open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hwa Rang Hamar

**Hwa Rang Hamar** er en norsk taekwondo-klubb fra Hamar. Klubben trener i Ankerskogen svømmehall, og er en del av Hwa Rang Norge. Den har i dag 140 medlemmer.

Hamar HwaRang ble etablert i 1983 av Grand Master Tien Ton That. Et par år seinere tok Master Chi Cuong Quach over klubben. 1993 tok så Master Tan Le Duy over klubben da Master Cuong startet opp ny klubb i Drammen. 

Nå drives klubben av daglig leder og hovedinstruktør Håkon Halleby

Klubben har et variert treningstilbud både for barn, unge og voksne.
Sognsvann

**Sognsvann** er en innsjø i Oslomarka, beliggende ved markagrensen, rett nord for Oslo. Sognsvann var drikkevann for Oslo fra 1876 til 1967. Ved sørenden ligger Sognsvann gård, anlagt på endemorenen etter siste istid, da havnivået nådde nesten helt opp til det som nå er Sognsvann. Vannet er vurdert som en «viktig» lokalitet, blant annet på grunn av forekomsten av istidskreps, et lite krepsdyr som hadde sin største utbredelse i bredemte sjøer på slutten av siste istid. De finnes nå bare i noen få vann.

Vannets opprinnelige navn er trolig Sogn, en avledning av verbet «suge». Vannet ligger i et populært turområde, og ved selve vannet er det gode forhold for grilling, bading, strandvolleyball og annen lek og moro. Ikke langt unna er det enkelte kulturminner som kan være verdt et besøk – blant annet gruver som Sogn gruve og Gaustad gruve, rester av malm etter utvinning av jern, samt «svenskemuren» reist av svenske krigsfanger på 1800-tallet. Stien rundt selve vannet er tilrettelagt for rullestolbrukere og forbeholdt gående og løpende, mens syklende henvises til å bruke hovedveien som ligger noe lengre unna selve vannet. Det er bålplasser godkjent av brann- og redningsetaten, fire steder rundt vannet.

Sognsvann er for øvrig ideelt til trening og jogging; løypa er  meter lang. Mange treningsklubber ol. pleier å løpe rundt Sognsvann, og blant annet finnes et ukentlig løp i sommerhalvåret – Sognsvann rundt, medsols. Også Oslo Triathlon – og mange andre populære aktiviteter både for idrettsutøvere, friluftsentusiaster og andre – arrangeres med utgangspunkt i Sognsvann. Om vinteren kan man gå på skøyter eller drive isfiske når forholdene tillater det.

Man kommer til Sognsvann ved å ta T-banelinje nr.&nbsp;5, Sognsvannsbanen, fra sentrum og til endeholdeplassen Sognsvann.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* Miljølære, kart over Sognsvannområdet
* Informasjon om Sognsvann fra Oslosurf.no 
* 4-kilometers tur rundt Sognsvann på ut.no
Skotfoss

**Skotfoss** er en bydel i gamle Solum kommune, nå tilhørende Skien kommune i Telemark. Skotfoss har rundt 1&nbsp;700 innbyggere. Stedet ligger ved utløpet av innsjøen Norsjø. Den nederste av kanalene i Telemarkskanalen, Norsjø–Skienkanalen har sitt største sluseanlegg her (Løveid sluser).

Skotfoss er bygd opp rundt fossen, fossekraften og industrien. Her lå en gang Nord-Europas største papirfabrikk, *Skotfos Brug*. Papiret herfra ble eksportert til hele verden. Aviser som The New York Times brukte en gang papir fra fabrikken på Skotfoss. Fabrikken ble nedlagt i 1987.

Skotfoss kirke ble bygget i 1900, byggingen ble betalt av papirfabrikken Union og den ble bygget av arbeidere fra Skotfoss Bruk. Skotfoss historielag har reist en statue navngitt etter en av damene som arbeidet ved Union, Ulla. Den er plassert på Torget. Norges første fotballklubb var grunnlagt på Skotfoss, i 1884. Oppstarten kom nok på grunn av noen engelske papirarbeidere som hadde tatt med fotball. Skotfoss fikk altså fotballklubb før idrettslag. Odd sin fotball klubb har sitt opphav, fra Skotfoss.

Fotballspilleren Frode Johnsen er oppvokst på Skotfoss og Skotfoss Turn & Idrettsforening var Johnsens ungdomsklubb.

Løveid skytterlag ble etablert i 1894 på Skotfoss og har sin sommeraktivitet på baneanlegget. Løveid skytterlag er tilsluttet Det frivillige skyttervesen (DFS) og er første gang nevnt i 1890 under Telefylkets Folkevæpningssamlag. Skytterlaget kom tilbake på listene i DFS i 1894 som er lagets offisielle stiftelsesår. Laget ble borte i perioden 1927 til og med 1939.

## Eksterne lenker
* Skotfoss skole
* Kulturstien barnehage
* Løveid Skytterlag
Terje Pedersen

**Terje Olav Pedersen** (født 1943) er en norsk pensjonert tannlege og tidligere spydkaster som deltok i de olympiske leker i 1960 og 1964. Han representerte Sportsklubben Vidar i Oslo.

Før OL i 1964 var han favoritt til å vinne med kast over verdensrekorden to ganger samme år, 1. juli kastet han 87,12 meter, og 2. september forbedret han rekorden med over fire meter, til 91,72 meter, på Bislett Stadion i Oslo. For disse prestasjonene ble han tildelt Morgenbladets gullmedalje, og Sportsjournalistenes statuett som «årets idrettsnavn». 

## OL-deltakelser
Under OL i Tokyo presterte Pedersen svakt og ble utslått med 72,10 meter i kvalifiseringen. Han forklarte det svake resultatet med feil treningsopplegg med tidligere treninger i Oslo for å forberede seg på tidsforskjellen til Japan. På konkurransedagen var han helt utslitt og presterte svakt på linje med resten av den norske OL-troppen. Resultatet ble dermed svakere enn Pedersen hadde under OL i 1960, hvor han kom videre fra kvalifiseringen med 74,67 meter. Han var derimot uheldig og tråkket over ene ankelen og måtte trekke seg fra finalen.

Terje Pedersen var trener for spydkasteren Pål Arne Fagernes i 1996.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Gustava Kielland

**Susanne Sophie Caroline Gustava Kielland** (født **[[Blom (slekt)|Blom]]** 6. mars 1800 på Kongsberg, død 28. februar 1889 i Skien) var en norsk dikter og misjonsforeningspioner.

Hun var datter av tollbetjent Gustav Blom i Drammen og Karen Petronelle Stoltenberg. I 1824 giftet hun seg med presten Gabriel Kirsebom Kielland. Sammen fikk de ni barn. Gustava Kiellands mest kjente produksjon er Norges mest benyttede julesang «O, Jul med din Glæde».
Gustava Kielland stiftet Norges aller første kvinneforening i Lyngdal. Dens første møteprotokoll er datert 1844. Lyngdal har idag et eget misjonsmuseum som hedrer Gabriel og Gustavas minne. 

På sine gamle dager dikterte Gustava sine *Erindringer fra mitt liv*, utgitt som manuskript for slekten 1882. En ny utgave, bearbeidet for offentligheten kom i 1899. Boken inneholder i vedlegg en samling dikt, deriblant teksten til barnesangen «Liden Ekorn sad».

Gustava Kielland er hedret med gatenavn i Kongsberg og i Stavanger.

## Se også
* Stoltenberg (slekt)

## Referanser


## Eksterne lenker

* Omtale i slektsidene
Alabast

**Alabast** (fra gresk: *alabast(r)os*) er et mineral. Det er en finkornet tett, gjennomskinnelig hvit eller marmorert type gips (*[[kalsiumsulfat]]*), mye brukt i prydgjenstander, skulpturer, armaturer og lignende. Forekomster finnes blant annet i Italia og ved Isfjorden på Svalbard. 

En varietet av kalkspat eller kalsitt kalles også alabast.

## Etymologi
Den etymologiske opprinnelsen til ordet alabast er fra latinske *alabaster*, som igjen er avledet fra greske ἀλάβαστρος, *alabastros*, eller ἀλάβαστος, *alabastos*. De greske ordene ble benyttet for å identifisere en vase gjort av alabast. Dette navnet kan være avledet ytterligere fra oldtidens egyptiske ord *a-labaste* som refererer til krukker av den egyptiske gudinnen Bast. Hun ble representert som løvinne og jevnlig avbildet som sådan i figurer plassert på toppen av disse alabastkrukkene.

## Bilder

Alabaster.whole.600pix.jpg|Italiensk bordlampe, i sin helhet av alabast
Alabaster.base.600pix.jpg|Bordlampe, detalj, marmorert
Statue Ammaalay Louvre AO20282.jpg|Alabaststatue, Jemen, 100-tallet f.Kr.
Tutankhamun's Alabaster Jar.jpg|Parfymeflaske av alabast, Tutankhamuns grav, død 1323 f.Kr.
Norbury, Derbyshire - Nicholas Fitzherbert.jpg|Monument av alabast på graven til Nicholas Fitzherbert (død1473)
Alabaster-satin spar.jpg|Figur med to fugler i alabast. Foten er av marmor


## Referanser
Toyota 2000GT

**2000GT** var en bilmodell fra japanske Toyota.  Den ble produsert fra 1966 til 1968. Bare 337 eksemplarer ble bygget. I motsetning til mange av datidens japanske biler, som bygget på velprøvet gammeldags teknikk, hadde denne bilen topp moderne, avansert teknologi som ikke stod noe tilbake i forhold til konkurrentene fra Europa, biler som Jaguar E-type og Porsche 911. 

Den hadde en sekssylindret rekkemotor på to liter, og to overliggende kamaksler (DOCH), og var den første motoren fra Toyota med to overliggende kamaksler. Bilen ble produsert av Yamaha for Toyota. Motoren produserte 150 HK ved 6600 rpm, og takket være sin lave vekt kunne den klare 0-100 km/t på 10 sekunder, samt hadde en topphastighet på over 200 km/t. Den hadde ventilerte skivebremser på alle hjul, magnesiumfelger og et meget avansert hjuloppheng etter datidens standard. 

En baneutgave ble bygget, denne hadde 200 HK. Den satte 3 verdensrekorder, og 13 rekorder internasjonalt. Bilens høye pris (kostet mer enn Jaguar E-type), kombinert med at den manglet den samme merkevarefaktor som de profilerte europeiske sportsbilene, gjorde at få ble eksportert ut av Japan, og selv i Japan var det lite marked for bilen. Men idag fremstår den som en av bilhistoriens viktige biler, ikke minst fordi den bidro til å endre folks oppfatning av japansk bilteknologi. De få eksemplarer som dukker opp på dagens marked, blir priset svært høyt, noe som tilsier at den kanskje er den mest attraktive japanske veteranbilklassikeren i dag.
Fil:1968 Toyota 2000GT Low.jpg
Fil:Toyota 2000GT (MF10).jpg
Fil:Toyota 2000GT MF10 (1968) rear-right Toyota Automobile Museum.jpg
Fil:The interior of Toyota 2000GT (MF10 latter period).JPG


## Kilder
* Toyotas sportsbilhistorie

## Eksterne lenker
*
Wetaer

**Wetaer** (maori: *wētā*) er et folkelig navn på en gruppe relativt store insekter som bare finnes naturlig på New Zealand. Noen av slektene er kritisk truet.

## Utseende
De ligner en krysning av en kakerlakk og en gresshoppe med lange ben. Noen arter veier opp til 70 gram – noe som er tyngre enn en gråspurv.

## Levevis
De kan tåle store temperaturvariasjoner og finnes kun på den New Zealandske  øy-kjeden. De lever i skog, gress og i huler. Wetaer ernærer seg av blader, andre insekter, sopp, døde dyr og frukt.

Wetaer har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.

## Systematikk
Wetaer er fordelt over to familiegrupper i overfamilien Gryllacridoidea. Antakelig har ikke wetaer vært beskrevet for seg selv under et eget vitenskapelig navn.

*  Vingede insekter (Pterygota) 
** Neoptera («nyvinger»)
*** Orthopteroida  («gresshoppelignende insekter»)
**** Orden Rettvinger (Orthoptera) er delgruppene vortebitere og sirisser (Ensifera) og Gresshopper (Caelifera). 
***** Underorden vortebitere og sirisser  (Ensifera) – som kjennetegnes av at de har svært lange antenner, så lang som eller lengre enn kroppen. 
****** Overfamilie Gryllacridoidea 
******* Familie kongesirisser (Anostostomatidae [=Stenopelmatidae] ) - noen av de største insektene på jorden, enkelte arter blir opptil 20 centimeter lange, inklusiv de lange beina. Finnes bare på New Zealand. 
******** Kjempewetaer, Støttannwetaer, Trewetaer og Jord-wetaer (*Deinacrida*, *Henicus*, *Libanasidus*, *Hemiandrus* og enda flere slekter) – 22 arter på New Zealand, men flere kan bli oppdaget.
******* Familie hulegresshopper (Rhaphidophoridae)- Mange av artene lever i hulrom i jorden, herav navnet. De er vingeløse og har påfallende lange antenner og bein. I verden er det kjent omtrent 500 arter, i Norge er det bare 1 art, som kun kan overleve innendørs i Norge. 
******** Hulewetaer *Pachyrhamma ssp.* [=*Gymnoplectron*] - 60 arter på New Zealand.

## Eksterne lenker
* 
* Wetas
Liste over stortingsrepresentanter 1898–1900

**Liste over alle [[Stortinget|stortingsrepresentanter]] i perioden [[1898]] til [[1900]]**.  Listen omfatter alle som ble valgt til
Stortinget.
Det var totalt 114 representanter, fordelt med 79 til Venstre, 22 til Høyre,
8 til Det Moderate Venstre,  og 5
mangler parti.

## Landkretser

### Smaalenenes Amt

### Akershus Amt

### Hedemarkens Amt

### Kristians Amt

### Buskerud Amt

### Jarlsberg og Larviks amt

### Bratsberg Amt

### Nedenes amt

### Lister og Mandal amt

### Stavanger amt

### Søndre Bergenhus Amt

### Nordre Bergenhus Amt

### Romsdals Amt

### Søndre Trondhjems Amt

### Nordre Trondhjems Amt

### Nordlands Amt

### Tromsø Amt

### Finmarkens Amt

## Bykretser

### Fredrikshald

### Sarpsborg

### Fredrikstad

### Moss og Drøbak

### Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger

### Lillehammer, Hamar og Gjøvik

### Drammen

### Kongsberg

### Holmestrand

### Tønsberg

### Larvik og Sandefjord

### Brevik

### Porsgrund

### Skien

### Kragerø

### Østerrisør

### Arendal og Grimstad

### Kristiansand

### Flekkefjord

### Stavanger og Haugesund

### Bergen

### Aalesund og Molde

### Kristiansund

### Trondhjem og Levanger

### Tromsø og Bodø

### Hammerfest, Vardø og Vadsø

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
* kildevilkår
"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet
	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD
	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de
	tolkninger som her er gjort."
Nils Karlsson

**Nils Emanuel «Mora-Nisse» Karlsson** (født 25. juni 1917 i Östnor i Mora i Dalarna, død 16. juni 2012) var en svensk langrennsløper.

«Mora-Nisse» regnes som en av Sveriges fremste idrettsutøvere gjennom alle tider. Han vant gull på 50&nbsp;km under OL i 1948, VM-bronse i 1950 og totalt 17 individuelle svenske mesterskap:
* 18&nbsp;km – 1944, 1945, 1947, 1950, 1951, 1953
* 30&nbsp;km – 1943, 1944, 1946, 1949, 1950
* 50&nbsp;km – 1943, 1944, 1945, 1948, 1950, 1951

I tillegg vant han SM-gull i stafett (3 x 10&nbsp;km) i 1945 og 1950.

Aller best huskes han nok likevel for å ha vunnet Vasaloppet hele ni ganger. Også senere har Nils Karlsson hatt stor betydning for Vasaloppets popularitet. Etter at han la opp som aktiv skiløper, gikk han inn i Vasaloppets organisasjon, både som rennleder og løypeansvarlig, og tok med seg «helteglorien» inn i arrangementet på en positiv måte.

Vasaloppseirene kom i 1943, 1945-51 og 1953. I 1944 ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje og i 1952 fikk han Holmenkollmedaljen.

I 1988 ble det spilt inn en svensk dokumentarfilm om den svenske skiløpere og -hoppere, *De sista skidåkarna*. Her var «Mora-Nisse» Karlsson med, sammen med mange andre, som Hjalmar Bergström, Martin Matsbo, Gustav Husum-Jonsson, Arthur Häggblad og Sven Selånger.
 
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Dalarnas Tidningar: Mora-Nisse har avlidit (16. juni 2012)
Whatipu

**Whatipu** er en lite besøkt strand på kysten av New Zealand, vest for Auckland. Den eneste veien som fører dit er grusbelagt og av dårlig standard. Stranden er om lag 8 km lang og strekker seg fra den nordlige inngangen til fjorden Manukau Harbour til stranden Karekare lenger nord.

Whatipu har ingen livreddere og som resten av strendene vest for Auckland er bading en farlig aktivitet grunnet sterke utgående strømmer.

Om lag 20 minutters gange fra parkeringsplassen finnes det noen store naturlige grotter. Disse er imidlertid avskilt fra selve stranden av et våtmarksområde. I før europeisk tid ble disse brukt som ly av reisende. Tidlig på 1900 tallet ble den største grotten brukt som dansesal for byfolk som tok båt for å gå på fest i helgene. I de senere år har imidlertid et sandlag på 5 meter blåst inn og dekket tregulvet som ble lagt på bunnen den gang.

Skuta HMS Orpheus gikk på grunn like sør for stranden i 1863 og 189 (eller 193) mennesker omkom. Noe som er en av de største ulykkene i New Zealands historie.

I 1867 ble et sagbruk etablert på Whatipu for å foredle tømmer fra kauriskogen i åsene rundt. En toglinje ble bygd til et annet sagbruk tre kilometer lenger nord i 1870 og etter hvert videreført til strendene Piha og Anawhata. Brukene ble lagt ned i 1886 da det meste av kauriskogen var felt.

Strøm og vind har forandret utseendet på stranden radikalt siden 1940. Arealet har vokst med mer enn 600 hektar siden den gang.

I november 2003 strandet et dusin spermhvaler på stranden og døde. De ble senere begravd under noen sanddyner etter at den lokale maori iwien (stammen) hadde fjernet tennene og foresagt tradisjonelle dødsriter.

## Eksterne lenker
* 
* Fotografier av Whatipu og andre strender vest for Auckland
* Fotografier av Whatipu og andre strender og landskapet vest for Auckland
* Google Maps satellittbilde av Whatipu. Kan zoomes.
Inge Eidsvåg

**Inge Eidsvåg** (født 22. august 1947 på Hitra) er en norsk forfatter og tidligere rektor ved Nansenskolen på Lillehammer.

Han gikk realskole og gymnas ved Trondheim katedralskole og er cand.philol. fra Universitetet i Trondheim (NTNU) med hovedfag i historie (1974). Eidsvåg var i fire år lektor ved Ringve gymnas i Trondheim før han begynte som lektor på Nansenskolen på Lillehammer. I perioden 1986&ndash;98 var han rektor ved Nansenskolen. 

Eidsvåg har gjennom mange år vært kåsør i NRK radio. I 1992 fikk han Brobyggerprisen for sitt arbeid med å skape forståelse mellom mennesker med ulike religioner og livssyn. I 1997 ble han tildelt Kulturprisen for Gudbrandsdalen.

Eidsvågs  har skrevet 14 bøker og har redigert seks essaysamlinger. Hans tekster ligger ofte i grenselandet mellom essay, kåseri og memoarer. 

I 2005 mottok han Blanche Majors Forsoningspris for sitt arbeid for demokrati, menneskerettigheter og fredelig konfliktløsning på Balkan. I 2009 ble Eidsvåg utnevnt til Paul Harris Fellow "in appreciation of tangible and significant assistance given for the furtherance of better understanding and friendly relations among peoples of the world". 

I 2013 mottok han Dialogprisen fra Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn. 

I 2017 fikk Inge Eidsvåg Kongens fortjenstmedalje for sitt "mangeårige arbeid for å fremme humanistiske verdier og dialog mellom mennesker med ulik etnisitet, religion og livssyn". 

## Bibliografi
* *Henders gjerning* &ndash; biografi (1993) (om Kaare Kristian Nygaard)
* *I livets labyrint* &ndash; barndomsminner (1996)
* *Læreren. Betraktninger om kjærlighetens gjerninger* &ndash; essays (2000)
* *Når livet kaster skygger* &ndash; essays (2002)
* *Forunderlige øyeblikk* &ndash; kåserier (2003)
* *Menneske først!* &ndash; (2004)
* *Nansenskolen. Et verksted for refleksjon, skapende arbeid og dialog* &ndash; sakprosa (2004) 
* *Den gode lærer i liv og diktning* &ndash; (2005)
* *Stille stemmer - indre bilder. Om lesningens velsignelser, farer og fryd*. (2007)
* *Tanker ved treklaveret* (2008)
* *Minnene ser oss* (2010)
* *Men livet lever. Om aldringens forunderligheter, vemod og gleder* (2013)
* *Underveis. Vandringer i et landskap mellom tro og tvil* (2015)
* *Døden. Livets følgesvenn* (2017)
*I livets skole. Rapport fra en avgangselev. (2021)
*Etterslått. Essaysamling. (2023) 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Here Comes the Sun

**«Here Comes The Sun»** er en sang av George Harrison fra The Beatles' album *[[Abbey Road (album)|Abbey Road]]*, utgitt i 1969.

Sangen, som er Harrisons mest kjente Beatles-bidrag ved siden av «Something», hadde sin opprinnelse i et samarbeid mellom Harrison og den nære kameraten Eric Clapton som resulterte i sangen «Badge» som ble spilt inn med Claptons daværende gruppe Cream. Det var sangens overgangsvers, «bridge», som dannet basisen for «Here Comes The Sun». Den endelige versjonen av sangen ble skrevet i Claptons hage da Harrison forsøkte å unngå Apple Records endeløse møter.

1969 hadde vært et vanskelig år for George Harrison; han ble arrestert for oppbevaring av cannabis, han hadde fått mandlene fjernet, og han sluttet midlertidig i The Beatles. «Here Comes The Sun» ble skrevet mens Harrison for et øyeblikk følte at han hadde en pause fra disse problemene.

John Lennon var ikke til stede da sangen ble spilt inn på grunn av en trafikkulykke i Skottland. Harrison sang førstestemmen og bakgrunnsstemme, foruten å spille akustisk gitar, kromatisk munnspill, synthesizer, og håndklapping. Paul McCartney sang også bakgrunnstemme og spilte bassgitar og bidro med håndklapping. Ringo Starr spilte trommer og bidro med håndklapping. En rekke ukjente musikere spilte fioliner, celloer, kontrabass, piccolofløyter, tverrfløyter, altfløyter og klarinetter.

## Coverversjoner

Den afroamerikanske folk/soul-artisten Richie Havens, som ble kjent for sin ekstatiske opptreden på Woodstock-festivalen, ga ut en versjon av «Here Comes The Sun» i 1971, som nådde en 16.-plass på den amerikanske Billboard-listen.

Den britiske gruppa Steve Harley & Cockney Rebel nådde 10.-plass på de britiske listene i 1976 med sin versjon.

Jazz/soul-artisten Nina Simone ga i 1971 ut et album med tittelen *Here Comes The Sun*, som blant annet inneholdt hennes egen svært personlige tolkning av Harrisons komposisjon. Simones innspilling av «Here Comes The Sun» regnes av mange kjennere som en av de beste coverversjoner av en Beatles-låt noensinne.

## Eksterne lenker
* Teksten til «Here Comes the Sun» 
* Review oversikt fra All Music Guide
* Alan W. Pollacks analyse av *Here Comes The Sun*
Langevåg

**Langevåg** er kommunesenteret i Sula kommune i Møre og Romsdal, og ligger i enden av veien på nordsiden av øyen. Stedet er mest kjent for å ha fostret mange musikere som Olga Marie Mikalsen, Nils Petter Molvær, Ragnvald Weddegjerde, Robert Post, Siril Malmedal Hauge og musikerne i Ytre Suløens Jassensemble og The Brazz Brothers.

Musikken dyrkes fortsatt på stedet, som har både skole- og voksenkorps.

Langevåg kirke ble påbegynt i 1940, og sto pga. krigen ikke ferdig før i 1948. Det er en stenkirke, som ligger på Steinhaugen. Arkitekt var Øyvin Berg Grimnes.

Herrefotballaget til Langevåg IL spiller i 4. divisjon. Fotballaget har produsert flere talenter gjennom tidene, blant annet Magne Fylling, Trond Fylling (Bryne-Sogndal), og Trond Helgesen (Sogndal-Hødd). I tillegg har Langevåg IL en discgolfbane, hvor blant annet Euro Tour 2010 ble arrangert.

Fra Langevåg går det passasjerbåt, 7 minutter til Ålesund sentrum, mens det med bil tar ca. 30 minutter å kjøre til byen. Det tar ca. 20 minutter til handelssenteret på Moa. Langevåg har et svømmebasseng som holder 33 grader på Røde Kors-huset, og bygdekino med visning en gang hver fjortende dag.

Langevåg har nå vokst kraftig og har litt over 4500 innbyggere. Bygda har dagligvarebutikker, restaurant, bensinstasjon, bilverksted, trelasthandel, cementvareutsalg, blomsterbutikker, gavebutikk, optiker, sportsbutikk og en klesforretning. Det finnes også et stort fabrikkutsalg, fjell-løyper og lysløyper, kafé og museum.

## Næringsliv
En av de mest moderne sildoljefabrikkene i landet, Vedde Sildoljefabrikk AS, ligger på Vedde ved Langevåg. Tekstilbedriften O.A. Devolds Sønner, som er kjent for alt fra strikkegensere til ullundertøy, holder også til i Langevåg. Devold AMT produserer komposittmatriale til blant annet bruk i vindmøller. Aannø møbler lager kvalitetsmøbler som blant annet den kjente Beito-serien.

O.A.Devold flyttet i 1868 deler av virksomheten fra Ålesund til Langevåg og etablerte spinneri der vannkraften i en liten elv ble utnyttet. Fabrikken ble etterhvert den største i fylket og var vesentlig for Langevågs vekst. Devolds fabrikk i Ålesund brant ned i 1904. Da Devold etablerte seg i Langevåg var det bare noen gårder i området.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Langevåg Idrottslag 
* Langevåg Idrottslag -Diskgolf 
*
Uniramia

**Uniramia** ble spesielt på 1970- og 80-tallet brukt som samlebetegnelse for leddyr som ikke har spalteføtter, dvs. for fløyelsdyr, insekter og mangefotinger.
Spalteføtter (som forekommer hos krepsdyr og har forekommet i edderkoppdyrenes stamart) er såkalte *birame* bein, dvs. de har to (= *bi*) grener. *Unirame* bein har derimot bare én (= *uni*) gren, derav gruppens navn.

Navnet ble innført av entomologer (spesielt Sidney Manton) som var overbevist om at leddyr er en polyfyletisk gruppe, dvs. at Uniramia ikke var spesielt nært beslektet med edderkopp- og krepsdyr.
Denne hypotesen var aldri bredt akseptert, i og med at den var nokså dårlig begrunnet, og er i dag forlatt.
Man vet nå at insekter og mangefotinger er nærmere beslektet med edderkopp- og krepsdyr enn med fløyelsdyr.
Mens fløyelsdyrenes bein er *opprinnelig* unirame, er insektenes og mangefotingenes bein *sekundært* unirame, noe som vil si at både insekter og mangefotinger stammer fra arter som var birame.
Sannsynligvis gikk spaltefoten tapt da insektenes og mangefotingenes stamart forlot havet.
Det samme skjedde også innenfor edderkoppdyrene, der de landlevende delgruppene har unirame bein.

I en overgangsperiode ble navnet «Uniramia» av enkelte biologer brukt på insekter og mangefotinger, dvs. fløyelsdyr ble ekskludert.
Dermed betegnet navnet den samme gruppen som de eldre og bedre etablerte vitenskapelige navnene **Antennata**, **Atelocerata**, **Monantennata** og **Tracheata**.
Selv om kjært barn har mange navn (fem, hvis man regner med Uniramia), viste det seg på 1990-tallet at også denne gruppen er kunstig:
Insekter er nærmere beslektet med krepsdyr enn med mangefotinger.
Dermed har navnet «Uniramia» endelig forsvunnet fra den vitenskapelige nomenklaturen.

## Se også
* Mandibeldyr
Oseberg

**Oseberg** (rettere: *Lille Oseberg*) er gården med gravhaugen der Osebergskipet ble funnet i 1904. Gården ligger i Slagendalen 5&nbsp;km nordøst for Tønsberg sentrum i Vestfold.

## Se også
* Oseberghaugen 
* Osebergskipet
* Osebergfunnet
* Oseberg kulturhus
* Oseberg skilag
* Osebergfeltet – et oljefelt i Nordsjøen
* «Saga Oseberg»

## Referanser
Hans Nilsen Hauge

:*For den norske lekpredikanten, se [[Hans Nielsen Hauge]]

*'Hans Nilsen Hauge''' (født 3. november&nbsp;1853 i Nordre Undal, død 17. desember&nbsp;1931 i Botne) var en norsk prest og politiker (H).

Hauge ble cand.theol. i 1877 og var deretter kapellan i Skien, sjømannsprest i Storbritannia, og sogneprest i Brevik, Eidanger og Skien.

Han representerte Brevik på Stortinget i to perioder, fra 1894 til 1900, og var minister i Kirke- og undervisningsdepartementet fra 22. oktober&nbsp;1903 til 11. mars&nbsp;1905.

Hauge ble i 1904 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han var også kommandør av Dannebrogordenen.

Hauge var sønn av salmebokutgiveren Andreas Hauge, sønnesønn av legpredikanten Hans Nielsen Hauge og dattersønn av Gustava Kielland. I 1881 ble han gift med Christopha Louise Scheel (1857-1929).

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Liste over stortingsrepresentanter 1895–1897

**Liste over alle [[Stortinget|stortingsrepresentanter]] i perioden [[1895]] til [[1897]]**.  Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget.
Det var totalt 114 representanter, fordelt med 57 til Venstre, 39 til Høyre,
14 til Moderate Venstre, 4 til Centrum.

## Landkretser

### Smaalenenes Amt

### Akershus Amt

### Hedemarkens Amt

### Kristians Amt

### Buskerud Amt

### Jarlsberg og Larviks amt

### Bratsberg Amt

### Nedenes amt

### Lister og Mandal amt

### Stavanger amt

### Søndre Bergenhus Amt

### Nordre Bergenhus Amt

### Romsdals Amt

### Søndre Trondhjems Amt

### Nordre Trondhjems Amt

### Nordlands Amt

### Tromsø Amt

### Finmarkens Amt

## Bykretser

### Fredrikshald

### Sarpsborg

### Fredrikstad

### Moss og Drøbak

### Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger

### Lillehammer, Hamar og Gjøvik

### Drammen

### Kongsberg

### Holmestrand

### Tønsberg

### Larvik og Sandefjord

### Brevik

### Porsgrund

### Skien

### Kragerø

### Østerrisør

### Arendal og Grimstad

### Kristiansand

### Flekkefjord

### Stavanger og Haugesund

### Bergen

### Aalesund og Molde

### Kristiansund

### Trondhjem og Levanger

### Tromsø og Bodø

### Hammerfest, Vardø og Vadsø

## Referanser


## Eksterne lenker

Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste

kildevilkår
"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet
	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD
	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de
	tolkninger som her er gjort."
Piha

**Piha** er en kystlandsby i det nordlige New Zealand. Den ligger 28 kilometer vest for Aucklands bykjerne ved Tasmanhavet. I nord ligger fjorden Manukau Harbour. Piha er en del av de skogkledde åsene kjent som Waitakere Ranges. Den er en av de mest populære feriedestinasjonene i området og blir besøkt av aucklandere på dagstur året rundt, men i hovedsak om sommeren.

Området har beholdt mye av sine naturskjønne omgivelser og isolasjon. Den ville kystlinjen og de skogkledde åsene har mange stier for nybegynnere så vel som for den erfarne og godt trente turgåer. I nærheten av stranden er fossen Kitekite Falls som er meget billedskjønn. På oversiden av fossen er det en stor kulp som brukes av badende året rundt, mens på nedsiden er det et beskyttet piknikområde som er særs populært blant barnefamilier om sommeren.

Den store klippen, Lion Rock, er en naturlig steinformasjon som står opp av sanden og skiller nord og sør delen av stranden. Den har fått navnet sitt, *Løvesteinen*, fordi den minner om en liggende hannløve når man ser den bakfra. Klippen har fått en ikonisk status ikke bare i Piha, men står som et symbol for Aucklands vestkyst generelt. I årenes løp har den fått plass på frimerker og framsiden av telefonkatalogen.

Piha er sannsynligvis New Zealands mest kjente surfestrand. Den var fødselsstedet for New Zealands surfing i 1956 og har vært åsted for nasjonale og internasjonale konkurranser. Den svarte vulkansand stranden er kjent for sine sterke utgående strømmer og bølger og er ikke anbefalt for nybegynnere. Det er livreddere på stranden i sommerhalvåret, men svømming er kun tillatt i et smalt og ofte tett befolket område mellom to flagg. De utadgående strømmene er meget sterke og uberegnelige langs denne kysten og forandrer seg raskt uten advarsel. Derfor drukner dessverre mange mennesker hvert år til tross for livreddernes iherdige innsats. 

De nærmeste strendene med veitilknytning er Karekare i sør og Anawhata i nord.
 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Piha webside
* Naturfotografier fra Waitakere City
* Fotografier av Piha og andre strender og landskapet vest for Auckland
James River (Virginia)

**James River** er ei elv i den amerikanske delstaten Virginia. Den er 547 km lang og har et nedbørfelt på , et område med 2,6 millioner mennesker (2000). James-elven dannes i Allegheny-fjellene nær Iron Gate der elvene Cowpasture og Jackson møtes, og renner ut i Chesapeake Bay.

Den tidligste permanente engelske bosetningen i Amerika var i 1607 ved Jamestown, langs breddene til James-elven. Richmond, hovedstaden i Virginia ligger langs elven. Navigasjon på elven spilte en viktig rolle i tidlig handel i Virginia og bosetningen av det indre av staten. Frukt og grønnsaker fra Piedmont og Great Valley-regionene ble fraktet ned elven til havnene i Richmond gjennom Lynchburg, Scottsville, Columbia og Buchanan. James-elven ble regnet som en transportrute for frukt og grønnsaker fra Ohio Valley, og James River and Kanawha Canal ble bygd for dette formålet.

De innfødte amerikanerne kalte James-elven for *Powhatan*.

## Eksterne lenker
*
Fort Frederik

**Fort Frederik** ligger i byen Frederiksted og ble bygd av danskene for å markere sin tilstedeværelse i Vestindia, samt å beskytte den vestlige delen av St. Croix fra angrep fra andre europeiske kolonimakter og pirater. Fortet stod ferdig i 1760. Både fortet og byen Frederiksted har fått sitt navn etter Kong Frederik V. Like ved fortet ligger Frihetsplassen, hvor Peter von Scholten 3. juli 1848 kunngjorde at alle slaver i Dansk Vestindia var frie.

## Historie
Det var fra Fort Frederik 25. oktober 1776 at den første utenlandske salutten for anerkjennelse av USAs uavhengighet ble avfyrt. 

Fort Frederik var sentrum for to viktige historiske begivenheter som førte til avskaffelsen av den slavebaserte økonomien på Jomfruøyene. I 1848 gjorde slavene opprør og førte til frigivelsen av alle slavene i Dansk Vestindia. Perioden ble etterfulgt av 30 år med dårlige lønns- og arbeidsbetingelser for slavene, slik at i realiteten var de frigitte slavene fremdeles slaver av plantasjeeierne.

I 1878 ble det et nytt opprør, som satte en stopper for de dårlige arbeidskontraktene.

Fortet ble renovert og restaurert i 1976, og fikk da tilbake sitt utseende fra 1840.

## Eksterne lenker
*
Sun King

**«Sun King»** er den fjerde sangen på albumet *[[Abbey Road (album)|Abbey Road]]* som The Beatles utga i 1969.

«Sun King» er den første sangen av den endelige medleyen, selv om den er i forskjellig tone og takt. Lyrikken som starter sangen er det samme som tittelen og lyrikken til «Here Comes the Sun», men med ordet ‘King’ satt inn etterpå, selv om «Here Comes the Sun» er skrevet av George Harrison, mens «Sun King» er skrevet av John Lennon. Teksten er surrealistisk. Det var McCartney som kunne en del spansk, og som gav Lennon de ordene han trengte til sangen.

::*Here comes the sun king*
::*Here comes the sun king*
::*Everybody's laughing*
::*Everybody's happy*
::*Here comes the sun king*

Senere går sangen over i moll med et orgel i bakgrunnen og vokalen bryter inn i en merkelig blanding av romanske språk som italiensk, spansk og portugisisk, mer sangbart enn meningsfylt:

::*Quando paramucho mi amore de felice carathon*
::*Mundo paparazzi mi amore cicce verdi parasol*
::*Questo abrigado tantamucho que canite carousel*

Den siste setningen av typisk Lennonsk lyrikk-nonsens, *Cuesto obrigado, tanta mucho, que carousel*, kan forsøksvis oversettes med følgende engelsk: *This Thanks, Very Much, Cake and Eat It, Dearest Sun*. I den grad selve *Sun King* kan meningsfullt identifiseres, er det Louis XIV av Frankrike, også kalt ‘Solkongen’. Han var konge i 74 år.

Sangen er i en tredelt harmoni mellom John Lennon, Paul McCartney og George Harrison, tilsvarende hva som ble gjort på sangen «Because» fra tidligere på albumet. På slutten av sangen stopper musikken brått når Ringo Starrs trommefyll leder inn på neste sang: «Mean Mr. Mustard».

## Eksterne lenker
*
Veikko Kankkonen

**Veikko Kankkonen** (født 1940) er en finsk tidligere skihopper.

Under OL 1964 i Innsbruck vant han gull i normalbakken og sølv i storbakken. Han vant også den tysk-østerrikske hoppuka sammenlagt to ganger: i 1963/64 og 1965/66. I 1964 ble han tildelt Holmenkollmedaljen, dette året vant han også Holmenkollrennet. Kankkonen vant også det individuelle hopprennet i Lahtisspelen 5 ganger i 1960, 1961, 1964, 1967 og 1968, i tillegg til to lagseiere i 1967 og 1968.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Håkon Mjelva

**Håkon Mjelva** (født 21. mars 1924 i Molde, død 27. september 2004) var en norsk arkitekt.

Mjelva ble utdannet i Oslo, og var en av medstifterene til CIAM-avdelingen PAGON. Han gjennomførte særlig på 50- og 1960-tallet flere store prosjekter i Oslo, blant annet: Økern senter, boligblokkene på Ammerud og atriumhusene i Alnsjø borettslag.

Mjelva stod ikke selv for gjennomføringen av Ammerudblokkene, det gjorde USBLs planleggingskontor, med entreprenørene Fagbygg og Ungdomsbygg, men Mjelva stod for planleggingen av Ammerud og gjennom dette planverket foreslo høyblokker.

Han tegnet også Alunsjø borettslag på Ammerud. Dette består av 235 atriumhus i funksjonalistisk 1960-tallstil og med innflytting mellom 1965 og 1967.

Mjelva stod også bak sanerings- og utbyggingsforslaget med høyhus i Karl Johans gate tidlig på 1960-tallet, men denne planen ble senere forlatt etter en sterk offentlig debatt og store protester.

Mjelva har også tegnet følgende T-banestasjoner i Oslo:
* Stortinget stasjon
* Grorud stasjon
* Romsås stasjon - tildelt arkitekturprisen Betongtavlen i 

## Referanser
PAGON

**PAGON** (Progressive Architects Group Oslo Norway) var en sammenslutning av arkitekter som ønsket å videreføre de funksjonalistiske CIAM-ideene fra mellomkrigstiden. Målet var å arbeide for en ny, modernistisk arkitektur. Gruppen ble dannet på begynnelsen av 1950-tallet, men til tross for sin korte levetid ble den et viktig kontaktledd mot datidens internasjonale impulser.

Sentrale skikkelser i PAGON var Sverre Fehn, Geir Grung, P A M Mellbye, Christian Norberg-Schulz, Arne Korsmo og Håkon Mjelva.

## Litteratur
*Berre, Nina og Elisabeth Tostrup (2006) «PAGON og modernismens reformulering». I: *Byggekunst*, årg. 88, nr. 5, s. 24–26
*PAGON (1952) *ciam* (Byggekunst, nr. 6–7) Temanr.
*Sjøøsten, Yngvill Aagaard (2003) *PAGON – Progressive Arkitekters Gruppe Oslo Norge*. Hovedoppgave i kunsthistorie, Univ i Oslo
Karekare

:*Det finnes også en [[Det filippinske kjøkken|filippinsk matrett]] ved navn [[Karekare (matrett)|karekare]].*

**Karekare** er en liten hyttelandsby i det nordlige New Zealand, like ved stranden som bærer samme navn. Stranden ligger 35 kilometer vest for Aucklands bykjerne og sør for den større landsbyen Piha.

Karekare er et populært reisemål for aucklandere om sommeren. Til tross for dette har området bevart mye av sin naturskjønnhet og isolasjon. Veien som fører dit er smal og ble kun nylig asfaltbelagt. Livreddere er på vakt i sommerhalvåret.

Det verdenskjente newzealandske bandet Crowded House lagde i 1993 albumet *[[Together Alone]]* der en av sangene, «Karekare», beskrev nettopp stranden. Mye av albumet ble også lagd av bandet mens de leide en liten hytte der. Karekare vil også synes kjent for de som har sett filmen *[[The Piano]]*, som hadde flere scener fra stranden.

Sør for Karekare ligger Whatipu, mens vi i nord finner Piha.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Karekare webside
* Fotografier av naturen rundt Waitakere City
Automatic Position Reporting System

**APRS** eller **Automatic Position Reporting System** er et radioamatørsystem til automatisk posisjonsbestemmelse av amatørradiostasjoner, og for å sende enkle tekstmeldinger via amatørradiofrekvenser. Systemet benytter pakkeradio for å sende datapakkene.

Systemet ble utviklet av Bob Bruninga ved United States Naval Academy, med kallesignalet WB4APR, mellom 1984 og 1990.

Tanken med APRS var opprinnelig at man kan skal bruke det for å rette inn en retningsbestemt antenne, slik at radioamatører langt borte fra hverandre kan få kontakt enklere.

Et oppsatt system består av:
* En radiomottaker og -sender
* Et slags modem kalt *terminal node controller* eller *TNC*
* En datakilde.  Dette kan være en GPS-mottaker som gir dynamiske posistjonsdata, ferdige statiske posisjonsdata eller en værstasjon.

## Eksterne lenker
* LA3F – kom i gang med APRS
*  (engelsk)
Fort Christian

**Fort Christian** ligger i byen Charlotte Amalie på øya St. Thomas, som er del av De amerikanske Jomfruøyer. Fortet ble påbegynt 1671 og er oppkalt etter kong Christian V. Fortet er i dag den eldste bygningen på Jomfruøyene.

Fortet ble tidligere anvendt som bolig for guvernøren, kirke, rådhus, politistasjon og som fengsel. I dag er fortet et museum.

## Historie
En større utbygning av fortet i 1724 erstattet tømmerkonstruksjonen med røde mursteiner som vi kjenner i dag. I 1874 ble utkikkstårnet Tryborg og den nordre del ødelagt og klokketårnet ble bygd, i tillegg til at mange lagerrom og kontorer ble omgjort til celler. Cellene ble blant annet brukt til å fengsle plantasjeeierne som ikke betalte skatt.

I 1971 ble nedre del av fortet omgjort til et museum, mens den øvre delen fortsatt ble brukt til å huse byens politistasjon og fengsel, og fortet ble erklært som et nasjonalt historisk landemerke i 1977. 

Så sent som i 1983 ble fangene og polititjenestemennene flyttet til nye lokaler, og en omfattende restaureringsprosess ble satt i gang.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Antti Hyvärinen

**Antti Hyvärinen** (født 21. juni 1932 i Rovaniemi i Finland, død 13. januar 2000 i Bad Nauheim i Tyskland) var en finsk skihopper. Han vant gull i hopprennet under OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Dermed ble han første ikke-nordmann som tok olympisk gull i skihopping.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anawhata

**Anawhata** er en strand på kysten av New Zealand vest for Auckland. Den er en av de minst brukte strendene grunnet at den eneste adgangen med kjøretøy er en lang og kronglete grusvei. For å komme ned til stranden må man i tillegg følge en bratt sti fra en ås kam. Det finnes ingen livreddere der, og som med de fleste strendene vest for Auckland, er det farlig å svømme da strømmen ut til havs kan være meget sterk når vannet som blir skylt inn med bølgene søker ut igjen.  

Sør for Anawhata er landsbyen Piha. I Nord ligger stranden Bethell’s Beach

## Eksterne lenker
* 
* Naturbilder fra Waitakere City regionen
Gullsmed

En **gullsmed** er en smed som spesialiserer seg i arbeid med edelmetaller, vanligvis for å lage og reparere smykker. Yrket består vanligvis av tre hoveddeler, filing, lodding og pussing av metallet. Støping ble senere introdusert som et middel for masseproduksjon. 

## Utdanning
I Norge i dag utdanner man seg til gullsmed på videregående skole gjennom utdanningsprogrammet Design og håndverk. Første skoleår er Vg1 Design og håndverk eller Vg1 Teknikk og industriell produksjon. Andre skoleåret er Vg2 Design og gullsmedhåndverk som tilbys som landsdekkende tilbud for ungdom fra hele landet, siden de fleste fylker ikke har utdanningstilbudet selv. Etter Vg2 går man videre enten til Vg3 Gullsmedhåndverk som fagopplæring i skole, som erstatter lærlingtiden, eller som lærling, enten som gullsmed, sølvsmed eller filigranssølvsmed. 

Det er tre skoler i Norge som tilbyr utdanning til gullsmed:
* Edvard Munch vgs i Oslo: Vg2 Design og gullsmedhåndverk
* Avdeling Valle ved Setesdal vidaregåande skule i Setesdalen: landsdekkende tilbud i Vg2 Design og gullsmedhåndverk og toårig Vg3 Gullsmedfag i skole.
* Privatskolen Plus-skolen i Fredrikstad: Vg2 Design og gullsmedhåndverk og ettårig Vg3 Gullsmedfag i skole.

## Referanser



## Eksterne lenker
* Avdeling Valle sine hjemmesider .
* Vilbli.no sin yrkesbeskrivelse av gullsmed.
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av gullsmed
* Læreverket Format sin video om gullsmedyrket.
* Design og håndverk – Gullsmed
Tørke

**Tørke** er en utvidet periode hvor tilgangen av vann faller under de statistiske behovene for en region. Tørke er ikke et rent fysisk fenomen, men i stedet et samspill mellom naturlig tilgang på vann og menneskelige behov for vann.

Den presise definisjonen av tørke er blitt vanskeliggjort av politiske forhold, men der er vanligvis tre typer forhold som blir henvist til som tørke.

*Meteorologisk tørke oppstår når det er en forlenget periode med nedbør under gjennomsnittet.
*Agrikulturell tørke oppstår når der er for lite fuktighet for gjennomsnittlige avlinger. Denne tilstanden kan oppstå selv i tider med gjennomsnittlig nedbør på grunn av jordforhold eller agrikulturelle teknikker.
*Hydrologisk tørke oppstår når vannreservene som er tilgjengelig i kildene som innsjøer og reservoarer faller under statistisk gjennomsnitt. Denne situasjonen kan oppstå selv i tider med gjennomsnittlig (eller over gjennomsnitt) nedbør, når økt brukt av vann minsker reservene.

Når ordet «tørke» blir brukt i det vanlige, er vanligvis den tenkte definisjonen den meteorologiske tørken. Men når ordet brukes av byplanleggere, er det ofte hydrologisk tørke.
Paal Nilssen-Love

**Paal Nilssen-Love** (født 24. desember 1974 i Molde) er en norsk trommeslager og perkusjonist oppvokst i Stavanger.

Etter å ha figurert i Frode Gjerstad sitt *Circulasione Totale Orchestra* allerede i 1992, studerte han musikk ved Jazzlinja (NTNU) fra 1994. Her ble gruppen Element med Gisle Johansen (saksofon), Håvard Wiik (piano) og Ingebrigt Håker Flaten (kontrabass) dannet. Gruppen var inspirert av John Coltrane kvartetts energi og modale spillestil.

Han var ellers med i det NORAD-støttede norsk-sørafrikanske bandet *San International Ensemble* (SAN) sammen med Zim Ngqawana (saxofonist/fløytist) og Andine Yenana (piano), i tillegg til norske Bjørn Ove Solberg (saksofon) og Ingebrigt Håker Flaten (bass). SAN hadde flere spillejobber under Gro Harlem Brundtlands offisielle besøk i Sør-Afrika 10.-15. februar 1996, og utga i etterkant platen *Song* (1997).

I 1996 hadde Nilssen-Love også akkompagnert Stavanger-trompetisten Didrik Ingvaldsen på albumet *Rede for et hugg* som ble tatt opp i New York. Samme år flyttet han til Oslo, og har siden spilt med en rekke norske og utenlandske musikere. Den kortvarige trioen *Vindaloo* bestod av Paal og medstudentene Bjørn Ole Solberg (saksofon) og Steinar Raknes (bass).

Nilssen-Love, Wiik og Flaten startet i 1999 bandet Atomic sammen med svenskene Fredrik Ljungkvist (saksofon) og Magnus Broo (trompet).

Våren 2001 gav han ut sin første soloplate, *Sticks and Stones*. Samme år spilte han med Pat Metheny og Arild Andersen på Moldejazz. Fra 2002 har han stått bak jazzfestivalen All Ears. I 2004 ble det kjent at han var en av tre unge jazzmusikere som skulle lanseres i Europa, som en del av det Utenriksdepartement-støttede treårige *Norwegian Jazz Launch Europe*,  et samarbeid mellom Rikskonsertene, Vestnorsk Jazzsenter og Norsk jazzforum.

Hans eget plateselskap heter PNL.

Han ble tildelt Buddyprisen i 2006 og fikk Jazzprisen 2023 i klassen jazzambassadøren.

## Utgivelser
* Paal Nilssen-Love, *Sticks and stones* (2001)
* Peter Brötzmann, Michiyo Yagi og Paal Nilssen-Love, *Head On (Idolect)* (2008)
* Magnus Broo og Paal Nilssen-Love, *Game* (2008)

## Priser og nominasjoner
* Nominert til Jazzintro 1998 (med Håkon Kornstad og Mats Eilertsen)
* Nominert til Spellemannprisen 2000 i klassen jazz for *Egne hoder* (med Bjørnar Andresen og Svein Finnerud)
* Nominert til Spellemannprisen 2001 i åpen klasse for *Sticks & Stones*
* Nominert til Alarmprisen 2003 i klassen jazz for *Scorch Trio* (som medlem av Scorch Trio med Raoul Björkenheim og Ingebrigt Håker Flaten)
* Nominert til Alarmprisen 2004 i klassen jazz for *Dual* (med Ken Vandermark)
* Nominert til Alarmprisen 2005 i klassen årets jazzalbum for *Luggumt* (som medlem av Scorch Trio)
* Buddyprisen 2006
* Nominert til Spellemannprisen 2006 i klassen jazz for *Seven* (med Ken Vandermark)
* Jazzprisen 2021 i klassen Jazzambassadøren

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi fra Jazzbasen
* Diskografi fra Jazzbasen
John Rolfe

**John Rolfe** (født ca. 1585, død 1622) var en av de tidlige engelske bosetterne i Nord-Amerika.

Rolfe var født i Heacham, Norfolk, England. Han slo seg ned i Jamestown, Virginia i 1609 hvor han blir kreditert med å ha vært den første som kommersielt dyrket *Nicotiana tabacum*, tobakk-planter, i Nord-Amerika. Dette snudde kolonien Virginia til et lønnsomt foretak.

I 1614 giftet Rolfe seg med Pocahontas, datteren av den lokale lederen av de innfødte amerikanerne, Powhatan-høvdingen. Pocahontas døde etter at han tok henne med seg til England i 1616, men deres unge sønn, Thomas Rolfe, overlevde. John Rolfe kan ha blitt drept av Powhatan. Han døde plutselig i 1622, et år med krigføring mellom kolonistene og stammene. Thomas Rolfe reiste senere tilbake til Virginia og ble akseptert av powhatan-indianerne. Ekteskapet mellom John Rolfe og Pocahontas hjalp dermed til med å bringe fred mellom stammene og de britiske bosetterne i Virginia i en generasjon. Mange av de prominente tidlige familiene i Virginia sporer sitt slektskap tilbake til etterkommere av John Rolfe.

## Referanser
Babel Fish

:*For det norske bandet, se [[Babel Fish (band)]]. For den fiktive fisken, se [[babelfisk]].*

**Babel Fish** var en nettbasert oversettelsestjeneste som kunne oversette tekst eller nettsider. Den kan ikke oversette til eller fra norsk, men ellers kan den omsette mange større språk, deriblant engelsk, tysk, fransk, italiensk, spansk, portugisisk, russisk, gresk, japansk, koreansk, tradisjonell kinesisk og forenklet kinesisk. Resultatet blir ikke alltid perfekt, men man får ofte et greit inntrykk av innholdet.

Begrepet kommer fra bokserien *[[Haikerens guide til galaksen]]* av Douglas Adams. I boken er babelfisken en liten, gul fisk man stikker inn i øret og hvor den der lever av lyd og i prosessen oversetter lydbølger til hjernebølger, slik at et fremmed språk umiddelbart blir oversatt til et kjent språk.
 
## Eksterne lenker
*