Lomonosovryggen

**Lomonosovryggen**  (russisk: Хребет Ломоносова – *Khrebet Lomonosova*) er en undersjøisk fjellkjede i Nordishavet. Den er 1800 kilometer lang og fra de russiske Nysibirøyene via Nordpolen til Grønland, hvor den bøyer av mot Ellesmereøya i det kanadiske polararkipelet.

Ryggen deler det arktiske basseng i to deler; Eurasiabassenget og Amerasiabassenget. Bredden på Lomonosovryggen varierer fra 45 til 200 kilometer, og høyden over den 4200 meter dype havbunnen ligger for det meste mellom 3300 og 3700 meter. Det grunneste partiet ligger mot Grønland, hvor minimumdybden er under 400 meter. Hellingene på ryggen er relativt bratte, med mange canyoner og dekt med lag av silt. Lomonosovryggen er ikke en tektonisk (seismisk) fjellkjede, men består av kontinentalt materiale.

Lomonosovryggen ble først oppdaget av en sovjetisk ekspedisjon i 1948. Den er oppkalt etter Mikhail Lomonosov. Navnet ble godkjent i 2002 av GEBCOs underkomite for navn på undersjøiske steder (SCUFN).

## Territorialkrav
På 2000-tallet ble Lomonosovryggens geologiske struktur gjenstand for internasjonal oppmerksomhet. 20. desember 2001 leverte Russland en offisiell presentasjon overfor FNs Kommisjon om Kontinentalsokkelens Grenser (CLCS) i henhold til Havrettskonvensjonen (artikkel 76, paragraf 8). Dokumentet foreslo å fastsette nye yttergrenser for Russlands kontinentalsokkel, utenfor den eksisterende 200-milssonen men innenfor Russlands arktiske sektor. Territoriet som Russland la krav på utgjør en stor del av Arktis helt til Nordpolen. Et av argumentene var en påstand om at Lomonosovryggen og Mendelejevryggen lenger øst er forlengelser av det eurasiske kontinent. FN-kommisjonen anbefalte i 2002 ytterligere undersøkelser som basis for en revidert presentasjon fra Russland.

For å utforske området sendte Russland i juli 2007 ut Arktika 2007-ekspedisjonen, bestående av en isbryter og to mini-ubåter. De dykket ned til 4261 meters dybde og 2. august plantet de et russisk flagg av titan på havbunnen. I september 2007 kunngjorde Russlands departement for naturressurser at analyser av materialet som ble undersøkt av Arktika 2007-ekspedisjonen bekreftet at jordskorpen på Lomonosovryggen samsvarer med kontinental skorpe, og at ryggen derfor er en del av Russlands tilgrensende kontinentalsokkel.

Canada gjør også krav på Lomonosovryggen, og hevder at den er en forlengelse av landets kontinentalsokkel. I april 2007 ble kanadiske og russiske forskere sendt ut for å kartlegge ryggen som en mulig presedens for å kunne avgjøre suverenitet over området. I juni 2007 gjentok russiske forskere sin påstand om at ryggen er en forlengelse av Russlands territorium, I 2011 hevdet en russisk forsker at Russland, Canada og Danmark gjør krav på forskjellige deler av ryggen og at disse kravene ikke er motstridende, mens andre kilder indikerte at enkelte områder var omdiskutert.

Danske forskere hevder at Lomonosovryggen er en naturlig fortsettelse av Grønland, og ikke en forlengelse av Canadas nærliggende Ellesmere Island. I 2014 la Danmark inn krav ovenfor FN-kommisjonen for et  stort område rundt Lomonosovryggen, Forbindelsen mellom Grønland og Lomonosovryggen hevdes å gå gjennom Lincolnsokkelen (400 meter under Lincolnsjøen, mellom Wandelhavet i øst og Cape Columbia i Canada i vest), som ble skjøvet opp da Grønland beveget seg nordover under siste del av Paleozoikum, og senere i Paleocen og Eocen. Steinprøver fra ryggen er lik de som er funnet på Ellesmere Island, og også fra andre kaledonske områder på Øst-Grønland, Skandinavia og Storbritannia, og i sum viser dette at Lomonosovryggen har en felles geologisk historie med Grønland og det kanadiske polararkipelet i hvert fall siden kaledonsk tid.

De konkurrerende kravene blir (per 2015) vurdert av et FN-voldgiftspanel på 21 medlemmer, med hovedfokus på Lomonosovryggen. Dersom kravene eventuelt blir godkjent av Kommisjonen om Kontinentalsokkelens Grenser (CLCS) blir det opp til de enkelte landene selv å bli enige om hvordan arealene skal fordeles, en prosess som kan ta mange år.

## Referanser