Vesuv

**Vesuv** (italiensk: *Monte Vesuvio*, latin: *Mons Vesuvius*) er en stratovulkan i Napolibukten i Italia, rundt 9 km øst for Napoli og en kort avstand fra kysten. Den er en av flere vulkaner som danner den campianske vulkanbue. Vesuv består av en stor kjegle delvis omsirklet av en bratt rand med et krater på toppen forsaket av sammenstyrtningen fra en tidligere og opprinnelig langt høyere fjellstruktur.

Vesuv er best kjent for sitt vulkanutbrudd i år 79 som førte til at de to romerske byene Pompeii og Herculaneum ble begravd og ødelagt. Dette utbruddet støtte ut en sky av steiner, aske, og røyk til en høyde av 33 km, utstøtte smeltet stein og pulverisert pimpstein i en mengde av 1,5 millioner tonn per sekund, til sist utløste et hundre tusen ganger mer termisk energi enn som ble sluppet ved bombingen av Hiroshima. Det er beregnet at rundt 16 000 mennesker døde grunnet hydrotermal, pyroklastiske strømmer. De eneste bevarte øyevitneskildringer består av to brev skrevet av Plinius den yngre til historikeren Tacitus.

Vesuv har siden hatt utbrudd flere ganger og er den eneste vulkanen på det europeiske fastlandet som har hatt utbrudd i løpet av de siste hundre år. I dag er den ansett som en av de farligste vulkaner i verden ettersom en befolkning på nær 3 millioner lever i dens nærhet og på grunn av dens tendens til å få eksplosive utbrudd. Vesuv er lokalisert i den tettest befolkete vulkanregionen i verden.

## Mytologi
Vesuv har en lang historisk og litterær tradisjon. Den ble betraktet som en guddommelig personifisering av typen *[[Genius]]* på den tiden da den hadde utbrudd i år 79. Det vises ved innskrifter av navnet Vesuvius som en slange i de dekorative freskomaleriene i de mange *lararia*, eller private helligdommene, som er bevart fra Pompeii. En inskripsjon fra Capua til IOVI VESVVIO indikerer at han ble dyrket som guddommelig makt av Jupiter; det er, *Jupiter Vesuvius*.

Historikeren Diodorus Siculus har i sitt verk *Bibliotheca historica* fortalt en tradisjon om at Hercules da han gjorde sine storverker reiste gjennom landet i nærheten av Kumae på vei til Sicilia og fant der et sted kalt for «den flegraiske slette» (*phlegraion pedion*, «slette av ild»), «fra et berg som i tidligere tider spydde ut ild… nå kalt for Vesuvius.» Det var befolket av banditter, «Jordens sønner», som var kjemper. Med hjelp fra gudene pasifiserte han regionen og reiste videre. Fakta bak denne tradisjonen, om det er en, har forblitt ukjente, også om Herculaneum var oppkalt etter den. Et epigram av poeten Martialis i år 88 antyder at både Venus, beskytter av Pompeii, og Hercules ble dyrket i regionen som ble ødelagt av utbruddet i 79.

## Etymologi

Vesuv (Vesuvius) var det navnet på vulkanen som oftest ble benyttet av latinske forfattere i den sene romerske republikken og tidlige det romerske keiserriket. Dets kollaterale former var Vesaevus, Vesevus, Vesbius og Vesvius. Forfattere i gammelgresk benyttet Οὐεσούιον eller Οὐεσούιος. Mange forskere har siden forsøkt med en etymologi eller et opphav til navnet. Da det bodde mennesker av ulik etnisitet og språk i Campania i romersk jernalder, og etymologien er avhengig i stor grad til antakelsen av hvilket språk som ble snakket der på denne tiden. Napoli var bosatt av grekere, hvilket navnet *Nea-polis* (gresk: Νεάπολις), «Ny-byen», vitner om. Oskere, en av de innfødte italiske folkegruppene og som snakket oskisk, bodde ute på bygdene. Folk som snakket latinsk, som romerne, bodde også i området. Det var også etruskiske folk var også i nærheten. Andre folk av ukjent opphav er sagt å ha vært der for en tid i henhold til ulike antikke forfattere.

På antagelsen at språket er gresk kan Vesuvius være en latinifisering av det negative οὔ (ve) forstavelsen til et rotord fra eller beslektet til det greske ordet σβέννυμι = «Jeg kjøler/slukker» i meningen «uslokkelig». I en annen avledning kan være fra ἕω, «slynge/kaste», og βίη, «vold», «slyngende vold», **vesbia*, ved å dra fordel av kollaterale formen.

En del andre teorier om dets opprinnelse er:
* Fra en indoeuropeiske rot, **eus-* 

## Litteratur
* Hauken, Aage (2009): *I skyggen av Vesuv*, Aschehoug Oslo, ISBN 978-82-03-23682-2.
* Guest, John; Cole, Paul; Duncan, Angus; Chester, David (2003): «Chapter 2: Vesuvius» i: *Volcanoes of Southern Italy*. London: The Geological Society. s. 25–62.
* Sigurdsson, Haraldur (2002): «Mount Vesuvius before the Disaster» i: Jashemski, Wilhelmina Mary Feemster; Meyer, Frederick Gustav: *The natural history of Pompeii*. Cambridge UK: The Press Syndicate of the University of Cambridge. s. 29–36
* Sigurdsson, Haraldur; Carey, Steven (2002): «The Eruption of Vesuvius in AD 79» i: Jashemski, Wilhelmina Mary Feemster; Meyer, Frederick Gustav: *The natural history of Pompeii*. Cambridge UK: The Press Syndicate of the University of Cambridge. s. 37–64
* Waldstein, Sir Charles; Shoobridge, Leonard Knollys Haywood (1908): *Herculaneum, past, present & future*. London: Macmillan and Co.
* Zanella, E.; Gurioli, L.; Pareschi, M.T.; Lanza, R. (2007): «Influences of urban fabric on pyroclastic density currents at Pompeii (Italy): Part II: temperature of the deposits and hazard implications»  (PDF) i: *Journal of Geophysical Research* (American Geophysical Union, Earth-prints) (112).

## Eksterne lenker
* 
* Purcell, N., R. Talbert, T. Elliott, S. Gillies: «Places: 433189 (Vesuvius M.)». *Pleiades*
Fraser, Christian (10. januar 2007): «Vesuvius escape plan 'insufficient'», *BBC News*
* Garrett, Roger A.; Klenk, Hans-Peter (april 2005): «Vesuvius' next eruption». *Geotimes*
* «Vesuvius: The making of a catastrophe: Il problema ignorato». *Global Volcanic and Environmental Systems Simulation (GVES)*. 1996–2003.