open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Flemingsbergsviken

**Flemingsbergsviken** er en bukt i innsjøen Orlången i Huddinge kommune, Stockholms län og landskapet Södermanland, Sverige.  Ved buktens sørside ligger Stensättraborgen og Stensättra gård. I buktens indre del anla kommunen i 1994-95 et våtmarksområde for rensing av overflatevann. Flemingsbergsviken inngår i Orlångens naturreservat.

## Geografi
Flemingsbergsviken er en typisk sprekkedalsinnsjø, og utgjør den vestligste delen av Orlången. Bukten strekker seg ca seks kilometer i nordvestlig retning innover i terrenget, og er mellom 300 og 500 meter bred. Ved buktens østlige del passerer länsväg 259 (Lännavägen), med en bro over bukten, og ved buktens vestlige del ligger det et nyanlagt våtmarksområde. Flere steder går det gangbroer over vatmarksområdet.

## Historie
Området rundt Flemingsbergsviken ble trolig kolonisert allerede i vikingtiden, noe man antar med bakgrunn i arkeologiske funn. Her ligger også Huddinges største fortidsborg, Stensättraborgen. Borgen ligger ca 900 meter nordvest for Stensättra gård, på et jevt bergplatå med utsikt over Flemingsbergsviken og innsjøen Orlången.

## Våtmarksområdet
I buktens innerste del har Huddinge kommune anlagt et våtmarksområde som skal rense de næringsrike elvene som renner gjennom jordbruksområdene innenfor nedbørfeltets grenser, samt overflatevann fra veier og torg fra Flemingsberg- og Glömstaområdene, før disse når Orlången. Våtmarksområdet  har et areal på 150 ganger 600 meter, og omfatter blant annet oljeutskilling, sedimentering og mulighet for kjemisk felling. Anlegget har ennå ikke full effekt, men etter de første årene etter anleggingen er det målt en nedgang av fosfor på 36 prosent, og en nedgang av nitrogen på sju prosent. En telling av fuglearter viste at 39 arter holdte til her i 1997.

## Referanser
Christian Østmo

**Christian Østmo** (født 1851 på Jømna, død 1920 samme sted), var ingeniør, industrigrunlegger av Kverndalen Brug AS.

## Bakgrunn

Christian Østmo var født og oppvokst på gården Østmo i Kverndalen Jømna i Elverum. Han fikk sin læretid hos John Enger som var møbel og trappesnekker. Senere reiste han over til England og utdannet seg som ingeniør i tekniske fag. Dette skulle bli starten på en lang karriere som utviklet seg til å bli en industrigrunlegger av Kverndalen Brug på Jømna som fortsatt den dag i dag preger Elverum som industrikommune.
Han startet med smie og utviklet bedriften senere til å gjelde mølle, mekanisk verksted, snekkerverksted og et moderne støperi. Dette ga grunnlaget for mange arbeidsplasser for Kverndalen som en industribygd og tettsted som senere har hatt stor betydning for etablering av andre industribedrifter helt opptil 1980-årene.
 
I 1893 gikk Kverndalen Brug AS konkurs, broren Ole Østmo kjøpte konkursboet og solgte noen år senere bedriften til et Oslo firma som etablerte Jømna Brug AS i år 1900. Jømna Brug er fortsatt en viktig hjørnesteindbedrift med sine 35 ansatte.

## Referanser


## Kilder
* Årbok for Elverum 1990, Kari Lintoft ISBN 82-991342-4-2
* Jømna Brug AS
* Østmo-Arkivet 
* Østlendingen om Kverndalen
* Minnene etter Kverndalen Brug
Sigrun Espe

**Sigrun Espe** (født 1980) er tidligere daglig leder i Slett U-landsgjelda (2010–2011), og leder av Studentenes og Akademikernes Internasjonale Hjelpefond, SAIH (2009). 

Espe har mastergrad i sosialantropologi fra Universitetet i Bergen og har tidligere vært leder av SAIH-Bergen, og nestleder i SAIH. Hun har hatt en rekke ulike styreverv som leder for fredspriskomiteen for Studentenes fredspris i 2009, og som nestleder av Støttekomiteen for Vest-Sahara (SKVS). Hun var styreleder i Wikimedia Norge fra 2020 til 2022. 

Espe arbeider per 2023 som fagleder for arkiv i Vestland fylkeskommune.

## Referanser
Ewald Roscher

**Ewald Roscher** (født 19. november 1927 i Gottesgab, Tsjekkoslovakia, død 21. januar 2002 i Karlsruhe, Tyskland) var en tysk skihopper og deretter i mange år vesttysk og sveitsisk landslagstrener. Til tross for at han var selvlært og ikke utdannet trener, ble han ofte omtalt som «skihopp-professoren fra Baden-Baden». 

Roscher var født og oppvokst i det tyskspråklige Böhmen, og drev som ungdom med alpint. Etter 2. verdenskrig flyttet han til Baden-Baden i Vest-Tyskland, og satset deretter på skihopping. Han deltok i enkeltrenn i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1955-1959, med 15. plass i Innsbruck 6. januar 1955 som beste plassering. (Bare de som hadde deltatt i alle fire rennene ble på den tiden regnet med i sammendraget.) Han ble vesttysk mester i 1959.

Han la opp som skihopper etter 1958/59-sesongen, og ble hopptrener for det vesttyske kombinertlandslaget. Som trener hadde han suksess med Georg Thoma og Franz Keller, som ble olympiske mestere i 1960 og 1968. Roscher sluttet i 1968, men ble straks engasjert som hovedtrener for det sveitsiske hopplandslaget. I Sveits hadde han suksess med blant andre Walter Steiner, som satte verdensrekord og ble verdensmester i skiflyging i 1972 og 1977, og tok sølvmedalje i OL i 1972. Også Hans Schmid oppnådde gode resultater under Roschers ledelse.

I 1980 ble Ewald Roscher hovedtrener for det vesttyske hopplandslaget. De vesttyske hopperne hadde slitt i mange år, og lå langt bak sine østtyske konkurrenter, men under Roschers ledelse snudde det. Blant hopperne Roscher trente var Andreas Bauer, Thomas Klauser og en ung Dieter Thoma, nevø av Georg Thoma.

Han sluttet i 1988 og ble erstattet som landslagstrener av Rudi Tusch. I senere år var han ekspertkommentator på tysk TV.

## Referanser


## Kilder
* Sport-Komplett.de: Skispringen  –  Deutsche Meisterschaften (besøkt 13. juni 2011)
* Die Welt: Kleiner großer Mann des Fliegens (26. januar 2002, besøkt 13. juni 2011)
* News.ch: «Vater der Schweizer Skispringer» Ewald Roscher gestorben (22. januar 2002, besøkt 13. juni 2011)

## Eksterne lenker
*
Severin Jevnager

**Severin Jevnager** (født 8. desember 1869 i Jømna, død 13. juli 1928) var en norsk musiker, komponist.

## Bakgrunn
Severin vokste opp på Kverndalen, nåværende Jømna ved gården Jevnaker. Han var utdannet musikk-sersjant i forsvarets hovedmusikkorps. Hans ordinære jobb var som snekker og var et betydelig bidrag for Jømna hornmusikk korps på slutten av 1800-tallet og frem til sin død.

## Historie
Severin Jevnaker var allerede i 1889 ansatt som dirigent for Elverum Hornmusikk korps. De mest kjente komponerte låtene er Koral og Norsk militærmarsj.

## Komposisjoner
Severin Jevnager etterlot seg rundt 300 komposisjoner, blant annet:

*Polonaise
*St. Hans vals
*Julenissen, polka
*Selma, reinlender
*Lengselsvals
*Leilighetsgalopp
*Juleballet, masurka
*Forlovelsesvals
*Kjøttmeisen, polka
*Eldorado-vals
*Masurka op. 8
*Hilsen til Grue, galopp
*Vals-Bella
*Reinlender nr. 1
*Skretsko-polka
*Josefine, vals
*Olivia-masurka
*Julebukken, polka
*Sølvbryllupsvals
*Jubelreinlender
*Masurka op. 13
*Liljen, polka
*Susanna, vals
*Festpolonaise 

## Litteratur
* Årbok for Elverum Nr 13.1999, Elverum Historielag ISBN 82-90833-09-1

## Eksterne lenker
* Historien om Jømna Hornmusikkforening
* Vidar Sandbeck
* Elverum Janitsarkorps
Kathrine Sund-Henriksen

**Kathrine Sund-Henriksen** (født **Sund**; 1980–2025) var en norsk organisasjonsleder. Hun var generalsekretær i Forum for utvikling og miljø fra 2019 frem til sin død. Tidligere hadde hun blant annet vært leder for Studentenes og Akademikernes Internasjonale Hjelpefond (SAIH) i to perioder. Sund-Henriksen var fast medlem i regjeringens Topplederforum for bærekraftsmålene.

Hun hadde også vært daglig leder i Slett U-landsgjelda (SLUG), ledet Kvinnefeltet i Oslo Røde Kors, vært initiativtaker til og første leder av Holmliainitiativet som arbeider for et bedre nærmiljø og mottok som FAU-leder på Hallagerbakken skole i 2018 prisen for beste FAU i Oslo. I 2006 var hun ungdomsdelegat til FNs generalforsamling.

Sund-Henriksen var utdannet cand.mag. fra Universitetet i Bergen og hadde en mastergrad i internasjonal politikk fra Australian National University (ANU) i Canberra. Tidlig i karrieren arbeidet hun for FNs høykommissær for menneskerettigheter i La Paz, Bolivia og Røde Kors.

Sund-Henriksen hadde flere verv i årenes løp; hun var styreleder i Rorg, styremedlem i Den norske Burmakomité, styremedlem i Støttekomiteen for Vest-Sahara og leder for fredspriskomiteen for Studentenes fredspris.

Hun var fra 2008 og frem til sin død gift med Jørn Sund-Henriksen, som hun fikk fire barn med. 

## Referanser
Jennifer Cooke

**Jennifer Cooke** (født 1964) er en amerikansk skuespillerinne.

Cooke er kanskje mest kjent for sin rolle i TV-serien *[[V (TV-serie, 1984)|V]]* fra 1984. Hun spilte også i såpeoperaen ''Guiding Light'' som karakteren Morgan Richards Nelson fra 1981 til 1983. Cooke spilte rollen som Debbie på den kritikerroste TV-serien *[[A Year in The Life]]*. Hennes eneste kjente filmrolle var i skrekkfilmen *[[Friday the 13th Part VI: Jason Lives]]* (1986). Cooke eneste gjesteopptreden på TV var med HBO-serien *[[The Hitchhiker]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jorge Perry

**Jorge Perry Nova Villate** (født 1908 i Boyacá, død 29. desember 1946) var en colombiansk friidrettsutøver, som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
 
Perry deltok i maratonøvelsen under OL 1932 i Los Angeles, men fullførte ikke løpet. 

Lenge før Colombia ble medlem av Den internasjonale olympiske komité og kunne delta i lekene, hadde Jorge Perry Nova Villate selv skrevet et brev og meldt seg på til maratonløpet. Denne påmeldingen ble akseptert, og godt mottatt: Han fikk ikke bare delta, han fikk sponset reisen til Los Angeles, inklusive fire måneder for å kunne forberede seg. Men treningen var nok mangelfull; han stilte til start, men brøt løpet før han hadde løpt ti kilometer. Likevel ble han tildelt en medalje, en spesiell fortjenestemedalje fra Den internasjonale olympiske komité. Selv om denne ikke regnes inn i de offisielle medaljestatistikkene, blir Perry i Colombia regnet som den første colombianske deltakeren, og også første medaljevinneren.

## Se også
* Liste over flaggbærere for Colombia under OL

## Eksterne lenker
*
Walking with Cavemen

***Walking with Cavemen*** er et britisk dokumentar- og faktaprogram som ble produsert av BBC, og vist på samme kanal i 2003. *Walking with Cavemen* er laget av omtrent samme team som naturdokumentarene *[[Dinosaurene kommer tilbake]]*, *[[Villdyra kommer]]* og *[[Monstrenes tid &ndash; Livet før dinosaurene]]* og utgjør en del av *[[Walking with...]]*-serien, selv om serieskaper Tim Haines som har laget alle de andre programmene i rekken ikke var involvert.

*Walking with Cavemen* fokuserer på menneskenes evolusjon helt fra apemennesker som *[[australopithecus|australopithecus afarensis]]* til nåtidsmennesker (*[[homo sapiens]]*). Dokumentaren er framstilt som en helt vanlig naturdokumentar, med Robert Winston som drar tilbake i tid for å studere våre forfedre. Hver episode hopper et par millioner eller hundretusener år frem i tid for å se på utviklingen. Episodene følger ofte flere menneskeraser.
## Episoder
### Episode 1: «First Ancestors»
Episode 1 framstiller 3,2 millioner år siden i Etiopia, og fokuserer på *[[australopithecus|australopithecus afarensis]]*. Episoden forteller historien om den berømte *[[Lucy (Australopithecus)|Lucy]]* og hennes slektninger. På slutten av episoden dør Lucy, og hennes baby blir tatt vare på av Lucys eldre søster, og enda senere blir Lucys skjelett funnet.
### Episode 2: «Blood Brothers»
Episode 2 framstiller 2 millioner år siden i Øst-Afrika, og fokuserer på *paranthropus boisei*, *[[homo habilis]]* og *homo rudolfensis*. Det vises at *homo habilis* hadde mer utviklet hjerne enn *paranthropus boisei*, fordi *h. hablis* er alteter og *p. boisei* er planteeter. Episoden viser også *homo rudolfensis*, som ligner på *h. habilis*. På slutten av episoden vises det at *h. hablis* utvikler seg til *[[homo ergaster]]*.
### Episode 3: «Savage Family»
Episode 3 framstiller først 1,5 millioner år siden i Kenya, og fokuserer på *[[homo ergaster]]*. Det ble vist at *h. ergaster* begynte å knytte sosiale bånd, og at de etter hvert spredde seg til Asia, og utviklet seg til *[[homo erectus]]*, som ble framstilt 500 000 år siden i Kina. På slutten av episoden forklarer Robert Winston at disse menneskene utviklet større hjerne, og begynte å forestille seg ting som de kunne få bruk for, for eksempel ild.
### Episode 4: «The Survivers»
Episode 4 framstiller først  år siden i Europa, og fokuserer på *[[homo heidelbergensis]]*. *H. heidelbergensis* vises å leve i Storbritannia, og vises også å være intelligent, men ikke intelligent nok til å se ting som annet enn «her og nå». Etter dette vises det hvordan *[[neanderthalere]]* levde og jaktet for  år siden, fortsatt i Europa, men nå i istiden. Neandertalere viser seg også å være intelligente, men de mangler å se for seg ting slik som moderne mennesker. Til slutt ser vi moderne mennesker i Afrika, representert som *[[san]]*, før den menneskelige utvandringen.
## Se også
*Dinosaurene kommer tilbake
*Villdyra kommer
*Monstrenes tid &ndash; Livet før dinosaurene
*Portalen

## Eksterne lenker
* Walking with Cavemen hos BBC
* Walking with Cavemen hos Internet Movie Database
Cæciliaforeningen (København)

**Cæciliaforeningen** var en dansk musikkforening opprettet i 1851 av komponisten Henrik Rung. Foreningen dyrket et repertoar som strakte seg fra renessansens store vokalverk og til Rungs egen tid. *[[Cecilianisme]]n* var en romantisk reformbevegelse som i første halvdel av 1800-tallet virket for en kirkemusikk hvor inspirasjonen skulle søkes i renessansens vokalpolyfoni. I Danmark var den til særlig inspirasjon for Thomas Laub som vanket hjemme hos Rung.

Foreningens formenn:
*1851–1871 – Henrik Rung, stifter
*1871–1877 – Holger Simon Paulli
*1877–1912 – Frederik Rung, sønn av H. Rung
*1912–1934 – P.S. Rung-Keller, søstersønn av F. Rung

Foreningen ble oppløst i 1934 og i 1945 mottok musikkavdelingen på Det Kongelige Bibliotek foreningens omfattende arkiv med materiale til ca. 470 verk med partiturer og ca.  stemmer.

## Eksterne lenker
* Cæciliaforeningen i Nordisk familjebok
* Hos Det Kongelige Bibliotek
Henrik Rung

**Henrik Rung** (født 31. mars 1807, død 12. desember 1871) var en dansk komponist, sangpedagog og dirigent.

Rung ble født i København, men bodde i Næstved i oppveksten. I 1825 kom han tilbake til København hvor han blant annet fikk undervisning i musikkteori av C.E.F. Weyse. I 1828 ble han elev på kontrabass i Det Kongelige Kapel og i 1834 fikk han ansettelse som *kongelig kapelmusikus*. 

I 1837 mottok han et reiselegat til Italia, hvor han studerte italiensk vokalmusikk og skrev av en lang rekke ikke-utgitte verk fra den italienske renessaneemusikken. Da han kom tilbake til Danmark ble han i 1842 *syngemester* på Det Kongelige Teater og sanglærer.

I 1851 stiftet han kormusikkforeningen Cæciliaforeningen. 

Rung var en flittig komponist som skrev operaer, syngespill og flere hundre sanger og romanser. Mest kjent er nok *I Danmark er jeg født*, men han skrev også melodi til kjente salmer som *Alt står i Guds Faderhånd* og * Kirkeklokke, ej til hovedstæder*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Biografi i DBL
*  Sanger i Wikisource
Liste over statsledere i 1295

## Amerika

## Europa

## Eksterne lenker
* A.M.H.J. Stokvis (Leiden,1889):  «Manuel d'Histoire, de Généalogie et de Chronologie de tous les états du globe»
* http://my.raex.com/~obsidian/regindex.html
Walter Schwabl

**Walter Schwabl** (født 12. august 1949 i Schwarzach im Pongau) er en østerriksk tidligere skihopper. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1966&ndash;1976, med 15.-plass i 1975/76 som beste sammenlagtplassering. Beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 8.-plass i Innsbruck 4. januar 1976. Han ble nummer 9 i VM i skiflyging i Oberstdorf i 1973.

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

## Eksterne lenker
*
Shi Yunsheng

**Shi Yunsheng** (kinesisk: 石云生; født 1940 i Fushun i provinsen Liaoning i Kina) er en general i Folkets frigjøringshær i Folkerepublikken Kina. Han var øverstkommanderende for Frigjøringshærens marine fra 1996 til 2003.

Han var tidligere øverstkommanderende for Sørhavsflåtens luftstyrker og ble forfremmet til nestkommandør for hele marinens flyvåpen i 1990. To år etter ble han nestkommandør for hele marinen. I november 1996 ble han øverstkommanderende for marinen, og forfremmet til full admiral i 2000. Han ble avsatt etter en ubåtulykke i mai 2003.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kloster Unser Lieben Frauen

**Kloster Unser Lieben Frauen** er et klosteranlegg i gamlebyen i Magdeburg, i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt. Bygningene regnes blant de mest betydningsfulle romanske anlegg i Tyskland og ligger i umiddelbar nærhet til Magdeburger Dom og byens sentrum.

Det opprinnelige klosteret ble grunnlagt en gang mellom 1015 og 1018 og bygningene ble sannsynligvis oppført i tre. Klosteret blir idag brukt som byens kunstmuseum og til konserter. 

## Eksterne lenker
*
Creepshow

***Creepshow*** er en amerikansk skrekk-komedie og antologifilm fra 1982 regissert av George A. Romero. Antologien består av fem ulike kortfimer som blir fortalt med stor porsjon skrekk og humor. Den er skrevet og bearbeidet til manus av Stephen King. De ulike delene er bundet sammen av kortere animasjonsekvenser. Ted Danson, Leslie Nielsen og Hal Holbrook har sentrale roller i tre av sekvensene. Filmen har hentet mye av sin inspirasjon fra diverse amerikanske skrekk-tegneserier fra 1950-tallet publisert av EC Comics, slik som *[[Tales from the Crypt]], [[The Vault of Horror (tegneserie)|The Vault of Horror]]* og *[[The Haunt of Fear]]*.

*Creepshow* innbrakte $21 millioner på amerikanske kinoer og ble dermed en av de mest besøkte skrekkfilmene i 1982.

I 1987 kom en oppfølger: *[[Creepshow 2]]*. I 2006 kom en tredje film, men den fikk svært lite oppmerksomhet og ble hovedsakelig lansert rett på DVD.

## Handling
Den første filmen («Father's Day») handler om en rik gammel patriark på et stort gods som feirer farsdag og skal ha kake til enhver pris. Han driver de andre til vanvidd med sitt mas og ender opp med å bli drept i affekt. På farsdagen, Syv år etter, stiger hans råtnede lik opp fra den lokale gravplassen for å ta hevn over sine slektninger på godset.

Den andre («The Lonesome Death of Jordy Verrill») handler om den enfoldige bonden Jordy Virrell (Stephen King) som får en meteor i åkeren og rare ting begynner å skje. Han planlegger å selge meteoren slik at han kan nedbetale gjeld, men oppdager til sin forskrekkelse at stoff på meteoren begynner å gro på hans egen kropp.

Den tredje historien («Something to Tide You Over») handler om den rike Harry Wentworth (Leslie Nielsen) som beslutter å iscenesette et utspekulert drap på kona og hennes elsker. Hans utspekulerte drapsmetode involverer bruk av tidevannet. Han får senere et sjokkerende møte med sine avdøde offer som har til hensikt å gi ham samme behandling.

Den fjerde historien («The Crate») handler om en mystisk kasse som står under en trapp på et College og som inneholder levningene til en ukjent skapning som ble funnet under en ekspedisjon. Alle som forsøker å undersøke hva som er i kassen ender opp med å bli drept.

Den femte og siste historien («They're Creeping Up on You») handler om en usympatisk og eksentrisk millionær som har et eget laboratorium i sin forseglede luksusleilighet. Han er fanatisk opptatt av holde bakterier og insekter unna seg. En kveld opplever han å bli hjemsøkt av en horde kakerlakker.

## Om filmene
*Creepshow* innbrakte $21 millioner i USA og havnet på en 38.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1982. Produksjonskostnadene var på $8 millioner.

Den har fått 73 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den tre av fire stjerner.

Statens filmtilsyn bestemte 18. mai 1983 at filmen ble forbudt for visning på norske kinoer, men den ble utgitt på video av C.P. Entertainment sommeren 1983.

## Rollebesetning

## Referanser


## Eksterne lenker
*
John Broman

**John Broman** (født ca. 1958) er en amerikansk tidligere skihopper fra Duluth, Minnesota. Han deltok i verdenscupen og den tysk-østerrikske hoppuka i årene 1979-1983, og var den første amerikaner som vant et verdenscuprenn. Hans eneste verdenscupseier kom i storbakken i Thunder Bay 22. februar 1981. Sammenlagt i verdenscupen var 18.-plass i 1980/81 hans beste plassering. I Hoppuka fikk han ingen toppresultater, og hadde 61.-plass i 1980/81 som beste sammenlagtplassering.

I VM i Oslo i 1982 ble han nummer 16 i storbakken, 43 (av 59 deltakere) i normalbakken, og var på det amerikanske laget som ble nummer 6 i lagkonkurransen. Han ble nummer 37 (av 47 deltakere) i VM i skiflyging i Planica i 1979 og nummer 28 (av 38 deltakere) i Oberstdorf i 1981.

John Broman ble nasjonal mester i 1976.

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* New York Times: Big Leap Forward (2. mars 1981, besøkt 13. juni 2011)
* Eastern Ski Jumping & Nordic Combined Foundation, Inc.: United States National Ski Jumping Champions 1904-1980 (besøkt 13. juni 2011)

## Eksterne lenker
*
Hjemkomsten til Johanne

***Hjemkomsten til Johanne*** er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i mai 2011.

## Sporliste
# «Hjemkomsten til Johanne»
# «Vinger av fred»
# «Lindas restaurant»
# «Ingen er som deg Thaiti»
# «Eg hadde engang en båt»
# «Posten skal frem»
# «Sangen til bygda»
# «Jambalaya»
# «Skylden må vi dele begge to»
# «De nære ting»
# «Kun en gylden ring»
# «Siste mohikaner»

## Eksterne lenker
*
Reza Hoda Saber

**Reza Hoda Saber** (; født 1959, død 2011) var en iransk journalist og aktivist mot det muslimske regimet i Iran.

Saber var tidligere blitt arrestert to ganger for opposisjonsaktivitet mot det iranske regimet og han ble arrestert for tredje gang den 2. august 2009. Saber døde av et hjerteinfarkt mens han var innsatt i et iransk fengsel uten rettferdig rettergang og dom. Journalist-kollegaer sendte ut en erklæring etter Sabers dødsfall der de anklaget den islamske republikkens regjering for å forårsake dødsfallet, blant annet fordi de forsømmet Sabers medisinske behov og fordi han ikke fikk nok mat og vann.

## Referanser
Elbe–Havel-kanalen

**Elbe–Havel-kanalen** er en 55,50 km lang kanal i Tyskland, som fører skipstrafikk fra Magdeburg i delstaten Sachsen-Anhalt, mot øst til Brandenburg an der Havel i delstaten Brandenburg. Siden 2003 har den også vært forbundet med Mittellandkanal med den store akvadukten Wasserstraßenkreuz Magdeburg. Den er en del av den gjennomgående vannveien mellom Rhinen og Polen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bernard Moullier

**Bernard Moullier** (født 27. september 1957) er en fransk tidligere skihopper. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1978-1980, og ble nummer 25 sammenlagt i verdenscupen den første sesongen, 1979/80. Han var tre ganger blant de 10 beste i enkeltrenn i verdenscupen – best var 2.-plass i normalbakken i Thunder Bay 19. januar 1980. I Hoppuka fikk han ingen toppresultater, og hadde 67.-plass i 1979/80 som beste sammenlagtplassering. I OL i Lake Placid i 1980 ble han nummer 24 i normalbakken og nummer 37 i storbakken.

## Referanser


## Kilder
* Sports Reference: Bernard Moullier  (besøkt 13. juni 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

## Eksterne lenker
*
Liste over statsledere i 1294

## Amerika

## Europa

## Eksterne lenker
* A.M.H.J. Stokvis (Leiden,1889):  «Manuel d'Histoire, de Généalogie et de Chronologie de tous les états du globe»
* http://my.raex.com/~obsidian/regindex.html
ISO 3166-2:GF

**ISO 3166-2:GF** er Fransk Guyanas del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.

Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Fransk Guyana.

Fransk Guyana, som er en oversjøisk region/departement tilhørende Frankrike, er tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden . Fransk Guyana er også tildelt koden  under ISO 3166-2:FR, Frankrikes del av ISO 3166-2.

## Eksterne lenker
* Arrondissements of French Guiana, Statoids.com
ISO 3166-2:GG

**ISO 3166-2:GG** er Guernseys del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.

Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Guernsey.

Guernsey, som er en kronbesittelse tilhørende Storbritannia, har vært tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden  siden 2006. Området hadde tidligere koden  under ISO 3166-2:GB, Storbritannias del av ISO 3166-2.

## Endringer
Følgende endringer i Guernseys oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:

## Eksterne lenker
* Parishes of Guernsey, Statoids.com
ISO 3166-2:GH

**ISO 3166-2:GH** er Ghanas del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1. 

For Ghana er det definert koder for ti regioner.

Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er , ISO 3166-1 alfa-2-koden for Ghana. Andre del er to bokstaver.

## Nåværende koder

## Se også
* Ghanas regioner

## Eksterne lenker
* Regions of Ghana, Statoids.com
Hokus Pokus Kosteskaft

***Hokus Pokus Kosteskaft*** (engelsk originaltittel: ***Bedknobs and Broomsticks***) er en amerikansk animert spillefilm fra 1971. Filmen er regissert av Robert Stevenson, og flere av sangene i filmen ble skrevet av Sherman-brødrene. Den kom på kino 13. desember 1971.

## Handlingsreferat
Under den tyske Blitzkriegen mot Storbritannia evakueres de tre foreldreløse søsknene Charlie, Carrie og Paul Rawlins fra London til Pepperinge Eye. Der blir de plassert hos den motvillige frøken Eglantine Price, som godtar ordningen som en midlertidig løsning. Barna forsøker å rømme tilbake til London. Men etter å ha observert hvordan Miss Price forsøker å fly på et kosteskaft, ombestemmer de seg. Miss Price avslører at hun forsøker å lære seg heksekunster ved hjelp av brevkurs, for å bruke heksekunstene i den britiske krigsinnsatsen, og tilbyr barna transport på sopelime dersom de holder det hemmelig hva hun holder på med.

Senere mottar Eglantine Price et brev fra brevskolen om at den nedlegger virksomheten. Dermed kan hun ikke gjennomføre resten av kurset. Hun reiser sammen med barna på en magisk seng til London, for å finne professor Emelius Browne. Men Emelius Browne viser seg å være en karismatisk svindler som fikk ideen til kurset fra en gammel bok, og som blir sjokkert over å oppdage at magi faktisk fungerer i virkeligheten. Han gir boken til frøken Price, som oppdager at det siste kurset er borte fra boken. De får vite at formelen er gravert inn på «Astaroths stjerne», en medaljong som tilhørte en gammel trollmann som het Astaroth. En bokhandler forteller dem at en gruppe ville dyr tok med seg medaljongen til den avsidesliggende øya Naboombu. 

De reiser til Naboombu og lander i en lagune. En bjørn dukker opp og sier at ifølge en kongelig resolusjon har ingen mennesker lov å oppholde seg på øya. De blir ført til øyas hersker, kong Leonidas, som har Astaroths stjerne om halsen. Leonidas inviterer Emelius Browne til å dømme en fotballkamp. Den kaotiske kampen ender med at kong Leonidas erklærer at det var hans lag som vant. Men Emelius Browne bytter ut medaljongen, og gruppen slipper unna. Hjemme igjen fremsier Miss Price et trylleformular som vekker liv i livløse gjenstander. 

Så får frøken Price beskjed om at barna skal flyttes til et annet hjem. Hun innser at hun og barna har blitt glade i hverandre, og bestemmer seg for at barna må bli værende hos henne. En tropp tyske soldater invaderer landet fra sjøsiden; de beslaglegger huset til frøken Price og setter henne og barna i fengsel. Som fengsel bruker de det lokale museet, og frøken Price må forsøke å gjøre gjenstandene ved museet levende slik at de kan slåss mot den tyske invasjonen. 

## Rolleliste

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Wasserstraßenkreuz Magdeburg

**Wasserstrassenkreuz Magdeburg** (Magdeburg vannveiskryss) er en farbar akvedukt ved Magdeburg i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt. Broen ble åpnet i 2003 og forbinder Elbe-Havelkanalen med Mittellandkanalen, ved  å krysse Elbe. Kanalbroen er verdens lengste farbare akvedukt, med en lengde på 918 meter.

Tidligere lå Elbe-Havelkanelen og Mittellandkanalen på hver side av Elben ved Magdeburg og fartøyer som skulle forflytte seg mellom kanalene ble nødt til å gjøre en omvei på 12 kilometer og dessuten gå gjennom Niegrips sluse. Dette innebar at både trafikken fra den ene siden ble nødt til å gå oppstrøms på Elben som ikke sjelden gjør 4-5 knop, i tillegg til å skulle sluses.Fra tid til annen har også Elben hatt lav vannstand som har medført problemer, bl.a. med omlasting.

## Historie
Kanalingeniører begynte å planlegge en samordning av de to kanalene allerede i 1919 og en etappe i dette prosjektet (Rothense løfteverk) sto klart i 1938. Den andre verdenskrigens vansker og senere den kalde krigens manglende samarbeid gjorde at prosjektet ikke ble fullført.

Tysklands gjenforening i 1989 og behovet for effektiv transport med båt medførte at kanalbroen igjen ble et prioritert prosjekt. Arbeidet ble påbegynt i 1997, tok seks år og kostet 500 millioner euro. Kanalbroen knytter nå Berlins indre havn med havnene langs Rhinen. 

## Brofakta
Kanalbroen krysser Elben og er 918 meter lang, hvorav 690 meter over land og 228 meter over vann. Bredden er 34 meter og dybden i elven 4,25 meter. Spennet er 106 meter høyt og frigangen under boren er 90 meter x 6,25 meter. Broen ble påbegynt 1998 og stod klar 2003. 
Konstruksjonen krevde 24&nbsp;000 tonn stål og 68&nbsp;000 kubikkmeter betong.

## Sluser
I tillegg til kanalbroen ble det oppført en dobbelsluse for å flytte fartøyene fra de ene nivå på Mittellandkanalen og et annet på Elbe-Havelkanalen. I tillegg ble det byggen en enkeltsluse ved Rothensee, for å komme til og fra Magdeburgs havn på Elben. Denne enkeltslusen er parallell med Rothensees løfteverk og kan ta imot større fartøyer enn selve løfteverket.

## Turisme
Kanalbroen er åpen for trafikk og har både parkering, sykkel- og gangfelt og informative skilter om broens oppføring og historie. Selve broen ligger ved Hohenwarte ved Magdeburg.

## Referanser


## Litteratur
* Karl Jüngel, *Das Wasserstraßenkreuz bei Magdeburg*, udatert, cirka 2003.

## Eksterne lenker
* 
* dw-world.de News Article
* Snopes Photo Gallery
* [Google Maps view of bridge](http://maps.google.com/maps?f=q&hl=en&q=52.2309+11.702+(Magdeburg+water+bridge)&ll=52.230901,11.701984&spn=0.019503,0.046177&t=h&om=1)
Rune Markhus

**Rune Markhus** (født 1972) er en norsk illustratør. Han har blant annet arbeidet med reklame, plateomslag og bøker,  deriblant Nicolai Houms bildebok *Når alle sover* (2011). Han utformet også Qvistens animasjonsinnslag i spillefilmen  i *[[Fatso]]* (2008).

Motivene er gjerne humoristiske med enkle, ofte tegneserieinspirerte figurer. Tegningene er oftest utført med tusj eller blyant i sikker, presis og elegant strek og effektfullt forklart og dekorert med grafiske fargeflater.

På prisutdelingen Årets vakreste bøker i 2012 mottok Rune Markhus gull i kategorien Fakta og oppslag/Barne- og ungdomslitteratur, for boka *Dataspill* av Maren Agdestein og Bår Stenvik.

## Illustrasjoner i andres bøker
* 2011: Nicolai Houm: *Når alle sover*
* 2011: Maren Agdestein og Bår Stenvik: *Dataspill*
* 2012: Siv Wyller: *Hockeysveis fører til dårlige rim*
* 2013: Charlotte Bråten: *Frøet*
;Plateillustrasjoner
* deLillos: *Lykkelig fyr/Tapetser meg i gangen før du går* (2012)
* deLillos: *[[Vi er på vei, vi kanke snu]]* (2012)

## Eksterne lenker

* Nettpresentasjon
* Årets vakreste bøker 2012 (Aftenposten.no 29.03.12)
Sigmund Tjelle

**Sigmund Tjelle** (født 1955) er en norsk journalist og redaktør fra Tjelle i Romsdal.
Han er redaktør i avisa Fylket i Molde 1996-99. Redaktør og daglig leder i avisa Driva på Sunndalsøra fra 1. mars 2010.
Encyclopedia of Life

***Encyclopedia of Life*** (***EOL***) er en gratis og åpen encyklopedi ment å dokumentere alle 1,9 millioner kjente levende biologiske arter. Nettsiden er et samarbeidsprosjekt sammensatt av en rekke eksisterende databaser, og fra eksperter og andre interesserte i hele verden. Målet er å bygge opp en «uendelig utvidbar» side for hver art, som skal inkludere video, lyd, bilder og grafikk, i tillegg til tekst. I tillegg skal encyklopedien inkludere Biodiversity Heritage Library, som vil bestå av digitaliserte kopier av alle verdens dominerende naturhistoriske biblioteker. Prosjektet er støttet med 50 millioner Amerikanske dollar, ledet av MacArthur Foundation og Sloan Foundation.

EOL åpnet den 26. februar 2008 med 30&nbsp;000 oppføringer. Nettsiden ble svært populær og ble overkjørt med 11 millioner treff.

Prosjektetes styringsgruppe har representanter fra Biodiversity Heritage Library consortium, Field Museum, Harvard University, MacArthur Foundation, Marine Biological Laboratory, Missouri Botanical Garden, Sloan Foundation, og Smithsonian Institution.

## Formål
Informasjon om en mange biologiske arter finnes allerede i en rekke ulike kildeverkt, og spesielt informasjon innen megafauna. En samling av tilgjengelig data på alle 1,9 million kjente arter er forventet å ta rundt 10 år. Per oktober 2009 hadde EOL  sider, hvorav nær  har tekst eller bilder fra etablerte kunnskapskilder. Sentralt i prosjektet er kartleggeing og indeksføring av informasjon samlet i andre verker, inkludert ITIS, Catalogue of Life, Fishbase og samlingen fra prosjektet *Assembling Tree of Life* av NSF, AmphibiaWeb, Mushroom explorer, micro*scope, og så videre. Fokus i første fase vil være eksisterende arter, men siden vil også utdødde arter bli inkludert. Ettersom oppdagelsen av nye arter er forventet å fortsette (nåværende frekvens er ca 20&nbsp;000 per år), vil EOL vokse kontinuerlig. Gjennom systematisk biologi og molekylærbiologi kan nye veier mot idetifisering finne sted, og frekvensen i oppdagelsen av nye arter vil kunne stige. Spesielt er dette ventet innen mikrobiologi, og da bakterier, arkebakterier og virus. 

EOL ønsker å være et verktøy for studenter, forskere og publikum for øvrig, og målet er at sidene skal bli flerspråklige. 

## Ressurser og partnere
EOL har inngått avtaler med en rekke kilder for informasjon, inkludert Wikipedia, Flickr og (fra september 2012) også den norske Artsdatabanken.

## Se også
*Wikispecies

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* The Encyclopedia of Life - Introductory video from May 2007
CONCACAF Gold Cup for menn 2011

**CONCACAF Gold Cup for menn 2011** var den ellevte utgaven av det nord-, mellomamerikanske og karibiske fotballmesterskapet CONCACAF Gold Cup for menn. Mesterskapet blei avholdt fra 5. til 25. juni i USA. Den regjerende mesteren  vant turneringa etter å ha slått  4–2 i finalen, som blei spilt på Rose Bowl i Pasadena i California. De kvalifiserte seg dermed også til FIFAs konføderasjonscup 2013. Turneringas toppskårer blei Mexicos Javier Hernández med sju mål.

## Deltakernasjoner

## Arenaer
Alle kampene på hver kampdag spilles på samme arena, og hver arena brukes bare én dag. Arenaene er de samme som under mesterskapet i 2009.

## Gruppespill
De to beste fra hver gruppe, pluss de to beste treerne, går videre til kvartfinalene.

### Gruppe A

### Gruppe B

### Gruppe C

### Rangering av treerne
De to beste av laga som havner på tredjeplass i sin gruppe, går videre til kvartfinale.

## Sluttspill
Finalen mellom Mexico og USA spilles lørdag 25. juni kl. 18.00 lokal tid (UTC–7).

*Honduras vant 2–4 på straffespark.*
*Panama vant 5–3 på straffespark.*

## Eksterne lenker
*
Janne Väätäinen

**Janne Henrik Väätäinen** (født 6. mars 1975 i Kuopio) er en finsk tidligere skihopper som representerte Puijon Hiihtoseura.

## Karriere som skihopper

Han var på det finske laget som ble verdensmestere i lagkonkurransen i junior-VM i Vuokatti i 1992, og var også på det finske laget som tok sølvmedaljer i lagkonkurransen i junior-VM i Reit im Winkl i 1991. Han debuterte i verdenscupen med 44.-plass (av 60 deltakere) i Lahtis 29. februar 1992. Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen var 18.-plass i 1993/94. Samme sesong ble han nummer 9 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 3.-plass i Kuopio 28. februar 1996.

Väätäinen ble nummer 30 i normalbakken i OL på Lillehammer i 1994, og var på det finske laget som ble nummer 5 i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Planica samme år ble han nummer 14. Hans siste verdenscuprenn var i Kuopio i desember 2000.

### Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Karriere som trener

Han ble trener for det finske B-landslaget i 2002. I 2004 ble han trener for A-landslaget, og overtok som hovedtrener etter Tommi Nikunen i 2008. Han sluttet i 2010, og ble trener i Japan.

## Referanser


## Kilder
*  (besøkt 13. juni 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* YLE: Janne Väätäinen: Japani kiinnostaa (finsk, 21. mars 2010, oppdatert 22. mars 2010, besøkt 13. juni 2011)
* Skijumping-news.com: Janne Väätäinen stays in Japan (16. april 2011, besøkt 13. juni 2011)
## Eksterne lenker
*
Belo Monte vannkraftverk

**Belo Monte vannkraftverk** er et planlagt kompleks av demninger, kanaler og tilhørende kraftverk i elva Xingu i delstaten Pará, plassert i det nordlige Brasil. Planlagt installert kapasitet blir 4&nbsp;571 – 11&nbsp;233 MW, og dermed blir dette det nest største vannkraftverket i Brasil ved eventuell ferdigstillelse. Det er betydelig hjemlig og internasjonal motstand mot prosjektet, begrunnet i effektene for omkringboende urfolk og vassdragets økologi. Etter tidlige forstudier utført av Eletrobras i 1975 ble prosjektet skrinlagt til 1990-tallet, hvor nye design ble utredet med konsekvensanalyse i 2002 og 2008, og byggesøknad med kontraktsinngåelse 26. august 2010. Endelig byggeløyve ble innvilget 1. juni 2011.

Det planlegges tre demninger med kraftverk i Xingu-elven på dette stedet, hvor Belo Monte og Bela Vista skal demme opp et reservoar, og Pimental et annet:
*Don Canais-reservoaret – areal 108&nbsp;km², volum 1.889.000.000 m³
****Belo Monte** – høyde 90 m, damlengde 3&nbsp;545 m, effekt 11.000 MW
*****Bela Vista** – høyde 33 m, damlengde 351 m
*Calha do Xingu-reservoaret – areal 333&nbsp;km², volum 2.069.000.000 m³
****Pimental** – høyde 36 m, damlengde 6&nbsp;248 m, effekt 233 MW

Turbinene skal leveres av Andritz AG og Alstom. Konsortiet som bygger anlegget eies 49,98% av Eletrobras, og 50,02% av en rekke andre investorer.

Det er anslått at kapasitetsutnyttelsen vil være bare ca 39% (dvs 4&nbsp;571 MW) i snitt gjennom året, på grunn av spesielt lav utnyttelse i juli-oktober (11%).

Denne delen av Xingu-vassdraget kalles «Volta Grande» (Den store svingen), og tilhører urbefolkningen. Om lag 20&nbsp;000 mennesker vil måtte flytte, beboere i kommunene Altamira og Vitória do Xingu. Det antas at utbygging vil redusere vannføringen, fiskebestanden, og vegetasjonen nedenfor anlegget. Blant aktivistene som har protestert mot byggingen er blant andre artisten Sting og filmskaperen James Cameron.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* AHE Belo Monte hos *Eletrobras*
* Belo Monte campaign hos *[[International Rivers]]*
* Belo Monte Dam hos *Amazon Watch*
* Movimento Xingu Vivo para Sempre page (portugisisk)
* Summary and History of the Belo Monte Dam hos *Rainforest Foundation*
* Protestbrev fra 140 miljøorganisasjoner til Brasils president, 10. mars 2010.
* Tug-of-War over Belo Monte Dam - Latin Business Chronicle, 28. februar 2011.
Bislett-medaljen

**Bislett-medaljen** er en utmerkelse som gis til utøvere som har utmerket seg spesielt på Bislett stadion, hovedsakelig i forbindelse med Bislett Games. Medaljen tildeles av Bislett Alliansen. Bislett Alliansen er et samarbeid mellom de tre Oslo-klubbene IL i BUL, IK Tjalve og SK Vidar som blant annet står for arrangementet av Bislett Games.

Medaljen kan også mottas av andre som har bidratt til fremme av Bislett Games, og i 1985 og 2006 ble medaljen tildelt ledere og funksjonærer som har hatt stor betydning for arrangementet. I 1990 ble medaljen tildelt ni utøvere med historiske resultater fra tidligere stevner på Bislett stadion. I 2005 ble for første gang presidenten i IAAF, ved Lamine Diack, tildelt medaljen.

## Utøvere tildelt medaljen

### Galleri

Fil:Willie Banks Jr. in Seoul 1988.jpg|Fikk prisen i 1983: Willie Banks
Fil:Carlos Lopes.jpg|Fikk prisen i 1983: Carlos Lopes
Fil:1994 Per Erling Olsen.JPG|Fikk prisen i 1983: Per Erling Olsen
Fil:ThomasWessinghage.jpg|Fikk prisen i 1983: Thomas Wessinghage
Fil:Said Aouita.jpg|Fikk prisen i 1985: Said Aouita
Fil:SteveCram.jpg|Fikk prisen i 1985: Steve Cram
Fil:Dave Moorcroft.jpg|Fikk prisen i 1985: David Moorcroft
Fil:Fatima Whitbread 2.jpg|Fikk prisen i 1986: Fatima Whitbread
Fil:Patrik Sjöberg Göteborg Book Fair 2011.jpg|Fikk prisen i 1988: Patrik Sjöberg
Fil:CarlLewis.jpg|Fikk prisen i 1989: Carl Lewis
Fil:Jan Zelenzny.JPG|Fikk prisen i 1990: Jan Železný
Fil:Asv-koeln-1997-merlene-ottey.jpg|Fikk prisen i 1991: Merlene Ottey
Fil:Linford Christie 2009.png|Fikk prisen i 1993: Linford Christie
Fil:Heike_Drechsler.jpg|Fikk prisen i 1994: Heike Drechsler
Fil:2012-06-07 Bislett Games Steinar Hoen01.jpg|Fikk prisen i 1995: Steinar Hoen
Fil:Vebjorn_Rodal_Klabu2010.jpg|Fikk prisen i 1996: Vebjørn Rodal
Fil:Haile amsterdam2005.2.jpg|Fikk prisen i 1997: Haile Gebrselassie
Fil:Javier Sotomayor 2009.jpg|Fikk prisen i 1999: Javier Sotomayor
Fil:Hicham El Guerrouj cropped.jpg|Fikk prisen i 2000: Hicham El Guerrouj
Fil:Marion Jones (cropped close).jpg|Fikk prisen i 2001: Marion Jones
Fil:Elvan_Abeylegesse_2010_European_Team_Championships.jpg|Fikk prisen i 2004: Elvan Abeylegesse
Fil:Devers2.jpg|Fikk prisen i 2004: Gail Devers
Fil:Meseret_Defar_Valencia_2008.jpg|Fikk prisen i 2007: Meseret Defar
Fil:Andreas Thorkildsen 2008 cropped.jpg|Fikk prisen i 2007: Andreas Thorkildsen
Fil:Osaka07 D1A Tirunesh Dibaba Victory.jpg|Fikk prisen i 2008: Tirunesh Dibaba
Fil:Powell 2010-06-04 Bislett Games 06.jpg|Fikk prisen i 2009: Asafa Powell 
Fil:2011-06-09 Bislett-medaljen.jpg|Fikk prisen i 2011: Tero Pitkämäki, Finland - her med medaljen om halsen 
Fil:Usain Bolt, Bislet Games 2011.JPG|Fikk prisen i 2012: Usain Bolt 
Fil:Kenenisa Bekele Golden League Paris 2006.jpg|Fikk prisen i 2012: Kenenisa Bekele
Fil:Osaka07 D9A Blanka Vlasic post-VC.jpg|Fikk prisen i 2014: Blanka Vlašić
Fil:2018-06-07 - Warholm Bislettmedaljen BG.jpg|Fikk prisen i 2018: Karsten Warholm - får den her fra ordfører Marianne Borgen


## Andre mottakere av medaljen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Banerekorder og Bislett-medaljen
Karibiske språk

**Karibiske språk** er en språkfamilie som snakkes hovedsakelig i det nordlige Sør-Amerika. Den utgjøres av 20 til 30 nålevende språk, med til sammen rundt 50&nbsp;000 talere. De største karibiske språka er macushi, pemón og karibisk.

## Eksterne lenker
* Karibiske språk hos Ethnologue
Knut Lundmark

**Knut Emil Lundmark** (1889–1958) var en svensk astronom utdannet ved Uppsala universitet, men senere jobbet han hovedsakelig som professor i astronomi ved Lunds universitet. Lundmark regnes som en av pionerene innenfor galakseastronomi og var en av de første som viste at en spiralgalakse var selvstendige stjernesystem som lå utenfor vår egen Melkevei.

## Referanser
Aldri hatt så moro

«**Aldri hatt så moro**» er en revyvise skrevet av Arne Svendsen. Den ble tatt med i *Den røde store viseboka* i 1955 av redaksjonen, som besto av Thorbjørn Egner, Alf Prøysen, Kåre Siem og Yukon Gjelseth. 

I boka oppgis det ikke om Svendsen også er komponist.  Dette er en humoristisk tekst, brukt på revyscenen, hvor første versestrofe lyder: «Jeg vant en tusenlapp i lotteriet Død og plage. For guttana på tørje blei det en fest og glade dage, te' Grang soupé jeg inviterte hele rampelaget, å jøss bevare dere væl, nå ska de høre sjæl». Hvert vers beskriver hva som skjer med denne muntre gjengen etter at de vant i lotteriet, og versene avsluttes med «...jeg har aldri hatt så moro i mitt søndige liv...».

## Kilder
**Den røde store viseboka*, revidert utgave 2003
Calle 100 (Bogotá)

**Calle 100**, også kjent som **Avenida de España**, er en gjennomfartsvei nord i Bogotá. Den går fra øst til vest, og fungerer som grense mellom de administrative distriktene Usaquén og Chapinero, og mellom Suba og Barrios Unidos. Calle 100 starter ved Carrera Séptima i øst og ender som Avenida Carrera 68 i vest.
Avenida El Dorado

**Avenida El Dorado**, eller **Calle 26**, **Avenida Calle 26** eller **Avenida Jorge Eliecer Gaitán**, er en viktig gjennomfartsvei i Bogotá, Colombia. 

Byggingen begynte i 1952 for å koble sentrum av Bogotá, i øst, med El Dorado internasjonale lufthavn i vest. Sammen med Autopista Norte utgjør den en av de mest moderne gatene i Bogotá. Kontorbygningene til flere av de største offentlige og private institusjonene i Colombia samt flere store kjøpesentre ligger langs veien. Veiene er atskilt med beplantede grønne områder og hager, utsmykket med store skulpturer, som også inneholder en del av Bogotas sykkelstier. I sin vestlige sektor er det den bredeste avenyen i Bogotá. 

Bogotás metro har en linje langs veien, den åpnet i 2012 og har flyplassen som endestasjon.
Teleférico a Monserrate

**Teleférico a Monserrate** er en gondolbane for turister i Colombias hovedstad Bogotá som forbinder sentrum av byen med fjellet Monserrate. Den blei bygd mellom 1953 og 1955 for å forbedre transporttilbudet til det økende antallet besøkende til basilikaen Santuario de Monserrate. Banen er 820 meter lang, og går fra Calle 26 opp til stasjonen på Monserrate, som befinner seg på 3&nbsp;152 meters høyde over havet. Turen tar fire minutter.
El Dorado internasjonale lufthavn

**El Dorado internasjonale lufthavn** (IATA: **BOG**, ICAO: **SKBO**) er en internasjonal flyplass i Bogotá i Colombia. Den er landets største og viktigste flyplass, og er den største i Latin-Amerika på godstrafikk, og den tredje største på passasjertrafikk. El Dorado ble åpnet i 1959 og dekker et areal på 690 hektar.

El Dorado befinner seg mellom de administrative distriktene Fontibón og Engativá. Avenida El Dorado forbinder den med sentrum av byen.

Lufthavna er oppkalt etter den mytiske byen El Dorado, som skal ha befunnet seg nær Bogotá og som de spanske erobrerne lette forgjeves etter.

## Eksterne lenker
* 
* 
* Offisielle rutetider hos Aerocivil
Alevitter

**Alevitter** eller **Alawitter** kan vise til to ulike religiøse grupper avledet av sjia-islam:
* Alevi, minoritetsreligion i Tyrkia 
* Alawi, religiøs minoritet, hovedsakelig i Syria og Libanon
Mohamed Abdullahi Mohamed

**Mohamed Abdullahi Mohamed** (somalisk: *Maxamed Cabdulaahi Maxamed Farmaajo*, ), født 1962 i Mogadishu, Somalia) er en somalisk diplomat og politiker som var landets president fra 2017 til 2022. 

Mohamed har både somalisk og amerikansk statsborgerskap. Mohamed ble hovedsakelig utdannet i USA. Mellom 1989 og 1993 fullførte han en bachelorgrad i historie fra State University of New York i Buffalo i New York. I 2009 fullførte han mastergraden i statsvitenskap. Mohamed var aktiv innenfor forskjellige menneskerettighetsorganisasjoner.

Mohamed arbeidet i det somaliske utenriksdepartementet før sammenbruddet til den føderale regjeringen i 1991 og den påfølgende borgerkrigen. Mellom 1985 og 1988 fungerte han som førstesekretær ved den somaliske ambassaden i Washington D.C. 

Den 14. oktober 2010 ble Mohamed utnevnt til ny statsminister i Somalia. Han erstattet Omar Abdirashid Ali Sharmarke, som hadde gått av som statsminister en måned tidligere etter en langvarig krangel med den sittende presidenten, Sharif Sheikh Ahmed. Han holdt denne stillingen til 19. juni 2011. Etterd et returnerte han til USA, der han arbeidet som tjenestemann i Buffalo, New York.

Den 8. februar 2017 ble han Somalias 9. president.

Han er gift med Zeinab Moallim, som han har to sønner og to døtre sammen med.

## Referanser
Hentges

**Hentges** kan være:

* Pierre Hentges (1890-1975), luxembourgsk olympisk turner
* François Hentges (1885-1968), luxembourgsk olympisk turner