open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Amund Sjøbrend

**Amund Martin Sjøbrend** (født 1. desember 1952 i Sør-Odal) er en norsk tidligere skøyteløper. Han var en av de sagnomsuste fire «S»-ene. (De øvrige var Sten Stensen, Jan Egil Storholt og Kay Stenshjemmet). Sjøbrend tilhørte landslagstroppen mellom 1974 og 1981. Han tok i alt sju distanseseire i internasjonale mesterskap og er en av de få løperne i nyere tid som har seire på alle de fire «klassiske» mesterskapsdistansene. Han representerte Slåstad IL, Hamar Idrettslag og ASK.

I sitt første internasjonale seniormesterskap – EM i Eskilstuna i 1974 – overraska han alle ved å vinne 500 og 1500 m og bli nr. 3 på 5000 m. På  ble svensken Göran Claeson for sterk og tok hjem tittelen med knappest mulig margin (0,023 poeng). I VM i Inzell senere på året fikk Sjøbrend problemer med den fuktige lufta og kollapset på 5000 m.

I 1975 ble Sjøbrend norgesmester, men i sesongene 1976 til 1980 kom han noe i skyggen av de andre S-ene selv om han tok flere distanseseire i internasjonale mesterskap. OL i 1976 ble ingen suksess, da de skiftende isforholda gjorde det umulig for ham å være med i medaljekampen på 5000 og 10 000 m. I OL-sesongen 1980 endte han med å bli overtrent og kvalifiserte seg ikke for deltakelse. Han kom imidlertid i form senere i sesongen og ble nr. 4 i VM.

Sesongen 1980/81 ble Sjøbrends beste sesong og den siste i den internasjonale eliten. I januar ble han europamester i Deventer, og 15. februar ble han den andre norske verdensmesteren på Bislett – i en stor tvekamp med Kay Stenshjemmet. Stenshjemmet lå lenge an til å ta tittelen, men sprakk på sisterunden på 10 000 m, og Sjøbrend ble mester med en margin på 2,1 10 000 m-sekunder. 

Sjøbrend satte fire norske rekorder (1500 m, 3000 m, 5000 m).

I 1981 ble Sjøbrend tildelt Oscarstatuetten for sesongens største skøytebragd.

Hans datter, Julie Berg Sjøbrend, ble tatt ut til å representere Norge under Vinter-OL for ungdom 2020 i hurtigløp på skøyter i Sveits med Lausanne som vertsby, men med den gamle OL-byen St. Moritz som vertsby for skøyteøvelsene i hurtigløp.

## Personlige rekorder

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Amund Sjøbrend på www.ISU.html.infostradasports.com sine nettsider. (distanseresultater)
*  Amund Sjøbrend på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
* 
* 
*
Ferrolegering

**Ferrolegering**, legering med jern som et viktig element. Eksempler på ferrolegeringer er ferrosilisium, ferromangan og ferrokrom. Disse legeringene produseres ofte ved *karbotermisk reduksjon*, hvor malmer av det ønskede produktet reagerer med karbon ved høye temperaturer i en smelteovn.

Norge er en stor produsent av ferrolegeringer. Dette skjer blant annet gjennom selskapene Elkem, Fesil og Eramet
Oscar Mathisen

**Oscar Wilhelm Mathisen** (1888–1954) var en norsk skøyteløper som representerte Kristiania Skøiteklubb. Nivåhevningen som følge av konkurransen mellom Mathisen og russerne, samt Oscars enorme popularitet i Norge, «gjenreiste» skøytesporten etter en nedgangsperiode i begynnelsen av århundret.

## Oppvekst
Oscar Mathisen vokste opp i arbeiderbydelene Vaterland og Vika i Kristiania, som den yngste av sju søsken. Broren Sigurd deltok i VM fra 1902, og ble verdensmester 19 år gammel i 1904. Oscar startet i løp så snart familien fikk råd til to par skøyter, og slo nesten umiddelbart igjennom. Oscar måtte pantsette premier for å klare seg økonomisk, og da pantelåneren utlyste premiene for salg, ble skøyteløperen diskvalifisert for profesjonalisme. Han brukte karantenesesongen 1911 til å tilegne seg ny svingteknikk, introdusert av russerne i 1910.

## Meritter

## Personlige rekorder

## Popularitet og tragedie
Nivåhevningen som følge av konkurransen mellom Mathisen og russerne, samt Oscars enorme popularitet i Norge, «gjenreiste» skøytesporten etter en nedgangsperiode i begynnelsen av århundret. Oscar Mathisen utga selvbiografien *Mitt livs løp* i 1946. I 1954 skjøt og drepte han sin kone, Sigrid Mathisen, etter at hun lenge hadde vært mentalt syk. Like etterpå tok han sitt eget liv med samme våpen. *[[Dagbladet]]* var den eneste avisen som skrev om de faktiske forhold, noe som skapte stort oppstyr på den tiden.

Dokumenter fra arveoppgjøret etter Mathisen, som historiker Roger Kvarsvik har funnet, viser en annen historie. Mathisen var nervøs i forbindelse med overdragelse av forretningen han drev sammen med en partner, som nylig var død, og følte seg presset av oppgjøret. Han skjøt derfor først sin ektefelle - som han i et håndskrevet notat erklærer at han elsker høyt, for å skåne henne - deretter seg selv.

## Anerkjennelse
Utenfor Frogner stadion er det reist en statue av Oscar Mathisen, utformet av Arne Durban. Den ble avduket 13. februar 1959. De årlige Oscarløpet og Oscarstatuetten ble instituert til hans ære.

Stavanger har hedret ham med Oscar Mathisens gate som ligger på Tjensvoll.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Digitalt fortalt: «Bobby is in town» (skrevet av Per Olav Torgnesskar, ABM-utvikling) (besøkt 11. mars 2012)
* 
* 
* Oscar Mathisen-dagboka på www.ortygia.no
* Rekordenes rekord er 100 år. NRK
Fransk Guyana

**Fransk Guyana**, tidligere kalt **Cayenne**, er et fransk oversjøisk departement og region med ca.  innbyggere. Det administrative senteret, Cayenne, har ca.  innbyggere. Fransk Guyana ligger ved den karibiske kysten i Sør-Amerika, og grenser til Surinam og Brasil.

I Fransk Guyana finner man blant annet Centre spatial guyanais og den berømte, eller heller beryktede, Djevleøya.

## Styre
Administrasjonen består av en prefekt og et råd (*Conseil Général*) med 16 medlemmer. De blir valgt i direkte valg for seks år. Fransk Guyana sender en representant til Frankrikes nasjonalforsamling og en representant til Frankrikes senat. Det viktigste partiet er det sosialistiske partiet, *Parti socialiste guyanais*.

## Administrativ inndeling
Administrativt er Fransk Guyana delt inn i to arrondisementer, Cayenne og Saint-Laurent-du-Maroni, og 22 kommuner.

## Økonomi

## Se også
* Kommuner i departementet Fransk Guyana

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sten Stensen

**Sten Einar Stensen** (født 1947) er en norsk tidligere skøyteløper som representerte Drammens Skøiteklub. Han er den eldste av de fire «S»-ene. De øvrige er Jan Egil Storholt, Amund Sjøbrend og Kay Stenshjemmet.

Stensen var en fremragende langdistanseløper og satte to verdensrekorder på 10&nbsp;000 meter i 1976. 21. mars 1976 ble han den første som gikk under 14.40 – på Medeo-banen i Alma Ata.

Han ble verdensmester allround i 1974 (sølv 1973 og 1976, bronse 1977) og europamester i 1975 (sølv 1976 og 1978). Høyest rager kanskje OL-gullet på 5&nbsp;000 meter fra Innsbruck i 1976. I de samme lekene tok han sølv på 10&nbsp;000 meter. I 1972 tok han OL-bronse på begge langdistansene. Stensen har i alt tolv distanseseire ved internasjonale mesterskap.

Han ble norgesmester på skøyter i 1973 og 1974. I 1974 ble han tildelt Morgenbladets gullmedalje, og han fikk Oscarstatuetten både i 1974 og 1976. Etter OL-gullet i Innsbruck ble han tildelt Fearnleys olympiske ærespris.

Stensen satte sju norske rekorder ( meter,  meter,  meter, stor firkamp).

Stensen ble ansatt i Forsvaret i 1969, men har siden vært selvstendig næringsdrivende, bl. a. med *Stensen Båt*. Fra 1980 til 1998 var han skøytereporter i NRK.

## Personlige rekorder

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Profil på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
* 
* 
*
Ferrosilisium

**Ferrosilisium**, ferrolegering bestående av jern og silisium.  Legeringen produseres ofte ved *karbotermisk reduksjon*, hvor malmer av det ønskede produktet reagerer med karbon ved høye temperaturer i en smelteovn. Ferrosilisium er et halvfabrikat som brukes i framstilling av rustfritt stål, karbonstål og andre legeringer. 

Norge er en stor produsent av ferrosilisium. Dette skjer blant annet gjennom selskapene Finnfjord smelteverk, Elkem Bremanger, Salten smelteverk og Elkem Thamshavn. Flere av disse eies av Elkem. 

## Referanser
Knut Johannesen

**Knut «Kupper'n» Johannesen** (født 6. november 1933 i Oslo) er en norsk tidligere skøyteløper. Han regnes som en av de største profilene innen norsk vinteridrett og flere av hans fyndord er gått inn i det norske språket. Han representerte Arbeidernes Skøyteklubb (ASK) som aktiv løper.

## Karriere

;Sammendrag Olympiske leker

## Fyndord
Johannesens navn blir gjerne knyttet til fyndordene «Sølv er nederlag» og «To indre og vekk me'n!», hvorav det siste ofte urettmessig blir tilskrevet Hjalmar Andersen.

### «Kupper'n skrid i Squaw Valley»
Olav H. Hauges dikt:

Eg har òg teke premi på skeisor, eg vart
nummer fire i eit skulerenn
då eg var åtte, etter han Leiv.
Men dei hine hadde stålsette skeisor,
og eg berre jarn.
Eg hadde kjøpt mine hjå urmakaren,
eg tok dei som hadde
største snablane.

Men no skrid Kupper'n i Squaw Valley!
Eg har ikkje tenkt å gå nokon 10 000 m,
men ordi fær ein djervare sving,
og ho mor grip fastare um staven.

## Personlige rekorder

## Meritter
### Verdensrekorder
Liste over offisielle verdensrekordnoteringer gjort av Knut Johannesen.

### Norgesrekorder
Liste over offisielle norgesrekordnoteringer gjort av Knut Johannesen.

:*NB: Regelen om "Norsk rekord kan settes kun på NORSKE BANER" var gyldig t.o.m. 1993/94-sesongen !!*

## Bibliografi
* 
* 

## Se også
* Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
* Liste over norske kjente idrettspersoner på sokkel

## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*  Knut Johannesen på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
* Hyllest i Skøytesport til Knut «Kupper'n» Johannesen i forbindelse med hans 75-årsdag
* Knut «Kupper'n» Johannesen intervju etter 15.46,6 (OL Squaw Valley 1960) på YouTube.com
* Filmavisen 1958 på Notodden Allround-NM 1958 på Notodden på YouTube.com
Ære være Gud i det høyeste

***Ære være Gud i det høyeste***, eller ***Gloria in Excelsis Deo*** på latin, er åpningslinjen, og dermed tittelen, på en av de viktigste liturgiske lovsanger i flere  kristne kirker. Den omtales ofte som *Gloria* eller *Gloria in Excelsis*. I østlige kirker brukes en eldre form av samme lovsang. 

Teksten begynner med ordene som ifølge Evangeliet etter Lukas (2, 14) ble sunget av englene ved Kristi fødsel. Dette følges av vers som dels lovpriser den treenige Gud, og dels har form av bønn. Referansen til Den hellige ånd er tydelig et senere tillegg, og finnes ikke i den greske versjonen. 

Den eldste kjente versjonen er på gresk, og går tilbake minst til 2. århundre. Formen som brukes i østlige kirker i dag er datert til 4. århundre. Den latinske formen avviker noe fra denne; det er to ubetydelige tillegg, men først og fremst er det lengden som er forskjellige, da den greske formen har omkring ti ekstra vers. 

## Historie

Den første pave som inkluderte sangen i messen var Telesforus (125 – 136), som innførte den i liturgien for julefeiringen. Dette er det mest naturlige stedet for den, ettersom den bruker tekst fra juleevangeliet. Pave Symmachus (498-514) innførte den som fast del av messen på alle søndager, unntatt i adventstiden. 

*Gloria* er sammen med *[[Te Deum]]* de eneste bevarte oldkirkelige *psalmi idiotici* (privatsalmer), det vil si lovsanger utenom de bibelske fra Salmenes bok. 

## Innhold

Her følger en oversettelse av det latinske messeleddet Gloria:

## Liturgisk bruk

I den katolske kirke synges (eller resiteres dersom det ikke er noen forsanger eller kor tilstede) lovsangen på alle søndager unntatt i fasten og adventstiden, på store festdager og på andre messer dersom det er en spesiell festdag. 

I mange lutherske kirker, inkludert Den norske kirke, synges eller resiteres den også hver søndag og på andre spesielle dager.
New Delhi

**New Delhi** (hindi: , punjabi: ; urdu: ) er hovedstaden i India. 

New Delhi ligger i storbyområdet Delhi, og er et av elleve distrikter innenfor det nasjonale hovedstatsområdet Delhi. Det er hovedstaden for både den indiske regjeringen og myndighetene i Delhi.

Byen ble tegnet av de ledende britiske arkitektene Edwin Lutyens og Herbert Baker, og er kjent for sine mange landemerker. Lutyen la vekt på å legge gatenettet slik at de historiske minnesmerkene i gamlebyen er lette å oppsøke. En bred bulevard fører mellom ulike offentlige bygninger, blant annet India Gate, et minnesmerke over falne indere under den første verdenskrig og de anglo-afghanske krigene. Rashtrapati Bhavan er en bygning i rød sandstein og marmor, i sin tid visekongens, nå presidentens embetsbolig.

Nedleggelsen av grunnsteinen for byen ble lagt av kong Georg V av Storbritannia som keiser av India under Delhi Durbar («Delhis hoff») i 1911. Den nye hovedstaden ble innviet den 13. februar 1931 av Indias visekonge, lord Irwin.

## Referanser


## Litteratur
* Byron, Robert (1997): *Architectural Review, New Delhi*. London: Asian Educational Services; 2. utg, ISBN 978-8120612860.
* Kapoor, Pramod; Malvika Singh; Rudrangshu Mukherjee (2009): *New Delhi: Making of a Capital*. Lustre Press. ISBN 978-81-7436-574-3.
* Byron, Robert (1931): *New Delhi. The Architectural Review*, Westminster.
* Johnson, David A. (desember 2008): «A British Empire for the twentieth century: the inauguration of New Delhi, 1931» i: *Urban History* **35** (3), s. 462–487
* Volwahsen, Andreas (2003): *Imperial Delhi: The British Capital of the Indian Empire*. Prestel Publishing. ISBN 978-3791327884.

## Eksterne lenker
* 
* Nettportal for regjeringen i New Delhi
* Detaljert kart over New Delhi
* Offisielt turistnettsted
Goa

**Goa** (konkani: गोंय, goṃya; marathi: गोवा, govā) er Indias minste delstat. Den ligger midt på Indias vestkyst, ved Indiahavet. Goa har et flateinnhold på 3&nbsp;702&nbsp;km² og omtrent 1&nbsp;453&nbsp;000 innbyggere (januar 2008). Goas hovedstad er Panaji, tidligere kjent som *Pangim* (fra portugisisk) eller *Panjim* (fra engelsk). Hovedstaden ligger i den nordlige delen av delstaten og har omtrent 59&nbsp;000 innbyggere (2008).

Goa har tatt navnet sitt etter en tidligere by, nå kjent som Gamle Goa. Goa var en portugisisk koloni i omtrent 450 år, frem til Indias annektering av Goa 1961. Dette har preget Goas kultur, og knapt nok noen av de andre indiske delstatene som har vært under europeisk koloniherredømme har blitt så påvirket av Europa som Goa. Dette er blant annet synlig i den store andelen katolikker i delstaten. Goa er kjent som et ferieparadis, blant annet på grunn av alle de fine strendene. Hundretusenvis av uten- og innenlandske turister besøker Goa årlig. 

## Administrativ inndeling
North Goa og South Goa utgjør de to distriktene i delstaten Goa.

## Befolkning
Som i resten av India utgjør hinduene den største delen av befolkningen, ca. 65%. Imidlertid utgjør katolikkene ca. 30%, og de var tidligere i flertall i Goa. Resten utgjøres hovedsakelig av muslimer. Språket heter konkani, som er nært i slekt med marathi, språket i Maharashtra. Konkani snakkes også i sørvestre Maharashtra, men i Goa skrives det med latinske bokstaver, og har en stor mengde portugisiske lånord. 

## Verdt å se i Goa
Som en portugisisk koloni i rundt 450 år har Goa en egen identitet som skiller seg ut fra det øvrige India. 
Velha Goa (eng: Old Goa) er det gamle senteret i kolonien som ble grunnlagt av portugiserne ved begynnelsen av 1500-tallet på ruinene av en muslimsk bosetting. På 1500-tallet konkurrerte Goa med Lisboa om å være den største byen i det portugisiske verdensriket, og herfra ble krydderhandelen på den indiske vestkysten kontrollert. Portugisernes posisjon ble imidlertid svekket i India utover 1600-tallet. Samtidig ble byen rammet av epidemier som desimerte befolkningen, og på 1700-tallet overtok Panaji (Panjim) som hovedstad, og Velha Goa ble til slutt forlatt. Imidlertid står det en rekke store kirker igjen i et åpent og grønt parklandskap langs Mandovi-elva. Disse kirkene, bygd i manuelisk gotikk, renessansestil og barokkstil fra tidlig 1500-tall til slutten av 1600-tall, er til dels i praktfull utførelse med overdådig dekorerte interiører.  

Panaji (Panjim) er en hovedstad med en småbyatmosfære. Nossa Senhora-kirken troner over torget. Oppe i åsen bak ligger det en rekke maleriske, portugisiske villaer, mens bydelen på baksiden av åsen har små, fargerike murhus som minner om Latin-Amerika. 

Strendene i Goa er kanskje det viktigste trekkplasteret for de fleste tilreisende, både indiske og europeiske. Så å si hele kysten har flotte strender. Det mest utbygde stedet for pakketurister er Calangute, mens Anjuna er mer preget av en hippie-atmosfære. Strendene sør i delstaten (sør for flyplassen) er mer uberørte.  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Trigonometri

**Trigonometri** (fra gresk trigonon = tre vinkler, og metro = måling) er en gren innen matematikken som studerer forholdet mellom vinkler og sider i en trekant. Trigonometri anvendes i matematikk, astronomi og landmåling, men også innen felter som ikke er direkte forbundet med dette, som numerisk analyse, mekanikk og frekvensanalyse (lyd, lys, optikk, kvantemekanikk). Det er uenighet om trigonometrien er en egen matematisk gren eller om den er underlagt geometrien.

## Notasjon og benevnelser
I trigonometrien blir sider og vinkler bokstavert på samme måte som ellers i geometrien.  

Den lengste siden kalles hypotenusen. De andre sidene kalles for kateter. Den kateten som er spent mellom vinkelbeina til den gjeldende vinkel kalles for den motstående kateten. Den kateten som utgjør et av vinkelbeina kalles for den hosliggende kateten. 

Benevnelsen på forholdene i trekanten blir forkortet. Sinus blir til sin, cosinus blir cos, og tangens blir tan. Vinkelen det gjelder for blir skrevet etter forholdet, for eksempel *cos v*, eller *tan 38*.

Når forholdet blir satt i potens skrives det med verdien av forhøyelsen til forholdet, før vinkelen, for eksempel \sin^2{v} = (\sin{v})^2. Hvis det feilaktig blir skrevet etter vinkelen uten paranteser kan det lett misoppfattet til at vinkelen skal i potens som i \sin{v^2} = \sin(v^2) som ikke er det samme. 

## Forholdene i en trekant

Forholdet mellom sidene og vinklene i en trekant vil alltid avhenge av hverandre, og forholdet mellom sidene kan beregnes ved hjelp av vinkelen mellom dem. Dersom lengden på den ene siden endres, vil alltid lengden på de andre sidene også endres i takt med den første siden. Så lenge vinklene er de samme, vil forholdet mellom sidene være det samme. Det er disse forholdene som danner grunnlaget for trigonometrien, og kalles sinus, cosinus og tangens. Ettersom forholdet sier noe om vinkelen, blir navnet til forholdet benevnt med hvilken vinkel det gjelder, for eksempel *sin v*.

*Sinus til en vinkel blir definert som forholdet mellom den motstående kateten og hypotenusen.
::\sin A = \frac{a}{c}

*Cosinus til en vinkel blir definert som forholdet mellom den hosliggende kateten og hypotenusen.
::\cos A = \frac{b}{c}

*Tangens til en vinkel blir definert som forholdet mellom den motstående kateten og den hosliggende kateten. 
::\tan A = \frac{a}{b} = \frac{\sin A}{\cos A}
Dalane

**Dalane** er et distrikt i den sørligste delen av Rogaland fylke, mellom Jæren i nord og fylkesgrensen mot Vest-Agder i øst. Det omfatter de fire kommunene Bjerkreim, Eigersund, Lund og Sokndal med til sammen 24&nbsp;333 innbyggere (1. januar 2015) og et samlet areal på 1&nbsp;786,43 km². Regionsenteret er byen Egersund.

Dalane er et bølgende, karrig landskap som geologisk domineres av Rogaland anortosittprovins – en formasjon av lyse, sterkt omformede dypbergarter av gabbro-typen, inklusive de økonomisk interessante bergartene ilmenitt, mangeritt og apatitt. Sistnevnte er rikt på fosfor og skaper næringsrike lommer med sterk lokal vegetasjon. Berggrunnen består hovedsakelig av 930 millioner år gammel granitt.

Avisen *[[Dalane Tidende]]* har hovedkontoret sitt i Egersund. Dalane folkemuseum har to avdelinger i Egersund. En avdeling er fajansemuseum, mens hovedutstillingen er et folkemuseum. Dalane har også gode kommunikasjoner, for eksempel jernbane (Sørlandsbanen og Jærbanen), Europavei 39 og Nordsjøveien (riksvei 444).

## Kommuner

Dalane er inndelt i fire kommuner:

## Administrative inndelinger
* De fire kommunene samarbeider i et regionråd (Dalanerådet)
* Distriktet utgjør næringsregion *Dalane* (NHO).
* Distriktet utgjør virkeområdet for Dalane prosti under Stavanger bispedømme i Den norske kirke.
* Distriktet utgjør domsmyndighetsområdet til Dalane tingrett under Gulating lagdømme, sammen med Sirdal (i Lister).
* Distriktet var en del av det tidligere Jæderen og Dalene fogderi, sammen med Jæren.
* Distriktet hører til Helse Stavanger i det statlige helseforetaket Helse Vest.
* Distriktet hører til Sør-Vest politidistrikt.

## Befolkningsutvikling
Tabellen viser befolkningsutviklingen i Dalane i årene 1769-2001 basert på kommunegrensene fra 2002.

## Tettsteder

Tettsteder i Dalane, rangert etter innbyggertall  (kommune i parentes):

* Egersund -  (Eigersund)
* Hauge -  (Sokndal) 
* Moi -  (Lund)
* Vikeså -  (Bjerkreim)
* Hellvik -  (Eigersund)

Egersund fikk bystatus som ladested i 1798, og er dermed Rogalands nest eldste by.

## Politikk
### Stortingsvalgene 1906-1918
Dalane var en valgkrets i Stavanger amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Dalane valgte således én representant og én personlig vararepresentant.

Valgkretsen Dalane bestod av herredene Sogndal herred/Sokndal landsogn, Lund, Heskestad, Bjerkreim, Helleland, Egersund herred/Eigersund landsogn og Ogne/Ogna, samt Sogndal ladested og Egersund ladested med rundt 15&nbsp;000 innbyggere og 7&nbsp;000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.

#### Valgresultat

#### Stortingsrepresentanter

## Referanser


## Eksterne lenker
* Portal – dalane.no
* Turistinformasjon
Ivar Formo

**Ivar Formo** (1951–2006) var en norsk langrenns- og orienteringsløper. Han var medlem av Ski- og Fotballklubben Lyn og ble olympisk mester på 50&nbsp;km langrenn i 1976.

Etter sin idrettskarriere ble han en fremgangsrik forretningsmann og formann i langrennskomiteen i Det internasjonale skiforbundet (FIS).

Formo var sønn av Ivar Odd Formo.

## Karriere
Formo hevdet seg godt i langrenn allerede som junior, i 1971 vant han junior-EM individuelt og i 1970 i stafett der han gikk sammen med Oddvar Brå og Iver Jønland.

Formo vant OL-gull på 50&nbsp;km i Innsbruck i 1976 og tok bronse på 15&nbsp;km i OL i 1972 i Sapporo. Som stafettløper tok han to OL-sølv og to VM-bronser. Han vant den første uoffisielle verdenscupen i langrenn i 1974. Han vant seks norgesmesterskap fra 1973 til 1976, og han vant Birkebeinerrennet i 1975.

Som orienteringsløper tok han bronse i VM-stafetten 1974. Han ble tildelt Egebergs ærespris i 1973, Holmenkollmedaljen i 1975 og Morgenbladets gullmedalje i 1976.

Formo ble 26. desember 2006 funnet druknet i en råk i Store Sandungen i Nordmarka utenfor Oslo etter at han hadde lagt ut på en jogge- og skøytetur tidligere på dagen.

## OL-medaljer (langrenn)
* 1976 Innsbruck – gull på 50&nbsp;km, sølv på 4 x 10&nbsp;km stafett
* 1972 Sapporo – sølv på 4 x 10&nbsp;km stafett, bronse på 15&nbsp;km

## VM-medaljer (langrenn)
* 1974 Falun – bronse på 4 x 10&nbsp;km stafett
* 1978 Lahtis – bronse på 4 x 10&nbsp;km stafett

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Fred Anton Maier

**Fred Anton Maier** (født 15. desember 1938 på Tømmerholt, Nøtterøy i Vestfold, død 9. juni 2015 samme sted) var en norsk skøyteløper og europa-, verdens- og olympisk mester. Han konkurrerte for Tønsbergs Turnforening (TT), og var en av verdens fremste langdistanseløpere i 1960-årene.

## Sportskarriere

## Personlige rekorder

### [[Verdensrekorder på skøyter|Verdensrekorder]]
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Fred Anton Maier.

Liste over norgesrekordnoteringer gjort av Fred Anton Maier (kunne bare settes på norske baner). 

## Se også
* Liste over norske kjente idrettspersoner på sokkel

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Hyllest i Skøytesport til Fred Anton Maier i forbindelse med hans 70-årsdag 
* 
* 
*
Kay Stenshjemmet

**Kay Arne Stenshjemmet** (født 9. august 1953) er en norsk fotograf og tidligere skøyteløper. Han var den yngste av de fire «S»-ene i norsk skøytesport. (De øvrige var Sten Stensen, Jan Egil Storholt og Amund Sjøbrend). 

## Skøytekarrieren
Stenshjemmet ble europamester i 1976 og 1980 (sølv 1977 og 1979, bronse 1981) og tok OL-sølv på  meter og  meter i 1980, da Eric Heiden tok fem gullmedaljer av fem mulige. Han tok også VM-sølv i 1981 og bronse 1979. I alt tok han ni distanseseire ved internasjonale mesterskap. Stenshjemmet var også en god sprinter, og han tok en 5.-plass ved sprint-VM 1977.

19. mars 1977 satte Stenshjemmet verdensrekord på  meter med 6.56,9 på Medeo-banen i Alma Ata. Han var riktignok ikke den første i verden som gikk denne distansen under 7 minutter, for Sergej Martsjuk gikk på 6.58,88 i et tidligere par i samme stevne. Stenshjemmet tok i alt fire norgesmesterskap allround (1976-78, 1981) og ett i sprint (1976). Han gikk først for Sportsklubben Ceres, seinere for Rælingen Skøyteklubb.

Stenshjemmet satte ni norske rekorder (500 meter,  meter,  meter, stor firkamp).

### Personlige rekorder

## Etter skøytekarrieren
Stenshjemmet jobbet som fotograf i Romerikes Blad fram til han i juni 2015 gikk av med pensjon. I 2011 var han med i tredje utgave av Mesternes Mester på NRK.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Kay Arne Stenshjemmet på www.ISU.html.infostradasports.com sine nettsider. (distanseresultater)
*  Kay Arne Stenshjemmet på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
* 
*  Kay Arne Stenshjemmet på The-Sports.org (noen resultater)
*
Martin Stokken

**Martin Stokken** (1923&ndash;1984) var en norsk langrennsløper, friidrettsutøver, langrennstrener og skiskyttertrener. Han løp for Selsbakk IF.

Stokken var første nordmann under 31 minutter på 10&nbsp;000 meter i 1947 og han brøt halvtimesgrensen i 1949, med tiden 29.59,6. Bare de finske løperne Taisto Mäki og Viljo Heino og den legendariske tsjekkiske løperen Emil Zatopek hadde klart dette før ham. Han dominerte langdistansene på nasjonalt nivå i perioden 1946&ndash;51 og vant hele nitten norske mesterskap i langdistanser og terrengløp.

Etter dette konsentrerte han seg om langrennssporten. Han var med på laget som tok bronse i VM-stafetten i 1950 og sølv på stafetten i OL 1952 i Oslo. I tillegg til stafettsølvet fikk han 4.-plass i stafett i OL i 1956. Individuelt ble hans beste plasseringer to 6.-plasser i OL, først på 18 kilometer i Oslo i 1952, så på 15&nbsp;km i Cortina d'Ampezzo fire år senere. Han vant fem norske mesterskap, fire på 30-km og ett på 50-km, og han vant femmila i Holmenkollen i 1954. Tre år på rad, i 1947, 1948 og 1949 vant han kongepokalen i friidrett. Han vant Birkebeinerrennet i 1960. Etter at han la opp som skiløper i 1960 var han trener for norske langrennskvinner. Han var også skiskyttertrener.

Stokken deltok i fire OL, to sommer-OL (1948 og 1952) og to vinter-OL (1952 og 1956). Hans beste resultat i sommer-OL kom i London i 1948 med fjerdeplass på 10&nbsp;000 m. Stokken var norsk flaggbærer i sommer-OL 1952 i Helsingfors.

Han ble tildelt Sportsjournalistenes statuett og Egebergs ærespris i 1949, Morgenbladets gullmedalje 1950, og i 1954 fikk han Holmenkollmedaljen.

I 2019 ble det avduket en statue av Stokken på Krokstadøra. Statuen viser Stokken som en ung gjetergutt som løper hjemover.
__NOTOC__
## OL-medaljer
* 1952  Oslo -  Sølv i langrenn, 4 x 10&nbsp;km stafett, menn  Norge

## Medaljer i norske mesterskap

## Se også
* Mestvinnende utøvere i NM i friidrett
* Liste over norske idrettspersoner på sokkel

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* Profil på klubbens nettsider
* NRK: Martin Stokken
Carolin

**Carolin** er et beskyttet slektsnavn som opprinnelig stammer fra hæren til Karl XII av Sverige, som ble kalt «karolinerne». En soldat fra denne hæren slo seg ned utenfor Boden i Sverige og kalte plassen for Karolin (Karolintorp). Han tok etter hvert også dette navnet som sitt eget slektsnavn. Den største konsentrasjonen av personer med dette navnet i Norge, finner man i Nord-Norge, i hovedsak i Narvik.

Slektsnavnet Karolin eller Carolin stammer fra 1700. Bonden Anders Andersson Karvonen fra Anttis i Pajala kommune i Norrbotten i Sverige hadde tre sønner. Den yngste fikk navnet  Jakob Andersson Karolin Karvonen. Etterkommerne tok da Karolin som slektsnavn. Karvonenslekten stammer fra  Kärsämäki i Finland. Grunnet herjinger fra russiske hærstyrker flyttet de til Tornedalen omkring 1590. Rundt midten av 1800 utvandret flere til Norge. De bosatte seg stort sett i Narvik og Bodø. Lars Gustav Karolin som kom til Tverlandet i Bodø kommune fikk ti barn. Disse fikk etternavnet Larsen etter datidens navneskikk. Først rundt 2000 har enkelte etterkommere tatt tilbake slektsnavnet Karolin. Som minne om tidligere tiders immigrasjon fra Sverige er en vei i Oddan utenfor Bodø gitt navnet Karolins veg.
Nefertiti

**Nefertiti** (på tysk *Nofretete*, født ca. 1370 f.Kr., død ca. 1330 f. Kr.) var dronning i det gamle Egypt i årene 1353-36 f.Kr. Hun var den viktigste hustruen til faraoen Akhnaton. Fra Aknatons 13. regjeringsår forsvant Nefertiti fra kildene. Hun og ektefellen er særlig kjent for religiøs reformer ved å introdusere monoteistisk dyrkelse av en eneste gud, nemlig Aton, solen.

## Biografi
Nefertitis opphav er ukjent, bortsett fra at hun hadde en søster som het Mutnedjmet. Hun kan ha vært datter av Ay, Tutankhamon etterfølger, eller kanskje var hun utlending, noe som ville forklare navnet hennes,  

Neferneferuaten Nefertiti, «vakker er Atons skjønnheter, den vakre er kommet». Nefertiti og Akhnaton fikk seks døtre; Meritaten, Meketaten, Ankhesenpaaten (senere Ankhesenamun), Neferneferuaten Tasherit, Neferneferure og Setepenre. I løpet av Akhnatons regjeringstid ble det reist flere templer i Karnak i Teben, og ett av dem er innviet til Nefertiti. Her er Nefertiti avbildet på flere relieffer før hun forsvant fra kildene. Nefertiti kan ha styrt Egypt som enke i et par år, før Tutankhamon - sønn av Akhenaten og en av hans andre koner - kom til makten og gjeninnførte polyteismen.

## Nefertiti-bysten i Berlin
Nefertiti er særlig kjent gjennom en berømt malt portrettbyste av kalkstein og gips som står i Egyptisk museum i nordfløyen av *[[Neues Museum (Berlin)|Neues Museum]]* på *[[Museumsinsel]]* i Berlin. Trolig forlot bysten aldri atelieret der den ble til, for å tjene som modell for andre byster av dronningen. Det kan forklare at ingen tok seg bryet med å male inn venstre øyet. Da atelieret ble forlatt, ble bysten glemt der, til den ble gjenfunnet i 1912.

Bysten ble funnet av tyske arkeologer i Akhetaten, sammen med flere andre fragmenter og deler av statuer. Bysten ble skjenket museet av forretningsmannen James Simon (1851–1932). Den mangler inskripsjoner, men viser dronningen med en høy, blå krone og en bred ringkrave. Kronen var prydet med uraeusslange foran og trolig unik for dronningen. Bysten har blitt et ikonisk symbol både på det gamle Egypt og byen Berlin. Samtidig har dronningens levende, slanke og elegante ansikt og hennes bøtteformede krone blitt et «varemerke» for henne selv.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''Levende historie'' om Nefertiti og dronningene i det gamle Egypt
Alcoa Norway

**Alcoa Norway**, tidligere kalt **Elkem Aluminium ANS**, er et norsk industriselskap som driver aluminiumsverk på Lista og i Mosjøen.

## Historie
Selskapet var inntil 2009 eid av Elkem og Alcoa (The Aluminium Company of America) i fellesskap. Hvert selskap hadde 50 % eierandel, hvor Elkem hadde det operative ansvaret. Seint i desember 2008 ble det bekjentgjort at Alcoa ønsket å overta Elkems eierandel og bli eneste eier. Den formelle overtakelsesdatoen var 1. april 2009, men ble utsatt til 15. april 2009. Etter overtakelsen rapporterer de tre enhetene Alcoa Mosjøen (AM), Alcoa Lista (AL) og Alcoa Mosjøen Anode (AMA) til selskapet Alcoa Norway, som er registeret i Oslo.

## Anlegget i Mosjøen
Aluminiumsverket i Mosjøen ble startet i 1958 av selskapene Elektrokemisk (seinere Elkem) og AIAG (Aluminium-Industrie-Aktien-Gesellschaft, seinere Alusuisse). Første ovnen ble startet i Mosjøen den 4. februar 1958 og produksjonen i 1959 var på 23&nbsp;000 tonn. Alcoa tok over for AIAG allerede i 1963.

«Mosal», som verket i Mosjøen opprinnelig ble kalt, var basert på Søderberg-teknologi, men i 1987–1988 ble halve ovnsparken modernisert til prebake-teknologi. Prebake-teknologi, dvs ovnsdrift basert på forbakte anoder, har bedre produktivitet og langt lavere miljøskadelige utslipp. I 2001–2002 ble resten av ovnene bygd om til prebake, samt at antallet ovner ble økt fra 332 til totalt 404 stk. Verket i Mosjøen produserer i dag spesiallagede valseemner og lavjerns støpelegeringer. Produktene eksporteres i hovedsak til kunder i Europa og produksjonskapasiteten er i dag på ca. 193&nbsp;000 tonn primærmetall per år. Omtrent 40 % av alle øl og brusbokser på markedet i Europa har lokk som er valset ut av metall fremstilt i Mosjøen.

I 2007 startet Elkem Aluminium en anodefabrikk i Mosjøen, Mosjøen Anode. Mosjøen Anode var opprinnelig eid ca. 5/6 av Alcoa og 1/6 av Elkem og har en produksjonskapasitet på 280&nbsp;000 tonn karbonanoder per år.

Fra 2022 kjøper Alcoa strøm i 15 år fra Øyfjellet vindpark, en Nordex 400 MW vindpark ved Mosjøen.

## Anlegget på Lista
Anlegget på Lista ble startet i 1971 og det produseres i dag pressbolt for ekstruderingsformål, samt at det leveres flytende støpelegeringer til bildelprodusenten Aludyne Norway, som er lokalisert like ved verket. Lista er også i dag basert på Søderberg-teknologi, men Elkem Aluminium har videreutviklet teknologien slik at miljøutslipp og produksjonsresultater er sammenlignbare med det som oppnås med prebake-teknologi. Produksjonskapasiteten er i dag på ca. 95&nbsp;000 tonn primærmetall per år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Advent

**Advent** er en kristen høytid som markerer forberedelse til juletiden. Navnet kommer fra latin *adventus Redemptoris* eller *adventus Domini*, «Frelserens ankomst» eller «Herrens ankomst». Høytiden markeres på forskjellige måter i ulike kirkesamfunn. I den lutherske og den romersk-katolske kirken omfatter advent de fire ukene før jul, og første søndag i advent er første dag i kirkeåret. Den ortodokse kirkens advent varer i seks uker, men i den reformerte kirken i Nederland og den anglikanske kirken markeres ikke adventstiden. 

Første søndag i advent er den søndagen som kommer nærmest 30. november og kan falle mellom 27. november og 3. desember. I  er  første søndag i advent. Det er flere folkelige, sekulære skikker knyttet til advent, deriblant adventskrans, adventsstjerne og adventskalender.

## Tradisjoner og historie
I ortodokse kirker begynner advent 15. november, og varer i 40 dager. I andre kirker begynner den på søndagen som er nærmest festen for St. Andreas (30. november), og varer fram til jul. Fjerde søndag i advent kan da senest falle på julaften. 

Det er usikkert når kristne begynte å markere adventstiden. Den tidligste referansen man har til at det er noe spesielt med tiden før jul, er fra et konsil i Zaragoza i 380, der det forbys å være fraværende fra kirken i de tre ukene mellom 17. desember og Herrens åpenbaring (Epifani), 6. januar. Den første helt sikre henvisningen er fra synoden i Lerida i 524. Advent ble da fastlagt som starten på kirkeåret. 

Den ble tidligere markert som fastetid i alle kirker, men dette er ikke lenger universelt. I den katolske kirke er den fortsatt en faste- og botstid, men med mindre strenge regler enn fastetiden før påske. I ortodokse kirker er det strengere, og den kalles der ofte «vinterfasten». Protestantiske kirker og den anglikanske kirke markerer den i liten grad som faste- og botstid. 

I kirker som bruker liturgiske farger er adventsfargen fiolett, som tradisjonelt er en botsfarge. I den katolske kirke kalles tredje søndag i advent *Domenica Gaudéte*, «Gled dere-søndagen», og denne dagen kan rosa brukes som liturgisk farge. 

Tradisjonen med å markere adventstidens gang ved å tenne lys hver av de fire søndagene er gammel, men det er usikkert når den ble innført. En myte forteller om en tysk kvinne som ville lage en kalender for sin funksjonshemmede sønn, som gledet seg meget til jul. Hun fant opp adventstaken og tente lys for å telle ned til jul. Adventskransen består av fire lys (moderne adventsstaker har ofte fire lys ved siden av hverandre), hvor ett tennes første søndag, to andre søndag osv.

## Se også
* Adventisme
* Adventsfaste
* Adventskalender, adventskrans (adventsstake), adventsstjerne
* Jesu gjenkomst
* Julemarked
* Anklopfnächte

## Referanser
 

## Eksterne lenker
*
Audun Boysen

**Audun Boysen** (1929–2000) var en norsk mellomdistanseløper, og blant verdens fremste 800-meterløpere. Han vokste opp i Rissa og har representert klubben Rissa i hjembygda, Freidig i Trondheim og IF Torodd og Tjalve i Oslo.

I 1955 satte han ny norgesrekord på 800 meter, en rekord som skulle bli en av friidrettens aller mest seiglivede, 1.45,9. Han ble slått med to tideler av belgieren Roger Moens, som i samme løp satte ny verdensrekord med tiden 1.45,7. Norgesrekorden ble stående i 37 år. 3. juli 1992 løp både Atle Douglas (1.45,15) og Vebjørn Rodal (1.45,33) på tider under Boysens rekord.

Boysen vant bronse i sommer-OL 1956 i Melbourne, sølv i EM 1958 og bronse i EM 1954. På 1000 meter satte han verdensrekord tre ganger, sist med 2.19,0 i 1955.

Han ble norsk mester 15 ganger: fire ganger på 400 meter, ni ganger på 800 meter og to ganger på 1500 meter. Han vant kongepokalen i 1954.

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser




## Se også
* Mestvinnende utøvere i NM i friidrett

## Bibliografi
* 

## Eksterne lenker
*
Vaktselskap

Ett **politigodkjent vaktselskap** er et firma som leier lovlig ut vektere/sikkerhetspersonell til sikkerhetsrelaterte oppdrag. De tilbyr også ofte alarmer, låssystem og andre sikkerhetstiltak for bygninger og eiendeler. I Norge reguleres vaktvirksomhet av vaktvirksomhetsloven. Selskap som kaller seg vaktselskap skal være godkjent av politiet.

Vaktselskap må ikke forveksles med **sikkerhetsselskap** som er en mer internasjonal samlebetegnelse som ikke innebærer noen offentlig godkjenning eller gir rettigheter eller plikter i Norge.

Vaktselskaper er hyppig i bruk på steder som trenger spesielt vakthold av verdier, som f.eks. muséer og banker. Vektere brukes også hyppig til butikkontroll, spesielt på kjøpesentre. De er oftest private, og fungerer som et tillegg til offentlige politistyrker.

Utstyret vektere bærer varierer ut fra den lokale lovgivningen. I land med liberal våpenlovgivning er det vanlig at vektere bærer skytevåpen, mens de andre steder har f.eks. slagvåpen, elektrosjokkvåpen og / eller pepperspray. I Norge er det forbudt for vektere å bruke våpen ut over hva vanlige borgere har tillatelse til.

## Se også
*Områdesikring
*Skallsikring
Magnar Lundemo

**Magnar Lundemo** (1938–1987) var en norsk langrennsløper, friidrettsutøver og langrennstrener. Han var medlem av IL Varden. 

## Idrettskarriere
Magnar Lundemo var eliteutøver i både langrenn og løp i mange år. Lundemo har flere NM-gull fra friidrett, med to 10&nbsp;000&nbsp;m løp (1961 og 1962), maraton i 1964, 8 km terrengløp i 1960 og fire gull på 25 km landeveisløp fra 1961&ndash;1964.

I langrenn gjorde Lundemo sin beste individuelle prestasjon i et internasjonalt mesterskap da han ble nr 4 på 15 km under VM i 1962 i Zakopane i Polen. Han ble norsk mester på 15 km året før. Lundemo deltok på de norske stafettlagene som ble nummer fire både i VM 1962 og OL 1964. Han ble nummer åtte på 15 km under OL 1964. Han vant det 60 km lange Engelbrektsloppet i Norberg i Sverige tre ganger; i 1970, 1972 og 1973 og han vant Marcialonga i Italia i 1974. I 1962 ble han tildelt Egebergs ærespris.

## Medaljer i norske mesterskap

## Trenerkarriere
Etter at han la opp som aktiv, fungerte han i mange år som skitrener på lokalt og nasjonalt plan. Han var trener for Østerrikes herrelandslag, og fra 1978 tok han over som norsk rikstrener. Han fikk sin topp som landslagstrener under VM på hjemmebane i Holmenkollen i Oslo i 1982. 

Under OL i Sarajevo i 1984 gikk Lundemo ut med påstander om bloddoping i finsk langrenn. 17 år senere ble seks finske langrennsløpere tatt for bloddoping.

## Til minne om Lundemo
Magnar Lundemo har sin egen fotballcup, gjennom IL Vardens *Magnar Lundemos Minnecup*, og et eget minneløp gjennom *Magnar Lundemos toppløp*, som er et toppløp til Fonnfjellet i Meråker. Lundemo har forøvrig selv en sterk rekord på dette toppløpet, fra 1969. 

## Se også
* Liste over norske idrettspersoner på sokkel

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Stavanger Adresseavis

**Stavanger Adresseavis** var en avis som kom ut i Stavanger fra 1833 til 1906.  I 1841 skiftet navnet til **Stavanger Amtstidende og Adresseavis**.  Stavanger Adresseavis er den første trykte avis utkommet i Stavanger.

Det første nummeret av Stavanger Adresseavis kom ut 4. oktober 1833, utgitt av boktrykker Lauritz Christian Kielland.  Kielland hadde startet byens første trykkeri, og han ga også ut religiøs litteratur. Avisa kom ut hver fredag, i et lite format med to spalter.  Avisa tok først mål av seg å være partipolitisk nøytralt, og folkeopplysning var viktigere enn politisk debatt.  I striden om parlamentarismen fra omkring 1870 støttet avisa imidlertid den konservative fløyen.

Etter navnebyttet til *Stavanger Amtstidende og Adresseavis* i 1841 kom avisa ut med to nummer i uka, søndag og torsdag.  Kielland kjøpte i 1847 eiendommen Bergene og flyttet trykkeriet dit, omtrent der Lendeparken er i dag. Fra 1869 av kom avisa ut med tre nummer i uka, og fra og med 1872 hadde avisa daglige utgivelser.

Avisa Stavangeren kom ut fra 1852 og ble både en økonomisk og politisk konkurrent.

Stavanger Amtstidene og Adresseavis kom ut med siste nummer 1. desember 1906.

## Referanser
Knop (mål)

**Knop** er en målenhet for hastigheten til et fartøy, der én knops fart tilsvarer én nautisk mil pr. time.

## Bakgrunn
Den historiske årsaken til navnet er at man tidligere benyttet en line med knoper (knuter) til å måle fart. Linen ble lagt ut i den fart fartøyet beveget seg, og knoper på linen ble talt i tredve sekunder. Siden det er 120 «halvminutter» i én time, måtte avstanden mellom to knoper på linen være 15,43 m, fordi 1852&nbsp;m**/**120 = 15,43 m.

## Omregninger
1 knop = 1,852&nbsp;km/t

1&nbsp;km/t ≈ 0,540 knop

1 knop ≈ 0,5144&nbsp;m/s (ca. ½ m/s)

1&nbsp;m/s ≈ 1,944 knop (ca. 2 knop)

## Se også
* Meter per sekund
* km/t

## Referanser


## Kilder
* Ditlefsen, Reidar: *Navigasjon: terrestrisk og astronomisk navigasjon*, Aschehoug, Oslo, 1985 (Ebok fra bokhylla.no)
Bikini (andre betydninger)

**Bikini** kan være en betegnelse på:
* Bikini (klesplagg), todelt bade- eller soldrakt 
* Bikiniatollen, atoll i Stillehavet
* BIKINI, beredskapsstatus i det britiske forsvaret
* Bikini (tidsskrift), et tidligere norsk tidsskrift
Aftenavisen Stavangeren

***Aftenavisen Stavangeren*** ble grunnlagt i 1852. Avisen kom ut i Stavanger, men opphørte i 1899. Avisen ble startet på nytt i 1916. Avisen endret fra aftenavis til morgenavis i 1965 under navnet Stavanger Morgenavis, som opphørte å utkomme allerede etter tre år, i 1968.
## Redaktør
* Johan Christian Johnsen
Stavanger Avis

***Stavanger Avis*** utkom i Stavanger  fra 1888 og frem til 1911.  Alexander L.  Kielland var redaktør i 1889. 

*Stavanger Avis* var også navnet på avisa som kom ut fra 1943 til 1945, der *[[Stavanger Aftenblad]]* og *[[Aftenavisen Stavangeren|Stavangeren]]* ble slått sammen av Pressedirektoratet, for å holde bedre kontroll over hva avisene inneholdt.
Jordstråler

**Jordstråler** betegner et «fenomen» som bare kan påvises ved hjelp av redskap som virker etter ønskekvist-prinsippet. Ifølge etablert vitenskapelig forkaring avhenger ønskekvistens utslag ikke av ytre påvisbare forhold, men av ideomotorisk respons, det vil si kvistgjengerens egen tankevirksomhet. Av den grunn er begrepet jordstråling ikke vitenskapelig akseptert, men betegnes som pseudovitenskap.

Til tross for dette hevder mange at jordstråling kan føre til sykdom og plager, oftest av diffus natur.
Som eksempel nevnes muskelsmerter, søvnproblemer, hodepine og slapphet. Jordstråling fremstilles ofte som forårsaket av vannårer i grunnen, men blir også påstått å opptre i nettverk av linjer som dekker hele jordoverflaten. Spesielt krysspunktene i disse nettene blir påstått å være farlige. Ifølge jordstråle-tilhengere bør en ikke ha sengen plassert over jordstrålekryss. Til beskyttelse mot jordstråling blir det solgt en rekke produkter som skal innvirke positivt på helsetilstanden. Denne innvirkningen er ikke vitenskapelig dokumentert.

Begrepet jordstråling kommer fra Tyskland og ble først introdusert i 1929 av den tyske amatørforskeren Gustav von Pohl. Utenom tysktalende land og Skandinavia er begrepet forholdsvis ukjent.

Tre vitenskapelige studier av jordstråling utført ved Institutt for samfunnsmedisinske fag, Universitetet i Bergen ble 2006 sammenfattet av Bærheim og medarbeidere. De viste (1) at fire erfarne kvistgjengere i uavhengige undersøkelser fant helt ulike jordstrålelinjer på det samme stedet, (2) at barn som hadde sengen plassert på et påstått jordstrålebelastet sted ikke var sykere enn andre barn og (3) at avskjerming av jordstråling med s.k. Tx-plater ikke hadde effekt utover placebo. Deres konklusjon er at jordstråler ikke kan påvises, men er et eksempel på pseudovitenskap.

## Se også
* Ønskekvist

## Referanser


## Eksterne lenker
* Anders Bærheim: Er jordstråling farlig? Fra nettsidene til Skepsis
Mule Variations

***Mule Variations*** er et musikkalbum av Tom Waits, gitt ut i 1999 på Epitaph Records. Det var hans første ordentlige studioalbum siden *[[Bone Machine]]*. Albumet ble støttet opp av en større turné i Europa og Nord-Amerika i løpet av sommeren og høsten 1999. Det var Waits første ordentlige turne siden 1987.

## Sporliste
Sangene er skrevet av Tom Waits og Kathleen Brennan om ikke annet er oppgitt.

# «Big in Japan» – 4:05
# «Lowside of the Road» – 2:59
# «Hold On» – 5:33
# «Get Behind the Mule» – 6:52
# «House Where Nobody Lives» (Tom Waits) – 4:14
# «Cold Water» – 5:23
# «Pony» (Tom Waits) – 4:32
# «What's He Building?» (Tom Waits) – 3:20
# «Black Market Baby» – 5:02
# «Eyeball Kid» – 4:25
# «Picture in a Frame» – 3:39
# «Chocolate Jesus» – 3:55
# «Georgia Lee» – 4:24
# «Filipino Box Spring Hog» (Tom Waits) – 3:09
# «Take It With Me» – 4:24
# «Come on Up to the House» – 4:36

## Den relaterte promo-cd-en
Som et promoterende begrenset tilbud ble mini-albumet *Hold On* gitt ut senere, med to spor fra *Mule Variations* og to tidligere uutgitte sanger.

# «Hold On» (Tom Waits / Brennan)
# «Buzz Fledderjon» (Tom Waits)
# «Big in Japan» (Tom Waits / Brennan)
# «Big Face Money» (Tom Waits / Casey X. Waits)

## Eksterne lenker
*