open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ralph Pulitzer

**Ralph Pulitzer** (født 11. juni 1879 – død 14. juni 1939) var en amerikansk arving, avisutgiver og forfatter. Han fungerte som president i Press Publishing Company, som utga *[[New York World]]* og *[[Evening World]]*.

## Tidlig liv
Ralph Pulitzer ble født 11. juni 1879 i St. Louis, Missouri. Hans far, Joseph Pulitzer var en avismagnat.

Pulitzer ble utdannet ved St. Mark's School i Southborough, Massachusetts. Han ble uteksaminert fra Harvard University.

## Personlige liv og død
Pulitzer var gift to ganger. I 1905 giftet han seg med Frederica Vanderbilt Webb. De fikk to sønner, Ralph jr. og Ralph Seward Webb Pulitzer. De ble skilt i Paris, Frankrike i 1924. I 1928 giftet han seg med Margrete Leech som etter hans død, fikk to Pulitzer-priser for sitt eget arbeid. I dette andre ekteskapet fikk de en dater som døde av poliomyelitt i Frankrike før sin første fødselsdag.

Pulitzer var en aktiv tilhenger av National Air Races. Han sponset National Air Races med Pulitzer-troféet for å oppmuntre til høyere hastighet i landflyene. Han var også en storviltjeger.

## Referanser
Robert N. Hartzell

**Robert Norris Hartzell** (født 3. juni 1896 i Ohio, død 11. desember 1968) var en amerikansk forretningsmann som startet en bedrift, Hartzell Propeller, som produserte flypropeller. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Romert N. Hartzell studerte for å bli ingeniør ved University of Cincinnati, men forlot studiet i 1917 for å hjelpe faren i hans trelastfirma. 

### Flypropeller
Et embargo forårsaket av første verdenskrig gjorde tilgangen på varer problematisk og firmaet måtte improvisere. De gikk da over til produksjon av geværkolber, samtidig som de leverte trelast til firmaer som produserte flypropeller. Orville Wright, som bodde i nærheten og kjente til Hartzells interesse for fly og flygning, foreslo at firmaet selv begynte med propellproduksjon. Hartzell gikk i gang, og fikk en ordre fra US Navy på propeller til Liberty-motorer, en av datidens vanligste flymotorer. 

Krigen sluttet, og ordrene opphørte. Hartzell begynte da produksjonen av sitt første fly, FC-1. Flyet av kryssfiner deltok i 1923 i et flyrace som det vant. En forbedret utgave, FC-2, vant et annet race året etter. Men Hartzell syntes det var problematisk å konkurrere mot kunder av hans egne propeller, og avsluttet flyproduksjonen.

På 1920-tallet måtte firmaet igjen se på andre måter å tjene penger. Han oppdaget at det lå penger i takvifter, og startet firmaet Hartzell Propeller Fan Company. Firmaet lagde også kabinetter til radioer og platespillere, og bilratt. Samtidig fikk flypropellfabrikken ordre fra marinen på propeller til luftskipene Macon og Shenandoah. 

Med andre verdenskrig kom ny pågang med ordre fra forsvaret. Hartzell gikk over fra valnøttrepropeller og begynte å produsere propeller i metall for Curtiss-Wright og Hamilton Standard. Etter krigen ble han markedsledende på propeller med variabelt pitch av aluminium, samtidig som han utviklet propellblader i komposittmaterialer. I 1949 tok han patent på komposittet Hartzite.

Takket være lett vekt og lave kostnader, var Harzells propeller markedsledende på 60- og 70-tallet, med markedsandeler på over 90 prosent på tomotors småfly. 

Hartzell døde i 1968. 

I 2015 ble han innlemmet i National Aviation Hall of Fame.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Biografi hos nationalaviation.com
Tell Leilan

**Tell Leilan** eller *Tall Laylan* på arabisk var omkring 1800 f.Kr. den assyriske kongen Shamshi-Adad Is hovedstad under navnet **Shubat-Enlil**. Byen lå i det som idag er det nordlige Syria, og på stedet har man dokumentert et palaas og kileskriftstekster. Tell Leilan ligger i elven Khaburs flodslette ved Jarrah-floden.

## Byens tidlige historie
På stedet oppstod det omkring 5000 f.Kr. en liten jordbrukslandsby som vokste til en større by som ble kalt **Shehna** under Akkaderrikets tid ved midten av det tredje årtusen f.Kr. En klimaforverring som begynte omkring 2200 f.Kr. ble til en tørke som innebar sluttee for byens første storhetstid.

## Byen Shubat-Enlil
Området ble erobret av den amorittiske konge Shamshi-Adad I av Assyria på 1700-tallet f.Kr. Kongen valge seg stedet til en ny hovedstad i sitt rike og endret navnet fra *Šehna* til *Šubat-Enlil* «guden Enlils høysete». Området lå i et rikt jordbruksområde som da hadde hentet seg inn etter klimaforverringen i slutten av det tredje årtusen f.Kr. I byen ble det oppført et kongelig palass og et tempel ovenpå den gamle ruinhøyden, akropolen. Nedenfor denne lå byens bostedskvarter. Hele byen var muromsluttet, og en rak steinlagt gate førte fra byporten opp til akropolen. byen dekket et område på 90 hektar og kan ha hatt en befolkning av opp til 20.000 innvånere. Shubat-Enlil blomstret frem til den babylonske konge Samsu-iluna inntok byen. 

På stedet bosatte det seg senere hurritter og den var deretter en ubetydelig småby i Mitanniriket.

## Arkeologiske oppdagelser
Ruinhaugen Tell Leilan er blitt utgravd av amerikanske arkeologer fra Yale-universitetet under ledelse av Harvey Weiss. Undersøkrlser av stedet ble innledet  i 1979. Den mest betydningfulle oppdagelse er et arkiv med 1100 leirtavler beskrevne med kileskrift. Disse har vist hvordan byen ble administrert og kvilke kontakter man hadde med andre byer. En omfattende studie er også blitt foretatt av regionens klimaforandringer ut fra arkeologiske funn.

## Litteratur
**The Climate of Man&nbsp;— II: The curse of Akkad*.  Elizabeth Kolbert.  *The New Yorker*.  May 2, 2005.
*Marc van de Mieroop: The Mesopotamian City. Oxford University Press 1999. ISBN 0-19-815286-8
*Peter M. M. G. Akkermans, Glenn M. Schwartz, The Archaeology of Syria: From Complex Hunter-Gatherers to Early Urban Societies (c.16,000-300 BC), Cambridge University Press, 2004, ISBN 0-521-79666-0
*Weiss, Harvey, Francesca deLillis, Dominique deMoulins, Jesper Eidem, Thomas Guilderson, Ulla Kasten, Torben Larsen, Lucia Mori, Lauren Ristvet, Elena Rova, and Wilma Wetterstrom, 2002, Revising the contours of history at Tell Leilan. Annales Archeologiques Arabes Syriennes, Cinquantenaire. Damascus.
*Weiss, Harvey, ed., 2012, Seven Generations Since the Fall of Akkad. Wiesbaden: Harrassowitz.

## Eksterne lenker
Tell Leilan project, på engelsk med omfattende litteraturfortegnelse
Publius

***Publius*** er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

## Utseende
Middelsstore til nokså store, blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

## Levevis
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling
Slekten blir ofte plassert som en underslekt av *[[Veturius]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Passalidae 
***** Underfamilien Passalinae Leach, 1815
****** Stammen Proculini
******* Slekten ***Publius*** Kaup, 1871
******** *[[Publius agassizi]]* Kaup, 1871
******** *[[Publius alani]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius centralis]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius crassus]]* (Smith, 1852)
******** *[[Publius danieli]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius dupuisi]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius granulipennis]]* Zang, 1905
******** *[[Publius pehlkei]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius rugifrons]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius solisi]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius spinipes]]* Zang, 1905
******** *[[Publius steinheili]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius talamacaensis]]* (Boucher, 2006)
******** *[[Publius taurus]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius tectus]]* Boucher, 2005
******** *[[Publius unanus]]* (Boucher, 2016)

## Eksterne lenker
* 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):http://www.unl.edu/museum/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Passalidae/Passalidae-Overview/PassalidaeO.html
* Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
* Oversikt over artene
Ilan Goldfajn

**Ilan Goldfajn** (født 12. mars 1966 i Haifa) er en israelsk-brasiliansk økonom som fra juni 2016 til januar 2019 var sentralbanksjef i Brasils sentralbank, Banco Central do Brasil. 

## Familie
Ilan Goldfajn er sønn av José Jayme og Cyla Goldfajn, og ble gift med Denise Salomao i 1991. Sammen har de tre barn; Gabriel, Maya og Amir.

## Utdanning og yrkeserfaring
Goldfajn tok en bachelorgrad i samfunnsøkonomi ved Federal University of Rio de Janeiro, som han fullførte i 1988. Han tok mastergrad i samfunnsøkonomi ved Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro i 1991, og en doktorgrad i samfunnsøkonomi ved Massachusetts Institute of Technology i 1995.

Han var assisterende professor ved Brandeis University fra 1995 til 1996, og deretter jobbet han som økonom i Det internasjonale pengefondet fra 1996 til 1999. I 1999 ble han assisterende professor ved Pontifícia Universidade Católica do Rio de Janeiro, en stilling han hadde fram til 2009.

I september 2000 begynte han i sentralbanken, som direktør for økonomisk politikk, en stilling han hadde til juli 2003. Han forlot sentralbanken, og var partner og økonom i Gávea Investimentos fra 2003 til 2006, og fra 2007 til 2008 var han partner i Ciano Investimentos. Fra 2006 til 2009 var han direktør ved Instituto de Estudos de Política Econômica/Casa das Garças (IEPE/CdG). Han ble sjeføkonom og partner i Itaú Unibanco i april 2009, en stilling han hadde til 2016, samtidig som han fra 2013 til 2016 var direktør ved Centro Debate Políticas Públicas.

I juni 2016 overtok han som Brasils sentralbanksjef, etter Alexandre Antonio Tombini.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Rolls-Royce Griffon

**Rolls-Royce Griffon** er en flymotor konstruert og bygget av Rolls-Royce. Arbeidet ble begynt i 1938 etter anmodning fra Admiralitetet om en motor passende for Fairey Firefly. Motoren viste seg også å være et passe alternativ for Supermarine Spitfire. På grunn av andre verdenskrigs utbrudd ble utviklingen lagt på is og man konsentrerte seg i stedet på den noe mindre Rolls-Royce Merlin og den 24-sylindrede Rolls-Royce Vulture. Utviklingen av Vulture ble dog rammet av flere tilbakeslag og i begynnelsen av 1941 fortsatte man utviklingen av Griffon.

Til tross for at Griffon hadde 36 % større sylindervolum enn Merlin var den ikke nevneverdig veldig større. Takket være at kamakslene og magnettenningen ble drevet av girkassen foran  på motoren i stedet for via remmer på baksiden var Griffon til og med kortere enn Merlin. Griffon var også Rolls-Royces første motor med innehul veivaksel for smøring av veivlagrene.

Til forskjell fra Merlin, som hadde toveiskompressor for ikke å tape effekt i store høyder, ble Griffon konstruert fra begynnelsen med en enklere kompressor mer tilpasset lav og middels høyde. Først senere versjoner av Griffon fikk samme kompressor som Merlin-motorene. En annen forskjell var at Griffon roterte motveis i stedet for medveis, noe som gjorde at flyet ville svinge mot høyre i stedet for til venstre ved gasspådrag. Griffons høyere dreiemoment gjorde selve gyroskopeffektene mer merkbare. For å klare det konstruerte Rolls-Royce versjoner av Griffon med girkasse for kontraroterende propeller. En Supermarine Spitfire som på forsøk var utstyrt med kontraroterende propeller lyktes 1946 å oppnå en hastighet på 795 km/t.

De feste brukte Griffon-motorer har havnet i private hender hvor de har blitt trimmet til effekter på over  H/k. Slike motorer er populære for konkurranseflyvning, offshore-konkurranser og traktortrekking.

## Eksterne lenker
*
Komplement (mengdelære)

**Komplementet** til en mengde A er i mengdelære en mengde  av alle elementer som ikke er med i A. Dette omtales også som det *absolutte* komplementet og kan skrives som 
A^c, \overline{A} eller som C(A).

I definisjonen av det absolutte komplementet er en grunnmengde antatt implisitt, og komplementet er en mengdedifferanse mellom grunnmengden og A. 

## Formell definisjon

La A være en delmengde i en grunnmengde U. Da er komplementet definert ved

:A^c = \lbrace x \in U | x \notin A \rbrace .

Definisjonen medfører at det absolutte komplementet er lik det relative komplementet (mengdedifferansen) til A med hensyn på U:

:A^c = U \setminus A .

I definisjonen av det relative komplementet er begge mengdene gitt eksplisitt.  

Ordet «komplement» kar opphav i latin, en sammensetning av «co» (sammen med) og «plere» (å fylle). Komplementet er den mengden en må legge til for å fylle denne ut, for å gjøre mengden komplett.

## Eksempler

* Dersom grunnmengden er lik mengden av alle heltall og A er lik mengden av partall, så er komplementet lik mengden av oddetall.
* Dersom grunnmengden er lik mengden av alle reelle tall og A er lik mengden av rasjonale tall, så er komplementet lik mengden av irrasjonale tall.
* Dersom grunnmengden er lik alle 52 kort i en kortstokk, og A er lik mengden av røde kort, så er komplementet lik mengden av sorte kort.

## Egenskaper

Grunnleggende egenskaper:

:\begin{align}
&U^c = \varnothing \\
&\varnothing^c = U \\
&A \cup A^c = U \\
&A \cap A^c = \varnothing \\
&(A^c)^c = A
\end{align}

De Morgans lover:

:\begin{align}
\left(A \cup B \right)^c= A^c \cap B^c \\
\left(A \cap B \right)^c = A^c \cup B^c
\end{align}

## Referanser
Tactical Air Command

**Tactical Air Command** TAC, (*Taktiske Flykommandoen*) var en flykommando som ble dannet etter andre verdenskrig som en av brorpartene av United States Army Air Forces og etter 1947 US Air Force. Kommandoen ble avviklet 1992 og gikk inn i det nydannede Air Combat Command.

Under Den kalde krigen omfattet den Taktiske Flykommandoen det amerikanske flyvåpenets samlede taktiske slagskraft i form av angrepsfly For at angrepsflyene skulle kunne arbeide, omfattet den også jagerfly for å eskortere angrepsflyene og forsøke oppnå luftherredømme.

## Historie

Den Taktiske Flykommandoen ble dannet 21. mars 1946 for å opprettholde balansen mellom strategiske flystyrker (bombe- og transportfly) og taktiske flystyrker (jager- og angrepsfly). Den 1. desember 1948 ble den underlagt Continental Air Command, men Koreakrigens utbrudd gjorde det upraktisk i å binde de taktiske flystyrkene til det nordamerikanske kontinentet og den Taktiske Flykommandoen ble igjen en selvstendig flykommando.

De fleste flyinnsatser under Koreakrigen, Vietnamkrigen og Gulfkrigen ble gjort av den Taktiske Flykommandoen. Også under Berlinblokaden og Cubakrisen ble det gjort betydelige innsatser.
I

## Forbindelser
De hovedsakelig brukte elementene i den Taktiske Flykommandoen var jager- og angrepsdivisjoner. Samtlige angrepsdivisjoner i det amerikanske flyvåpenet inngikk i den Taktiske Flykommandoen. mens jagerdvisjoner også fantes innenfor Aerospace Defense Command fram til 1979 da den ble innlemnet i den Taktiske Flykommandoen. Nasjonalgaren er formelt ikke en del av USAs flyvåpen, men Nasjonalgarden som stilles til flyvåpenets rådighet av delstatsguvernøren og går inn i den Taktiske Flykommandoen.

Også flygspaningen gikk inn i Taktiske Flykommandoen. Både radarspaningsfly som Boeing E-3 Sentry og E-8 Joint Star og taktiske spaningsfly som de RF-101 Voodoo som daglig gjennomførte flyspaning over Cuba under cubakrisen.
Før Air Force Special Operasjons Command ble oppretteåt i 1990 tilhørte flyvåpenets specialstyrkee også den Taktiske Flykommandoen.

## Se også
* Strategic Air Command
* Air Combat Command
PSPACE

I matematikk og informatikk er **PSPACE** ei kompleksitetsklasse. Den kan defineres som mengda av alle problemer som kan løses av ei turingmaskin med en polynomiell mengde plass.

## Relasjoner til andre kompleksitetsklasser
Følgende relasjoner er kjente mellom PSPACE og andre kompleksitetsklasser.  Merk at ⊊ ikke er det samme som ⊈. ⊊ er ekte delmengde relasjonen. ⊆ er delmengderelasjonen.

\begin{array}{l}
\mathsf{NL \subseteq P \subseteq NP \subseteq PH \subseteq PSPACE}\\
\mathsf{PSPACE \subseteq EXPTIME \subseteq EXPSPACE}\\
\mathsf{NL \subsetneq PSPACE \subsetneq EXPSPACE}\\
\mathsf{P\subsetneq EXPTIME}\end{array}

Inneholdt i PSPACE har man også PSPACE-komplette problemer som er de hardeste problemene i PSPACE. De er definert som ved andre kompleksitetsklasser.

## Egenskaper
PSPACE er lukka under operasjonene union, komplement og kleenestjerne.

En annen interessant egenskap er at komplementet av PSPACE er lik PSPACE selv. Med andre ord er co-PSPACE = PSPACE.

## Litteratur
*  Section 8.2–8.3 (The Class PSPACE, PSPACE-completeness), ss.&nbsp;281–294.
Clayton J. Brukner

**Clayton John Brukner** (1896–1977) var en amerikansk forretningsmann. Han var med og startet flyfabrikken Waco Aircraft Company, opprinnelig Weaver Aircraft Company, i 1919. 

Han ble i 1997 innlemmet i National Aviation Hall of Fame.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Biografi på nationalaviation.com
Porslinsrummet

**Porslinsrummet** er et utstillingsrom i Drottningholms slott. Rommet ble innredet etter initiativ fra Oscar II for hans samling av fajanse fra 1700-tallet og sto klart i 1897.

Rommets farveskala er holdt i blå nyanser og veggdekoren, som var en gave fra slottets tjenestemenn til kongens 25-års regjeringsjubileum, ble tegnet av arkitekt Agi Lindegren. Midt i taket vises det store riksvåpenet og på den åpne peisens front finnes kongens kronede speilmonogram *O II R S* (Oscar II Rex Sueciae). Under står det *Anno Domini MDCCCXCVII* (1897), årstallet da rommet sto ferdig.

Brorparten av samlingens fajanser inngår i den så kalte *Nordstjärneservisen* og er laget ved Rörstrands porslinsfabrik på midten av 1700-tallet. Nordstjernen brukes fra slutten av 1600-tallet som et symbol for den svenske kongen. Midt i rommet står et ovalt bord med større fat fra Rörstrand og Mariebergs porslinsfabrik. Den hvite bordoppsatsen på platå som vises midt på bordet er laget på Rörstrand i 1770.

Over den åpne peisen finnes blant annet to avlange lampetter i blå-hvit fajanse fra Rörstrand, men selve lysholderne mangler. Foran peisens gnistfanger står en nattstolbøtte (innsatsen til datidens toalettstol), den er produsert på Rörstrand i hvit fajanse med blå blomsterdekor.

## Kilder
* Informasjonsskilt på stedet
Desvres

**Desvres** er en kommune i departmentet Pas-de-Calais i Nord-Frankrike. Den er en markedsby, kjent for sin fajanse og keramikk.

I 1999 hadde kommunen 5&nbsp;260 innbyggere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Theta-healing

**Theta-healing** er en alternativ behandlingsform som er utviklet av amerikanske Vianna Stibal.

Teoriene bak Theta-healing har sin rot i vitenskap om hjernebølger, der nervecellene i hjernen kommuniserer via elektriske signaler i bestemte frekvensmønstre. Det er imidlertid ikke vitenskapelig belegg i den videre hypotesen om at man kan helbrede alvorlige sykdommer bare ved å stimulere hjernen til et bestemt bevissthetsnivå der den kommuniserer i frekvensområdet theta. Vianna Stibal påstår selv at hun gjennom denne formen for healing kurerte sin egen kreftsykdom i løpet av sekunder. Utøvere av theta-healing har blitt møtt med skarp kritikk for sine udokumenterte påstander om å kunne helbrede alvorlige sykdommer.

Stibal tilbyr opplæring i theta-healing ved *ThetaHealing Institute of Knowledge* i Montana. I Norge har Theta-healing blitt innført som en del av den alternative behandlingsformen referansepunktterapi.

I 2001 saksøkte Vianna Stibal sin ektemann for å ha påført henne varige fysiske og psykiske mén etter at paret var innblandet i en trafikkulykke.

## Referanser
Lov om svangerskapsavbrott i visse høve

**Lov om svangerskapsavbrott i visse høve** (i samtiden bare omtalt som **abortloven**) var Norges første abortlov. Den ble vedtatt 11. november 1960, og trådte i kraft 1. februar 1964.

Loven gav kvinner mulighet for abort under visse vilkår:

Kvinne som er med barn kan få løyve til å ta fosteret bort: 

*Når det er naudsynleg til berging mot alvorleg fare for livet eller helsa til kvinna. […]

*Når det er alvorleg fare for at:

  arvelyte hos nokon av foreldre, eller
  sjukdom hos kvinna medan ho går med barnet, eller
  skade på fosteret i mors liv kan føre med seg at barnet kjem til å få ein alvorleg sjukdom eller eit stort lekamleg eller sjelelig lyte.

*Når det er grunn til å tro at kvinna vart med barn avdi ho vart krenkt, […]


For at en kvinne skulle få godkjent abort måtte søknaden hennes godkjennes av en abortnemnd der det satt to leger. Den nye loven førte til en økning av de synlige aborttallene, siden langt flere aborter nå ble tatt på sykehus. I årene fra 1965 til 1971 steg andelen innvilgede abortsøknader fra 72 til 94%, men det var likevel store regionale variasjoner, og lovens spillerom for skjønnsmessige vurderinger gjorde at det var stor forskjell i nemndenes praksis.

Abortloven av 1960 ble erstattet av Lov om svangerskapsavbrudd av 1975, som trådte i kraft 1. januar 1976.

## Referanser
Martin Luthers fødested

**Martin Luthers fødested** (tysk: *Martin Luthers Geburtshaus*) er en bygning og samtidig et minnesmerke i byen Eisleben, i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt. Bygningen ble oppført i 1693, til minne om kirkereformatoren Martin Luther, som antas å være født på stedet, 10. november 1483. Luthers fødested er det eldste minnested over en enkelt person i Tyskland. Martin Luthers fødested ble i 1996 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.   

## Historie
Martin Luthers opprinnelige familienavn var Luder. Hans far var den eldste av fire sønner: Groß-Hans, Klein-Hans, Veit og Heinz. Ifølge arvereglene var det den yngste, og ikke den eldste, som arvet familiens eiendom i Möhra i Thüringen. Groß-Hans Luder reiste derfor med sin hustru Margarethe til Eisleben, for å der å etablere seg i bergverksnæringen. Martin Luther ble døpt dagen etter sin fødsel, i Peter og Paul-kirken. Etter få måneder dro familien videre til Mansfeld, hvor han vokste opp.  

Huset i Eisleben var de neste 200 årene etter Luthers fødsel, i privat eie. En minneplakett over Luther ble festet til huset ved jubileet 1583. Ved bybrannen i 1693 ble bygningen sterkt skadet. Kommunen kjøpte tomten, og oppførte et nytt hus som minnesmerke over Luther. Ved ferdigstillelsen av huset, som fremdeles står på tomten, ble det i bygningen etablert en skole for fattige barn. Skolen var i virksomhet helt til innpå 1900-tallet. I andre etasje av huset ble den såkalte Schöne Saal (vakre sal) innredet. Her finnes fremdeles et bildegalleri over Luther, Melanchton og de saksiske kurfyrstene. Huset ble dermed ett av de tidligste portrettgallerier i Tyskland.  

Under kong Fredrik Wilhelm III overtok staten Preussen, i 1817, ansvaret for eiendommen. Kongen oppførte samtidig Lutherarmenschule (Lutherskolen for fattige), i umiddelbar nærhet av museet. I 1867 ble naboeiendommen til minnestedet ervervet, og de to eiendommene renovert under ledelse av arkitekt Friedrich August Stüler.

I 2007 ble det avsluttet en ny, stor renovering av eiendommen, som blant annet inkluderte et nytt besøkssentrum. Arbeidet ble ledet av arkitektkontoret Springer Architekten i Berlin.
Fil:Original Luthergeburtshaus.jpg|Rester av det opprinnelige huset der Luther ble født.
Fil:The court of Luthers Birth House.jpg|Indre gård, anlagt av Stüler i 1867.
Fil:Luthers Birth House- School for the Poor-1.jpg|Lutherskolen for fattige, opprettet i 1817.


## Referanser


## Eksterne lenker
* Luthers fødested, før bybrannen
Jean-François Deniau

**Jean-François Deniau** (født 31. oktober 1928 i Paris, død 24. januar 2007 samme sted) var en fransk politiker, diplomat og forfatter.

Deniau var utdannet ved Lycée Pasteur i Neuilly-sur-Seine, École Sainte-Geneviève i Versailles, og  Institut d'études politiques de Paris. Han var tidlig interessert i europapolitikk, og var involvert i arbeidet med Roma-traktaten. Etter at EEC ble etablert tok han plass i Europakommisjonen, der han jobbet med utviklings- og utenrikssaker. I Europakommiasjonen var han blant annet ansvarlig for forhandlingene med Norge i forkant av EF-avstemningen i 1972.

Deniau hadde også flere oppdrag i den franske utenrikstjenesten, og var ambassadør i Mauritania og Spania. Han hadde også flere poster i den franske regjeringen, blant annet som statssekretær for utenrikssaker og for landsbruk. I 1978 ble han valgt inn i den franske nasjonalforsamlingen for Bourges.

Som forfatter vant Deniau Grand prix de littérature Paul-Morand i 1990, og i 1992 ble han valgt inn som medlem i Académie française. Deniaus forfatterskap var allsidig, og omfattet blant annet maritim skjønnlitteratur, samfunnsøkonomiske bøker, og historisk fiksjon.

Deniau ble utnevnt til storoffiser av Æreslegionen i 2005.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*
Henckeløyane

**Henckeløyane** er en ansamling av rundt fem mindre øyer og holmer beliggende i Ginevrabotnen drøye fire km nordøst av Barentsøya på Svalbard.

Totalt har øygruppen et areal på omkring 4 hektar, og er uten spesielle høydedrag.

Det er ikke oppgitt hvem denne *Henckel* som øyene er oppkalt etter var.

## Eksterne lenker
*
Øylandskjera

**Øylandskjera** er en ansamling av skjær i Storfjorden, omkring 4 km vest av Barentsøya på Svalbard. 

Øylandskjera ble oppdaget i 1927 av den tyske polarekspedisjonen, *[[Hamburg]]ischen [[Spitzbergen]]-Expedition 1927*, ledet av Karl Gripp, med Herbert Knothe og Emmy Todtmann i motorkutteren *Øyland* fra Tromsø, som hadde nordmannen Bernhard Svensen som skipper. De ubetydelige skjærene ble gitt navn etter denne skuten.

## Eksterne lenker
*
Ufficio Zero

**Ufficio Zero** er en tidliigere Linuxdistribusjon fra Italia som var basert på Ubuntu. Distribusjonen var en LiveDistro, var fullestendig oversatt til italiensk og var tilpasset brukere som var nye og uerfarne brukere. Distribusjonen var beregnet på kontormiljøer.

Distribusjonen støttet plattformen i386. Den benyttet skrivebordsmiljøet GNOME.

Versjon 0.5 ble lansert 16. juni 2005. Versjon 0.8 ble lansert 26. oktober 2006.

## Eksterne lenker
* Ufficio Zero ved DistroWatch
X-Evian

**X-Evian** er en tidligere Linuxdistribusjon fra Spania som var basert på Debian og Xubuntu, og dermed indirekte på Ubuntu. Distribusjonen ble lansert som en LiveDistro.

Distribusjonen støttet plattformen i486. Den benyttet skrivebordsmiljøet Xfce.

Versjon 0.6 ble lansert 3. juni 2005. Versjon 2.0 prebeta ble lansert 12. februar 2007.

## Eksterne lenker
* X-Evian ved DistroWatch
Engeløya (Svalbard)

**Engeløya** er en liten øy, ca 20 hektar, på Svalbard, beliggende i Ginevrabotnen, en drøy km nord for Barentsøya.

Øyen er oppkalt etter Ernst Engel (1821–1896), en tysk statistiker, som ikke har noen kjent forbindelse med øygruppen.

## Eksterne lenker
*
Jakimovičøyane

**Jakimovičøyane** er en ansamling av mindre øyer i Storfjorden omkring 4,5 km sydvest for Barkhamodden på Barentsøya, Svalbard.

Øygruppen er gitt navn etter Jan Kazimirovich Jakimovič (d. 1905), orlogskaptein i den russiske marine, kommandør på isbryteren *Ledokol II*, som utforsket Svalbard i forbindelse med Den svensk-russiske meridianbue-ekspedisjonen 1899-1902.

## Se også
* Jakimovičfjellet

## Eksterne lenker
*
Nils Christian Nordhus

**Nils Christian Nordhus** (født 15. september 1981 i Bergen) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett. Han er nevø av Alf Magnus Nordhus og sønn av Gunnar Nordhus. Nordhus har medvirket i TV 2-serien *[[Forsvarsadvokatene]]*, i TV3-serien *[[Den jævla naboen]]*, og i underholdningsprogrammet *[[Senere med Tørnquist]]* på TV 2.

Nordhus var forsvarer for Atle Hamre og for huleboeren på Blindern. Han forsvarte mannen som i Bergen tingrett ble frikjent etter brannkatastrofen i Skuteviken i Bergen. Nordhus var forsvarer for en Fredrikstad-mann som ble frikjent for terrorforbund og for den norske 18-åringen som ble dømt for forsøk på å delta i terrororganisasjonen ISIS.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rettigheter, individer, kultur og samfunn

**Rettigheter, individer, kultur og samfunn** (RIKS) var et tverrfaglig program og forskergruppe ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo som eksisterte fra 2005 til 2016. Programmet arbeidet på tvers av rettsvitenskap, rettssosiologi, sosialantropologi og rettsfilosofi for å belyse rettighetsbegrepet i et samfunnsmessig og kulturelt perspektiv. Leder for RIKS var Anne Hellum og nestleder var Vibeke Blaker Strand. Programmet hadde en egen serie med seminarer.

## Se også
*Culcom

## Referanser
Johnnie Johnson

**James Edgar «Johnnie» Johnson** (født 9. mars 1915 i Barrow upon Soar i Leicestershire, England, død 30. januar 2001) var en engelsk ingeniør, viseflymarskalk og et flyveress.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Som 17-åring skaffet han seg et BSA haglgevær for fuglejakt og lærte seg kunsten med å skyte like foran fuglens fluktbane. Dette kom senere til å få stor betydning i hans framtidige liv som jagerflyver. Han ble uteksaminert som sivilingeniør fra University of Nottingham i 1937. 

Etter studiene søkte han seg inn i Royal Auxiliary Air Force, men han ble ikke antatt etter at legen ved helseundersøkelsen fant spor av en gammel rugbyskade i ryggen. Han søkte seg da til The Leicestershire Yeomanry artilleriregiment hvor han ble antatt. Behovet for piloter foran andre verdenskrig åpnet muligheten for ham til å søke til RAFs frivillige reserve, hvor han lærte å fly.

### Annen verdenskrig
På sensommeren 1940 ble han plassert på en flyflottilje, men han havarerte med sin Supermarine Spitfire fire dager etter at han hadde fått fly den for første gang. Etter havariet ble det sykehusopphold og samtidig passet man på å operere hans ryggsksde. I desember 1940 var han restituert og kom tilbake i tjeneste. På grunn av fraværet mistet han store deler av Slaget om Storbritannia, men han kom å fly under Douglas Baders kommando og så selv Bader bli skutt ned nær Lille i Frankrike.

Han skjøt ned sitt første fiendefly, en Messerschmitt Bf 109, i mai 1941. Hans lederevne ble lagt merke til, og han ble fort forfremmet. I juni 1942 ble han utnevnt til sjef for 610. jagerflotilje, og i mars 1943 fikk han ledelsen av de canadiske flyverne ved Kenley. Som eskortepilot til de amerikanske bombeflyene skjøt han i løpet av sommeren 1943 ned 14 fiendefly. På D-dagen, 6. juni 1944, gjorde han fire raid over Frankrike. Mellom mars og juli 1944, under en periode da jagerflyvernes tid var fylt med kampoppdrag, skjøt han ned 10 fiendefly. Hans 38. og siste seier kom 27. september 1944 over Nijmegen. I april 1945 ble han befordret og  gitt kommandoen over den 125. flyflottilje som da var Storbritannias mest moderne, utstyrt  med Spitfire XIV med Rolls-Royce Griffon motorer. 

### Etterkrigstiden
Etter krigens slutt ledet han sin flåte over til Danmark, deretter ble han postert i Tyskland som sjef for 124. flyflottilje. På begynnelsen av 1950-tallet arbeidet han for USAF, og fløy F-86 Sabre for Tactical Air Command. I 1950-1951 tjenestegjorde han i Koreakrigen og fløy F-80 Shooting Star. Han ble pensjonert fra RAF 1965. Etter noen år som pensjonist startet han i 1969 eiendomsfondet Johnnie Johnson Trust med over 4&nbsp;000 leiligheter samt hus som tilbød omsorg for gamle, handikappede og utsatte ungdommer.

I løpet av sin tid som pilot tilhørte han de heldige som aldri ble skutt ned, og kun en gang ble hans fly truffet av fiendeild. Han sluttet å fly i 1988. 

## Bibliografi i utvalg
* 1956 - Wing Leader (Fighter Pilots) ISBN 0-907579-87-6 
* 1985 - *The Story of Air Fighting* ISBN 0-09-159820-6 
* 1992 - *Courage inn the Skies* ISBN 0-7529-0415

## Referanser
Allmennflyging

**Allmennflyging** er flyging som normalt skjer uten godtgjørelse, og som normalt ikke er tilgjengelig for allmennheten. Allmennflyging omfatter blant annet forretningsflyvning, privatflyging og luftsport med fly og helikopter, annen luftsport (ballong, fallskjerm, hanggliding, mikrofly, modellfly, paragliding og seilfly).

Store deler av verdens flytrafikk, om lag 170&nbsp;000 fly, faller inn i denne kategorien, og de aller fleste av verdens flyplasser er åpne for allmennflyging. Allmennflyging dekker et vidt spekter av aktiviteter, både kommersiell og ikke-kommersiell. Det omfatter flyklubber, skoleflyvning, landbruksfly, ambulansefly, småfly, sportsfly, produksjon og vedlikehold av fly.

## Regulering og sikkerhet
De fleste land har etater som fører tilsyn med all sivil luftfart - inkludert allmennflyging. Disse tilsynsmyndighetene følger standardiserte regler satt av den Den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO). Eksempler på dette er Federal Aviation Administration (FAA) i USA, Civil Aviation Authority (CAA) i Storbritannia, Luftfahrt-Bundesamt (LBA) i Tyskland, Bundesamt für Zivilluftfahrt i Sveits, Transport Canada i Canada, Civil Aviation Safety Authority (CASA) i Australia, Directorate for Civil Aviation (DGCA) i India, Iran Civil Aviation Organization i Iran og Luftfartstilsynet i Norge.

## Referanser
Larsholmen

**Larsholmen** er et lite skjær i Storfjorden, omkring 7 km vest for Barentsøya på Svalbard.

Det er gitt navn etter *Lars Moen*, sønn av Erik Moen, hydrograf i Norsk Polarinstitutt, som gjorde havmålinger i området i 1981.

## Eksterne lenker
*
Rikssalen (Drottningholm)

**Rikesalen** er en sal på Drottningholms slott på Lovön i Stockholms län. Salen ligger i søndre del av overetasjen. Salen kalles også *Contemporainsalen* på grunn av alle portretter i helfigur av de europeiske regenter som styrte under Oscar Is tid. 

Rikssalen på Drottningholm ble opprinnelig utformet av Nicodemus Tessin d.y. og har takmalerier av Johan Sylvius som ble fullført etter dennes død av Evrard Chauveau i 1699. Salen var på midten av 1800-tallet i svært dårlig stand og gjennomgikk under Oscar I en total omvandling, hvor kun de opprinnelige takmaleriene ble bevart. 

Etter initiativ fra dronning Josefina ble salen gjort om til et portrettgalleri (contemporain-galleri) med portretter av kongen og samtidige europeiske regenter. Som ansvarlig arkitekt engasjerte hun Fredrik Wilhelm Scholander som i 1855 leverte flere forslag til ominnredning av Rikssalen. Scholander skapte en festlig banksal i hvitt og gull samt speilutstyrte peiser. På veggene planla han enhetlige felter, hvor portrettene skulle henge. Ifølge Boo Malmborg mislyktes Scholander når det gjaldt å harmonisere det opprinnelige barokktaket med den nye veggarkitekturen han tegnet.

Gjennom dronning Josefinas omfattende slektsforbindelser fikk hun de berørte fyrstehus til å levere sine portretter i samme format. Disse var malt av forskjellige hoffmalere i de respektive land og ble gitt i gave til dronningen, som i sin tur donerte dem til staten i 1860. Totalt dreide det seg om 20 portretter hvor 17 er malt i helfigur og tre er midjebilder som fikk plass over dørene. Oscar Is eget portrett er utført i 1865 av hoffmaleren Carl Theodor Staaff.

## Referanser


## Litteratur
* 
*

## Eksterne lenker
*
Karl X Gustavs galleri

**Karl X Gustavs galleri** (også kalt *Nedre galleriet*) er et kunstgalleri på Drottningholms slott. Galleriet ligger i hovedetasjens midtdel mot hagesiden. Rommet ble utsmykket med store tak- og veggmalerier som skildrer Karl X Gustavs militære bedrifter.

For å hedre Karl X Gustav fikk Hedvig Eleonora innredet et galleri for ektemannen som døde i 1660. Rundt år 1700 startet den franske kunstneren Evrard Chauveau med et stort plafondmaleri som viser kartusjer med riksvåpenet og troféer samt diverse stridsscener.

Veggmaleriene, som ble utført av den tyske kunstneren og krigsmaleren Johan Filip Lemke, illustrerer kongens militære bedrifter. Lemke kom til Sverige i 1683 for å jobbe på Drottningholm. For at maleriene skulle bli krigshistorisk så korrekte som mulig måtte Lemke samarbeide med militærstrategen Erik Dahlbergh. Han måtte da «fritt tolke» Dahlberghs grafiske blad. En del malerier er signert av både Lemke og Dahlbergh. I en inventaroversikt fra 1719 framgår det at kun tre av disse maleriene fantes montert i galleriet. Men året etterpå ble de ni siste maleriene montert opp, ni år etter Lemkes død. Det skulle gå ytterligere 20 år innen Lemkes arvinger fikk betaling for verkene.

Blant maleriene merker man seg *[[Tredagarsslaget vid Warszawa]]* som finnes på langveggen samt *[[Tåget över Bält]]* og *[[Slaget vid Golomb]]* som er montert på kortveggen.

I etasjen over finnes Karl XIs galleri (som ikke må  forveksles med Karl XIs galleri på Stockholms slott) med Karl XIs slag, også her sto Lemke for maleriene som består av ti større lerret og to døroverstykker. Disse arbeidene ble ferdige i 1695.

## Slagmalerier i utvalg

File:Tåget över bält2.jpg|*Tåget över Bält*
File:Tredagarsslaget vid Warsawa1656.jpg|*Tredagarsslaget vid Warszawa*
File:TredagarsslagetvidWarsawa1.jpg|*Tredagarsslaget vid Warszawa*
File:Battle of Gołąb.jpg|*Slaget vid Golomb*


## Referanser


## Litteratur
*
Hedvig Eleonoras paradsängkammare

**Hedvig Eleonoras paradsängkammare** (også kalt *[[Hedvig Eleonora av Holstein-Gottorp|Hedvig Eleonoras]]* *[[Alkove|alkov]]*) er et rom på Drottningholms slott på Lovön i Stockholms län. Rommet ligger i den nordre delen av slottets hovedetasje. Hedvig Eleonoras paradesoveværelse var representasjonsetasjens viktigste rom. Det ble skapt på andre halvdel av 1600-tallet av Sveriges fremste kunstnere og håndverkere og regnes som et av landets mest praktfulle barokkrom. 

Hedvig Eleonoras paradesoveværelse utgjorde hjertet i datidens offisielle boligdel. Oppdragsgiver var Hedvig Eleonora, og hennes arkitekt, Nicodemus Tessin d.e. brukte all sin kunstneriske fantasi og kunnskap for å skape det beste som Sverige kunne tilby på dette området. Resultatet ble et rom som med sin faste innredning, malerier og dekorative element er uovertruffet i landet.

I 1668 startet innredningen av Hedvig Eleonoras alkove. Hoffsnekkeren Lukas Maylandt lagde det rikt utsmykkede listverket og døromrammingene. I årene 1671-1672 utførte han golvet som består av seks forskjellige treslag. For rommets kunstneriske utsmykning engasjerte man blant andre Burchard Precht, Nicolaes Millich og Carlo Carove som stod for de skulpturelle arbeidene mens David Klöcker Ehrenstrahl malte plafonder og veggfelt.

Når rommet sto ferdig i 1683 var det malt i sorgens svarte farge, men i 1701 ga Hedvig Eleonora ordre om å endre fargen til matt blå. Nisjen med plass for sengen sto tom i mange år, først på 1710-tallet ble det plassert en fransk seng i nisjen. De nåværende draperiene er fra dronning Lovisa Ulrikas tid. Hedvig Eleonora selv brukte aldri paradesoveværelset, hun bodde mer beskjedent i sin boligdel i slottets søndre del med utsikt over barokkhagen.

## Referanser


## Litteratur
* 
*

## Eksterne lenker
* Sveriges Kongehus om Hedvig Eleonoras paradesoveværelse.
Lofoten og Vesterålen Fotballkrets

**Lofoten og Vesterålen Fotballkrets** er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.

*Nordlands Fotballkreds* ble stiftet 12. oktober 1918 i Svolvær. Kretsen ble nedlagt og delt i Helgeland og Salten Fotballkreds og Lofoten og Vesteraalen Fotballkreds 6. desember 1919 på tinget til Nordlands Fotballkreds på Grand Hotel i Bodø.

Saltenfotballen trakk seg ut fra Helgeland Fotballkrets 6. oktober 1927 og ble innlemmet i Lofoten og Vesterålen Fotballkrets.

Glimt Bodø hadde da allerede trekkt seg ut fra Helgeland og som første klubb fra Salten spillt fra 1923 i Lofoten og Vesterålen.

På tinget i Bodø søndag 25. november 1934 ble kretsen delt og Salten ble egen krets.

Lofoten og Vesterålen Fotballkrets feiret 20-års jubileum i 1939 med turnering og festligheter meldte Lofotposten 7. september.

Lofoten og Vesterålen Fotballkrets og Ofoten og Sør-Troms Fotballkrets ble slått sammen til Hålogaland Fotballkrets i 1988.

## Kretsens ledere
* Hilmar Norgrenn, Svolvær IL (1919 -1920)
* Ivar Bergsmo, Stokmarknes (1921)
* Lauritz Leknes, Stokmarknes SK (1922–1923)
* Eivind Moe, Narvik/Nor (1924–1926)
* Johan A. Paulsen, Svolvær IL (1927–1928)
* Hemming Støre, Bodø/Glimt (1929)
* Johan A. Paulsen, Svolvær IL (1930)
* Gunnar Elstad, IK Grand Bodø (1931–1934)
* Idar E. Pedersen, Kabelvåg (1935–1936)
* Axel J. Wigen, Melbo IL (1937–1940)
* Meyer Johansen, Svolvær IL (1946)
* Olvar Iversen, Kabelvåg (1947)
* Odd Solem, Kabelvåg (1948)
* Thor Rognan, Kabelvåg (1949)
* Edvard Ramstad, Stamsund (1950)
* Roar Fredriksen, Melbo (1951)
* Reidar Størkersen, Svolvær (1952–1955)
* Håkon Pettersen, Stokmarknes (1956–1957)
* Hjalmar Lorentsen, Svolvær (1958)
* Arvid Nilsen, Kabelvåg (1959–1967)
* Arne Bang, Svolvær (1968–1976)
* Arne Johnsen, Luna (1977–1981)
* Svend Høidal, Morild (1982–1984)
* Viggo Berg Johansen, Svolvær (1985–1987)

## Kilder
* 
* Jonny Hansen (2015): *Leken som ble magisk. Høydepunkter i nordnorsk fotball gjennom 110 år*. ISBN 9788230329573.
Ofoten og Sør-Troms Fotballkrets

**Ofoten og Sør-Troms Fotballkrets** er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.

Kretsen ble stiftet i 1950 da Troms Fotballkrets ble delt i Tromsø og Omegn Fotballkrets og Ofoten og Sør-Troms Fotballkrets.

Lofoten og Vesterålen Fotballkrets og Ofoten og Sør-Troms Fotballkrets ble slått sammen til Hålogaland Fotballkrets i 1988.

## Kretsens ledere
* Asbjørn Johansen, Harstad (1956–1963)
* Johannes Sørvoll, Lia-Brage (1964–1969)
* Tor Witsøe, Landås (1970)
* Johannes Sørvoll, Lia-Brage (1971–1972)
* Tor Witsøe, Landås (1973)
* Svein Johnsen, Landås (1974)
* Egil Elvevoll, Lia-Brage (1975–1987)

## Kilder
* 
* Jonny Hansen (1994): ''I "futtbollens" tjeneste: 75 år med Troms fotballkrets''
* Jonny Hansen (2015): *Leken som ble magisk. Høydepunkter i nordnorsk fotball gjennom 110 år*. ISBN 9788230329573.
Ehrenstrahlsalongen

**Ehrenstrahlsalongen** (tidligere kalt *Stora audienssalen*) er et rom i Drottningholms slott på Lovön i Stockholms län. Salongen ligger ved siden av Hedvig Eleonoras paradsängkammare i hovedetasjens nordre del og viser allegoriske beskrivelser utført av David Klöcker Ehrenstrahl.

I 1690 ble dronningens store audienssal eller styrerom innredet ved siden av Hedvig Eleonoras paradesoveværelse. Hoffmaleren David Klöcker Ehrenstrahl ble engasjert til å utføre veggenes og takets utsmykninger, og han laget seks store veggmalerier som ble plassert i innrammede veggfelt samt en plafond (takmaleri).

Verkene skildrer allegorisk viktige hendelser i den kongelige familiens historie. Maleriene og innredningen ble satt opp i 1696-1698, men i Lovisa Ulrikas tid ble rommets tunge barokkstil endret av Carl Hårleman til lettere rokokko.

## Motiv for frimerke

Midtpartiet i plafonden (tittel: *«Svenska konungars berömliga bedrifter»*) ble i mars 2000 motiv for Czesław Słanias 1000. av ham graverte frimerke. Ehrenstrahls maleri inneholder et mylder av figurer, gudinner, putti og den brølende norrøne løven. Å overføre dette enorme maleriet til et frimerke var en stor utfordring for Czesław Słania.

Hans tolkning av Ehrenstrahls maleri har blitt utført i kombinasjonsteknologi; stålgravyren har blitt komplettert med farge (rødt og blått) i form av offsetlitografi. På frimerkets nedre ramme har Słania selv gravert slottets fasade mot vest slik det så ut i 1695. Merket har valøren 50 kroner og er med sine 60 x 81&nbsp;mm sannsynligvis verdens største graverte frimerke.

## Referanser


## Litteratur
*
Eymundar þáttr hrings

**Eymundar þáttr hrings** (Sagaen el. Tåtten om Eymund) er en kort norrøn fornaldersaga som er bevart i to versjoner. En av dem er gjengitt som *Eymundar þáttr hrings* i Flateyboka og den andre er et innledende kapittel i *[[Yngvars saga víðförla]]* (Sagaen om Yngvar den vidfarne). De skildrer opplevelser som vikingene hadde i tjeneste hos Yaroslav I den kloke.

Den viktigste forskjellen mellom de to versjonene er at i *Eymundar þáttr hrings* er helten norsk, mens i *Yngvars saga víðförla* er helten svensk.

## Kilder
* Yngvars saga víðförla i Norrøne
* En oversettelse av Tunstall av Yngvars saga víðförla-1
* En oversettelse av Tunstall av Yngvars saga víðförla-2
* En russisk oversettelse av Jelena Aleksandrovna Rydzevskaya
* Larsson, Mats G. (2005). Minnet av vikingatiden : de isländska kungasagorna och deres värld. ISBN 91-7353-065-4
* Pritsak, Omeljan. (1981). Opprinnelsen til Rus'. Cambridge, Mass.: Distribuert av Harvard University Press for Harvard ukrainske Research Institute. ISBN 0-674-64465-4
Overflygning

En **overflygning** er en seremoni som utføres, vanligvis i lav høyde, av en gruppe fly, eller et enkelt fly. Begrepet **flypast** brukes  i Storbritannia og Samveldet. I USA brukes både **flyover** og **flypast**. 

Flypast knyttes ofte til kongelige eller statlige hendelser, jubileer, feiringer, eller andre spesielle anledninger. Noen ganger brukes overflygning i situasjoner for å hedre noen ved begravelser (da ofte kombinert med missing man-formasjon), eller for å feire visse typer fly. De er flygningens motstykke til parader. Ofte forekommer de i visse sammenhenger med flystevner, men overflygning knyttes ofte ved seremonielle begivenheter, eller for å demonstrere nasjonal stolthet.
Helgeland Fotballkrets

**Helgeland og Salten Fotballkrets** ble stiftet 6. desember 1919 med Mo IL - Mosjøen IL - Glimt Bodø, er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.

*Nordlands Fotballkreds* ble stiftet 12. oktober 1918 i Svolvær med Kaptein på Elvegårdsmoen, Eivind Moe fra FK Nor i Narvik som formann. Allerede året etter ble kretsen lagt ned og gjennoppsto som *Helgeland og Salten Fotballkrets* og Lofoten og Vesteraalen Fotballkrets. Dette skjedde 6. desember på tinget til Nordlands Fotballkreds  på Grand hotel i Bodø. Oppdelingen var under forutsetning av at Harstad og Narvik gikk over til Troms. Lagene fra Salten tok etterhvert overgang til Lofoten og Vesteraalen Fotballkrets. Første lag over var Glimt/Bodø fra sesongen 1923.  Etter kretstinget i Helgeland og Salten Fotballkrets i Mosjøen 19. mars 1927 ble det enstemming besluttet å forandre kretsens navn til Helgeland Fotballkrets. Ref: Nordlands avis 22. mars 1927.  Saltenfotballen ble fra 6. oktober 1927 innlemmet  i Lofoten og Vesterålen Fotballkrets med sete i Svolvær. På tinget til Lofoten og Vesterålen Fotballkrets i Bodø søndag 25. november 1934 ble kretsen delt og Salten Fotballkrets så på nytt dagens lys. De feiret sitt 25-årsjubileum i 1959.

Helgeland Fotballkrets og Salten Fotballkrets ble slått sammen til nyopprettede Nordland Fotballkrets fra 1988.

## Kretsens ledere
* Carl August Eliassen, Mosjøen IL (1919 -1920)
* Oscar Melvold, Mosjøen IL (1921–1922)
* Einar Paulsen, Mo IL (1923–1924)
* Aksel Dahl Gudmundsen, Mosjøen IL (1925)
* Oscar Melvold, Mosjøen IL (1926)
* Harry Jørgensen, Sandnessjøen IL (1927)
* Modolf Seljelid, Hemnesberget IL (1928)
* Ragnar Brun, Hemnesberget IL (1929)
* Modolf Seljelid, Hemnesberget IL (1930)
* Einar Aanes, Bossmo og Ytteren IL (1931)
* Harald Bogevold, Mo IL (1932–1934)
* Eilif Granhaug, Mo IL (1935)
* Harald Bogevold, Mo IL (1936)
* Kåre Kulstad, Mosjøen IL (1937–1938)
* Birger Andersen, Sandnessjøen (1939–1940)
* Kåre Nilsen, IL Stålkameratene (1945–1947)
* Harald Rørvik, Mosjøen IL (1948–1949)
* Jakob Eliassen, Mo IL (1950)
* Dagfinn Arntzen, Brønnøysund IL (1951–1952)
* Sigmund Ursin, Mosjøen IL (1953–1954)
* Dagfinn Arntzen, Brønnøysund IL (1955)
* Yngvar Olsen, Brønnøysund IL (1956–1957)
* Arne Walla, Mo IL (1958–1962)
* Sigmund Ursin, Mosjøen IL (1963)
* Magne Thørnquist, IL Stålkameratene (1964–1968)
* Ernst Johansen, Bossmo og Ytteren IL (1969–1970)
* Oddvar Justesen, IL Stålkameratene (1971–1973)
* Charles Berge, Mo IL (1974–1976)
* Per Eilert Nicolaisen, Mosjøen IL (1977–1987)

## Kilder
* 
* Jonny Hansen (2015): *Leken som ble magisk. Høydepunkter i nordnorsk fotball gjennom 110 år*. ISBN 9788230329573.
Salten Fotballkrets

**Salten Fotballkrets** stiftet 25. november 1934 er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.

Lagene fra Salten ble skilt ut fra Lofoten og Vesteraalen Fotballkrets etter sesongslutt i 1934.

Helgeland Fotballkrets og Salten Fotballkrets ble slått sammen til Nordland Fotballkrets i 1988.

## Kretsens ledere
* Ola Andersen, Bodø/Glimt (1935–1947)
* Rolf Møller, Bodø BK (1948–1956)
* Bjørn Broback, Bodø BK (1957–1965)
* Rolf Møller, IK Grand Bodø (1966–1973)
* Johan Fredrik Jacobsen, IK Junkeren (1974–1987)

## Kilder
* 
* Jonny Hansen (2015): *Leken som ble magisk. Høydepunkter i nordnorsk fotball gjennom 110 år*. ISBN 9788230329573.