Jegor Gajdar

**Jegor Timurovitsj Gajdar** (russisk: *Его́р Тиму́рович Гайда́р*, født 19. mars 1956 i Moskva, død 16. desember 2009 i Odintsovo) var en russisk økonom og politiker som gjorde seg gjeldende i den russiske regjering fra 1991 til 1992 og som rådgiver eller kritiker senere.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Jegor Gajdars far var konteradmiral og militærkorrespondent for *[[Pravda]]* Timur Gajdar. Bestefar på farssiden var forfatteren Arkadij Gajdar, en bestefar på morssiden var forfatteren Pavel Basjov.

Gajdar studerte til 1978 økonomi ved Lomonossovuniversitetet i Moskva, og i 1980 promoverte han til doktorgraden.

### Yrkeskarriere
Til 1987 arbeidet han ved forskjellige vitenskapelige institutter. Fra 1987 var han økonomiredaktør i tidsskriftet *[[Kommunist (tidsskrift)|Kommunist]]*. I 1990 gikk han over til en tilsvarende stilling i avisen  *[[Pravda]]*.

### Politikken
I 1991, etter augustkuppet, utnevnte Boris Jeltsin Gajdar til finansminister. Han ble dermed leder for de grunnleggende markedsøkonomiske reformene som skulle videreføres eller igangsettes. Han er kjent for beslutninger som å oppheve priskontroll, kutte subsidier og overføringer til industrien, og bedre budsjettbalansen. Gajdar anså seg selv som økonomisk liberalist og reformator, og tilhørte den første generasjonen av reformpolitikere som like etter jernteppets fall innførte økonomisk «sjokkterapi» i land som Russland, Estland, Tsjekkia og Polen. 

Samtidig var han stedfortredende for ministerpresidenten (statsministeren). Den 7./8. desember 1991 deltok han som Jeltsins rådgiver ved tilkomsten av *Belovesj-avtalen* (oppkalt etter forhandlingsstedet som var et jakthus i den belarusiske del av  Belovesj-skogen). Avtalen som ble inngått av Jeltsin, og presidenten i Ukraina, Leonid Kravtsjuk, og statsoverhodet i Belarus, Stanislau Sjusjkevitsj, beseglet Sovjetunionens endelikt.

Fra juni til desember 1992 var han kommissarisk statsminister i Russland. Gajdar ble i den russiske offentlighet ansett som medansvarlig for rubelkrisen i 1991 og 1992. Da tapte den russiske pengeenheten grunnet en rasende inflasjon massivs av sin verdi, med store konsekvenser for privatkunder med penger i banken. Gajdar hadda da for eksempel forsøkt å finne inndekning ved hjelp av markedsreformer for statens pensjonsfordringer som var blitt opparbeidet siden sovjettiden. I løpet av 1994 forlot han regjeringen Jeltsin. Kritikk og diskusjoner rundt klokskapen i det som gikk inn i historie som hans sjokkterapi (шоковая терапия) skulle forfølge ham til hans siste dager.

Etter at Gajdar var blitt vraket som ordentlig statsminister ble Viktor Tsjernomyrdin til slutt valgt til dette vervet som kompromiss. Gajdar fortsatte som en sentral rådgiver. Den 18. september 1993 ble han igjen utnevnt til første visestatsminister under Tsjernomyrdin i en åpen markering mot opposisjonen i Dumaen. Han spilte en viktig rolle i den russiske konstitusjonelle krisen i 1993. Den 3. oktober holdt han en berømt direktetale på russisk fjernsyn, som da sendte fra en reservesender nær Moskva, og meddelte at det pågikk kamper i Ostankinokomplekset, og oppfordret moskovittene til å samle seg der for å forsvare Jeltsins regjering, slik ar Russland ikke skulle «endres til en enorm konsentasjonsleir i flere tiår».

I Duma-valgene senere samme år representerte Gajdar pro-regjeringsblokken Russlands demokratiske valg (Демократический выбор России, kalt «Russlands Valg») og ble betraktet som en mulig fremtidig statsminister. Men blokken oppnådde ikke pluralitet i valgene. Gajdars rolle i regjeringen avtok, og han trakk seg helt den 20. januar 1994.

Fra 2000/2001 var han førende medlem av partiet Unionen av høyrekrefter (russisk: Союз правых сил, СПС; *Sojuz pravykh sil*, SPS), et liberalt pro-markedøkonomi parti. Han ledet et markedsinstitutt i Moskva og var rådgiver for regjeringen.

### Dødsfall
I november 2006, kort etter poloniumforgiftningen av Aleksander Litvinenko i London, fikk Gajdar i  Dublin en alvorlig sammenbrudd; han ble funnet bevisstløs den 28. november. Han kom snart med den formodning at også han var blitt forgiftet. Gajdar hadde tidligere samme året overfor journalister beklaget bortfallet av kontrollmekanismene i den russiske staten, og mangelen på en uavhengig presse slik at det i Russland i stedet ble presentert et transportert verdensbilde i mediene. Han postulerte likeledes at det fantes en forbindelse fra Russlands fascistiske organisasjoner til den russiske regjeringen.

Den 16. desember 2009 døde Jegor Gaidar av et hjerteinfarkt. Han ble kremert og så bisatt på en ikke forutannonsert dato på Novodevitsjijkirkegården i Moskva.

Hans datter, Maria Gajdar, ble en ledende skikkelse i den liberale opposisjon i Russland.

## Referanser