York

**York** er en historisk befestet by ved samløpet av elvene Ouse og Foss i grevskapet North Yorkshire i England, og har tradisjonelt vært grevskapets hovedstad som det har gitt sitt navn til. Byen har en rik historie og kulturarv, og har vært bakteppe for betydelige politiske hendelser i England gjennom sin eksistens i to millennier. Byen har et mangfold av historiske attraksjoner, hvor katedralen York Minster er den mest framtredende, og en rekke kulturelle og sportsaktiviteter som gjør York til et populært mål for turister og andre besøkende.

Byen ble grunnlagt av romerne som *Eboracum* i 71 e.Kr. Den ble hovedstaden i Britannia Inferior, og senere for kongerikene Northumbria og Jórvík. I middelalderen vokste York som en betydelig senter for handel med ull til det europeiske fastlandet og ble hovedstaden for den nordlige kirkelige provinsen til den engelske kirke, en rolle den fortsatt har.

På 1800-tallet ble York et nav for jernbanenettverket og ble et senter for framstilling av konfekt og konditorvarer. I de siste tiårene har økonomien i York bevegd seg fra å være dominert av konfekt og jernbanerelaterte industrier til serviceindustrier. Universitetet i York og helsetjenestene har blitt betydelige arbeidsgivere, mens turisme har blitt et viktig element for den lokale økonomien.

Fra 1996 betegnet betegnelsen City of York et område av enhetlig myndighet som omfattet de landlige områdene utenfor de gamle bygrensene. I 2011 hadde det urbane området en befolkning på 153 717 innbyggere, mens hele det enhetlig myndighetsområdet i 2010 hadde en antatt befolkning på 202 400 innbyggere.

## Stedsnavnet
Ordet York, avledet fra norrøne ''Jórvík'' på 800-tallet, er igjen avledet fra det latiniserte navnet for byen, ulikt gjengitt som *Eboracum*, *Eburacum* eller *Eburaci*. Den første omtalen av dette navnet er datert til ca 95–104 e.Kr. som en adresse på skrivetavle av tre som ble funnet i den romerske festningen (*castrum*) Vindolanda i Northumberland.

Toponymet Eboracum er usikkert ettersom språket til den førromerske stedegne befolkningen har ikke blitt nedtegnet. Det er antatt at de snakket et brytoniske språk, en keltisk utgave beslektet med walisisk. Det er antatt at Eboracum er avledet fra det brytoniske ordet *Eborakon*, en kombinasjon av *eburos*, «barlindtre» (sammenlign med gammelirske *ibar*, «barlindtre», walisiske *efwr*, «trollhegg», bretonske *evor*, «trollhegg») og endelsen **-āko(n)*, «sted» (sammenlign med walisiske *-og*) i betydningen «stedet med barlindtrærne» (sammenlign med *efrog* på walisisk, *eabhrac* på irsk og *eabhraig* på skotsk-gælisk, hvilket byen var kjent som i disse språkene); eller mindre sannsynlig, *Eburos*, «eiendom», som er keltisk personnavn omtalt i ulike dokumenter som Eβουρος, Eburus og Eburius, og som, kombinert med samme endelse **-āko(n)*, vil betegne en eiendom.

Navnet Eboracum ble anglifisert (via angelsaksisk) til *Eoforwic* på 600-tallet: en sammensetning av *Eofor-*, fra det gamle navnet, og *-wic*, en endelse som finnes i flere angelsaksiske stedsnavn og betegnet hovedsakelig en landsby. Første ledd kan også ha vært en sammensmeltning til *Ebor-* ved det germanske rotordet **eburaz*, «villsvin». Ved 600-tallet hadde det angelsaksiske ordet for «villsvin» blitt til *eofor* (sammenlign med moderne engelsk *boar*). Alternativt eksisterte ordet *eofor* allerede i gammelsaksisk for villsvin, hvilket er beslektet med dagens nedersaksiske (i Tyskland) ordet *eaver* og nederlandske *ever*. De angelsaksiske nykommerne tolket antagelig *ebor* som *eofor* og *-rac* som *ric* (i betydningen «rik»), mens *um* var (og er) en vanlig forkortelse for saksiske *-heem* («hjem»). For dem kan stedsnavnet ha gitt mening som «hjem rik på villsvin». Som vanlig med saksiske stedsnavn, forvant gradvis *-um*. Da norrøne vikinger fra Danmark og Norge erobret byen i 866 og bosette seg i området, ble navnet til Jórvík.

Jórvík ble gradvis redusert til York i århundrene som fulgte normannernes erobring av England, fra mellomengelske *Yerk* på 1300-tallet til *Yourke* på 1500-tallet, og til *Yarke* på 1600-tallet. Skrivemåten York ble første gang nedtegnet på 1200-tallet. Mange selskaper og stedsnavn, som eksempelvis Ebor-festivalen henviser til det romerske navnet. Erkebiskopen i York benytter «Ebor» som sitt etternavn i sin signatur.

## Eldre historie

I romersk tid var *Eboracum* en viktig militærbase. To romerske keisere døde der: Septimius Severus i 211 og Constantius Chlorus i 306. Troppene i Eboracum var de første som hyllet sistnevntes sønn Konstantin som keiser. 

Som erkebispesete er York by nummer to i den engelske kirkes hierarki, etter Canterbury. I 314 nevnes byen, da under navnet *Eborus*, første gang som bispedømme. Dette falt bort i 625, men ble etablert på nytt som erkebispedømme allerede i 631. I 1579 døde det katolske erkebispedømmet ut på grunn av reformasjonen  i England, og Den engelske kirke tok over.

Det var i området rundt York at vikingene grunnla sitt vikingkongedømme Jorvik. Dette kongedømmet sto helt til 954, da Eirik Blodøks ble jaget av engelske styrker. Jorvik ble deretter lagt under det engelske kongedømmet. I 1066 ble York erobret av Harald Hårdråde og hans invasjonshær, men vikingene ble slått og Harald falt ved Stamford Bridge (12 km mot øst) like etterpå. På grunn av sin utsatte posisjon nord i England har York ofte blitt utsatt for skotske angrep.

## Severdigheter

I York ligger blant annet National Railway Museum, der lokomotivet Mallard står utstilt.

*[[York Minster]]* er den største katedralen fra middelalderen i England; den ble bygget av Henrik III i 1220.

## Andre steder i distriktet York

* Acaster Malbis, Acomb, Askham Bryan, Askham Richard
* Bishopthorpe, Bootham
* Clifton, Copmanthorpe, Crockey Hill
* Deighton
* Dunnington
* Elvington
* Fishergate, Fulford
* Haxby, Heslington, Hessay, Heworth, Holgate, Holtby, Huntington
* Kexby, Knapton
* Middlethorpe, Moor End, Murton
* Naburn, Nether Poppleton, New Earswick
* Osbaldwick
* Rawcliffe, Rufforth
* Skelton, Stockton on the Forest, Strensall, South Bank
* Tang Hall, Towthorpe
* Upper Poppleton
* West Huntington, Wheldrake, Wigginton, Woodthorpe

## Se også
* York erkebispedømme

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Offisielt nettsted
* History of York, nettsted dedikert Yorks historie
* 	Life in a Mediæval City, livet i middelalderbyen York
* Historisk og genealogisk informasjon fra *GENUKI*
* Imagine York: Historic Photographs, historiske fotografier fra biblioteket online, søkbart