Christen Kold

**Christen Mikkelsen Kold** (født 29. mars 1816 i Thisted i Danmark, død 6. april 1870 i Hjallese ved Odense) var en dansk lærer, som var pioner for folkehøyskolebevegelsen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Christen Kold kom fra et fattig hjem, hvor særlig moren påvirket barna. Han kom tidlig i arbeid, først som skolelærer og siden som huslærer. I 1834 ble han med meget få forkunnskaper opptatt som elev ved Snedsted seminarium som hadde åpnet i 1812. Her ble han kjent for ikke å benytte seg av pugging eller utenatlæring. Av forstanderen, den senere biskop Gerhard Brammer (1801-84), lærte Kold verdien av fri fortelling, som han videreutviklet med hell. Her sluttet han seg til lærer og prest Peder Kjellerup Algreen (1807-77), som særlig forsøkte å påvirke elevene i kristen retning i små oppbyggelige forsamlinger. Kold deltok, og da han samtidig opplevde den fynske lekpredikanten Peter Larsen Skræppenborg (1802-73), ble troslivet vakt i ham. Kort etter fikk han lese B.S. Ingemanns historiske romaner og ble begeistret for Danmarks historie.

### Karriere
Han gikk ut av seminaret i 1836, og ble huslærer ved Solbjerg prestegård. Året etter ble han skolelærer i Østerjølby på Mors, men fikk ikke fast ansettelse, fordi han var for sterkt opptatt av religiøse forsamlinger. Han dro så til Sønderjylland, hvor han ble huslærer i forskjellige familier i Forballum. Det var her han erfarte at undervisningen var mest effektiv ved muntlig fortelling, og ikke ved leksepugg. Elevene var glade for Kolds nye undervisningsmåte, men da prost G. Koch kom på inspeksjon, og fant at barna ikke kunne *[[Lærebog i den evangelisk-christelige Religion|Balles lærebok]]* utenat, klaget han til biskop Tage Müller i Ribe. Da Kold nektet å bruke boken, gikk klagen videre til departementet. Fordi han nektet å bruke læreboken, kunne han heller ikke få arbeid som skolelærer.

For en patriot som Kold var det en skuffelse å treffe på så mye «tyskhet» på Jyllands vestkyst og i Åbenrå. Dette bidro også til hans beslutning om å dra til Lilleasia da sjansen bød seg. Han reiste som assistent for misjonæren Ludvig Daniel Hass (1801-81) som dro til Smyrna på eget initiativ. Etter ett år som assistent for Hass, og fire år som bokbinder i Smyrna, dro han i 1847 med skip til Trieste. Herfra gikk han hjem til Thisted til fots. Da den første slesvigske krig brøt ut like etterpå, meldte han seg som frivillig, med ett år i hæren uten å komme i kamp. Deretter ble han huslærer i Søndre Felding, hvor han ble kjent med presten Birkedal.

Birkedal ble så begeistret for Kold at han tok ham med seg hjem til Ryslinge. I Ryslinge prestegård grunnla Kold sin høyskole i 1851, idet han samlet 14&ndash;15 unge menn til undervisning. Dette var starten på folkehøyskolene, som skulle sette dype spor i dansk åndsliv. I 1853 flyttet han skolen til Dalby ved Kerteminde. Her opprettet han også en barneskole, som dannet mønster for alle senere grundtvigske friskoler. Friskoleloven fra 1855 kom i kjølvannet av Kolds opprettelse av friskolen i Dalby. I 1862 flyttet han igjen til en større bygning i Hjallese. Året etter ble skolen også åpnet for jenter.

På skolen sin holdt Kold undervisning for gutter fem måneder om vinteren, mens han underviste jentene tre måneder om sommeren. Undervisningen var muntlig, med svært få fag: bibelhistorie, fedrelandshistorie, verdenshistorie, geografi, litt skriving og regning. Hver time begynte med sang.

I 1866 giftet han seg med den mye yngre Kirstine Jacobsen (1844-1902). Han døde av en magesykdom og ble gravlagt ved koret i Dalum kirke i Odense. Rundt to tusen var møtt frem for å følge ham til graven. På Thisted museum er en minnestue for ham, og det er satt opp en minnestein for ham i hjembyen.

## Referanser


## Kilder
* *[[Salmonsens konversationsleksikon]]*, bd. 14, «Kold, Christen Mikkelsen». København: J. H. Schulz, 1923. https://runeberg.org/salmonsen/2/14/0319.html