fortelleren. I de eldste legendene om Orfeus var han en av argonautene.

Teksten er kortfattet, og ser ut til å forutsette at leseren kjenner andre versjoner, slik som *[[Argonautica]]* av Apollonios Rhodios. Det er ingen vesentlig avvik i forhold til fremstillingen i andre kjente verk, men Orfeus' rolle framheves, og det finnes flere vage hentydninger til orfismens riter og lære. Teksten hevder også at *[[Argo]]* var verdens første skip.

## Utgaver
* *[[Orfeus (bok)|Orfeus og tekster fra den orfiske tradisjon]]*. Utvalg og innledende essay ved Arve Omtvedt Berntzen; oversatt av Arve Omtvedt Berntzen mfl. Bokklubben, 2009. XL, 447 s. (Verdens hellige skrifter; 55). ISBN 978-82-525-7124-0
* M. L. West. *The Orphic Poems* (Oxford: Oxford University Press, 1983. ISBN 0-19-814854-2) pp. 37-38.
* *Les argonautiques orphiques*, ed. Francis Vian (Collection des universités de France), Belles Lettres 2003, ISBN 2251-00389-4, ISBN 978-2251-00389-4 (gresk-fransk)
## Eksterne lenker
* ''Argonautica Orphica'' — gresk originaltekst med oversettelse til latin
* ''Orphic Argonautica'' — engelsk oversettelsr
«Bath»

**«Bath»** (sjøsatt 8. juni 1918 som **USS Hopewell (DD-181)**) var en jager i Wickes-klassen som tjenestegjorde i US Navy som USS Hopewell (DD-181), Den britiske marine som HMS «Bath» og Den Kongelige norske marine som «Bath». Hun var i norsk tjeneste fra april 1940 til hun ble senket 19. august 1941.

## Senkingen
«Bath» var eskortejager i Liverpool Escort Force. 19. august 1941 var hun på vei mot Gibraltar med konvoi OG-71. Den tyske ubåten U-204 senket henne med en torpedo i maskinrommet. «Bath» knakk i to og sank på tre minutter. Av et mannskap på 128, overlevde bare 42.
«Newport»

**«Newport»** (sjøsatt 16. desember 1917 som **USS «Sigourney» (DD-81)**) var en jager i Wickes-klassen som tjenestegjorde i US Navy som USS «Sigourney» (DD-81), Den britiske marine som HMS «Newport» (G54) og Den Kongelige norske marine som «Newport».

## USS «Sigourney»
USS «Sigourney» ble kjølstrukket 25. august 1917 av Fore River Shipbuilding Company, Quincy, Massachusetts. Hun ble sjøsatt 16. desember 1917 med Granville W. Johnson som jordmor. USS «Sigourney» heiste kommandoflagget for første gang 15. mai 1918 med kommandør W. N. Vernon som kaptein.

### Første verdenskrig
27. mai 1918 eskorterte «Sigourney» et troppeskip til Frankrike. Når hun kom frem til Brest ble hun underlagt Commander Naval Forces, Frankrike. Hun eskorterte konvoier gjennom ubåtfaresonen, som strakk ut ca. 500 nautiske mil vest for Brest, resten av første verdenskrig. Hun fungerte som flaggskip på de fleste oppdragene, men hadde aldri noen bekreftede ubåtkontakter.

Etter våpenhvilen 11. november 1918 gjennomførte «Sigourney» oppdrag i Europa. I begynnelsen av desember var hun flaggskip i en gruppe på fire jagere som eskorterte «USS George Washington», skipet som bragte president Woodrow Wilson fra USA til Frankrike og fredskonferansen i Versailles. «Sigourney» seilte fra Brest til USA 26. desember 1918 og kom til Boston 8. januar 1919. Etter en overhaling i Boston og sommertrening i Newport, ble hun plassert i reserve i Philadelphia 1. november 1919. 26. juni 1922 ble hun tatt ut av tjeneste.

## HMS «Newport»
«Sigourney» heiste igjen kommandoflagg 23. august 1940 i Philadelphia og seilte til Halifax, Nova Scotia. 26. november ble hun tatt ut av US Navys tjeneste og overført til et kanadisk reparasjon- og vedlikeholdsprogram. 5. desember heiste hun britisk kommandoflagg som HMS «Newport» som en del av jagere for baser-programmet. «Sigourney» ble strøket fra US Navys liste 8. januar 1941.

## I norsk tjeneste
Etter motorreparasjon i England, ble «Newport» med på konvoieskortetjeneste under Den norske eksilmarinen. Etter dette ble hun igjen overført til Den britiske marinen, der hun tjenestegjorde som måltrening for Det britiske flyvåpenet fra juni 1943, til hun ble satt i reserve i januar 1945. Hun ble hugget i Granton, Skottland, 18. februar 1947.
Helgeland Avfallsforedling

**Helgeland Avfallsforedling IKS** er et interkommunalt selskap som eies av de seks kommunene Rana, Hemnes, Nesna, Lurøy, Træna og Rødøy i den nordlige delen av Helgeland i Nordland. Selskapets oppgave er behandling av avfall og utvikling av løsninger innen avfallsbehandling. Selskapet ble etablert i 1994 og har sitt hovedkontor i Moloveien 8 i Mo i Rana.

## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Gamle Songevei (Arendal)

**Gamle Songevei**  (2–112, 19–119) er en 1,8 kilometer lang vei i Arendal, og er en del av fylkesvei 22.

Veien er en fortsettelse av Jens Gjerløws vei i Barbu og går østover gjennom øvre del av Barbu fram til grenda Songe som ligger østligst i Barbu sogn. Veien går gjennom villastrøk i de østlige bydeler. Gamle Songevei har en viktig funksjon som skolevei til Birkenlund skole. Veien fungerer også som avlastningsvei for Kystveien.

Gamle Songevei fikk sitt navn da den nye Songeveien ble bygd langs sjøen som sysselsettingsarbeid etter Arendalskrakket i 1886. Songeveien (og Barbuveien) har senere fått navnet Kystveien.

Gamle Songevei var lenge eneste kjørevei mellom Arendal sentrum og til Songe. Denne ferdselsåren gikk fra Arendal torv, Bendiksklev, Iuellsklev, Møllebakken, Barbu, Hulveien og Gamle Songevei.

## Referanser
Tor Dahl

**Tor Dahl** (født 18. april 1938) var mangeårig administrerende direktør og konsernsjef i bemanningsselskapet Manpower. 

Etter artium ved Fagerborg skole i Oslo i 1957 studerte Tor Dahl forretnings- og administrasjonsfag ved Oslo Handelsgymnasium (Studentfaglinjen), BI og Colorado College i Colorado Springs USA, foruten videreutdannelse i ledelse og organisasjon. Han var salgs- og reklamekonsulent på eksportsiden i Frionor og informasjonskonsulent og avdelingssjef i Nils M. Apeland AS på 1960-tallet før han startet det norske datterselskapet av det amerikanske bemanningsselskapet Manpower. Fra 1965 til 1997 var han administrerende direktør og konsernsjef for Manpower her i landet. Han hadde også ansvaret for Manpower Norden fra 1970 til 2000 og for Manpower Europe fra 1974 til 1980. Fra 2000 til 2005 var han ansvarlig for internasjonale ledelsesprosjekter i Manpower Inc., som blant annet innebar utarbeidelse og innføring av Manpowers globale verdier i 87 land. Han har gitt ut bøkene "Vi ville hverandre vel og gjorde hverandre gode" (2005) og "Verdier som virker" (2009) om sine erfaringer i verdibasert ledelse.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tor Dahl, The Corporation and its Employees: A case story, Journal of Business Ethics, Vol. 8, No. 8, Aug 1989.
* Omtale på Manpower.se
Moderne femkamp under Panamerikanske leker 1959

**Moderne femkamp under Panamerikanske leker 1959**. Moderne femkamp var med som en av atten sporter i de tredje Panamerikanske leker 1959 som ble arrangert i Chicago i USA fra 27. august til 7. september. Det var en individuell og en lagkonkurranse for menn. USA ble beste nasjon foran Brasil begge med hver sin gullmedalje.

## Medaljer

### Resultater
#### Menn

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1959
Svartisfestivalen

**Svartisenfestivalen** er en countryfestival som arrangeres i Rana kommune i Nordland. Festivalen er Nord-Norges største i sitt slag, og arrangeres i Røvassdalen, en dal nord for Mo i Rana. Festivalen ble første gang arrangert i 2006. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Facebookside
* Hjemmeside
Tematisk kart

Et **tematisk kart**, temakart, er et kart som er laget for å belyse et bestemt tema innenfor et gitt geografisk område. Det tematiske kartet viser som regel bare informasjon om ett eller et fåtall emner. Denne informasjon er til gjengjeld spesielt framhevet for å fange kartleserens oppmerksomhet, mens et enkelt og nedtonet bakgrunnskart plasserer den tematiske informasjonen i geografisk kontekst. Det tematiske kartet kan vise den geografiske fordelingen av et fenomen eller tema på ett tidspunkt eller utvikling over tid. Det tematiske kartets fokus på og framheving av ett tema er i kontrast til det generelt orienterte topografiske kartet. Et topografisk kart inneholder informasjon om mange tema (topografi, vegetasjon, bebyggelse mm.) uten at noen elementer er spesielt framhevet, slik at det til sammen skal gi et ballansert  bilde av det fysiske landskapet i et område.

Tematiske kart har ofte egne betegnelser etter hvilket tema de inneholder informasjon om, f.eks. geologisk kart, vegkart. Kartene grupperes også etter hvordan informasjonen er framstilt grafisk: Prikkekart viser mengder ved bruk av mange like store prikker som representerer en bestemt mengde, eller med prikker av varierende størrelse som representerer ulike mengder. Prikker kan også vise hvor det er objekter av en bestemt type eller klasse. Isolinjekart viser mengder ved bruk av linjer trukket gjennom punkt med lik verdi. Koropletkart viser mengder (fortrinnsvis relativ mengde, f.eks. innbyggere per km²) i administrative områder eller andre statistiske enheter (grunnkretser, bydeler, kommuner, fylker, land) eller kvalitative forskjeller mellom enhetene, ved bruk av flatedekkende arealsymboler (farge og/eller gråskalavariasjoner). Dasymetriske kart ligner koropletkart, men for å gi en bedre representasjon av et fenomen knyttes informasjonen til andre geografiske enheter enn de vanlige administrative eller statistiske enhetene. Et dasymetrisk kart kan f.eks. vise relativ befolkningstetthet i bebodde områder i kommunene i stedet for å vise befolkningstettheten for hele arealet, noe som for de fleste norske kommuner ville inkludere store ubebodde områder. 

Tematiske kart kan gi spesifikk informasjon om bestemte steder, om romlige mønster og distribusjon av fenomener, og de gir ved bruk av to eller flere kart mulighet til å sammenligne geografiske mønster og studere utvikling over tid. Tematiske kart og andre kart blir i dag vanligvis laget digitalt ved bruk av et geografisk informasjonssystem (GIS). GIS muliggjør romlig analyse (eng. spatial analysis) av tematiske kartdata, og resultatet av slike analyser danner så grunnlaget for nye tematiske kart.

## Videre lesning
K. Grinderud (2008). *GIS : geografiens språk i vår tidsalder*, Tapir akademisk forlag.
J. K. Rød (2009). *Verktøy for å beskrive verden : statistikk, kart og bilder*, Tapir akademisk forlag.
Fekting under Panamerikanske leker 1951

**Fekting under Panamerikanske leker 1951**. Fekting var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var individuell og lagkonkurranse for menn i florett, kårde og sabel og en individell konkurranse i florett for damer. Argentina ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran USA med tre.

## Medaljer


### Resultater
#### Menn

#### Damer

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Balkanfronten (første verdenskrig)

**Balkanfronten** under første verdenskrig ble utkjempet mellom sentralmaktene Bulgaria, Østerrike-Ungarn og Keiserriket Tyskland på den ene siden og de allierte (ententemaktene) Serbia, Frankrike, Det russiske keiserdømmet, Storbritannia, Montenegro (og senere Romania og Hellas som allierte seg med de allierte) på den andre. Dette var en av de fire frontene i Europa under krigen.

## Forløp
Siden en av hovedårsakene til krigen var fiendskapet mellom Serbia og Østerrike-Ungarn (som kulminerte med skuddene i Sarajevo) var det naturlig at noe av krigens tidligste kamper skjedde mellom Serbia og dets mektige nabo i nord: Østerrike-Ungarn. Serbia holdt ut mot Østerrike-Ungarn i mer enn et år før det ble erobret i slutten av 1915. Diplomatiinnsats fra de allierte klarte så å bringe inn Romania på deres side i krigen i 1916, men dette ble etterhvert katastrofalt for rumenerne. Kort tid etter de hadde involvert seg i krigen, ble det satt i gang en felles Tysk, Østerriksk og Bulgarsk offensiv mot dem som hadde erobret 2/3 av landet i et hurtigfelttog som endte i desember 1916. Likevel klarte den rumenske og russiske hæren å stabilisere fronten og holde stand ved Moldavia.

I 1917 ble Hellas med på alliert side, og i 1918 startet de allierte en offensiv med den multinasjonale hæren, kalt *Orienthæren* som hadde base i Nord-Hellas. Denne offensiven drev så Bulgaria til å søke fredssamtaler, re-erobret Serbia, og var kommet helt til grensen til Kongedømmet Ungarn i november 1918, da krigen sluttet.

## Videre lesning
* Serbiafelttoget (første verdenskrig)
* Kosovooffensiven
* Makedoniafronten
* :Kategori:Slag under første verdenskrig (Balkanfronten)

## Eksterne lenker
*
Canadas Grand Prix 2011

**Canadas Grand Prix 2011** (offisielt navn: *Formula 1 Grand Prix du Canada 2011*)  var et Formel 1-løp som ble arrangert 12. juni 2011 på  Circuit Gilles Villeneuve i Montréal, Canada. Det var det syvende løpet i -sesongen, og det 48. Canadas Grand Prix.

Løpet ble vunnet av McLaren-føreren Jenson Button, som passerte Red Bulls Sebastian Vettel på løpets siste runde, etter i alt 34 forbikjøringer i løpet totalt. Løpet ble det tidsmessig lengste i Formel 1-historien, med en total varighet 4 timer, 4 minutter og 39 sekunder, etter at det ble suspendert i rundt to timer på grunn av kraftig regn. Safety car var ute i alt seks ganger, som er rekord for antall safety car-episoder i et og samme løp.

## Klassifisering
### Kvalifisering

**Noter til tabellen:**
# Jérôme d'Ambrosio klarte ikke å sette en rundetid innenfor 107%-regelen under kvalifiseringen. Løpsledelsen ga han likevel dispensasjon til å kjøre løpet, etter å ha vurdert at han måtte bruke et nytt sjassis etter et krasj på fredagstreningen, samt at han hadde satt en tid innenfor 107% på den første treningsomgangen på fredag.

### Løpet

**Noter til tabellen:**
# Jaime Alguersuari startet fra pit lane.
# Karthikeyan kom i mål på 14.-plass, men fikk etter løpet en 20 sekunders tidsstraff for å kutte en sjikane og oppnå en fordel.
# Paul di Resta ble klassifisert ettersom han hadde fullført mer enn 90% av løpsdistansen.

## Stillingen i mesterskapene etter løpet

;Førermesterskapet

;Konstruktørmesterskapet

* **Merk**: Kun de øverste fem plasseringene er tatt med for hver av de to mesterskapene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Øst-Timors distrikter

**[[Øst-Timor]]** er delt inn i 13 administrative **distrikter**. Distriktene er videre delt inn i underdistrikter, som igjen er delt inn i *[[suco]]er*.

Grensene mellom Cova-Lima og Ainaro og mellom Baucau og Viqueque ble endra i 2003.

## Se også
* ISO 3166-2:TL

## Referanser
Teff

**Teff** (amharisk ጤፍ *ṭēff*, tigrinya ጣፍ *ṭaff*) er en plante i gressfamilien som hører hjemme i det nordøstlige Afrika. Teff er en viktig kornsort blant annet i Etiopia og Eritrea. Halmen kan også blandes med leire og brukes til bygging.
## Se også
*Injera
## Eksterne lenker
*
Sibbo storskogs nasjonalpark

**Sibbo storskogs nasjonalpark** (finsk: *Sipoonkorven kansallispuisto*, svensk: *Sibbo storskogs nationalpark*) er en nasjonalpark i Finland. Den ble opprettet 2. mars 2011. Den dekker deler av kommunene Helsingfors, Vanda og Sibbo.

Blant fuglearter som finnes i nasjonalparken kan nevnes lerkefalk, musvåk, gråspett og kattugle.

Parken er administrert av Forststyrelsen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Utinaturen.fi – Sibbo storskogs nationalpark