Karen Carpenter

**Karen Anne Carpenter** (født 2. mars 1950 i New Haven i Connecticut i USA, død 4. februar 1983, Downey, California) var en amerikansk sanger og trommeslager. Hun dannet på 1960-tallet sammen med sin bror Richard pop-duoen The Carpenters som gjorde stor suksess med vellaget, søtladen "easy-listening" popmusikk. 

Magasinet *[[Rolling Stone]]* rangerte henne i 2023 på 123. plass over de 200 beste sangerne gjennom tidene. Tidlig i 20-årene var hun og broren berømte etter å ha gitt ut flere bestselgende plater blant annet "Top of the World" og "We've Only Just Begun". Paul McCartney uttalte at Carpenter hadde den beste kvinnestemmen i verden og Elton John regnet henne som en av de største stemmene i vår levetid. 

## Bakgrunn
Karen og Richard vokste opp i et velstående middelklassestrøk i New Haven, Connecticut. Familien flyttet til Los Angeles i 1963 og Richard begynte å studere musikk ved universitetet. Karen ble en dyktig trommeslager og Richard tok til seg elementer av flere retninger innenfor amerikansk popmusikk. Richard blir regnet som et musikalsk vidunderbarn. Karen fikk 16 år gammel platekontrakt med et lite plateselskap som ikke hadde ressurser til markedsføring.

Hun var en kort periode gift med Thomas Burris som var finansrådgiver for Ronald Reagan. Karen Carpenter ble forbundet med det republikanske partiet og konservative familieverdier. 

Karen Carpenter hadde nesten ingen formell sangutdanning. Hun fikk litt privat opplæring av Frank Pooler, en kordirigent Richard kjente fra college. Pooler ga henne dels undervisning i klassisk sang av blant annet Schumann og dels av sanger Richard hadde skrevet. Øvingene vart under 1 time og en gang i uken. Mens Richard øvde jevnlig og intensivt, øvde Karen lite mellom øktene med Pooler. Pooler fortalte at hun hadde en naturlig stemme som trente lite øving. Pooler anbefalte henne primært å arbeide med de høyeste tonene slik at hun fikk et full utviklet spenn på tre oktaver.

## Virke
Sammen med Wes Jacobs etablerte de The Carpenter Trio i 1966. Senere samarbeidet de med John Bettis og spilte inn avanserte demoer i garasjen. Produsenten Jack Daugherty tok med seg demoene til sin kamerat Herb Alpert i A&M records og i 1969 skrev de kontrakt med A&M. De brøt gjennom i 1970. Carpenters soft-pop lydbilde var lett gjenkjennelig: Karens klare stemme og trommespill, Richards piano supplert med avanserte arrangmenter med blåsere og strykere. Ved opptak sang hun ofte veldig nær mikrofonen noe som fanget opp små detaljer i hennes sang. Innspillingene var krevende og de arbeidet ofte i studio flere måneder i strekk. Det var stadige turneer og opptredener. I 1974 kollapset Karen offisielt av overanstrengelse; hun var da nede i 38 kilogram. Etter utgivelsen *Passages* i 1977 hadde de en pause på 4 år. Hun skrev ikke noen av tekstene selv. I 1979 spilte hun inn et soloalbum med Phil Ramone; Richard Carpenter og sjefene i A&M likte ikke resultatet opptaket ble lagt bort. 

Hun var kjent for evne til å synge i laveste delen av det kvinnelige registeret, som kontraalt. Karen Carpenters kontraalt var uvanlig i popmusikk og utmerket seg fremføring av de laveste tonene. Stemmen formidlet en viss melankolsk sentimentalitet. Hun skilte seg ut ved å være en av få eller den første kvinnelige trommespiller som også var sanger og frontfigur. 

Søskenparet var gjester hos Richard Nixon i det hvite hus da Nixon hadde besøk av forbundskansler Willy Brandt.

Duoen var kjennetegnet ved en vellaget og søtladen popmusikk, og søskenparet fremsto som tekkelige og skilte seg slik ut i den tids frigjorte rockestil. De sang om kjærlighet, men aldri om sex. Det prektige og kjernesunne imaget, som plateselskapet dyrket, stemte ikke helt med deres holdninger og private livsstil. Richard Carpenter var hardtarbeidende og hadde den praktiske ledelsen i duoen. Han insisterte på krevende turneer og innspillingsøkter.

## Sykdom og død
Carpenter led av anorexia nervosa og var fiksert på diett fra midten av 1970-tallet. Hun oppsøkte profesjonell hjelp mot sykdommen uten særlig resultat. Spiseforstyrrelsen førte til en alvorlig hjertefeil som hun døde av i en alder av 32. Hennes død førte til økt oppmerksomhet rundt anorexia og bulimi nervosa i media. Dette var første gang spiseforstyrrelser ble bredt omtalt og drøftet i amerikanske offentlighet. Diagnosen ble offentlig bekreftet først etter at hun var død. Familien stiftet the Karen A. Carpenter Memorial Foundation som støtter forskning på spiseforstyrrelser.

## Diskografi som soloartist
* *[[Karen Carpenter (album)|Karen Carpenter]]* (1996)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*