open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fredsinitiativet mot angrepskrig

**Fredsinitiativet mot angrepskrig** er en norsk antikrigsorganisjon stiftet den 15. februar 2005 i Oslo som etterfølger etter **Fredsinitiativet Ingen krig mot Irak**, to år etter de store verdensomspennende demonstrasjonene mot den USA-ledede invasjonen i Irak. Organisasjonen er en paraplyorganisasjon for en rekke andre organisasjoner. Organisasjonens plattform består i beskyttelse av FN-pakten og dens forbud mot angrepskrig.

6.–8. mai 2011 arrangerte organisasjonen en fredsmarsj fra Eidsvoll til Eidsvolls plass i Oslo, der de krevde full uttrekning av norske soldater fra krigen i Afghanistan.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Paraplyorganisasjon

**Paraplyorganisasjon** er en organisasjon som har andre organisasjoner – ikke individer – som medlemmer. Organisasjonene som er sluttet sammen i en paraplyorganisasjon har som regel felles interesser, eller arbeider innenfor samme interesseområde eller samfunnssektor. Medlemskap i paraplyorganisasjonen innebærer som regel ikke at medlemsorganisasjonene pådrar seg noen forpliktelser, ettersom de beholder retten til å fatte sine vedtak på selvstendig grunnlag. Et beslektet begrep er meta-organisasjon, som henspiller på at det dreier seg om en organisasjon dannet av andre organisasjoner.

## Norske eksempler
På arbeidslivsområdet er hovedsammenslutningene av fagforeninger og bransjeforbund, Landsorganisasjonen i Norge og Næringslivets Hovedorganisasjon, eksempler på paraplyorganisasjoner. Et eksempel fra et annet området er Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, som organiserer særforbundene i norsk idrett. NORSTEC er en nasjonal paraplyorganisasjon som samler og støtter studentdrevne romteknologi-miljøer over hele Norge. ASVL (opprinnelig Arbeidssamvirkenes landsforening) er en paraply-organisasjon for norske vekst- og arbeidsinkluderingsbedrifter. I en nyere kartlegging anslås det at det finnes rundt 300 paraplyorganisasjoner i Norge.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skjærhalden

**Skjærhalden** (uoffisielle navn: *Skjærhallen*, *Skjærhollen*) er et tettsted på Kirkøy i Hvaler kommune i Østfold, med  innbyggere per 1. januar . Stedet er administrasjonssenter for Hvaler kommune.

I Skjærhalden ble det i 2000 reist en byste av den kjente norsk-kanadieren Henry A. Larsen, som vokste opp på naboøya Herføl.

## Turisme
Om sommeren er Skjærhalden et populært feriested. Det ligger fire restauranter rundt torget. Gjestehavna kan ta imot mellom 100 og 130 båter.

Fra Skjærhalden går det rutebåt til de østlige Hvalerøyene Søndre- og Nordre Sandøy, Herføl og Lauer. I helgene, julen, påsken og hele sommeren går det ferge til Strömstad med fergen Vesleø II.

## Galleri

Fil:Skjærhalden DSCF9939.jpg|Gjestehavna i Skjærhalden**.** 
Fil:Skjærhalden.jpg|Skjærhalden. 
Fil:Sjøkroken Skjærhalden.jpg|Sjøkroken i Skjærhalden. 
Fil:Summer houses by the sea. Norway - Flickr - trine.syvertsen.jpg|Sommerhus i Skjærhalden. 


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sporveien Trikken

**Sporveien Trikken AS** (tidligere **Oslo Sporvognsdrift AS** eller **Oslotrikken AS**) er et norsk kollektivtrafikkselskap eiet av driftselskapet Sporveien AS som igjen er eiet av Oslo kommune. Selskapet har ansvar for drift og utvikling av trikken i Oslo, mens Sporveien står for drift og vedlikehold av sporvognene samt drift og vedlikehold av infrastruktur, så som skinner, strøm og penser. Sporveien Trikken selger kollektivtransporttjenester til administrasjonsselskapet Ruter. 

Sporveien Trikken AS har ansvar for all trikkedrift i Oslo og hadde 42 millioner reisende i 2022. Selskapet har 409 ansatte. Trikken er en av Oslos viktigste miljøbedrifter. Selskapet er miljøsertifisert og jobber ut fra en målsetting om at Oslo skal være en av Europas beste trikkebyer. Sporveien Trikken er datterselskap i Sporveien AS. Sporveien leverer reiser med trikk, T-bane og buss med hovedfokus i Oslo, Akershus og Vestfold. Konsernet har om lag 3 300 ansatte og hovedkontor i moderne og nyoppussede lokaler på Tøyen i Oslo. Sterk forventet befolkningsvekst og miljøfokus gjør at kollektivtrafikk er et betydelig satsningsområde i årene fremover.

Sporveien Trikken disponerer 87 sporvogner (som eies av Sporveien Vognmateriell) og 131,4&nbsp;km med sporvei (regnet som enkeltspor). Trikkens linjenett består av 6 linjer og 99 stasjoner. Tidligere samferdselsminister Torild Skogsholm var administrerende direktør fra 2006 og frem til våren 2011. Etter dette er Jan Egil Meling konstituert administrerende direktør. Høsten 2012 tiltrådte Bjørn Granviken som administrerende direktør i både Sporveien Trikken og søsterselskapet Sporveien T-banen. I 2023 ble Ellen Rogde ny administrerende direktør i Sporveien Trikken.

Oslo Sporvognsdrift ble eget AS i 2003 og hadde siden flere selskapsnavn. Sporveien Trikken var et av flere uformelle navn, men ble 10. juni 2009 også det formelle navnet på selskapet.

## Se også
*Trikken i Oslo

## Referanser



## Eksterne lenker
* Oslotrikken
* Oslo Vognselskap AS
Julius Curtius

**Julius Curtius** (født 7. februar 1877 i Duisburg, død 10. november 1948 i Heidelberg) var en tysk jurist og politiker. Han var næringsminister i Weimarrepublikken fra 1926 til 1929, deretter utenriksminister til 1931. Curtius gikk inn for Youngplanen om krigserstatningene og en tollunion mellom Tyskland og Østerrike.  

## Liv og virke

### Bakgrunn
Curtius studerte jus i Kiel, Strasbourg og Bonn. Han tok en juridisk doktorgrad i Berlin i 1905. Curtius var senere virksom som advokat i Duisburg. 

### Politisk karrière
Curtius ble medlem av riksdagen i 1920, og i 1926 utnevnt som næringsminister. Etter Stresemans død i 1929 var han parallelt utenriksminister, og fra november samme år på full tid i dette vervet. Han arbeidet som næringsminister for sysselsettingsprogrammet og dessuten med et samarbeid med Sovjetunionen.  

Han huskes mest for sitt arbeid for å fullføre Stresemanns arbeid for å regulere krigserstatningene etter den første verdenskrigen, og tilbaketrekningen fra Rhinland. Curtius var som minister ansvarlig for Young-planen, og befant seg i brennpunktet for hets fra nasjonalister, det såkalte Stahlhelm og nasjonalsosialister.  

Sammen med Schober forsøkte han å etablere en tollunion med Østerrike. I dette ble han imidlertid motarbeidet av Frankrike som fikk medhold i Haag-domstolen (8 mot 7 stemmer), i at unionen ville være i strid med Genèvekonvensjonene. 

Julius Curtius' bolig i Berlin, ble ødelagt under bombingen mot slutten av den andre verdenskrigen. Hans eiendom i Mecklenburg som var en del av Øst-Tyskland, ble beslaglagt i 1946. Curtius flyttet i 1946 til Heidelberg hvor han døde i 1948. 

## Referanser
Sporveien T-banen

**Sporveien T-banen AS** (tidligere **Oslo T-banedrift AS**) er et norsk kollektivtrafikkselskap eiet av Sporveien AS. Selskapet har ansvar for drift, markedsføring og utvikling av T-banen i Oslo. Selskapet selger kollektivtransporttjenester til administrasjonsselskapet Ruter.

Sporveien T-banen hadde ved utgangen av 2022 594 ansatte. 

## Historie
Frem til 2003 ble T-banedriften utført av en egen divisjon i Oslo Sporveier, men fra 1. juli 2003 ble driften overtatt av det heleide datterselskapet Oslo T-banedrift. I 2006 ble kollektivtrafikken i Oslo omorganisert. Oslo Sporveier ble omdannet til et rent administrasjonsselskap, mens driftsdelen i det gamle Oslo Sporveier ble overført til det nyopprettede Kollektivtransportproduksjon (nå Sporveien AS). Selskapet er etter dette heleid av Sporveien Oslo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Oslo T-banedrift
* Oslo Vognselskap
Puttesund bro

**Puttesund bro** er en 138 meter lang bro i Fredrikstad kommune, som forbinder Håholmen  med Kjøkøy. Broen inngår i fylkesvei 108. Broen ble bygd som en fritt frembygg-bro i 1971, og ombygd til skråstagsbro i 2002. Midten av broen sank med 40 cm fram til den ble ombygd i 2002.

## Se også
*Kjøkøysundbrua
*Liste over broer i Norge
*Liste over broer i Norge etter lengde 

## Referanser
Joseph de Maistre

**Joseph-Marie, [[greve|comte]] de Maistre** (, født 1. april 1753 i Chambéry i Kongedømmet Sardinia, død 26. februar 1821 i Torino) var en fransktalende savoyisk filosof, forfatter, advokat og diplomat.

Han var en av de mest innflytelserike representanter for kontrarevolusjonen og en autoritær konservatisme i perioden som fulgte umiddelbart etter den franske revolusjon. Han mente livet gjennom at den franske revolusjon var et resultat av de destruktive og ateistiske doktriner fra de store 1700-talls-filosofer. De Maistre gikk inn for at det arvelige monarkiet skulle gjeninnføres, og betraktet den som en guddommelig sanksjonert institusjon, og mente at paven skulle medgis indirekte autoritet over verdslige saker. Han regnes som en av konservatismens grunnleggere.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Joseph de Maistre var av fransk og italiensk herkomst. Faren var senatspresident i hertugdømmet Savoia, som den gang tilhørte kongedømmet Sardinia. Joseph de Maistre levde hele livet som borger av dette kongedømmet Sardinia. Han fikk trolig sin skolegang hos Jesuittordenen.

### Konservativ filosof og politisk tenker
Etter revolusjonen ble han en varm forsvarer av ordenen; han sammenlignet revolusjonsånden med jesuittenes motstykke, jansenistene. Etter å ha studert jus ved Universitetet i Torino, gikk han i sin fars fotspor, og ble utpekt til senator i 1787. Idet franske tropper inntok kongedømmets fastlandsprovinser, Savoie og Piemonte, på 1790-tallet, flyktet han med det kongelige hoffet til Cagliari. 

I 1802 ble han utnevnt til ambassadør ved tsar Aleksander Is hoff i St. Petersburg; ambassadørens plikter var for det meste seremonielle, men han ble vel ansett i aristokratiet og fikk tid til å skrive noen av sine mest betydningsfulle verker. I mellomtiden led Napoléon nederlag, og Wienerkongressen tilkjente Kongedømmet Sardinia igjen herredømmet over Savoie og Piemonte. 

I 1817 vendte Joseph de Maistre tilbake til Torino som minister ved hoffet.

Joseph de Maistre var en av de fremste talsmennene for en reaksjonær og autoritær konservatisme i perioden etter den franske revolusjon i 1789. Han mente at opplysningsfilosofenes doktriner som lå til grunn for revolusjonen, var gudløse og destruktive. Joseph de Maistre argumenterte for gjenopprettelse av eneveldet, og for pavens autoritet i både religiøse og politiske spørsmål.

## Utvalgte verker
*1796 – *Considérations sur la France*.
*1814 – *Essai sur le principe génératuer de constitutions politiques et des autres institutions humaines*.

*1819 – *Du pape*.
*1821 – *Soirées de St. Petersbourg*.

## Referanser
Akerøya

**Akerøya** er ei øy i Hvaler kommune i Østfold, areal 1,53 km2, og høyeste punkt 33 moh. Øst for Akerøya ligger en liten holme, Festningsholmen, med  Akerøy fort fra 1600-tallet. I sagatiden het øya *Saltholmen*, etter noen grunne poller der det ble utvunnet havsalt.

Øya består av i hovedsak av fjell/granitt og enkelte strandenger og gressletter. Karakteristiske  «klover» skjærer gjennom øya flere steder der det vokser godt med småbusker og trær. Det er registrert mer enn 400 plantearter hvorav flere er truede og sårbare.
Øya har et rikt fugleliv og er en rasteplass for trekkfugl. I 1978 ble det opprettet et naturreservat for sjøfugl på øst- og vestsiden av øya med ferdselsforbud deler av sommeren. Siden 1961 har Akerøya Ornitologiske Stasjon drevet registrering av fugl. Øya er fra 26. juni 2009 innlemmet i Ytre Hvaler nasjonalpark.

Fram til ca. 1950 var det et gårdsbruk som drev med storfe på øya. Dyreholdet har vært med å holde vegetasjonen nede, men de senere års sauebeite har ikke klart å holde tritt med gjengroing av spesielt einer.

På øyas høyeste punkt er det en redutt, en observasjonspost for fortet på Festningsholmen. Nord for redutten er det funnet flere gravrøyser fra bronsealderen.

Den mest attraktive delen midt på øya er gjort til offentlig friområde med mulighet for telting. Akerøya eies og forvaltes av Staten og Oslofjorden Friluftsråd. Det er et hus på øya. Her bodde i sin tid Johan Borgen. I sommersesongen kan man overnatte i huset gjennom kystleden. Utenom sesongen disponeres huset av Akerøya Ornitologiske Stasjon.

Akerøya har også etterhvert fått to glimrende sandvolleyballbaner. Banene er laget av lokale Hvaler-ungdommer, og har to konkurransenett. Hvert år arrangeres en volleyballturnering som heter "Øya Open".


Akerøya.jpg|Parti fra Akerøya.
Akerøya mot Festningsholmen.jpg|Festningsholmen    
Akerøya-hytta.jpg|Huset på øya der Johan Borgen hadde tilhold og som nå er kystledhytte.  


## Referanser


## Kilder
*
Spanias autonome regioner

**Spanias autonome regioner** (*comunidades autónomas*) er regioner med forholdsvis stor grad av selvstyre fastlagt i den spanske grunnloven. Dette er organisert slik at Spanias femti provinser er gruppert i 17 autonome regioner, i tillegg til to afrikanske autonome byer (*ciudades autónomas*), Ceuta og Melilla.

## Grunnleggelse og makt
Sentralisme, nasjonalisme og separatisme spilte en viktig rolle i Spanias historie.
Et kompromiss ble inngått av de moderate politiske partiene som deltok i skisseringen av den Spanske Grunnloven fra 1978, siden man fryktet at separatisme skulle føre til ustabilitet og et diktatorisk uføre. Målet var å roe ned separatistgruppene og så desarmere den ekstreme høyrevingen. En veldig desentralisert stat var blitt grunnlagt, sammenlignet med både Francisco Francos regime og de fleste moderne territorielle arrangementer i de vesteuropeiske stater.

I grunnloven er det fastlagt hvilke lovgivende og utøvende retter de autonome enhetene har, og hvilken grad av uavhengighet hver enkelt autonome enhet har. De har egne parlament og regionale guvernører.

Andelen av kompetanse er forskjellig fra enhet til enhet. Det er en klar forskjell mellom historiske regioner slik som Baskerland, Catalonia, Galicia, Andalucía og de andre. De historiske regionene hadde fra begynnelsen flere funksjoner, bl. a kunne de regionale presidentene velge når neste valg skulle være (gitt at det var maks fire år i mellom hvert valg). Et annet eksempel er at Baskerland og Catalonia begge har egne politistyrker, Ertzaintza og Mossos d'Esquadra.

Grunnloven gir uttrykk for de historiske rettighetene til de forskjellige områdene. Dette brukes som referanse til de forskjellige statusene som kom til under tidligere enigheter mellom de sentrale styresmakter og regionene. Dette forklarer hvorfor Baskerland og Navarra på forhånd avtaler hvor mye av skattepengene som skal tilfalle det nasjonale.

Opprinnelig var det meningen at bare de historiske regionene skulle bli autonome. Kort tid etter at grunnloven var vedtatt, oppsto det en bølge med nye autonome bestrebelser. Dette ble kalt *café para todos*, «kaffe til alle», av desentraliseringens kritikere.

Den spanske grunnloven fra 1931 ga autonomi til Catalonia, Galicia og Baskerland,
men den spanske borgerkrigen knuste dette eksperimentet.

## Oversikt over provinser og autonome enheter

## Eksterne lenker
*
Stor-Oslo Lokaltrafikk

**Stor-Oslo Lokaltrafikk as** (**SL**) var et norsk aksjeselskap eiet av staten, Oslo kommune og Akershus fylkeskommune med en tredel hver frem til 1. januar 2008, da selskapet ble slått sammen med Oslo Sporveier og virksomheten overført til Ruter.

SL hadde ansvar for planlegging, koordinering og markedsføring av kollektivtilbudet på buss og båt i Akershus og mellom Akershus og Oslo, samt skolekjøring og transport av funksjonshemmede i Akershus, basert på kjøp av transporttjenester fra en rekke buss- og båtselskaper. Da selskapet ble slått sammen med Oslo Sporveier hadde SL kontrakter med busselskapene Nettbuss Lillestrøm, Norgesbuss, Schaus Buss, Nobina Norge, Veolia Transport Sør og Unibuss samt ferjeselskapene Nesodden-Bundefjord Dampskipsselskap og Sandvika Fjordturer.

SLs virksomhet var basert på områdekonsesjon for hele Akershus fylke og transporterte 56 millioner passasjerer i 2004.

## Historie
Selskapet ble opprettet i 1974 med det mål å etablere et felles kollektivtrafikkselskap for Oslo og Akershus. SL skulle i utgangspunktet overta ansvaret for all kollektivtrafikk i Oslo og Akershus (inkludert togtrafikken), men sent i prosessen valgte Oslo kommune å beholde styring med kollektivtrafikken i Oslo gjennom det kommunalt eide selskapet Oslo Sporveier. Tilsvarende valgte Samferdselsdepartementet å la staten beholde ansvaret for togtrafikken i det samme området. Etter dette var det i flere tiår ønskelig å etablere et felles kollektivtrafikkselskap fra både myndigheter og andre involverte parter, og dette selskapet ble til slutt etablert 23. oktober 2007 gjennom en sammenslåing av Oslo Sporveier og Stor-Oslo Lokaltrafikk.

## Omorganisering
1. januar 2008 ble arbeidsoppgavene til Stor-Oslo Lokaltrafikk overført til det nye selskapet Ruter, som skal administrere all kollektivtrafikk i Oslo og Akershus. Oslo kommune eier 60 prosent og Akershus fylkeskommune 40 prosent av det nye selskapet.

## Eksterne lenker
*  www.slnett.no (arkivert versjon fra 21. desember 2008)
Jan van Leiden

**Jan van Leiden** (født 2. februar 1509 fra Leiden, død 22. januar 1536 i Münster i Westfalen) eller *Jan (Johann) van Leyden* (egentlig *Johann Bockelson* eller *Beukelszoon*) var en tysk predikant og en av lederne for gjendøperne som i et års tid hersket i Münster.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Beuckelszoon ble født i nærheten av Leiden som uekte sønn av schultheiss Beukel Gerritsz og tjenestepiken Aleke oder Alit, som faren giftet seg med etter at hans ektefelle døde. Jan vokste opp i fattigdom.

Han lærte seg skredderyrket og arbeidet i Flandern og England. Han vendte så tilbake til Leiden og giftet seg med enken etter en skipper. Som kjøpmann reiste han så vidt omkring som til Lübeck og Lisboa. Til slutt drev han et verdshus i Leiden, var mestersanger, rimdikter og skuespiller under byens festspill.

### Møte med Døperne
I 1533 ble han kent med døperen (anabaptisten) Jan Matthijs og lot seg døpe av ham. Hans interesse for denne nye kristelige bevegelsen var allerede blitt vekket hos ham på et besøk i Münster da han hørte noen prekener av Bernd Rothmann.

### Religiøst og politisk lederskap
Bockelson ble selv en karismatisk anfører blant døperne, og ble idolisert av sine tilhengere. Ifølge ham selv dro han til den tyske byen Münster i 1533, fordi han hadde hørt om byens predikanter. Han sendte bud etter Jan Matthijs, som hadde døpt ham. Etter sin ankomst ble Matthijs – som ble ansett for å være profet – leder av byen. Etter et mislykket militært angrep påskesøndag 1534, hvorved Matthijs ble drept, ble Bockelson konge av Münster inntil byens fall i juni 1535.

Han innførte et teokrati i Münster og opprettet en kommunalistisk og polygam stat. Ifølge visse kilder hadde Bockelson 16 koner, noe som skyldtes at han hadde innført en lov om at en ugift kvinne skulle gifte seg med den første som fridde. Da kvinner var tvunget til å gifte seg, konkurrerte mennene om å ha flest koner. Bockelson halshugget offentlig en av sine koner: Da byen ble beleiret av de tyske landfyrstene sies det at da en av konene hans spurte om tillatelse til å forlate byen, hogde han av henne hodet mens de andre konene hans danset og sang salmer.

Münsters hær ble slått i 1535 av biskop Franz von Waldeck, og Bockelson ble tatt til fange. I januar 1536 ble han sammen med Bernhard Krechting og Bernhard Knipperdolling torturert og deretter henrettet. De ble bundet til en pæle med en jernkrave med jernpigger, og kroppene ble i en time sønderrevet med rødglødende tenger. Deretter ble tungene revet ut, før de ble drept med en brennende kniv gjennom hjertet.

Likene ble heist opp i bur over Sankt Lamberti kirke i Munster og etterlatt for å råtne opp. Knoklene ble fjernet etter 50 år, men burene er blitt hengende inn i det 21. århundre.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* „Der wedderdoeper eidt“ / Eid der münsterschen Täufer
* Online Biographie zu Jan van Leiden
Songdalselva

**Songdalselva**, eller **Søgneelva** (deler av elva er også kjent som *Songa* og *Kravleelva*, eller *Sygna* om hele elva), er ei elv som har sitt utspring fra Sognevannet på heia nord i Finsland i Kristiansand kommune.

## Elveløp
Fra Sognevannet kommer den lille elva Songa og fra Hagelandsvannet kommer Auståna. Elvene renner sammen noen kilometer lenger nede ved Øvland. Den er innom Vennesla kommune ved Kravlen og blir til Kravleelva som stuper ned i Juvet og forener seg med Gumpedalselva ved Underåsen. Herfra kalles den Songdalselva. Lenger nede får den tilførsel fra Stokkåna som kommer fra Røyrvannet og Fidjevannet.  Elva faller ikke mer enn ca. 20&nbsp;meter de siste 20 kilometer mot havet, og har på denne strekningen et svært meandrerende løp. 
Fra strykstrekningen etter Volleberg til havet kalles den Søgneelva. Ved Søgne Landbruksskole er en noen meter høy foss, Søgnefossen.  Søgneelva renner ut i havet mellom Høllen og Åros i Høllefjorden i Søgne.

Nedbørfeltet på 207&nbsp;km² ligger mellom Otras og Mandalselvas nedbørfelt, i hovedsak i Songdalen i Kristiansand kommune, men noe ligger i Marnardal og Vennesla kommuner. De høyeste åsene i nedbørfeltet går opp til 450&nbsp;moh. Vannføringen er normalt minst om sommeren og størst om høsten og våren. Det er få og små innsjøer i vassdraget. De bratte skråningene ned fra heiene kan skape korte og intense flommer.

## Miljøtrusler og vern
I etterkrigstiden, frem til 1980-tallet, var elva alvorlig forurenset av kloakkutslipp. Det ble frarådet både å bade og å spise fisk fra elva. Vannkvaliteten ble bedret da kloakken ble lagt i rør, og renset før utslipp til sjø. Dagens miljøproblem stammer hovedsakelig fra ulovlig søppeltømming og plastavfall fra landbruket som akkumuleres langs breddene og tildels flyter ut i havet ved flom.

Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag.

## Dyreliv og fiske
I meandrenes yttersvinger dannes åpne sandskråninger på grunn av elvas erosjon. Her finnes en relativt stor hekkekoloni av sandsvaler.

I 2004 ble det fisket 79&nbsp;kg laks og 243&nbsp;kg sjøørret i elva.


Songdalselva2.JPG|Kravleelva faller ned i Juvet ved Underåsen.
Høllefjorden.JPG|Søgneelvas munning i Høllefjorden, mellom Åros og Høllen.


## Fotnoter

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Tottenham Court Road undergrunnsstasjon

**Tottenham Court Road undergrunnstasjon** er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjener Central-linjen og Northern-linjens Charing Cross-gren. Stasjonen ligger i kollektivsone 1. 

Stasjonen åpnet som en del av *Central London Railway* (nå Central-linjen) den 30. juli 1900. Plattformene ligger under Oxford Street, vest for krysset mellom denne og Tottenham Court Road. Plattformene var opprinnelig forbundet med inngangshallen via heiser. 

*Charing Cross, Euston and Hampstead Railway* (CCEHR, nå Nortern-linjen) åpnet plattformer på stasjonen 22. juli 1907. Det var ikke direkte forbindelse mellom plattformene, så passasjerer måtte gå ut og gjennom en annen inngang. Denne delen av stasjonen gikk under navnet Oxford Street undergrunnsstasjon. I september 1908 ble det laget en tunnel som forbant endene av de to linjenes plattformer, og begge linjer begynte å bruke samme navn for stasjonen. Ettersom Northern-linjen hadde en annen stasjon som het Tottenham Court Road ble denne omdøpt til Goodge Street undergrunnsstasjon.

De originale heissjaktene og trappen som fungerte som nødutgang er bevart, og når antall passasjer er spesielt høyt brukes fortsatt trappene, ettersom rulletrappene ikke klarer å ta unna alle. Heissjaktene er innlemmet i kontorer og servicetjenestene på stasjonen, og den nederste delen av en av dem er nå en del av tunnelen mellom plattformene.

Da Centre Point ble bygget i 1960-årene ble de opprinnelige stasjonsbygningene revet. Man benyttet da sjansen til å installere rulletrapper, og å legge en ny tunnel mellom midten av plattformene, gjennom en heissjakt, for å lette overgang. Et problem på stasjonen er at passasjerene som skal ut og passasjerene som skal bytte linje kommer i veien for hverandre, slik at det lett oppstår trengsel ved rulletrappene. 

I 1970-årene ble stasjonen dekorert på nytt, og de distinkte gamle flisene fra CCEHR og Central London Railways hvite fliser ble fjernet. De ble erstattet av veggmalerier av Eduardo Pauli satt opp som mosaikker. Verkene er signert av kunstneren flere steder.

## Ombygging

Fordi stasjonen er sentralt plassert ved Oxford Street, som er en av Londons travleste gater, og ved Dominion Theatre, som også trekker mange mennesker, er den en av de travleste i hele undergrunnsnettet. I rushtiden hender det ofte at inngangen blir blokkert fordi det er for mange mennesker som skal gjennom sperreportene i billetthallen. Transport for London bygger derfor nå (pr. april 2012) om stasjonen. Dette inkluderer en ny og mye større billetthall under Centre Point, nye rulletrapper og bedre adkomst for funksjonshemmede. Dersom Crossrails linje 2 mellom Chelsea og Hackney blir bygget, vil den stoppe ved Tottenham Court Road, noe som også er tatt med i utbyggingsplanene. Ombyggingen av stasjonen er ventet å være ferdigstilt i 2016.

|}
## Eksterne lenker
* Om ombyggingen på Transport for Londons nettsider
* Tottenham Court Road Underground Station Transport for London (Engelsk)
Hvaler kirke

**Hvaler kirke** er en langkirke av stein på Hvaler i Østfold. De eldste delene av kirken stammer fra rundt 1100. Kirken ligger på Kirkøy nær Skjærhalden, og hører til Fredrikstad domprosti.

Mellom 1953 og 1955 gikk kirken gjennom en grundig restaurering ledet av antikvar Håkon Christie. Da ble blant annet den gjenmurte sørportalen åpnet, kalkmaleriene ble restaurert og det ble bygget nytt sakristi. Det ble også, for første gang i Norge, utført en arkeologisk undersøkelse av grunnen under kirkegulvet. Utgravningene ble utført av Erling Johansen, og det ble funnet en god del gjenstander. Det mest spektakulære var tilsammen over ett tusen mynter. De dateres til middelalderen og inn i nyere tid, men over halvparten skriver seg fra perioden 1202-1387.

I forbindelse med tusenårsskiftet ble kirken og området rundt valgt til Hvalers tusenårssted.

Kirkens nåværende orgel er bygget hos Richard Rensch Orgelbau fra Tyskland, i samarbeid med Marius Lyngø, og ble tatt i bruk i mars 2020. Orgelet har 21 stemmer og et klokkeverk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norges kirker: Hvaler kirke
* Fra Hvaler menighets nettsted
* 
*
Greipstad (Vest-Agder)

**Greipstad** er et sokn og en tidligere norsk kommune i Vest-Agder. Den ble i 1913 skilt ut fra Søgne kommune. I 1964 ble Greipstad, det meste av Finsland og en mindre del av Øvrebø slått sammen til Songdalen kommune. 

Greipstad (og Søgne) ble eget prestegjeld 10. juli 1604. Greipstad er fortsatt eget sokn under Søgne prestegjeld i Mandal prosti.  

## Referanser
Finsland

**Finsland** er et bygdelag i Kristiansand kommune i Agder. Finsland var fra 1838 en selvstendig kommune (formannskapsdistrikt) i Vest-Agder. 1. januar 1964 ble det meste av Finsland (med 797 innbyggere) slått sammen med Greipstad og en mindre del av Øvrebø kommune til Songdalen kommune. Et område ved Kleveland bro med 34 innbyggere ble fra samme dato tillagt den nye Marnardal kommune. 

Forfatteren Gaute Heivoll er oppvokst i Finsland. Han har skrevet en roman fra andre verdenskrig, *Sang for 68 landsforrædere*, der han tar opp at Finsland var blant stedene med aller flest NS-medlemmer, selv om ingen frontkjempere ble rekruttert fra bygda.

Våren 1978 herjet en pyroman i Finsland, og anstiftet i løpet av en måned ni branner og ett branntilløp før han ble tatt. Gaute Heivoll skrev roman også om dette, *Før jeg brenner ned* (2010). Romanen er også filmatisert (2016). 

## Navnet
Navnet kommer fra gården som ligger ved elva Finså, som renner ut i Mandalselva. Der ligger også gårdene Finsdal og Finsådal. Ordet «finne» betyr villmark, og er i slekt med adjektivet «fjern». Jakob Sande skriver i diktet *Fløytelåt* om den gamle mannen som husker tilbake på ungdomstiden, da også han «sprang berrføtt i fjell og finne». Ordet er også kjent fra Finse, stasjonen på Bergensbanen.

## Referanser
Kongen i statsråd

**Kongen i statsråd** er den formelle betegnelsen når en konge møter sitt statsråd (regjeringen) for å treffe beslutninger. I monarkier med herskende dronning brukes betegnelsen *Dronningen i statsråd*.

## Norge
:*For hvilke saker som skal/må avgjøres i statsråd, se [[kongelig resolusjon]]

I [[Norge]] refererer «Kongen i statsråd» til det formelle møtet hvor [[regjeringen]] under ledelse av kongen er samlet på Slottet, normalt hver fredag klokken 11. Dersom kongen er syk eller på reise i utlandet, er det Kronprinsen som leder statsrådsmøtet i henhold til [[Grunnloven]] §&nbsp;41. I lovgivningen, herunder i Grunnloven, brukes betegnelsen «Kongen i statsråd» (ofte forkortet til Kongen) også om Kongen som det statsrettslige organ som leder den utøvende makt.

En beslutning som er fattet i [[Norges statsråd|Statsrådet]] under kongens ledelse er en [[kongelig resolusjon]]. 

Tidligere ble beslutninger som ble fattet når kronprinsen ledet statsråd, jf. Grunnloven § 41, kalt *kronprinsregentens resolusjon*. Når verken kongen eller kronprinsen leder statsrådet, blir de resolusjoner som fattes, kalt regjeringens res./resolusjon (nynorsk: Regjeringa sin resolusjon).

Under [[koronaviruspandemien]] ble det besluttet å holde statsråd via telefon/videooverføring. I tillegg måtte hoffet gjøre endringer i statsrådssalen for å sikre smittevernet. Kongen ledet også statsråd på telefon fra [[Kongsseteren]] mens han var i [[karantene]] etter en utenlandsreise.

==Storbritannia==
*Kongen i statsråd* (*King-in-Council*) (*Dronningen i statsråd* når riket regjeres av en kvinnelig monark) er den [[konstitusjon|konstitusjonelle]] betegnelsen på [[Utøvende makt|utøvelsen av den utøvende makt]] på øverste nivå i [[Storbritannia]] og de øvrige [[samvelderike]]ne. Beskrivelsen betegner at monarken handler etter råd og med samtykke fra sitt kongelige råd (*privy council*) i [[Det kongelige råd (Storbritannia)|Storbritannia]] og  [[Det kongelige råd for Canada|Canada]] eller statsrådet (*executive council*) i andre samvelderiker og i de [[Canadas provinser og territorier|canadiske provinsene]]. I andre samvelderiker enn Storbritannia og noen av de [[Britisk oversjøisk territorium|britiske besittelsene]] er monarkens myndighet delegert til en [[generalguvernør]], viseguvernør eller [[guvernør]], slik at den statsrettslige betegnelsen blir *Generalguvernøren i statsråd*, *Viseguvernøren i statsråd* eller *Guvernøren i statsråd''.

Etter britisk praksis gir Kongen i statsråd den endelige, formelle avslutningen av avgjørelser som Kabinettet allerede har tatt, ved kongelig resolusjon. Etter britisk rettsorden kan domstolene etterprøve avgjørelser som tas.

## Sverige

I Sverige fra 1975 har kongen ikke politisk makt, leder ikke regjeringsmøter, og har ingen myndighet i forbindelse med statsministerskifter. Den svenske regenten leder imidlertid møter i Utrikesnämnden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt fra statsråd - saksliste og kort omtale av beslutningene i Kongen i statsråd (Norge)
Austad

**Austad** er en tidligere selvstendig kommune i Vest-Agder fylke. Idag er Austad betegnet som en bygd.  

## Historikk
Navnet Austad i Vest-Agder kommer sannsynligvis fra mannsnavnet Olvir eller Alf. På 1500-tallet ble Austad kalt "Ouwestad", men på 1328 finnes det et dokument som bruker "Aluestadum".  Austad var fra 1837 sammen med Å og Kvås en del av Lyngdal formannskapsdistrikt. Denne ordningen varte fram til 1909 da Austad ble egen kommune. Austad kommune bestod fram til 1963. Skomrak ytre tilhørte Austad, Skomrak indre tilhørte Lyngdal. I 1963 ble Austad og Kvås kommune en del av den nye storkommunen Lyngdal.

De eldre kommunale arkivkildene for kommunen finnes i dag hos Interkommunalt arkiv i Vest-Agder IKS (IKAVA). Dette inkluderer protokoller fra for eksempel kommunestyre, formannskap, fattigstyre, skolestyre og arkiver med blant annet personopplysninger i form av klientarkiver, skatteprotokoller og skoleprotokoller.

## Severdigheter
I Austad finnes Austad kirke

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lyngdal kommunes hjemmeside
* Austad - Store norske leksikon
* Arkiv etter Austad kommune på Arkivportalen
* http://austad-historielag.no/
Bakke (Vest-Agder)

**Bakke** er et sogn i Lister prosti og en tidligere kommune i tidligere Vest-Agder.

I 1837 var Bakke ett prestegjeld, men siden det var delt på langs av fylkesgrensen mellom tidligere Vest-Agder og Rogaland (som fulgte elveløpet til Åna-Sira) måtte det deles i to formannskapsdistrikter. (For samme problem se også Bindal, Birkenes, Røldal, Strømm og Åseral – samt Hemne.) Fylkesgrensen ble flyttet vestover til sin nåværende posisjon i august 1838.

De fire sognene Bakke, Gyland, Tonstad og Øvre Sirdal utgjorde én samlet kommune fra 1838 til 1848. I 1849 ble Tonstad og Øvre Sirdal fradelt Bakke formannskapsdistrikt og dannet Sirdal kommune. Fra og med 1849 var Bakke en del av Bakke og Gyland kommune fram til Gyland ble fradelt som egen kommune i 1894.

Den 1. januar 1965 ble Bakke og Gyland kommuner (sammen med Nes og Hidra kommuner) slått sammen med Flekkefjord by til Flekkefjord kommune.

De eldre kommunale arkivkildene for kommunen finnes i dag hos Arkivsenter sør IKS. Dette inkluderer protokoller fra for eksempel kommunestyre, formannskap, fattigstyre, skolestyre og arkiver med blant annet personopplysninger i form av klientarkiver, skatteprotokoller og skoleprotokoller.

## Eksterne lenker
* Bakke - tidligere kommune - Store norske leksikon
*
Øvrebø

**Øvrebø** er en tidligere norsk kommune. Fra 1837 bestod Øvrebø formannskapsdistrikt av Øvrebø, Hægeland og Vennesla. I 1865 ble Vennesla kommune skilt ut og den gjenværende delen fikk navnet Øvrebø og Hægeland kommune. I 1896 ble det ny deling, og både Øvrebø og Hægeland ble egne kommuner.

I 1964 ble det meste av Øvrebø kommune slått sammen med Hægeland og Vennesla til Vennesla kommune. En mindre del av Øvrebø gikk inn i den nye Songdalen kommune.

Den såkalte «Øvrebø-skien» fra yngre bronsealder ble funnet dypt i ei myr på Mushom. Funnet ble gjort i mellomkrigsårene, og skien ble lenge regnet for å være det eldste funn av ski i Norge. Skien kan sees på Skimuseet i Holmenkollen, Oslo.
Hægeland

**Hægeland** er et tettsted og en bygd som ligger i Vennesla kommune. Hægeland var egen kommune fra 1896 til 1964, da den ble slått sammen med Øvrebø og Vennesla. Bygda ligger langs «Setesdalsveien» riksvei 9, 35 km nord for Kristiansand og 25 km sør for Evje. Innbyggertallet har tradisjonelt ligget mellom 600-700. Tettstedet hadde  innbyggere per 1. januar . Hægeland er på mange måter en typisk bygd i indre Agder med Hægeland kirke, barneskole, eldrehjem, butikker, trevarefabrikk, bensinstasjon, verksted mm. Ungdomsskole, idrettslag og korps har man felles med den tidligere kommunen Øvrebø, og må da ca. 13 km sør for Hægeland. 

Hægeland er også kjent for et rikt kristent menighetsliv. Helbredelsespredikanten Svein-Magne Pedersen hadde videre sine kontorer her frem til 2008.

## Kjente steder/attraksjoner på Hægeland
*Turløype Lauvås, preparert skiløype som går mellom Høversland, Tveite og Lauvås. Omtales ofte som Agders flotteste turløype i lavlandet. Den gamle gang- og rideveien Fjellmannsvegen, er en merket gangløype som også går over Lauvåsheia.
*Robstadknuten, fjell 485m over havet, noen km sørvest for Hægeland. Svært god utsikt langs kysten og utover Skagerrak. 
*Hægeland stasjon, nedlagt jernbanestasjon langs Setesdalsbanen. Ligger ved Kilefjorden, 4 km nord for Hægeland.
*Hægeland Bygdemuseum, skolemuseum og samling av lokale landsbruksgjenstander. Åpent etter avtale.
*Bringsvær Leirskole, helårs leirskole på Røyneland hvor mange elever har hatt sin leirskoleuke.

## Kirkesognet
Hægeland sogn hadde egen kirke i middelalderen og var trolig eget sognekall i katolsk tid. Forstavelsen i det opprinnelige gårdsnavnet kommer av norrønt *heilagr*, som ble til *Helgaland*, eller 'den hellige gården', et navn som knyttes til den norrøne religionsutøvelsen. Ved sentraliseringen av landet etter reformasjonen ble Hægeland lagt under Oddernes prestegjeld, som omfattet de vestlige delene av datidens Mandals len og det senere Mandals amt.

Hægeland hørte til Oddernes prestegjeld inntil 1645 da Oddernes, Øvrebø, Vennesla og Hægeland ble anneks til den nyanlagte byen Christiansand. Ved kgl. brev av 05.04.1704 ble Oddernes med Øvrebø, Vennesla og Hægeland skilt ut fra Kristiansand og dannet igjen Oddernes prestegjeld. Ved reskr. 01.11.1805 ble Øvrebø, Vennesla og Hægeland skilt ut fra Oddernes og dannet Øvrebø prestegjeld. Ved regj. res. 22.06.1905 ble det bestemt at Vennesla skulle bli hovedsokn i prestegjeldet, så snart Øvrebø prestegård var blitt solgt.

Hægeland utgjør i dag et kirkesogn i Otredal prosti i Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kart over turløype Lauvås
* Bringsvær leirskole 
* Bilder Hægeland stasjon, Kilefjorden
Øyslebø

**Øyslebø** er et tettsted i Lindesnes kommune i Agder fylke. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger ved Mandalselva omtrent fire kilometer sørøst for kommunesenteret Heddeland. Øyslebø var tidligere egen kommune i tidligere Vest-Agder fylke. Øyslebø kirke ligger ved fylkevei 455 midt i Øyslebø sentrum.

## Den tidligere kommunen Øyslebø
Øyslebø kommune ble opprettet i 1899 ved utskillelse fra Øyslebø og Laudal kommune. I 1964 ble Øyslebø slått sammen med Laudal og Bjelland kommuner samt litt av Finsland til Marnardal kommune.

## Referanser
Slottet

**Slottet** er bestemt form av slott, et byggverk. «Slottet» kan vise til:

* Det kongelige slott i Oslo

* Slottet Shopping - et kjøpesenter i Kristiansand
* ''Slottet'' (roman) – en roman av Franz Kafka
* *[[Slottet (1997)]]* – en østerriksk TV-filmatisering fra 1997 av Kafkas roman
* ''Slottet'' (TV-serie) – en dokumentar fra 2002
* Slottet (Svalbard) – et fjell på Svalbard
* Slottet (Sylarna) – et fjell i Sylarna i Sverige
Kontinentalsokkel

**Kontinentalsokkelen** eller **kontinentsokkelen** er den delen av havbunnen som tilhører en kontinentalplate. Kontinentalsokkelen ligger på 0–500 meters dyp og avsluttes ved kontinentalskråningen. Den delen av havet som ligger over kontinentalsokkelen, altså det relativt grunne området nær kysten, ned til omtrent 200 meters dybde, kalles marin neritisk sone.

Kontinentalsokkelen for en kyststat, kalles ofte bare sokkelen, består av havbunnen og undergrunnen i de undersjøiske områder som grenser til en stats landterritorium. Yttergrensene geografisk er kanten av kontinentalmarginen, dog minimum 200 nautiske mil fra kystens grunnlinjekant. Om det er mindre enn 400 nautiske mil til en nabostats grunnlinje, blir avgrensingen av sokkelen mot nabostat bestemt ved bilaterale avtaler mellom de stater det gjelder. Landene rundt Nordsjøen har delt kontinentalsokkelen ved slike avtaler, slik at yttergrensen normalt er midtlinjen mellom statenes grunnlinjekant (midtlinjeprinsippet). 

Der kontinentalsokkelen ikke grenser mot andre staters territoriale krav vil kontinentalsokkelens yttergrense fastsettes geografisk av en kommisjon underlagt FNs havrettskonvensjon. Norsk kontinentalsokkel er ikke endelig geografisk definert fordi den såkalte kanten av kontinentalmarginen ikke er ferdig kartlagt i nordområdene. Kriterier for hva som faller innenfor eller utenfor grensen kan være havdyp eller at et grunnere område er sammenhengende. 

Kyststaten er grunneier på kontinentalsokkelen.

Norsk jurisdiksjon gjelder for virksomhet på norsk kontinentalsokkel, det finnes også tilleggslover som gjelder spesielt for sokkelen som f.eks. «Lov om avgift på utslipp av CO<sub>2</sub> i petroleumsvirksomhet på kontinentalsokkelen».

## Marin neritisk sone
I den marine neritiske sonen når sollys helt ned til havbunnen, noe som gjør området ideelt for fotosyntese. Området har relativt jevn temperatur, oksygennivå og salinitet og er typisk rikt på plankton, fisk, koraller og bunnlevende organismer. Vannet er ofte næringsrikt, på grunn av nærheten til land og tilførsel av næringsstoffer fra elver og lignende.

## Eksterne lenker
* 
* Kristine Henanger Haugen. «Ei grense for alt». I: Oljedirektoratets magasin ''Norsk Sokkel'' nr. 1. 2004 s. 4-6.
* Miljøstatus i Norge: Miljøovervåking på norsk sokkel
Instinkt

Et **instinkt** (av latin *instinctus*, «å handle fornuftig uten å egentlig vite hvorfor») er et medfødt, nedarvet anlegg som er unikt for hver art og hjelper den til å utføre visse handlinger, som ubevisst tjener et eller flere bestemte formål for at den skal kunne overleve, for eksempel en medfødt drift (eksempelvis formere seg, markere seg m.m.) eller en naturlig tilbøyelighet til å gjøre en bestemt handling (eksempelvis predasjon, aggresjon, beskyttelsestrang m.m.). Adferdsbiologi (etologi) er læren om sammenhengen mellom: atferd, læring, instinkt og erfaring.

Både mennesker og ville dyr er avhengig av instinktene for å overleve. For eksempel er mange dyr avhengig av sin instinktive frykt for rovdyr, for å unngå å bli drept. Rovdyrene, på sin side, er avhengig av sitt jaktinstinkt og drapsinstinkt for å kunne spise. Man kan således hevde at instinktene utløser nødvendig handlinger for å kunne overleve.

Laverestående dyr, som leddyr, handler nesten bare på instinkt. Ingen har lært det voksne dyret hvor det skal plassere sine egg.  En sommerfugllarve spiser og spiser, men en dag, kryper den (slipper seg) ned av treet og graver seg ned i mose eller gress, noen ganger i jorden, der spinner den seg en kokong og forpupper seg. Vepsen bygger et vepsebol, dronningen begynner arbeidet, som overtas av arbeiderne etter hvert som de klekkes. Mot slutten av sesongen er det blitt et kjempebyggverk. Og enda merkeligere er det at hver art bygger på sin særegne måte.

Instinkt er en felles nedarvet atferd som skyldes nerveimpulser fra hjernen og utløses av et stimuli som oppfattes gjennom sanseapparatet. Stimuliet utløser en automatisk reaksjon, en handling, og kan utløses av en duft, farge, lyd, berøring eller lignende.

## Instinktive problemer
Instinkter kan by på problemer i visse sammenhenger. Dette gjelder spesielt i forholdet mellom to arter. I så måte omgir mennesket seg ofte med kjæledyr, som i noen tilfeller også er rovdyr med tildels sterke rovdyrinstinkter. Hund og katt er eksempler på dette. Selv om hunden har mer enn 15&nbsp;000 år med erfaring i sitt samkvem med mennesket, skjer det daglig tusenvis av ulykker (hundebitt) som kan tilskrives hundens rovdyrinstinkter. Et lignende mønster gjelder også for katten, selv om følgene kanskje ikke er like alvorlige.

## Kilder
*
Bjelland

**Bjelland** er et bygdelag og en tidligere kommune i Vest-Agder fylke, opprettet som egen kommune første gang i 1902. Før dette var Bjelland en del av Bjelland og Grindheim kommune. 

I 1962 ble Bjelland kommune slått sammen med Laudal og Øyslebø til den nye storkommunen Marnardal, som igjen gikk inn i kommunen Lindesnes i 2020.

De eldre kommunale arkivkildene for kommunen finnes i dag hos Arkivsenter sør IKS. Dette inkluderer protokoller fra for eksempel kommunestyre, formannskap, fattigstyre, skolestyre og arkiver med blant annet personopplysninger i form av klientarkiver, skatteprotokoller og skoleprotokoller.

## Eksterne lenker
*
Laudal

**Laudal** er et bygdelag i Lindesnes kommune i Agder. Laudal er eget sogn og var egen kommune i årene 1899 - 1964. Sognet tilsvarer den tidligere kommunen. 

## Samfunn
I Laudal sentrum ligger Laudal barnehage. Ved siden av barnehagen ligger Laudal skole. Skolen er en fådelt barneskole. Det betyr at klassene er fortrinnsvis hver for seg i basisfagene; regning, norsk og engelsk. I de andre fagene er klassene sammen på tvers av klassetrinn. Skolen har også SFO.

## Laudal kommune
Kommunen ble opprettet i 1899 ved utskillelse fra Øyslebø og Laudal kommune; den tidligere kommunen var 250 km2 og hadde 1827 innbyggere da den ble delt. 

I 1964 ble Laudal slått sammen med Øyslebø, unntatt Brunvatne; Bjelland, unntatt Ågedal/Midtbø; den nye kommunen fikk navnet Marnardal kommune. Ved sammenslåingen var Laudal kommune 93 km2 og hadde 560 innbyggere.

## Laudal kirke
Laudal kirke er ei korskirke i tre som ble bygget i 1826. Kirken har 300 sitteplasser.

## Referanser


## Litteratur
* Johs Sætherskar: *Det Norske næringsliv. 15 : Vest-Agder fylkesleksikon*, Bergen 1953
* Vigleik Leira: *Ordlaging og ordelement i norsk*, Oslo 1992.
* 

## Eksterne lenker
* Laudal på norgeskart.no
* Om Laudal på Store norske leksikon
* Om Laudal skole på minskole.no. 
* Om laudal barnehage på minskole.no
Åskollen

**Åskollen** er en grend i bydelen Tangen/Åskollen i Drammen kommune. Fram til 1964 tilhørte Åskollen Skoger kommune. Her ligger gårdene Store- og Nordre Solum, Lolland samt Nedre- og Øvre Knive. Her ligger også den mest kjente helleristningen i Drammen: «elgen». Fram til 1970-tallet var hjørnesteinsbedriften Drammen Glassverk drivkraften i bydelen. Navnet lever videre i navnet på idrettslaget, Glassverket IF, og på musikkorpset, Glassverket Musikkorps.
Det Norske Samlaget

**Det Norske Samlaget**, også kjent som **Samlaget**, er et norsk forlag som utgir bøker og tidsskrift på nynorsk og norske dialekter. Selskapets formål er å utvikle, forvalte og spre nynorsk språk og litteratur. Forlaget har utgitt over 6000 boktitler siden 1868.

Det Norske Samlaget er nå delt i to institusjoner: Litteraturselskapet, som er en kulturpolitisk interesseorganisasjon, og forlaget som siden 1978 er en selveiende stiftelse og står for forretningsdriften. «Litteraturselskapet Det Norske Samlaget» er en kulturpolitisk interesseorganisajon som skal legge forholdene til rette for nynorsk bokutgivelse, og har også ansvaret for flere legater og prisutdelingar som for eksempel Melsom-prisen og *Emma og Elias Blix' legat*. «Forlaget Det Norske Samlaget» er fra 1978 skilt ut som selveiende forretningsdrivende stiftelse. Forlaget gir ut tidsskriftet Syn og Segn, bokverk, historiske, biografiske og skjønnlitterære verker, barne- og ungdomsbøker, bøker for høyere utdanning, ordbøker, vitenskapelige og populærvitenskapelige bøker på nynorsk. Forlaget utgir rundt 100 nye titler årlig og har utgitt 65 litterære debutanter på 2000-tallet.

Forlaget hadde i 2019 en omsetning på ca 61 millioner kroner.  Hvorav boksalg utgjorde ca 41 millioner kroner, inkludert bøker kjøpt gjennom statlige støtteordninger. Selskapet fikk i tillegg ca 15 millioner kroner i direkte statsstøtte. To tredeler av forlagets omsetning var tidligere lærebøker til skolen på tidlig 2000-tall, men omsetningen i dette markedet var raskt fallende etter innføringen av Kunnskapsløftet. Dette førte til at *Samlaget Utdanning* ble solgt til Fagbokforlaget fra 1. mai 2012.

Edmund Austigard er forlagsdirektør, og Håkon Kolmannskog  forlagssjef.

## Historie
Forlaget ble stiftet 24. mars 1868 med formål å utgi bøker på landsmål. En av stifterne (i tillegg til Werner Werenskjold) og første formann var Hagbard Emanuel Berner, han var formann fram til 1877. 

Det var en liten gruppe av målbevisste menn som kom sammen i Christiania i 1868 og dannet Det Norske Samlaget. Dette var et naturlig utløp av en bevegelse for målreising som gjorde seg gjeldende over hele Europa. På Island var Islands Bókmenntafélag stiftet og i Finland Finska litteratursällskapet, ellers var det målreising på gang blant annet på flamsk, provençalsk og slavisk. En debatt om en norsk språkreformasjon hadde på dette tidspunkt pågått i en mannsalder, og det var femten år siden Ivar Aasen hadde satt fram tanken om å gjenreise det norske folkemålet. Opp gjennom 1860-årene hadde det vært gjort forsøk på å organisere seg, men dette var tungt arbeid, og mye motstand møtte de tidlige målfolkene. Vestmannalaget ble etablert på samme tid og beskrives av Samlagets mangeårige formann Sigmund Skard som dets «bergenske førstefødte tvillingbror».

## Se også
* Blixprisen
* Melsom-prisen
* Nynorsk litteraturpris
* Samlagsprisen
* Sigmund Skard-stipendet

## Referanser


## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*