open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Byasa

***Byasa*** er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.

## Utseende

Slanke, mørkfargede svalestjerter med avlange vinger. Forvingen er ensfarget brunsvart til svart, bortsett fra at det gjerne er noen enda mørkere (svarte) lengdestreker mellom vingeårene. Bakvingen er smal, med sterkt bølgete ytterkant, og ender i en kort, klubbeformet stjert. Den har gjerne lyse eller rødlige, mer eller mindre halvmåneformede flekker langs ytterkanten.
Larvene har spisse, kjøttaktige utvekster som gjør at de ser piggete ut.

## Levevis

Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges på næringsplanten. Larven lever som plantespiser og er radikalt forskjellig fra de voksne sommerfuglene, både i levevis og i kroppsbygning.

*Byasa* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.

## Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.

Artene i slekten *Byasa* er av noen entomologer, plassert i slekten *[[Atrophaneura]]*.

* sommerfugler (Lepidoptera) 
** gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
*** familie svalestjerter (Papilionidae) 
**** delgruppe Papilioninae
***** slekt ***Byasa*** Moore, 1882
****** *[[Byasa latreillei]]* (Donovan, 1826) 
****** *[[Byasa polyeuctes]]* (Doubleday, 1842) 
******* underart *Byasa polyeuctes philoxenus* (Gray, 1831) 
****** *[[Byasa dasarada]]* (Moore, 1858) 
****** *[[Byasa nevilli]]* (Wood-Mason, 1882) 
******* underart *Byasa nevilli stenoptera* (Chou & Gu, 1994)
****** *[[Byasa adamsoni]]* (Grose-Smith, 1886) 
****** *[[Byasa alcinous]]* (Klug, 1836) 
****** *[[Byasa crassipes]]* Oberthür, 1879 
****** *[[Byasa daemonius]]* Alphéraky, 1895 
****** *[[Byasa hedistus]]* (Jordan, 1928) 
****** *[[Byasa plutonius]]* (Oberthür, 1876) 
****** *[[Byasa mencius]]* (C. & R. Felder, 1862) 
******* underart *Byasa mencius rhadinus* (Jordan, 1928) 
****** *[[Byasa impediens]]* (Rotschild, 1895) 
******* underart *Byasa impediens febanus* (Fruhstorfer, 1908) 
****** *[[Byasa laos]]* Riley & Godfrey, 1921 
****** *[[Byasa polla]]* (de Nicéville, 1897)

## Kilder
* www.funet.fi – Lepidoptera database
* Papilionidae – revised GloBIS/GART species checklist 

## Eksterne lenker
*
Brigt Rykkje

**Johan Ingebrigt «Brigt» Rykkje** (født 16. juni 1975 i Bergen) er en norsk-nederlandsk skøyteløper som har spesialisert seg på langdistanse.

Brigt Rykkje har norsk far og nederlandsk mor, og han flyttet med familien fra Norge til Nederland i 1980. I desember 1996 debuterte han i verdenscupen på skøyter på Hamar, for Norge. I 1998 fikk han sin første verdenscupseier på 5000 meter (delt med Gianni Romme). Han deltok også for Norge under OL i Nagano. Fra 1999 har han konkurrert for Nederland. I 2007 vant han bronse på 10000 meter under VM på enkeltdistanser i Salt Lake City.

Brigt Rykkje er storebror til den norsk-nederlandske skøyteløperen Bjarne Rykkje, som valgte å konkurrere for Nederland.

## Personlige rekorder

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
T.Rex

**T. rex**, **T. Rex** eller **T-Rex** kan referere til:

**[[Tyrannosaurus rex]]*, en utdødd øgleart
*T.Rex, et britisk rockeband som opprinnelig kalte seg Tyrannosaurus Rex
*T-Rex, en mellomting mellom en motorsykkel og en sportsbil
Chilasa

* *[[Chilasa elwesi]]*
* *[[Chilasa maraho]]* 
* *[[Chilasa agestor]]*
* *[[Chilasa carolinensis]]*
* *[[Chilasa clytia]]*
* *[[Chilasa epycides]]*
* *[[Chilasa laglaizei]]*
* *[[Chilasa moerneri]]*
* *[[Chilasa osmana]]*
* *[[Chilasa paradoxa]]*
* *[[Chilasa slateri]]*
* *[[Chilasa toboroi]]*
* *[[Chilasa veiovis]]*

***Chilasa*** er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.

## Utseende
Store, slanke, stort sett svarte og hvite sommerfugler. De fleste etterligner monarksommerfugler i slekten *[[Parantica]]*, og ligner sterkt på disse, det er ikke så lett å se at de er svalestjerter. De har ikke stjerter på bakvingene. Vingene er mørke med lyse lengdestriper og flekker, de fleste er nærmest svart-hvite. Bakvingen kan ofte være noe brunlig. Enkelte etterligner kråkesommerfugler (slekten *[[Euploea]]*) i stedet og er mer brune på farge.

## Levevis
Flere av *Chilasa*-artene etterligner giftige monarksommerfugler (Danainae).

## Systematisk inndeling

Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad.  Derfor kan endringer skje.

Artene i slekten *Chilasa* er (var tidligere) av noen entomologer, plassert i slekten *[[Papilio]]*.

* sommerfugler (Lepidoptera) 
** gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
*** familie svalestjerter (Papilionidae) 
**** delgruppe Papilioninae
***** slekt ***Chilasa*** Moore, 1881
****** underslekt *Agehana* Matsumura, 1936
******* *[[Chilasa elwesi]]* (Leech, 1889)
******* *[[Chilasa maraho]]* (Shiraki & Sonan, 1934) 
****** underslekt *Chilasa* Moore, 1881
******* *[[Chilasa agestor]]* (Gray, 1831)
******* *[[Chilasa carolinensis]]* Jumalon, 1967
******* *[[Chilasa clytia]]* (Linnaeus, 1758)
******* *[[Chilasa epycides]]* (Hewitson, 1862)
******* *[[Chilasa laglaizei]]* (Depuiset, 1877)
******* *[[Chilasa moerneri]]* (Aurivillius, 1919)
******* *[[Chilasa osmana]]* Jumalon, 1967
******* *[[Chilasa paradoxa]]* (Zincken, 1831)
******* *[[Chilasa slateri]]* (Hewitson, 1857)
******* *[[Chilasa toboroi]]* (Ribbe, 1907)
******* *[[Chilasa veiovis]]* (Hewitson, 1853)

## Kilder
* www.funet.fi – Lepidoptera database
* Papilionidae – revised GloBIS/GART species checklist 

## Eksterne lenker
* 
*  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Nordbanken (bank)

**Nordbanken** var en svensk forretningsbank, som ble dannet i 1986 gjennom sammenslåingen av Sundsvallsbanken og Upplandsbanken. I 1990 ble Nordbanken kjøpt av den statlig eide PK-Banken, som da også overtok navnet Nordbanken. Nordbanken kjøpte i 1993 Gota Bank. Med statlig hjelp overlevde banken den svenske bankkrisen tidlig på 1990-tallet. Nordbanken fusjonerer i 1998 med den finske banken Merita Bank til MeritaNordbanken, som i 2000 kom til å bli Nordea gjennom sammenslåing med flere banker i andre nordiske land.

## Referanser
Cressida

***Cressida*** er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter. Slekten består av bare en art, *[[Cressida cressida]]*. Den finnes enkelte steder i Australia og sørøst i Asia.

## Utseende
*Cressida cressida* er en forholdsvis liten, slank svalestjert som ikke har stjertlignende utskudd på bakvingen. Forvingenes ytre to tredjedeler er ganske tynt skjellkledte og gjennomsiktige.

## Levevis
Larven utvikler seg på planter i slekten *[[Aristolochia]]*.

## Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.

* sommerfugler (Lepidoptera) 
** gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
*** familie svalestjerter (Papilionidae) 
**** delgruppe Papilioninae
***** slekt ***Cressida*** Swainson, 1832
****** *[[Cressida cressida]]* (Fabricius, 1775)

## Kilder
* www.funet.fi – Lepidoptera database
* Papilionidae – revised GloBIS/GART species checklist 

## Eksterne lenker
* 
* ''Cressida'' – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
Euryades

***Euryades*** er en slekt av sommerfugler i gruppen svalestjerter.

## Utseende
*Euryades-*artene er ganske store, mørkfargede svalestjerter men en kort, tynn stjert på bakvingen. 
Det er stor forskjell mellom kjønnene, hunnene er nærmest lysbrune mens hannene er kontrastrikt farget i svart, gult og rødt. Begge kjønn har et bredt, lysere tverrbånd som går over både for- og bakvingen, og en buet rad av rødlige flekker på bakvingen.

## Levevis
Som mange andre svalestjerter lever også larvene av denne slekten på planter i slekten *[[Aristolochia]]* (holurtfamilien).

## Utbredelse
Begge artene lever i det sørlige Sør-Amerika, fra det sørlige Brasil til det nordlige Argentina, Paraguay og Uruguay.

## Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje. *Euryades*-artene er regnet som relativt primitive svalestjerter, kanskje beslektet med den australske slekten *[[Cressida]]*, som har kjønnsorganer som ligner sterkt på de hos *Euryades*.

* sommerfugler (Lepidoptera) 
** gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
*** familie svalestjerter (Papilionidae) 
**** delgruppe Papilioninae
***** slekt ***Euryades*** Felder & Felder, 1864 
****** *[[Euryades corethrus]]* (Boisduval, 1836)
****** *[[Euryades duponchelii]]* (Lucas, 1836)

## Kilder
* www.funet.fi – Lepidoptera database

## Eksterne lenker
* 
* ''Euryades'' – www.nic.funet.fi/ – Lepidoptera database
* Papilionidae – revised GloBIS/GART species checklist
Leif Sverre Rosén

**Leif Sverre Rosén** (født 1951) er en norsk lege og pensjonert generalmajor. Han var sjef for Forsvarets sanitet med fagmyndighetsansvar for sanitet innen Hær-, Sjø, Luftforsvar og Heimevernet fra februar 1999 til juni 2009 etter tolv år som Forsvarets overlege i kirurgi. Rosén er dr. med. fra Aker sykehus og Karolinska Instituttet i Stockholm og spesialist i generell kirurgi og karkirurgi med sideutdannelse i ortopedi.

Med støtte fra amerikanske og to norske skadekirurger og konsulenter for Forsvaret, Erik Fosse og Johan Pillgram-Larsen, skrev Rosén *Håndbok i krigskirurgi.* Rosén var arkitekten bak den første offisielle metodeboka i karkirurgi i Norge. Han har publisert en rekke vitenskapelige publikasjoner i nasjonale og internasjonale tidsskrifter. Generalmajor Rosén ble i oktober 2008 utnevnt til «Visiting Professor» ved «Military Medical Academy, Ministry of Defence, Republic of Serbia». I forbindelse med 100-årsjubileet til Norsk kirurgisk forening i 2011 ble han i boka *Surgery in Norway* omtalt som den som la grunnlaget for moderne krigskirurgi i Norge. Rosén stod for omorganiseringen av Forsvarets sanitet til en fellessanitet i Hær-, Sjø- og Luftforsvaret under kommando av sjefen for Forsvarets sanitet.

Generalmajor Rosén kom i medias fokus etter han i februar 2006 uttalte at det var «manglende medisinsk evakuering og kirurgisk behandling» for norske styrker i Nord-Afghanistan. Rosén kom i konflikt med forsvarssjef Sverre Diesen og forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen. Dette førte til en høring i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité. Saken ble avsluttet med full oppreisning i Stortinget 8. april 2008. 

## Referanser
The Monks

**The Monks** er et amerikansk rockeband sammen i Tyskland på 1960-tallet. Etter lang tids oppløsning kom de sammen igjen i 1999 og har siden opptrådt sammen, uten å ha spilt inn nye studioalbum. I sin tidlige periode avvek de sterkt fra periodens gjengse musikalske stil, og de har siden blitt gruppert innenfor betegnelsene urpunk og garasjerock.

Blant musikere som har erkjent en innflytelse fra The Monks er blant annet Henry Rollins, Beastie Boys og Jello Biafra i Dead Kennedys, samt bandet The Fall. 

## Medlemmer
*** Gary Burger **: gitar, vokal
*** Larry Clark **: orgel, vokal
*** Dave Day **: banjo, vokal
*** Eddie Shaw **: bass, vokal
***Roger Johnston **: trommer, vokal (død 2004)

## Utgivelser
**[[Black Monk Time]]* (1965/1994)
**[[Five Upstart Americans]]* (1999)
**[[Let's Start a Beat - Live From Cavestomp]]* (2002)
**[[Silver Monk Time - A Tribute to the Monks]]* (2006) 

### Singler
*«Complication» / «Oh, How To Do Now»
*«I Can't Get Over You» / «Cuckoo»
*«Love Can Tame The Wild» / «He Went Down To The Sea»

## Referanser


## Litteratur
*Shaw, Eddie & Klemke, Anita (1994): *Black Monk Time*. Carson Street Publishing Inc., ISBN 0-9633371-2-2.

## Eksterne lenker
* 
* ''Monks: The Transatlantic Feedback''
Gustav ter Jung

**Gustav ter Jung** (1928–2007) var en norsk bankmann.

ter Jung var utdanna ved Norges Handelshøyskole. Han hadde ledende stillinger i Bergens Privatbank fra 1954, i Kreditkassen (banksjef i Bergen) fra 1970 og i Sørlandsbanken. Han blei deretter administrerende direktør i Andresens Bank, og han var sentral da denne fusjonerte med Kreditkassen i 1980. Fra da av og fram til pensjonering i 1990 var han viseadministrerende direktør i Kreditkassen-konsernet.

ter Jung hadde flere viktige verv innen norsk kulturliv. Blant annet var han styreleder i Festspillene i Bergen og i Norsk rikskringkasting.

## Referanser
Mr. Tambourine Man (album)

***Mr. Tambourine Man*** er debutalbumet til det amerikanske folkrockbandet The Byrds, utgitt 21. juni 1965. Tittelsporet er en coverversjon av Bob Dylans sang «Mr. Tambourine Man», som gruppa hadde gitt ut på singel et par måneder før. Singlen ble øyeblikkelig en hit både i USA og Europa, og ga støtet til den nye sjangeren folkrock.

Det nye lydbildet bestod i en kombinasjon av Gene Clark, Jim McGuinn og David Crosbys vokalharmonier og McGuinns tolvstrengs Rickenbacker-gitar. Dette ble gruppas kjennetegn i en lang periode.

De fleste sangene på plata er skrevet av Gene Clark. I tillegg til tittelsporet inneholder plata dessuten tre andre Dylan-sanger, henta fra hans *[[Another Side of Bob Dylan]]*. Pete Seegers «The Bells Of Rhymney» understreker gruppas røtter i folkemusikk, mens Vera Lynns store slager fra 2. verdenskrig, «We'll Meet Again», kan være inspirert av Stanley Kubricks ironiske bruk av denne sangen i *[[Dr. Strangelove]]*.

## Sporliste
# «Mr. Tambourine Man» (Bob Dylan) –2:29
# «I'll Feel a Whole Lot Better» (Gene Clark) –2:32
# «Spanish Harlem Incident» (Bob Dylan) –1:57
# «You Won't Have to Cry» (Gene Clark/Jim McGuinn) –2:08
# «Here Without You» (Gene Clark) –2:36
# «The Bells of Rhymney» (Idris Davies/Pete Seeger) –3:30
# «All I Really Want to Do» (Bob Dylan) –2:04
# «I Knew I'd Want You» (Gene Clark) –2:14
# «It's No Use» (Gene Clark/Jim McGuinn) –2:23
# «Don't Doubt Yourself, Babe» (Jackie DeShannon) –2:54
# «Chimes of Freedom» (Bob Dylan) –3:51
# «We'll Meet Again» (Ross Parker/ Hughie Charles) –2:07
#:**Bonusspor på nyutgivelse fra 1996**
# «She Has a Way» (Gene Clark) – 2:25
# «I'll Feel a Whole Lot Better» (Gene Clark) – 2:28 (alternativ versjon)
# «It's No Use» (Gene Clark/Jim McGuinn) – 2:24 (alternativ versjon)
# «You Won't Have to Cry» (Gene Clark/Jim McGuinn) – 2:07 (alternativ versjon)
# «All I Really Want to Do» (Bob Dylan) – 2:02 (singelversjonen)
# «You and Me» (David Crosby/Gene Clark/Jim McGuinn) – 2:11 (instrumental)

## Singel
* «Mr. Tambourine Man» / «I Knew I'd Want You»  (Columbia 43271)  12. april 1965

## Personell
* Jim McGuinn: gitar, banjo, vokal
* Gene Clark: gitar, perkusjon, vokal
* David Crosby: gitar, vokal
* Chris Hillman: bass, mandolin, vokal
* Michael Clarke: trommer, perkusjon
### Øvrige medvirkende
* Graham Nash: bakgrunnsvokal
* Jerry Cole: gitar
* Larry Knechtel: bass
* Leon Russell: bass, hammondorgel
* Hal Blaine: trommer, perkusjon

## Eksterne lenker
*
Couscous

**Couscous** er gryn fremstilt av semule av durumhvete. Det er et hovednæringsmiddel i Nord-Afrika. Ordet couscous benyttes også for å betegne en rett bestående av tillagede couscousgryn servert med en gryterett bestående av grønnsaker med eller uten kjøtt eller fisk.

## Etymologi
Selve ordet stammer fra arabisk *kuskusi* og er av berbisk opprinnelse, det er avledet av *seksu* som betyr velrullet, velformet eller rundet.

## Tilberedelse
Grynene som utgjør selve couscousen, lages ved at man blander semulen med olje, og deretter gnir blandingen mellom hendene. I moderne tid fås maskinelt fremstilte couscousgryn kjøpt ferdig.

Når måltidet skal tilberedes, trekkes grynene i kokende vann, gjerne tilsatt forskjellige krydder og servert med annet tilbehør. De rundt 1 mm store grynene er fremstilt på en slik måte at de har en god lagreevne og er svært lette å tilberede.

## Gryteretten
Couscous er også en betegnelse på en hel rett, som er nasjonalretten i Marokko, Tunisia og Algerie.

## Bildegalleri

Fil:Tunisian brown couscous with vegetables.JPG|Tunisisk couscous med grønnsaker
Fil:MoroccanCouscous.jpg|Couscous med ulike typer tilbehør
Fil:Fish couscous from Kerkenah, Tunisia, August 16th, 2007.jpg|Couscous med fisk fra Tunisia
Fil:Couscous poulet.jpg|Couscous med kylling 
Fil:Couscous 009.jpg|I Marokko serveres couscous ofte med rosiner 
Fil:Organic couscous-01.jpg|Couscous fra pakke, før damping. 
Fil:Au roi du couscous, Paris 6 November 2014.jpg|Restauranten 'Au roi du couscous' (oversettelse: 'Hos couscous-kongen') i Paris 


## Israelsk «couscous»
Den israelske retten 'ptitim' omtales ofte som 'israelsk couscous', men lages med små gryn av hvetemel, og er derfor en type pasta.

Fil:Stammtisch Augsburg 2016-11-20 im Picnic Israelischer Couscous.jpg|Den israelske retten 'ptitim', som ofte omtales som 'israelsk couscous', servert på en restaurant i Israel


## Se også
* Bulgur
* Pasta

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Roaming

**Gjesting**, også kjent ved det engelske navnet **roaming**, er et uttrykk som betegner at sluttbruker av mobiltelefon med kundeforhold til et spesifikt mobilnett («hjemmenett») kan benytte et annet mobilnett (det besøkte nettet), utenfor hjemmenettets geografiske dekningsområde, for å få tilgang til mobiltjenester, det vil si å ringe ut, motta samtaler, sende og motta SMS/MMS og bruke datatjenester. Mulighet for gjesting kan være kommersielt fremforhandlet, eller pålagt av telemyndighetene, i Norge Nasjonal kommunikasjonsmyndighet.

Man skiller mellom internasjonal gjesting og nasjonal gjesting. Internasjonal gjesting betegner at det besøkte nettet og hjemmenettet er i to ulike land. Internasjonal gjesting er svært utbredt, og betyr at en mobilkunde som reiser utenlands, får bruke mobilnettet til en mobiloperatør i landet eller landene vedkommende besøker. Det skjer ved at operatøren gir roamingadgang til mobilkundens egen mobiltilbyder. Slike avtaler er ofte gjensidige. Telenor og Telia har avtaler om gjesting i de fleste land på kloden, Telenor i praksis i alle vesentlige land unntatt Mauritania. Nasjonal gjesting betyr at en mobiltilbyder får bruke en annen operatørs mobilnett til sin trafikk, men uten å måtte innplassere basestasjoner eller annet utstyr i dette nettet. I Norge er bare Telenor pålagt å gi nasjonal gjesting til andre operatører når disse har bygget mobilnett som dekker minst 30% av befolkningen, men samtidig ikke har nasjonal dekning. I oktober 2007 ble Telenor pålagt av Post- og teletilsynet å gi den nye mobiloperatøren Network Norway nasjonal gjesting, noe operatøren også hadde fremforhandlet hos Telia.

## EU og gjesting
I oktober 2007 lanserte Europakommisjonen et roamingdirektiv som vil redusere og samordne roaming-prisene i hele Europa. I november 2007 fremla Kommisjonen samtidig et direktiv om revisjon av telereguleringen, hvor det foreslås å droppe den nasjonale reguleringen og påleggene om innenlands gjesting dersom konkurransen fungerer godt i det aktuelle marked. Kommisjonen har fra 2007 også arbeidet med et forslag om å regulere prisene på internasjonal roaming med data – *dataroaming*. I 2013 fremmet EU-kommissær Neelie Kroes et forslag om å fjerne alle roamingutgifter.

I april 2017 ble det klart at mobilbrukere skal kunne ringe, tekste, surfe på mobilen i hele EU uten å måtte betale noe ekstra fra 15. juni samme år. Vedtaket gjelder også EØS-land.

## Se også
* Tjenesteleverandør
* Videreselger
* Virtuell operatør
* MVNO
* LLUB
* Telelosji
* Bitstrøm-aksess
* Samtrafikk

## Referanser


## Eksterne lenker
* Post- og teletilsynet om regulering av nasjonal roaming i mobilnett (Marked 15)
* EU-kommisjonen – oversiktsside om internasjonal roaming.
* Eksempel på avtaleverk fra Jara.no
* Lovdata, Ekomforskriften
* Lovdata,  Offentlig nett-forskriften
Håkon Gulbrandsen

**Håkon Arald Gulbrandsen** (født 15. mars 1969 i Halden) er en norsk diplomat og politiker fra Sosialistisk Venstreparti (SV). Han var statssekretær for utviklingssaker i Utenriksdepartementet 2007-2009. 

Gulbrandsen er utdannet jurist fra Universitetet i Tromsø. Han har vært førstesekretær ved Norges ambassade i Pretoria, Sør-Afrika, og har også (1999–2002) tjenestgjort ved den norske ambassaden i Damaskus, Syria. Han har også arbeidet i Utenriksdepartementets rettsavdeling og med menneskerettighets-dialog overfor Kina.

Gulbrandsen var medlem av sentralstyret i Norges Gymnasiastsamband (NGS) 1987-88.

I perioden 1989-93 var Gulbrandsen første vararepresentant fra Østfold på Stortinget, og møtte tidvis som vararepresentant for Wenche Lyngholm.

Fra 2024 er Gulbrandsen Norges ambassadør til Bangladesh.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Knut Arne Hovdal

**Knut Arne Hovdal** (født 29. januar 1961 på Frosta) er førsteamanuensis i ledelsesfag ved Høgskolen i Nord-Trøndelag. Hovdal var perioden 2007-2011 rektor ved HiNT. 

Etter at rektorperioden gikk ut, gikk Hovedal tilbake til sin tidligere jobb som førsteamanuensis samme sted. Han er utdannet ved Levanger lærerhøgskole som allmennlærer (1982–1984), som cand.merc. ved Statens lærerhøgskole i handels- og kontorfag (1989–1992) og han tok sin doktorgrad ved Copenhagen Business School (2004).

Hovdals doktorgradsavhandling har tittelen *De profesjonelle i endring – en analyse av de profesjonelles konstruksjon av identitet i relasjon til ledelse, administrasjon og innbyggerne i Frosta kommune i perioden 1997 til 1999*.

Hovdal satt i 2004 i militært fengsel på grunn av at han nektet å møte til repetisjonsøvelse for Heimevernet, noe han argumenterte sterk for ut fra et prinsipielt grunnlag.

## Eksterne lenker
Skrøotunnelen

**Skrøotunnelen** er en tunnel på fylkesvei 62 mellom Fressvika i Molde og Jordalsgrenda i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Tunnelen er  meter lang, og erstatter ei smal og rasfarlig veistrekning. Skrøotunnelen erstatter også Merrabergtunnelen. Sprengningsarbeidet startet 8. mars 2006, og gjennomslaget kom 30. oktober. Tunnelen var planlagt åpnet 29. juni 2007, men åpningen ble utsatt på kort varsel fordi det ble funnet sprekker i den ene betongportalen under sluttinspeksjonen. Portalen ble reparert, og tunnelen ble åpnet for trafikk 19. desember 2007. Offisiell åpning var i juni 2008. Det kostet omkring 100 millioner kroner å drive tunnelen. Tunnelen har fire nødlommer, brannslokkingsapparat hver 125 meter. Samlet pris for anlegget ble 151 millioner kroner.

I tillegg til tunnelen består prosjektet av ca. 2000 meter ny vei i dagen og 400 meter gang- og sykkelvei.

## Se også
*Øksendalstunnelen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Våre Veger: Skrøotunnelen – født av et ras (06/2007, s. 20)
* NCC: Skrøotunnelen
* Statens vegvesen: Skrøotunnelen (1. mars 2007)
* Statens vegvesen: Utsatt åpning av Skrøotunnelen (26. juni 2007)
* Statens vegvesen: Løsning er valgt for portalen i Jordalsgrenda (7. september 2007)
* Romsdals Budstikke: Tunnelopning til jul? (17. oktober 2007)
* Statens vegvesen: Skrøotunnelen åpner for trafikk 19. desember (18. desember 2007)
* Tidens Krav: Først gjennom nytunnelen (19. desember 2007)
* Statens vegvesen: Riksveg 62 Skrøotunnelen fullføres (25. april 2008)
* Skrøotunnelen på Google Street View
Endre Blindheim

**Endre Ivar Blindheim** (født 1947) er en norsk tidligere fotballspiller. Han spilte blant annet i Brann fra 1969 til 1975, bortsett fra 1972 da han var Skeid-spiller. Han var hovedtrener i klubben fra 1984 til 1985. De to sesongene endte med henholdsvis opprykk til og nedrykk fra den øverste divisjonen.

## Kilder
* brann.no: «Branns hovedtrenere siden 1960»

## Eksterne lenker
*
Hestdal kraftverk

**Hestdal kraftverk** er et vannkraftverk ved Oldervika i Indre Fosen kommune i Trøndelag. 

Verket stod ferdig i 1940 og modernisert i 2004. Maskinene fra 1940 er nå museum. Det nye maskineriet er plassert i et tilbygg.

Verket utnytter et fall på 115 meter i Hestdalselva.  

Det er installert en francisturbin på 1 MW. Midlere årsproduksjon er på 6,2 GWh. Eier er Hestdal E-verk.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Austevollsbrua

**Austevollsbrua** (også kalt **Hundvåkøybrua**) er ei fritt frambygg-bru i Austevoll kommune i Hordaland. Sammen med Storholmbrua binder den sammen Huftarøy og Hundvåko. Austevollsbrua er 460 meter lang, med seilingshøyde 28 meter. Den har 3 spenn; hovedspennet er 233 meter. Byggingen av bruforbindelsen begynte i 2005, og bruene ble åpnet 17. november 2007. Bruene er en del av en arm av fylkesvei 546.

## Se også
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av brua sett fra sør.
* Bergens Tidende: Austevollsbrua er åpnet (18. november 2007)
* Våre Veger: Austevoll – snart et samlet øyrike (06/2007, s. 38)
Materiellødeleggelsesrifle

**Materiellødeleggelsesrifle** (forkortet **MØR**) er en rifle av stort kaliber som brukes til presis ødeleggelse av fiendtlig materiell.  Andre bruksområder er ødeleggelse av eksplosiver og skarpskyting på ekstremt hold.  Det store kaliberet er nødvendig for å bruke ammunisjon med spesielle egenskaper, slik som Raufoss NM140 MP «multi-purpose».

Noen materiellødeleggelsesrifler:
* Accuracy International AW50F, Storbritannia (12,7 mm NATO)
* Accuracy International AS50, Storbritannia (12,7 mm NATO)
* Barrett M82A1, USA (12,7 mm NATO)
* Gepard materiellødeleggelsesrifle, Ungarn (12,7 mm NATO, 12,7 mm Bloc eller 14,5 mm Bloc) 
* McMillan TAC-50, USA (12.7 mm NATO)
* PGM Hecate II, Frankrike (12.7 mm NATO)
* Steyr IWS 2000, Østerrike (15,2 mm Proprietary Steyr APFSDS)
* Zastava M93 Black Arrow, Serbia (12,7 mm NATO 12,7 mm Bloc)

Det norske forsvaret bruker 12,7 mm materiellødeleggelsesrifle, fra den amerikanske produsenten Barrett Firearms Company.
SVT 1

**SVT 1** (i dagligtale *ettan*) er Sveriges Televisions hovedkanal. Kanalen startet i 1956. Tidligere navn er Radiotjänst TV, Sveriges Radio TV, TV1 og Kanal 1, før kanalen i 1996 fikk dagens navn.

## Historie
### 1956–1969: Radiotjänst TV og Sveriges Radio TV
Da kanalen startet i 1956 fikk den navnet Radiotjänst TV. Senere endret man navnet til Sveriges Radio TV.

### 1969–1987: TV1
I 1969 ble det bestemt at man skulle få en ny tv-kanal i Sverige. Det resulterte i at TV2 startet 5. desember 1969. Da endret Sveriges Radio TV navn til TV1.

### 1987–1996: Kanal 1
1. juli 1987 byttet kanalen navn fra TV1 til Kanal 1. Samtidig ble kanalen «rikskanalen» og viste program produsert i Stockholm, mens TV 2 ble «Sverigekanalen» og viste programmer produsert i Sverige utenfor Stockholm.

### 1996: SVT 1
I 1996 byttet kanalen navn til dagens SVT 1, samtidig forsvant det at man kun sendte program produsert i Stockholm.

Den 15. januar 2001 ble det gjennomført en omfattende programomlegging da SVT 1 fikk de bredeste programmene som hadde flest seere, mens SVT 2 ble litt smalere. Dette innebar at Sveriges største nyhetsprogram, *[[Rapport (TV-program)|Rapport 19.30]]*, ble flyttet til SVT 1, mens det mer fordypende *[[Aktuellt|Aktuellt 21.00]]* ble flyttet til SVT 2. For SVT 1 var omleggingen vellykket, og kanalen har siden det hvert så godt som like stor som TV4, som i tiden før omleggingen var Sveriges største kanal.

## Distribusjon
Som følge av den såkalte *must carry-avtalen* må SVT 1 (og SVT 2 og TV 4) være fritt tilgjengelig for alle via bakkenett og kabelnett. Det innebærer at kabelselskapene må sende SVT 1 analogt til alle som tilhører deres kabelnett, selv de som ikke er kunder der.

SVT 1 ble sendt i det analoge bakkenettet allerede fra starten av og fortsatte å gjøre det helt til 2008 da det analoge bakkenettet ble slukket.

Sendingene i det digitale bakkenettet ble innleddet i 1999. I starten var SVT 1, i likhet med de øvrige SVT-kanaleene, en kodet kanal, men i 2003 begynte man å sende fritt uten koding.

SVT startet digitale satellitsendinger i 1999. Da ble SVT-kanalene distribuert kun via Canal Digital, men i 2003 ble det inngått en avtale med Viasat. Dermed finnes SVT 1 i kanalpakkene hos begge de dominerende satellit-tv-distributørene.

## Programmer
Dette er noen av de programmer som går eller har gått på kanalen:

### Tidigere programmer
Program som er nedlagte eller flyttet til andre kanaler:
**[[Aktuellt]]*
*''Mat''
**[[Rederiet]]*
*''Snacka om nyheter''
**[[Söndagsöppet]]*

### Innkjøpte programmer
Program som er innjøpte:
Teofani

**Teofani** (fra gresk *theos*, «gud», og *phainein*, «å vise fram») er en manifestasjon av Gud eller en gud eller guddom for en person, synlig, men ikke nødvendigvis materiell.

Mens *[[Iliaden]]* er det tidligste kilde for beskrivelser av teofanier i den klassiske tradisjonen (og de skjedde gjennom hele den greske mytologien) er sannsynligvis den tidligste beskrivelsen av en teofani i det sumeriske og babylonske eposet om Gilgamesj, nedskrevet en gang rundt 2000 f.Kr. Her møter hovedpersonen Siduri, en gudinne knyttet til brygging og gjæring av drikke. I den jødisk-kristne tradisjonen er Bibelen hovedkilden for teofani.

## Den greske tradisjon
Framtoningen av Zevs for Semele i hele hans guddommelighet, «i all hans prakt», er mer enn hva en dødelig kan tåle og hun blir brent til døde av flammene av hans velde. Imidlertid, de fleste greske teofanier var mindre dødelige. Noe uvanlig for gresk mytologi er fortellingen om den udødelige Prometheus, ikke en fra Olympia, men en titan som brakte kunnskapen om ilden til menneskeheten. Det er ingen beskrivelser av mennesker i denne teofani, men Prometheus ble hardt straffet av Zevs for dette.

## Teofani i andre trosretninger
Ettersom hinduismen ofte er forstått som en polyteistisk eller panteistisk religiøs retning har teofani hatt en annen betydning enn den har hatt i jødedom og kristendom. Den mest velkjente teofani i østlig religioner finnes i Bhagavad-Gita som i seg selv representerer et kapittel av eposet, Mahabharata. I Gita, ber den berømte krigeren Arjuna til Krishna for å avsløre hans sanne form etter at Krishna har gitt en rekke med leksjoner på slagmarken ved Kurukshetra som indikerer at Krishna er noe langt annet enn en dødelig. Krishna føyer seg og viser Arjuna en åndelig visjon som gjør det mulig for ham å se Krishna i hans sanne form. Det er en fryktelig og en manifestasjon av ærefrykt som utgjør det hoveddelen av Kapittel XI. Denne teofani ble sitert av Robert Oppenheimer da han var vitne til den første testing av en atombombe: «Nå har jeg blitt Døden, verdens ødelegger».

Denne tradisjonsretningen hevdes også av Teresa av Ávila, Emmanuel Swedenborg, og mormonkirkens stifter Joseph Smith.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Eusebius av Cæsarea hos Tertullian Project
Wojciech Tajner

**Wojciech Tajner** (født 24. juni 1980 i Zebrzydowice) er en polsk skihopper som representerer skiklubben KS Wisla Ustronianka.
Hans beste plassering i et internasjonalt renn er en 7.-plass fra FIS-cup, og en 24.-plass i et V-cup-renn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Treatment

**Treatment** er fagordet for behandling av en manuskriptskladd. Et *treatment* er ofte kun et arbeidsdokument som kun forfatteren benytter. Dette er før det oppstår krav til hvordan ting skal se ut, så i dette dokumentet kan man skrive som man vil. I dette dokumentet finner man svarene som gir kjøtt på benet (premisset). Hvilke personer som dukker opp, rekkefølge, filmen som helhet osv.. Treatment pleier å være lange og detaljerte, ofte mellom 30 og 80 A4-sider. Treatmentet til *[[The Terminator]]* var for eksempel på 48 sider. Et treatment kan i realiteten minne om en novelle.

*Treatment* er andre ledd i filmmanuskriptskrivningsprossessen.

En mellomting av et konvensjonelt manus og et treatment kalles *scriptment*.

## Referanser
Morkenfoss kraftverk

**Morkenfoss kraftverk** er et vannkraftverk i Flatanger kommune i Trøndelag. Verket stod ferdig i 1958, og ble ombygget i 1986.

Eier er Småkraft, som overtok Norsk Grønnkraft. Kraftverket ble bygget av Namdal kraftproduksjon som ble fusjonert med Norsk Grønnkraft i 2004.

Verket utnytter et fall på 50,5 meter fra Beingårdsvatnet til Morkavatnet.

Magasiner for kraftverket er Beingårdsvatnet som reguleres mellom 111 og 104 moh og Hundavatnet, som er overført via en tunnel fra nabovassdraget Fossvikelva i vest, og har reguleringshøyde mellom 157 og 152 moh. Et mindre felt i ei sideelv til Oksdøla i øst er også overført til Beingårdsvatnets nedbørfelt via en kort kanal.

Det er installert en turbin på 2,1 MW. Midlere årsproduksjon er på 11,3 GWh.

Kraftverket er utvidet med et nytt aggregat i 2015. Det er en francisturbin på 0,7 MW.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Småkraft AS
Scheldefoss kraftverk

**Scheldefoss kraftverk** er et vannkraftverk i Flatanger kommune i Trøndelag. 

Kraftverket ble bygget av Namdal kraftproduksjon og sto ferdig i 1948. Namdal kraftproduksjon ble fusjonert med Norsk Grønnkraft i 2004. Det eies nå av Småkraft AS.

Kraftverket ble fullstendig oppgradert i 1994.

Verket utnytter et fall på 22 meter mellom Dalavatnet og Lauvsnesvatnet. 
Magasiner for kraftverket er Dalavatnet som reguleres mellom 40 og 31 moh og Morkavatnet med reguleringshøyde mellom 57 og 54 moh.

Det er installert en kaplanturbin på 1,45 MW. Midlere årsproduksjon er på 6,2 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Norsk Grønnkraft
* Småkraft AS
Jean Rostand

**Jean Rostand** (1894–1977) var en fransk biolog og filosof. 

Han var sønn av dramatikeren Edmond Rostand og poeten Rosemonde Gérard.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Leif Svalesen

**Leif Svalesen** (født 21. desember 1939, død 25. juli 2010) fra Arendal er kjent for i september 1974 å ha funnet vraket av slaveskipet «Fredensborg» under dykking sammen med sin bror Tore Svalesen og Odd Keilon Osmundsen. Svalesen deltok i de marinarkeologiske utgravingene i regi av Norsk Sjøfartsmuseum og Aust-Agder-Museet, og han forfattet en bok om slaveskipets siste reise i trekantfarten 1767 – 1768. Han var dessuten en viktig drivkraft bak de tre museumsutstillingene som presenterer slaveskipets siste reise. Den ene ble vist på Aust-Agder kulturhistoriske senter i Arendal, og de to andre er henholdsvis på Nasjonalmuseet i Accra i Ghana og på den tidligere koloniøya St.Croix i Vest-India. 

Svalesen var fra 1994 til 2004 medlem av UNESCOs vitenskapelige komite for slaveruteprosjektet. 

## Priser
For sitt arbeid med å dokumentere og formidle «Fredensborg» ble Svalesen tildelt Aust-Agder fylkes kulturpris i 1998, i 2001 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull, og han ble tildelt Arendal kommunes kulturpris 2007. I desember 2000 fikk han årets kulturpris fra Center for afrikansk kulturformidling, CAK.

## Litteratur
Leif Svalesen skrev bok om slaveskipet «Fredensborg», og han publiserte en rekke artikler om arbeidet med «Fredensborg», samt lokalhistoriske artikler.

* Leif Svalesen: «Trefningen ved Buskjærsteinen 1812». I *[[Aust-Agder-Arv]]* 1973-74, s. 181 – 188. 
* Leif Svalesen: «Fredensborgprosjektet. Lokalhistorie i verdenshistorien». I *[[Aust-Agder-Arv]]* 1999, s. 5 – 34. 
* Leif Svalesen: *Slaveskipet Fredensborg og den dansk-norske slavehandel på 1700-tallet*. Forord av Johan Kloster.  240s. J.W.Cappelens forlag 1996. ISBN 8202154812 / 82-02-15481-2
* Leif Svalesen: *Slaveskibet Fredensborg og dansk-norsk slavehandel i 1700 tallet*. Oversat af Vibeke Steinicke Sørensen og Hanne Steinicke. 1996. (Dansk utgave.)
* Leif Svalesen: *The Slave Ship Fredensborg. A detailed account of a slave ship, its crew and its cargo*. Indiana University Press. 2000.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Svalesen fikk Arendal kommunes kulturpris.Agderposten 16.11.2007

* DigitaltMuseum: Gjenstander fra Fredensborg-funnet, idag på Aust-Agder museum og arkiv, KUBEN
Dahlefoss kraftverk

**Dahlefoss kraftverk** er et vannkraftverk i Flatanger kommune i Trøndelag. 

Verket stod ferdig i 1952 med utstyr fra 1930. Det gamle kraftverket ble revet da nytt kraftverk ble bygget i 2009.  

Det er installert en kaplanturbin på 980 kW. Midlere årsproduksjon etter ombyggingen er på 4,8 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Småkraft (nettsiden viser feil info. Besøkt februar 2020)
Reinli kraftverk

**Reinli kraftverk** er et vannkraftverk i Sør-Aurdal kommune i Innlandet.

Verket utnytter et fall på 331 meter i elven Reina og vannet ledes i en 3&nbsp;km lang rørgate fra inntaksmagasinet til kraftstasjonen.

Det er installert en peltonturbin på 3,2 MW. Midlere årsproduksjon er på 10,6 GWh.

Kraftverket ble bygget av Norsk Grønnkraft, og ble tatt i bruk i 2008.

Småkraft AS eier 51% av Reinli Kraft AS.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Norsk Grønnkraft (arkiv)
* Småkraft AS
Case IH

**Case International Harvester** er en av verdens største produsenter av jordbruksmaskiner.

Case ble stiftet av J.I. Case i 1842, og produserte først treskemaskiner. 
1869 ble produksjonen utvidet i til dampdrevne maskiner, og i 1886 var Case det største firmaet i verden med dampmaskiner.
I 1985 slo seg Case seg sammen med International Harvester og dannet Case IH.Case IH eies nå av selskapet CNH (CASE NEW HOLLAND). 

## Produkter
Case IH byr på jordbruksmateriell, finansielle tjenester, samt deler og service  for bønder og komersielle operatører gjennom et nettverk av forhandlere og distributører.

Produktivitetsfremmende produkter inkluderer traktorer, skurtreskere og hogstmaskiner; utstyr for høy og fôr; jordbearbeidingsverktøy; plante- og såsystemer; sprøyter og applikatorer; og stedsspesifikke jordbruksverktøy.

Case IH har vunnet mange AE50-priser fra 'the American Society of Agricultural and Biological Engineers', ASABE, for sine produkter.

## Galleri

File:Case IH 3594 tractor.jpg|Case IH 3594 tractor
File:Case IH Magnum 275.jpg|Case IH Magnum 275 AFS tractor
File:CASE STX480.jpg|Case IH Steiger STX 480 tractor
File:Case IH AFS 600 QuadTrac.JPG|Case IH AFS 600 QuadTrac
File:Case combine.jpg|Case IH AFX 8010 combine
File:CaseIH 9120 Combine.JPG|Case IH Axial-Flow AFX 9120 combine
File:Case IH Steiger 435 tractor.jpg
Fil:Case_933.jpg|Case International 933


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
Liste over Case IH traktormodeller
Hammerstrand kraftverk

**Hammerstrand kraftverk** er et vannkraftverk ved Buvika i Skaun kommune i Trøndelag.

Kraftverket ble bygget 1920 i forbindelse med Piene mølle som produserer matmel og fôr. Dagens eier, Norsk Grønnkraft, kjøpte verket av Cermaq i 2004

Det er installert en francisturbin på 800 kW. Midlere årsproduksjon er på 2,2 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Småkraft
Windwardøyene (øygruppe)

**Windwardøyene** er navnet på de sørlige øyene i De små Antiller i Karibia. Øyene ble oppdaget av Christofer Columbus i 1493.

Windwardøyene omfatter følgende land og territorier:
* Saint Vincent og Grenadinene
* Grenada
* Saint Lucia
* Barbados
* Martinique (Frankrike)
* Dominica

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lauvsnes kraftverk

**Lauvsnes kraftverk** er et vannkraftverk i Flatanger kommune i Trøndelag. 

Det utnytter fallet fra Lauvsnesvatnet til sjøen. Foruten Lauvsnesvatnet har kraftverket også et magasin i Skjeldelangvatnet.

Kraftverket er ombygget i 2007 etter at en flom i 2006 ødela rørgaten til det opprinnelige kraftverket.  

Det er installert en kaplanturbin på 1,4 MW. Midlere årsproduksjon etter ombyggingen er på 7,3 GWh. 

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Småkraft AS
* Norsk Grønnkraft om Lauvsnes kraftverk
.32 S&W

**.32 S&W** er en patron for revolver, introdusert i 1878. Patronen ble opprinnelig designet av Smith & Wesson som svartkruttpatron for Smith & Wesson modell 1-1/2 revolveren. Typisk ladning for dagens patroner er 98 grain blykule som gir 210 m/s. .32 S&W Long er arvtakeren etter patronen.

## Se også
*Liste over patrontyper

## Kilder
* T. Holloway. *A Guide to Handgun Cartridges*. Side 67.
.32 S&W Long

**.32 S&W Long** er en patron som ble introdusert i 1896 av Smith & Wesson.

Patronen ble laget for deres "first-model Hand Ejector" revolver. Colt kalte samme patron ".32 Colt New Police".

Patronen er populær idag til sportsskyting da patronen er presis og gir lite rekyl.

## Se også
* Liste over patrontyper

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kaare Aksnes

**Kaare Aksnes** (født 1938) er professor ved Institutt for teoretisk astrofysikk ved Universitetet i Oslo (UiO). Han er far til Hallgjerd Aksnes.

Han tok hovedfagseksamen i astronomi ved UiO i 1963 og avtjente førstegangstjeneste ved Forsvarets forskningsinstitutt (FFI). Han tok doktorgrad ved Yale University i 1969, og gjennomførte lengre tids forskning ved amerikanske universiteter og institusjoner, særlig på Harvard–Smithsonian Center for Astrophysics i Cambridge i Massachusetts. 

Hans doktorgrad er i dag et standardverk innenfor baneberegning av planeter, måner, meteorer, kometer og kunstige sonder. Hans arbeid ble blant annet benyttet for NASAs Voyager-sonder til Jupiter og han mottok NASA Group Achivement Award for arbeidet.

Siden 1978 har han arbeidet i Norge, først ved FFI, deretter ved Universitetet i Tromsø. Han har vært fast tilknyttet UiO siden 1988. Siden 1993 har han også ledet Almanakkomiteen.

Aksnes er medlem i Working Group Planetary System Nomenclature (WGPSN), en undergruppe av Den internasjonale astronomiske union. 

Asteroiden 2067 Aksnes er oppkalt etter Aksnes. 5. desember 2006 mottok han Kongens fortjenstmedalje i gull for vitenskapelig innsats gjennom en lang forskerkarriere i astronomi.

## Referanser


## Eksterne lenker
Nils Heyerdahl

**Nils Kristian Heyerdahl** (født 1941) er en norsk idéhistoriker, redaktør og programleder. Han har vært ansatt en årrekke i NRK hvor han han blant annet har vært sjef for Radioteatret.

Etter examen artium 1959 ble han i 1972 mag.art. i idéhistorie ved Universitetet i Oslo, med en avhandling om den franske filosofen Blaise Pascal (1623–1662) og skeptisismen. Fra 1972 til 1977 fortsatte han ved universitetet som foreleser, skribent og forsker med stipend fra Norges allmennvitenskapelige forskningsråd. Heyerdahl var redaksjonssekretær i "Frisprog" 1967-68 og forlagsredaktør i St. Olav Forlag 1968-74. Han har oversatt en rekke fagbøker, blant annet Isaiah Berlins biografi om Marx, Thomas Aquinas: "Om væren og vesen" og av samme forfatter "Teologisk håndbok". Han har redigert og utgitt Aasmund Brynildsens etterlatte skrifter. Fra 1967 til 1972 var han medredaktør i det liberalt konservative *[[Minervas Kvartalsskrift]]*.

Fra 1979 var han fast tilknyttet Norsk rikskringkastings opplysningsavdeling i NRK Radio. Der var han blant annet programleder i *[[Verdt å vite]]* og *Kulturmagasinet* og var med å grunnlegge radiodokumentarredaksjonen. Etter en kort tid i 1990 som redaksjonssjef for ''Radiodokumentaren'', ble han i 1991 sjef for Radioteatret. Denne stillingen hadde han til 2011. 

Heyerdahl har vært medlem av Norsk teaterlederformum og lenge medlem av presidiet i Det Norske Akademi, 2011-2021 som preses. Han var styreformann i Norsk filminstitutt fra 1984 til 1987. I 1986 mottok han Lytterprisen fra Riksmålsforbundet «for bruk av fremragende språk i radio og fjernsyn».

## Privatliv
Heyerdahl er sønn av ingeniøren og juristen Kristian August Aagaard Heyerdahl (1892–1991) og Helga Wiik (1905–76). Han er gift med NRK-medarbeideren Jorunn Hope (1946) og far til programlederen Hasse Hope (født 1986). Se Heyerdahl for mer om farsslekta.

## Referanser
.32 H&R Magnum

**.32 H&R Magnum** er en patron utviklet i 1984 av Harrington & Richardson og Federal Cartridge for bruk i revolvere. Patronen ble laget ved å forlenge .32 S&W Long hylsen med 3,93mm.

Revolvere kamret i .32 H&R Magnum kan også bruke .32 S&W og .32 S&W Long patroner.

.32 H&R Magnum patronen er vesentlig kraftigere enn andre .32 patroner, og egner seg til jakt på småvilt i de land som tillater det. Høy hastighet og lett kule gir en flat kulebane og lite rekyl. Yteevnen er omtrent det samme som .38 Special, men på grunn av mindre kaliber kan små revolvere som tar 5 stk .38 Special patroner ta 6 stk .32 H&R Magnum og allikevel ha tilnærmet samme effekt.

## Se også
*Liste over patrontyper

## Referanser
.38 S&W

**.38 S&W** (.38 Smith & Wesson) er en patron for revolver utviklet av Smith & Wesson i 1887.

I 1922 ble den modifisert av det britiske forsvaret og kalt **.380" Revolver Mk I** (kommersielt kjent som .38/200) for bruk i .38 kaliber Enfield No.2 revolvere som overtok etter den større Webley revolveren i kaliber .455 Webley. Colt kamret også revolvere i .38 S&W men kalte patronen «.38 Colt New Police».

Typisk for både Colt og S&W patronen var en munningshastighet på 220 m/s. Den britiske .38/200 versjonen hadde en større kule på 200 grain med en munningshastighet på 189 m/s.

## .380" Revolver Mk II
I Britisk tjeneste oppstod det en del tvil om kulen i Mk I patronen, en rundneset kule av mykt bly, var lovlig eller falt inn under definisjonen ekspanderende prosjektil. Mk I ble derfor byttet ut med **.380" Revolver Mk II**, som brukte en konisk 178 grains helmantlet kule. Denne ladningen viste seg og være mindre effektiv, men holdt seg på rett side av folkeretten. 

## Andre navn/varianter
* .38/200
* .38 Super Police
* .38 Colt New Police
* .380" Revolver Mk I / II

## Se også
* .38 Long Colt
* .38 Special
* .38 ACP
* .38 Super
*Liste over patrontyper

## Referanser
Max Pearson

**Max Pearson** (født 1959) er journalist i BBC World Service. Han er programleder i *[[The World Today (BBC World Service)|The World Today]]* og *[[Newshour]]*.

## Priser
* Sony Radio Award for news (1997)

## Eksterne lenker
* http://www.bbc.co.uk/worldservice/programmes/worldtoday/presenters/story/2004/01/040123_maxpearson.shtml
The World Today

***The World Today*** («verden i dag») er navnet på to nyhetsprogrammer med fokus på utenriksstoff, begge fra BBC:
*The World Today på fjernsynskanalen BBC World
*The World Today på radiokanalen BBC World Service
The World Today (BBC World Service)

***The World Today*** er et britisk nyhetsprogram på radio som ble sendt på BBC World Service fra 1999 til 2012. Programmet hadde fokus på utenriksstoff og ble sent tre ganger daglig. Det hadde en times varighet.

*[[The World Today (BBC World)|The World Today]]* var opprinnelig et program på fjernsynskanalen BBC World. BBC World Service overtok programnavnet for sitt radioprogram i 1999. Siden 2001 har BBC World også sendt et program med samme navn.
## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.bbc.co.uk/worldservice/programmes/worldtoday/
Assosiert stat

En **assosiert stat** er den mindre partner i et formelt og fritt forhold mellom et politisk territorium med en viss grad av statlige kjennetegn og en større stat. 

Cookøyene og Niue er assosierte stater i fri tilknytning til New Zealand.

## Referanser


## Litteratur
*Masahiro Igarashi: *Associated Statehood in International Law*, Kluwer Law International, 2002. ISBN 9041117105
Streiken i Buvika

**Streiken i Buvika** er betegnelsen på en arbeidskonflikt ved Pienes Mølle i Buvika i Skaun kommune i Trøndelag.

Konflikten varte fra 26. mars 1913 til 27. februar 1914 og grunnlaget for konflikten var at arbeiderne ved møllen gikk ut i streik etter at arbeidsgiver nektet å imøtekomme et krav om tariffavtale og lønnsøkning. Konflikten ble løst med forhandlinger, men da arbeidet skulle gjenopptas nektet arbeidsgiver å ta inn igjen alle som hadde streiket, og han ville beholde noen av streikebryterne. Det oppstod da en ny konflikt knyttet til streikebryternes situasjon.

Streikebryterne ble av møllermesteren utstyrt med våpen. Marius Folstad som var sekretær i fagforeningen, ble skutt og drept av streikebryteren Alf Egset natten til 21. september 1913. I rettssaken mot ham ble Egset senere frifunnet for skyld, drapet ble betraktet som selvforsvar. Han reiste senere til Amerika der han døde 11. november 1918 av lungebetennelse. Det hevdes at reisen ble finansiert av Piene. Etter drapet ble det organisert en boikott av mel fra møllen.

Arbeidsgiverforeningen truet i starten av 1914 med lockout, og LO-formann Ole Lian og arbeidsgiverforeningen forhandlet frem et kompromiss med arbeiderne. Kompromisset medførte at de streikende fikk begynne å arbeide igjen, samtidig som noen av streikebryterne fikk fortsette.

Marius Folstad ligger begravet på Buvik kirkegård, hvor en støtte til hans minne ble reist i 1933.

Musikkteaterstykket Skottet i Buvika, som handler om streiken, hadde urpremiere 1. mai 2008.

## Referanser


## Litteratur
* *Streiken i Buvika, – arbeidskonflikten som endte med drap*. Redigert av Gerd Søraa. Utgitt av Skaun historielag, 2008. 
* 

## Eksterne lenker
*