open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lomboksundet

**Lomboksundet** er et sund mellom de indonesiske øyene Bali og Lombok, og er en havsled mellom Indiahavet og Balisjøen (som er i  Javahavet som en østlig utløper av det). 

## Beskrivelse
I sundet ligger øya Nusa Penida inn mot siden nærmest Bali, og de mindre Giliøyene nærmere Lombok.

Sundet er på det smaleste 18 kilometer bredt, og omkring 60 kilometer langt. Det smaleste punktet er ved den sørlige åpningen mellom Lombok og Nusa Penida. Mot nord er stredet omkring 40 km bredt. 

De nordlige og sentrale områdene har dybder opp til 1400 meter. Mot sør deler Nusa Penida stredet i to. Vest for øya (denne delen heter Badungstredet og er da ikke en del av det som kalles Lombokstredet) er dybden under 100 meter, mens den øst for øya er omkring 250 meter. Lomboksundet har slik forstått en gjennomgående dypde på minst 250 meter.

Dybden gjør at sundet blir benyttet som alternativ farled av skip som er for dyptgående for Malakkasundet på vei mellom Indiahavet og Stillehavet, skip som størrelsesmessig har oversteget det som kalles *«[[Malaccamax]]»*. Sundet er også en hovedpassasje for den indonesiske gjennomstrømmen som utveksler vann mellom Indiahavet og Stillehavet (Filippinerhavet, i mindre grad Sørkinahavet).

Sundet utgjør en del av en skarp biogeografisk grenselinje mellom faunaen i Sørøst-Asia og den australske regionen, en skillelinje som blir kalt Wallacelinjen, etter Alfred Russel Wallace som først beskrev den. Biologer mener at det er Lomboksundets store dybde som har holdt dyregruppene på hver side isolerte fra hverandre. Da havnivåene sank i de pleistocene istider, ble Bali, Java og Sumatra forbundet med hverandre og med det asiatiske fastland, slik at de kunne dele den asiatiske faunaen. Men Lombokstredet isolerte Lombok og de øvrige små Sundaøyer mot øst fra det asiatiske fastlandet, og de i stedet ble kolonisert av den australske faunaen.

Det finnes indikasjoner på at *[[Homo erectus]]* allerede før for 800&nbsp;000 år siden har krysset sundet på flåter.

Lomboksundet har stor strategisk betydning. Det er så dypt at amerikanske og kinesiske atomubåter kan passere uten å bli oppdaget i motsetning til de grunne Malakka- og Sundastredene der de må gå i overflatestilling.

## Referanser


## Litteratur
* van Oosterzee, Penny (1997). *Where Worlds Collide: the Wallace Line*.
Immanuel Nobel

**Immanuel Nobel den yngre** (1801–1872) var en svensk skipsbygger, ingeniør, arkitekt, oppfinner og industrimann. Han var sønn av Immanuel Olai Nobelius (1757-1839) som en gang i 1780-årene forkortet familienavnet «Nobelius» (en latinisering av «fra Östra Nöbbelöv (i Österlen)») til «Nobel», og ble selv far til Robert, Ludvig, Emil og Alfred Nobel.

Immanuel Nobel dro til sjøs som 14-åring og ga seg i kast med selvstudier i arkitektur da han gikk i land som 17-åring. Han fikk mye oppmerksomhet for en æresport han bygde da kong Karl Johan besøkte Gävle, og ble dermed opptatt ved kunstakademiet i Stockholm. Etter en konkurs i 1837 var familien så fattig at sønnen Alfred måtte selge fyrstikker på gaten som supplement til det hans mor kunne tjene på sin melke- og grønnsakbutikk. Men så inviterte tsaren Immanuel til St. Petersburg for å bygge en fabrikk for miner. Snart var han kjent som Russlands fremste maskiningeniør, da hans virke bidro til at festningene Kronstadt og Sveaborg klarte seg mot angrep i Krimkrigen. Hans eldste sønn, Robert, stod for mineleggingen av Finskebukten.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Immanuel Nobel» på riksarkivet.se
Den indonesiske gjennomstrømmen

**Den indonesiske gjennomstrømmen** er en havsstrøm som transporterer vann mellom Stillehavet og Indiahavet mellom øyene i Indonesia. I nord går strømmen gjennom Makassarsundet. De indonesiske randhavene fungerer som et basseng og strømmen fortsetter sørover og går ut gjennom Lomboksundet, Ombaisundet og Timorhavet. Strømretning varierer gjennom året, men den totale årlige nettotransporten er hovedsakelig sørover fra Stillehavet og inn i Indiahavet. 

Så lenge man har måledata fra, var det bare i 1998 at man hadde nettotransport nordover, og dette var trolig en seneffekt av El Niño. 

Strømmen transporterer relativt varmt og ferskt vann til Indiahavet, og blir ført videre mot Afrika av Sørekvatorialstrømmen. Utenfor Afrika går det inn i Agulhasstrømmen og inn i Atlanterhavet sør for Sør-Afrika. 

## Referanser
Ludwig August Lebrun

**Ludwig August Lebrun** (1752–1790) var en tysk oboist og komponist.

## Liv og virke
Lebruns far, som sannsynligvis var av belgisk avstamming, var oboist, og det finnes dokumentarisk belegg for at han arbeidet ved hoffet i Mannheim fra 1764. Samme år opptrådte den tolvårige Ludwig August Lebrun med hofforkesteret til kurfyrst Karl Theodor av Bayern. Fra 1767 var han fullverdig orkestermedlem.

Sommeren 1778 giftet Lebrun seg med Franziska Dorothea Danzi, en av sin tids mest kjente og feirede sangerinner. De to hadde gjesteopptredener ved flere kjente operahus i Europa og kunne glede seg over entusiastisk mottakelse i Milano, Paris, London, Wien, Praha, Napoli, München og Berlin. De var berømte for et perfekt vokalt og instrumentalt samspill, og en rekke komponister æret dem ved å skrive arier med obligat obo, eksempelvis Ignaz Holzbauer i *Günther von Schwarzburg* (1777), Antonio Salieri i *L’Europa riconosciuta* (1778) og Georg Joseph Vogler i *Castore e Polluce* (1787).

Den engelske musikkviteren Charles Burney skrev om paret opptredener: *«Franziska Danzi and the excellent oboist Lebrun usually travel together, and it seems as though she has listened to nothing other than his instrument, for when they perform together in thirds and sixths one cannot hear which is the upper or the lower voice!»* En annen samtidig kilde skrev at Lebrun «trollbandt med sitt gudelignende obo[spill]».

## Verk

* Ballettene «Armida» og «Adèle de Ponthieu»
* Konserter for obo og orkester nr. 1 d-moll, nr. 2 g-moll, nr. 3 C-dur, nr. 4 B-dur, nr. 5 C-dur, nr. 6 F-dur
* Konsert for klarinett og orkester i B-dur
* Duetter for fiolin og bratsj
* Duetter og trioer for fløyte


## Referanser


## Kilder
*

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Tupsy Clement

**Tupsy Clement**, egentlig **Martha Caroline Clement** (født 13. april 1871 i Trondhjem, død 5. september 1959 i København) var en norsk maler. Hun var en av de nordiske kunstnerne som malte landskaper i Skagen, men var ikke en av de mest sentrale Skagenmalerne.

Clement ble født i Trondhjem, som datter av sanitetsmajor Håkon G. Jebe og Hedvig Jørgine Jebe, født Klingenberg.

Hun fikk sin første kunstutdannelse som elev av maleren Hans Heyerdahl i Kristiania i ett år, 1895–1896. I 1896 malte hun ved Atelier Delecluse i Paris i fire måneder. Hun var elev av billedhuggeren Christoph Roth i München i to perioder, i 1897 og i 1898–1899. Hun hadde studieopphold i Paris og Roma i 1887–1905, og studerte ved kunstskoler i Paris etter siste periode hos Roth.

I 1902 giftet hun seg med den danske maleren G.F. Clement, og de to malte i Skagen flere somre mellom 1908 og 1920.

Hun malte i hovedsak portretter, landskap og sjangermalerier med motiv fra Italia og Danmark, særlig fra Skagen.

Clement deltok flere ganger på Høstutstillingen, i 1896, 1899, 1900, 1906 og 1909. Hun deltok også på Efteraarsudstilling i København i 1907 og 1909.

Hennes portrett av Johan Bojer finnes i Trondheim kunstmuseum, og det henger to malerier av henne i Skagens Museum.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tupsy Clement i Kunstindeks Danmark & Weilbachs kunstnerleksikon
* Privat nettsted som viser to av Tupsy Clements malerier  Besøkt 27. november 2017
Olga Imerslund

**Olga Imerslund** (født 9. april 1907 i Vang, død 23. august 1987) var en norsk barnelege. Hun er best kjent for å være med på å identifisere og navngi Imerslund-Gräsbeck-syndromet.

Hun studerte medisin ved Universitetet i Oslo. Under krigen jobbet hun ved Göteborg Barnsjukhus og for norske helsemyndigheter i Edinburgh. Fra 1959 til 1961 var hun overlege ved det skandinaviske undervisningssykehuset i Korea.

## Referanser
Johan Frederik Vinsnes

**Johan Frederik Vinsnes** (født 28. mars 1866 i Bygland, død 31. mai 1932) var en norsk forfatter. Han var sønn til presten Svend Winsnes og sønnesønn til Hanna Winsnes. Johan Frederik Vinsnes utdannet seg til farmasøyt i 1892 og var i mange år fra 1912 apoteker i Oslo. Vinsnes debuterte i 1895.

## Bibliografi
**Eventyr og stemninger* (1895)
**En flygtning* (1897)
**Blind* (1898)
**Kvad* (1898)
**Wurm* skuespill (1904) 
**Bisp og bispinde* (1906) 
**Overrettssagføreren* (1907)
**Speilet* (1908)
**Johannes og Helena* (1909)
**Regnbuen* (1910)
**Et gatekryds* (1914)
**Broremand* (1915)
**Dans* (1917)
**Skala* (1918)
**Flugten* (1920)
**Stortinget brænder* (1921)
**Lille Benedikte* (1924)
**Lyset og skyggen* (1925)

## Referanser




## Kilder
*
*Kristian Elster: *Illustreret norsk litteraturhistorie 2: Fra Wergelandstiden til vore dage*. Gyldendal 1924 side 741-744
Salvemølle

**Salvemølle** ble brukt ved fremstilling av salver med innhold av tørrstoff for å knuse eventuelle klumper slik at salven eller kremen fikk lik konsistens og ble homogen.

Det finnes forskjellige typer salvemøller. Den vanligste typen til småproduksjon som f.eks. på apotek, har tre horisontale valser som salven presses gjennom. Den midterste valsen dreier i motsatt retning av de to ytterste. Utenom roteringen, beveger valsene seg også med forskjellig hastighet og litt sidelengs. På den måten blir eventuelle klumper revet i stykker. Avstanden mellom valsene kan reguleres, og bestemmer finfordelingsgraden på salven. 
Valsene er laget av granitt eller stål og kledd med porfyr.

Salvemøllen hadde trakt og stoppere øverst og avskrapningsbrett nederst så den kunne brukes uten søl. Salven måtte blandes omhyggelig etter kjøring i salvemølle.

## Litteratur
* Jermstad Axel og Schou Svend Aage: *Lærebog i Teknisk Farmaci*, København 1951
Pulversaks

**Pulversaks** var et teknisk hjelpemiddel på apotek for rask fremstilling av større mengder avdelte pulvere.

Pulversaksens nederste del er en skje som ved hjelp av et metallstykke kan reguleres til å bli større eller mindre. Skjeens rand ligger i samme plan slik at saksens overdel skraper en plan overflate på pulveret i skjeen. Kan bare brukes til pulvere med homogen konsistens som ikke kleber.

Pulversaksen ble ikke brukt til giftige pulvere som krevet nøyaktigere dosering, dvs. veining. Da ble pulverskje av horn benyttet. (C. Hopstock).

## Litteratur
* Jermstad A og Schou A., *Lærebog i teknisk farmaci.* København 1951; 538-9.
The Virtuous Model

***The Virtuous Model*** er et amerikansk stumfilmdrama fra 1919 regissert av Albert Capellani. Filmen var basert på franske Pierre Wolffs skuespill *Le Ruisseau* fra 1907. Norskfødte May Hopkins spiller rollen som Suzanne Carton.

## Fakta om filmen
Arbeidstittelen til denne filmen var *The Gutter*.

Ifølge et nyhetsoppslag ble det tatt utendørsbilder fra Montmartre i Paris til bruk i *The Virtuous Model*.

Pierre Wolffs skuespill ble filmatisert to ganger i Frankrike, begge gangene under tittelen *Le Ruisseau*. Versjonen fra 1928 ble regissert av René Hervil. Versjonen fra 1938 hadde Michel Simon i rollebesetningen. Den ble regissert av Maurice Lehmann og Claude Autant-Lara.

## Rolleliste
*Dolores Cassinelli - Denise Fleury  
*Helen Lowell - Mrs. Fleury  
*May Hopkins - Suzanne Carton 
*Vincent Serrano - Paul Brehant  
*Franklyn Farnum - Edward Dorin 
*Paul Doucet - Jacques Le Sage  
*Marie Chambers - Grevinne Olga Vosloff 
*Saville De Sacia 
*Albert Roccardi

## Bevaringsstatus
En kopi er bevart i George Eastman House Motion Picture Collection.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bosnia-Hercegovinas radio og televisjon

**Bosnia-Hercegovinas radio og televisjon (BHRT)** (bosnisk og kroatisk: *Radiotelevizija Bosne i Hercegovine*; serbisk: *Радио-телевизија Босне и Херцеговине (БХРТ)*) er Bosnia-Hercegovinas statlige allmennkringkaster og sender både fjernsyn, radio og internett. BHRT var tidligere kjent som PBSBiH (Den offentlige kringkastingstjenesten i Bosnia-Hercegovina) og er landets eneste medlem i Den europeiske kringkastingsunion (EBU).

## Bakgrunn
BHRT har røtter tilbake til Radio Sarajevo, som startet sine sendinger 10. april 1945. I 1961 startet selskapet opp tv-sendinger som RTV Sarajevo – en av de åtte regionale kringkasterne i Jugoslavia. RTV Sarajevo var underlagt den føderale kringkastingsorganisasjonen JRT under jugoslavia-tiden.

Da Bosnia-Hercegovina erklærte sin selvstendighet i 1992, ble kringkasteren omdøpt til RTVBiH (Radiotelevizija Bosne i Hercegovine). RTVBiH beholdt navnet frem til 1998, da kringkasteren ble omstrukturert til dagens organisasjon. I 1993 ble selskapet medlem av EBU, og i 2000 ble kringkasteren igjen omorganisert til et nytt kringkastingsselskap, kalt PBSBiH. I 2004 fikk kringkasteren sitt nåværende navn, BHRT.

I tillegg til BHRT finnes det også to andre offentlige kringkastere i Bosnia-Hercegovina: FTV i Føderasjonen Bosnia-Hercegovina og RTRS i Republika Srpska.

I årene etter 2010 har kringkasterens økonomiske situasjon forverret seg kraftig, og selskapet har stor gjeld til EBU og flere nasjonale kreditorer. BHRT finansieres av en kringkastingsavgift som har blitt hentet inn via fasttelefon-regninger. Systemet har imidlertid blitt mindre effektiv etter at mobiltelefoner i stor grad har overtatt for fasttelefoner. 

Flere ganger har BHRT vært truet av nedleggelse, men i august 2017 fikk kringkasteren sikret en ny avtale for å hente inn kringkastingsavgiften. Heretter skal avgiften belastes strømregningen til hver enkelt husholdning.

## Kanaler
BHRT drifter i dag tre enheter:

* **BHT 1** (Bosanskohercegovačka televizija) – riksdekkende offentlig tv-kanal 
* **BH Radio** – riksdekkende offentlig radiokanal 
* **MP BHRT** – musikkproduksjonen til BHRT

## Referanser
Avdelte pulver

**Avdelte pulver** (dosepulver) er en legemiddelform som var mye brukt tidligere. Når legene foreskrev spesielle blandinger til den enkelte pasient, ble det for små mengder til at man laget tabletter. Avdelte pulver er beregnet til å tas inn gjennom munnen, eventuelt etter oppløsning i saft, syltetøy e. l. til pasienter og barn som har vanskeligheter med å svelge tabletter. Legemidlet holder seg bedre i tørt pulver enn ferdig utblandet i væske.

Et avdelt pulver skal veie minst 100&nbsp;mg. Hvis mengden virkestoff er mindre, tilsettes melkesukker til ønsket vekt. De avveide pulverporsjoner anbringes på veieskip av horn, porselen eller metall og utleveres i papir- eller vokskapsler. En pulversaks kan reguleres til å måle riktig mengde pulver, og kunne brukes ved fylling av større mengder avdelte pulver.

Avdelte pulver brukes sjelden nå, man bruker heller gelatinkapsler eller tabletter.

## Litteratur
* Jermstad A og Schou A., *Lærebog i teknisk farmaci.* København 1951; 538.
Aegus (Gnaphaegus) capreolus

***Aegus (Gnaphaegus) capreolus*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En ganske liten til middelsstor (19-23 millimeter), avlang, matt brun hjortebille. Kroppen er tett kledt med lyst brunlige, matte skjell. Hannens kjever er forstørrede, nokså rette, med et par avrundede tenner nær spissen, hodet litt utvidet bak fasettøynene. Pannen er bredt innbuktet, det et trekantet framspring i midten. Pronotum er nesten rektangulært med rette sidekanter, betydelig innsnevret ved roten. Langs kanten har pronotum er brem av fløyelsaktige, gul hår. Dekkvingene har ingen påfallende punktstriper. Hele kroppen er tett kledt med ganske korte, oppstående hår. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene ikke er forstørrede.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt i på Borneo, Sumatra og Palawan, muligens også i Vest-Malaysia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *[[Gnaphaegus]]* Maes, 1992 - har ofte vært plassert i slekten *[[Gnaphaloryx]]*
********* ***Aegus (Gnaphaegus) capreolus*** (Boileau, 1903)

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Bilder av arten
* [ Bilde av en stor hann]
*
IBU-cupen for junior 2016/17

**[[IBU-cupen for junior]] 2016/17** i skiskyting var andre sesong denne cupen ble arrangert. 

IBU-cupen er en internasjonal sammenlagtturnering i skiskyting, som arrangeres av International Biathlon Union (IBU). 

Sammenlagtkonkurransen ble vunnet av Kirill Streltsov og Myrtille Begue.

## Sammenlagtstilling menn
#### Totalt

* Norske plasseringer: Sindre Pettersen (25), Aleksander Fjeld Andersen (43), Sverre Dahlen Aspenes (57), Johannes Dale (64), Endre Strømsheim (76), Sindre Fjellheim Jorde (87). 

#### Individuelt

* Beste norske utøver ble Sindre Pettersen på 14.-plass. 

#### Sprint

* Beste norske utøver ble Sindre Pettersen på 52.-plass. 

#### Jaktstart

* Beste norske utøver ble Sindre Pettersen på 18.-plass. 

## Sammenlagtstilling kvinner
#### Totalt

* Norske plasseringer: Ingrid Landmark Tandrevold (30), Karoline Erdal (40), Kristina Skjevdal (64), Hilde Eide (77), Emilie Aagheim Kalkenberg (82), Mathea Tofte (96), Ida Lien (99), Turi Storstrøm Thoresen (102). 

#### Individuelt

* Beste norske utøver ble Ingrid Landmark Tandrevold på 32.-plass. 

#### Sprint

* Beste norske utøver ble Ingrid Landmark Tandrevold på 34.-plass. 

#### Jaktstart

* Beste norske utøver ble Ingrid Landmark Tandrevold på 22.-plass. 

## Kilder
* Sluttstilling menn totalt
* Sluttstilling menn individuelt
* Sluttstilling menn sprint
* Sluttstilling menn jaktstart
* Sluttstilling kvinner totalt
* Sluttstilling kvinner individuelt
* Sluttstilling kvinner sprint
* Sluttstilling kvinner jaktstart

## Eksterne lenker
* Offisiell hjemmeside - IBU
Sophie Dedekam

**Sophie Hedvig Dedekam** (født 1. april 1820 i Arendal, død 1. juni 1894 i Ottestad) var en norsk komponist og dagbokforfatter. Hun skrev melodier til dikt av blant andre Jørgen Moe, H.C. Andersen, Johan Sebastian Welhaven og Bjørnstjerne Bjørnson. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hun ble født i Arendal, som den eldste av seks søsken. Foreldrene var Morten Smith Dedekam, som ble Arendals første ordfører, og Margrethe Sophie Dedekam, født Ebbell. Grandnevøen Henrik Harboe beskrev barndomshjemmet hennes som «et sjeldent lyst og lykkelig hjem med jevn velstand, men aldri overflod»  

Ved siden av å være en musikalsk begavelse, var hun utstyrt med et usedvanlig intellekt, og var svært skrivefør, noe hennes etterlatte brev og dagbøker viser. 

Hennes mor døde i 1854, og da faren døde i 1861, etterlot han seg ikke mye penger. Sophie Dedekam, som var ugift, var da alene, og hadde ikke mye å leve av. Hun fikk publisert rundt 40 av sine sanger og melodier, men det ga ikke store inntekter, så hun bodde resten av livet hos ulike slektninger, spesielt hos sine gifte søstre. 

### Musikken
Moren var meget musikalsk, og hun underviste Sophie i pianospill. Noen musikkundervisning utover dette fikk hun visstnok ikke, men hun utviklet en stor og vakker stemme «med et dramatisk foredrag», og hun spilte klaver. Som komponist var hun autodidakt.

I dagbøkene og brevene hennes, der hun levende beskrev det hun opplevde, var den skapende siden ved henne selv nesten usynlig, så det å komponere har antagelig inngått som en selvfølgelig del av hennes musikalske liv, uten å ha noen dominerende plass.  Sangmelodiene hun skrev er naturlig formet, sangbare og iørefallende. Når hun skrev melodier til eksisterende tekster, viser melodiene at hun har lagt stor vekt på tekstens innhold.

En av hennes melodier, skrevet rundt 1840, er inkludert som salme nummer 772 i *[[Norsk salmebok 2013]]: «*Nå lukker solen sitt øye». Tekst av Ernst Christian Richardt (1891). Melodien er i bruk i hele Norden.  

## Referanser


## Kilder
* 
*
Allotopus rosenbergi

***Allotopus rosenbergi*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En stor (42-82 millimeter lang), avlang, halvblank, gyllent farget hjortebille. Hannens kjever er forstørrede, ganske lange og smale, rette med fint sagtakket innerside, spissen litt oppoverkrummet. Pannen er dypt, U-formet innbuktet i midten. På hodets sider er det en liten tann over hvert antennefeste og en tann under hvert fasettøye. Pronotum har seks, oftest ganske utydelige, mørke flekker og er rundet med litt utstående bakhjørner. Dekkvingene er jevnbrede uten punktrader, oftest med en mer eller mindre tydelig, mørk lengdestripe på sidene. Fargen skiller denne slekten fra de fleste andre hjortebiller. Et annet særtrekk er at de har uvanlig tynt panser og dermed virker mykere enn andre medlemmer i familien. Hunne skiller seg fra hannen på mye mindre kroppsstørrelse, ikke forstørret hode eller forstørrede kjever, og på at hode og pronotum er tett punktert. Fra den nærtstående *[[Allotopus moellenkampi]]* skiller arten seg mest påfallende på at hannens kjever oftest er lengre, og de mørke flekkene på pronotum mindre tydelige.

## Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

## Utbredelse
Arten lever på Java.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Allotopini]]* Maes, 1992
******* Slekten *[[Allotopus]]* Albers, 1894
******** ***Allotopus rosenbergi*** (Snellen van Vollenhoven, 1872)

## Kilder
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker
* Lucanidae du Monde - nettside om arten
* 
*
IBU-cupen for junior

**IBU-cupen for junior** er en årlig sammenlagtturnering i skiskyting som arrangeres av International Biathlon Union (IBU). Cupen ble arrangert første gang sesongen 2015/16.  

IBU-cupen for junior er også åpen for utøvere i ungdomsklassen, dersom de stiller som junior og møter kravene til juniorløpere. Det siste IBU-rennet arrangeres som Junior-EM i skiskyting. 

### Antall deltakere
Hver nasjon har minst fem plasser for menn og fem for kvinner. I tillegg kan vertlandet for et IBU-cuprenn, samt de nasjonene som kom blant de ti beste i Verdenscupen i skiskyting eller IBU-cupen i skiskyting sesongen før, delta med to ekstra utøvere i hver klasse. 

## Øvelser
Det konkurreres i følgende fire øvelser i cupen:
* Total score (individuelle renn, sprint og jaktstart)
* Individuelt
* Sprint
* Jaktstart 

## Sammenlagtvinnere

## Kilder
* IBU - Event and competition rules 2016
Aegus (s.str.) currani

***Aegus (s.str.) currani*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En stor (44-62 millimeter), avlang, noe flat, halvmatt svart hjortebille. Dersom kroppslengden legges til grunn er dette den største arten i slekten *[[Aegus]]*. Arten utmerker seg særlig ved hannens lange og slanke mandibler (kjever). Hannen har stort, bredt hode og lange, slanke, sigdformede kjever, disse er nesten så lange som hode + pronotum og har et par store tenner i den indre delen, flere ganske små i den ytre. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er halvblankt, fint og tett punktert. Pannen har et to-tannet fremspring i midten. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, halvblankt, fint og spredt punktert, langs ytterkanten med en bord av tette, korte, rødbrune hår. Dekkvingene er litt hvelvede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Liksom pronotum er de kantet med rødbrune hår, men denne borden er noe bredere her. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt. Små hanner har tettere og kraftigere punktering enn de store, og ligner slik mer på hunnene.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Filippinene (Luzon).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Aegini]]* - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
********* ***Aegus (s.str.) currani*** Felsche, 1912

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde - nettside om arten
*
Valse

**Valse** kan vise til:

* Valsing, teknikk for bearbeiding av metall
* Trommel, sylinder
** Veivals, anleggsmaskin
* Dans av vals

## Se også
* Snelle (peker)
* Rulle (peker)
Mesotopus tarandus

***Mesotopus tarandus*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En stor (hannen 60-87 millimeter), kraftig, svært blankt svart hjortebille. Hannens kjever er ikke svært lange, men krumme og kraftige, på undersiden med en stripe av oransje bestøvning. Disse billen er påfallende blanke (som blankpussede sko). Hannen har et to-grenet framspring i pannen på hver side av dette en liten, butt tann, for øvrig er hodet ganske flatt. Pronotum er avrundet med litt utstående bakhjørner. Dekkvingene er noe hvelvede og rundede, blanke uten synlig punktering. På beina har forkanten av for-lårene og bakkanten av midt-lårene striper av korte, oransje hår. Leggene har skarpe tenner på utsiden. Hunnen har få spesielle kjennetegn og kjennes lettest på størrelsen: påfallende større enn andre afrikanske hjortebille-hunner.

## Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

## Utbredelse
Arten finnes over mye av Vest- og Sentral-Afrika, i tropiske, fuktige områder. Østligst er den funnet i Uganda, vestligst i Guinea, sørligst i den Den demokratiske republikken Kongo.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Allotopini]]* Maes, 1992
******* Slekten *[[Mesotopus]]*Burmeister, 1845
******** ***Mesotopus tarandus*** (Swederus, 1787)

## Kilder
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker
* Bildegalleri
* Bilder av ''Mesotopus tarandus''
*
Ernst Ferber

**Ernst Ferber** (født 27. september 1914 i Wiesbaden, død 31. desember 1998 i München) var en tysk general. Han var sjef for Hæren i det daværende Vest-Tyskland fra 1971 til 1973 og øverstkommanderende for NATOs styrker i Sentral-Europa fra 1973 til 1975. Han hørte til grunnleggerne av Bundeswehr.

## Karriere

Ferber startet sin karriere som yrkessoldat i det daværende Reichswehr i Bayern i 1933. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i en rekke funksjoner på tropps- og stabsnivå, og ble utdannet generalstabsoffiser. Helt på slutten av krigen ble han forfremmet til oberstløytnant i generalstaben.

Fra høsten 1945 til 1951 jobbet han som forretningsmann. Samtidig hadde han kontakter til etterretningstjenesten Organisation Gehlen. I 1951 ble han ansatt i Amt Blank, forløperen til det vesttyske Forsvarsdepartementet, og frem til 1954 var han medlem av den vesttyske delegasjonen til forhandlingene om dannelsen av Det europeiske forsvarsfellesskap i Paris. Etter at forhandlingene strandet i 1954 ble Forbundsrepublikken Tyskland medlem av NATO året etter. Tilbake i Bonn ble Ferber ansvarlig for planlegging av toppledelsen i det fremtidige Forsvarsdepartementet.

Etter grunnleggelsen av Bundeswehr i 1955 ble Ferber reaktivert som offiser og utnevnt til oberst. Frem til 1957 var han sjef for personalavdelingen i Forsvarsdepartementet. Deretter studerte han ved NATO Defense College i Paris fra 1957 til 1958. I 1958 ble han kommandant for pansergrenaderbrigade 32 i Schwanewede. Fra 1961 til 1962 var han stabssjef i Hærkontoret i Köln, og ble forfremmet til brigadegeneral. Fra 1962 til 1964 ledet han avdelingen for den militære etterretningstjenesten i Führungsstab der Streitkräfte. Han ble så sjef for avdelingen for operasjonsplanlegging og militærpolitikk. I 1964 ble han utnevnt til generalmajor og ble sjef for liaisonkontoret mellom NATOs *Standing Group* og NATOs militærkomité i Washington, D.C. I 1967 kom han tilbake til Tyskland som sjef for 2. pansergrenaderdivisjon i Marburg.

I 1970 ble han utnevnt til stedfortredende sjef for Hæren og ble forfremmet til generalløytnant. I 1971 ble han sjef for Hæren.

I 1973 ble han utnevnt til øverstkommanderende for NATOs styrker i Sentral-Europa, med hovedkvarter i Brunssum i Nederland, og samtidig ble han forfremmet til full general. Han gikk av med pensjon 30. september 1975.

## Referanser


## Litteratur
* «Ernst Ferber», *Internationales Biographisches Archiv* 34/1977, 1977
* Clemens Range: *Die Generale und Admirale der Bundeswehr*. Verlag E. S. Mittler & Sohn, Herford/Bonn, 1990, ISBN 3-8132-0350-6.
Klarius Mikkelsen

**Klarius Mikkelsen** (1887-1941) var en norsk hvalfangstkaptein som deltok på Thorshavn-ekspedisjonene til Antarktis i 1930-årene. Mikkelsen var kaptein på skipet «Torshavn» og seilte rundt hele kontinentet. 

20. februar 1935 gikk Mikkelsen i land ved Vestfold Hills på Ingrid Christensen Kyst som i dag ligger i Australias kravområde i Antarktis, Australian Antarctic Territory. Hans kone Caroline var med, og hun ble dermed den første kvinnen som gikk i land på det antarktiske kontinent.

## Referanser
Badung

**Badung** er et regjeringsdistrikt (*[[kabupaten]]*) i provinsen Bali i Indonesia. Det omfatter et område på 418,52&nbsp;km² og har 543&nbsp;332 innbyggere (2010). Regjeringssetet heter Mengwi. 

Distriktet strekker seg smalt fra Balis sørkyst og opp i øyas indre. Her er det mange turistsentre. Her er blant annet Denpasar lufthavn og halvøya Bukit i sør.

Tempelet Pura Luhur er meget besøkt; det ligger ved Uluwatu nær småstedet Pecatu. Det står ytterst på en 70&nbsp;m høy klippe ved havet og er bygget av svart korallstein. Tempelet ble bygget på 1000-tallet.

Denpasar var frem til 1906 sentrum i fyrstedømmet Badung. Da det nederlandske militære rykket inn, gikk fyrstedømmet under, og Denpasar fikk sitt nåværende navn.

Foran sørøstkysten ikke langt fra Denpasar, deler Badungsundet Bali fra den lille øya Nusa Penida. Dette sundet er en forgrening av det 60&nbsp;km lange Lomboksundet, og det er 20&nbsp;km mellom Bali og Nusa Penida. 

I 1992 ble selve Denpasar utskilt fra regjeringsdistriktet Badung.

## Eksterne lenker
*
Nusa Penida

**Nusa Penida** er en indonesisk øy beliggende sørøst for Bali i Lomboksundet. Administrativt hører Nusa Penida, sammen med et område på Bali og de to mindre øyer Nusa Ceningan og Nusa Lembongan tett på Nusa Penida, til distriktet Klungkung i provinsen Bali.

Sundet mellom Bali og Nusa Penida heter Badungsundet.

Nusa Penida er kupert med en største høyde på 524 meter. Klimaet er tørrere enn på Bali. Nusa Penida og naboøyene Nusa Ceningan og Nusa Lembongan hadde til sammen 45.178 innbyggere i 2010 og et areal på 202,6  km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Koch Industries

**Koch Industries, Inc.** er et amerikansk industrikonglomerat som har virksomhet først og fremst innen kjemisk-teknisk industri, mineraler, energi, kunstgjødsel, petroleum, glass, biobrensel, dagligvarer, produksjonsindustri, infrastruktur og råvarehandel. Konglomeratet rangeres som USAs nest største private selskap etter omsetning, på nesten 115 milliarder dollar og per 2017 har det mer enn 120 000 ansatte verden over.

Konglomeratet ble grunnlagt i 1940 av Fred Koch under navnet Wood River Oil and Refining Company og var da kun et petroleumselskap. Selskapet ble døpt om til sitt nåværende navn da Fred Koch gikk bort i 1967.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Verdenscupen i alpint 2017/18 — Super-G menn — Lake Louise

**[[Verdenscupen i alpint 2017/18|Det første Super-G rennet for menn]] gikk i canadiske [[Lake Louise]] søndag 26. november 2017**.
## Resultater

## Eksterne lenker
Offisiell resultatliste
2. divisjon ishockey for menn 2017/18

**[[2. divisjon ishockey for menn]] 2017/18** var det tredje nivået i norsk ishockey sesongen 2017/18. Ligaen startet 7. oktober 2017 og ble avsluttet 4. mars 2018.

## Tabellen

## Kvalifisering til [[1. divisjon ishockey for menn 2018/19|1. divisjon 2018/19]]

## Se også
* NM i ishockey 2018
* GET-ligaen 2017/18
* 1. divisjon ishockey for menn 2017/18

## Eksterne lenker
* Norges Ishockeyforbund
Aegus (s.str.) celebensis

***Aegus (s.str.) celebensis*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En liten (15-20 millimeter), avlang, noe flat, halvblankt svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og lange, nokså slanke, sigdformede kjever som har én spiss tann på innersiden ved roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er nokså matt, tett og ganske kraftig punktert. Pannen er ganske dypt, U-formet innskåret i midten. Hodet er ikke utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten, halvblankt, kraftig og svært tett punktert. Dekkvingene er litt hvelvede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt, pornotum rundet.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Sulawesi.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Aegini]]* - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
********* ***Aegus (s.str.) celebensis*** De Lisle, 1967

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde - nettside om arten
*
Alisha Boe

**Alisha Ilhaan Bø** (født 6. mars 1997), kjent som Alisha Boe, er en norsk skuespiller som arbeider i USA. Hun er kjent for rollen som Jessica Davis i Netflix-dramaserien *[[13 Reasons Why (TV-serie)|13 Reasons Why]]*.

## Tidlig liv
Boe ble født i Oslo og har en somaliskfødt far og norsk mor (fra Trondheim). Hun og moren flyttet til Los Angeles da Alisha var sju år gammel på grunn av hennes mor giftet seg med en amerikansk mann. Boe gikk på El Camino Real High School, hvor hun ble involvert i et drama-program. Etter hun var ferdig utdannet begynte hun sin skuespillerkarriere, hvor hun ble den første skuespilleren med somalisk opprinnelse til å ha en hovedrolle i en amerikansk film siden Iman.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Harstad Skoles Musikkorps

**Harstad Skoles Musikkorps** er et janitsjarkorps med primær tilhørighet til Harstad barneskole og Hagebyen ungdomsskole. Korpset, som i starten het Harstad Folkeskoles Musikkorps, ble stiftet 4.juni 1951 med første opptreden året etter. Skolebestyrer *Tollef Bertelsen* og bakermester *Leif Roger Johansen*, klarte ved hjelp av innsamlingslister å samle 40 aspiranter til oppstarten og skaffet til veie 13 nye instrumenter.

Korpsets dirigent de tre første årene var musikkløyntnant *Harry Strand* ved Forsvarets Musikkorps Nord-Norge (FMKN). Korpsets fane, tegnet av 12-årige Karl Erik Harr fra Harstad, ble avduket 25. april 1953.

Svein Hauan, den gang musikksersjant, også ved FMKN, overtok korpset høsten 1954 og var dirigent og instruktør frem til sommeren 1965, med et lite opphold høsten 1964 for musikkstudier. Årene 1965 til 1970 var *Kjell Gunnar Sollie* korpsets dirigent før Hauan tok på en ny periode med korpset frem til 1975.

Harstad skolens musikkorps består både av musikanter og drillere.

**Drilltroppen i Harstad Skoles Musikkorps**

Harstad Skoles Musikkorps har en aktiv drilltropp som består av barn og unge i ulike aldre. Drilltroppen øver fast på Harstad skole og deltar både i tradisjonell korpsdrill under konserter og marsjer, samt i konkurransedrill på regionale og nasjonale stevner.

Drillaktiviteten er et viktig supplement til musikkorpset, og gir medlemmene mulighet til å utvikle seg innen både koordinasjon, rytme og scenepresentasjon. Drilltroppen deltar sammen med korpset ved lokale arrangementer, nasjonaldagsfeiringen i Harstad og ulike kulturarrangementer i regionen.

Harstad Folkeskoles Musikkorps fra starten.jpg|Harstad Folkeskoles Musikkorps på tidlig 50-tall med den første dirigenten Harry Strand
Svein Hauan, dirigent for Harstad Folkeskoles Musikkorps.jpg|Svein Hauan leder an foran korpset på tidlig 1960-tall.
Harstad Folkeskoles Musikkorps 1962.jpg|Musikkstevne på Seljestad i 1962
Harstad Skoles Musikkorps 1964.jpg|Opptreden i pausen under en fotballkamp i 1964
Harstad Folkeskoles Musikkorps 1965.jpg|Landsmusikkstevnet i Oslo 1964
Harstad_Skolekorps_i_Piteå.png|Korpset på turne i Nord-Sverige 1965

## Referanser
Busir

**Busir** (eller *Bazir*) **Glavan** (gresk: *Ibousiros Gliabanos*),  688–711, var khan i Khazar-khanatet sent på 600-tallet og tidlig på 700-tallet. Khazar-khanatet var sannsynligvis grunnlagt midt på 600-tallet av khan Irbis og khazarene antas å ha sitt opphav i det gök-tyrkiske riket som var i endring på denne tiden.

I 695 ble den bysantinske keiser Justinian II avsatt og forvist til Chersonesus (Pontus Euxinus) (i nåværende Sevastopol, Ukraina. Etter 9 år, i 703 eller 704 flyktet han til khazarene og ble der mottatt av khan Busir Glavan. Busir ønsket å utnytte Justinian i sine politiske relasjoner med bysantinerne og tilbød Busan ekteskap med sin søster. Søsterens opprinnelige navn er ukjent, men hun tok navnet Theodora (av Khazaria). Busir utstyrte også Justinian med penger og hus i Fanagoria.

De politiske forholdene skiftet, og Østromerrikets nye keiser Tiberius III tilbød Busir en betydelig belønning for sin svogers hode. Busir sendte to agenter, Balgitzin (guvernør i Bosporus) og Papatzys (fra Busirs egen vaktstyrke), for å drepe Justinian, men attentatforsøket ble oppdaget av Justinians kone. Justinian drepte attentatmennene, sendte sin kone tilbake til Busir og flyktet fra Fanagoria over Svartehavet til Tomi (dagens Constanța i Romania) til khan Tervel av Bulgaria hvor han fikk med seg bulgarske og slaviske tropper og dro mot Konstantinopel for å gjenerobre keisertronen, noe han også klarte.
.
Busir forsøkte nå å forsone seg med Justinian og sendte Theodora og parets sønn Tiberius til Konstantinopel. Busir ble senere involvert i, eller muligens fikk igangsatt, et opprør blant Justinians offiserer på Krim, et opprør som etter hvert førte til at Filippikos Bardanes ble kronet som keiser i Østromerriket i 711 og at Justinian III ble avsatt og drept.

## Referanser


## Litteratur
*
*
Balderbråslekta

* balderbrå (*T.&nbsp;inodorum*)
* strandbalderbrå (*T.&nbsp;maritimum*)

**Balderbråslekta** (*Tripleurospermum*) er ei slekt i kurvplantefamilien.

Artene er ett- eller flerårige urter som blir 5–80 cm høye. Stengelen er opprett eller oppstigende, av og til utoverliggende. Bladene sitter spredt og er dobbelt eller tredobbelt fjærflikete. Kurvene har gul skive, og randkronene er hvite. Kurvbunnen er halvkuleformet, men ikke innhul. Det er ingen agner mellom enkeltblomstene. Frukten er trekantet med tre ribber og mangler fnokk.

Artene i *Tripleurospermum* ble tidligere regnet til kamilleblomslekta (*Matricaria*), men balderbråslekta har vist seg å være mer beslektet med gåseblomslekta (*Anthemis*) enn med kamilleblomslekta. *Matricaria* i snever betydning har også fjærflikete blad, gul skive og hvite randkroner, men de har opptil fem ribber på frukten og som regel en krydret duft.

Balderbråslekta omfatter omtrent 40 arter. De er hovedsakelig utbredt i Europa og tempererte deler av Asia med noen få arter i Nord-Afrika og Nord-Amerika. I Norge finnes artene balderbrå (*T.&nbsp;inodorum*) og strandbalderbrå (*T.&nbsp;maritimum*). Noen botanikere slår disse to artene sammen til én, men de er distinkte både i kromosomtall og morfologi. Strandbalderbrå deles i tre underarter, som av og til omfattes som selvstendige arter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kvalifisering til Eliteserien i fotball for menn 2018

**[[Kvalifisering til Eliteserien i fotball for menn]] 2018** bestod av  fra Elitesreien og , ,  og  fra 1. divisjon. Ranheim rykket opp.

## Tabeller 2017

### Eliteserien

### 1. divisjon

## Kamper
### Semifinaler 1. divisjon



### Finale 1. divisjon

### Play-off

## Referanser
Katastrofe (sanger)

**Petter Bjørklund Kristiansen** (født 1989), kjent under artistnavnene **Petter Katastrofe** og **Halva Priset**, er en norsk sanger / artist og låtskriver som startet sin musikalske karriere i 2008 med sangen «*Vi [[prekæs]]*» med Isabella Leroy.

I 2011 samarbeidet han med den norske musikkprodusent-duoen NastyKutt & Kriss med «Nødlanding» som ble utgitt på Universal Music. Sangen førte til en annen utgivelse 2012, da Robin og Bugge hadde ham med i sin sang «Backpacker». 

I 2014 fikk han suksess på VG-lista med «Bleik og sur». Sangen var et samarbeid med Staysman (Stian Thorbjørnsen) & M.M.B. og ble sertifisert til gull. Andre hitliste-suksesser inkluderte «Maria» i 2014 og «Pattaya» i 2015.

I 2015 samarbeidet han med Marcus & Martinus, vinnere av Melodi Grand Prix Junior 2012. Sangen deres, «Elektrisk» med *Katastrofe* nådde tredjeplass på VG-lista 3 i 2015. En annen suksess var singelen «Typisk norsk» i samarbeid med fiolinisten og Melodi Grand Prix-vinneren Alexander Rybak. Katastrofe var gjesteartist på Innertiers singel «Si ja!».

I 2016 toppet *Katastrofe* VG-lista for første gang med «Sangen du hater».

Den 2. februar 2019  meldte *Petter Bjørklund Kristiansen* på TV2-programmet Hver gang vi møtes at *Katastrofe* skulle legges på hylla i løpet av 2019. Siste konsert ble holdt 18. januar 2020. Den 4. oktober 2020 startet bandet *[[Halva Priset]]* med sin første sang: «*Oslo (Takk jeg er ferdig)*»

### Som hovedartist

### Som gjesteartist

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
The Fighting O’Flynn

***The Fighting O'Flynn*** er en amerikansk historisk film (komedie/drama) fra 1948 regissert av norskfødte Arthur Pierson. Manuset ble skrevet av Douglas Fairbanks jr. og Robert Thoeren. Det bygde på Justin Huntly McCarthys roman *The O'Flynn*, som utkom i 1910.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 15. mai til 9. juli 1948.

## Fakta om filmen
*The Fighting O'Flynn*, som også ble kritikeranmeldt under den alternative tittelen *The O'Flynn*, var den første til å bli produsert av nyetablerte The Fairbanks Co., Inc.

En artikkel i *[[The New York Times]]* fra februar 1949 opplyste at filmen ble fullført i løpet av fem uker, delvis fordi prøver ble holdt i dummysett forut for innspillingen og at to enheter filmet samtidig.

Universal Pictures lånte  Patricia Medina fra Metro-Goldwyn-Mayer til å spille i denne filmen.

## Rolleliste
(I utvalg)

*Patricia Medina - Fancy Free
*Richard Greene - Lord Sedgemouth
*Helena Carter - Lady Benedetta
*Douglas Fairbanks jr. - The O'Flynn
*Arthur Shields - Dooley
*J.M. Kerrigan - Timothy 
*Ludwig Donath - Hendrigg
*Lumsden Hare - Visekongen 
*Otto Waldis - General van Dronk
*Henry Brandon - Løytnant Corpe

## Referanser og fotnoter


## Eksterne lenker
*
Robert von Pöhlmann

**Robert von Pöhlmann** (født 31. oktober 1852 i Nürnberg, død 27. september 1914 i München) var en tysk historiker som særlig beskjeftiget seg med antikkens sosialhistorie.

Pöhlmann studerte historie ved universitetene i München, Göttingen og Leipzig. Han tok doktorgraden under Georg Waitz i 1875 med en avhandling om *Der Römerzug Kaiser Heinrichs VII. und die Politk der Curie, des Hauses Anjou under Welfenliga*. Med habilitasjonen vekslet han fagfelt til antikkens historie. I 1884 ble han utnevnt til proessor i antikkens historie ved Universitetet i Erlangen. I 1901 fikk han et professorat ved Universitetet i München.

Pöhlmann var godt kjent med samtidens sosialistiske og marxistiske teorier, og beskjeftiget seg med beslekte emner i sine studier av antikkens sosialhistorie: overbefolkning, kapitalisme, statsteorier og utopier. Hans mest kjente verk er *Geschichte der sozialen Frage und des Sozialismus in der antiken Welt* («Det sosiale spørsmålet og sosialismens historie i antikkens verden», 1912).

## Referanser


## Litteratur
* Karl Christ: *Klios Wandlungen. Die deutsche Althistorie vom Neuhumanismus bis zur Gegenwart*. München: C. H. Beck, 2006
Kniksens hederspris

**Kniksens hederspris** er en hederspris delt ut til norske fotballpersonligheter av interesseforeningen Norsk Toppfotball, oppkalt etter Roald «Kniksen» Jensen.

Fra 1990 til 2013 var hedersprisen én av prisklassene under Kniksenprisen, men siden 2016 har hedersprisen vært den eneste som deles ut årlig av Kniksenprisene.

## Vinnere







## Referanser




## Eksterne lenker
*
Nola Rae

**Nola Rae** (født 1949 i Sydney, Australia) er en australsk scenekunstner og regissør som kombinerer mime, pantomime, figurteater og andre sceneuttrykk.

Hun har opparbeidet seg et renommé som en av verdens fremste scenekunstnere innen den komiske sjangeren, og har rendyrket et særpreg som gjør at hun ikke kan forveksles med noen andre scenekunstnere.

## Bakgrunn
Hun vokste opp i Australia, og begynte å danse ballett som åtteåring. Da hun var i tenårene flyttet familien til London, og hun ble student ved Royal Ballet School. Som ferdig utdannet ballettdanser fikk hun jobb i ensemblet ved ballettkompaniet i Malmø. Etter noen år i Malmø ble hun ansatt i corps de ballet ved Tivoli i København. Etter å ha innsett at hun ikke var god nok som danser til å bli solist, flyttet hun til Paris og studerte mime med den verdensberømte mimekunstneren Marcel Marceau. 

## Teaterkunstner
I 1974 etablerte hun London Mime Theater sammen med Matthew Ridout, som har forblitt hennes nære samarbeidspartner.

## I Norge
Hun har i årenes løp samarbeidet med flere norske institusjonsteatre og frigrupper. Allerede i 1984 fremførte hun *Upper Cuts* på Den Nationale Scene i Bergen. I 1998 var hun tilbake på Den Nationale Scene med oppsetningen *Elisabeth's Last Stand*. Året etter satte frigruppen Teater Fusentast og Trøndelag Teater sammen opp *Dona Quichota*, basert på Cervantes' tobindsverk *Don Quijote*, med Nola Rae som regissør. Teater Fusentasts Coby Omvlee hadde skrevet stykket og spilte selv Dona Quichota, og Marit Jaastad (senere etterfulgt av Marit Synnøve Berg) hadde rollen som Sandra Pansy (basert på romanverkets Sancho Panza). For Oslo Nye Teater dramatiserte og regisserte hun forestillingen *Vildanden* i år 2000, basert på Ibsens skuespill, med Helle Haugen som Hedvig, Helen Vikstvedt i rollen som Gregers Werle, og Martin Slaatto som Hjalmar Ekdal. Nola Rae var også forestillingens kostymedesigner. Forestillingen ble vist på Centralteatret. I 2001 var Nola Rae konsulent for Nationaltheatret, i forbindelse med den første oppsetningen på Torshovteatret, som fikk navnet *Cirkus*. Dette stykket tok utgangspunkt i skuespillet *August-August-August* av tsjekkiske Pavel Kohout, og Nola Rae instruerte skuespillerne i teknikker som hører til det klassiske «klovnefaget».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nola Raes nettsted besøkt 28. november 2017
* Om Nola Rae på nettstedet www.sceneweb.no besøkt 28. november 2017