open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cecilia Sigurdsdatter

**Cecilia Sigurdsdatter** (født senest i 1156 - død etter 1185 da sønnen ble født) var frilledatter av kong Sigurd Munn Haraldsson, halvsøster til kong Sverre og mor til Inge Bårdsson. Morens navn er ukjent, men kanskje var hun av samme ætt som Sigurds Munns fosterfar, lendmannen Såda-Gyrd Bårdsson, for også han hadde en datter som het Cecilia, et uvanlig navn i datidens Norge.

Cecilia vokste opp på gården Gjølme ved utløpet av Orkla i Orkdalen. Som voksen ble hun sendt av Erling Skakke til Värmland i Sverige i 1177, hvor hun ble gift med Folkvid lagmann. Da hun fikk vite at hennes angivelige halvbror Sverre var blitt konge i Norge, forlot hun Folkvid, «for hun elsket ham lite». Kongen ga henne til bolig gården Gelmin (det nåværende Gjølme) der hun vokste opp. Bård Guttormsson var lendmann om sine forfedre, og ble nær venn av kong Sverre. Da han spurte om å få gifte seg med Cecilia, samtykket kongen i det; men erkebiskop Øystein nedla forbud, så lenge Folkvid var i live, og påla henne å dra tilbake til mannen sin. Da sa Cecilia at hun ingen hadde, «*for den gang da Erling Skakke og kong Magnus hadde drept alle de av mine frender som kunne true dem, da sendte meg ut av landet og ga meg til Folkvid lagmann til hans frille, uten min vilje og mitt samtykke.*» Kong Sverre fikk da holde bryllup for henne og Bård med full heder. Paret fikk sønnen Inge, men en stund etter døde Cecilia og ble gravlagt på nordsiden av koret i «Kristkirken i Nidaros», dvs Nidarosdomen. Bård døde i Bergen etter slaget ved Florvåg i 1194; han ble gravlagt samme sted som Cecilia. Sønnen deres, Inge, sluttet seg til sin morbror, kong Sverres, hird og vokste opp der.

Tyve år senere tok erkebiskop Eirik det standpunkt at Cecilia hadde vært lovlig gift med Folkvid, og at ekteskapet med Bård derfor var ugyldig.

Med sin første mann, Folkvid lagmann, fikk Cecilia sønnen Håkon Galen (død 1214). Håkon Galen var jarl i Norge og kongsemne. I ekteskapet med Kristina Nilsdatter, datterdatter til Erik den hellige, fikk Håkon sønnen Knut Håkonsson (ca. 1206–61). 

## Referanser


## Litteratur
* Sturla Tordsson: *Soga om Håkon Håkonsson*, Det norske Samlaget (1963)
Nimrodel (alv)

**Nimrodel** er navnet på  en alv av Lórien i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard.

Nimrodel var den aller kjæreste som Amroth hadde, den siste Silvan alven som var herre av Lórien. Hun bodde like ved elva Nimrodel i et trehus, og hun fulgte med sin elskede da han dro mot sør til Edhellond for å dra fra Midgard til Valinor. Men dessverre forsvant hun da hun skulle krysse Kvitklettene, og mens Amrothg lette etter henne forsvant også han for alltid.

Etter at Nimrodel og Amroth begge hadde forsvunnet ble elven som Nimrodel hadde bodd ved oppkalt etter henne.
«Akagi» (1925)

**«Akagi»** (japansk: 赤城) var et japansk hangarskip.

Akagi ble opprinnelig påbegynt som en slagkrysser av «Amagi»-klassen, men ble som følge av Washingtontraktaten ombygget til hangarskip sammen med søsterskipet «Amagi». «Amagi» fikk omfattende skader under et jordskjelv mens hun fremdeles var under bygging og ble hogd opp før hun ble sjøsatt, og «Akagi» ble derfor det eneste hangarskipet i sin klasse. «Amagi» ble erstattet av «Kaga» som var et ombygget slagskip av «Kaga»-klassen.

Mellom 1936 og 1938 gikk «Akagi» gjennom en omfattende ombygging og fikk blant annet en bro på babord side og et flydekk som løp hele lengden av skipet. Ved senkingen i juni 1942 var hun utstyrt med en blanding av Mitsubishi A6M jagerfly, Aichi D3A stupbombefly og Nakajima B5N torpedofly.

## Operativ historie

«Akagi» var flaggskipet i viseadmiral Chuichi Nagumos stillehavsflåte og ledet sammen med «Kaga» angrepet på Pearl Harbor. Etter Pearl Harbour opererte hun i Det indiske hav hvor hun deltok i senkingen av det britiske hangarskipet HMS «Hermes» utenfor Ceylon i april 1942.

4. juni tok hun del i slaget ved Midway hvor flyene hennes angrep Midway. 10:22 om formiddagen ble hun selv angrepet av fly fra det amerikanske hangaskipet USS «Enterprise» og truffet av to bomber. Den første eksploderte i hangaren og satte i brann torpedoer og drivstoff fra sprukne rørledninger. Den andre bomben satte fly på dekket i brann. En halv time senere var brannen ute av kontroll og Nagumo forlot skipet med mannskapet. «Akagi» fortsatte å brenne i ni timer og til slutt ble en japansk jager beordret å senke henne med torpedoer.

## Litteratur

* 

* 

## Eksterne lenker
*
Agano-klassen

**Agano-klassen** var en japansk klasse av fire lette kryssere brukt under den andre verdenskrig. Klassen ble utviklet som lett pansrede, raske kryssere ment å fungere som flaggskip for jagerflottiljer.

Agano-klassen bestod av følgende skip:

* **[[«Agano»]]** – Ferdig 21. oktober 1942. Senket 17. februar 1944 av torpedoer fra en amerikansk undervannsbåt.
* **[[«Noshiro»]]** – Ferdig 30. juni 1943. Senket 26. oktober 1944 av fly.
* **[[«Sakawa»]]** – Ferdig 30. november 1944. Overlevde som den eneste av klassen den andre verdenskrig. Senket 2. juli 1946 under en atomprøvesprengning ved Bikiniatollen
* **[[«Yahagi»]]** – Ferdig 29. desember 1943. Senket 7. april 1945 av bomber og torpedoer, på vei mot Okinawa under slagskipet «Yamato»s siste tokt.

## Kilder
*
Bård Guttormsson

**Bård Guttormsson** på Rein (født ca. 1150, død 3. april 1194), lendmann, var sønn av lendmannen Guttorm Åsulvsson på Rein i Trøndelag og Sigrid Torkjellsdatter.

Bård Guttormson var en framstående birkebeiner. Ætten hans hadde gode navn som Sigurd Syr, Skule Tostesson jarl, Torberg Arnesson, Tord Foleson, Erling Skjalgsson, Einar Tambarskjelve og Håkon jarl den gamle. 

Snorre Sturlason skriver i *[[Harald Hardrådes saga]]* at «Kong Olav giftet ham (Skule Kongsfostre) med sin frenke, Gudrun Nevsteinsdatter; hvis mor Ingerid var datter til Ringerikskongen Sigurd Syr og dronning Åsta Gudbrandsdatter. Hvilket skulle bety at Ingerid Sigurdsdatter, Nevstein Stallares ektemake, var halvsøster til kong Olav den hellige og helsøster til kong Harald Hardråde, som med andre ord er Gudrun Nevsteinsdatters onkler. Sønn til Skule og Gudrun var Åsulv på Rein (i Rissa, Sør-Trøndelag). Han ble gift med Tora, datter til Skofte Ogmundson. Tora Skoftesdatter og Åsulv Skulesson sønn var Guttorm på Rein, far til Bård Guttormsson, far til kong Inge Bårdson og kongsemnet hertug Skule.» 

I *[[Baglersagaen]]* skildres Bård Guttormsson ved at «Han var meget rik, vakker å se til, saktmodig og stille og holdt seg vel.» I *[[Sverres saga]]* nevnes han ofte, men det fortelles bare om en enkelt personlig bedrift av ham, han drepte Vidkunn Erlingsson av Bjarkøy.

Bård Guttormsson nevnes første gang i 1181 og er da lendmann. Han deltok da i slaget ved Nordnes.

Bård ble gift tre ganger:
# Ulvhild Pålsdatter. 
# Cecilia Sigurdsdatter (1155 – 1186).
# Ragnfrid Erlingsdatter.

Med Cecilia fikk han sønnen Inge Bårdsson, senere konge av Norge. Med Ragnfrid fikk han Skule Bårdsson, senere Norges første hertug, og Ingebjørg Bårdsdatter fra Rein, dessuten sønnene Sigurd, Åsolv og Guttorm.

Fra 1181 fikk Kong Sverre støtte fra Bård Guttormsson som en av kongerikets mest fremstående og høyættede menn. Det betydde også mye for trønderne da Inge Bårdsson, birkebeinerkongen, ville bli godtatt som konge at han var sønn av Bård Guttormsson som nedstammet fra Trøndelags gamle ledere, ladejarlene og Einar Tambarskjelve. Oppslutningen fra en mann som Bård på Rein må ha vært av avgjørende betydning for at Trøndelag godtok kong Sverre.

Bård var enkemann etter sitt første ekteskap med Ulvhild. *Sverres saga* forteller at Bård møtte Sverres søster Cecilia Sigurdsdatter, som hadde rømt fra sin mann Folkvid lagmann i Värmland. Sverre var desperat etter å få Trøndelag på sin side, og at han satset alt på denne forbindelsen viser det at han lot sin søster Cecilia erklære ekteskapet med Folkvid lagmann for ugyldig, og giftet henne med Bård. Ekteskapet mellom Bård og Cecilia møtte imidlertid vanskeligheter fra geistlighetens side og synes først å ha funnet sted etter slaget ved Fimreite i 1184.

I kong Sverres slag mot øyskjeggene ved Florvåg på Askøy i 1194 ble Bård såret og døde kort etter i Bergen. Liket ble begravet i Kristkirken på Holmen i Bergen.

## Referanser
Atlanterhavets blå bånd

**Atlanterhavets blå bånd** (**Blue Riband**, **Blue Ribbon**) er en utmerkelse som de passasjerskip / atlanterhavsskip som har foretatt den raskeste tur over Atlanterhavet kan bruke i sin markedsføring. Det blå bånd kan settes i begge retninger, enten i vestlig eller østlig retning. På grunn av havstrømmene er seilingstiden alltid kortere for seilaser i øst-vest retning (fra USA til Europa). Navnet «Det blå bånd» er tatt fra Hosebåndsordenen som er den høyeste utmerkelse en brite kan oppnå.

Den tidligst registrerte overfarten var i 1838, mens begrepet «Blå bånd» først ble anvendt  omkring 1860. Innehaveren av båndet har rett til å føre en blå vimpel i toppen av en mast.

I 1930 tok sir Harold Hales initiativet til stiftelse av et trofé (Hales Trophy), som deretter ble tildelt den hurtigste passasjerbåten.

De første 100 år varierte start- og stoppstedene, både på amerikansk og europeisk side, men fra 1935 har start- og endepunkt vært henholdsvis Bishop Rock fyr, England og Ambrose fyrskip, USA. Den korteste avstand mellom de to punkter er 2&nbsp;777 nautiske mil tilsvarende 5&nbsp;143 km. Den enkelte overfart kan være lengre, avhengig av vind, vær og havstrømmer.

I dag er det den (tidligere) danske fergen «Cat-Link V», fra Scandlines, som er innehaver av det blå bånd og det prestigetunge Hales Trophy, med en seilingstid på 2 dager, 20 timer og 9 min. Rekorden ble satt i 1998 (1 dag og 10 timer raskere enn SS «United States»). Denne hurtigbåten eies i dag av det norske rederiet Fjord Line AS og har navnet «Fjord Cat». Båten trafikkerer strekningen Kristiansand-Hirtshals.

Opprinnelig var det meningen at båndet skulle tildeles passasjerskip over 10&nbsp;000 Brt. Dette ble endret i 1990. Det siste skip som oppfylte tonnasjebetingelsene var den amerikanske SS «United States», som hadde rekorden fra 1952 til 1990.

## Noen utvalgte seilaser

## Litteratur
*Schielderop, Edgar B: *Teknikkens vidundere i fartens tidsalder*. Bind II, Oslo 1952
*Sørensen, Fridthjof: *Kampen om det blå bånd*, Oslo 1938

## Eksterne lenker
* Fortegnelse over innehavere av det blå bånd
* Danish ferry sets new Atlantic-crossing record!!
Bognes

:*For skipet med samme navn, se [[MF «Bognes»]]*
**Bognes**, på lulesamisk **Bognássje**, er et fergested i Hamarøy kommune i Nordland. Stedet ligger helt nord i kommunen, på vestsiden av den ytre del av Tysfjorden. Fra Bognes er det fergeforbindelse over Tysfjorden til Skarberget (europavei 6) (25 minutter) og over indre del av Vestfjorden til Lødingen (riksvei 85) (60 minutter). Ferga til Lødingen er den viktigste forbindelsen sørfra til Harstad og Vesterålen.

Fra Bognes går E6 sørover til Fauske. Fra Boghøgda ved Bognes går fylkesvei 681 nordover til Korsnes.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skarberget

**Skarberget**, på lulesamisk **Skárffabákte**, er et fergested i Narvik kommune i Nordland. Stedet ligger ved innløpet til Skrovkjosen, på nordsiden av Tysfjorden, om lag 27 kilometer sørvest for Ballangen. Fergerforbindelsen til Bognes på sørsiden av Tysfjorden er det eneste gjenværende fergesambandet på europavei 6. 

Fra Skarberget går europaveien videre nordøstover til nærmeste tettsted, Ballangen, og videre til Narvik.

Fergetrafikk mellom Skarberget og Korsnes, lengst ute i Tysfjorden, begynte i mars 1941. Året etter ble det bygd fergeiele på Bognes, og fergene begynte å gå dit i stedet. 2. desember 1968 åpnet fergeforbindelsen Drag-Kjøpsvik-Skarberget. Dette sambandets anløp av Skarberget ble nedlagt i 1992 da riksvei 827 mellom Kjøpsvik og Sætran i Ballangen ble åpnet. Etter at Brattlitunnelen på riksvei 827 ble stengt som følge av en brann 17. januar 2013, gjenoppsto anløpet av Skarberget midlertidig mellom 23. januar og 7. februar.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fergeruter for Skarberget – Bognes
Hukusjøen

**Hukusjøen** er en innsjø i Grue og Åsnes kommune i Innlandet.

Hovedinnløpet til Hukusjøen er Veståa som kommer fra Vestmarka. Utløpet er Auståa som renner østover før den munner ut i Glåma etter noen kilometers løp.

Hukusjøen er et populært badested og område for motorisert båtkjøring, og på vinterstid har det vært aktivitet med isbanekjøring på sjøen.

Hukusjøen og området rundt, har ofte blitt kalt ‘’Solørs Hardanger’’, grunnet det vakre omkringliggende landskapet, i et ellers flatt Solør. 

## Referanser
Feforvatnet

**Feforvatnet** er et vann som ligger i Nord-Fron kommune i Innlandet. Det er en del av Vinstra-vassdraget og har utløp mot øst via Feforbekken som renner til Vinstras sideelv Golo.

## Referanser
Det tyske næringslivs Adolf Hitler-gave

**Det tyske næringslivs Adolf Hitler-gave** *(Adolf-Hitler-Spende der deutschen Wirtschaft)* var en årlig utgift pålagt alle tyske bedrifter til støtte til Det nasjonalsosialistiske tyske Arbeiderparti (NSDAP). Avgften ble fastlagt til fem promille av det forgangne års lønns- og inntekststall. Det var lederen for Riksforbundet for den tyske industri, Gustav Krupp von Bohlen und Halbach,som foreslo ordningen den 30. mai 1933 etter forbilde av Hindenburg-gaven fra 1927. Hensikten med *Adolf-Hitler-gaven* var å sikre NSDAP en jevn og sikker finansiering.  

Krupp fikk ledelsen for administrasjonen av ordningen den 1. juni 1933. I  1935 ble 20 millioner, i 1937/1938 ca. 46 millioner Reichsmark (RM) gitt til NSDAP. Frem til 1945 ble det sammenlagt over 700 mill. RM.

Av disse beløpene ble faste bidrag videreformidlet bl.a. til SS, SD, Hitler-Jugend og NSDAPs utenlandsarbeid. En stor del av gaven forbeholdt  Adolf Hitler for seg selv, og benyttet det f.eks. til eiendomskjøp, oppbygning av  verdifulle kunstsamlinger og til belønninger til NSDAP-funksjonærer.  

Ser man på ett enkelt firma, IG Farben, bidro det i årene 1933-45 med de følgende beløp i RM:

## Eksterne lenker
* http://lexikon.idgr.de/h/h_i/hitler-finanzierung/hitler-finanzierung.php
Skogvollvatnet

**Skogvollvatnet** er en innsjø i Andøy kommune i Nordland. Vatnet ligger ved Skogvoll på Andøya, og har oppgang av anadrome laksefisk (laks, sjøørret og sjørøye). Det er en del av Skogvoll naturreservat.

## Referanser
Langfjordvatnet

**Langfjordvatnet** (nordsamisk: *Uhcavuonjávri*; kvensk: *Utsajärvi*) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Innsjøen er syv kilometer lang, men bare 400–500 meter bred de fleste steder. Den har utløp gjennom Langfjordelva, som renner mot nord til Langfjorden. De viktigste tilløpselvene er Sagelva fra vest og Storelva fra sør.

Fil:Langfjordvatnet FBib.82001-025.jpg|Stortingets jernbanekomité ved Langfjordvatnet i Sør-Varanger, 1923

## Referanser
Høgvagltindane

**Høgvagltindane** er en samling fjelltopper midt i Jotunheimen. De mest markante er Vestre Høgvagltinden (1&nbsp;967 moh.), Midtre Høgvagltinden (2&nbsp;066 moh.) og Austre Høgvagltinden (1&nbsp;916 moh.), samt en topp (1&nbsp;925 moh.) mellom Austre og Midtre. Høgvagltindane ligger på grensen mellom Luster kommune i Vestland og Lom kommune i Innlandet. Austre Høgvagltinden ligger på grensen mellom de to fylkene.

## Referanser
Ranseren

**Ranseren** (sørsamisk: *Bijjie Raentsere*, svensk: *Bije-Ransarn*) er en innsjø som ligger på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Hattfjelldal kommune i Nordland, den svenske ligger i Vilhelmina kommune i Lappland.

## Referanser
Fylkesvei 821

**Fylkesvei 821** (**Fv821**) går mellom Myre i Øksnes og Frøskeland i Sortland.

Veien går mellom Frøskeland over Frøskelandseidet, langs Steinlandsfjordens østside og videre og Myre.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* 
* Hurtigbåt – Nordre Nordland (Nordland fylkeskommune)
Vestre Høgvagltinden

**Vestre Høgvagltinden** er et fjell på vestsiden av Høgvaglbreen helt øst i Luster kommune i Vestland. Det har en høyde på  meter over havet. Fjellet ligger i Jotunheimen nasjonalpark.

## Se også
* Liste over fjell i Skandinavia

## Referanser
Austre Høgvagltinden

**Austre Høgvagltinden** er et fjell på grensen mellom Luster kommune i Vestland og Lom kommune i Innlandet. Fjellet er en av Høgvagltindane i Jotunheimen og har en høyde på  meter over havet.

## Referanser
Midtre Høgvagltinden

**Midtre Høgvagltinden** er et fjell i Jotunheimen, i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på  meter over havet og er den høyeste av Høgvagltindane.

## Se også
* Liste over fjell i Skandinavia

## Fotnoter



## Referanser
Gustav Thöni

**Gustav Thöni** (født 1951) er en av de fremste italienske alpinistene gjennom alle tider. Han er en legende i alpinhistorien. I 1970-årene vant han verdenscupen sammenlagt hele fire ganger.

## Meritter
* OL 1972 i Sapporo: gull i storslalåm og kombinasjon, sølv i slalåm. (Det ble ikke utdelt OL-gull i kombinasjonen, bare VM-gull)
* OL 1976 i Innsbruck: gull i kombinasjonen, sølv i slalåm
* VM 1974 i St. Moritz: gull i slalåm og storslalåm
* Verdenscupen: 
** 4 sammenlagtseire (1971, 1972, 1973 og 1975)
** 23 enkeltseire (11 storslalåm, 8 slalåm, 4 kombinasjon)

## Se også
* Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Gustav Thönis hjemmeside
Frøyningen

**Frøyningen** (også kalt *Storfrøyningen* og *Frønningen*, sørsamisk: *Freavnanjaevrie*) er en innsjø i Namsskogan kommune i Trøndelag.

## Referanser
Midtre Syndin

**Midtre Syndin** er en innsjø som ligger i Vestre Slidre kommune i Innlandet. Midtre Syndin henger sammen med Nørdre Syndin via sundet Pyttingen.

Nørdre og Midtre Syndin tilhørte opprinnelig Sundheimselvis nedbørfelt og hadde utløp fra Midtre Syndin via elva Hulja til Søre Syndin. I 1690 ble det gravd en kanal mot Ala, lengst nord i  Nørdre Syndin, for å øke vassføringen denne vegen. Det nye elveleiet var imidlertid utsatt for erosjon og under en flom i 1717 brøt vannet gjennom. Vannstanden i Nørdre og Midtre Syndin ble redusert med rundt to meter, og de to sjøene har etter dette hatt utløp mot Ala. Bare i ekstreme flomsituasjoner har det rent vann over til Hulja og Sundheimselvis nedbørfelt.

Midtre og Nørdre Syndin er varig verna gjennom verneplan I for vassdrag. I vernevedtaket fra 1973 er det åpnet for å kunne vurdere en overføring av Midtre og Nordre Syndin tilbake til Sundheimselvi.

## Referanser
Kolsvatnet

**Kolsvatnet** er en innsjø i Valle kommune i Agder. Den er en del av Kvinas nedbørfelt og har utløp i sør til Kolsvassåni.

## Referanser
Oksevatnet

**Oksevatnet** (nordsamisk: *Vuoksajávri*) er en innsjø i Vardø kommune i Finnmark. Den ligger mellom Grøhøgda i nord og Oksevasshøgda i sør, og har utløp mot nordøst gjennom Storelva, som munner ut i Bussesundet.

Østbredden og utløpselva ligger innenfor Oksevatnet landskapsvernområde.

## Referanser
Fellvatnet

**Fellvatnet** (pitesamisk: *Råvvgojávvre*, lulesamisk: *Roavggojávrre*) er en innsjø i Gildeskål kommune i Nordland. Den er regulert som magasin for Langvatn kraftverk.

## Referanser
Andfiskvatnet

**Andfiskvatnet** er en innsjø i Rana kommune i Nordland.

Vannet har i en årrekke vært drikkevannskilde for Mo i Rana og forsteder, noe som har ført til flere regulerings- og byggekonflikter mellom kommunen på den ene siden og grunneiere og hytteeiere på den andre siden. I tillegg er vannet inntaksmagasin for Mo Industripark as sin industrivannsforsyning og Svabo kraftverk. 

## Referanser




## Eksterne lenker
* 


Andfiskvatnet A.JPG|Andfiskvatnet
Andfiskvatnet B.JPG|i
Andfiskvatnet C.JPG|fint
Andfiskvatnet D.JPG|vær
Langvatnet (Lom)

**Langvatnet** er et vann som ligger i Lom kommune i Innlandet. Vannet ligger midt i Jotunheimen, mellom Høgvagltindane (2066 moh.), Visbretinden (2234 moh.), Semeltinden (2236 moh.) og Skarddalseggje (2159 moh.).

## Referanser
Assignat

**Assignater** var statlige verdipapirer som fungerte som penger under den franske revolusjon.

I løpet av revolusjonens innledende fase sommeren og høsten 1789 var statsfinansene blitt stadig dårligere. I virkeligheten var staten fallitt. For å bøte på miseren foreslo Talleyrand å konfiskere kirkas eiendommer, og 2. november vedtok den grunnlovgivende forsamlinga at all eiendom som tilhørte kirka og klostrene, skulle *«stilles til disposisjon for nasjonen»*. Verdien av disse eiendommene var anslått til 3 milliarder pund.

Problemet var at det ville ta tid å få solgt alle eiendommene, og staten hadde ikke tid til å vente. Derfor ble det i desember vedtatt å utstede sedler med en pålydende verdi (*valeur assigné*), mot pant i kirkegodset – assignater.

Den første emisjonen var på 400 mill. livres (pund), og hver assignat hadde en pålydende verdi av 1000 livres. Den høge verdien på sedlene var uttrykk for at de ikke var ment å komme i vanlig sirkulasjon, men fungere som et forkjøpsbevis for de som ville kjøpe kirkegods.

17. april 1790 ble assignaten omgjort til valuta, og staten begynte å trykke assignater i det antallet som trengtes for å dekke løpende utgifter. Etter hvert kom en i den situasjonen at den totale mengden assignater i omløp begynte å overstige verdien av nasjonalisert gods. Finansminister  Necker, som hadde vært motstander av å omgjøre assignaten til valuta, søkte avskjed. Tiltroen til – og dermed verdien av – den nye valutaen dalte, og mellom 1790 og 1793 falt assignaten 60% i verdi. Dessuten var assignatene svært enkle trykksaker som var lette å forfalske. Etter hvert ble de utstyrt med en påskrift om at forfalskning medførte dødsstraff.

Samtidig som assignaten falt i verdi, holdt realverdien på nasjonalisert gods seg fortsatt høy, og enkelte velstående kunne berike seg enormt ved å kjøpe opp store landeiendommer og bygninger for nesten ingenting.

For å redde assignaten og hindre spekulasjon ble det vedtatt en rekke lover, og i 1793 stengte børsen og vekslingskursene ble ikke lenger offentliggjort. Under skrekkveldet i 1793 og 1794 var det forbundet med dødsstraff å nekte å akseptere assignater. Også i direktorietida fortsatte seddelpressa å spy ut assignater, og i 1796 var samla pålydende oppe i 45 milliarder pund. Det gjorde ikke krisa mindre at Frankrikes fremste fiende, Storbritannia, fant på å trykke assignater og få dem satt i omløp i Frankrike.

I 1796 så direktoriet seg tvunget til å avvikle assignaten. 19. februar 1796 ble trykkplatene brent offentlig på Place Vendôme. 18. mars ble assignaten trukket tilbake til fordel for en ny seddel, *mandat territorial*. Denne begynte straks å falle i verdi som assignaten hadde gjort, og den ble trukket 4. februar 1797 og erstatta med klingende mynt i sølv og gull.
Somájávri

**Somájávri** (nordsamisk, finsk: *Somasjärvi*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Finland. Den norske delen ligger i Nordreisa kommune i Troms og den finske i Enontekis kommune i Lappland.

## Referanser
Virvatnet

**Virvatnet** (lulesamisk: *Viresjávrre*, umesamisk: *Vijriesjávrrie*) er en innsjø i Rana kommune i Nordland, like ved grensen til Sorsele kommune i svensk Lappland.

## Referanser
Henangervatnet

**Henangervatnet** er en innsjø i Bjørnafjorden kommune i Vestland. Vatnet har en bestand av storørret som det ikke er mange av på Vestlandet. Fiske etter denne er derfor regulert i egen forskrift.

## Referanser
Hofreistæ

**Hofreistæ** er en innsjø i Bjerkreim kommune i Rogaland. Det er ett av flere større vann i nedbørfeltet til Bjerkreimselva.

## Referanser
Kalvvatnet

**Kalvvatnet** (sørsamisk: *Gaelpienjaevrie*) er en innsjø i Namsskogan kommune i Trøndelag samt Bindal kommune i Nordland. Den er regulert som magasin for Kolsvik kraftverk.

## Referanser
Rotvikvatnet

**Rotvikvatnet** (også kalt **Naklingvatnet**) er en innsjø i Nærøysund kommune i Trøndelag. 

Vatnet har en stor bestand av ørret av god kvalitet og fin størrelse. Det tas hvert år flere ørreter mellom 1 og 2 kg og gjennomsnittsvekten ligger rundt 300-600 gram. Rotvikvatnet har utløp gjennom en kort elv til Horvereidvatnet, som igjen har utløp til sjøen. Dette har ført til at det også går opp sjøørret og noen laks. Fiskekort kan blant annet kjøpes hos K-sport på Kolvereid.

## Referanser
Steinsvatnet (Lund)

**Steinsvatnet** er en innsjø i kommunene Sokndal og Lund i Rogaland. Vannet har utløp i sør ut til Bakkaåna.

## Referanser
IBBY Norge

**IBBY Norge – Barnebokforum**, tidligere **Norsk Barnebokforum**, er en norsk ideell organisasjon som arbeider med å spre kunnskap om barne- og ungdomslitteratur. Den ble stiftet i 1956 under navnet **Norsk Kuratorium for Barne- og Ungdomsbøker** som norsk seksjon av International Board on Books for Young People (IBBY). Medlemmene er organisasjoner og privatpersoner, og ledes av et styre som er valgt blant medlemmene. Organisasjonen gir faglige råd, blant annet til Utenriksdepartementet.

IBBY Norge arrangerer hvert år informasjonsmøter om årets utgivelser av barne- og ungdomsbøker og utgir medlemsbladet *Barnebokforum*. Bladet inneholder blant annet kursoversikter og omtale av aktuelle bøker og i 2019 hadde det et opplag på 540. Organisasjonen deler også ut Askeladdprisen annethvert år, samt nominerer norske kandidater til H.C. Andersen-prisen og Litteraturpriset till Astrid Lindgrens minne.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Norsk barnebokinstitutt
Ring 2

**Ring 2**, også kalt **Kirkeveiringen**, er en veistrekning som går mellom Skøyen og Lodalen i Oslo. Ringen er 9,7&nbsp;km lang og kommunal. Før forvaltningsrevisjonen av 1. januar 2010 var Ring 2 statlig med riksveisnummer 161.

Hele dagens trasé sett fra vest mot øst: Drammensveien - Halvdan Svartes gate - Kirkeveien - Griffenfeldts gate - Marcus Thranes gate - Christian Michelsens gate - Finnmarkgata - Kjølberggata - Åkebergveien - St. Halvards gate - Kværnerveien.

Torsdag 18. juni 2015 vedtok byrådet i Oslo en klimaplan som innebærer strenge restriksjoner for biltrafikk innenfor ring 2. Det vurderes å sperre av hele området innenfor Ring 2 for diesel- og bensindrevne biler.

Ring 2 har midtstilt trikkelinje i begge retninger mellom Frogner plass og Majorstuen. Det foreligger planer om forlengelse av trikkelinja fra Majorstuen til Carl Berners plass. Dette vil kunne medføre at det ikke blir mulig med gjennomgående biltrafikk på hele strekningen.

## Historikk
Ring 2 som en sammenhengende bygate ble etablert som følge av Harald Hals' generalplan fra 1929. Planen opererte med to ringveier (bulevarder), og der disse møtte avenyene ut fra bysentrum, skulle det dannes byplasser eller grøntområder.

Veien er Oslos eldste ringvei, som i 1990 var ferdig utbygd som en sammenhengende firefeltsvei hele for utenom Halvdan Svartes gate. Frem til 2010 var veien eid av staten og gikk under navnet Rv. 161, selv om veien alltid har vært skiltet som Ring 2. Veien ble påbegynt i 1890 og fullført i begynnelsen av 1950-årene med omtrent samme løp som i de opprinnelige planene. For å redusere biltrafikken i tettbebyggelsen, bestemte man seg i 1990-årene og føre en større del av trafikken ut på Ring 3.

Tidligere fulgte østre del av Ring 2 strekningen St. Halvards gate – Bispegata frem til E18 ved Bispevika. I dag ender østre del av Ring 2 ved trafikkmaskina i Lodalen. Omleggingen er en konsekvens av arbeidet med å fjerne gjennomfartstrafikken fra Gamlebyen (Oslos middelalderby) og fra Bjørvika.

## Knutepunkter
Oppdatert 27. juni 2017

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Langavatnet (Eidfjord)

**Langavatnet** er en innsjø i Eidfjord kommune i Vestland. Den ligger i Bjoreios nedbørfelt og har utløp mot øst til elva Snero, som renner ned til Tinnhylen. Det største tilløpet er Eitro fra vest.

## Referanser
Vostervatnet

**Vostervatnet** er en innsjø som ligger i Strand kommune i Rogaland.  Innsjøen er blant kommunens største. Det er flere populære badeplasser tilknyttet vannet, blant annet på Sauaneset (også kalt Tangen på folkemunne) og i Kallavika. I Vostervannet er det også et titalls mindre holmer, blant annet Hestholmen. På en av holmene har det også blitt bygd hytte.

I tillegg er det flere mindre hytteområder langs Vostervatnet, blant annet på Eigjanes og på Lindneset.

## Tilløp og utløp
Det er flere mindre tilløpsbekker til vannet, blant annet Leabekken og Ytrebekken som er gyteplass for ørret. Vannet renner videre ut i Fiskåna som til slutt ender i Årdalsfjorden. I Fiskåna er det så sent som i 2015 registrert tett bestand av elvemusling - noe som blant annet tyder på at vannkvaliteten her er god.

Mot slutten av middelalderen var Vostervatnet regulert, slik at man fikk vannføring i Fiskåna og ned til fjorden hele året..

## Dyreliv og fiske
På grunn av høy grad av forurensing i vannet, har det blitt gjort flere fiskeundersøkelser i Vostervatnet. Særlig er det utslipp av silosaft fra gårdene omkring vannet som er en trussel mot fiskebestanden. Ytrebekken viser seg å være særlig forurenset.

I en undersøkelse fra 1991 ble det registrert forekomst av ørret, røye og stingsild. Resultatene fra den gang viste at ørretbestanden var passelig, mens røyebestanden var for stor. Dette på grunnlag av størrelsen på fiskene som ble fanget i prosjektet. Undersøkelsen viste også at på tross av vannets store areal, var gytearealet lite.

I 1984 ble det observert ringand ved Vostervatnet.

## Referanser
Storavatnet (Falkeid i Tysvær)

**Storavatnet** (også skrevet **Storevatnet**) er en innsjø i Tysvær kommune i Rogaland. Den ligger mellom Falkeid i sør og Tysværvåg i nord og har utløp mot sør til Årvikelva.

## Referanser
Luruvatnet

**Luruvatnet** (sørsamisk: *Låartenjaevrie*) er en innsjø i kommunene Snåsa og Lierne i Trøndelag. Sjøen har utløp til elva Luru og renner gjennom Lurudalen til den ved Formofoss møter Sanddøla, ei sideelv til Namsen.

## Referanser
Marsjøen

**Marsjøen** er en innsjø i Folldal kommune i Innlandet. Innsjøen er regulert som magasin for Einunna og Savalen kraftverker.

## Referanser
Fylkesvei 817

**Fylkesvei 817** (**Fv817**) går mellom Skifjorden og Stamsund i Vestvågøy.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Poros (Midgard)

**Poros** er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Denne elva lå sør i kongeriket Gondor.

Poros formet den nordre grensen til landsdelen Harondor, *Sør Gondor*, og samtidig den søndre grensen av Ithilien. I de senere årene av det tredje tidevervet var Poros mest å regne som den søndre grensen av Gondor, for Harondor var et svært omstridt ødeland som det var farlig å ferdes i på den tiden.

Poros var omtrent 400 Númenóreanske mil lang, og begynte i fjellkjeden Ephel Dúath av Mordor. Derfra rant den mot sørvest i omtrent 300 mil, før den bøyde av mot nordvest og møtte Anduin den store, like før Anduin rant ut i sitt store delta i Belfalas bukten.

Poros ble kysset av *Harad veien* ved Haudh in Gwanûr.
Oslo Arbeiderparti

**Oslo Arbeiderparti** er et fylkesparti i Arbeiderpartiet. Det ble etablert 24. september 1910 som *Kristiania Arbeiderparti*.

Dette organisasjonsleddet organiserer Arbeiderpartiets lokallag og virksomhet i Oslo. Det høyeste organet i Oslo Arbeiderparti er årsmøtet. Mellom årsmøtene er representantskapet høyeste organ og har møter 5–8 ganger pr. år. Årsmøtet eller representantskapet har blant annet til oppgave å vedta det politiske programmet for partiets bystyregruppe og velger Oslo Arbeiderpartis styre.

Fylkespartiet er det største i Arbeiderpartiet og har  medlemmer. Oslo Arbeiderparti består av 15 bydelspartier og 69 ulike lag.

Nominasjon av kandidater til bystyret og Stortinget skjer i regi av fylkespartiet.

I 2004 ble stortingsrepresentant Jan Bøhler valgt til leder. Han er senere gjenvalgt som leder flere ganger og satt i vervet til Frode Jacobsen ble valgt til ny leder på årsmøtet i 2016.

## Internasjonalt Forum
Internasjonalt Forum ble etablert 16. august 1997 på Sørmarka utenfor Oslo. INFO er en forumsforening i Oslo Arbeiderparti. Hovedformålet er å øke interessen for internasjonale spørsmål og sikkerhetspolitikk. Forumet deler hvert ut Globie-prisen til medlemmer i arbeiderbevegelsen som har gjort seg særlig fortjent foregående år. Forumet er blant de raskest voksende lag innen Oslo Arbeiderparti med nærmere 200 hovedmedlemmer og 2-300 støttemedlemmer. I samband med etableringen 16. august ble det etablert et interimsstyre der bl.a de 3 initiativtakerne; Ørjan Johansen, Aslak Leesland og Nils Sivertsen deltok sammen med 6 andre. Forumet har hatt 3 ledere; Kaare Sandegren (valgt på forumets første konstituerende årsmøte i februar 1998), Helga Strømme og Marit Nybakk. Etter siste stortingsvalg er 3 av forumets hovedmedlemmer valgt inn på Oslobenken for Arbeiderpartiet; Marit Nybakk, Hadia Tajik og Jonas Gahr Støre. Støre har vært landets utenriksminister i de siste 6 årene. En annen av forumets hovedmedlemmer, styremedlem Espen Barth Eide, ble i 2011 utnevnt til forsvarsminister.

## Ledere 1910–d.d.
* Oscar Ruud 1910
* Carl Øien 1911–1912
* Gunnar Ousland 1913–1915
* Georg Emil Stubberød 1915–1919
* Kristoffer Aamodt 1920–1923
* Ingvald Rastad 1923–1928
* Amandus Holte 1929–1930
* Ingvald Rastad 1931–1933
* Eugene Johannessen 1934–1940
* Frank Hansen 1940
* Eugene Johannessen 1945
* Frank Hansen 1946–1947
* Eugene Johannessen 1948–1952
* Hans Sundrønning 1953–1957
* Rolf Gerhardsen 1958–1965
* Rolf Aakervik 1966–1968
* Bjartmar Gjerde 1969–1971
* Rolf Hansen 1972–1973
* Gunnar Alf Larsen 1974–1975
* Thorbjørn Berntsen 1976–1981
* Bjørn Tore Godal 1982–1989
* Jens Stoltenberg 1990–1992
* Britt Hildeng 1993–1999
* Bjørgulv Froyn 2000–2003
* Jan Bøhler 2004–2016
* Frode Jacobsen 2016–

## Litteratur
* Viksveen, Thor (2010) *Den lange veien. Oslo Arbeiderparti 1910 – 2010. Om menneskene, byen og politikken* PAX Forlag ISBN 978-82-530-3350-1

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Nunduinë

**Nunduinë** er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden. Denne elva ligger på den vestre delen av øya Númenor, som var Dúnedains kongerike i det andre tidevervet. Navnet er Quenya og betyr **Vest elv**.

Kilden til elva Nunduinë lå blant noen åser som lå vest for fjellet Meneltarma. Derfra fløt elva mot vest til byen Eldalondë, hvor den delte seg i to armer og formet øya *Nísinen* før den rant ut i havet i Eldanna bukta.
Åsulv Eiriksson

**Åsulv Eiriksson** (1190–1260) jarlsfrende på Austrått (norrønt: *Ásólfr jarlsfrændi Eiríksson af Austrátt*) er mest kjent av ettertiden som eier av Austrått på 1200-tallet og som én av hertug Skules drapsmenn. Han var i slekt (frende) med Skule Bårdsson, og fikk tilnavnet «jarlsfrende», mens Skule ennå var jarl.

## Familie
Åsulv var sønn av Eirik Gryvel (Gryfill) og Torbjørg Åsulvsdatter, sønnedatter av Guttorm Åsulvsson på Rein i dennes ekteskap med Bergljot, en ætling av kong Magnus den gode. Åsulv Eiriksson var gift med Baugeid Jonsdatter, som var eneste barn av Jon Sigurdsson på Austrått og Sigrid Bårdsdatter til Rein, hertug Skules søster og den første abbedissen på Rein kloster.

Åsulv Eiriksson og Baugeid Jonsdatters barn var Steinar Herka Åsulvsson (1235&ndash;1263) som fulgte kong Håkon Håkonsson på Skottlandstoktet til Vesterhavet i 1263. Steinar var gift med Ragna Iversdatter Bjarkøy fra Bjarkøy i Troms. De fikk følgende barn:
* Ægeleiv Steinarsdatter 
* Åsulv Steinarsson
* Ivar Steinarsson
 
I den grad fødsels- og dødsår stemmer, oppnådde Åsulv Eiriksson en uvanlig høy alder for samtiden på 70 år.

## Uvennskap og drap
Da Skule hadde grunnlagt Rein kloster mente han at Austrått skulle følge søsteren, abbedissen, som arv og legges til klostergodset, mens Åsulv mente Austrått var hans kones farsarv. Etter en langvarig prosess ble Austrått i 1238 tildømt Åsulv mot at han ga klosteret erstatning i annet gods.

Dette førte til et bittert uvennskap mellom de to mennene. I 1239 reiste hertug Skule opprørsfanen mot kong Håkon Håkonsson, og etter å ha tapt slaget i Oslo i 1240 måtte Skule søke tilflukt i Elgeseter kloster ved Nidaros. Kongen sendte da Åsulv og hans birkebeinere mot hertugen. De satte ild på klosteret, og drepte deretter Skule og følget hans da han forsøkte å berge seg ut. Dette var å betrakte som helligbrøde, og ifølge lokalhistorikeren O.J. Johansen fikk Åsulv syndsforlatelse og dro på pilegrimsferd i «sydlige lande». Historikeren Henrik Mathiesen skriver at det er tenkelig at Åsulv måtte ut på en pilegrimsferd, som han kanskje aldri kom tilbake fra. Han nevnes ihvertfall ikke senere i historien. 

Omkring år 1200 reiste Åsulvs slekt den kirke som senere skulle bli en del av slottet på Austrått.

## Referanser


## Kilder
* 
*  

## Eksterne lenker
*
Arianisering

**Arianisering** (etter tysk *Arisierung*, også kalt *Entjudung*, «avjødifisering») var et eufemistisk uttrykk som nazistene i Det tredje riket fra 1933 til 1945 brukte om sin skrittvise overføring av all jødisk eiendom og næringsvirksomhet i Tyskland og Østerrike til «ariere», «germaner» og ikke-jøder. Arianiseringen ble ideologisk begrunnet med antisemittisme (jødehat) og forestillingen om «det ariske herrefolk».

Det dreide seg ikke om ekspropriasjon (beslagleggelse) i vanlig forstand, der det blir gitt erstatning for inndratt eiendom. Det var heller et røvertokt med nazistatens velsignelse, og noen særlige forsøk på å gi det et skinn av legalitet med ny lovgivning, ble ikke foretatt.

Fra 1. januar 1938 ble jødene forbudt å drive detaljvarehandel eller håndverksbedrifter, samt å tilby varer og tjenester. Høsten 1938 var antallet bedrifter under jødisk eierskap sunket fra  til rundt . Med «Forordningen om utskjalting av jøder fra det tyske forretningsliv» av 12. november 1938 ble arianiseringen bragt til sin avslutning: Alle gjenværende jødiskeide forretninger ble overlatt til ikkejødiske interesser («arianisert»), eller de ble oppløst. Inntekter fra likvidasjonen av eiendom tilfalt Det tyske rike. Smykker, juveler, antikviteter, immobilier og aksjer måtte tvangsinnløses til satser langt under markedsverdi, eller ble regelrett konfiskert. Dette ruinerte de jødiske eierne. I det øvrige ble jødiske arbeidstakere oppsagt, og selvstendig næringsdrivende ble ilagt yrkesforbud.

I utvidet forstand ble uttrykket «arianisering» av og til benyttet for å betegne fordrivelsen av jøder og spor av jøder fra kulturlivet og vitenskapens verden.

## Se også
* Holocaust
Ringló

**Ringló** er en elv som finnes i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne elva ble regnet som den fjerde av Gondors syv elver.

Den oppsto da to små elver (som ikke er navngitte) rant sammen. Begge to hadde sitt opphav i Kvitklettene, og etter at de møttes rant de videre sørover mot Belfalas som Ringló.

Mens den flyter videre mot sørvest flyter den gjennom den Gondorske byen *Ethring*, og passerer nord for Tarnost hvor den blir møtt av tilløpet Ciril, og møter havet ved Edhellond, ikke langt fra *Cobas Havn* over Dol Amroth.
Ringwil

**Ringwil** eller **Ringwilbekken** var en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Denne lille elva lå i den vestre delen av Beleriand.

Elva hadde sitt opphav i åsene rundt Nargothrond, og fløt nord for den skulte byen helt til den fløt inn i elva Narog.

Der hvor Ringwil møtte Narog ble det bygd en hemmelig dør, som ble brukt av Lúthien for å unnslippe da Celegorm og Curufin holdt henne fanget.
Maratontabell Eliteserien i fotball for menn

**Maratontabellen i fotball** viser resultatene til samtlige lag i Eliteseriens historie, og rangerer ellers lagene etter de vanlige kriteriene (poeng, målforskjell, scorede mål). Det eksisterer imidlertid to forskjellige maratontabeller fordi det ikke er enighet om hvilket år man skal starte fra. Den ene versjonen starter fra sesongen 1948–49, som var den første sesongen det ble spilt en noenlunde landsomfattende fotballserie i Norge. Imidlertid var serien på dette tidspunktet organisert i to forskjellige avdelinger, med et avsluttende sluttspill. Derfor foretrekker mange å heller starte tidsregningen fra 1963, som var den første sesongen hvor alle toppdivisjonsklubbene var samlet i én avdeling. 

Det bør også bemerkes at lag fra Nord-Norge ikke hadde anledning til å kvalifisere seg til den øverste divisjonen før i 1972, og fra Finnmark ikke før i 1977, så det kan argumenteres for at maratontabellen ikke bør startes før i 1972 eller 1977, da alle lag hadde reell mulighet til å kvalifisere seg for spill i den øverste divisjonen, uavhengig av hvor i Norge hjemmebanen lå. 

__TOC__

## Maratontabell 1963–2024
 

[1] Haugar og Djerv 1919 ble slått sammen til FK Haugesund i 1993. Resultatene etter sammenslåingen er vist i raden Haugesund, mens radene Haugar og Djerv 1919 viser resultatene de to klubbene oppnådde som selvstendige lag.

## Maratontabell 1949&ndash;2019

p/k: Totalt antall poeng/antall spilte kamper.
Maratontabellen regnes ut med 3 poeng for seier.

[1] Selv om samarbeidsklubben Sandefjord Fotball overtok Sandefjord BKs plass i seriesystemet i 1999 er de to klubbene holdt hver for seg i denne tabellen, da de strengt tatt er to forskjellige klubber.

[2] Haugar og Djerv 1919 ble slått sammen til FK Haugesund i 1993. Resultatene etter sammenslåingen er vist i kolonnen Haugesund, mens kolonnene Haugar og Djerv 1919 viser resultatene de to klubbene oppnådde som selvstendige lag.

## Eksterne lenker
* Norsk internasjonal fotballstatistikk: Maratontabellen
Rhimdath

**Rhimdath** er en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne elva lå øst for Tåkefjellene og var et av de tidligste tilløpene til den store elva Anduin.
Alfred Hugenberg

**Alfred Hugenberg** (født 19. juni 1865 i Hannover i Tyskland, død 12. mars 1951 i Kükenbruch ved Rinteln) var en pressemann og innflytelsesrikt medlem av DNVP i Tyskland under Weimarrepublikken. Han behersket medielandskapet i Weimarrepublikkens tid med sine mange aviser og forlag, og gjennom landets største filmselskap, UFA. Han støttet Hitlers maktovertakelse under den tro at han kunne kontrollere ham. Dette slo imidlertid tilbake på ham selv og han ble raskt skøvet til side av det nye regimet.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Alfred Hugenberg var en av *Königlich Hannoverschen Schatzrat* og medlem av Preußischer Landtag Carl Hugenberg (1836–1882) og hans hustru Erneste, født Adickes (1841–1917). I 1900 gidtet han seg med Gertrud Adickes (1878–1960, en slektning), datter av daværende borgermester av Frankfurt Franz Adickes. Alfred og Gertrud Hugenberg fikk en sønn og to døtre.

### Karriere
Hugenberg var en av grunnleggerne av Det alltyske forbund. Fra 1894 var han en av de ledende i en kommisjonen som skulle fremme tysk utvandring til Posen-området øst i landet. Området hadde en stor polsk befolkning, og målet var å gjøre det mer tyskdominert med tilflytning fra andre deler av Det tyske rike.

Mellom 1909 og 1918 var han leder for finansavdelingen i det mektige Kruppkonsernet.

Fra 1918 var han et sentralt medlem av DNVP (det konservative partiet), hvis mål blant annet var å avskaffe Weimarrepublikken og gjeninnføre monarkiet. Han sørget for at hans massemediekonsern støttet disse målene. Fra 1928 var Hugenberg partiformann. Partiet la seg mer og mer på en samarbeidslinje med Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti (NSDAP).

Hans massemedier forholdt seg til den økonomiske verdenskrisen som begynte i 1929 på en måte som kom til å være fordelaktig for Adolf Hitlers maktambisjoner. I juni 1929 ble han ved Paul Bangs introduksjon personlig kjent med Adolf Hitler.

Den 30. januar 1933 utnevnte den nybakte rikskansler, Adolf Hitler, ham til minister for industri, landbruk og ernæring i sitt første kabinett. Men han trådte tilbake fra dette embedet etter kort tid, likeså fra sine partiembeder. Men som NSDAPs «gjest» forble han medlem av den tyske riksdagen til 1945.

Som så mange andre av dem som hadde holdt stigbøylene for Hitler, spilte han ingen vesentlig rolle etter at Hitler var kommet til makten. Hans medieimperium ble snart overtatt direkte av NSDAP.

Etter andre verdenskrig ble han internert av britene. Hans «avnazifisering» ble avsluttet i 1947, og på grunn av sin høye alder ble han ikke stilt for noen domstol for sitt samarbeid med naziregimet.

## Referanser


## Litteratur
* Peter de Mendelssohn: *Zeitungsstadt Berlin: Menschen und Mächte in der Geschichte der deutschen Presse Berlin*, Ullstein, 1959, 2., opplag, Frankfurt am Main, Berlin, Wien: llstein: 1982.

## Eksterne lenker
* 
* 
* Hugenbergs biografi
Nick Valensi

**Nick Valensi** (født 16. januar 1981) er en amerikansk gitarist for rockebandet The Strokes fra New York City.

Valensi ble født av fransk-tunisiske foreldre i New York City i USA. Han begynte å spille gitar i en alder av fem år da han fikk sin første akustiske gitar. Da han var åtte fikk han en elektrisk gitar og da han var elleve var han i stand til å spille sanger som *[[Johnny B. Goode]]*. Da han var blitt 13 år var han familiær nok med gitaren til å ikke ta undervisning lengre. Han sier at han er blitt influert av musikere som Supergrass, Bob Marley, Sterling Morrison, Neil Young, Bob Dylan og George Harrison.

Han gikk på vanlig skole gjennom hele barndom, unntatt en to-års periode hvor han gikk på eliteskolen Dwight School på Manhattan. Her møtte han sine framtidige bandmedlemmer Fabrizio Moretti, Nikolai Fraiture og Julian Casablancas. Han møtte gitaristen Albert Hammond jr. da han stilte opp til prøvespilling for bandet.

Valensi ble medlem av The Strokes mens han fortsatt gikk på skole og derfor hoppet han av utdannelsen (CUNY-Hunter College) for å spille på heltid. Han var den yngste i bandet og måtte låne Albert Hammond jr.s identitetskort for komme inn på klubber før gruppa var blitt berømt.

Han er for tiden sammen med Amanda De Cadenet, fotograf og tidligere venninne med et medlem i gruppa Duran Duran.

I ulike intervjuer blir det ofte pekte på at Nick Valensi er «praktfull kyniker», en «a faux engelsk skolegutt» og «meget oppmerksom på sitt gode utseende».

Valensi spiller som regel en tidlig 90s Epiphone Riviera.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Albert Hammond jr.

**Albert Hammond jr.** (født 9. april 1980) er en amerikansk musiker og medlem av det amerikanske indie-rock-bandet The Strokes.

Som sønn av sangeren og låtskriveren Albert Hammond og en argentinsk modell ble Albert junior sendt til eliteskolen *Institut Le Rosey*, i en alder av 13 år hvor han for første gang møtte Julian Casablancas. I 1998 møtte Albert junior igjen Casablancas i New York City og sammen med Casablancas’ tidligere skolekamerater Nick Valensi, Nikolai Fraiture og Fabrizio Moretti dannet de rockebandet The Strokes. Gruppa er i dag ganske framgangsrik og har utgitt album med gode tekster og musikk som når opp til fedrenes tidligere suksess. Albert jr. spiller på en hvit Fender Stratocaster.

Albert Hammond jr. er forlovet med Catherine Pierce, den ene halvparten av folkemusikkduoen The Pierces.

## Soloutgivelser
* 2006: *Yours to Keep*
* 2008: *¿Cómo Te Llama?*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Albert Hammond Jr på Myspace
* The Strokes' offisielle nettsted
Nikolai Fraiture

**Nikolai Fraiture** (født 13. november 1978) spiller bassgitar i det New York City-baserte bandet The Strokes.

Fraiture vokste opp i New York hvor han er født som sønn av foreldre av fransk-russisk bakgrunn og snakker derfor flytende fransk. Han har en eldre bror ved navn Pierre som spiller NCAA basketball for UCONN og en yngre søster ved navn Elizabeth.

Mens han gikk på Hunter College ble han angrepet av en sykdom kalt borreliose (*Lymes sykdom*).

Fraiture er kjent som en lavtalende i gruppa. Han klipper sitt eget hår og røyker ikke. Han spiller en Fender Jazz bassgitar og Rickenbacker 4003 bassgitar.

Han er far til en pike som ble født i 2005.

## Eksterne lenker
* 
*