Kenzaburō Ōe

**Kenzaburo Oe** (大江 健三郎 *Ōe Kenzaburō*; født 31. januar 1935 i Uchiko i Ehime i Japan, død 3. mars 2023) var en japansk forfatter. Han ble tildelt Nobelprisen i litteratur i 1994.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Kenzaburō Ōe var det femte av syv barn og bodde i landsbyen Ōse som senere ble del av Uchiko på øya Shikoku. Ōses trange gater og skogen tett på ble en tidlig påvirkning og del av hans litterære koloritt. Fra 1941 gikk han på den stedlige grunnskole, mens storkrigen herjet i Stillehavsområdet. I 1947 fortsatte Ōe sin skolegang på middelskolen i Ōse, og tre år etter på den videregående skole i Uchiko i prefekturet Ehime. Grunnet mobbing vekslet han allerede året etter, i 1951, til videregående skole i Matsuyama. Hsn fortdypet seg i japanske forfattere som Ishikawa Jun og  Kobayashi Hideo; han offentliggjorde sine første dikt og artikler i skoleavisen *Shōjō* (), som han var med på å redigere.

Oe flyttet til Tokyo som attenåring for å studere fransk litteratur ved Universitetet i Tokyo. 
### Karriere
Han begynte sin skrivekarriere i 1957 mens han fremdeles var student, påvirket av den samtidige skrivekunsten i Frankrike. Han var inspirert av blant annet Jean-Paul Sartre og eksistensialismen. Andre påvirkninger var fra Selma Lagerlöf, en annen fra Henry Miller.  

Oe har skrevet delvis selvbiografiske verker. Blant dem er *Kojinteki na taiken* (個人的な体験) fra 1964, som er historien om en mann som må takle at sønnen er tilbakestående. Oes egen sønn Hikari er hjerneskadet. *Kojinteki na taiken* ble oversatt til norsk av Masahiko Inadomi under tittelen *Min egen sak.*

Han beskrev selv sin stil som polyfonisk, sammensatt og rik på assosiasjoner.

### Nobelprisen
Kenzaburo Oe ble i 1994 tildelt Nobelprisen i litteratur. Svenska Akademien begrunnet prisen med at Oe «med poetisk kraft skaper en imaginær verden, der liv og myte blir fortettet til et rystende bilde av menneskets tilstand i dag».

Fra august 2005 til mars 2008 behandlet rettsvesenet i Osaka en klage mot Ōe Kenzaburō og forlaget Iwanami Shoten om en fremstilling av Slaget om Okinawa (大江健三郎・岩波書店沖縄戦裁判, Ōe Kenzaburō Iwanami Shoten Okinawasen Saiban). Klagen ble fremført av de tidligere kommandantene for de japanske styker på Okinawa (Zamami-jima), Umezawa Yutaka og Akamatsu Yositsugu, og etterlatte etter falne soldater. De forlangte skadeerstatninger og øyeblikkelig innstilling av fremtiddge opplag av de krenkende utgivelser (沖縄ノート, Okinawa nōto). Klagen ble avvist av retten i 2008.

### Politisk aktivisme
Oe var en forkjemper for å beholde Japans pasifistiske paragraf 9 i grunnloven. Han er også en sterk kritiker av Japans keisersystem og er den eneste så langt (2019) som har avslått Kulturordenen av den grunn.

## Bibliografi

Oe på norsk:

* 個人的な体験 Kojinteki na taiken, 1964, på norsk som *Min egen sak* i oversatt fra japansk av Masahiko Inadomi (Gyldendal, 1968; engelsk tittel: A Personal Matter)
* 万延元年のフットボール Man'en gannen no futtoboru, 1967, på norsk som *Tid for fotball* , oversatt fra engelsk av Kari og Kjell Risvik (Cappelen, 1996, engelsk tittel: The Silent Cry)
* M/Tと森のフシギの物語 M/T to mori no fushigi monogatari, 1986, på norsk som *M/T og fortellingen om skogens under*, oversatt fra japansk av Tone Sandøy (Cappelen, 1996)

Det er utgitt en novellesamling: 
*Lær oss å vokse fra vår galskap: Tre noveller fra Japan*, oversatt fra japansk av Tone Sandøy (Cappelen, 1998) som inneholder følgende tre noveller: 
* 飼育 Shiiku (1957) Buskap
* セヴンティーン Sebuntiin (1961) Seventeen
* われらの狂気を生き延びる道を教えよ Warera no kyōki wo ikinobiru michi wo oshieyo (1969) Lær oss å leve med vår galskap

I tillegg er to noveller inkludert i *Japan forteller* (red. Reiko Abe Auestad, De norske bokklubbene, 1996)
* 人間の羊 Ningen no hitsuji (1958), "Sauer", oversatt fra japansk av Claes Lykke Ragner
* 空の怪物アグイー Sora no kaibutsu Aguī (1964) "Himmelmonsteret Agui", oversatt fra japansk av Gry Engeseth

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*