Lappugle

**Lappugle** (*Strix nebulosa*) er en stor rovfugl i uglefamilien (Strigidae) og inngår i slekten *[[Strix (ugler)|Strix]]*. Den består som to underarter, hvorav  (nominatformen) hekker i Nord-Amerika og  i Eurasia, inkludert såvidt i Norge.

Utbredelsen i Norge har vært økende i senere år.

## Biologi

### Beskrivelse
Lappugla er den største av de typiske barskoguglene. Hannen blir mindre enn hunnen.

Lappugla blir cirka 61–84 cm lang. Hannen veier normalt cirka , mens hunnen typisk veier cirka . Vingelengden (ikke utflatet) hos hanner er cirka 370–430 mm, og hos hunner cirka 390–455 mm. Nominatformen blir cirka  større enn den eurasiske underarten.

Fjærdrakten er hovedsakelig grå med en subtilt mønstret kombinasjon av hvitt, grått og brunt. Oversiden er uregelmessig markert med mørke og lyse nyanser, hovedsakelig mørkegrå til gråbrun, som med alderen falmer til brun, med tverrgående marmorering av gråhvitt og mørkt, samt noen mørke striper. Undersiden er kraftig stripet over fine tverrbånd.

Arten har en stor, sirkulær ansiktsdisk med fine tverrbånd som danner seks eller flere nesten konsentriske sirkler av grått eller brunt på en hvit bakgrunn. Ansiktsmønsteret gir den et «overrasket» og «brydd» uttrykk, et uttrykk som også har blitt beskrevet som «fryktinngytende». Nebbet er gult (noen ganger elfenbensfarget) med en svart flekk under. Fremtredende hvite områder rundt nesen og hvite «sløyfe»-flekker midt på forkroppen. Øynene har gul iris og virker små i forhold til fuglens størrelse. Beina er fullt fjærkledde. Halen er kileformet og lang, med grå og brun marmorering; vingene er tverrbåndet i mørke og lyse gråtoner. 

Den eurasiske formen er generelt noe lysere i fjærdrakten, men ellers svært lik nominatformen. Ungfuglen har en kryptisk grå og hvit fjærdrakt.

### Utbredelse
Arten er utbredt i det nordlige barskogbeltet, fra Finnmark sørover til Østlandet i Norge, østover via Fennoskandia, Baltikum (unntatt i Latvia, der arten regnes som utryddet) gjennom Russland med Sibir og i de store barskogene i det nordlige Nord-Amerika.

I senere tid har arten blitt observert så langt sør som til Østfold (Moss), Vestfold og Telemark (Kragerø) i Sør-Norge. Slagugle (*S. uralensis*), som også opptrer i Norge, ser ut til å være artens nærmeste nålevende slektning.

### Atferd
Lappugla lever i en nomadisk tilværelse, men bevegelsesmønsteret er svært variert. Noen steder har den også stabil tilstedeværelse, som i Finland og Ukraina. Ellers påvirkes bevegelsesmønsteret av bestandene av smågnagere (spesielt arter i hamsterfamilien), som regnes som hovedføden. Til en viss grad påvirkes dette også av snøforholdene. Blir snøen for dyp beveger gjerne arten seg mot områder med mindre snø.

Lappugla har langsomme og dype vingeslag, nærmest som en møll. Flygingen er overraskende smidig og til tider rask. Ofte svever den over det antatte byttets plassering før den plutselig slår til. Det er rapportert lav vingebelastning for denne arten, 0,35 g/cm², noe som er betydelig lavere enn for større arter i slekten *[[Bubo]]*. Dette muliggjør «lavhastighets, stille, manøvrerbar flyging...[hvor individer] finner passasje mellom trestammer i tett og tung skog som tilsynelatende er for smal for en så stor fugl.» Flygefjærene er myke og fleksible, slik at hvis vingene treffer grener, blir de sjelden skadet.

Arten lever normalt i monogame parforhold, men polygyni mistenkes. Parforholdet varer ikke gjennom vinteren, men det hender at individene kan danne et nytt par neste sesong. Lappugla overtar som regel et kvistreir etter andre skoglevende rovfugler, eksempelvis hønsehauk og musvåk eller fjellvåk. Territoriet kan variere fra . Hunnen legger  egg (normalt ) med inntil to dagers mellomrom. Eggene ruges av hunnen i  dager, mens hannen mater henne. Ungene forlater redet etter cirka , før de er flygedyktige. De mates direkte av hannen. Omkring  dager senere har de fått full fjærdrakt og er flygedyktige. Avkommet er typisk omkring tre år gamle da de forplanter seg første gang. Det er kjent at arten kan angripe nærgående mennesker når den har unger i reiret.

Hvor gamle lappugler blir er usikkert, men de kan bli ganske gamle. Et ringmerket (i Alberta, Canada) eksemplar ble påkjørt av en bil og skadet da det var (minimum) 18 år og 9 måneder gammelt. Fuglen tilbragte resten av tilværelsen i fangenskap etter ulykken og ble 27 år gammel.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på artene følger Artsdatabanken. Norske beskrivelser i parentes er ikke offisielle.

* Strigiformes, ugler
** Strigidae, uglefamilien 
*** Striginae, (egentlige ugler)
**** Strigini, (skogugler)
***** *[[Strix (ugler)|Strix]]*
****** *S. virgata*, demonugle
****** *S. nigrolineata*, linjeugle
****** *S. huhula*, gitterugle
****** *S. albitarsis*, brynjeugle
****** *S. seloputo*, gulfjesugle
****** *S. ocellata*, hinduugle
****** *S. leptogrammica*, bendelugle
****** *S. aluco*, kattugle
****** *S. mauritanica*, maghrebugle
****** *S. nivicolum*, orientkattugle
****** *S. hadorami*, klippeugle
****** *S. butleri*, omanugle
****** *S. occidentalis*, flekkugle
****** *S. varia*, høvdingugle
****** *S. sartorii*, aztekugle
****** *S. fulvescens*, mayaugle
****** *S. hylophila*, paranáugle
****** *S. rufipes*, chileugle
****** *S. chacoensis*, chacougle
****** *S. uralensis*, slagugle
****** *S. nebulosa*, lappugle
******* *S. n. nebulosa*, nominatformen er utbredt i det nordlige Nord-Amerika
******* *S. n. lapponica*, utbredt i det nordlige Eurasia
****** *S. woodfordii*, panugle

## Status

Internasjonalt regnes lappugla som *[[livskraftig]]*, men den er oppført på CITES liste II. Arten er oppført på Norsk rødliste for arter 2015 som *[[sårbar]]* (VU). Isolert sett skulle status vært *[[sterkt truet]]* (EN) i Norge, men den norske populasjonen ses i sammenheng med nabolandene. Man anser at arten vil kunne innvandre derfra om den skulle bli borte i Norge.

Populasjonen av lappugle påvirkes av smågnagersvingninger. Det er uklart hvor tallrik den eurasiske populasjonen er. Den nordamerikanske består imidlertid minimum av  individer. I Fennoskandia finner man hovedutbredelsen i Finland og den nordøstre delen av Sverige. I Finland regnes populasjonen til minimum omkring 850 par, men man antar at den i gode år ligger omkring  par.

I Norge regnes arten som sjelden, men det forekommer spredt hekking så langt mot sør som til Hedmark (Elverum).

## Referanser




## Eksterne lenker
*