Serge Gainsbourg

**Serge Gainsbourg** [] (dåpsnavn *Lucien Ginsburg*; 2. april 1928–2. mars 1991)  var en fransk *[[chansonnier]]*, det vil si sanger og visedikter. Han var også pianist, forfatter, poet, maler, filmkomponist, manusforfatter, skuespiller og regissør. Hans foreldre var jøder som emigrerte fra Ukraina til Frankrike i 1919. Han regnes som en av de viktigste personligheter i fransk populærmusikk, kjent også for sine provokative og skandaløse utgivelser, foruten også hans store musikalske mangfold; han omfavnet musikalske sjangre som strakte seg fra jazz, mambo, verdensmusikk, *[[chanson]]*, pop og *[[yé-yé]],* til rock'n'roll, progrock, reggae, elektronisk, disco og *[[new wave]]*. Gainsbourgs musikalske mangfold og individualitet gjør det vanskelig å katalogisere ham, mens hans ettermæle regner ham blant verdens mest innflytelsesrike populærmusikere. Hans lyrikk preges av snedige ordspill, ofte humoristiske, provoserende, satiriske eller nedbrytende.

Etter hans død uttalte president Mitterrand at Gainsbourg var «*vår [[Baudelaire]], vår [[Guillaume Apollinaire|Apollinaire]]. Han hevet sang til kunstens nivå.*»

## Bakgrunn
Gainsbourgs far var utdannet klassisk pianist, men forsørget familien ved å spille på casinoer og cabareter, og alle tre barna - Jaqueline, Serge og hans tvillingsøster Liliane - lærte å spille piano. I det tysk-okkuperte Paris i 1940 var Ginsburgs nødt til å erkjenne sin jødiske herkomst, og ta på seg jødestjerne i 1942. Jaqueline forklarte i 2007 at moren deres sydde jødestjernen på slik at de kunne dekkes til. Falske papirer gjorde de mulig for familien å gå i dekning i Limoges og overleve krigen. I 2007 bodde søsteren Jacqueline Ginsburg fortsatt i leiligheten i nr 55 i avenue Bugeaud (omdøpt til avenue d'Anne Hidalgo i oktober 2024) som familien kjøpte da de flyttet tilbake til Paris i 1946.

Gainsbourg skal ha tatt navnet «Serge» fordi «Lucien» hørtes ut «som en herrefrisør». Selv etter et hjerteattakk da han var 45, fortsatte han å røyke 30-40 sigaretter daglig. Selv om han verken hadde førerkort eller sjåfør, holdt han seg i ti år med en Rolls Royce modell 1928 - året han ble født - «som askebeger». 

## Liv og virke
Gainsbourg forsøkte seg først som billedkunstner og jazzpianist, men hadde ingen videre suksess. Det var først da han begynte å skrive og framføre pop-musikk at han ble et navn i Frankrike. På dette tidspunktet var han godt over 30 år.

Gainsbourg levde et turbulent liv, med stadige nye kjærlighetsforhold og etter hvert sterkt framskreden alkoholisme.  Han fikk to barn: Datteren Charlotte fikk han med den britiske sangerinnen og skuespilleren Jane Birkin. Sønnen Lulu fikk han med sin siste partner Bambou (Caroline von Paulus).

## Innspillinger
Gainsbourgs første innspillinger var preget av Boris Vian, og uttrykte et ønske om å modernisere fransk *[[chanson]]*-tradisjon, som hadde vært preget av størrelser som Edith Piaf, Jacques Brel og Georges Brassens. Gainsbourgs musikk ble etter hvert sterkt preget av britisk og amerikansk sekstitallsrock. 

*Je t'aime, moi non plus* fra 1969 var skrevet som en duett med hans elskerinne Brigitte Bardot; men før den ble innspilt, var Bardot skiftet ut med en ny flamme, Jane Birkin. Sangen gjorde ham ytterligere kjent etter at BBC forbød den. Tidligere hadde han innspilt duetten Bonnie & Clyde med Bardot. I 1973 hisset han på seg franske myndigheter med *Rock around the [[førerbunkeren|bunker]]* lagt til Nazi-Tyskland. Senere eksperimenterte han med reggae, særlig kjent er sangen *Aux armes et cétera*, da han i 1979 rekrutterte en gruppe reggae-musikere fra Jamaica til en nyinnspilling av *[[Marseillaisen]]*, noe som provoserte franske krigsveteraner og blant andre Michel Droit, redaktør i avisen *[[Le Figaro]]*, som kalte innspillingen upatriotisk og antisemittisk. Gainsbourg svarte i en annen avis ved å vise til sine egne erfaringer som jøde, og erklærte seg som fransk patriot. Likevel opplevde mange innspillingen som et *publicity stunt* heller enn en hyllest.

I 1984 ble det ny skandale da han spilte inn *Lemon Incest* (Chopins etyde nr 3, opus 10: *Tristesse*) til sengs med sin 13 år gamle datter Charlotte; men hun var nettopp begynt på kostskole og ble dermed spart for mye av oppstyret. Men samme året satte faren fyr på en 500-franc-seddel på fjernsyn - i protest mot skatteforhøyelsene. Å brenne penger er ulovlig i Frankrike, men fikk ingen følger for ham. Derimot satte Charlottes klassekamerater fyr på leksene hennes, som kommentar til hva hennes far hadde gjort.

Serge Gainsbourg gjorde seg også bemerket som låtskriver, og han har levert sanger til artister som Francoise Hardy, France Gall, Anna Karina, Brigitte Bardot og Jane Birkin.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  
*