open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
NM i kappgang 2016

**NM i kappgang 2016** ble arrangert over to separate stevner, 4. og 5. juni 2016, arrangert av Norna-Salhus IL og Søfteland Turn & Idrettslag. 
* NM kappgang bane; 4. juni 2016 på Fana Stadion i Bergen
* NM kappgang landevei; 5. juni i Hatlelia i Søfteland

I tillegg var kappgang en øvelse i hovedmesterskapet i NM i friidrett 2016.

## Resultater bane
### Menn 10 km



Kun 2 utøvere deltok. Dette var Røtnes' første NM-gull, og tiden hans var ny nordnorsk rekord.



### Kvinner 5 km



Kun 3 utøvere deltok. 



## Resultater landevei
### Menn senior 20 km






### Kvinner senior 10 km






### Menn veteran 65 år 20 km






### Menn veteran 70 år 20 km






## Referanser


## Kilder
* Norges Idrettsforbund - NM Kappgang bane 2016 (PDF)
* Norges Idrettsforbund - Norgesmesterskapet i kappgang (XLS)
Haroldiataenius

* Se systematisk inndeling

***Haroldiataenius*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Små (3,5 - 4,4 millimeter), litt brede, blanke, mørkt rødbrune gjødselbiller. Hodet er stort og bredt, skovlformet, uten tenner på forkanten, kraftig innskåret i midten. Pronotum er firkantet, med noen få, grove punktgroper. De litt rundede dekkvingene har fine punktstriper, mellomrommene mellom dem litt hvelvede. Beina er forholdsvis kraftige med lange sporer på leggene.

## Levevis
Slekten er knyttet til bladskjærermaur (*Atta* spp.) og lever på maurenes avfallshauger.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Mexico og Panama).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
****** Stammen Eupariini Schmidt, 1910 
******* Slekten *Haroldiataenius* Chalumeau, 1981
******** *[[Haroldiataenius buvexus]]* Stebnicka & Skelley, 2009
******** *[[Haroldiataenius convexus]]* (Robinson, 1940)
******** *[[Haroldiataenius griffini]]* (Cartwright, 1974)
******** *[[Haroldiataenius hintoni]]* (Saylor, 1933)
******** *[[Haroldiataenius limbatus]]* (Bates, 1887)
******** *[[Haroldiataenius lucanus]]* (Horn, 1871)
******** *[[Haroldiataenius mariarum]]* (Bates, 1887)
******** *[[Haroldiataenius saramari]]* (Cartwright, 1939)
******** *[[Haroldiataenius semipilosus]]* (Van Dyke, 1928)

## Kilder
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Haroldiataenius* http://museum.unl.edu/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Scarabaeidae/Aphodiinae/AphodiinaeTribes/Eupariini/Haroldiataenius/Haroldiataenius.html
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker

*
DS «Great Eastern»

**S/S «Great Eastern»** var et dampfartøy konstruert av Isambard Kingdom Brunel. Det var med sine 211 meters lengde verdens største fartøy da det ble satt i service 1858 og forble det største fram til RMS «Oceanic» i 1899.

## Historie
Selskapet Eastern Steam Navigation Company ble etabert 1851 for å finansiere og bygge skipet. Visjonene var store; «Great Eastern» skulle bli større, sterkere og mer imponerende enn alle andre fartøy som noensinne har blitt bygd.

Som sjefingeniør og drivkraft i prosjektet ble briten Isambard Kingdom Brunel valgt. Han var ansett som tidens dyktigste og mest visjonære ingeniør. Arkitekt for prosjektet var John Scott Russell.

Da Rusell i februar 1856 ble slått konkurs stanser kreditorene byggingen. Etter tre måneder i dødvann kom kreditorene til en minnelig ordning etter delbetaling, og byggingen forsatte et år til.

Jomfruturen begynte den 7. september 1859. Uken etter etter å ha sett «Great Eastern» seile ut til havs, døde Isambard Kingdom Brunel av hjerneslag.

Fartøyet var ment for 4&nbsp;000 passasjerer i trafikk på ruten Storbritannia-Australia, men viste seg økonomisk ulønnsom i linjetrafikk. Fartøyets konstruksjon førte til at hun rullet sterkt i sjøgang, noe som gjorde reisene ubehagelige. «Great Eastern», under kommando av kaptein James Anderson ble brukt på midten av 1860-tallet til legging av den første transatlantiske telegrafkabel mellom England og USA.

Fartøyet ble opphugget  i Rock Ferry 1889. Rock Ferry ligger ved munningen av elven Mersey. Det tok 18 måneder å gjøre skipet til spiker. På Anfield stadion i Liverpool ble en av skipets flaggstenger satt opp.

## Referanser
Henning Schjønsby

**Henning Schjønsby** (født 1. april 1937 i Gjøvik), (død 28. mai 2019 i Oslo) var en norsk lege, gastroenterolog og professor emeritus i medisin ved Universitetet i Oslo.

Han ble cand.med. ved Universitetet i Oslo i 1963, spesialist i indremedisin og i gastroenterologi i 1974, og dr.med. i 1973. Han tjenestegjorde i 1966 som lege (orlogskaptein) i Sjøforsvaret og ble i 1971 ansatt som reservelege ved Aker sykehus, der han ledet oppbyggingen av den gastroenterologiske seksjonen. Han ble assisterende overlege i 1974 og seksjonsoverlege og professor ved Universitetet i Oslo i 1978. Han var formann i spesialitetskomiteen i fordøyelsessykdommer 1982–1985 og formann i Utvalget for lisenssaker og utenlandsmedisinere.

## Referanser
Liste over episoder av Trygdekontoret

## Saksmøter
### Sesong 1

### Sesong 2

### Sesong 3

### Sesong 4

### Sesong 5

### Sesong 6

### Sesong 7

### Sesong 8

### Sesong 9

### Sesong 10

### Sesong 11

### Sesong 12

### Sesong 13

## Spesialsendinger

* I forbindelse med NRKs *Fagdag* 17. juni 2010 ble en *Spessial*-sending strømmet live, med publikum i studio. Tema for dagen var «Trenger vi rusen?». Gjester i Thomas Seltzers panel var Fanny Duckert, Anne Sandvik Lindmo, Hans-Tore Bjerkaas og Grete Strøm.
* Torsdag 12. mai 2011, under Nordiske Mediedager, ble det avholdt et live «Mediespesial». Davy Wathne, Morten Stokstad, Anne Sandvik Lindmo og Trygve Rønningen utgjorde da Seltzers saksbehandlerpanel.
* I 2012 holdt Trygdekontoret en landsdekkende turné med forestillinger i Oslo, Elverum, Askim, Skien, Stavanger, Tromsø, Bodø, Etne og Bergen. Hver forestilling har, på lik linje med tv-programmet, eget tema og deltagerpanel.
* Den 30. august 2013 ble det avholdt og sendt en valgkamp-spesial. Gjester i Thomas Seltzers panel var Asle Toje, Karl-Fredrik Tangen, Inger Merete Hobbelstad, Anine Kierulf, Charter-Svein og Kjell Terje Ringdal. Kjell Elvis avsluttet det hele med en trall.

## Radiosendinger
Etter at NRK ble påført ekstra kostnader i forbindelse med avviklingen av finalen i Eurovision Song Contest 2010, ble TV-programmet *Trygdekontoret* flyttet til radio etter tredje sesong. I februar 2011 kom Trygdekontoret tilbake på TV igjen.

## Podkast

## Referanser


## Eksterne lenker
* Serien på NRK Nett-TV
Hvoslef

**Hvoslef** er en norsk slekt med dansk opphav. Navnet kommer av sognet Hvorslev mellom Randers og Viborg på Jylland.

*Jens Hvoslef (1702–65), kjøpmann Kongsberg, g. Anne Berggrav (1704–81)
**Johan Christian Hvoslef (1738–1821) til Vallø saltverk, g. Kirsten Lerche
***Jens Hvoslef (1783–1830), sorenskriver Nordre Jarlsberg g. Elisabeth Mejlænder
****Johan Christian Georg Hvoslef (1819–89), amtmann Jarlsberg og Mandag, g. Amalie Weidemann
*****Anna Hvoslef (1866–1954) journalist
****Jacob Marinus Hvoslef (1821–94) g. Anne Smith
*****Fredrikke Teocara Hvoslef (1866–1944) g. skipsreder Ambortius Olsen Lindvig
******Bjarne Lindvig (1891–1936) g. sanger Borghild Langaard
****Fredrik Waldemar Hvoslef (1825–1906) biskop som ga navn til RS «Biskop Hvoslef», g. Alette Frost
*****Frederik Waldemar Hvoslef (1861–1926) g. Madsella Steen
******Marie Lolita Hvoslef (1900–82) fra Brooklyn, g. komponist Harald Sæverud
*******Ketil Hvoslef (1939–) komponist, g. kunstneren Inger Bergitte Sæverud
********Trond Sæverud (1962–) komponist
***Peter Christian Hvoslef (1798–1853) fogd, g. Karen Landmark
****Nils Christian Wilhelm Landmark (1841–) g. Klara Teilman
*****Bjarne Hvoslef (1890–1989) arkitekt, g. Katharina Bull
****Barbra Henriette Landmark Hvoslef (1843–1935) g. teolog Thorvald Klaveness
******Se [[Klaveness (slekt)]] for etterkommere (skipsredere)*
****Jens Hvoslef (1846–) g. Mathea Tandberg
*****Eivind Hvoslef (1878–1958) major g. Karen Sommerfeldt
******Esther Hvoslef (1906–74) g. fysiker Bjørn Trumpy
**Hans Hvoslef (1746–1811) overtok Hvoslefgaarden g. Anne Rytter
***Johannes Peter Hvoslef (1793–) g. Bolette Nerdrum
****Hans Henrik Hvoslef (1831–) apoteker g. Kathrine Riddervold
*****Hans Alfred Riddervold Hvoslef (1873–1933) lege, g. sangeren Agnes Hvoslef
***Niels Hvoslef (1794–1858) kjøpmann Kongsberg, g. Inger Gotaas
****Hans Olaus Hvoslef (1832–1912) grosserer, g. Anna Blom
*****Ragnvald Hvoslef (1872–1944) g. Ingeborg Gulbranson, søster av general Carl Hagbarth Gulbranson
******Minda Juel Hvoslef (1898–1984) g. arkitekt Jens Dunker
*****Einar Hvoslef (1876–1931), OL-seiler

Johan Christian Georg Hvoslef.jpg | Johan Christian Georg Hvoslef (1819–89), amtmann
Fredrik Waldemar Hvoslef.gif | Fredrik Waldemar Hvoslef (1825–1906) biskop
Anna Hvoslef (cropped).jpg | Anna Hvoslef (1866–1954) journalist
Bjarne Hvoslef.jpg | Bjarne Hvoslef (1890–1989) arkitekt
Trine Hvoslef-Eide.jpg | Trine Hvoslef-Eide (1956–) biolog


## Referanser
Dag Album

**Dag Album** (født 25. januar 1948) er en norsk sosiolog. Han er professor ved Universitetet i Oslo og forsker særlig på sosiale relasjoner i helsesektoren.

Han ble cand.sociol. i 1972 og var ansatt som forsker i Statistisk sentralbyrå. Han ble dr.philos. i 1996 og året etter ble han professor i sosiologi ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi ved Universitetet i Oslo.

## Referanser
Peter Cooper

**Peter Cooper** (født 12. februar 1791 i New York, død 4. april 1883 samme sted) var en amerikansk foregangsmann og fremgangsrik industrieier. Han forsøkte seg også som presidentkandidat, men var sjanseløs.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Peter Cooper ble adoptert av foreldre av nederlandsk, engelsk og hugenottisk bakgrunn, og var det femte barnet til John Cooper, en metodistisk hattemaker fra Newburgh i New York  Han gikk bare kort tid på skole, og i lære hos en hestedrosjebygger og lærte også å bygge skap, lage hatter, brygge øl og selge dagligvarer.

### Tidlig virke
Han ble god til å lage og utvikle stort og smått: Han utviklet en maskin til å skjære tøy som han forsøkte å selge, og en endeløs kjede som han mente var god til å kunne trekke prammer og båter langs den nettopp ferdigstilte Eriekanalen (som løp fra Lake Erie og langsetter øvre deler av delstaten New York til øvre Hudson River). Guvernøren i New York, De Witt Clinton, gikk inn for saken, men Cooper fikk ikke solgt.

### Karriere
I 1928 anla han *Contons jernverk* i Baltimore og som fullstendig autodidakt bygde han i 1830 det første lokomotivet i Amerika, *Tom Thumb*, ment for trafikk på jernbanen Baltimore-Ohio. Han var ordfører i styret for Amerikas største telegrafselskap, *North American Telegraph Company* og for *New York, Newfoundland and London Telegraph Company*. Dette selskapet anla den første telegrafkabelen over Atlanterhavet. Han var nabo til, og samarbeidet i kabelprosjektet  med Cyrus Field.

I 1840 blr han innvalgt i New Yorks bystyre, og der engasjerte han seg særlig i bekjempelsen av korrupsjon.

I 1876 var Cooper kandidat til presidentembetet i USA og samlet nesten 100&nbsp;000 stemmer. Han grunnla  gjennom store donasjoner høyskolen *Cooper Union* i New York.

Blant Peter Coopers arbeider finnes *The financial opinions of P.C. with an autobiography of his early life*.

## Referanser


## Kilder
* *[[Svensk uppslagsbok]]*, Malmö 1931.
Pico (Asorene)

**Pico** er en portugisisk øy i øygruppen Azorene i Atlanterhavet. Øya er kjent for vulkanen Ponta do Pico som er Portugals høyeste punkt. 

Øya ligger 17,5 km. sør for São Jorge (Ilha de São Jorge) og 7 km. øst for Faial (Ilha do Faial). Den er 42 km. lang og 15 km. på det bredeste med et areal på 447 km², noe som gjør den til den nest største øya i Azorene. De største bosetningene er hovedstaden Madalena, São Roque do Pico og Lajes do Pico. Øya har totalt rundt 15 000 innbyggere.

Hovednæringen på øya var en omfattende hvalfangstindustri fram til 1980. I dag er hovednæringene turisme, skipsbygging og vinproduksjon. Vingårdskulturlandskapet på Pico har vært en del av UNESCOs verdensarvliste siden 2004.

## Eksterne lenker
*
Dansehallerne

**Dansehallerne** er et senter for moderne dans beliggende i den fredede bygning TAP E i Carlsberg Byen i København. Dansehallerne flyttet inn i den nedlagt mineralvannstappehall i 2009 og er Nordeuropas største senter for moderne dans. Her råder senteret over en rekke scener, øvelokaler og en café.

Dansehallerne er et resultat av fusjonen mellom *Dansescenen* og *Dansens Hus*, dessuten er Dansk Danseteater også med i fellesskapet. Senteret er en selveiende institusjon som er støttet av Kulturministeriet og Københavns Kommune. Foruten hovedavdelingen i Carlsberg Byen, er det en mindre avdeling i Aarhus.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johann Philipp Palm

**Johann Philipp Palm** (født 18. desember 1766 i Schorndorf, død (henrettet) 26. august 1806 i Braunau am Inn) var en tysk-østerriksk forfatter og motstandsmann. Han var opprinnelig bokhandler i Nürnberg i daværende Kongeriket Bayern. Han startet senere et forlag med tilhørende trykkeri- 

## Dømt av okkupasjonsmakten
I mars 1806 ble Nürnberg okkupert av keiser Napoleon Is tropper. Disse tropper plyndret byen og voldtok kvinner. Dette fikk Palm til å utgi en 144 siders lang antifransk pamflett, *Deutschland inn seiner tiefen Erniedrigung* ("Tyskland i sin dype fornedring").

Etter at pamfletten nådde ut til befolkningen, nådde den også  den franske okkupasjonsmakten, som hadde visse problem med å lokalisere dens opphavsmann, som blant annet hadde hånt Napoleon personlig. Men ved en husransaking den 28. juli fant franskmennene visse spor. Etter en mer nøyaktig husransaking den 4. august ble Johann Philipp Palm ført til Augsburg hvor franske offiserer dømte ham til døden. Han ble henrettet i den lille byen Braunau am Inn den 26. august 1806 og etterlot seg hustru og tre barn.

## Referanser
Pante Makassar

**Pante Makassar** er den største byen i den østtimoresiske eksklaven Oecusse, som ligger omringet av det indonesiske Vest-Timor.
Edward Savage (maler)

**Edward Savage** (født 26. november 1761 i Princeton, Massachusetts, død 6. juli 1817 i Princeton) var en amerikansk portrettmaler og gravør. Han arbeidet først som gullsmed, også med gravering. Selv om han var tilsynelatende utrent i maleri ble han kjent i 1790 med sitt portrett av George Washington, ment som en gave til Harvard University. I 1791 besøkte han London hvor han studerte en tid under Benjamin West, og reiste deretter til Italia. Da han kom tilbake til USA i 1794 arbeidet han i Philadelphia og New York, og flere år med et bildegalleri og kunstmuseum på Water Street i New York.

Robert Edge Pine begynte den første fremstillingen av *[[Congress Voting Independence]]* (Historical Society of Pennsylvania Samling, Atwater Kent Museum, Philadelphia) i 1784, men det var uferdig ved hans død. Savage fullførte maleriet i 1801, og masse-produsert bildet som en mezzotint. Hans portretter av Anthony Wayne, Benjamin Rush, og Thomas Jefferson ble høyt verdsatt. Savage er i hovedsak kjent for en stor portrettgruppe, *[[The Washington Family]]* (påbegynt 1789, fullført 1796) som viser president George Washington, First Lady Martha Washington, to av hennes barnebarn, George Washington Parke Custis og Eleanor Parke Custis, og en tro tjener, sannsynligvis Christopher Sheels. Maleriet var i samlingen opprettet av William F. Havemeyer, New York, før det ble kjøpt av Andrew Mellon og donert til National Gallery of Art, Washington, DC.

## Publikasjoner
* C. H. Hart, i *Proceedings of The  Massachusetts Historica Society* (Boston, 1905)

## Referanser


## Kilder
* Ancestry.com

## Eksterne lenker
* Amerikanske malerier og historiske trykk fra Middendorf-samlingen, en utstillingskatalog fra Metropolitan Museum of Art (tilgjengelig på nett som PDF), som inneholder materiale på Savage (nr. 69)
Ski Classics 2011

**Ski Classics 2011** var den første utgaven av langløpserien Ski Classics. Konkurransen startet med Jizerská padesátka i Tsjekkia 9. januar 2011 og ble avsluttet med Norefjellsrennet i Norge 2. april 2011.

## Kalender
### Herrer

### Kvinner

## Sammenlagtstilling

### Herrer

### Kvinner



## Sprintcupen
### Herrer

## Lagkonkurranse

## Ungdomscupen

### Herrer

### Kvinner



## Kilder
* Visma Ski Classics - Results

## Eksterne lenker
;Generelt
* www.vismaskiclassics.com/ – Offisiell hjemmeside
The Washington Family

***The Washington Family*** av Edward Savage er et gruppeportrett i full størelse av den amerikanske presidenten George Washington, First Lady Martha Washington, to av hennes barnebarn, og en slave. Basert på studier som ble gjort tidlig i Washingtons presidentid begynte Savage på maleriet i New York, 1789-90, og fullførte det flere år senere i Philadelphia, 1795-96. Det enorme oljemaleri,  2,13. x 2,84 meter) finnes nå i National Gallery of Art, Washington, D.C..

Bildet ble berømt på 1700-tallet. Kopier ble masse-produsert av Savage begynnelsen i 1798, og av John Sartain i 1840.

Omgivelsene av maleriet er Potomac-elven som flyter i bakgrunnen. Maleriet viser George Washingtons barnebarn, Parke Custis, George Washington jr., Eleanor Parke Custis, Martha Washington, og en dowry-tjener (sannsynligvis Christopher Sheels).

Med L'Enfants tegning over fremtidens sentrum av Washington foran seg peker Martha Washington med sin vifte på den store avenue (nå National). Unge Georges høyre hånd hviler nær toppen av globusen som mangler geografisk merking.

## Referanser
Siste forestilling

***Siste forestilling*** (originaltittel ***The Last Picture Show***) er en amerikansk dramafilm fra 1971, regissert av Peter Bogdanovich. Manuset ble skrevet av Larry McMurtry og Bogdanovich og er basert på McMurtrys roman *The Last Picture Show* fra 1966. Timothy Bottoms, Jeff Bridges, Cybill Shepherd, Ben Johnson, Eileen Brennan, Ellen Burstyn, Cloris Leachman, Clu Gulager, Randy Quaid og John Hillerman spiller i filmen. For estetiske hensyn ble filmen spilt inn i svart-hvitt, som var uvanlig på den tiden. Filmen inneholder også mye musikk av Hank Williams.

*Siste forestilling* ble nominert til åtte Oscar-priser for beste film, beste regi (Bogdanovich), beste mannlige birolle (Johnson og Bridges), beste kvinnelige birolle (Burstyn og Leachman), beste filmatisering (McMurtry og Bogdanovich) og beste kinematografi (Robert L. Surtees). Johnson og Leachman vant Oscar-priser for sine rolleskildringer. *Siste forestilling* ble innlemmet i National Film Registry i 1998, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle». I 2007 ble den kåret  av det amerikanske filminstituttet til filmhistoriens 95. beste spillefilm fra USA på listen «AFI's 100 Years...100 Movies».

## Handling
*Siste forestilling* er en oppvekstskildring om Sonny Crawford (Timothy Bottoms) og hans bestevenn Duane Jackson (Jeff Bridges), som bor i det døende samfunnet Hicksville, en liten by i Texas, tidlig på 1950-tallet. Lokal kinonedleggelse og Koreakrigen er faktorer som preger ungdommenes liv.

## Medvirkende
*Timothy Bottoms som Sonny Crawford
*Jeff Bridges som Duane Jackson
*Cybill Shepherd som Jacy Farrow
*Ben Johnson som Sam the Lion
*Cloris Leachman som Ruth Popper
*Ellen Burstyn som Lois Farrow
*Eileen Brennan som Genevieve
*Clu Gulager som Abilene
*Sam Bottoms som Billy
*Sharon Ullrick som Charlene Duggs
*Randy Quaid som Lester Marlow
*Joe Heathcock som The Sheriff
*Bill Thurman som Coach Popper
*Barc Doyle som Joe Bob Blanton
*Jessie Lee Fulton som Miss Mosey

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aagot Hanshaugen

**Aagot Marie Hanshaugen**, også kjent som bare **«ho' Aagot»** (født 24. september 1919 i Harstad, død 31. oktober 2003 i Oslo) var en av Oslos byoriginaler.

Hanshaugen var kjent som en liten dame med et stort sinn. Hun kom fra Sandtorg, et lite sted utenfor Harstad. Under krigen hadde Hanshaugen jobbet som hushjelp i Sverige. Hun slet med kraftige depresjoner og ble verre etter en brann der hun og familien hun arbeidet for mistet alt de eide. Hun ble lagt inn på Rønvik psykiatriske sykehus i Bodø og senere også på Gaustad sykehus i Oslo. Der ble Hanshaugen lobotomert, noe hun fikk erstatning fra staten for noen tiår etter. Hun arbeidet i mange år med å vaske på gamlehjem.

På sine eldre dager gikk Hanshaugen rundt i byen med damesykkel, og senere med rullator. Hun ble etter hvert veldig krokete i ryggen der hun gikk og samlet inn penger i et pappkrus. Men hun samlet ikke til seg selv, hun ville glede andre. Hun pyntet kirkerom med blomster, og kjøpte aviser og godsaker som hun delte ut til folk. Hanshaugen bodde i Gamlebyen og gikk ofte i Gamlebyen kirke, på Blå Kors og på bingoen på Grønland. Hun delte ut Pepita-kjeks og spiste brød med Sunda. Humøret hennes var veldig skiftende. Hun kunne banne høyt på nordnorsk, og synge salmer i neste øyeblikk. «- I himmelen får jeg vinger», sa hun.

Aagot Hanshaugen døde på Lovisenberg sykehus 31. oktober 2003, 84 år gammel. Hun ble begravet på Østre Aker kirkegård den 7. november.

## Referanser




## Litteratur
* Even Saugstad: *Byoriginaler og personligheter i Oslo*, Frie Fuglers forlag 2008 ISBN 9788299541527.

## Eksterne lenker
* Det finnes tre slags byoriginaler
* Originalene som forsvant
* Husker du Aagot?
Anngjerd Rustand

**Anngjerd Rustand** (født 1982) er en norsk kunster og poet. 

## Utdannelse
Hun har sin utdannelse fra Kunsthøgskolen i Bergen, med bachelorgrad i grafikk fra 2008 og mastergrad i kunst fra 2010, samt et utvekslingsopphold ved Kungliga Konsthögskolan i Stockholm i 2007. Hun har også studert ved Skrivekunstakademiet (årsstudiet 2017–2018 og påbyggingskurs 2022–23).

## Billedkunst
Hun har hatt separatutstillinger ved blant annet Entrée i Bergen, ARTendal i Arendal, RAKE i Trondheim, Kabuso i Øystese, Prosjektrom Normanns i Stavanger, Oppland Kunstsenter på Lillehammer og Visningsrommet USF i Bergen. Hun har deltatt i gruppeutstillinger ved blant annet Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal, Den Frie Udstilling i København, Oslo Kunstforening, Kristiansand Kunsthall og Hordaland Kunstsenter.

## Lyrikk og forlagsvirksomhet
Hun startet og driver småbokforlaget Trippelpunkt, som gir ut håndlagde bøker av og med kunstnere og forfattere. Trippelpunkt har gitt ut bøker med Cato Løland, Anna Kleiva og Bjørn-Henrik Lybeck. 

Rustand er involvert i Pamflett, et senter for risografi og kunstnerbøker i Bergen, hvor hun blant annet er styreleder. 

Hun har blitt publisert i Cappelen Damms antologi Signaler i 2019. I 2011–2012 var hun redaksjonsmedlem i litteraturtidsskriftet Vagant. I 2024 ga hun ut sin første diktsamling, med tittelen *Umiskjennelig hennes*.

## Priser og stipender
I 2015 ble hun tildelt Sørlandsutstillingens reisepris, og i 2013 ble hun nominert til Sparebankstiftelsen DNB og Oslo Kunstforenings kunstnerstipend. I 2021 mottok hun Bergen Kommunes arbeidsstipend.
Rustand mottok i 2025 Sørlandets litteraturpris i kategori skjønnlitteratur for diktsamlingen *Umiskjennelig hennes*. 

## Bibliografi

* 2024: *Umiskjennelig hennes* (diktsamling)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Anngjerd Rustands offisielle hjemmeside
* Forfatterside Gyldendal
John Unnerud

**John Unnerud** (1930–2004) var en norsk bilsportutøver. Han var den første som fikk kallenavnet «Spydeberg-Ekspressen».

Unnerud vant det første norgesmesterskapet i rally i 1967. Han var en av de første som mottok Norges Bilsportforbunds hedersbevisning «Gullrattet» for sine prestasjoner på rallybanen.

I 2010 ga Norsk Bilsportforbund ut biografien *John Unnerud – Spydebergekspressen* om ham.

NAF har arrangert John Unneruds Minneløp hvert år siden 2010.

## Referanser
Roland Gunnesch

**Roland Gunnesch** (noen ganger skrevet **Gunesch** eller **Guneș**; født 25. mars 1944 i Daia, Romania) er en tidligere rumensk håndballspiller som sammen med Romanias herrelandslag ble verdensmester to ganger. Han tilhører den etniske minoriteten Siebenbürgen-saksere.

## Biografi
Hans talent for handball ble oppdaget av Hans Zultner, hans gymlærer på Bergskolen i Sighisoara. Etter at Roland Gunnesch ble ferdig med gymnaset i 1964, spilte han i nitten år for Politehnica Timișoara (som het Știința Timișoara til 1966). Der studerte han ved Det polytekniske instituttet og ble sivilingeniør.

Fra 1970 spilte Gunnesch for det rumenske håndballandslaget, som ble verdensmestere i 1970 og 1974. I  Sommer-OL i 1972, vant han sammen med det rumenske laget bronsemedaljen. På seks kamper hadde han ni mål. I Sommer-OL 1976 vant han sølv som en del av det rumenske laget. Han spilte tre kamper. Alt i alt sett spilte Gunnesch 174 kamper for landslaget, og scoret 254 mål.

I 1983 la Gunnesch opp som spiller, men forble i åtte år, til 1991, som hjelpetrener for Politehnica Timișoara. Siden 1991 han han bodd i Nürnberg, og ble tysk borger i 1993. Han er gift med Magda Gunnesch og de har en datter.

I 2009 ble han dekorert med *Meritul Sportiv* («idrettsordenen») 2. klasse med båndstripe.

Han er æresborger av Timișoara.

## Referanser


## Litteratur
* Johann Steiner: *Handball-Geschichte(n). Siebenbürger Sachsen und Banater Schwaben ebnen Rumänien den Weg zum Gewinn von sieben Weltmeistertiteln*. ADZ-Verlag, Bukarest 2003, ISBN 973-8384-12-5

## Eksterne lenker
* 
* Sports-reference
Elisabeth Gjerberg

**Elisabeth Gjerberg** (født 25. april 1947) er en norsk medisinsk sosiolog. Hun er professor emerita ved Senter for medisinsk etikk ved Det medisinske fakultet ved Universitetet i Oslo, der hun ble ansatt som forsker i 2009. Hun var forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet 1998–2005 og forsker ved Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten 2005–2009.

Hun forsker på etikk og etiske utfordringer i helsevesenet, og har også forsket på arbeidsmiljø i offentlig og privat sektor og på legeprofesjonen. Hun ble dr.polit. ved Universitetet i Oslo i 2002 med avhandlingen *Kvinner i norsk medisin – mot full integrering? En studie av kjønnsdifferensieringen i legers spesialitetsvalg*.

## Referanser
Volrath Vogt

**(Henrik Ludvig) Volrath Vogt** (født 14. februar 1817, død 19. juli 1889) var en dansk-født, norsk teolog, pedagog og forfatter. 
I dag er han mest kjent for lærebøker i kristendomskunnskap for skolen.

Vogt ble født i landsbyen Reerslev i nærheten Roskilde. Han var sønn av Johan Nilsen Vogt (1783-1859) og Henriette Elisabeth Lorenzina Juhl (1790-1846). Oppveksten var delvis i Tune i Østfold, hvor hans far var sogneprest og senere prost, og delvis hos onkelen Nils Nilsen Vogt i Christiania. I 1838 fullførte han utdannelse som cand.theol.

I femti år, fra 1839 til 1889, var Vogt lærer ved Christiania katedralskole. Han underviste i religion, geografi og fransk. I 1863 gjennomførte han en studietur til Syria og Palestina. 

Vogt har publisert en rekke bøker om evangeliene, en lærebok i Kirkens historie og flere lærebøker i bibelhistorie. Hans lærebok *Bibelhistorie med Lidt af Kirkens Historie* fra 1858 ble mye brukt i skoleverket.  På tidspunktet for hans død hadde læreboken blitt trykt i mer enn en million eksemplarer.

## Utvalgte verker
* *Udtog af Kirkehistorien nærmest til Brug ved de lærde Skoler* – 1843
* *Forklaring af Matthæi Evangelium til Skolebrug* – 1849 
* *Forklaring af Johannes ' Evangelium til Skolebrug* – 1856
* *Bibelhistorie med Beskrivelse af det Hellige Land for Borger - og høiere Almueskoler* – 1862 
* *Forklaring af Luthers lille Katekismus, efter Pontoppidan*- 1865 
* *Kirkehistorie til Skolebrug* – 1865 
* *Reise i det Hellige Land og Syrien, tilleggshefte til Folkevennen* – 1865
* *Det Hellige Land* – 1868 
* *Mattæus' Evangelium jeg ændret Oversættelse med Anmærkninger* – 1884
* *Stykker af 12 Kapitler af første Mosebog, jeg ændret Oversættelse med Anmærkninger* – 1886

## Referanser
Robert Edge Pine

**Robert Edge Pine** (født 1730 i London –  død 18. november 1788 i Philadelphia) var en engelsk portrett- og historiemaler, født i London. Han var sønn av John Pine, gravør og illustratør.

Han malte portretter, blant annet av George II, til Hertugen av Northumberland, og Garrick (i National Portrait Gallery); en rekke scener fra Shakespeare, noe som senere gjengitt i Boydells *Shakespeare*; og historiske komposisjoner, inkludert *[[Lord Rodney Aboard the Formidable]]* (rådhuset, Kingston, Jamaica).

Rundt 1784 reiste Pine til Amerika og bosatte seg i Philadelphia hvor han for det meste  malte portretter. Blant annet malte han general Gates, Charles Carroll, Robert Morris, George Read, Thomas Stone. Hans monumentale verk *[[Congress Voting Independence]]*, ble påbegynt av Pine og fullført av Edward Savage. Etter Pines død ble mange av hans bilder samlet i Colombian Museum i Boston.

## Bilder

File:Congress voting independence.jpg|Congress Voting Independence
File:Mary Ball Washington(Pine).jpg|Portrett av Mary Ball Washington i 1786.
File:General William Irvine.jpg|Portrett av General William Irvine.
File:David Garrick by Robert Edge Pine.jpg|Skuespilleren David Garrick


## Referanser
Westye Parr Egeberg

**Westye Parr Egeberg** (født 1877, død 1959) var en norsk godseier, lokalpolitiker og forretningsmann som også var glad i idrett.
## Utdanning og militær karriere
Han hadde examen artium fra 1896 og graden cand.philos. fra 1903. Etter Krigsskolen i 1897 avanserte han i gradene innen det norske Forsvaret. Etter å ha gjennomgått Infanteriets skyteskole i 1916, ble han kaptein. Dette var mens den første verdenskrig raste ute i Europa.
## Forretningslivet
Han gikk inn i trelastfirmaet Westye Egeberg & Co., først utenlands for å lære 1898–1900, og fra 1911 til 1931 aktivt i ledelsen.  Westye Egeberg fikk også en rekke styreverv, blant annet satt han i styret for Christiania Tømmedireksjon (1910-1935, formann fra 1915) og for skogsrådet for Aker kommune, der han bodde.  
## Lokalpolitikk
Han satt i formannskapet for Aker kommune fra 1922 til 1928.
## Idrettsmannen
Westye Egeberg rodde for Christiania Roklub og ble æresmedlem der. I 1935 tok han idrettsmerket i gull.

Idrettsinteressen hadde trolig gått i arv; faren Ferdinand Julian Egeberg innstiftet i 1919 *[[Egebergs Ærespris|Egebergs ærespris]]*, som per 2018 fortsatt deles ut til norske idrettsutøvere som har særlig utmerket seg innen sin idrettsdisiplin.
## Familie
 Han var sønn av kabinettkammerherre Ferdinand Julian Egeberg (1842–1921) og kammerherreinne Lucy Parr (1853–1937), datter av skipsreder Søren Angell Parr fra Drøbak. Gjennom faren tilhørte Westye Egeberg den sjællandske Egeberg-slekten, og gjennom moren tilhørte han Parr-slekten.  Westye Egeberg giftet seg i 1904 med Nini Wedel-Jarlsberg (1880–1945), og de overtok Bogstad gård fra hennes foreldre. De ble  gårdens siste private eiere. Hovedgården ble i 1955 gitt som gave til Oslo kommune av parets tre døtre. Skogen og jorden ble solgt. Nini og Westye Egeberg fikk fem barn, hvorav tre vokste opp:
*Mimi Egeberg (1905–1999). Hun var fra 1928 til 1937 gift med forsikringsmannen Per Mørch Hansson (1905–1994). Fra 1939 til 1942 var hun gift med diplomaten August Christian Mohr (1906–1998).
*Lucy Egeberg (1907–1992). Hun giftet seg i 1923 med Anton Fredrik Klaveness (1903–1981), som var sønn av skipsreder Anton Fredrik Klaveness. I 1935 giftet hun seg på nytt med skipsreder Leif Høegh (1896–1974).
*Karen Egeberg (1911–2007). Hun giftet seg i 1935 med godseier Nils Fredrik Nicolai Aall (1911–1981), som var sønn av kammerherre Cato Aall. Nils Aall hadde i 1933 overtatt Aall-Ulefos Brug.

Året før Westye Egeberg døde utga han en slektsbok.

## Kilder til teksten
Mats Johansen Beldo

**Mats Johansen Beldo** (født 1993) er norsk studentpolitiker. I 2017 ble han valgt til leder av Norsk studentorganisasjon.

Beldo studerte på UiT Norges arktiske universitet hvor han har bachelor i statsvitenskap og master i organisasjon og ledelse med masteroppgave om Solberg-regjeringens kommunereform og reformer i høyrere utdanning.

Han har vært universitetsstyremedlem to perioder fra 2015-2017 og sentralstyremedlem for Norsk studentorganisasjon i to perioder fra 2015-2017. Våren 2017 ble Beldo valgt til leder av Norsk Studentorganisasjon hvor han representerte 230 000 studenter fra 2017-2018. Han har stått på Høyres liste til kommunestyrevalget i 2015. Han begynte senere som rådgiver i Seksjon for økonomiforvaltning og studentvelferd i Kunnskapsdepartementet.

## Referanser
Japankastanje

**Japankastanje** (*Castanea crenata*) er et løvfellende tre eller busk i bøkefamilien. Det blir opptil 15&nbsp;m høyt og har spiselige nøtter. Arten er utbredt i Japan og Sør-Korea. Den dyrkes også i Kina og finnes forvillet der. 

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 


Castanea crenata2.jpg|Hunnblomster
Japanese Chestnut02.jpg|Hannblomster
Japanese Chestnut03.jpg|Frukt under utvikling
Japanese Chestnut.jpg|Moden frukt
Arild H. Steen

**Arild Henrik Steen** (født 1957) er en norsk sosiolog. Han er forsker ved AFI, der han blant annet arbeider med *Arbeidslivsbarometeret*, en årlig undersøkelse AFI utfører for Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS).

Han var daglig leder ved Arbeidsforskningsinstituttet (AFI) fra 2005 til april 2018, da han ble etterfulgt av Elisabeth Nørgaard. Steen er utdannet cand.polit. i sosiologi ved Universitetet i Oslo i 1988, med hovedoppgaven *Drosjenæringen: fra laug til industri?*. Han ble deretter ansatt som forsker III ved Fafo, der han senere ble instituttleder ved Fafo Institutt for arbeidslivs- og velferdsforskning. Han var deretter daglig leder i det da Fafo-eide markedsanalyseselskapet Opinion AS før han ble avdelingsleder ved Transportøkonomisk institutt. Han ble i 2005 ansatt som daglig leder ved Arbeidsforskningsinstituttet, og etterfulgte da Robert Salomon.

Han ble i 1993 utnevnt til medlem av et ekspertutvalg for utredning om ungdom, begynnerlønninger og arbeidsledighet.

## Referanser
Castanopsis

***Castanopsis*** er en slekt med eviggrønne trær i bøkefamilien. De omtrent 120 artene er utbredt i subtropiske og tropiske deler av Øst- og Sørøst-Asia. De gir verdifullt tømmer, og mange arter har spiselige nøtter. To amerikanske arter som ble regnet hit, er nå plassert i *[[Chrysolepis]]*.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Cato, en tragedie

***Cato, en tragedie*** er et skuespill skrevet av Joseph Addison i 1712, og første gang fremført 14. april 1713. Det er basert på hendelsene i de siste dagene av Marcus Porcius Cato Uticensis (95-46 f.Kr., en stoiker og motstander av Julius Cæsars tyranni som gjorde ham til et ikon for republikanisme, kraft og frihet. Addisons stykke handler blant annet om temaer som individuell frihet versus statlig tyranni, republikanisme versus monarkisme, logikk versus følelser, og Catos personlige kamp for å beholde sin tro i møte med døden. Det har en prolog skrevet av Alexander Pope og en epilog av Samuel Garth.

Stykket ble en suksess i hele England og koloniene i den Nye Verden, så vel som Irland. Det fortsatte å vokse i popularitet i flere generasjoner, spesielt i de amerikanske koloniene.

## Handlingen
Skuespillet handler om Catos styrker i Utica, i påvente av ankomsten av Cæsar like etter Caesars seier i Thapsus (46 f.Kr.). Catos sønner Portius og Marcus er begge forelsket i Lucia, datter av Lucius, en senator, alliert med Cato. Juba, prins av Numidia, en annen som kjempet på Catos side, elsker Catos datter Marcia. I mellomtiden konspirerer Sempronius, en annen senator, og general Syhax i hemmelighet mot Cato, i håp om å få den numidianske hæren til ikke å støtte ham.

## Innflytelse
Selv om skuespillet har falt kraftig i popularitet og nå blir lite oppført eller lest, var det populært og ble ofte siterte i det 18. århundre, med Cato som et forbilde av de republikanske dyder og frihet. 

Skuespillet har også inspirert navnet på Cato Institute, en fremtredende libertariansk tenketank i Washington D.C..
Rateče

**Rateče** er en grenseby i Gorenjska-regionen i Slovenia. Byen ligger ved trelandsgrensen til Italia og Østerrike. Den ligger i den nordre delen av Øvre Savadalden mellom elvene Sava Dolinka og Ziljica.

## Eksterne lenker
*
Edi Rama

**Edi Rama** (født 1964) er en albansk politiker. Han har vært landets statsminister siden 2013.

Rama har også utgitt noen bøker.

## Referanser
Westye Egeberg & Co.

**Westye Egeberg & Co.** var et trelastfirma i Oslo som eksisterte fra 1800 til 1929.

Westye Egeberg (1770–1830) hadde kommet til Christiania i 1786 og ble borger i 1800. Han grunnla så trelastfirmaet og satte også i gang med oppkjøp av skog, blant annet Gahnsbruket ved Øyeren i Fet. Først kjøpte de 1/3 av Frederik Gottschalk von Haxthausen (1750–1825) i 1805, neste 1/3 i 1810 fra Carsten Tank (1766–1832) og siste 1/3 fra Tank i 1824. De var en av få innen trelast som klarte seg gjennom  1820-tallet, da England la på store hindringer for eksport.

I 1835 kjøpte Egeberg og fire andre, landets største sagbruk, Sanne og Solli i Tune, Østfold.  Omkring 1842 fikk Egeberg en flott avtale med Frankrike. Fra 1846 eide man Romedal almenning.

I 1844 sørget Egeberg for de første oppmålinger for jernbane, det som i 1854 ble Hovedbanen der han også var medeier. Her fraktet han mye trelast sørover til Christiania.

I 1889 kjøpte de Nitelvens Dampsag (Nitelvens Dampsag var blitt etablert i 1860 som Ekelund Dampsag. Folk kalte den for "Tandbergsaga"), og døpte det om til **Egeberg Brug** (Ekebergbruket). Det ble i 1929 solgt til grosserer Henry Johansen, som i 1941 slo det i hop med Skedsmo Dampsag & Høvleri (etablert 1884) til Skedsmo & Egeberg Bruk.

I 1921 var det et krakk i trelastindustrien. Etter krakket i 1929  ble firmaet og alt solgt.
## Ledere
*1800–30: Westye Egeberg (1770–1830)
*1830–51:  Westye Martinus Egeberg (1805–1898), måtte gi seg med daglig ledelse i 1851 grunnet sykdom. Brødrene ble medeier i 1858 og overtok
*1858–74:  Peder Cappelen Egeberg (1810–1874) og Christian August Egeberg (1809–1874)
*1874–1929: Einar Westye Egeberg (1851–1940) og Ferdinand Julian Egeberg (1842–1921)
*1911–29: Westye Parr Egeberg (1877–1959)

## Se også
* Egeberg (slekt fra Sjælland)

## Referanser
Beggarstaffs

**Beggarstaffs**, eller **J. & W. Beggarstaff**, var et pseudonym brukt av de britiske kunstnere William Nicholson og James Pryde for deres samarbeid med  tegning av plakater og annet grafisk arbeid mellom 1894 og 1899. De er noen ganger referert til som **Beggarstaff Brothers**, men de bruke ikke dette navnet selv.

## Partnerskap

William Nicholson møtte sin fremtidige kone Mabel "Prydie" Pryde i 1888 eller 1889 på Hubert Herkomers kunstskole i Bushey, Herts, der begge var studenter. Han møtte hennes eldste bror, James, som også var en kunstner på omtrent samme tid. I 1893 rømte Nicholson og Prydie, og de ble i all hemmelighet gift i Ruislip 25. april. De flyttet sammen for å bo i det som hadde vært en pub, Eight Bells i Denham, Buckinghamshire. James Pryde besøkte dem like etter, og bodde der i nesten to år. Andre besøkende til huset omfattet skuespilleren Edward Gordon Craig og hans kone, som også nylig hadde rømt og bodde i en hytte i Uxbridge leiet fra Craigs mor, den berømte skuespillerinnen Ellen Terry. I løpet av sommeren 1894 var Craig klar til å dra på tur med W. S. Hardy's *Shakespeare Company* for å spille teater, blant annet rollen som *[[Hamlet]]*. Den delen var viktig for ham, og han spurte Pryde og Nicholson om å tegne og produsere en plakat for å reklamere for stykket. Det ble deres første samarbeid.

Den opprinnelige plakaten ble gjort dels som collage; hår og klær fra Craig som Hamlet, limt på vanlig sort papir i hel-figur. I den trykte versjonen man brukte til å reklamere for stykket, ble det brukt stensil på brunt innpakningspapir av Nicholson, og noen av detaljene lagt til for hånd. Den opprinnelige plakaten er forsvunnet, men den er gjengitt i fire publikasjoner: i *Magazine of Art* fra januar 1895, i *La Plume* fra oktober 1895, i *Pictorial Posters* fra 1895 og i *The Poster* fra februar 1899*. *En annen versjon av plakaten, signert, men uten "Hardy", kan ha blitt produsert for salg til samlere. Et eksempel finnes i Museum of Modern Art i New York. Denne versjonen ble trykt i faksimile i 1898 i Paris ved Imprimerie Chaix, gjengitt i *Les Maîtres de l'Affiche*.

Siste versjon av *Hamlet*-plakaten er signert for hånd, "J. W. Beggarstaff Denham Uxbridge". I henhold til Nicholson, ble Beggarstaff-pseudonymet valgt etter av Pryde «kom over det en dag i en gammel stall, på en sekk med fôr». Pryde ga en lignende, men litt annerledes, forklaring.

På omtrent samme tid tegnet Beggarstaffs og trykte en plakat som viser Craig i en annen av hans ledende roller på den samme turen med Hardy-selskapet, som Charles Surface i Sheridan's *School for Scanals*. Den var sannsynligvis også stensilert på brunt papir. Den har ikke overlevd, men er av Craig beskrevet som «helt fantastisk».

Hamlet-plakaten ble vist på 0 International Artistic Pictoral Poste Exhibition på Royal Aquarium i Westminster i november 1894.

## Referanser
Hüseyin Göçek

**Hüseyin Göçek** (født 30. november 1976 i Istanbul) er en tyrkisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Süper Lig. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.

Göçek begynte sin dommerkarriere i TFF 3. Lig (fjerde nivå) i 1998 og dømte for første gang i Süper Lig under 2004/2005-sesongen i kampen mellom Kayserispor og MKE Ankaragücü den 22. august 2004. Hans første europacupkamp kom den 17. juli 2008, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2008/09 mellom FC Shakhter Karaganda og Debreceni VSC (1–1).

Han har dømt flere landskamper på U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for EM U-21. Göçek debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 11. februar 2009, da han dømte vennskapskampen mellom  og  (0–2). Hüseyin Göçek fungerte som assistentdommer under både EM i fotball 2012 og EM i fotball 2016.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Dommerprofil hos Worldreferee.com 
* Dommerprofil hos Soccerway.com 
* Dommerprofil hos Transfermarkt.com
Tom McArdle

**Tom McArdle**  er en amerikansk filmklipper. Han er best kjent for samarbeidet med Tom McCarthy, blant annet *[[The Station Agent]]* (2003), *[[The Visitor]]* (2007), *[[Win Win]]* (2011) og *[[The Cobbler]]* (2014). Han ble nominert til Oscar for beste filmklipp under den 88. Oscar-utdelingen og vant en Independent Spirit Award for klippearbeidet på McCarthys dramafilm *[[Spotlight (film)|Spotlight]]* (2015).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Michael von Melas

**Michael Friedrich Benedikt Freiherr von Melas** (født 12. mai 1729 i Radeln, Siebenbürgen, død 31. mai 1806 i Elbeteinitz, Böhmen) var en østerriksk general.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Det er litt uklart hvor han ble født: noen kilder sier at han ble født i Radeln (rumensk: Roadeș), mens andre kilder sier at han ble født i Sighișoara. 

### Offiser
Etter at han ble ferdig med studiene på Bergskolen i Sighișoara, og mot foreldrenes vilje, meldte han seg inn som kadett i Infanteriregimentet nr. 21 *Arenberg* (som befant seg midlertidig i Sighișoara) i 1746 (eller i 1752), der han ble forfremmet til kaptein. Som adjutant til feltmarskalk Leopold Josef von Daun deltok han i syvårskrigen, ble i 1781 oberst og i 1789 generalmajor. 

### Napoleonskrigene
Han ledet i 1793 en brigade ved Sambre, i 1794 som feltmarskalkløytnant ved Niederrhein, i 1795 ved Mittelrhein og i 1797 i Italia, der han en stund var øverstkommanderende etter at Jean-Pierre de Beaulieu hadde gått av. I 1799 ledet han de østerrikske troppene som sammen med troppene til Aleksandr Suvorov seiret ved Cassano d’Adda (27. april), ved Trebbia (17.-19. juni) og ved Novi Ligure (15. august)

Etter at Suvorov hadde reist til Sveits for å kjempe mot André Masséna, seiret han den 4. november med en armé av 35 000 østerrikere mot Jean-Étienne Championnet i slaget ved Genola (i nærheten av Fossano) og tok over Cuneo. I 1800 trengte han frem til Var og var i ferd med å forberede invasjonen av Provence, da Bonaparte trengte seg fram over Alpene og skar av Melas' kommunikasjon med Østerrike. Melas forsøkte den 14. juni ved Merango å bryte igjennom, og seiret i første omgang, men forlot slagfeltet for tidlig, slik at en mulig seier ble til et nederlag, og måtte godta Konvensjonen i Alessandria, for deretter å rømme til Italia og trekke seg tilbake bak elven Mincio. Den 20. juni 1800 sendte Bonaparte ham et sverd «som et bevis for min høye aktelse som jeg har for Deres troppers mot som vist på slagfeltet i Marengo.» 

Kort tid etter ble han utnevnt til kommanderende general i Böhmen, gikk av i 1803 og døde den 31. mai 1806 i Elbeteinitz (dagens Týnec nad Labem) i Böhmen.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
*
Th

**Th** kan vise til:
* Thorium, grunnstoff
* Edd, bokstav
* Territoriet Hawaii
* Thai, språk
* Þ, thorn, bokstav
* .th, Thailands nasjonale toppnivådomene
* Holdetid (*T<sub>h</sub>*) for en flip-flop (elektronikk)
Carl Emil Kåshagen

** Carl Emil Kåshagen** (født 9. februar 1991) er en norsk friidrettsutøver som representerer Moelven IL. Han løper hovedsakelig 200 meter og vant NM gull på distansen i 2014 på 21.39 som er hans personlige rekord. Under NM 2023 på Jessheim satte Moelven IL rekord på 1000 meter stafett med 1.51,02. Sondre Matias Rudi, Carl Emil Kåshagen, Alexander Løvik Nyheim og Håvard Bentdal Ingvaldsen løp på laget.

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Arne Høivik

**Arne Fredrik Høivik** (født 9. januar 1932, død 16. mars 2017) var en norsk fotballspiller som spilte for Eik. Hans posisjon på banen var ytre venstre, og han var medlem av Eik-mannskapet som tok sølv i Hovedserien i 1960-61, og bronse i 1959-60.

Høivik spilte også fire A-landskamper for Norge mellom 1951 og 1959, og scoret ett landslagsmål.

## Eksterne lenker
*
Sportsklubben Brann i 2017

**Sesongen 2017** var Sportsklubben Branns 61. sesong i den øverste norske divisjonen. I tillegg til Eliteserien vil klubben også konkurrere i Mesterfinalen, Norgesmesterskapet og Europaligaen.

## Sesongen

### Sesongoppkjøring

### Mesterfinalen

### Eliteserien

## Europaligaen
Brann spilte mot Ruzomberok fra Slovakia, der de vant 1-0 på bortebane og tapte 2-0 på hjemmebane.

### Tabell

## Spillerstall

## Overganger

### Spillere inn

### Spillere ut

### Spillere på utlån

## Referanser
Fossejuv pensjonat

**Fossejuv pensjonat** var et pensjonat som lå tett ved fylkesvei 50 like ved Myrland i Hol kommune, 860 meter over havet. Pensjonatet brant ned den 4. april 2012.

## Referanser
Appellasjon

**Appellasjon** er et lovbeskyttet geografisk avgrenset opprinnelsesområde, spesielt for produksjon av vin, men også brennevin og noen matvarer. Når et produkt oppfyller kravene som er fastsatt av de enkelte lands kontrollorgan, kan det settes et appellasjonsnavn på produktets etikett. I tillegg til geografiske avgrensninger, kan slike krav omfatte regler for råvarene benyttet i produktet, produksjonsmetoder og produktets endelige kvalitet.

## Liste over appellasjoner
*  **Den europeiske union:** Protected Designation of Origin
**  **Østerrike:** Districtus Austriae Controllatus
**  **Kypros:**  Ελεγχόμενη Ονομασία Προέλευσης 
**  **Frankrike:** Appellation d'origine contrôlée (Østerrike)
**  **Tyskland:** German wine classification
**  **Hellas:** ονομασία προελεύσεως ελεγχομένη
**  **Italia:** Denominazione di Origine Controllata
**  **Luxembourg:** Appellation contrôlée
**  **Portugal:** Denominação de Origem Controlada
**  **Romania:** Denumire de Origine Controlată
**  **Spania:** Denominación de origen protegida
*  **Sveits:** Appellation d'origine contrôlée (Sveits)
*  **Australia:** Australian Geographical Indications
*  **Argentina:** Denominación de origen
*  **Canada:** Vintners Quality Alliance
*  **Brasil:** Denominação de Origem
*  **Chile:** *see [[Chilean wine]]*
*  **Sør-Afrika:** Wine of Origin
*  **Storbritannia:** Protected Denomination of Origin
*  **Amerikas forente stater** American Viticultural Area

## Historie
Dagens geografiske opprinnelsesbetegnelser er generelt sett basert på det franske *Appellation d’Origine Contrôlée*-systemet. Systemet kontrolleres av *Institut National des Appellations d’Origine* (INAO) som ble etablert i 1935.

De enkelte landene kan benytte sin egen lovgivning innen landegrensene, men for eksport til andre land innenfor den europeiske union vil beskyttede opprinnelsesbetegnelser i EUs system være overordnet.

Tradisjonen med appellasjon er svært gammel. Den eldste referansene er å finne i Bibelen, der *vin av [[Samaria (region)|Samaria]]*, *vin av [[Karmelberget|Carmel]]*, *vin i [[Jisreeldalen|jisre ' el]]* er nevnt. Denne tradisjonen fortsatte gjennom hele antikken og middelalderen, men uten noen offisielt sanksjonerte regler.

## Referanser