open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maorihonningeter

**Maorihonningeter** (*Anthornis melanura*), også kjent under maori-navnene **Korimako** og **Makomako**, er den eneste arten i gruppen *Anthornis* i familien honningetere. Arten er vanlig over store deler av hovedøyene på New Zealand og på mindre øyer utenfor, og dessuten så langt sør som på Aucklandøyene.

## Beskrivelse
Dette er en grønnlig fugl, hanner er olivengrønn med en mørk lilla glans på hodet og blåsvart ytre vinger og stjert. Han er lysere på undersiden. Hunfugler er mer grålig olivenbrun med en blålig glans på hodet. Hunner har en karakteristisk gulhvit bøyet stripe fra nebbroten tvers over kinnet. De er ca. 20 cm i kroppslengde. Hunner veier ca. 26 gram og hanner 32 gram. Ungfugler av hunnkjønn har brune øyne og en lysegul kinnstripe. 

## Underarter
Det er beskrevet fire underarter av maorihonningeter:
* *Anthornis melanura melanocephala* (G.R. Gray, 1843), utdødd
* *Anthornis melanura melanura* (Sparrman, 1786)
* *Anthornis melanura obscura* (Falla, 1948)
* *Anthornis melanura oneho* (J.A. Bartle & P.M. Sagar, 1987)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Avibase: ''Anthornis melanura''. Besøkt 11. mai 2013.
* Birdlife Species Factsheet: ''Anthornis melanura''. Besøkt 11. mai 2013.
* New Zealand Birds. Besøkt 11. mai 2013.
Karen Bjølstad

**Karen Marie Bjølstad** (født 25. oktober 1839 i Fredrikstad, død 10. mai 1931 i Aker) var en norsk kunstner, og Edvard Munchs tante og pleiemor.

Født i Fredrikstad som yngre søster av Laura Cathrine Munch. Etter søsterens død flyttet hun fra Fredrikstad til Oslo, og tok oppdrageransvar for de fem etterlatte barna der, sammen med faren Christian Munch. Bjølstad var selv kunstner og lagde bilder for salg. Hun ble sentral i Edvard Munchs liv, og så tidlig guttens talent og bidro til at han ble maler. Hun stod selv modell for en rekke av nevøens bilder.

I mai 2013 kom boken om Bjølstad, *Tante Karen - Kvinnen bak Edvard Munch*, skrevet av Torill Stokkan utgitt på Orfeus Publishing.

## Referanser
Une Bastholm

**Une Aina Bastholm** (født 1986) er en norsk politiker (MDG) og stortingsrepresentant siden 2017. Hun var MDGs partileder fra 2020 til 2022, og var tidligere en av to nasjonale talspersoner i perioden 2016 til 2020.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Bastholm bodde som barn først på Flatåsen, så på Berkåk fra hun var tre til hun var fem år, deretter i Trondheim til familien i 1996 flyttet til Bodø.

Bastholm er utdannet statsviter ved Universitetet i Oslo, Universität Potsdam og avsluttende en mastergrad fra Aberystwyth University i Wales. Hun har blant annet jobbet i Naturvernforbundet og Dyrevernalliansen og har startet og drevet egen dagligvarebutikk. Bastholm har bakgrunn fra Arbeiderpartiet.

### Politikk
Fra 2016 til 2020 var hun en av to nasjonale talspersoner i Miljøpartiet De Grønne (MDG). Fra 2016 til 2018 var hun nasjonal talsperson sammen med Rasmus Hansson, fra 2018 sammen med Arild Hermstad. I stortingsvalget 2017 var hun MDGs førstekandidat i Oslo, og hun ble valgt inn på Stortinget som eneste representant for partiet. I 2020 ble hun valgt til partiets første leder. Landsmøtet i 2020 ble gjennomført uten fysisk oppmøte. Landsmøtedelegatene deltok med lyd og bilde over internett. Hun trakk seg som partileder i august 2022 av personlige årsaker.

Bastholm satt i sentralstyret til De Grønne i perioden 2012–2013, var fylkesleder i Miljøpartiet De Grønne i Oslo 2013–2014, og var politisk rådgiver for De Grønne på Stortinget 2013–2016. I 2013 ble hun innvalgt som 1. vararepresentant til Stortinget for Miljøpartiet De Grønne i Oslo.

### Stortingskarriere
Bastholm var 1.vararepresentant for Rasmus Hansson i perioden 2013 til 2017, og fast møtende representant for Oslo i perioden 2017 til 2021 som eneste representant fra MDG. I 2021 ble hun gjenvalgt, denne gangen for Akershus valgkrets. Ved stortingsvalget 2025 ble hun gjenvalgt for Akershus.

## Stortingskomiteer
### Stortingsperioden 2021–2025
* Medlem i den utvidede utenriks- og forsvarskomité
* Medlem i finanskomiteen
* Medlem i fullmaktskomiteen
* Medlem i valgkomiteen

Bastholm er i perioden også parlamentarisk leder for Miljøpartiet De Grønnes stortingsgruppe.

### Stortingsperioden 2017–2021
* Medlem i den utvidede utenriks- og forsvarskomité
* Medlem i energi- og miljøkomiteen
* Medlem i finanskomiteen
* Medlem i fullmaktskomiteen
* Medlem i stortingets særskilte komité for å behandle spesielle saker vedrørende korona-krisen
* Medlem i Den særskilte komité for å behandle Særskilt melding fra EOS-utvalget (Dokument 7:2 (2020–2021))

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Gråmeitemark

**Gråmeitemark** (*Aporrectodea caliginosa*) er den mest tallrike meitemark. Finnes i åkre, på engs- og grasmark. Den er ganske pH-tolerant (tåler pH fra 4 til 7). Gråmeitemark holder seg noen desimeter nedi jordsøylen og henter ikke mat fra overflaten.

## Kjennetegn
Lengden er 8 til 12&nbsp;cm. Hovedfargen er grå med nyanser av lyst rødt. Beltet er rødbrunt. Kroppstverrsnittet er rundt.

## Kilder
* agropub.no: Meitemark - de viktigste husdyra?

## Eksterne lenker
*
USS «Wisconsin»

**USS «Wisconsin»** var et amerikansk slagskip i Iowa-klassen. Det var det andre skipet i United States Navy som ble oppkalt til ære for den amerikanske delstaten Wisconsin. Skipet ble bygget ved Philadelphia Naval Shipyard i Philadelphia og ble sjøsatt den 7 desember 1943, toårsdagen for angrepet på Pearl Harbor.

I løpet av karrièren tjenestegjorde USS Wisconsin i Stillehavskrigen under andre verdenskrig, der hun bombet japanske festningsverk og beskyttet amerikanske hangarskip mens flyene deres angrep fiendtlige posisjoner. Under koreakrigen bombet *Wisconsin* nordkoreanske mål med støtte fra FNs og sørkoreanske bakkestyrker.  I 1955 ble USS «Wisconsin» tatt ut av tjeneste og plassert i den amerikanske marinens reserveflåte. Skipet ble reaktivert den 1 august 1986 og modernisert. Videre deltok hun i gulfkrigen i januar og februar 1991. Skipet ble tatt ut av tjeneste for siste gang i september 1991 og er i dag et museumsskip som ligger i Norfolk i delstaten Virginia.

## Eksterne lenker
* 
*  Nauticus, Norfolk, VA
*  NAVSOURCE Photo Gallery: Numerous photographs of USS ''Wisconsin''
*  Hampton Roads Naval Museum 
*  Operation Desert Storm Timeline 
*  Maritimequest USS Wisconsin BB-64 Photo Gallery
*  USS Wisconsin Photo Gallery and Facts
*  USS Wisconsin Association
*  Naval Vessel Registry BB-64
*  1995 US General Accounting Office report on the US Navy’s Naval Surface Fire Support program 
*  2005 US Government Accountability Office Report: Issues Related to Navy Battleships 
*  av USS Wisconsin
*  HNSA Ship Page: USS ''Wisconsin''
*  1956 Booklet of General Plans for the U.S.S. ''Wisconsin'' (BB-64), Iowa Class, hosted by the Historical Naval Ships Association (HNSA) Digital Collections
Natsuo Kirino

**Natsuo Kirino** (桐野 夏生 Kirino Natsuo, født 7. oktober 1951 i Kanazawa i Ishikawa, som Mariko Hashioka (橋岡 まり子, Hashioka Mariko) er en japansk kvinnelig romanforfatter og en sentral skikkelse i den nye oppblomstringen av kvinnelige krimforfattere i Japan. Hun har utgitt en rekke romaner, novellesamlinger og noen essays. Hun debuterte i 1993 med romanen *Kao ni furikakeru ame*, som hun ble tildelt Edogawa Rampo-prisen for.

For romanen *OUT* mottok hun i 1998 日本推理作家協会賞 (Nihon suiri sakka kyokaisho - Grand Prix for krimfiksjon), Japans høyeste utmerkelse for krimlitteratur.

Bare en av romanene hennes, *Ute*, er utgitt på norsk. Originaltittelen «Auto» er en japansk transkribering av det engelske ordet «out», og denne bruken av engelskklingende titler er noe som går igjen i forfatterskapet. Boken skildrer livet til fire kvinner godt nede på den sosiale rangstigen i Japan, de jobber deltid på samlebånd på en fabrikk som lager bokslunsjer. Da en av dem en natt kommer i skade for å ta livet av sin ektemann, tar alt en uventet vending. Boken gir en troverdig skildring av den moderne, fattige kvinnens hverdag i Japan.

## Bibliografi

Utvalgte romaner: 
* 顔に降りかかる雨 Kao ni furikakeru ame (Tokyo: Kodansha, 1993)
* アウト　Auto (Tokyo: Kodansha, 1997) – Utgitt på norsk som *Ute*, oversatt fra japansk av Ika Kaminka (Gyldendal, 2006) og på engelsk som *Out*, ved Stephen Snyder, på tysk som *Die Umarmung des Todes: Roman* ved Annelie Ortmanns Goldmann (2003)
* 柔らかな頬 Yawarakana hoho (Tokyo: Kodansha, 1999) - Utgitt på fransk ved Silvain Chupain som *Disparitions* (Paris: Rocher, 2002)
* Gyokuran (Tokyo: Asahi Shinbunsha, 2001)
* グロテスク Gurotesuku (Tokyo: Bungei Shunju, 2003) – Utgitt på engelsk som *Grotesque*, oversatt av Rebecca L. Copeland (New York: Knopf, 2007) og på italiensk ved Gianluca Coci (2008)
* 光源 Kogen (Tokyo: Bungei Shunju, 2000)
* リアルワールド Riaru warudo (Tokyo: Shueisha, 2003) - Utgitt på engelsk som *Real World*, oversatt av Philip Gabriel (New York: Alfred A. Knopf, 2008)
* 残虐記 Zangyakuki (Tokyo: Shinchosha, 2004) - Utgitt på engelsk som *What Remains*, oversatt av Philip Gabriel (London: Harvill Secker, 2008)
* 女神記 Joshinki (Tokyo: Kadokawa shoten, 2008) - Utgitt på engelsk som *The Goddess Chronicle*, oversatt av Rebecca Copeland (Edinburgh: Canongate, 2013)
* 東京島 Tokyo-jima (Tokyo: Shinchosha, 2008)
* IN (Tokyo: Shueisha, 2008) – planlagt utgitt på engelsk som *IN*, i oversettelse ved Philip Gabriel (Harvill Secker, 2014)
* 優しいおとな Yasashii Otona (Tokyo: Chuokoron-Shinsha, 2010)
* Hapinesu (Tokyo: Kōbunsha, 2013)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Christiane Koren

**Christiane Birgitte Koren** (født *Diderichsen* 27. juli 1764 i Kastrup, Danmark, død 28. januar 1815 i Ullensaker) var en dansk-norsk forfatter, kjent som **Moer Koren** og som dagboksforfatter.

## Liv

Christiane Koren vokste opp på Amager i Danmark, hvor faren, Jess Diderichsen, hadde stentøysfabrikken Kastrup Værk. Etter at ha måttet gå fra fabrikken reiste faren i 1780 til sjøs og forsvant. Sammen med moren flyttet Christiane til København, hvor hun forlovet seg med nordmannen Johan Koren. Etter giftermålet flyttet hun i 1787 sammen med mannen, som var blitt utnevnt til sorenskriver i Frøland og Heggen i Smålenene, til Mustorp i Eidsberg.

I Norge skaffet Christiane Koren seg en vid krets av venner i Christiania og andre steder på Østlandet, blant andre Johan Randulf Bull, Claus Pavels, Niels Treschow og Frederik Schmidt. I denne kretsen fikk hun tilnavnet «Moer Koren» («mor» ble på denne tiden brukt om embetsmannshustruer som ennå ikke kunne kalles «frue»), og vennene var hennes «sønner» og «døtre».

I 1797 flyttet Koren-familien til Øvre Romerike, hvor de først bodde på Lundberg i Gjerdrum, og siden på Nitteberg like ved Hovin kirke i Ullensaker. I 1802 foretok Christiane Koren en reise til København, hvor hun bodde i samme hus som Adam Oehlenschläger og besøkte Knud og Kamma Rahbek i Bakkehuset.

## Forfattervirksomhet
Christiane Koren var vel inne i samtidens danske og tyske romantiske litteratur. Blant tyskerne foretrakk hun Jean Paul, Friedrich Schiller og Herder, blant danskene Oehlenschläger. Hun var også grepet av N.F.S. Grundtvigs forkynnelse. Selv skrev hun en del dikt, og noen skuespill som ble utgitt av Rahbek som *Dramatiske Forsøg* i 1803.

I ettertid er Christiane Koren likevel kjent for dagbøkene sine, som var skrevet for at de skulle leses av vennene. I vennekretsen hennes var det også en annen kjent dagboksforfatter, nemlig presten Claus Pavels. Dagbøkene ble utgitt i utdrag av Sofie Aubert Lindbæk i 1915, i en utgave som omfatter periodene mars  1808 til august 1810 og januar            1813 til januar 1815. August 1814 er ikke tatt med. Dagbøkene gir et interessant tidsbilde fra tiden omkring 1814. En dagbok fra reisen til Danmark i 1802 ble utgitt av Gudrun Høibo i 1945.

## Bibliografi
* Sofie Aubert Lindbæk (utg.): *«Moer Korens» dagbøger. Oslo: Aschehoug, 1915.
* Gudrun Høibo (utg.): *Dagbog for Kristiane Koren paa en Reyse fra Norge til Dannemark begyndt den 6. September 1802*. Oslo: Cammermeyer, 1945.

== Litteratur ==
Aasen, Elisabeth (1986). Christiane Koren, f. Diderichsen (1764-1815), i Aasen, Elisabeth. *Kvinners spor i skrift''. Oslo: Samlaget, s. 50-52.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Trollkyrkja

**Trollkyrkja** kan vise til:

* Trollkyrkja (Fræna) – grotter i Fræna kommune
* Trollkyrkja (Rauma) – et fjell i Reinheimen nasjonalpark
* Trollkyrkja (Fjord kommune) – et fjell i Fjord kommune i Møre og Romsdal

## Se også
*Trollkirka – ei grotte i Evenes kommune
Trollkyrkja (Rauma)

**Trollkyrkja** er et fjell på grensa mellom Rauma kommune i Møre og Romsdal og Skjåk kommune i Innlandet. Det har en høyde på  meter over havet, som er det 7. høyeste i Rauma kommune. Fjellet ligger i Reinheimen nasjonalpark. 

Berggrunnen består av granittisk gneis.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell
* Liste over fjell i Skandinavia

## Fotnoter



## Referanser
USS «Iowa»

**USS «Iowa»** var det første slagskipet som ble bygget i Iowa-klassen, og det fjerde skipet i United States Navy som ble oppkalt etter delstaten Iowa. «Iowa» var det eneste slagskipet i sin klasse som tjenestegjorde i Atlanterhavet under andre verdenskrig. Der transporterte hun blant annet Franklin D. Roosevelt til Mers El Kébir i Algerie. Derfra dro Roosevelt videre til Teherankonferansen der han skulle møte Winston Churchill og Josef Stalin.

I 1944 ble skipet overført til Stillehavsflåten. Der deltok hun i den allierte invasjonen av øyene Kwajalein og Enewetakatollen. Hun ble også brukt til å beskytte de amerikanske hangarskipene som opererte rundt Marshalløyene. Under koreakrigen bombarderte skipet flere mål langs den nordkoreanske kysten. I 1955 ble USS «Iowa» tatt ut av tjeneste og plassert i den amerikanske marinens reserveflåte. Skipet ble satt i tjeneste igjen i 1984 og modernisert som en følge av 600-ship Navy-planen som var blitt satt i gang som en reaksjon på den sovjetiske marinens ekspansjon. I 1990 ble skipet tatt ut av tjeneste for siste gang, og siden 2012 har hun vært museumsskip ved Port of Los Angeles.

I april 1989 skjedde det en eksplosjon i kanon nummer to som drepte 47 besetningsmedlemmer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Satellite image from Google Maps
* Maritimequest USS Iowa BB-61 Photo Gallery
* Historic Ships Memorial at Pacific Square
* Pacific Battleship Center Website
Nordlandene

**Nordlandene** eller **Nordlanda** (betydning: landene, eventuelt lenene, i nord), herav demonymet nordlending, er det historiske navnet på en rekke smålen i dagens Nordland, Troms og i perioder også Finnmark. Troms og Nordland ble i 1604 samlet i Nordlandenes len, forløper til Nordlandenes amt. Amtet omfattet også Finnmark 1680-85. Troms ble overført til Finmarkens amt i 1789,  og amtet besto deretter av bare nåværende Nordland fylke.

## Historie
Fra 1503 lå de nordlandske smålenene under Trondhjems len (Steinvikholmen len). I 1545 ble lenene overført til Bergenhus len, og i lensregneskapene 1566-67 oppgis:

I 1604 ble smålenene samlet i Nordlandenes len, som hadde følgende fogderier:

* Helgeland fogderi
* Salten fogderi
* Lofoten og Vesterålen fogderi
* Senja og Tromsø fogderi

I 1668 ble Nordlandenes len omdannet til Nordlandenes amt. Allerede i 1680 ble navnet forenklet til Nordlands amt, men ellers kom navnet Nordlandene til å bestå til langt uti 1800-tallet. Mathias Bonsach Krogh ble titulert biskop til Nordlandene og Finnmarken.

## Referanser
Johann Ernst Bach

**Johann Ernst Bach** er navnet til flere personer:

* Johann Ernst Bach I (1683–1739) – tysk organist av musikerfamilien Bach
* Johann Ernst Bach II (1722–1777) – tysk komponist av musikerfamilien Bach
Kenji Miyazawa

**Kenji Miyazawa** (宮沢 賢治, Miyazawa Kenji), født 27. august 1896 i Hanamaki i Iwate, død 21. september 1933) er en japansk dikter og forfatter, hovedsakelig av barnelitteratur. Han var buddhist, men konverterte til Nichiren-sekten i protest mot farens velstand og vellevnet. Han var vegetarianer og en sosial aktivist som hele livet ivret for å bedre de fattige bøndenes kår i Iwate, hvor han bodde. Han skrev for barn. 

Bare én bok er utgitt på norsk: 
*En natt på Melkeveien Jernbane*. Oversatt fra japansk av Solrun Hoaas, (Trondheim: Communicatio, 2009). Denne inneholder fem fortellinger:

** «Gauche med celloen»  (セロ弾きのゴーシュ, Cellohiki no Gōshu)
** «Jordguden og reven» (土神と狐,  Dojin to kitsune)
** «Natthauk-stjernen» (よだかの星, Yodaka no hoshi)
** «Gaupe og eikenøttene» (どんぐりと山猫,  Donguri to yamaneko)
** «En natt på Melkeveien Jernbane»  (銀河鉄道の夜, Gingatetsudō no yoru)

Nest etter *En natt på Melkeveien Jernbane*, er hans kanskje mest kjente verk samlingen av barnefortellinger utgitt under tittelen *Chūmon no ōi ryōriten* (注文の多い料理店), oversatt til engelsk som *The Restaurant of Many Orders*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Kenji Miyazawas tekster på japansk fritt tilgjengelig på Aozora bunko
*  Miyazawa Kenji-museet i Hanamaki
The Imaginary Direction of Time

***The Imaginary Direction of Time*** er et musikkalbum med Winds, utgitt den 26. juli 2004.

## Sporliste

# «What is Beauty?» 5:03
# «Sounds Like Desolation» 0:35
# «Theory of Relativity» 4:47
# «Visions of Perfection» 5:18
# «The Fireworks of Genesis» 5:39
# «Under the Stars» 6:25
# «A Moment For Reflection» 5:57
# «Time Without End» 4:09
# «The Final End» 1:10
# «Beyond Fate» 2:52
# «Silence in Despair» 4:55
# «Infinity» 3:17
Prominence and Demise

***Prominence and Demise*** er et musikkalbum med Winds, utgitt den 4. september 2007.

## Sporliste

# «Universal Creation Array» 8:20
# «Distorted Dimensions» 4:34
# «The Grand Design» 6:20
# «When the Dream of Paradise Died» 5:10
# «Fall and Rise» 7:17
# «The Darkest Path» 5:05
# «Convictions and Contradicitions» 3:39
# «Where the Cold Winds Blow» 6:52
# «The Last Line» 8:09

## Eksterne lenker
Alf Tore Hommedal

**Alf Tore Hommedal** (født 15. november 1956) er en norsk sakprosaforfatter og middelalderarkeolog. Han er ansatt som førsteamanuensis ved  Universitetet i Bergen under Universitetsmuseet i Bergen.

## Bibliografi i utvalg
* 2012: *Sankta Sunniva og det heilage skrinet*, sammen med Åslaug Ommundsen og Espen Svendsen (red.). Bymuseet i Bergen, Bryggens museum. ISBN 978-82-90289-98-5
* 2008: (redaktør) *St. Paul menighet; 150 år i Bergen*. Efrem forlag. ISBN 8292922067

## Eksterne lenker

* Ansatteside UiB
Reflections of the I

***Reflections of the I*** er et musikkalbum med Winds, utgitt den 7. september 2002.

## Sporliste
# «Clarity» 2:15
# «Realization» 4:53
# «Of Divine Nature» 4:37
# «Transition» 1:16
# «Passion's Quest» 4:51
# «Reason's Desire» 5:11
# «Premonition» 1:59
# «Remnants of Beauty» 5:37
# «Existence» 3:48
# «Continuance» 3:26
# «Predominance» 0:45
La zingara

***La zingara*** (*Sigøynerpiken*) er en opera semiseria i to akter av Gaetano Donizetti, til en libretto av Andrea Leone Tottola etter *La petite bohémienne* (*The Little Gypsy*) av Louis-Charles Caigniez, som igjen bygget på et verk av August von Kotzebue.
__NOTOC__
Det var Donizettis første opera skrevet for Napoli, og uroppføringen fant sted på Teatro Nuovo 12. mai 1822. En kritiker som anmeldte innspillingen i 2001 fra Festival della Valle d'Itria, bemerket følgende om operaen: 
:«Til tross for den idiotiske librettoen, var operaen en enorm suksess ved premieren i Napoli i 1822, og selv Bellini skrev pene ting om septetten i andre akt hvor Donizetti blandet buffo og seriøse karakterer, såvel napoletansk dialekt (det finnes ingen resitativer; numrene er atskilt av tale) som "rent" italiensk, og det absurde plottet er (på en måte) holdt sammen av den dyktige Argilla, som under påskudd av å spå skjebnen får tilgang til både folks følelser og alle deler av slottet. Er det et mesterverk? Selv i nærheten? Nei, men det finnes finesser i massevis - rytmiske arier og partier, gode (om typisk) karakterisering og gode melodier.» 

## Roller

## Synopsis
:Tid: Middelalderen
:Sted: Spania

Don Ranuccio har fengslet Don Sebastiano i slottet sitt og ønsker også å drepe hertugen av Alziras, hans politiske rival. Ranuccios datter Ines er forelsket i Fernando, men faren hennes ønsker at hun skal gifte seg med Antonio som er Don Sebastianos nevø.

Argilla, sigøynerpiken i tittelrollen, bringer de forelskede Ferrando og Ines sammen, redder livet til hertugen, som hun tar med til broren, og frigjør Don Sebastiano, som viser seg å være hennes far. Komedie står tjeneren Pappacione for når han blir lurt til å søke etter gull i en gammel sisterne. Alt ender lykkelig.

## Innspillinger

## Referanser


## Kilder
*Osborne, Charles, *The Bel Canto Operas of Rossini, Donizetti, and Bellini*, Portland, Oregon: Amadeus Press, 1994  ISBN 0-931340-71-3
*Ashbrook, William, *Donizetti and His Operas*, Cambridge University Press, 1982, ISBN 0-521-23526-X   ISBN 0-521-23526-X
*Holden, Amanda (Ed.), *The New Penguin Opera Guide*, New York: Penguin Putnam, 2001. ISBN 0-14-029312-4
*Weinstock, Herbert, *Donizetti and the World of Opera in Italy, Paris, and Vienna in the First Half of the Nineteenth Century*, New York: Pantheon Books, 1963. ISBN 63-13703

## Eksterne lenker
* Robert Levine, anmeldelse av innspilling i 2002 på classicstoday.com
* Informasjon og synopsis (italiensk)
* Libretto
* [Naxos](http://www.naxos.com/NewDesign/fintro.files/bintro.files/operas/Zingara_La(The_Gypsy_Girl).htm)
Bete (bygningsdel)

En **bete** (norrønt *biti*) er en bjelke som inngår i det konstruktive skjelettet i grindverk eller i laftehus i byggeskikken i noen norske distrikter. I laftehus spenner beten i bygningens tverr-retning og er laftet inn mellom de to øverste stokkene i langveggene. I et grindverk er den tverrbjelken som forbinder et par staver øverst, og i sin tur bærer den langsgående stavlegjen. I begge byggemåtene er betens viktigste formål å virke som *strekkbjelke* eller *ankerbjelke* i hus med sperretak for å hindre at sidetrykket fra sperrene presser veggene utover. 

Ordet «bete» er innarbeidet som standard-betegnelse i bygningsforskernes fagspråk. I dialektene finnes også formen *bite* og andre betegnelser som *krone* og *slind*. («Slinder» kan i Hallingdal og Østerdal også betegne et par bjelker i laftehusets lengderetning. I Hallingdal blir disse understøttet av beten og bærer hemsen eller *hjallen*.) 

## Symbolsk funksjon
Beten antas å ha fått innpass i bøndenes stuer allerede i middelalderen som en statisk nødvendig bygningsdel for å holde huset sammen, den gang de fleste laftehus hadde rene sperretak. I nyere tid ble åstak eller sperrer understøttet av åser vanlige i mange landsdeler. I slike hus vil beten ikke lenger ha noen konstruktiv funksjon. Likevel inngikk den fremdeles mange steder i byggeskikken. I Gudbrandsdal og Valdres ble beten beholdt i selve stua i våningshus med to etasjer. Der kunne den gjøre en viss nytte ved å understøtte loftsbjelkene, men var ikke lenger uunnværlig.

Årsaken til at beten eller «kruna» ble beholdt i slike stuer, kan være at det knyttet seg symbolske forestillinger til den. I mange bygder markerte den en grense mellom *privat* og *offentlig* sone i stua. Det var tillatt for ukjente besøkende å komme inn i stua for å framføre sitt ærend, så lenge de holdt seg på utsiden av beten. For å krysse denne grensen og tre inn i den privat sonen der langbordet sto, trengtes en uttrykkelig invitasjon fra vertsfolket.

Betens symbolske betydning ble mange steder gjort tydeligere ved at den fikk svært grove dimensjoner og ble omhyggelig telgjet, høvlet og ofte profilert. Den kunne få inskripsjoner med årstall og eiernavn, innskåret eller malt, som ytterligere bekreftet at den var en viktig bygningsdel.

## Litteratur
*
Reichsministerium für die besetzten Ostgebiete

**Reichsministerium für die besetzten Ostgebiete** (**RMfdbO**, norsk: «riksministeriet for de besatte østområdene») var det tyske øverste sivile forvaltningsorganet for okkuperte områder i Sovjetunionen under andre verdenskrig. Det ble opprettet av Adolf Hitler i juli 1941, og ble ledet av nazipartiets sjefsideolog Alfred Rosenberg.

Under Rosenbergs ledelse begynte riksministeriet avkollektiviseringen av det sovjetiske landbruket. Rosenbergs idé var å fremstille tyskerne som «frigjørere» i den sovjetskeptiske delen av befolkningen. Rosenberg ønsket å føre en myk politikk i øst og hadde samtidig en stor del av det overordnete ansvaret for de omfattende ugjerningene begått av okkupasjonsmakten. Rosenbergs tilnærming ble vanskeliggjort blant annet av Erich Kochs utnevnelse til rikskommissær i Ukraina. Kochs brutale politikk førte til at de som i utgangspunktet var vennlige til nyordningen ble drevet over på Sovjetunionens side igjen.

Rosenberg hadde planlagt fire rikskommissariater i de okkuperte områdene: Ostland (Baltikum), Ukraina, Moskva og Kaukasus. De to sistnevnte eksisterte kun på papiret da områdene aldri var under tysk kontroll, mens de to førstnevnte kun hadde kort levetid ettersom Sovjetunionen gjenerobret områdene over de neste to årene.

## Referanser
Apollo et Hyacinthus

***Apollo et Hyacinthus*** er en opera (KV 38) av Wolfgang Amadeus Mozart, skrevet i 1767 da han var 11 år gammel. Det er Mozarts første egentlige opera (*[[Die Schuldigkeit des ersten Gebots]]* er et religiøst syngespill). *Apollo et Hyacinthus* er i tre akter og er en opera, som er basert på den tragiske figuren Hyakinthos i gresk mytologi som fortalt av den romerske dikter Ovid i *[[Metamorphoses]]*. Med utgangspunkt i dette skrev Rufinus Widl librettoen til verket på latin. 
__NOTOC__
Operaen ble uroppført 13. mai 1767 i den store salen på universitetet i Salzburg. Ifølge en myte døde Hyakinthos ved et uhell, da han ble rammet i hodet av en diskos kastet av Apollon, mens en annen myte forteller, at det var vestvindens gud, Zefyros, som var ansvarlig for Hyacinths død, fordi han av sjalusi blåste diskosen ut av kurs for at drepe Hyakinthos. Da han døde, lot Apollon blomsten hyasint springe frem av det spilte blodet.

Librettisten Rufinus Widl, der var prest, endret Ovids fortelling (hvor Apollon, Zefyros og Hyakinthos inngikk i et homoseksuelt forhold) for å tilpasse den til de gjeldende sosiale normer, idet han i kjærlighetsforholdet skifte Ovids Hyakinthos ut med en søster kalt for Melia.

## Roller

## Synopsis
Kong Oebalus av Lacedaemonia og hans sønn Hyacinthus forbereder et offer til Apollon når lynet slår ned i alteret deres. Apollon ankommer selv for å tilby den unge Hyacinthus vennskap og søsteren Melia sin kjærlighet. Melias glede over utsikten til et giftermål med en guddom knuses imidlertid, da Zephyrus kommer inn og melder, at Apollon er kommet til å drepe Hyacinthus med en diskos. Men akkurat når Zephyrus har fortalt hele sin historie, kommer Apollon selv inn og sender løgneren ut med et vindkast. Den fortvilte Melia vet ikke hva hun skal tro, og flykter fra guden for i stedet å lete etter sin bror.

Hyacinthus identifiserer Zephyrus som sin fars morder akkurat når han utånder. Oebalus og Melia synger en duett i sorg, som rører Apollo så mye, at han gjør guttens kropp til en hyasint og bekrefter med det sin kjærlighet til Melia.

## Se også
* Operaer av Wolfgang Amadeus Mozart

## Referanser
Namsos Vannpoloklubb

**Namsos Vannpoloklubb** (stiftet 1993) er en vannpoloklubb i Namsos som regnes som den i Norge med flest medlemmer.

Klubben har aktiviteter slik som vannpolo, minipolo, svømmekurs og vannaktivitetsleir.

Namsos ble nummer to i eliteserien i vannpolo for herrer sesongen 2017/18. 2.-laget spilte i 2. divisjon sesongen 2012/13.

## Sesongen 2012/13
### Eliteserien
;For 1. laget.

### 2. divisjon
;For 2. laget.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Namsos Vannpoloklubb Namsos Vannpoloklubbs offisielle hjemmeside
* Namsos Vannpoloklubb på www.bdb.no
Voice of Northwind

**Voice of Northwind** er et norsk rockeband fra Sandefjord. De vant en lokal maratonrock i 1990 og ga i 1999 ut albumet *[[Voice of Northwind (album)|Voice of Northwind]]*. Ivan T. Brekke er bandets lyriker og daglig leder.

## Medlemmer
* Laila Nordhaug – vokal
* Nicklas Thomsen – vokal
* Paul D. Larsen – vokal
* Kai T. Brekke – bass
* Halvard Kristoffersen – gitar
* Ingun Bjerke – keyboard
* Hjaran Berge – trommer
Voice of Northwind (album)

***Voice of Northwind*** er et musikkalbum med Voice of Northwind, utgitt i 1999.

## Sporliste
# «Evidence»
# «Echoes»
# «Voice of Northwind»
# «Castle on Sand»
# «Another Door»
# «People of Today/Poetry»
# «Alone in the Dark»
# «Fly Earth»
# «Pictures»
# «Father to Son»
# «Who Do We Think We Are?»
# «This Moment»
# «Labyrinth of Life»
Storfjellet (Tafjord)

**Storfjellet** er et fjell i Tafjordfjella i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Det ligger mellom Kaldhusdalen og Rødalen og har en høyde på  meter over havet.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell
* Liste over fjell i Skandinavia

## Fotnoter



## Referanser
Visekongene (EP)

***Visekongene*** er en musikk-EP med Visekongene, utgitt i 2003.

## Sporliste
# «Folket, kun Folket»
# «Oral avtale»
# «Krigen mot terrorismen»
# «Halvstilig vals» (Live)
# «Moder Åsta»
# «Folket, kun Folket»
# «Lisa shoppet på Bystasjonen og ble drept av Inkvisisjonen»
Ulrik Kaas

**Ulrik Kaas** (født 4. oktober 1677, død 28. desember 1746 på Sandviggård ved Hillerød) var en dansk admiral og stiftamtmann i Bergen (1732–1737).

Han var sønn av amtmann i Lundenæs og Bøvling Jørgen Grubbe Kaas (1643–1711) og Birgitte Sophie Sehested (1643–1721). Hans farfar var lensherre over Lister Jørgen Kaas. Han var far til admiral og kammerherre Ulrik Christian Kaas og admiral og kammerherre Frederik Christian Kaas.

Han er begravet i Nørre Herlev Kirke, Hillerød.

## Referanser


## Litteratur
* C. With, «Ulrik Kaas», i: C.F. Bricka (red.), *[[Dansk Biografisk Lexikon]]*, Gyldendal 1887-1905.
Villblomst (band)

**Villblomst** var et norsk rockeband fra 70-tallet og 80-tallet. Bandet ga i 1979 ut et selvtitulert debutalbum via plateselskapet Briskeby Records.

## Medlemmer
* Per Schau - sang, gitar
* Geir Menssen - keyboard
* Tore Bø - bass, kor
* Pål Søvik - trommer

## Diskografi
### Album
**[[Villblomst (Villblomst-album)|Villblomst]]* (1979)
### Singler
**Blitz over Victoria/Pappas gutter* (1981)
Villblomst (Villblomst-album)

***Villblomst*** er et musikkalbum med Villblomst, utgitt i 1979. Albumet er produsert av bandet og Trond Borge.

## Sporliste
# «Villblomst»
# «F-16»
# «Nina forsvandt»
# «Kalde øyne»
# «The Blackest Cat in Town»
# «Nobody Else»
# «There Is No Sense»
# «Something Nice»
# «I'm Rotten»
Frederik Christian Kaas (1727–1804)

**Frederik Christian Kaas** (født 1. desember 1727 i København, død 28. mars 1804 samme sted) var en dansk admiral, kammerherre og godseier, og bror til admiral Ulrik Christian Kaas.

Han var sønn av admiral Ulrik Kaas (d. 1746), og trådte inn i Marinen som sekondløytnant i 1747, ble premierløytnant 1753, kapteinløytnant 1755, kaptein 1758, kommandørkaptein 1767, kommandør 1775, kontreadmiral 1781, viseadmiral 1790 og virkelig admiral 1800. I 1772 ble han kammerherre. Etter utnevnelsen til offiser fikk han i oppdrag å studere skipskonstruksjon. Han reiste utenlands i denne sammenhengen i perioden 1752–1756 sammen med løytnant Frederik Michael Krabbe; de besøkte England, Frankrike, Italia og Holland.

I 1756 kommanderte han fregatten *Hvide Ørn*. I 1756 deltok han med kommandør Adam Frederik Lützow  i en middelhavsreise med orlogsskipet *Island*; både sjef og nestkommanderende døde om bord, og Kaas førte skipet hjem. I perioden 1757–1764 var han sjef for forskjellige fregatter, mest i Middelhavet. Den 7. januar 1765 ble han gift på Constantinsborg med Sophie Elisabeth Charisius (født 25. januar 1743 død 9. september 1769, datter av konferensråd Constantin August Charisius til Constantinsborg (født 1712, død 1776) og Kirstine født baronesse Güldencrone. 1765–1766 deltok han på en diplomatisk misjon til Marokko, 1769 var han sjef for linjeskipet *Mars*.

Den 11. september 1771 ble han i Bøstrup Kirke gift med Edele Sophie Kaas (født 10. mai 1747, død 22. oktober 1800), datter av generalmajor Otto Ditlev Kaas (1719–1778) og Dorothea Sophie von Eickstedt (1714–1764). Samme år avløste han admiral Gaspard Frédéric de Fontenay som sjef for Søkadetkorpset; i denne stillingen ble han til 1781, da han ble utnevnt til Holmens sjef som overekvipasjeemester. Som sådan virket han til 1792.

I 1792 ble han 3. militærdeputert i Admiralitets- og Kommissariatskollegiet. I 1794 avanserte han til 2. og 1796 til 1. deputert. I 1795 og 1796 var han også sjef for eskadrer som opererte i Østersjøen. Gjennom sin andre hustru ble han eier av Nedergaard på Langeland. Han ble hvit ridder i 1780 og døde 28. mars 1804. Han er begravet i Bråby kirke. Det finnes et maleri av Peder Als fra 1752 (Frederiksborgmuseet, tidligere feilaktig antatt å være et portrett av broren) samt malerier av Jens Juel (Orebygård, Nedergård, Nysø og Gisselfeld) og en pastell.

## Referanser


## Kilder
Ignazio Donati

**Ignazio Donati** (ca. 1570 – 1638) var en italiensk organist, kapellmester og komponist fra tidligbarokken.

Sin første ansettelse fikk Donati som domorganist i Pesaro, deretter var han virksom i Urbino, Pesaro, Fano, Ferrara, Casalmaggiore, Novara, og Lodi inntil han i 1629 fikk den prestisjefylte posten som domkapellmester i Milano.

Donati skrev hovedsakelig kirkemusikk, deriblant en- og flerstemte motetter og flere messer. Han var en av pionerene innen concertato-motetten. I sin egen samtid hadde verkene hans høy anseelse.

## Eksterne lenker
* 
*
Skorene

**Skorene** er en fjellrygg i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Fjellet ligger øst for fylkesvei 63, mellom Norddalsfjorden og Geirangerfjorden. Skorene har en rekke toppunkter, hvorav den høyeste er Fremsteskorene med  meter over havet.

## Se også
* Liste over fjell i Skandinavia

## Fotnoter



## Referanser
Eve Garnett

**Eve Garnett** (født 9. januar 1900 i Worcestershire, død 5. april 1991 i Lewes) var en britisk billedkunstner, illustratør og barnebokforfatter, best kjent for sin banebrytende skildring av den engelske arbeiderklassen i *[[Barna fra blindgata]]* (*The Family from One End Street*, 1937; norsk utgave 1950)  som hun mottok Carnegie Medal in Literature for i .

## Liv
Hun hadde middelklassebakgrunn, og tok kunstnerutdannelse først ved Chelsea School of Art og senere, på 1930-tallet, ved Royal Academy. Hun stilte ut ved flere kjente gallerier, og ble premiert for sine landskapsmalerier; men viet seg etterhvert til illustrasjoner. 

## Bøker
Bakgrunnen for hennes egne bøker var et oppdrag hun fikk i 1927: hun skulle illustrere Evelyn Sharps bok *The London Child*, og ble overveldet over leveforholdene for arbeiderklassen. Hennes egen debutbok *[[Barna fra blindgata|The Family from One End Street]]* er ment som en respektfull anerkjennelse av verdighet og enkle gleder i arbeiderklassens liv. Boka ble avvist av flere forlag før den endelig ble utgitt, og vant prisen for årets beste britiske barnebok. Boka blir ansett som en av de første skildringene av arbeiderklassens vilkår i engelsk barnelitteratur. Ettertiden har imidlertid vurdert den ulikt, dels som en viktig realistisk skildring, som varmhjertet og oppriktig og som et gjennombrudd for å synliggjøre arbeiderklassen; men også som paternaliserende, og som en idylliserende «proletar-pastorale» om visdommen i det enkle livet.

Garnett utga to oppfølgere *Further Adventures of the Family from One End Street* (skrevet 1941, utgitt 1956) og *Holiday at the Dew Drop Inn* (1962). Forfatterskapet forøvrig omfatter *In and Out and Roundabout: Stories of a Little Town* (1948), *Lost and Found: Four Stories* (1974) and *First Affections* (1982) og *To Greenland's Icy Mountains* (1968) om Hans Egede. Hun skrev også et hørespill om Egede, *The Doll's House in the Arctic*, og var i det hele tatt interessert i Norge og Norden. Hun besøkte Norge flere ganger.
 
*Barna i blindgata* er oversatt til norsk, men oppfølgerne er ikke oversatt. 

## Referanser
Sean McDermott

**Sean McDermott** (født 1993) er en norskfødt irsk fotballspiller som spiller for .

## Klubb
### Arsenal
McDermott ble en del av Arsenal's ungdomslag i 2009 etter å ha vært på prøvespill med klubben da han var 15 år i mai 2008.

### Sandnes Ulf
Han signerte med Sandnes Ulf den 15. august 2012 etter at han ble fristilt fra kontrakten med . Han hadde sin debut i Tippeligaen i en kamp mot Rosenborg 19. oktober 2012.

Sommeren 2015 signerte han for  i hjembyen Kristiansand.

### Ullsensaker/Kisa
Etter ett år og ingen kamper på førstelaget til Start, gikk veien videre til Ullensaker/Kisa.

### Kristiansund
Før 2017-sesongen signerte han for nyopprykkede Kristiansund. Han spilte sin første seriekamp 1. april mot Molde, som resulterte i et 0-1 tap på hjemmebane.

### Dinamo București
Den 18. januar 2019 skrev han under for den rumenske klubben Dinamo București. 28. februar 2019 forlot han Dinamo București.

### Kristiansund
Den 1. mars 2019 skrev han under en treårskonkrakt med Kristiansund.

Den 20. april 2021 skrev han under en ny kontrakt med Kristiansund ut 2023.

Den 22. desember 2023 ble det klart at han forlater klubben etter sju sesonger og 171 offisielle kamper for KBK.

### Molde
Den 30. mai 2024 signerte McDermott under på en kontrakt ut 2024-sesongen.

## Internasjonalt
McDermott har spilt flere kamper for Irlands aldersbestemte landslag.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Torill Stokkan

**Torill Stokkan** (født 1960) er en norsk forfatter og forhenværende journalist. Stokkan grunnla Victoria forlag og Kvindelige Læseselskab i 1991. Hun er imidlertid mest kjent for sine bokutgivelser om Edvard Munch.

## Bibliografi (bøker)
;Som forfatter
*  (med forord av Atle Næss) [Oslo] : Orfeus ISBN 978-82-93140-19-1
* 

;Som redaktør
*  (redaktør, med foto av Rolf Sørensen) [Fredrikstad]: Victoria forl. ISBN 978-82-91740-02-7. (Sagn og folkeminne fra bygd og by)

## Referanser

 


## Kilder
* ''E. Munchs mødre.

## Eksterne lenker
* Lenke til Toril Stokkans bøker .
* torilstokkan.no
Harald Tiedemann Hansen

**Harald Tiedemann Hansen** (født 30. juli 1956) er en norsk tidligere syklist. Han var aktiv fra 1970 til 1980. Hansen var president i Norges Cykleforbund i perioden 2008 til 2018. Han var visepresident i UEC (det europeiske sykleforbundet) fra 2013 til 2017. Hansen ble valgt inn i UCI (Internasjonale sykkelforbundet) i september 2015.

Harald Tiedemann Hansen var daglig leder i Bergen 2017 as, Norges Cycleforbund sitt 100&nbsp;% eide arrangørselskap for UCI Landevei VM i Bergen 2017. Bergen 2017 as ble slått konkurs februar 2018 med en underdekning på over 30 millioner.

Hansen er medlem av Grenland Sykleklubb (1970–).

## Kilder
* www.sykling.no:Forbundsstyret
* Sykling.no: Harald Tiedemann Hansen ble visepresident i UEC
* bodock.no: ''NCFs 83. forbundsting gikk av stabelen i helga 22.-24. februar.''
*https://www.vg.no/sport/sykkel/i/G1EQJV/ntnu-granskere-slakter-sykkel-vm-i-bergen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Die Schuldigkeit des ersten Gebots

***Die Schuldigkeit des ersten Gebots*** («Forpliktelsen av det første budet»), K. 35, er et kirkelig syngespill (*geistliches Singspiel*) komponert av Wolfgang Amadeus Mozart i 1767 da han var 11 år gammel. Det er den første operaen til Mozart, eller mer spesifikt, et «hellig drama», som navnet indikerer. Librettoen er nå tilskrevet Ignaz Anton von Weiser, selv om Johann Adam Wieland eller Jakob Anton Marienus Wimmer ble foreslått tidligere (på framsiden står det bare «J.A.W.».) 

Bare den første delen av operaen ble komponert av Mozart; mens den andre og tredje delen er tilskrevet henholdsvis Michael Haydn og Anton Cajetan Adlgasser. Disse to delene har derimot ikke overlevd.   

Den første delen av operaen ble første gang framført 12. mars 1767 i Ridderhallen på slottet til erkebiskopen i Salzburg. Del 2 ble framført 19. mars, og del 3 den 26. mars.

## Roller

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Libretto
Nøtterøy Skolekorps

**Nøtterøy Skolekorps** er et musikkorps på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. Korpset er kommunens eneste skolekorps. Nøtterøy Skolekorps har over hundre medlemmer fordelt på tre korps: aspirantkorps, juniorkorps og seniorkorps.

Nøtterøy Skolekorps har blitt norgesmester i marsjering i 2007, 2009 og 2011.

## Virksomhet
Nøtterøy Skolekorps hadde 31. desember 2012 106 medlemmer fordelt på tre selvstendige korps: aspirantkorpset, juniorkorpset og seniorkorpset. Korpsene er delt inn etter antall år en har gått i skolekorpset. Første året i aspirantkorpset, andre- og tredjeåret i juniorkorpset og fra fjerdeåret i seniorkorpset.

Dirigent for seniorkorpset er Tibor Szurcsik og dirigent for aspirant-  og juniorkorpset er Anett Szurcsik-Bubreg. Marsjinstruktør for seniorkorpset er Tor André Stokness.

## Historikk
I skoleåret 1948/49 diskuterte foreldre knyttet til Grindløkken skole mulighetene for å danne et guttemusikkorps på Nøtterøy. Resultatet ble at representanter fra ulike skolekretser på Nøtterøy ble innkalt til møte på Tinghaug 21. oktober 1950 hvor skolekorpset ble stiftet. De første årene het korpset Nøtterøy guttemusikkorps. På årsmøtet i 1965 ble navnet på korpset endret til Nøtterøy Gutte- og Jentekorps. I 1991 ble skolekorpset slått sammen med Nøtterøys andre skolekorps, Teie Skolekorps, og tok sammen navnet Nøtterøy Skolekorps.

I 2010 feiret Nøtterøy Skolekorps 60 år. Seniorkorpset og juniorkorpset dro i den forbindelse til Alexandria i Minnesota, USA. Skolekorpset deltok på Vikingland Band Festival sammen med 21 amerikanske High-School Band.

I 2011 mottok Nøtterøy Skolekorps Nøtterøy kommunes kulturpris. Begrunnelsen var at korpset har gjort seg bemerket både i og utenfor egen kommune. Korpset har gjennom flere år utmerket seg med å bli norgesmestere i marsjering.
Det ble også lagt vekt på at Nøtterøy Skolekorps er godt drevet, og er Norges fjerde største skolekorps.

## NM i marsjering
Nøtterøy Skolekorps har regelmessig deltatt i NM marsjering innenfor kategorien gatemarsj siden NM i marsjering ble etablert i 2004. Skolekorpset har deltatt 2004, 2007, 2008, 2009 og 2011.

Første gang skolekorpset deltok i 2004, endte korpset opp på sisteplass med 75 poeng av 100 mulige. De påfølgende årene økte nivået til skolekorpset drastisk.
I 2007 endte dermed Nøtterøy opp på delt 1.-plass med 90 poeng  og i 2008 kom de på 3.-plass.

I 2009 vant Nøtterøy Skolekorps med en poengsum på 95 poeng (95 marsjering/95 musikalsk). Dette er den høyeste poengsummen som er gitt i NM marsjering. I 2011 vant Nøtterøy Skolekorps igjen NM marsjering, denne gangen med en poengsum på 92.

De vant også både i 2018 og 2023, og er dermed regjerende Norgesmestere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erik Aarethun

**Erik Magnus Aarethun** (født 31. mars 1948) er en norsk bedriftsleder, idrettsleder og tidligere idrettsutøver.
Han var  styremedlem i Norges Cykleforbund fra 1994, i flere år var han visepresident. Han ble valgt til president i forbundet i 2000, ett verv han hadde frem til 2008 da han sa nei til gjenvalg.

Han var aktiv i skøytesport og sykkelsport. Og  i 1984 startet han Lærdal Sykkelklubb. Han var i perioden fra 1970 til 1984 ansatt i Gjøvik boligbyggelag. I 1984 begynte han i familiebedriften Trevaren A/S. Siden 1994 har han drevet  Lærdal Ferie og Fritidspark A/S.  

## Kilder
* NRK.no/sf Erik M. Aarethun

## Eksterne lenker
* 
* Rolleprofil på www.proff.no
Morten Horn

**Morten Horn** er navnet til flere personer:

*Morten Andreas Horn, norsk lege
*Morten Ragnar Horn, norsk musiker i gruppa Publiners
Askerudfoss

**Askerudfoss** er ett av fire fossefall i Randselva som er utbygd for kraftproduksjon. Det ligger ved Viul Træsliperi (nå Huhtamaki) i Ringerike kommune, Buskerud. 

Fossefallet, som har en total fallhøyde på 20,6 meter, ble utbygd for kraftproduksjon i 1946, med en maksimal ytelse 13,2 MW. Eier av kraftrettighetene er Viul Kraft AS.  

## Referanser


## Se også
* Askerudfoss kraftverk
* Bergerfoss
* Kistefoss
* Viulfoss
Nytaarsgave for Illustreret Nyhedsblads Abonnenter

**Nytaarsgave for Illustreret Nyhedsblads Abonnenter** utgjorde i alt fire hefter, som i regi av ukebladet Illustreret Nyhedsblad utkom for årene 1860–1862 (Botten-Hansen 1868:30), og for 1863 med Henrik Ibsens drama *[[Kjærlighedens Komedie]]* (Schiøtz & Ringstrøm 2006:168).

Nyttårsgavens utgiver var ukebladets redaktør Paul Botten-Hansen. Heftene ble trykt og forlagt av Hans Jacob Jensen, og utkom originalt med typografiske omslag, men det var også laget en egen vignettmatrise til bruk for dem som ønsket en standardinnbinding.

En flittig bidragsyter til disse heftene var dikteren Henrik Ibsen. I nyttårsgaven for 1860 var han representert med diktsyklusen «Paa Vidderne», i 1862 med det episke diktet «Terje Vigen», og i 1863 med dramaet *[[Kjærlighedens Komedie]]*.

## Senere utgaver
Restopplagene av *Nytaarsgave for Illustreret Nyhedsblads Abonnenter* for årene 1860, 1861 og 1862 ble gjenutgitt i 1866 under tittelen *Gjengangere. Vers og prosa af Norske forfattere*. Disse har innklebede nye tittelblad. *Norsk Bibliografi* 1866–1872 nevner bare gjenutgivelsen av 1860-årgangen (NB 1872:70).

## Utgaver
*Henrik Ibsen: *Kjærlighedens Komedie*. Komedie i tre Akter. Nytaarsgave for Illustreret Nyhedsblads Abonnenter for 1863. Christiania 1862. H.J. Jensen 140, (1).
**Nytaarsgave for Illustreret Nyhedsblads Abonnenter for 1860*. Christiania 1859. H.J. Jensen 87, (1).
**Nytaarsgave for Illustreret Nyhedsblads Abonnenter for 1861*. Christiania 1860. H.J. Jensen 79, (1).
**Nytaarsgave for Illustreret Nyhedsblads Abonnenter for 1862*. Christiania 1861. H.J. Jensen 78, (1). Utgitt i blått typografisk omslag.
**Kjærlighedens Komedie. Komedie i tre Akter*. Nytaarsgave for Illustreret Nyhedsblads Abonnenter for 1863. Christiania 1862. H.J. Jensen 140. Utgitt i gult typografisk omslag.
**Gjengangere. Vers og prosa af Norske forfattere I-III*. Christiania 1966. N.W. Damm

## Litteratur
*Paul Botten-Hansen: *La Norvège Littéraire. Catalogue systématique et raisonné de tous les ouvrages de quelque valeur*. Christiania 1868. J. Chr. Gundersen.
*Paul Botten-Hansen og Hjalmar Petersen: *Norsk Bogfortegnelse* 1866–1872. Christiania.
*Cato Schiøtz og Bjørn Ringstrøm: *Norske førsteutgaver. En hjelpebok for samlere av skjønnlitteratur*. 2. utgave. Oslo 2006. Bjørn Ringstrøms Antikvariat.
Bastien und Bastienne

***Bastien und Bastienne*** (*Bastien og Bastienne*), K. 50 (revidert i 1964 til K. 46b) er et syngespill i en akt, en komisk opera, av Wolfgang Amadeus Mozart.

*Bastien und Bastienne* var en av de tidligste operaene til Mozart, skrevet i 1768 da han bare var 12 år gammel. Operaen var visstnok bestilt av legen Franz Mesmer i Wien som en satire av den hyrdelige sjangeren som da var dominerende, og særskilt som en parodi på operaen *[[Le devin du village]]* av Jean-Jacques Rousseau. Den tyske librettoen er av Friedrich Wilhelm Weiskern, Johann Heinrich Müller og Johann Andreas Schachtner, basert på *Les Amours de Bastien et Bastienne* av Justine Favart og Harny de Guerville. Etter den påståtte premieren i hageteateret til Mesmer, ble den først framført igjen i 1890. Det er ikke klart om stykket ble framført i levetiden til Mozart. Den første kjente framføringa var den 2. oktober 1890 i Architektenhaus i Berlin.

Overturen til Mozart benytter den samme åpningen som Beethovens Symfoni nr. 3, *Eroica*. Det er tvilsomt om Beethoven kjente til det upubliserte stykket. Det er mer trulig at både han og Mozart benyttet en ukjent kilde som inspirasjon.

Operaen ble produsert i norsk fjernsyns barndom tidlig på 1960-tallet med NRKs guttekor (Sølvguttene) og norsk tekst. Opptaket er senere sendt i reprise.

## Roller

## Arier

* "Mein liebster Freund hat mich verlassen" – Bastienne
* "Ich geh' jetzt auf die Weide" – Bastienne
* "Befraget mich ein zartes Kind" – Colas
* "Wenn mein Bastien einst im Scherze" – Bastienne
* "Würd' ich auch, wie manche Buhlerinnen" – Bastienne

* "Grossen Dank dir abzustatten" – Bastien
* "Geh'! du sagst mir eine Fabel" – Bastien
* "Diggi, daggi, shurry, murry" – Colas
* "Meiner Liebsten schöne Wangen" – Bastien
* "Er war mir sonst treu und ergeben" – Bastienne

## Referanser


## Kilder
*Amadeus Almanac (1890 performance), lest 24. juni 2008

## Eksterne lenker
* 
* ''Bastien und Bastienne'': Libretto (vokal parts only)
* [Full Score from IMSLP](http://imslp.org/wiki/Bastien_und_Bastienne%2C_K.50_(Mozart%2C_Wolfgang_Amadeus))
* ''Bastien und Bastienne'': Complete libretto