Philipp Krementz

** Philipp Krementz ** (1819–1899) var en katolsk kardinal og erkebiskop av Köln 1885–1899.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Krementz var sønn av en slakter i Koblenz ved Rhinen. I 1837 begynte han på studier i teologi i Bonn, og fortsatte md det fra 1839 i München.

### Prest
Etter sin prestevielse den 27. august 1842 i Koblenz virket han der som kapellan. Fra  1846 virket han som religionslærer ved Rheinische Ritterakademie i Bedburg. I januar 1848 ble han sogneprest av St. Kastor i Koblenz og i 1853 dekanat for dekanatet Koblenz.

Den 16. april 1859 ble han utnevnt til æresdomherre i katedralen i Trier, men nektet å motta æresvervet. I 1864 og 1867 stod han på kandidatlistene for bispevalgene i Köln og Trier. Men ved ingen av valgene fikk han det fotnødne flertall. Et tilbud fra biskopen av Trier om å gjøre ham til domherre avviste han.

### Biskop
Domkapittelet i Frauenburg valgte den 22. oktober 1867 Krementz, som ble favorisert av dronningen av Preussen som kjente ham personlig, til biskop av Ermeland. Han ble intronisert der den 24. mai 1868, etter at K¨lns erkebiskop Paulus Melchers hadde bispeviet ham den 3. mai. I årene som fulgte ble han etterhvert upopulær av presteskapet i Ermeland på grunn av sin strenge romerske innretning.

Som biskop av Ermeland i Øst-Preussen deltok han på Vatikankonsilet fra 1869 til 1870. Der ble dogmet om pavens ufeilbarlighet vedtatt, men da var ikke biskop Kremenz til stede. Han hadde under debattene tilkjennegitt seg selv om infallibilitetsmotstander og reiste med 54 andre biskoper fra Roma før det kom til den høytidelige sluttavstemningen den 18. juli 1870. Han bøyde seg for flertallets beslutning, og kunngjorde infallibilitetsdogmet i sitt bispedømme. I 1872 ekskommuniserte han fem antiinfallibilistiske geistlige i sitt bispedømme, noe som førte til en konflikt med den prøyssiske stat.

### Erkebiskop av Köln, kardinal
Han ble i 1885 utnevnt til erkebiskop av Köln, og ble kreert til kardinal i 1893 av pave Leo XIII, med *[[San Crisogono]]* som tittelkirke. Han måtte vie all sin kraft til å gjenopprette og gjenoppbygge etter de skader som erkebispedømmet og dets forvaltning hadde lidd under den ti år lange kulturkampen, da den katolske kirke i Tyskland ble diskriminert av øvrigheten.

Mot slutten av sitt liv ble han mentalt forstyrret, og det var bare med stort besvær at folk rundt ham klarte å få ham fra å forkynne en forutsigelse om at verden ville gå under i 1950.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
* Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
* Kardinal Francesco Serra Cassano (1783-1850) *1817
* Erkebiskop Joseph Maria Johann Nepomuk von Fraunberg (1768-1842) *1819
* Kardinal Johannes von Geissel (1796-1864) *1837
* Biskop Eduard Jakob Wedekin (1796-1870) *1849
* Kardinal Paul Ludolf Melchers (1813-1895) *1858
* Kardinal *Philipp Krementz* (1819-1899) *1868

## Verker
* *Das Haus Gottes*, Koblenz, 1854
* *Die Stadt auf dem Berg oder Offenbarung und Abfall – Eine apologetische Skizze*, Koblenz, 1861

## Referanser


## Litteratur
* Eduard Hegel: *Das Erzbistum Köln zwischen der Restauration des 19. Jahrhunderts und der Restauration des 20. Jahrhunderts (=Geschichte des Erzbistums Köln, Bd. 5)*, Köln, 1987, S. 85 f. ISBN 376160873X

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church