Joan Didion

**Joan Didion** (1934–2021) var en amerikansk forfatter, journalist og essayist. Med sin ektemann John Gregory Dunne skrev hun flere manus for film. Hun skrev også  regelmessig i *[[The New York Review of Books]]* og *[[The New Yorker]]*.

## Biografi
Joan Didion ble født i Sacramento. Hennes far var ansatt i hæren og var republikaner. Slekten var blant de første som slo seg ned i trakten da California ble bebodd. Didion tok eksamen i 1955 fra University of California, Berkeley i engelsk og slo igennom som journalist på 1960-tallet.

Hun var en av de fremste representanter for New Journalism-skolen med en typisk skjønlitterær fortellende stil i nyhetsrapporteringen. Til dette kommer hennes minimalistiske stil, påvirket av Ernest Hemingway, og hennes distanserende stillingstaken, noe som ble hennes varemerke. Hun svarte aldri på de vanskelige spørsmålene. Hun bare stilte dem. I en lang tid skrev hun for motemagasinet *[[Vogue]]*, men skrev senere for flere andre aviser og tidskrifter.

Hun flyttet i 1956 til New York, der hun ble kjent med John Gregory Dunne, som hun giftet seg med,  og adopterte datteren Quintana. I løpet disse år ble hun oppfordret til å skrive om hippikulturen, og hun samlet dette i sin essaysamling *Slouching Towards Bethlehem*, som inneholder sterke skildringer av utsatte kvinner og jenter, om LSD, Vietnamkrigen og det amerikanske selvbildet. Fra 1970-tallet ble hennes forfatterskap mer politisk preget, samtidig som hun selv oppga de republikanske idéer som hun var oppfostret med, og begynte å sympatiserere med demokratene. Hennes politiske stilliningstagen på sine eldre dager var et totalt fravær fra partipolitikken, men også hvordan politikken framstilles i media.

I 1963 debuterte Didion som romanforfatter med *Run river*. Hun skrev fem romaner og åtte faktabøker: *The Year of Magical Thinking* (2005); (norsk oversettelse: *De magiske tankers år*) handler om det første året etter hennes manns død i 2003. For boken fikk hun National Book Award. Mens boken ble utgitt døde også hennes datter. *Blue Nights* (2011) (norsk oversettelse: *Blå kvelder*) handler om sorgen etter datteren og mannen, og om Didions tanker om alderdommen.

## Bibliografi
### Skjønnlitteratur
* *Run, River* (1963) 
* *Play It As It Lays* (1970), på svensk som (*Lagt kort*, 1971;) 
* *A Book of Common Prayer* (1977) på svensk som (*Bönbok för en vän*,1978) 
* *Democracy* (1984) 
* *The Last Thing He Wanted (1996)

=== Faktabøker og  essaysamlingar ===
* *Slouching Towards Bethlehem* (1968) 
* *The White Album* (1979) 
* *Salvador* (1983), på svensk som (*Salvador*, 1983) 
* *Miami* (1987) 
* *After Henry* (1992) 
* *Political Fictions* (2001) 
* *Where I Was From* (2003) på svensk som(*Kalifornien: min historia*)
* *Fixed Ideas: America Since 9.11* (2003)
* *Vintage Didion* (2004, utvalg av tidigere publiserte tekster)
* *The Year of Magical Thinking* (2005) på svensk som (*Ett år av magiskt tänkande*, 2006)
* *We Tell Ourselves Stories in Order to Live*: på svensk som* Att lära sig själv att leva* (2008)
* *Blue Nights* (2011) på svensk som *Blå skymring*, (2022)

## Referanser


## Kilder
* Emma Brockes, Interview: Joan Didion, ''The Guardian'', december 2005
* *Litteraturhandboken*, Forum förlag Stockholm 1984

## Eksterne lenker
* 
*