open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tysk mesterskap i skiskyting 2017

**Tysk mesterskap i skiskyting 2017** (Deutschen Meisterschaften im Biathlon 2017) ble arrangert på Hohenzollern Skistadion i Bayerisch Eisenstein fra 8. til 10. september og på Chiemgau Arena i Ruhpolding fra 15. til 17. september 2017. Det tyske mesterskapet i skiskyting har siden 2002 vært arrangert på rulleski på sensommeren, av hensyn til terminlisten i skiskyting.

## Resultater
### Kvinner
#### Sprint (7,5 km)

#### Jaktstart (10 km)

#### Langrenn (6 km)

#### Stafett (3 × 6 km)

#### Fellesstart (12,5 km)

### Menn
#### Sprint (10 km)

#### Jaktstart (12,5 km)

#### Langrenn (10,5 km)

#### Stafett (3 × 7,5 km)

#### Fellesstart (15,5 km)
     

## Kilder
*  Resultater sprint menn
*  Resultater sprint kvinner
*  Resultater jaktstart menn
*  Resultater jaktstart menn
*  Resultater stafett menn 
*  Resultater stafett kvinner 
*  Resultater fellesstart menn 
*  Resultater fellesstart kvinner
Rackety Rax

***Rackety Rax*** er en amerikansk gangster- og footballkomedie fra 1932 regissert av Alfred Werker. Det litterære forelegget var Joel Sayres novelle med samme navn, som ble publisert i magasinet *American Mercury* i januar 1932. I rollene ses blant andre Victor McLaglen, Greta Nissen og Nell O'Day.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 18. august til slutten av september 1932.

## Fakta om filmen
Flere av footballspillerne som medvirket i filmen var velkjente spillere på den tiden da filmen ble utgitt.

## Rolleliste
(Kun krediterte skuespillere)

*Victor McLaglen - Frank «Knuckles» McGloin
*Greta Nissen - Voine
*Nell O'Day - Doris
*Arthur Pierson - Speed Bennett
*Alan Dinehart - Sakfører Sultsfeldt (kreditert som Allan Dinehart)
*Allen Jenkins - Mike Dumphy

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gåseblomslekta

* hvit gåseblom (*A.&nbsp;arvensis*)
* *[[Anthemis chia]]*
* tappgåseblom (*A.&nbsp;cotula*)
* *[[Anthemis maritima]]*
* *[[Anthemis rigida]]*
* vranggåseblom (*A.&nbsp;ruthenica*)
* *[[Anthemis tomentosa]]*

**Gåseblomslekta** (*Anthemis*) er ei slekt i kurvplantefamilien.

Artene er ett- eller flerårige urter eller halvbusker. Stengelen er opprett og håret, av og til forgrenet. Plantene har ofte en sterk duft. Bladene sitter spredt og er enkelt- til tredobbelt fjærflikete. Kurvene er ganske store og sitter enkeltvis og endestilt på lange stilker. Randkronene er hunnlige og hvite eller gule, og skivekronene er tvekjønnede og gule. Kurvbunnen er flat, eller i blant kjegleformet når fruktene modnes, med agner mellom enkeltblomstene. Frukten har ikke fnokk.

Gul gåseblom og mange andre arter er nå skilt ut i gulgåseblomslekta (*Cota*) eller *[[Archanthemis]]*. Gåseblomslekta i snever betydning omfatter mellom 115 og 150 arter. De er naturlig utbredt i Europa, Nord- og Øst-Afrika og Asia østover til Sentral-Asia og Pakistan. Flere arter har spredt seg som ugras til ulike deler av verden. I Norge er hvit gåseblom (*A.&nbsp;arvensis*) vanlig på Østlandet, og den finnes mer spredt nordover til Finnmark. Tappgåseblom (*A.&nbsp;cotula*) og vranggåseblom (*A.&nbsp;ruthenica*) er sjeldne ugras.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Crepe de chine

**Crêpe de Chine, Crêpe, Crape** eller **Krepp**, er et silke-, ull- eller polyester-stoff med tydelige kreppede linjer. Det produseres som en toskaft hvor varpen er fintvunnede tråder mens i veften er det hardtvunnede garntråder. Dette bidrar til å gi stoffet sitt karakteristiske rynkede utseende. Stoffet har historisk sett vært brukt til sørgeklær, da særlig i det nittende århundret. Stoffnavnet kommer fra det franske uttrykk for «Krepp fra Kina».

## Referanser
Refineria di Korsou

**Refineria di Korsou N.V.** er et statseid selskap som eier oljeraffineriet og tilknyttet infrastruktur på Curaçao i Karibia. Det har hovedkontor i Willemstad. 

Selskapet ble opprettet etter at Shell i 1985 overlot raffineriet til myndighetene på Curaçao, sammen med terminalanleggene i Bullenbaai og Caracasbaai. Curaçaos øyråd ble eneeier av selskapet. Oljeraffineriet ble samme år utleid til Petróleos de Venezuela (PDVSA). PDVSA drev raffineriet gjennom datterselskapet Refineria Isla Curaçao B.V. Leiekontrakten utløp i 2019.

I 2016 inngikk regjeringen på Curaçao en intensjonsavtale med det statskontrollerte kinesiske selskapet Guangdong Zhenrong Energy (GZE) om å overta driften og modernisere raffineriet.  Etter at det kom fram at det kinesiske selskapet manglet tekniske forutsetninger, finansiell styrke og støtte fra den kinesiske regjeringen til å engasjere seg i prosjektet kansellerte Curaçaos regjering avtalen 30. desember 2017.

## Referanser
The Unwritten Law

***The Unwritten Law*** er en amerikansk mysteriefilm fra 1932 i regi av Christy Cabanne. I rollene ses blant andre Greta Nissen, Richard «Skeets» Gallagher og Mary Brian.

## Fakta om filmen
Arbeidstittelen til denne filmen var *The Betrayal*.

## Rolleliste
*Greta Nissen - Fifi La Rue
*Richard «Skeets» Gallagher - Pete Brown (kreditert som Skeets Gallagher)
*Mary Brian - Ruth Evans
*Louise Fazenda - Lulu Potts
*Lew Cody - Roger Morgan
*Hedda Hopper - Jean Evans
*Purnell Pratt - Stephen McBain
*Theodore Von Eltz - Val Lewis
*Mischa Auer - Abu Zeyd
*Arthur Rankin - Frank Woods
*Wilfred Lucas - Kaptein Kane
*Ernie Adams - Ed Riley
*Harold Foshay - Steward
*Betty Tyree - Script girl

## Referanser og fotnoter


## Eksterne lenker
*
Sequencer

**Sequencer** (engelsk *sequencer*, grunnbetydning «sekvensstyrer») er et verktøy I form av et dataprogram eller digital enhet for redigering innen elektronisk musikk. Det kontrollerer musikalsk informasjon for elektroniske musikkinstrumenter, for eksempel en synthesizer eller sampler. Opprinnelig var en sequencer en dedikert fysisk enhet, men i dag finnes sequenceren også i form av dataprogrammer som kan gi brukeren muligheten til å spille inn, spille av og redigere toneinformasjon, ofte i henhold til MIDI-standarden. En sequencer i sin opprinnelige form lagrer og registrerer kun informasjon om for eksempel timing, tonehøyde, lengde og styrke på noter. I dag kan imidlertid de fleste sequencere også lagre og spille inn lyd i form av samplere. Noen elektroniske instrumenter har sine egne innebygde sequencere.

## Utvikling av sequencerer
Utviklingen av MIDI (*Musical Instrument Digital Interface*) på 1980-tallet ga programmererer anledning til å laga programvare som lett kunne spille inn og spile av igjen sekvenser av notar som var framførte av musikere eller av programmert musikk. Etter hvert som teknologien utviklet seg videre fikk sequencerer flere funksjoner, som å kunne utføre flersporsinnspilling. Sequencerer som blir brukte til lydopptak blir kalt for digitale lydarbeidsstasjoner (*digital audio workstation*, DAW).

Mange moderne sequencerer kan brukest til å styra virtuelle instrument som blir implementerte som programvare-pluginer. Dette gjør at musikere kan erstatte dyre og uhåndterlige synthesizerer med hver sine programvaretyper.

I dag blir ordet *sequencer* ofte brukt til å henvise til programvare. Men det finnes fremdeles egne sequencer-maskiner. Musikkarbeidsstasjoner (*music workstation*) har sine egne innebygde MIDI-sequencerer. Trommemaskiner og noen eldre synthesizarer har sin egen innebygde trinn-sequencer. Etterspørselen etter egne maskiner for MIDI-sequencer har gått markant tilbake på grunn av det større funksjonssettet til de tilsvarende programvareversjonene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Circus Queen Murder

***The Circus Queen Murder*** er en amerikansk mysteriefilm fra 1933 regissert av Roy William Neill. Manuset ble skrevet av Jo Swerling. Det bygde på Anthony Abbots serie *About the Murder of the Circus Queen, a Thatcher Colt Detective Mystery*, som ble utgitt i magasinet *Liberty*. Serien ble utgitt som roman i 1932. Anthony Abbot var et pseudonym for Fulton Oursler. I rollene ses blant andre Adolphe Menjou, Donald Cook og Greta Nissen.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 6. til 24. februar 1933.

## Handling
Politi-kommissær i New York, Thatcher Colt, bestemmer seg for å ta en ferie etter seks år med kriminalitetsbekjempelse, ledsaget av hans attraktive sekretær, Miss Kelly. På toget underveis til destinasjonen ser de et sirkus "The Greater John T. Rainey Shows" på vei til samme sted. Tre ansatte ved sirkuset er i ett forhold med hverandre: Josie La Tour, hennes ektemann Flandrin (som Josie har til hensikt å skille seg fra) og hennes kjæreste The Great Sebastian, som alle tre er trapesutøvere.

Jim Dugan, sirkusets presseagent, kjenner igjen sin gamle venn Colt i det sirkuset paraderer gjennom byen. Sirkus-eieren Rainey forteller at noen er ute etter å ødelegge showet hans. De viktigste utøverne har mottatt et anonymt notat som ber dem om å ikke opptre dagen etter - fredag ​​den 13. ellers vil de dø. Colt mistenker imidlertid at det hele er et reklamestunt fra Dugan. Rainey informerer også Colt om at La Tour, stjerne-attraksjonen, eier halve sirkuset. Når de går for å finne Flandrin, men finner en lapp som sier at han er "den første til å gå" samt et kule-hull og blod. Imidlertid finner de ingen kropp, noe som vekker Colts mistanker. Dagen etter rapporterer Kelly at blodet ikke er menneskelig.

## Fakta om filmen
*The Circus Queen Murder* var den andre og siste filmen i en opprinnelig planlagt trilogi med «Thatcher Colt»-mysterier produsert av Columbia Pictures. Den første var *The Night Club Lady* (1932).

Filmen innlemmet opptak fra Frank Capras film *Rain or Shine* for Columbia Pictures i 1930. Paradescenen, hvor *Greater John T. Rainey Circus* (som også var navnet på sirkuset i Capras film) kommer inn i byen, ble hentet fra denne filmen. Det samme gjelder noen opptak av sirkuset mens det reiser gjennom en regnstorm. Noen opptak av åpningsparaden i sirkusteltet var også hentet fra *Rain or Shine*, deriblant avstandsopptak av skuespillerinnen Joan Peers, som spilte ryttersken Mary Rainey i Capras film. Den afrikansk-amerikanske skuespilleren Clarence Muse, som spilte Nero i *Rain or Shine*, kan flyktig ses som én av sirkusarbeiderne som banker ned én av de store teltpålene.

## Rolleliste
(Kun krediterte)

*Adolphe Menjou- Thatcher Colt
*Donald Cook - [The Great] Sebastian
*Greta Nissen - [Josie] La Tour
*Ruthelma Stevens - [Miss] Kelly
*Dwight Frye - Flandrin
*Harry Holman - Dugan
*George Rosener - Rainey

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Saadeddine Othmani

**Saadeddine Othmani** (født 1956) er en marokkansk politiker som var Marokkos statsminister fra 5. april 2017 til 7. oktober 2021, da han ble erstattet av Aziz Akhannouch. Othmani er utdannet medisiner og psykiater, og var i årene 2012–2013 landets utenriksminister. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Aegus (s.str.) nishikawai

***Aegus (s.str.) nishikawai*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor ( millimeter), avlang, noe flat, svart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og store, sigdformede kjever som har en svært bred, firkantet tann ved roetn og en ganske liten tann i den ytre delen. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Hannens hode er halvmatt, spredt og fint punktert, grovere på sidene. Pannen er bredt og grunt, U-formet innbuktet foran, med et kort, butt framspring midt i innbuktningen. Hodet er tydelig utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, bredere enn langt, nokså tett og grovt punktert. Dekkvingene er jevnbrede med fine, skarpe punktstriper, blanke, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså blank.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt på De små Sundaøyene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Aegini]]* - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
********* ***Aegus (s.str.) nishikawai*** Nagai, 1994

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Nettside om arten
*
Armenias offentlige TV-selskap

**Armenias offentlige tv-selskap** (armensk: Հայաստանի հանրային հեռուստաընկերություն, *Hayastani Hanrayin herrustaynkerut’yun*; ARMTV eller AMPTV) er Armenias offentlige tv-selskap og driver tv-kanalen **Armenia 1** som begynte sine sendinger i 1956. Selskapets engelske navn er *Public Television of Armenia*. 

## Bakgrunn
### Historie
Fjernsynet, som da het *Nasjonal TV*, hadde sin første sending 29. november 1956. I begynnelsen sendte kanalen fire dager i uken, rundt to timer hver dag. Det første barneprogrammet ble sendt allerede 17. februar 1957, mens nyhetsprogrammet *Sjabatva Norutiunner* (Ukentlige nyheter) startet 6. august samme år. Programmet startet med jevnlige sendinger i februar 1958 og skiftet navn til *Norutiunner* (Nyheter).

Frem til 1970-årene sendte tv-kanalen bare i Jerevan-området, men utover i 1970-årene ble utsendingene utvidet til flere andre byer som Kapan, Sisian og Amasia. Disse byene hadde imidlertid tilgang til Moskva TV. I 1973 ble en andre armensk tv-kanal, *Kanal 11*, startet. Fargesendinger startet samtidig, og i 1977 var halvparten av de to kanalenes sendinger i farger. Samme år var det rundt  tv-apparater i Armenia.

### Etter sovjet-tiden
Etter oppløsningen av Sovjetunionen fikk armensk tv friere tøyler, og et nytt nyhetsprogram *Haylur* startet i 1991. Imidlertid førte økonomiske problemer og nasjonal strømmangel til at tv-sendingene ble innskrenket til 2–3 timer daglig eller mindre. *Haylur* ble også lagt ned kort tid etter oppstart. 

I 1999 startet armensk tv å kringkaste via satellitt, og i 2000 ble fjernsynet omstrukturert og omdøpt til *Det offentlige TV-selskapet*. Landets daværende lovgivning påla *Armenia 1* å sende alle utenlandske filmer og serier dubbet til armensk. Først i 2005 ble språkkravet hevet.

Samme året ble kanalen medlem av Den europeiske kringkastingsunion, og Armenia debuterte i Eurovision Song Contest året etter. I 2015 anskaffet kanalen en mobil HD-stasjon med ti HD-kameraer og en satellittsender, stasjonen kom på plass takket være midler fra Kina. 13. september 2016 gikk kanalen over til HD-sendinger.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
.577 Snider

**.577 Snider** var en britisk militær patron brukt i den første bakladerriflen i British Army, den ombygde Snider-Enfield. Prosjektilet var basert på Minié-prosjektilene til forgjengeren Modell 1853 Enfield, og var i kaliber  og veide 480 gr.

## Hylse
De første .577-patronene var laget av tynn messingfolie rullet til en sylinder og dekket med et tynt lag papir. Sylinderen ble så limt til en base av messing. Både av størrelse og konstruksjon kunne den minne om en eldre type haglepatron. Basen hold tennhetten og fungerte som forsegling mot kruttgassen under avfyring.  Senere ble forbedrede versjoner laget med base av jern eller hele patronen laget helt av messing introdusert.

## Prosjektil

Snider-prosjektilene ble presset, ikke støpt, på samme måte som den britiske hærens Minié-prosjektiler. Det ble oppdaget at et et spinnende prosjektil med mer av vekten fordelt mot kantene hadde bedre stabilitet i bane enn et prosjektil med vekten jevnt fordelt. Snider-prosjektilene fikk derfor en hul kjerne, som gjerne var fylt med en treplugg i tidlige varianter, men var tom i senere. Basen bak var også innhul, med en plugg.

Den hule spissen gjorde at prosjektilet hadde en tendens til å kollapse i tuppen ved treff, på samme måte som hulspissammunisjon. Dette var en utilsiktet bieffekt av målet med mer presis ammunisjon. Det tok imidlertid ikke lang tid før både soldater og offiserer la merke til at Snider-ammunisjonen gav fryktelige sår hos motstandere. De store, tunge prosjektilene knuste også knokler de traff, og sårene ble ansett som vanskeligere å lege enn sår fra både eldre mulladingsvåpen, senere Martini-Henry-rifler og de moderne Lee-Metford.

## Utfasing og moderne ammunisjon
Det tunge prosjektilet til patronen satte begrensning på hvor fort det var mulig å få prosjektilet til å gå, og derved også den effektive rekkevidden. Selv om prosjektilet hadde stor kraft utover i banen, gjorde den lave hastigheten at man måtte forlegge siktet over hodet på fienden på bare noen hundre meters hold for å treffe. Det var derfor svært viktig at soldatene beregnet avstanden korrekt og stilte siktene riktig, noe som var vanskelig å få til i kampens hete. Den eneste løsningen var et prosjektil med høyere hastighet, slik at point blank-området ble lengre. En slik patron ble utviklet ved å snøre inn den øvre delen av patronen til den som den gang ble omtalt spm «finkallibret», det vil si en kaliber.45. Fordi den nye patronen var basert på den den eldre .577-patronen, ble den hetende .577/450 Martini-Henry etter kaliberet og våpnenet den var designet for.

Snider-patronen ble faset ut i den britiske hæren på 1870-tallet til fordel for .577/450 Martini-Henry, men Snider-riflene og patronen fortsatte i bruk blant forskjellige kolonistyrker, særlig i India fram til århundreskiftet. Storskalaproduksjon av patronen opphørte i 1930-åra, og i dag regnes den som avleggs. Patroner og utstyr til hjemmelading produseres imidlertid fortsatt for svartkruttentusiaster. Nye hylser kan lages ved å korte ned haglehylser i kaliber 24.

## Se også
* .577 Nitro Express
* .577/450 Martini-Henry

## Referanser
Life in the Raw

***Life in the Raw*** er en amerikansk westernfilm fra 1933 regissert av Louis King. Manuset var basert på Zane Greys novelle *From Missouri*, som ble publisert i *[[McCall's Magazine]]* i august 1926. I rollene ses blant andre George O'Brien, Claire Trevor (hennes filmdebut) og Greta Nissen.

## Handling
En ung kvinne kommer for å besøke broren sin, som bor i Arizona. Men det hun ikke vet er at broren hennes er medlem av en kriminell gjeng. De iscenesetter et ran, og snart dreper de et vitne.

Den unge kvinnen og broren hennes stikker deretter av i forskjellige retninger. Men når kvinnen blir stoppet, legger hun skylden for alle forbrytelsene på en vennlig cowboy som tidligere hadde hjulpet henne.

## Innspillingsfakta
Innspillingen tok til i midten av mai 1933. Ifølge en artikkel i *[[Variety]]* ble noen scener filmet i Hesperia og Lone Pine i California.

## Fakta om filmen
I filmens tittelkort står det: *«Fox Film presents Zane Grey's Life in the Raw»*.

Arbeidstitlene til denne filmen var *From Missouri* og *Arizona Wildcat*.

## Rolleliste
*George O'Brien - Jim [Barry]
*Claire Trevor - Judy [Halloway]
*Greta Nissen - Belle
*Francis Ford - Myles
*Warner Richmond - [H.B.] Lamson
*Gaylord Pendleton - Tom [Halloway]
*Alan Edwards - [Oberst Nicholai] Petroff
*Nigel De Brulier - McTavish

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Georgias offentlige kringkasting

**Georgias offentlige kringkasting (GPB)** (georgisk: საქართველოს საზოგადოებრივი მაუწყებელი, engelsk: **Georgian Public Broadcasting**) er den riksdekkende offentlige kringkasteren i Georgia. GPB startet med radiosendinger i 1925, mens tv-sendingene startet i 1956.  

## Bakgrunn
En lovendring i 2004 omgjorde georgisk fjernsyn fra å være en statlig kringkaster til å være en offentlig kringkaster. GPBs kanaler sender både over bakkenett, satellitt og internett. GPB er medlem av Den europeiske kringkastingsunion.

### Fjernsyns- og radiotilbud
Kringkasteren driver to tv-kanaler og to radiokanaler:

#### Fjernsyn
* **1TV** (პირველი არხი, *første kanal*) – nyheter, underholdning, dokumentarer og serier. Startet sendinger i 1956
* **2TV** (მეორე არხი, *andre kanal*) – parlamentskanal, startet i 1971. 
* ***Kanal Pik*** – russiskspråklig tv-kanal, startet i 2010, avsluttet i 2012.

#### Radio
* **Radio 1** – startet i 1925
* **Radio 2** – startet i 1995

### Økonomisk situasjon
GPB får rundt 40 millioner georgiske lari i statsstøtte årlig, i tillegg kommer rundt 120 millioner lari fra reklameinntekter og produktplassering. Etter 2010 har kringkasteren strevd med økonomiske problemer, og GPBs direktør, Vasil Maglaperidze, foreslo vinteren 2017 å innstille alle sendinger frem til 2018. Unntaket var nyhetssendinger. Bakgrunnen for forslaget var å spare penger, redusere bemanningen og bruke de sparte midlene på å oppdragere GPBs tekniske utstyr og fornye selskapet. Statsminister Giorgi Kvirikashvili støttet planene.

Kringkasteren har blant annet stengt ned en rekke politiske programmer og debattprogrammer, blant annet fellessendingene med Radio Free Europe/Radio Liberty. Avgjørelsen har høstet kritikk blant journalister i landet, og blant en rekke sosial organisasjoner som mener regjeringen får stadig større innflytelse over kringkasteren.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
Reinfannslekta

* *[[Tanacetum achilleifolium]]*
* balsamkrage (*T.&nbsp;balsamita*)
* *[[Tanacetum bipinnatum]]*
* *[[Tanacetum cinerariifolium]]*
* rosekrage (*T.&nbsp;coccineum*)
* skjermkrage (*T.&nbsp;corymbosum*)
* rylikkrage (*T.&nbsp;macrophyllum*)
* matrem (*T.&nbsp;parthenium*)
* reinfann (*T.&nbsp;vulgare*)

**Reinfannslekta** (*Tanacetum*) er ei slekt i kurvplantefamilien. Artene ble i eldre systematikk regnet til andre slekter som *Balsamita*, *[[Krysantemumslekta|Chrysanthemum]]* og *Pyrethrum*.

De fleste artene er flerårige urter, men det finnes også ettårige urter og dvergbusker. Stengelen er opprett, krypende eller oppstigende og kan være håret eller glatt. Plantene har oftest jordstengel og en sterk duft. Bladene sitter spredt og er som regel enkelt- til tredobbelt fjærflikete. Kurvene sitter i halvskjermer. Randkronene er hunnlige, hvite, gule eller rosa, men mangler hos mange arter. Skivekronene er tvekjønnede og gule. Kurvbunnen er flat uten agner mellom enkeltblomstene. Frukten har en begerformet fnokk.

Reinfannslekta omfatter omtrent 160 arter. De er utbredt i Eurasia, Nord-Amerika og Nord-Afrika. *Gonospermum* og *Lugoa* på Kanariøyene blir ofte regnet som egne slekter, men genetiske studier viser at de hører til midt i *Tanacetum*. Noen arter dyrkes i hager. I Norge er reinfann (*T.&nbsp;vulgare*) vanlig i hele landet. Noen andre arter finnes av og til forvillet.

Insektdrepende og -frastøtende stoffer, pyretriner, fremstilles fra *[[Tanacetum cinerariifolium]]* og *[[Rosekrage|Tanacetum coccineum]]*. Disse plantene dyrkes i tempererte strøk som England og Tasmania, og i tropiske fjellområder i for eksempel Kenya og Ecuador. Stoffene brukes mest mot fluer, kakerlakker og mygg. De er lite giftige for mennesker sammenlignet med andre insektmidler og brytes raskt ned i naturen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fortykningsmiddel

Et **fortykningsmiddel** er et stoff som tilsettes i mat eller drikke for at det skal binde væske slik at maten eller drikken blir mer tyktflytende, f.eks. pektin i syltetøy. Andre midler som får syltetøy til å tykne er alginsyre. Gelatin er også et fortykningsmiddel, men regnes som næringsmiddel og har ikke samme krav til seg som tilsetningsstoffer.

Fortykningsmidler har E-nummer i serien 400–495. Blant dem er alginsyre eller alginat (E400), agar (E406), karragenan (E407), johannesbrødkjernemel (E410), tragant eller dragant (E413), gummi arabicum (E414) og pektin (E440).

## Referanser
Friedrich Engel

**Friedrich Wilhelm Konrad Siegfried Engel** (født 3. januar 1909 i Warnau an der Havel i Havelberg i Tyskland, død 4. februar 2006 i Hamburg) var en tysk filolog og SS-offiser som blant annet sjef for Sicherheitsdienst (SD) i Genova i Italia i slutten av andre verdenskrig.

Han ble kalt «Slakteren av Genova» og «Genvas bödel». 

Engel ble flere år etter krigen dømt til livsvarig fengsel for krigsforbrytelser. Dommen ble gitt in absentia. I 2002 ble han stilt for en tysk domstol og dømt, men slapp fengsel på grunn av høy alder.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Friedrich Engel var promovert doktor i filologi. Etter studiet ble han NS-studentleder ved Christian-Albrechts-Universität i Kiel og likeså i Innsbruck) så tilknyttet Sicherheitsdienst des Reichsführers SS og ble referent for «weltanschauliche Erziehung» i Reichssicherheitshauptamt. 

Etter å ha fullført studiene i 1934 meldte han seg inn i SS og NSDAP. 

### Annen verdenskrig
I mai 1940 ble han stasjonert i Norge hos sjefen for Sicherheitspolizei og SD i landet. 

I mai 1944 drepte italienske partisaner seks tyske marinesoldater på en kino i Genova. Som represalie ble 59 italienske fanger utvalgt og henrettet ved arkebusering. I egenskap av SD-sjef i Genova deltok Engel i denne henrettelsen. 

Han fikk etterhvert graden Obersturmbannführer i SS. 

### Etterkrigstiden
Engel ble tatt til fange av amerikanerne, men klarte i 1947 å flykte fra fangeleiren i Oberursel. I 1948 var han tømmerhugger og bademester i  Braunlage og kalte seg *Friedrich Schottenberg*. I 1949 ble han prokurist i et trevareimportfirma i Hamburg og forble lenge uoppdaget. Ikke heller i Italia ble etterforskningen mot ham fulgt opp, muligens av politiske grunner. En ettersøkning i 1960-årene førte til intet, og saksmappen om ham forsvant sporløst.

Først i 1999 ble Engel dømt for represaliene i Genova og andre mord, på sammenlagt 246 personer. Han ble dømt livsvarig fengsel in absentia av en italiensk militærdomstol.

I 2002 ble Engel stilt for en tysk domstol, som dømte ham til syv års fengsel for mordene på de 59 italienerne i mai 1944. Ifølge dommen hadde han beordret og overvåket avrettelsene. Engel nektet dette og mente at ordren kom fra den tyske marinen og at han bare hadde adlydt ordre. På grunn av sin høye alder (93 år) da dommen falt, slapp han imidlertid fengsel.

## Referanser


## Litteratur
*
Edvin Alten

**Edvin Albion Jarl Alten** (1876–1967) var en norsk jurist og høyesterettsdommer.

Han var sønn av skipsfører Johannes Arnt Andersen og Anna Birgitte Eriksen. I 1913 ble han gift med Ragna Aass, datter av bryggerieier Poul Lauritz Aass. Han var far til skuespillerne Berit Alten og Rønnaug Alten.

Edvin Alten vokste opp i Tønsberg, men flyttet til Kristiania med foreldrene i 1890. I 1898 tok han juridisk embetseksamen og ble i 1902 ansatt som sekretær i Justisdepartementet, hvor han etter hvert ble knyttet til Lovavdelingen. I 1918 ble han utnevnt til ekspedisjonssjef. 

Fra 1925 var han høyesterettsdommer. Han utga kommentarutgaver til ulike lover, og skrev artikler i blant annet *[[Norsk Rettstidende]]* og *[[Svensk Juristtidning]]*. I desember 1940 måtte han gå av sammen med de andre høyesterettsdommerne, men fortsatte som høyesterettsdommer etter krigen helt til 1949.

## Referanser


## Litteratur
* *Studentene fra 1893*. Oslo, 1933
Finn Backer

**Finn Backer** (født 6. juli 1927 i Oslo, død 9. juni 2015) var en norsk jurist og høyesterettsdommer.

Han var sønn av generalmajor Finn Backer og Elin Tandberg. I 1950 ble han *[[cand. jur.]]* og ble året etter ansatt som sekretær i Justisdepartementet. Fra 1954 var han ansatt i Lovavdelingen, hvor han ble byråsjef i 1958 og underdirektør i 1969. I 1973 ble han lagdommer i Eidsivating, hvor han fra 1981 var lagmann. Fra 1986 til 1997 var han høyesterettsdommer.

## Referanser


## Litteratur
* *Hvem er hvem?* Oslo: Kunnskapsforlaget, 1994

## Eksterne lenker
* Nekrolog ved Tore Schei i *[[Aftenposten]]* 23. juni 2015
Almindeligt Norsk Maanedsskrivt

***Almindeligt Norsk Maanedsskrivt*** var et norsk tidsskrift som utkom fra 1830 til 1832.

Tidsskriftet ble stiftet av juristen Jonas Anton Hielm. Han var bror av Hans Abel Hielm, som tidligere hadde utgitt *[[Det norske Nationalblad]]* (1815–21). J.A. Hielm hadde selv mistet stillingen som regjeringsadvokat fordi han hadde bidratt til dette tidsskriftet.

I 1830 begynte han å utgi sitt eget tidsskrift, *Almindeligt Norsk Maanedsskrift*. Det åpnet spaltene for unge liberale. Henrik Wergeland skrev flere avhandlinger i tidsskriftet, blant andre «Hvorfor skrider Menneskeheden saa langsomt frem?» (under pseudonymet «Cosmopolita»). Et konservativt motstykke fikk tidsskriftet i 1832 i *[[Vidar (tidsskrift)|Vidar]]*, som ble utgitt av kretsen omkring A. M. Schweigaard.

## Referanser


## Litteratur
* Hjalmar Christensen: «Den norske Presses Udvikling i det 19de Aarhundrede», i *[[Bergens Tidende]]* nr. 341–344, 1905
Adam Afzelius

**Adam Gustaf Afzelius** (født 20. april 1905 i København, død 18. februar 1957 i Cori i Italia) var en dansk historiker.

Afzelius studerte historie og latin ved Københavns Universitet under Erik Arup og William Norvin. I 1935 fikk han doktorgraden for en avhandling om *Den romerske Nobilitets Omfang*. I 1946 ble han den første professoren i antikkens historie ved Århus universitet, og i 1956 ble han utvnevnt til direktør for Det danske institut i Rom. Han ligger begravet på *[[Cimitero acattolico di Roma]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Franz Blatt: «Adam Afzelius» i *[[Dansk Biografisk Leksikon]]*
Vilhelm Uchermann

**Vilhelm Kristian Uchermann** (1852–1929) var en norsk lege og Norge første spesialist i øre-nese-hals-sykdommer.

**Vilhelm Kristian Uchermann** (født  23. november 1852 i Åmot i Østerdalen, død 24. februar 1929 i Oslo) var en norsk lege, professor i medisin ved universitetet i Kristiania i nesten 30 år og Norges første spesialist i øre-nese-hals-sykdommer.

## Heder
*Medlem av Videnskabsselskabet i Kristiania 1898
*Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1899.
*Medlem av «Deutsche laryngologische Gesellschaft»
*Medlem av Société française d’otologie et laryngologie

## Bibliografi i utvalg
**Lægebog for Sømænd*, 1886 (9. utg. 1934)
**De døvstumme i Norge*. Bidrag til kjendskabet til døvstumhedens udbredelse, aarsager og sygdomsbillede, dens forhold til de blodbeslegtede egteskaber samt de døvstummes sociale vilkaar tilligemed bemærkninger om dens erkjendelse, forebyggelse og behandling, dr.avh., 2 bd., 1892–96 (fransk utg. 1901)
**Illustreret lægebok for hjemmet*, 1917 (2. utg. 1928)

## Referanser


## Kilder
*
*Om Vilhelm Uchermann i Norsk Forfatter-Lexikon 1814-1880 / Sjette Bind. U-Ø /
Johan Fredrik Meyer

**Johan Fredrik Meyer** (født 1806 i Havelberg i Tyskland, død 1893 i Stockholm) var en tysk-svensk grafiker. Han var far til kunststøperen Otto Meyer og grafikeren Wilhelm Meyer og Fredrik Meyer.

## Biografi
Meyer studerte ved kunstakademiet i Berlin. Han flyttet til Sverige og startet en litografisk anstalt i 1842. Meyer er representert ved blant annet Nationalmuseum i Stockholm.

## Referanser
Egil Storbekkens musikkpris

**Egil Storbekkens Musikkpris** for fremme av interessen for norsk folkemusikk, er en nasjonal hedersbevisning og kan gis til kandidater fra hele landet. Prisen kan gis til personer som har gjort en ekstraordinær innsats innen norsk folkemusikk, og særlig de eldre folkemusikkinstrumentene, innen:
* utøving, komponering og arrangering
* forskning og formidling
* instrumentbygging og instrumentutvikling
* formidling av Egil Storbekkens musikk med spesiell vekt på de eldre folkemusikkinstrumentene og Storbekkens musikk.
Prisen ble stiftet i 2006 av Tolga kommune, Norsk Lur- og bukkehornlag, Norsk forening for komponister og tekstforfattere (NOPA) og Tolga-Os Sparebank. NOPA er fra og med 2012 ansvarlig for finansiering av prisen. Prisutdelingen skjer under det årlige arrangementet Olsok på Tolga.

Priskomiteen består av:
* 2 medlemmer oppnevnt av Tolga kommune
* 2 medlemmer oppnevnt av Norsk Lur- og Bukkehornlag
* 1 medlem oppnevnt av NOPA
* 1 medlem oppnevnt av familien Storbekken

## Prisvinnere
* 2006: Geir Egil Larsen, folkemusiker, Verdal
* 2007: Leif Løchen, innsamler, Vågå 
* 2008: Magnar Storbækken, instrumentmaker, Tolga 
* 2009: Steinar Ofsdal, musiker, Oslo  
* 2010: Atle Lien Jensen, folkemusiker, forfatter og innsamler, Hamar 
* 2011: Tone Hulbækmo og Hans Fredrik Jacobsen, musikere, Tolga 
* 2012: Karl Seglem, musiker, komponist og forfatter, Årdalstangen / Oslo 
* 2013: Gjøvik spelmannslag, Instrumentbyggegruppa i Gjøvik spelmannslag, Gjøvik  
* 2014: Eilif Gundersen, musiker, Ål i Hallingdal 
* 2015: Henning Sommerro, musiker og komponist 
* 2016: Sverre Jensen, musiker og instrumentbygger, Oslo
* 2017: Bjørn Aksdal, førsteamanuensis, en av våre fremste folkemusikk-kjennere.
* 2018: Hildegunn Øiseth, jazzmusiker og komponist
* 2019: Tom Willy Rustad, folkemusiker
* 2020: Einar Selvik, musiker, komponist og instrumentbygger
* 2021: Terje Isungset, musiker, komponist og instrumentbygger
* 2022: , instrumentmaker, langeleikspiller og pedagog
*2023: Sverre Heimdal, instrumentmaker
*2024: , musiker og instrumentmaker
* 2025: Ånon Egeland, musiker og pedagog

## Referanser

## Eksterne lenker
*Tolga Kommune, Statutter Egil Storbekkens musikkpris
*Tolga kommune, Informasjon om prisen
*Omtale av prisvinnererne: ''HJURINGEN'', Budstikke for Norsk Lur- og Bukkehornlag
Todekker (marinefartøy)

**Todekker** er et linjeskip med to kanon/batteridekk fra seilskipenes ære 1650 til 1850. Denne skipstypen har stor variasjon i størrelse og bestykning så lenge man hadde to fullendte batteridekk. I skandinavisk praksis er definisjonen på *[[orlogsskip|orlogsskipet]]* ved år 1700 for den dansk-norske orlogsflåten og den svenske *flottan* bestemt av størrelsen på bestykningen, omtrent 50 kanoner. De største todekkere i historien med kun to lukket batteridekk kan ha opptil 101 kanoner og ha flere ganger større bruttotonnasje enn de minste.
## Galleri

Invincible 74 canons integre a la Royal Navy.jpg|Den franske 74-kanoners todekker «Invincible» i britisk tjeneste, 1752
HMS asia (1811).jpg|HMS «Asia» sjøsatt i 1811 som 74-kanoners todekker.
De Delft.jpg|Modell av det nederlandske linjeskipet «Delft» med 56 kanoner, sjøsatt 1783.
Gyldenløve (ship, 1669).jpg|Det dansk-norske orlogsskipet «Gyldenløve» med 56 kanoner, sjøsatt i 1669.
HMSDonegal1858.jpg|HMS «Donegal», sjøsatt i 1858 som 101-kanoners todekker.


## Se også
* Linjeskip
* tredekker
Best of Enemies

***Best of Enemies*** er en amerikansk filmkomedie med sanger fra 1933 regissert av Rian James, Frank Craven
og James Cruze. I rollene ses blant andre Charles «Buddy» Rogers, Marian Nixon og Frank Morgan.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 20. mars til midten av april 1933. Omtagninger ble foretatt og tilføyde scener ble spilt inn i mai 1933.

## Fakta om filmen
Arbeidstittelen til denne filmen var *Five Cents a Glass*.

Ifølge nyhetsoppslag og opplysninger fra *Twentieth Century-Fox Records of the Legal Department* ved UCLA Theater Arts Library var Frank Craven (som sammen med Sam Mintz skrev originalmanuset) også den opprinnelige regissøren til *Best of Enemies*.  

Ifølge et brev datert 21. april 1933 kom Craven og Fox Film Corporation til en gjensidig enighet om at hans navn, både som forfatter og regissør, skulle bli fjernet fra rulleteksten og markedsføringen av filmen. 

Rian James, som var under kontrakt for Fox Film Corporation som forfatter, ble 24. april 1933 flyttet fra sitt daværende oppdrag for *«å gjøre et visst arbeid»* med denne filmen. Han holdt på med dette til 1. juni 1933.

Fox Film Corporation inngikk 10. mai 1933 en avtale med James Cruze om å regissere omtagninger og tilføye scener under den fortsetningen at hans navn verken skulle bli inkludert i rulleteksten eller i markedsføringen. Cruzes avtale utløp 1. juni 1933 og han ble deretter kreditert som regissør i rulleteksten.

Ifølge juridiske dokumenter var Dan Jarrett opprinnelig satt til å spille rollen som William H. Hartman, mens Walter Thiele opprinnelig var satt til å spille rollen som August.

*[[Variety]]* bemerket at filmen markerte *«Buddy Rogers' forsøk på et film-comeback»*.

## Rolleliste
*Charles «Buddy» Rogers - Jimmie Hartman (kreditert som Buddy Rogers)
*Marian Nixon - Lena Schneider
*Frank Morgan - William H. Hartman
*Joseph Cawthorn - Gus Schneider
*Greta Nissen - Blondinen
*Arno Frey - Emil
*William Lawrence - August
*Anders Van Haden - Professor Herman

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kon Ichikawa

**Kon Ichikawa** (市川 崑, *Ichikawa Kon*), opprinnelig Giichi Ichikawa, (født 20. november 1915 i Ise, død 13. februar 2008) var en japansk filmregissør. Hans karriere strakk seg over 60 år og utmerket seg med et høyt produksjonstempo og en stor bredde i sjanger og emnevalg.

## Filmer i utvalg
*1955 *Kokoro*
*1956 *Biruma no tategoto*
*1959 *Nobi – krigen på slettene*
*1959 *[[En merkelig besettelse]]*
*1963 *Alene på Stillehavet*
*1963 *En skuespillers hevn*
*1965 *Tokio-olympiaden*
*1973 *Det viktigste er ikke å vinne*
*1983 *Sasame-yuki*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aegus (s.str.) rungusiorum

***Aegus (s.str.) rungusiorum*** er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Artene i slekten *[[Aegus]]* er små til middelsstore, avlange og litt flate, brune til svarte hjortebiller. Hannens kjever er moderat forstørrede og mer eller mindre sigdformede. Dekkvingene har fine punktstriper.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo, den ble beskrevet fra øya Banggi rett nord for kysten av Sabah.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Aegini]]* - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *Aegus* MacLeay, 1819 (i snever forstand)
********* ***Aegus (s.str.) rungusiorum*** Ikeda, 2000

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde - nettside om arten
*
Aegus (Aegotypus) igarashiae

***Aegus (Aegotypus) igarashiae*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En ganske liten (11 - 16 millimeter), avlang og litt flat, blankt svart hjortebille. Hannene har sterkt forstørret hode og kjever (mandibler), disse er nokså rette bortsett fra en krok i spissen, omtrent så lange som hodet, med en tann ved roten og en ganske liten tann nær midten. Pannens forkant er bredt og grunt. U-formet innbuktet med en liten tann på hver side av innbuktningen. Sidene av hode, pronotum og dekkvinger har lyst rødbrune skjell og korte, oppstående, brunlige hår. Hode og pronotum er grovt og ganske tett punkterte, særlig grovt og tett på sidene. Pronotum er trapesformet, mye bredere foran enn bak, forkanten ganske rett, sidene med to butte tenner. Dekkvingene er noe hvelvede, blanke, med skarpe punktstriper, kledt med korte, oppstående, gulbrune hår langs roten, sømmen og ytterkanten. Beina er rødbrunlige.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved i skog.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Sumatra.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *[[Aegotypus]]* Parry, 1874 - noen ganger plassert som en egen slekt
********* ***Aegus (Aegotypus) igarashiae*** Fujita, 2010

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Bildegalleri over en del arter
*
John Erik Fornæss

**John Erik Fornæss** (født 14. oktober 1946 på Hamar) er en norsk matematiker. Fornæss er særlig kjent for arbeidet sitt innen teorien for funksjoner av flere komplekse variable. 

Han fikk masteren sin på Universitetet i Oslo i 1970, og Ph.D. ved Universitetet i Washington i 1974. Han begynte å jobbe for Universitetet i Princeton i 1974, og ble professor der i 1981. Siden 1991 har han vært professor ved Universitetet i Michigan.

Fornæss har vært professor ved Institutt for matematiske fag ved NTNU siden 2012.

Han er broren til skøyteløperen Dag Fornæss.

## Referanser
DS Automobiles

**DS Automobiles** er et fransk bilmerke. Etter fusjonen mellom Groupe PSA og Fiat Chrysler Automobiles i 2021 er DS Automobiles en del av konsernet Stellantis.

Merket ble lansert i 2009 av Citroën med modellene Citroën DS3, Citroën DS4 og Citroën DS5.  Ifølge Telen har DS fått et annet utseende og mer komfort.

Forkortelsen "DS" ble brukt på  Citroën DS  (1955–75) da det stod for "déesse" som betyr "gudinne".  Ifølge Byavisa Drammen er "DS" forkortelse for "Different Spirit".

Fra 2014 er DS Automobiles skilt ut som egen del av Groupe PSA som er morselskapet til Citroën og bilmodellene heter da bare "DS3", "DS4" og "DS5" uten Citroën.  

Årlig salg av DS siden 2012 har vært omkring 100 000.
Av omkring 85 000 solgte i 2016, var omkring 200 solgt i Norge.  DS selges enten fra egne "DS Store" eller fra vanlige Citroën-butikker.

I 2018 startet de salget av DS 7 Crossback som er en SUV - og som fra slutten av 2019 også vil komme som ladbar hybrid.

På Paris Motor Show i oktober 2019, viste de sin DS 3 Crossback E-Tense, merkets første Elbil. 


DS_Store_-_Kangning_road_-_Shanghai.jpg | "DS store" i Shanghai
2016-03-01 Geneva Motor Show 1079.JPG|DS3
Citroën DS4 HDi 165 SportChic – Seitenansicht, 4. Juni 2011, Wülfrath.jpg|DS4
DS 4S 01 China 2016-04-18.jpg|DS4S
DS 5 facelift 02 China 2016-04-16.jpg|DS5
DS 5LS China 2014-04-14.jpg|DS5LS
DS 6 02 China 2015-04-08.jpg|DS6
2018 DS 7 Crossback PERFORMANCE Line PureTech 1.6 Front.jpg|DS7 Crossback
Citroën Wild Rubis (01).JPG|2013 DS Wild Rubis
Festival automobile international 2015 - DS Divine - 002.jpg|2014 DS Divine
2016-03-01 Geneva Motor Show 1078.JPG|2016 DS E-Tense
DS X E-Tense, Paris Motor Show 2018, IMG 0235.jpg|2018 DS X E-Tense


## Referanser


## Eksterne lenker
*dsautomobiles.no, norsk hjemmeside for produktet
Sclerostomini

**Sclerostomini** er en gruppe av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne gruppen forekommer bare i Sør-Amerika.

## Utseende
Gjennomgående nokså små (gjerne 7-20 millimeter lange), litt flate, mer eller mindre blankt rødbrune til svarte hjortebiller. Hannens kjever er vanligvis moderat forstørrede. Mange av artene har rødlige tegninger.

## Levevis
Hjortebillene er skogsinsekter med larver som utvikler seg i morken, død ved, for eksempel gamle stubber.

## Utbredelse
Gruppen finnes bare i Sør-Amerika, de aller fleste av artene i og rundt Andesfjellene.

## Systematisk inndeling
Artene som ofte blir plassert i Neoprosopocoilini kan også plasseres her.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1804
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1804
****** Stammen **Sclerostomini** Benesh, 1955 - Sør-Amerika
******* Slekten *[[Altitatiayus]]* Weinreich, 1960 - 7 arter, oftest regnet som en underslekt av *[[Sclerostomus]]*
******* Slekten *[[Andinolucanus]]* Arnaud & Bomans, 2006 – én art
******* Slekten *[[Arnaudius]]* Grossi & Bomans, 2011 - 3 arter
******* Slekten *[[Caenolethrus]]* Grossi & Paulsen, 2009 - én art
******* Slekten *[[Erichius]]* Maes, 1992 – 12 arter
******* Slekten *[[Incadorcus]]* Arnaud & Bomans, 2006 - 8 arter
******* Slekten *[[Metadorcinus]]* Kriesche, 1922 – 15 arter
******* Slekten *[[Metadorcus]]* Parry, 1870 – 3 arter
******* Slekten *[[Montesinus]]* Grossi, 2016 - 3 arter
******* Slekten *[[Onorelucanus]]* Bartolozzi & Bomans, 1989 – 8 arter
******* Slekten *[[Pseudoscortizus]]* Arnaud, Noguchi & Bomans, 2008 - én art, bør kanskje regnes til *[[Onorelucanus]]*
******* Slekten *[[Pycnosiphorus]]* Solier, 1851 – 2 arter
******* Slekten *[[Sclerodorcinus]]* Soares & Grossi, 2025 - 4 arter
******* Slekten *[[Sclerostomulus]]* Weinreich, 1960 - 2 arter, gjerne regnet som en underslekt av *[[Sclerostomus]]*
******* Slekten *[[Sclerostomus]]* Burmeister, 1847 – 16 arter
******* Slekten *[[Scortizus]]* Westwood, 1834 – 4 arter
******* Slekten *[[Zikanius]]* Grossi & Paulsen, 2009 - én art

## Kilder
* Lucanidae du Monde, oversikt over slektene, med bilder

## Eksterne lenker
* 
*
Lissapterini

**Lissapterini** er en gruppe av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Gruppen er utbredt i Australia og nærliggende områder.

## Utseende
Stort sett middelsstore (gjerne 15-30 millimeter), korte og brede, mørkt fargede hjortebiller. Hannens kjever er moderat forstørrede, gjerne mer eller mindre sigdformede.

## Levevis
Hjortebillene er skogsinsekter med larver som utvikler seg i morken, død ved, for eksempel gamle stubber. Denne gruppen holder seg mest på bakken, mange av artene kan ikke fly. De voksne billene er for det meste nattaktive.

## Utbredelse
De fleste av artene lever i Australia med omkringliggende øyer, men gruppen forekommer også på New Zealand.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1804
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1804
****** Stammen Lissapterini - mest i Australia, også New Zealand
******* Slekten *[[Bomansius]]* Lacroix, 1979 – 2 arter, nå overført til Aegini 
******* Slekten *[[Dorculus]]* Didier, 1930 – 3 arter
******* Slekten *[[Geodorcus]]* Holloway, 1996 – 10 arter
******* Slekten *[[Hoplogonus]]* Parry, 1875 – 3 arter
******* Slekten *[[Lissapterus]]* Deyrolle, 1870 – 8 arter
******* Slekten *[[Lissotes]]* Westwood, 1855 - 28 arter
******* Slekten *[[Paralissotes]]* Holloway, 1996 – 7 arter
******* Slekten *[[Pseudodorcus]]* Parry, 1870 – 2 arter

## Kilder
* Lucanidae du Monde, oversikt over slektene, med bilder

## Eksterne lenker
*
Lucanini

**Lucanini** er en gruppe av til dels meget storvokste biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore til meget store (20- over 100 millimeter), avlange, brunlige eller svarte hjortebiller. Hos nesten alle artene har hannene sterkt forstørrede kjever (mandibler), også hodet er påfallende stort. Mandiblene har vanligvis skarpe tenner på innersiden. Antennene er forholdsvis lange og tynne, det innerste leddet buet. Dekkvingene er hvelvede uten punktstriper. Beina er forholdsvis lange. Hunnene er vanligvis betydelig mindre enn hannene, med avlangt-oval kroppsform. Hunnenes kjever er mye mindre enn hannenes, men likevel gjerne større enn hos andre hjortebille-hunner.

## Levevis
Hjortebillene er skogsinsekter med larver som utvikler seg i morken, død ved, for eksempel gamle stubber. De europeiske artene er knyttet til løvtrær. Larvene spiser trefibre, som er svært næringsfattige, og utviklingen går derfor ganske langsomt – de kan bruke 3-4 år eller enda lengre på larveutviklingen. Til slutt forvandler larven seg til en puppe i et kammer fôret med opptygde trefliser. De voksne insektene er forholdsvis kortlivede og spiser lite, men de kan ta til seg noe nektar og saft fra frukt. De er aktive om natten. Tross sine tunge kropper er de fleste artene bra flyvere. Hannenes svære kjever er ubrukelige til å spise med – de brukes bare i kamp om hunnene. To kjempende hanner prøver begge å få tak rundt motstanderens kropp og kaste ham på rygg. Selv om de fleste hjortebille-artene er uvanlige er disse oppsiktsvekkende dyrene relativt velkjente og de ha tidlig vakt oppsikt. Albrecht Dürers kjente bilde av en eikehjort  er et av de tidligste eksempler på et realistisk tegnet insekt i kunsten.

## Utbredelse
Gruppen er mest artsrik i Sørøst-Asia, med særlig mange arter i Vietnam og den sørlige delen av Kina, derimot ikke så mange i Indonesia. Det forekommer også noen få arter i Sør- og Mellom-Europa, Midtøsten, Sentral-Asia og i Nord-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1804
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1804
****** Stammen **Lucanini** Latreille, 1804 - Asia, Europa og Nord-Amerika
******* Slekten *[[Chewlucanus]]* Ikeda & Katsura, 2000 – 3 arter
******* Slekten *[[Hexarthrius]]* Hope, 1842 – 14 arter
******* Slekten *[[Lucanus (slekt)|Lucanus]]* Scopoli, 1763 – over 100 arter, i Nord-Europa:
******** eikehjort, *Lucanus cervus* (Linnaeus, 1758)
******* Slekten *[[Noseolucanus]]* Araya & Tanaka, 1998 – 2 arter
******* Slekten *[[Yumikoi]]* Arnaud & Miyashita, 2006 - bare én art fra Vietnam

## Referanser


## Kilder
* Nilsson, G., Rosseland, E. og Zachariassen, K.E., 2009. The stag beetle *Lucanus cervus* (Linnaeus, 1758) (Coleoptera, Lucanidae) found in Norway. Norwegian Journal of Entomology 56: 9-12.
* Lucanidae du Monde, oversikt over slektene, med bilder

## Eksterne lenker
* 
*