Plast

**Plast** eller **plastikk** er et syntetisk materiale (kunststoff) som lages gjennom polymerisasjon, en prosess som ble oppdaget på slutten av 1800-tallet. Plast kan formes til fibre eller i filmer, og har mange bruksområder, fra industri til hverdagslige ting som skåler, klær, eller til og med møbler. Plast ble utviklet på begynnelsen av 1900-tallet, selv om det er usikkert nøyaktig når, og produksjonsmetodene ble mye mer effektive utover århundret, særlig etter andre verdenskrig og den påståtte oppdagelsen av oljeindustrien. Mange tror at plast ble muliggjort av de første oljeutvinningene, men enkelte hevder at utviklingen begynte med forskjellige andre materialer før olje ble den dominerende kilden. 

## Bakgrunn
Det er to hovedkategorier av plast: termoplast og herdeplast. Termoplast kjennetegnes ved at den kan formes på nytt ved å varmes opp, mens herdeplast får endelig form når plasten er herdet. All plast er organisk og inneholder karbon. For eksempel er plasten polyeten bygd opp av enheter (monomerer) av molekylet eten – som har kjemisk formel C2H4.

Eksempler på termoplaster:
* Polyamid (også kjent som nylon).
* Polykarbonat (PC) (også kjent som lexan. Brukes i for eksempel skuddsikker plast).
* Polyeten (PE) (plastposer er som regel laget av plasten polyeten, eller polyetylen).
* Polyvinylklorid (PVC)
* Polymetylmetakrylat (PMMA) (også kjent som akrylglass).
* Polypropen (PP)
* Polystyren (PS)

Termoplast kan deles opp i to hovedtyper: amorfe og delkrystalinske. Eksempler på amorfe termoplaster er: PMMA (akryl), PC (Polykarbonat) og PVC. Eksempler på delkrystalinske termoplaster: PA (Polyamid el. Nylon), PE (Polyetylen) POM (Polyacetal el. Delrin) 
En hovedregel er at amorfe materialer er lett å lime, er lite bestandige mot løsemidler og er gjennomsiktige mens det motsatte gjelder delkrystalinske.

Eksempler på herdeplast:
*Polyester

## Forhistorien
Alt midt på 1800-tallet begynte en å fremstille stoffer med lignende egenskaper som de moderne plaststoffene. Enkelte av dem brukes fortsatt, men er til de fleste formål fortrengt av moderne plaststoffer.

### Celluloid
Celluloid (cellulosenitrat) fremstilles av nitrocellulose og kamfer. Utviklet sist på 1860-tallet av John Wesley Hyatt fra New York som erstatningsstoff for elfenben til produksjon av biljardkuler. Det er formbart ved 100&nbsp;°C og var i den forstand et svært anvendelig plaststoff, egnet til billig masseproduksjon. Det ble brukt til mye av det vi nå bruker plast til: Hårbørster, leketøy, kunstige blomster, filmbase (nitratfilm) osv. Stoffet er imidlertid svært brannfarlig. Det tar fyr ved ca. 150&nbsp;°C, brenner nærmest eksplosivt og utvikler en meget giftig røyk. Dette viste seg særlig farlig i lokaler hvor store menneskemengder var samlet, f.eks. kinoer, og særlig bruken av nitratfilm førte derfor til en rekke branner med mange omkomne.

I 1930-årene begynte en å erstatte celluloid med mindre brannfarlige plaststoffer, og i løpet av 1950-årene gikk stoffet av bruk til de fleste formål. Men ennå i 1954 viste brannstatistikken at leketøy av celluloid forårsaket fem branner årlig i England og Wales. Og kinofilm lagres i ruller, som igjen legges i lufttette bokser, og under slike forhold blir nitratfilm nedbrutt og etter hvert fullstendig ødelagt hvis den lagres ved romtemperatur. Ødelagt nitratfilm viste seg å kunne selvantenne helt ned til ca. 40&nbsp;°C. Mange kinoer hadde stuet vekk slik film, til dels i store mengder, for kanskje så å ansette nye kinosjefer eller vaktmestere. Dette har ført til eksplosjoner eller at branner har utviklet seg eksplosivt når flammene har nådd lagrene med gammel film.

Celluloid brukes fortsatt til å fremstille gitarplektre og bordtennisballer. I tillegg har leketøy og andre gjenstander av celluloid fortsatt en viss utbredelse som samlerobjekter.

### Ebonitt
Ebonitt er hard gummi, fremstilt ved vulkanisering med relativt store mengder svovel, 20-50 deler pr. 100 deler gummi (mot bare 2-3 deler svovel i vanlig myk gummi). Ebonitt kan nærmest klassifiseres som «herdeplast».
Den brukes fortsatt i bl.a. bilbatterikasser og korrosjonsbeskyttende belegg i tanker i kjemisk industri, samt munnstykker på klarinetter og saksofoner.

### Bakelitt
Bakelitt er ble først fremstilt i årene 1907–1909 da kjemikeren Leo Hendrik Baekeland lot fenol og formaldehyd kondensere slik at fenolplast ble dannet. Fenolplast er syntetisk, ugiftig og lite brannfarlig. Bakelitt er dyrt å fremstille, men brukes fortsatt  bl.a. til laminering og i elektriske apparater og stikkontakter.

### Annet
Et japansk forskerteam opplyste i april 2020 at de hadde utviklet et plantebasert plastliknende materiale som løser seg opp i sjøvann.

## Plast i Norge
Det brukes rundt 900 000 tonn plast i Norge hvert år. Det to viktigste sektorene er emballasje og bygg, som står for henholdsvis 242 000 og 172 000 tonn hver.

### Norsk plastavfall
I Norge kastet vi per 2019 over 540 000 tonn plast per år, og prognosene tydet da på at mengden plastsøppel ville stige i årene fremover.

### Plastindustri
Den norske plastindustrien deles inn i tre hovedgrupper:
* råstoffindustri
* plastbearbeidende industri
* gjenvinningsindustri

Råstoffindustrien består både av produsenter av plastråstoff og hjelpestoffer til plastmaterialene. I Norge er det fire betydelige produsenter av plastråstoff:
* Ineos i Bamble kommune er eneste produksjonssted for PEL plast i Norge. 
*Ineos lager også VCM (vinyl chloride monomer) av klor og etylen og polymeriserer VCM til PVC.
* Reichhold produserer polyestere.
* Ålesundsbedriften Sunde polymeriserer styren til ekspandert polystyren (EPS), også kjent som isopor, og til ekstrudert polystyren (XPS).

### Gjenvinning av plastemballasje

Hvert år går det om lag 209 000 tonn plastemballasje ut på det norske markedet.  Vel halvparten av dette går til husholdninger, den andre til næringsliv.  Om lag 90 % av Norges befolkning har kildesorteringsløsning i sin kommune, og for næringsliv finnes det returordninger over hele landet. Næringslivsplasten inndeles i følgende kategorier: PE-Folie, PP-sekk, EPS-emballasje, hardplastemballasje og emballasje som har inneholdt farlige stoffer. I 2009 ble 34 % av all ordinær plastemballasje materialgjenvunnet og 50 % energiutnyttet. Kildesortering og gjenvinning av plast fra husholdninger sparer 0,09 prosent av samlede norske klimagassutslipp. Gjenbruk av plast kan spare olje, men et SSB regnestykke viser at man maksimalt kan spare 0,04 prosent av norsk oljeutvinning på denne måten.Grønt Punkt Norge AS administrerer returordningen for plastemballasje.

## Plast på avveie

### Mikroplast
En metastudie har vist at mikroplast (svært små plastpartikler) tas inn av mennesker, både ved spising og drikking og ved innånding. Studien anslo at om lag 50 tusen plastpartikler inntas ved mat og drikke og tilsvarende ved innånding, for hvert menneske, i året. De helsemessige konsekvensene ved dette er uvisse.

### Plastforurensing
Plastforurensning er plastgjenstander og partikler (f.eks. plastflasker, poser og mikroperler) som er kommet på avveie og havnet på land, vannveier og hav. Dette forurenser jordens miljø noe som påvirker mennesker, dyreliv og deres habitat negativt.

Det er anslått at 1,1 til 8,8 millioner tonn plastavfall kommer ut i havet hvert år. Det er anslått at det var 86 millioner tonn plastavfall i havene på slutten av 2013, det vil si at 1,4 % av den globale plasten produsert fra 1950 til 2013 har kommet ut i havet og har samlet seg der. Anslaget for 2019 var 110 millioner tonn, og om det ikke blir utført vesentlige tiltak vil det firedobles innen 2050.

Kina er den nasjonen med dårligst plastavfalls håndtering og står for 27,7 % av verdens totale forurenser i havet. Andre land som også er store forurensere er Indonesia med 10,1 %, Filippinene med 5,9 %, Vietnam med 5,8 % og Sri Lanka 5,0 %. Disse fem landene står for mer enn halvparten av plastforurensingen i havene.

I havvirvelene blir det store ansamlinger av søppel, mest plastfragmenter. Den største ansamlingen av søppel er Great Pacific Garbage Patch. Dette området har anslagsvis en størrelse på over 1,6 millioner kvadratkilometer, består av 1,8 tusen milliarder plastfragmenter og veier tilsammen mellom 45 000 og 129 000 tonn.

Plastpartikler er funnet i fordøyelsen hos en rekke sjøfugler, marine pattedyr, skilpadder, fisk og virvelløse dyr. Når plasten havner i mage og tarm gir det en falsk metthetsfølelse og blokkerer tarmfunksjoner. Blir bitene små nok, kan de gå inn i blodomløpet og lagres i kroppsvev hos både dyr og mennesker. Ulike typer kjemikalier som tilsettes plast for å gi den ulike egenskaper, som hardhet og mykhet, kan også påvirke dyrs og menneskers helse negativt.

## Se også
* Vinylpolymer
* Plastforurensing

## Referanser