open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fragmentering

Innenfor datalagre er **fragmentering** et fenomen som oppstår hvor lagringsplassen benyttes ineffektivt, og reduserer dets kapasitet, ytelse eller begge deler. Konsekvensene av fragmentering avhenger av den spesifikke lagringsenhet og den spesielle type fragmentering. I mange tilfeller, fører fragmentering til at en lagringsplass «går tapt», og i dette tilfellet er det et navn også på den «bortkastede» plassen selv. I andre systemer (f.eks. FAT) er plassen som brukes til å lagre datafiler den samme, uavhengig av graden av fragmentering.
Mikroaggressjon

En **mikroaggressjon** er en uttalelse eller handling som indirekte, nonchalant, vagt eller utilsiktet oppfattes som nedvurdering av person eller gruppe. Ofte – men ikke alltid – gjelder uttalelsen eller handlingen personens eller gruppens opphav, seksualitet, kultur, klasse eller religion. 

Begrepet «mikroaggressjon» er hentet fra engelsk, og brukes fortrinnsvis av personer som ønsker å bekjempe rasisme og diskriminering. Bruken av begrepet kritiseres ofte for å senke terskelen for hva som skal regnes som diskriminering til et meningsløst nivå, og at det hemmer ytringsfriheten fordi det kan innby til at noe tolkes i verst tenkelige mening. 

Begrepet ble først tatt i bruk av den amerikanske psykiateren Chester M. Pierce i 1970 for å beskrive avvisninger og fornærmelser som svarte var utsatt av hvite i hverdagslivet. Begrepet ble senere utvidet til å omfatte andre minoritetsgrupper.

## I norsk kontekst
Eksempler på uttalelser som av enkelte tolkes som mikroaggresjoner i norsk kontekst er spørsmålet «hvor kommer du fra, egentlig?» til en person med ikke-hvit hudfarge, eller «du snakker så godt norsk» til en nordmann med mørk hudfarge.

## Se også
* Politisk korrekthet

## Litteratur
* Bradley Campbell, Jason Manning: *[https://www.researchgate.net/publication/272408166_Microaggression_and_Moral_Cultures Microaggression and Moral Cultures]*

## Referanser
Frank Leslie’s Popular Monthly

***Frank Leslie Popular Monthly*** (1876-1904) var et amerikansk populært litterært magasin som ble etablert av Frank Leslie som «det minste utgitte magasinet i verden» Blant bidragsyterne var blant andre Henry James og Eben E. Rexford. I 1905 ble det videreført av *[[The American Magazine]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hathi Trust. ''Frank Leslie's Popular Monthly'', fulltekst
Steffen av Bourbon

**Steffen av Bourbon** (født ca. 1180 ved Belleville, død ca. 1261 i Lyon) var en fransk forfatter, historiker og dominikaner-inkvisitor.

Steffen av Bourbon, fransk Étienne de Bourbon, ble født rundt 1180 ved Belleville-sur-Saône. Navnet betegner geografisk opphav og er ikke knyttet til Bourbon-familien. Han startet å studere ved katedral skolen Saint Vincent ved Mâcon. Rundt 1217, når han var sirka 25, var han en student ved skolene i Paris som senere ville danne Universitetet i Paris i 1231. Dominikerne kom til Paris i 1217 og Steffen sluttet seg til dem noen gang mellom 1217 og 1223. Hos dem fullførte han sine teologiske studier. Det ene klosteret som han var knyttet til, er det som var stiftet i Lyons i 1218. Han var der i 1223 og døde der i 1262.   

Stephen av Bourbon ble en inkvisitor rundt 1235 og han var en av de første inkvisitorene. På grunn av denne stillingen reiste han meget og fant derfor kulten til Guinefort.

## Bibliografi
* Stephani de Borbone, *Tractatus de diversis materiis predicabilibus. Prologus - Liber primus. De dono timoris*, éd. Jacques Berlioz et Jean-Luc Eichenlaub (*Corpus Christianorum. Continuatio Mediaevalis*, 124), Turnhout, Brepols publishers, 2002 (ISBN 978-2-503-04241-1)
* Stephani de Borbone, *Tractatus de diversis materiis predicabilibus. Liber secundus. De dono pietatis*, éd. Jacques Berlioz (*Corpus Christianorum. Continuatio Mediaevalis*, 124A), Turnhout, Brepols publishers, 2015 (ISBN 978-2-503-55258-3)
* Stephani de Borbone, *Tractatus de diversis materiis predicabilibus. Liber tertius. De eis que pertinent ad donum scientie et penitentiam*, éd. Jacques Berlioz (*Corpus Christianorum. Continuatio Mediaevalis*, 124B), Turnhout, Brepols publishers, 2006 (ISBN 978-2-503-04245-9)
* Étienne de Bourbon, *Anecdotes historiques, légendes et apologues tirés du recueil inédit d’Étienne de Bourbon dominicain du XIII<sup>e</sup> siècle*, édition de Albert Lecoy de la Marche, Paris, Henri Loones, 1877 lire sur Gallica

## Referanser
Kristianslyst skole

**Kristianslyst skole** er en ungdomsskole i Stavanger. Skoledriften startet i skoleåret 1967/1968.

Skolen har 420 elever og ca. 50 ansatte der 37 av dem er lærere, og er organisert i tre trinn.

I godt og vel to år holdt skolen til i lokaler som var igjen av Kvalebergleiren, før den i januar 1970 flyttet inn i ny skolebygning i Skolevollen på Kristianslyst. Det nye bygget var i bruk drøyt 40 år før det ble revet og ny skole sto klar til innflytting i 2014. Skolens område er på 12&nbsp;368,2 m2.

Skolen jobber med internasjonalisering på skolen, og har en vennskapsskole i Nablus på Vestbredden. I tillegg er skolen med i det europeiske utvekslingsprogrammet Erasmus+, og deltar i prosjekter der skolen besøker og får besøk av andre skoler i Europa. I 2021 ble skolen en universitetsskole i samarbeid med Universitetet i Stavanger.

Skolen ligger i nærheten av Hetlandshallen og deler bygget med Hetland videregående skole. Skolen er en av de få skolene i kommunen som har tilgang til en egen svømmehall, Hetland svømmehall.

## Referanser
SCHED DEADLINE

`'''SCHED_DEADLINE'''` er en skedulerer som har vært tilgjengelig i Linuxkjernen siden versjon 3.14, som ble lansert 30. mars 2014. Skedulereren benytter seg av algoritmene earliest deadline first og Constant Bandwidth Server (CBS).

## Referanser
Saratoga Springs

**Saratoga Springs** er en by i Saratoga County, New York, USA. Befolkningen var på 26&nbsp;586 i 2010.. Navnet reflekterer tilstedeværelsen av mineralholdige kilder i området, noe som har gjort Saratoga en populær feriedestinasjon i over 200 år. Byen ligger like nord for Albany i hjertet av New Yorks Capital Region.

## Historie
Før europeernes ankomst bodde det algonkintalende mahicanindianere i området, men de ble fordrevet av nederlandske og engelske nybyggere. I 1691 bygde de For Saratoga på vestbredden av Hudson River.

Slaget ved Saratoga (1777), som markerer et vendepunkt i den amerikanske uavhengighetskrig, fant faktisk ikke sted ved Saratoga, men 24 kilometer unna ved det som nå er Stillwater.

Rundt 1776 hadde stedet fast bosetting; man regner byens grunnlegger for å være forretningsmannen Gideon Putnam (1763–1812), som slo seg ned der i 1789 og bygde det første hotell i Saratoga i 1802. Men den egentlige grunnleggelse av Saratoga Springs fant sted den 9. april 1819. I 1832 kom den formelle bystatus og det var i forbindelse med at den ble tilsluttet Saratoga and Schenectady Railroad. Jernbanen førte til stadig mer tilstrømning særlig etter at Delaware and Hudson Canal Company overtok i1870 og begynte å trafikkere strekningen mellom New York-Saratoga Springs direkte med Empire State Express.

Fra da kom det stadig flere reisende som ønsket kuropphold de berømte mineralkilder her. Den tyskættede lege Simon Baruch var sentral for den medisinske behandling som ble tilbudt og for den målrettede tilrettelegging av kurinstituasjoner etter europeisk forbilde. Det ble bygd store hoteller, som *United States Hote*l og *[[Grand Union Hotel (Saratoga Springs, New York)|Grand Union Hotel]]*; sistnevnte var i en tid verdens største hotell.

I 1863 ble Saratoga Race Course åpnet. Hesteveddeløpene her bidro til byens attraktivitet. Veddemålene (til tross for at de lenge var forbudt) førte til en ytterligere besøkerstrøm. Siden 1937 er byen også vært et hyppig åsted for filmuinnspillinger.

Potetchips ble oppfunnet i Saratoga Springs: Det fortelles at oppfinneren, kokken George Crum ved hotellet Moon Lake Lodge, den 24. august 1853 laget dem for å imøtekomme en gjest, industrimagnaten Cornelius Vanderbilt som stadig vekk beklaget seg over at hotellets stekte poteter var skåret for tykt. Den nyutviklede tilberedning og serveringsmåte gjorde stykkene så tynne at de ikke helt egnet seg for å spise med gaffel, men den høye gjest var til Crums overraskelse begeistret. 

Den nye kreasjon ble medtatt på spisekartet som *Saratoga Chips*, og snart ble de kjent i hele New England. -- En annen versjon, som presenteres i det lokale museum som mer sannsynlig, er at Crums søster kom i skade for å miste en alt forr tynt skåret potetskive ned i varmt fett, og at resultatet begeistret Crum i den grad at han beynte å tilby slike chips i hotellets restaurant.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fernando Claudín

**Fernando Claudín Pontes** (1915–1990) var en spansk kommunistisk ideolog og historiker best kjent for sitt tobindsverk *Krisen i den kommunistiske verdensbevegelse - Fra Komintern til Kominform*.

## Biografi
Fernando Claudín Pontes ble født i Zaragoza i Aragón 21. august 1915. Senere flyttet han til Madrid der han ble med i den kommunistiske ungdomsorganisasjonen Unión de Juventudes Comunistas de España (UJCE) i 1932. I 1936 ble han valgt inn i ledelsen i Juventudes Socialistas Unificadas (JSU) som redaktør av avisa *Ahora*.

Under den spanske borgerkrigen ble han utpekt til leder av pressearbeidet under Santiago Carrillo i den kortvarige Junta de Defensa de Madrid. Etter republikkens tap mot Fransisco Franco dro Claudín i eksil i blant annet Sovjetunionen, Frankrike, Mexico, Cuba, Chile og Argentina. Fra 1943 til 1945 jobbet Claudín i det spanske kommunistpartiet PCEs hovedkvarter i Argentina. I 1945 flyttet han til Frankrike. Fra 1947 til desember 1954 representerte han de spanske kommunistene i Moskva. I 1955 returnerte han til Paris som medlem av PCEs politbyrå. Sammen med Carrillo tok han til orde for et oppgjør med Stalin og stalinismen.

Claudín ble ekskludert fra PCE i 1964. Senere ble han medlem av det sosialdemokratiske Partido Socialista Obrero Español. Han døde i Madrid 16. mai 1990.

## Bibliografi
* *Krisen i den kommunistiske verdensbevegelse - Fra Komintern til Kominform 1* (Pax / Modtrykk, 1977) - ISBN 82-530-0788-4
* *Krisen i den kommunistiske verdensbevegelse - Fra Komintern til Kominform 2* (Pax / Modtrykk, 1977) - ISBN 82-530-0788-4
* *Eurokommunisme og sosialisme* (Pax / Modtrykk, 1978) - ISBN 82-530-0919-4

## Referanser
Engebret-bevegelsen

**Engebret-bevegelsen** var et nettverk av kvinnelige journalister i Oslo. Nettverket eksisterte i rundt ti år fra det første møtet høsten 1974. Det siste møtet i regi av bevegelsen ble holdt 18. mars 1985.

Navnet fikk de fra Engebret Café, det gamle samlingsstedet for Oslo-journalistene, der møtene ble holdt. De fem journalistene som tok initiativ til nettverket, var Gerd Benneche (*[[Dagbladet]]*); (Reidun Kvaale (*[[Aftenposten]]*); Gerda Vislie (*Aftenposten*); Anne Lise Stafne (*Dagbladet*) og Harriet Eide (*Dagbladet*). Invitasjonen til første møte kom gjennom en liten annonse i fagbladet *[[Journalisten]]*, oktober 1974. «Noe å snakke om?» var tittelen på annonsen, der kvinnelige journalister ble invitert til et uformelt møte på Engebret café. På møtet 4. november 1974 var mer enn 60 kvinner til stede.

Journalistyrket var på denne tiden svært mannsdominert, og bevegelsen ble etablert som en protest mot eksisterende strukturer og konvensjoner i yrket. Nettverket var en debatt- og pressgruppe, som arbeidet for likestilling, hovedsakelig gjennom Norsk Journalistlag (NJ), men uten direkte tilknytning til journalistlaget. De ønsket å forbli en uformell bevegelse.

Tema som ble tatt opp, var krav om likelønn og bedre arbeidsvilkår, og spørsmålet om det fantes en egen kvinnelig journalistikk ble drøftet. Etterhvert tok flere av bevegelsens deltagere verv i journalistlaget, som dermed fikk sin første kvinnelige faglige sekretær, nestleder og leder. I 1981 ble NJs likestillingsutvalg opprettet, og i 1983 ble det fattet vedtak om kjønnskvotering. Likestillingsarbeidet ble ivaretatt av Norsk Journalistlag, og Engebret-bevegelsen oppløste seg.

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
Lara-Isabelle Rentinck

**Lara-Isabelle Rentinck** (født 18. august 1986 i Berlin) er en tysk skuespiller og modell. I 2005 vant hun Deutscher Fernsehpreis og Gullrosen fra Underholdningsfestivalen i Montreux som en del av serien *Verliebt in Berlin* i kategorien «beste daglige serie». I 2016 var hun modell for ''Playboy''.

## Filmografi
* *Jerry Cotton* (2009)
* *EQ Emotionale Intelligenz* (2008–2009)
* *Mord ist mein Geschäft, Liebling* (2007)
* *24berlin* (2004)

### TV
* *Verliebt in Berlin* (2005–2007)
* *Verliebt in Berlin – Das Ja-Wort* (2006)
* *Die Geschichte Mitteldeutschlands – Glück ohne Ruh' – Goethe und die Liebe* (2008)
* *Die 25. Stunde – Feuerteufel* (2008)
* *SOKO 5113 – Flüchtige Liebe* (2009)
* *Hallo Robbie! – Altlasten* (2009)
* *Der Landarzt – Intrige mit Folgen* (2009)
* *Mord ist mein Geschäft, Liebling* (2009)
* *Barbara Wood – Karibisches Geheimnis* (2009)
* *Notruf Hafenkante – Falsche Töne* (2009)
* *Killerjagd. Töte mich, wenn du kannst* (2009)
* *Marienhof* (2011)
* *Küstenwache* (2011–2016)
* *Der letzte Bulle – Zur Kasse, Schätzchen* (2012)
* *Kripo Holstein – Mord und Meer* (2013)
* *Akte EX - Zum Sterben Schön* (2014)
* *Die Rosenheim-Cops – In Schönheit sterben* (2015)
* *Letzte Spur Berlin - Unantastbar* (2016)

## Teateropptredener
* *Kamasutra will gelernt sein* (som Sybille Lohmeier, 2009, Komödie Dresden)
* *Ferienheim Bergkristall - Gäste, Gauner und Gespenster* (som Kitty Bang, 2007-2008, Komödie Dresden)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
NPK-språket

***NPK-språket*** er en språkbok utgitt av Nynorsk Pressekontor i 2010. Boka brukes og ofte i nynorsk-pressekretser. Den er todelt; en regeldel med språkråd om rettskrivning og grammatikk og en ordliste med rundt 30 000 oppslagsord.

NPKs språknorm følger i stor grad gjeldende nynorskrettskriving, men ordlista har færre valgfrie former enn i offisiell rettskriving.

Redaktør for boka er Hallvard Østrem, språkansvarlig i NPK. 

Nynorsk Pressekontor inngår i NTB-gruppen, og boka er bygget over samme lest som Norsk Telegrambyrås bok *[[NTB-språket]]*.

## Eksterne lenker
* Presentasjon på Kunnskapsforlagets nettsider
* ''NPK-språket'' i bokhylla.no
Statsforvalteren i Agder

**Statsforvalteren i Agder** er et norsk statlig embete, som utfører statsforvalterens oppgaver overfor kommunene i Agder. Embetet ble etablert 1. januar 2016 under navnet **Fylkesmannen i Aust- og Vest-Agder**, ved sammenslåing av de selvstendige fylkesmannsembetene i Aust-Agder og Vest-Agder.  Den 1. januar 2019 endret embetet navn til **Fylkesmannen i Agder***,* og endret igjen navn den 1. januar 2021 til det nåværende navnet på embetet*.* 

Statsforvalteren skal bidra til at Stortingets og Regjeringens retningslinjer blir fulgt opp. Dette skjer ved at statsforvalteren utfører forvaltningsoppgaver på vegne av departementene, og ved at statsforvalteren overvåker kommunenes virksomhet og er klageinstans for mange typer kommunale vedtak. 

## Liste over embetsinnehavere

## Se også
* Liste over Aust-Agders fylkesmenn
* Liste over Vest-Agders fylkesmenn

## Referanser
 



## Eksterne lenker
* 
*
X Games Norway 2017 – Ski Big Air kvinner

**Ski Big Air for kvinner under [[X Games Norway 2017]]** ble avholdt i Hafjell med kun finale lørdag 11. mars 2017.

Mathilde Gremaud fra Sveits vant og tok sin første X Games-medalje, foran estiske Kelly Sildaru og amerikanske Maggie Voisin.

## Resultat
Det ble kjørt maksimalt antall runs på 23 minutter, hvor utøverens to beste unike runs ble tellende. Maksimalscoren for ett run var 50 poeng, som gir en maksimal totalscore på 100 poeng.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frank Horrabin

**James Francis Horrabin** (født 1. november 1884 i Peterborough, død 2. mars 1962) var en engelsk sosialist, illustratør, kartograf og geograf. Han representerte det britiske arbeiderpartiet Labour i Det britiske parlamentet i perioden 1929–1931 og var en av grunnleggerne av Det britiske kommunistparti.

## Biografi
Horrabin tok sin utdannelse ved Stamford Grammar School og Sheffield School of Art, hvor han studerte metalldesign.

### Avistegner og illustratør
I 1906 ble han ansatt som tegner i avisa *The Sheffield Telegraph*. Tre år senere ble han bilderedaktør for *The Yorkshire Telegraph & Star*. 11. august 1911 giftet han seg med Winifred Batho og flyttet samme år til London for å arbeide for *The Daily New* hvor han skapte tegneseriekarakteren Japhet Noah.

Under første verdenskrig tjenestegjorde Horrabin på Vestfronten. Da han kom tilbake til England tok han jobb i The News Chronicle. Horrabin ble venn med forfatter H.G. Wells og i 1919 illustrerte han verket *The Outline of History* (norsk: *Wells verdenshistorie - Et utsyn over livets og menneskeslektens saga*).

### Økonomisk geografi
I 1923 ga Horrabin ut boka *An outline of economic geography* der han forsøkte å konstruere en egen sosialistisk geografilære. Boka ble utgitt på norsk av Arbeidernes Opplysningsforbund under tittelen *Økonomisk geografi i grunndrag* i 1930. Her forsøkte han å trekke opp et skille mellom den borgerlige «rene» geografilæren og sin egen politiske geografilære som var basert på et sosialistisk og historisk-materialistisk rammeverk.

### Kommunist og antifascist
I 1920 var Horrabin en av grunnleggerne av Det britiske kommunistpartiet. Under framveksten av nazismen i Tyskland ble Horrabin overbevist om at Labour burde etablere en enhetsfront mot fascisme sammen med Det britiske kommunistpartiet og Independent Labour Party.

### Senere liv og død
Horrabin skilte seg fra Winifred Batho i 1947. Han giftet seg med enken Margaret Victoria McWilliams året etter. Horrabin døde av lungebetennelse i sitt hjem i Hendon 2. mars 1962.

## Referanser


## Litteratur
* J. F. Horrabin, Axel Sømme: *Økonomisk georgrafi i grunddrag* (Arbediernes Opplysningsforbund, 1932)

## Eksterne lenker
*
Jacob Rothschild

**Nathaniel Charles Jacob Rothschild** (1936–2024) var en britisk forretningsmann og ledende medlem av familien Rothschild og etterkommer av Mayer Amschel Rothschild (1744-1812). Familiens formue vokste særlig på finansiering av den britiske krigføringen mot Napoleon. Han var den 4. baron Rothschild. Han var ærespresident i Institute for Jewish Policy Research. Rothschild var uavhengig medlem (såkalt *crossbencher*) av overhuset 1991-1999.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Foreldrene var Victor Rothschild og Barbara Hutchinson. De ble skilt og Hutchinson giftet seg på nytt med den ledende greske kunstneren Nikos Hadjikyriakos-Ghikas. Emma Georgina Rothschild, professor i historie ved Harvard, er hans halvsøster fra farens andre ekteskap. Emma Georgina Rothschild er gift med Amartya Sen. Jacob Rothschilds nevø, James Amschel Victor Rothschild, er gift med Nicky Hilton.

Lucian Freuds portrett av Rothschild henger i National Portrait Gallery.

### Virke
I 1961 opprettet han RIT Capital som investeringsselskapet for den britiske grenen av Rothschild-familien. Han arbeidet fra 1963 i den britiske delen av Rothschild-familiens bankimperium, investeringsbanken N M Rothschild & Sons. I 1980 trakk han seg ut etter uenighet med søskenbarnet Evelyn de Rotschild. I 2012 kjøpte han seg inn i Rockefeller-konsernet.

Jacob Rothschild er kjent for sitt filantropiske virke, og medvirket blant annet til restaurering av Somerset House og for egen regning restaurerte han Spencer House for 16 millioner pund. Han ledet den veldedige stiftelsen som driver Waddesdon Manor på vegne av National Trust og var selv innehaver av den delen av Waddesdon-godset som ikke ble overlatt til National Trust. 

Han var styreformann for National Gallery.

Sammen med John Sainsbury, baron Sainsbury av Preston Candover, grunnla Rothschild en forening for å fremme utgravningene og bevaringen av den gamle ruinbyen Butrint i det som nå er Albania. Han var også denne foreningens formann i lang tid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Kirishitan Yashiki

**Kirishitan Yashiki** (japansk: 切支丹屋敷, «kristenanlegget»), i den japanske hovedstad Edo (nå Tokyo), var etter landinnstengningen 1635/1639 et fengsel for de kristne misjonærer som til tross for forbudet hadde trådt i land i Japan.

## Historie
Fengselet ble opprettet på sideresidensen til kommissaren for religiøse anliggender (*[[Shūmon bugyō]]*) Inoue Masashige (1585–1661), kort etter at landet var blitt avstengt. Det oppstod idet ti pågrepne misjonærer ble ført til Edo og man trengte et sted å holde dem samlet. Blant de personer som ble holdt under bevoktning der, var:
* Pater Pedro Marques (1575–1657), portugisisk jesuitt, ankommet Japan i 1643 og straks pågrepet og innesperret. Han bodde her i tretten år.
* Pater Francisco Casalla, italiensk jesuitt, også ankommet i 1643. Fra japanske kilder heter det at han giftet seg med en japansk kvinne og bodde i en årrekke i Inoue Masahiges hus. 
* Broder Andrea Vieyra, japaner av fødsel, ankommet i 1643 fra Manila. Han tok navnet Nampō og døde i Kirishitan Yashiki i 1678 og ble begravet i Muryō-ji.
* Pater Giuseppe Chiara, i fangenskapet fra 1646 til 1685.
* Jikuan, en annamitisk katolikk. Han kom i 1644 med den siste puljen jesuittermisjonærer, ble bragt til «kristenanlegget» og døde der i 1700, i en alder av 78 år. Han ble begravet i Muryō-in.
* Fader Giovanni Battista Sidotti (1668–1715), kom fra Filippinene til Japan i 1708, og var den aller siste som ble holdt fanget der ut livet. Han er kjent som samtalepartner til Arai Hakuseki, og døde der i 1715.

I 1792 ble kommissariatet avskaffet og samtidig ble fengselsanlegget oppløst. På stedet står det nå minnesteiner og en oppslagstavle (stedet er på adressen 1-24-8 Kohinata, Bunkyō-ku). Bakken som er i nærheten av minnesteinene kalles på folkemunne «Kirishitan-saka». Det finnes forskjellige teorier om hvilken bakke som er den opprinnelige «Kirishitan-saka», men minnesmerkeforvaltningen i bydelen Bunkyō kaller en annen bakke, som ligger ca. et kvartal vekk fra minnesmerkene, for «Kirishitan-saka».

## Litteratur
*
*

## Referanser


## Eksterne lenker
*Bydelsforvaltningen i Bunkyō: 切支丹屋敷跡
Kvinnene på Våler Skurlag

**Kvinnene på Våler Skurlag** var 13 kvinner som i 1975 ble oppsagt fra arbeidsplassen sin fordi de var kvinner. Dette var ikke første gang kvinner ble oppsagt på grunn av sitt kjønn, men det skulle bli siste gang i Norge at dette ble brukt som offisiell grunn.

1975 var FNs internasjonale kvinneår, og en slik oppsigelse fikk mye oppmerksomhet i pressen, i tillegg til at Norsk bygningsarbeiderforbund, der kvinnene var organisert, og LO engasjerte seg. De oppsagte kvinnene fikk også mye støtte fra ulike lag, fagforeninger og feministgrupperinger, blant annet den forholdsvis nystartede Kvinnefronten.

Norske fagforbund hadde siden 1930-årene arbeidet for å innarbeide ansiennitetsprinsippet, det vil si at sist ansatte må gå først ved oppsigelser. Regjeringen hadde utarbeidet et forslag til en lov om likestilling mellom kjønnene, men Likestillingsloven ble ikke vedtatt før i 1978. Ved Våler Skurlag så ledelsen bort fra ansiennitet, og lot såkalt «sosiale» argumenter veie tyngst ved oppsigelsene. Menn ble foretrukket fordi de ble ansett som hovedforsørgere.

Våler Skurlag (I dag Moelven Våler AS) var Norske Skogs fabrikk på Braskereidfoss. Pr. 1974 hadde fabrikken totalt 200 ansatte. 13 av arbeiderne var kvinner. Felles for dem var at de var middelaldrende kvinner som hadde gått ut i arbeidslivet etter å ha vært hjemmeværende en periode. Flere av dem hadde mer enn åtte års ansiennitet, ingen mindre enn tre år. Noen arbeidet skift, andre på dagtid. De utførte arbeidsoppgaver som også mennene hadde, og det var lik lønn for likt arbeid.

I 1974 ble arbeiderne informert om at bedriften planla omlegginger og rasjonalisering, men at man ikke regnet med oppsigelser, bare naturlig avgang.  I januar 1975 drøftet fagforeningen mulige oppsigelser. Utgangspunktet for den senere konflikten, bedriftens rasjonalisering, var blitt godtatt av tillitsmenn og fagforening uten motargumenter eller protester. De tok bare stilling til hvem som skulle sies opp.

Tidlig i april 1975 ble tre av kvinnene i høvleriet bedt av bedriftsledelsen om å slutte frivillig. Kvinnene nektet. 15. april fikk samtlige ansatte kvinner ved skurlaget oppsigelsesbrev. De sendte umiddelbart inn protest, og hevdet at oppsigelsene var kvinnediskriminerende. I mai ble det avholdt et allmøte i fagforeningen. Der stemte de fleste tillitsmennene og et flertall av deres mannlige kolleger for at kvinnene måtte gå. Voteringsresultat: 105 for, 8 blanke og 35 mot.
 
16. mai 1975 inngikk LO og NAF i Oslo en avtale om at sju av kvinnene skulle tas tilbake. Oppsigelsene ble dømt som klart usaklige, og 11. juni fikk de sju kvinnene bekreftelse på at oppsigelsene var trukket. Bedriftsledelsen hevdet at rasjonalisering og nedbemanning var helt nødvendig, og sju menn ble oppsagt istedenfor kvinnene. Denne gang ble ansiennitetsprinsippet fulgt. Politisk radikale grupperinger la vekt på at dette ikke bare hadde vært kvinnenes kamp, men at bedriftsledelsen ved å velge å si opp kvinnene i første omgang, hadde lagt opp til splittelse, der arbeiderne skulle stått sammen i kampen om retten til arbeid.

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Arai Hakuseki

**Arai Hakuseki** (japansk: 新井 白石; født 24. mars 1657 i Edo i Japan, død 29. juni 1725 samme sted) var en japansk filosof, dikter, konfuciansk lærd og politiker. Han var rådgiver til shogunen Tokugawa Ienobu. 

## Navn
Hans personlige fornavn var **Kinmi** (君美), eller **Kimiyoshi** i (君美). **Hakuseki** (白石) var hans pseudonym. 

Ettersom han ble født samme år som storbrannen i Meireki, og ettersom han hadde et fyrrig og oppflammende temperament, og hans øyenbryn så ut som tegnet for «ild» (火), fikk han tilnavnet *Hi no Ko* (火の子) eller *ildbarn*.

## Biografi
### Bakgrunn
Hans far var samuraien *Arai Masazumi* (新井 正済).

Hakuseki ble født i Edo, byen som i 1868 ble Japans hovedstad, og oppviste allerede i helt ung alder tegn på genialitet. Ifølge én av historiene som gikk om ham, kunne han som  treåring kopiere en konfuciansk bok skrevet på kanji, bokstav for bokstav. 

### Virke
Han var tjener hos Hotta Masatoshi, men etter at Masatoshi ble myrdet av Inaba Masayasu, ble Hottaklanen tvunget til å flytte fra  Sakura til Yamagata og senere til Fukushima på grunn av reduserte inntekter. Hakuseki sluttet i deres tjeneste, ble en ronin, og studerte under konfucianeren Kinoshita Jun'an. Han ble tilbudt en post i det største *han*-området, men han lot en annen samurai få posten i stedet. 

I 1693 fikk han tjeneste ved siden av Manabe Akifusa som rådgiver i Tokugawashogunatet og for Tokugawa Ienobu. Han skulle etterhvert overskygge de offisielle Hayashi-rådgiverne, og ble den fremste konfucianske rådgiveren hos Ienobu og Tokugawa Ietsugu. Visse av Hakusekis forslag ble fortsatt fulgt etter Ienobus død, men da den sjette shogun, Tokugawa Ietsugu, døde, og Tokugawa Yoshimunes regjeringstid ble innledet, forlot han sin post og innledet sin karriere som produktiv forfatter innen japansk historie og vesterlandskunnskap.

I 1709 utspurte han med hjelp fra den begavede tolken Imamura Eisei den illegalt innreiste katolske presten Giovanni Battista Sidotti og bygde opp et tillitsforhold til ham. Slik fikk han meget kunnskap, som dannet grunnlaget for hans skrift *[[Seiyō kibun]]* (1715). I verkets første del gjengis Arais samtaler med pater Siddotti i katolikkfengslet Kirishitan Yashiki i Edo. Annen del omhandler de fem kontinenter, og tredje del katolisismen. En annen tekst, fra 1713, ved navn *Sairan igen*, beskriver verdens geografi, skikker og levesett. 

Han ble begravet i Ho'onjitemplet i Asakusa (i nåværende Taito-bydel i Tokyo), men ble senere overført til Kotokujitempelet Nakano.

## Litteratur
* Ulrich Kemper: *Arai Hakuseki und seine Geschichtsauffassung. Ein Beitrag zur Historiographie Japans in der Tokugawa-Zeit*. Wiesbaden: Harrassowitz, 1967.
* Kate Wildman Nakai: *Shogunal politics - Arai Hakuseki and the premises of Tokugawa rule*. Cambridge, Mass. :  Harvard University Press, 1988.
* L. Lönholm: «Arai Hakuseki und Pater Sidotti», i *Mittheilungen der deutschen Gesellschaft für Natur- und Völkerkunde Ostasiens*. Tokio : Hakubunsha, 1894.

## Referanser
Sternidocinus

* Se Systematisk inndeling

***Sternidocinus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En middelsstor, avlang, gråspraglete trebukk. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er rektangulært, en del bredere enn langt, med en tann litt bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede, hver dekkvinge med to lengderibber. Beina har litt klubbeformede lår.

## Levevis
Larvene lever i død ved.

## Utbredelse
Arten lever i California.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
******** Slekten  *Sternidocinus* Dillon, 1956
********* *[[Sternidocinus barbarus]]* (Van Dyke, 1920)

## Kilder
* Liste over artene 
* Bildegalleri
* Blde av arten
## Eksterne lenker
* bugguide.net - Bildegalleri over nordamerikanske arter
*
A Head Full of Dreams

**A Head Full of Dreams** er det syvende studioalbumet til det britiske rockebandet Coldplay. Albumet ble lansert av Parlophone og Atlantic 4. desember 2015.

Med en annen stil enn tidligere har albumet mottatt varierende kritikk, men det fikk topplasseringene på flere nasjonale hitlister.

Per mars 2017 har albumet solgt over fem millioner kopier.

## Eksterne lenker
*
Tyrkias store nasjonalforsamling

**Tyrkias store nasjonalforsamling** (tyrkisk: **T**ürkiye **B**üyük **M**illet **M**eclisi) er Tyrkias folkevalgte parlament med sete i Ankara. Nasjonalforsamlingen ble etablert i 1920 og har ett kammer med 600 medlemmer.

## Parlamentsgruppe
* **[[Regjering]] (319)**
**  Ak Parti (264) 
* Støtte til regjeringen
**  MHP (50)
**  Hüda Par (4)
**  DSP (1)

* **[[Opposisjon i politikk|Opposisjon]] (281)**
**  CHP (130)
**  HDP (57)
**  İYİ (43)
**  SP (20)
**  DEVA (15)
**  YRP (5)
**  TİP (4)
**  DP (3)
**  EMEP (2)
**  DBP (2)

## Historie
Parlamentets første møte ble avholdt 23. april 1920, innkalt av Mustafa Kemal Pascha Atatürk. De innkalte var 92 medlemmer av den aktuelle nasjonalforsamling og ytterligere 232 medlemmer av rettighetsselskaper fra hele landet. Kun 115 av de innkalte 324 representantene var til stede da parlamentet åpnet. Kemal Atatürk ble valgt som parlamentets første president.

## Valgsystem
Tyrkias valgsystem har vært gjenstand for hyppige endringer, som oftest skjer det endringer foran hvert valg. Valget skjer som et forholdstallsvalg hvert fjerde år. Landet er oppdelt i 81 valgkretser og det gjelder en 10 % sperregrense for partiene. Innføringen av sperregrensen skulle forhindre at små ekstremistiske partier fikk for stor innflytelse slik de hadde det i 1970-årene. Småpartiene fikk da vesentlig betydning for koalisjonsdannelsene, selv om de selv bare hadde få mandater bak seg. Vinnerne av hver valgkrets blir medlem av parlamentet, dersom partiet kommer over sperregrensen. Resten av mandatene blir fordelt på provinsene etter befolkningstall.

Stemmerett og -plikt har alle borgere over 18 år. Soldater og underoffiserer har ikke stemmerett.

## Se også
* Tyrkias politiske system   

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hotell Halcyon

***Hotell Halcyon*** (originaltittel ***The Halcyon***) er en britisk periodedramaserie fra 2017. Serien hadde première på den britiske TV-kanalen ITV 2. januar 2017. Den ble sendt på NRK i Norge fra og med 19. februar 2017. Serien ble skapt av Charlotte Jones, som også bidro på manuset. Den handler om eierne, gjestene og de ansatte ved luksushotellet The Halcyon i London under andre verdenskrig. To av hovedrollene blir spilt av Steven Mackintosh og Olivia Williams.

## Handling
Serien handler om livet på et glamorøst 5-stjerners hotell midt i London under andre verdenskrig. Krigen påvirker alle, uavhengig av sosial status, familie, politikk, relasjoner og yrke. Ingen er trygge, verken for bomber, samarbeidspartnere eller motstandere. Hotellets eier Lord Hamilton holder et hemmelig møte for å ta stilling til viktige spørsmål som krigen har bragt frem. Bør man vokte seg for tyskerne eller samarbeide med dem? 

Etter møtet får hotellsjefen Richard Garland en tøff jobb med å redde en pinlig situasjon som oppstår når Lady Hamilton kommer hjem til parets hotellsuite tidligere enn forventet. Hans datter Emma, som også jobber på hotellet, har et gryende forhold med hotellets arving Freddie Hamilton, som drømmer om å være en jagerpilot. Hotellsangerinnen lever livets glade dager; hun underholder publikum i hotellbaren på kvelden og går ut og fester om natten. På The Halcyon bor også en amerikansk radioreporter, som oppdager at det foregår et politisk spill på hotellet. Midt i det hele er bombealarmen en konstant påminnelse om krigens nærhet.

## Medvirkende
* Olivia Williams som Lady Hamilton
* Alex Jennings som Lord Hamilton
* Jamie Blackley som Freddie Hamilton
* Edward Bluemel som Toby Hamilton
* Steven Mackintosh som Richard Garland 
* Hermione Corfield som Emma Garland
* Kevin Eldon som George Parry
* Mark Benton som Dennis Feldman
* Kara Tointon som Betsey Day
* Matt Ryan som Joe O'Hara
* Sope Dirisu som Sonny Sullivan
* Liz White som Peggy Taylor
* Charity Wakefield som Charity Lambert 
* Annabelle Apsion som Lillian Hobbs
* Nick Brimble som Skinner 
* Michael Carter som Wilfred
* Imogen Waterhouse som Lady Alexandra Cooper
* Lauren Coe som Kate Loughlin
* Akshay Kumar som Adil Joshi 
* Nico Rogner som Max Klein
* Alex Boxall som Tom Hill
* Ewan Mitchell som Billy Taylor

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Certification Officer

**Certification Officer** er et britisk embete med ansvar for lovpålagte oppgaver relatert til fagforeninger og arbeidsgiverforeninger.

Certification Officer har en stab på syv ansatte i London og en deltidsansatt stedfortreder i Edinburgh.

Oppgavene består i å føre register over fagforeninger og arbeidsgiverforeninger, føre tilsyn med foreningenes rapporteringsplikt og gjøre rapportene tilgjengelig for offentligheten, ha tilsyn med overholdelsen av regelverket for sammenslåing av henholdsvis fagforeninger og av arbeidsgiverforeninger, avgjøre klager relatert til avstemninger i fagforeninger og visse fagforeningsregler, føre tilsyn med fagforeningenes og arbeidsgiverforeningenes politiske økonomiske midler, og fungere som rapporteringsorgan for varslere. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* https://www.gov.uk/certification-officer
Johann Christoph Vogel

**Johann Christoph Vogel** (1756–1788) var en tysk komponist.

## Liv og virke
Johann Christoph Vogel var sønn av fiolinmakeren Michael Vogel.

I 17-årsalderen ble Vogel medlem av Thurn und Taxis' hoffkapell og elev av Joseph Riepel. Tre år senere slo han seg ned i Paris der han arbeidet som musiker i ulike hoff. Komposisjonene fra denne tida var sterkt influert av Christoph Willibald Gluck.

I samarbeid med hornisten Johann Wenzel Stich og klarinettisten Michel Yost skrev Vogel flere kvartetter for treblåsere og strykere, én klarinettkonsert og én fagottkonsert. Vogel komponerte i tillegg flere symfonier, konsertante symfonier, og fiolin- og fløytekonserter.

Med tragédie lyrique-operaen *La toison d´or* («det gyldne skinn»), uroppført i Paris 5. september 1786, frigjorde Vogel seg fra sitt store forbilde Gluck. Enda større suksess gjorde operaen *Démophon*, også den i tragédie lyrique-sjangeren, men Vogel var allerede død da den ble uroppført i Paris 22. september 1789.

Antonio Salieri og Gluck snakket varmt om Voglers dramatiske talent.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
George Maurice Kelly

**George Edward Maurice Kelly** (født 11. desember 1878, død 10. mai 1911) var den tolvte pilot i den amerikanske Hærens Aeronautical Divisjon, USA Signal Corps og det første medlem av det amerikanske militæret som omkom i det fly han førte. Det var den andre dødsulykken i U.S. Army etter løytnant Thomas Selfridge som omkom mens han fløy som observatør i en Wright Flyer ført av Orville Wright den 17. september 1908.

## Biografi
Kelly ble født den 11. desember 1878 i London, England, og utdannet ved *Bedford Modern School* Han utvandret til USA, fikk amerikansk statsborgerskap, og sluttet seg til United States Army i 1904.

Den 16. januar 1911 var Kelly troppsoffiser for det 30. infanteri da han deltok i en rekognosering med et fly fra Wright, fløyet av selskapets pilot Walter Brookins. Kelly meldte seg frivillig for flytrening og ble beordret til Aeronautical Division, U.S. Signal Corps og sendt til Curtiss School i San Diego, California. Før opplæringen var fullført ble han og to andre piloter (løytnantene Paul W. Beck og John C. Walker, Jr) sendt til Fort Sam Houston, Texas, hvor en divisjon hadde blitt etablert i mars. Premierløytnant Benjamin Foulois, hærens eneste flyver, var også stasjonert på *Fort Sam* med det eneste operative flyet, en leid Wright Modell B. Hæren hadde også akseptert levering av to nye fly, en firesylindret Modell D, og en Wright Modell B. Den 27. april 1911 ble treningen for de tre vordende piloter gjenopptatt.

Den 10. mai 1911 gikk Kelly opp alene til sin pilotkvalifisering. Flyet hadde nesten havarert en uke tidligere med Walker ved rattet, og Beck hadde ødelagt det på en testflyvning senere. Etter fem minutter i luften kom Kelly inn for landing i hva som syntes å være for stor fart, og klarte ikke å flate ut i tide. Forhjulet på flyet traff bakken og brakk gaffelen til rattet. Med kurs for infanteriets teltleier, klarte Kelly å trekke opp for å gjøre et nytt forsøk på landing. Denne gangen kom flyet ut av kontroll, havarerte og kastet Kelly 100 meter ut av flyet.

Undersøkelseskommisjonen konkluderte med at ulykken skjedde fordi den første landingen hadde skadet kontroll-systemet, og at Kelly ofret seg selv for å unngå å fly inn i leiren. Han døde av kraniebrudd på Fort Sam Houston Hospital en time etter ulykken. Han ble gravlagt i San Antonio National Cemetery.

Foulois følte at ulykken skyldtes feil av Beck (som i mellomtiden hadde blitt forfremmet til kaptein og nå kommanderte en liten enhet) for bruk av feil i materialer å reparere flyet etter Becks ulykke uken tidligere sammen med Curtiss' mekaniker, men skyldte på Kellys dårlige flyteknikk da han krenget flyet for å vri det bort fra infanterileiren som førte til at vingen traff bakken. På grunn av denne ulykken avlyste sjefen for manøvren, generalmajor William Harding Carter, videre treninger på fortet.

Kelly ble gravlagt i San Antonio National Cemetery San Antonio National Cemetery i San Antonio, Texas

## Se også
* Thomas Selfridge

## Referanser
Joaquin Miller

**Joaquin Miller** (egentlig *Cincinnatus Heine Miller*), født 8. september 1841 i Liberty i Indiana, død 17. februar 1913 i Oakland i California) var en amerikansk forfatter og poet. 

Miller flyttet 16 år gammel til California hvor han opplevde mange eventyr, tok i 1860 ansettelse på et advokatkontor i Oregon, og  ble i 1866 dommer og senere virksom i aviser på forskjellige steder. Han utgav 1871 diktsamlingen *Songs of the Sierras*, som, ifølge *Norrøn familiebok* er «genom gripande energi, vild egendomlighet och färgprakt väckte ofantligt uppseende». Senere samme år fulgte *Pacific poems* (samme år), *Songs of the sunlands* (1873), *Songs of far away lands* (1878), *Songs of Italy* (samme år). På prosa skrev Miller blant annet *Life among the modocs: unwritten history* (1873), romanene *The one fair woman* (1876) og *The Danites of the Sierras* (1881) med mer. Millers samlede verk ble utgitt i 1902 

## Referanser


## Kilder
* Miller, Joaquin i *[[Nordisk familjebok]]* (andre opplaget, 1925)
Federica Montseny

**Federica Montseny Mañé** (1905–1994) var en spansk anarkist, intellektuell og helseminister under den sosiale revolusjonen i Spania forut for den spanske borgerkrig. Hun er også forfatter av en rekke bøker.

## Liv og virke
### Ungdom

Federica Montseny foreldre var redaktører av det anarkistiske tidsskriftet *La Revista Blanca* (norsk: *Det hvite magasinet*) 1898–1905. Senere etablerte de et forlag som spesialiserte seg på libertariansk litteratur.

Som ungdom ble Montseny medlem av den anarkistiske fagbevegelsen Confederación Nacional del Trabajo (CNT). Hun skrev for publikasjoner som *Solidaridad Obrera*, *Tierra y Libertad* og *Nueva Senda*. I sine skriverier tok hun særlig til orde for kvinnefrigjøring.

### Helseminister

Under den kortlevde andre republikken ble Montseny utnevnt til helseminister i Francisco Largo Caballero koalisjonsregjering av 1936. Hun ble dermed Spanias første kvinnelige minister. Montseny rakk blant annet innføre en lov som legaliserte abort, samt å reformere spansk seksualundervisning, men dette ble reversert da Fransisco Franco kom til makten ved borgerkrigens slutt.

### Eksil
Mot slutten av den spanske borgerkrigen rømte Montseny til Frankrike. Hun ledet CNT fra sitt eksil inntil hun ble arrestert i 1942. Hun satt fengslet under annen verdenskrig og ble ikke løslatt før etter frigjøringen av Frankrike i 1944.

Selv etter Franco-fascismens fall ble Montseny boende i Toulouse i Frankrike og utga den anarkistiske avisen *L’Espoir*. I 1987 utga hun sin selvbiografi *Mis primeros cuarenta año*s (*Norsk: Mine første førti år*).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Trichastylopsis

* Se Systematisk inndeling

***Trichastylopsis*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, brunlige trebukker. Kroppen er helt eller delvis kledt med lyse skjell, med noen mørkere. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner. Dekkvingene er jevnbrede. Beina har litt klubbeformede lår.

## Levevis
Larvene lever i død ved.

## Utbredelse
Artene lever i det sørvestlige USA og Mexico.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
******** Slekten  *Trichastylopsis* Dillon, 1956
********* *[[Trichastylopsis albidus]]* (LeConte, 1852)
********* *[[Trichastylopsis hoguei]]* Chemsak & Linsley, 1978

## Kilder
* Liste over artene 
* Bildegalleri 
* bugguide.net - bildegalleri over nordamerikanske arter

## Eksterne lenker

*
Aegocidnexocentrus

* Se Systematisk inndeling

***Aegocidnexocentrus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En liten, avlang, gråbrun trebukker|trebukk. Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider med en liten tann midt på. Dekkvingene er jevnbred med markerte "skuldre", beina middels lange.

## Utbredelse
Arten lever på Ny-Guinea.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Exocentrini eller Acanthocinini
******** Slekten *Aegocidnexocentrus* Breuning, 1957 
********* *[[Aegocidnexocentrus tippmanni]]* Breuning, 1957

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bilde av arten 
*
Didrik Moll

**Didrik Moll** (– 1622) var en maler og pousserer som virket i Danmark under Christian IV. Han hadde formentlig tysk opphav, men var gift med en dansk kvinne, Else Hermansdatter. Han påtok seg finere stafferingsarbeider til de kongelige slott og orlogsskip og utførte også leilighetsvis billedlige fremstillinger. Han malte dessuten våpen, faner, fyrværksfigurer og haveskulpturer samt gjenstander og kulisser til bruk ved fyrstelige fester.

## Referanser
Joakim With Steen

**Joakim With Steen** (født 1989), best kjent under artistnavnet **Jowst** (vanligvis stilisert **JOWST**), er en norsk musiker, låtskriver og musikkprodusent. Han ble kjent i Norge da han og Aleksander Walmann vant Melodi Grand Prix 2017 med sangen «Grab the Moment». Låten ble skrevet med Jonas McDonnell og gitt ut av Warner Music Norge i 2017.

## Bakgrunn
Steen ble født i Trondheim og vokste opp i bydelen Tiller. Da han var 14 år, flyttet familien til Steinkjer. I Steinkjer fikk Joakim interesse for gitar, band, Rock og låtskriving, og startet det alternative rockebandet "Enter". De deltok på UKM og spilte på mindre lokale scener. Han tok senere musikkprodusent-utdannelse på Noroff i Oslo, og startet Red Line Studio hvor han har jobbet som lydtekniker og produsent siden 2011. Han har jobbet med en rekke artister innen hiphop, elektronisk musikk, pop og rock. 

I 2016 skrev og produserte han låten «Grab the Moment» under artistnavnet JOWST, satt sammen av de første bokstavene i navnene hans. Dette var hans første originale utgivelse i eget navn, og han fikk med seg sangeren og låtskriveren Aleksander Walmann på vokal. Sangen ble utgitt for strømming og salg 15. februar 2017 og vant den norske finalen i Melodi Grand Prix 11. mars samme år. Steen og Walmann representerte senere Norge i Eurovision Song Contest 2017 i Kyiv, der «Grab the Moment» endte på en tiendeplass i finalen 13. mai.

JOWST har gitt ut musikk med Warner Music, Sony Music, UpNorth, og på sitt eget label JOWST AS. 

## Diskografi
**Singler som JOWST**

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Liste over statsledere i 1982

## Europa

## Nord-Amerika

## Oseania

## Sør-Amerika

## Bildegalleri

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.portalestoria.net/rulers%20countryby.htm 
* Herskere
* [CIDOB Foundation](http://www.cidob.org/es/documentacion/biografias_lideres_politicos/(filtro)/activos)
Inga Helene Juul

**Inga Helene Juul** (født 3. juni 1967 i Trondheim) er norsk klarinettist, fotograf, kulturskolelærer, journalist og samfunnsdebattant. 

Hun har sin musikkutdanning fra Heimdal videregående skole og Trøndelag musikkonservatorium og har siden 1987 vært ansatt som klarinettist og bassklarinettist i Hærens musikkorps. Hun har også vært ansatt som klarinettlærer ved Harstad kulturskole siden 1991. Fra august 2017 til januar 2020 var hun også ansatt som klarinettlærer i Kvæfjord kulturskole. I sin utdanning har hun fag som informatikk, digital fotografering og kulturjournalistikk fra forskjellige høgskoler i Norge .

Juul har markert seg som journalist og skribent. I bloggen ord-om.com skriver Juul om musikk, kunst, mat, reise, foto og mennesker i nord. Som kulturjournalist har hun skrevet en rekke anmeldelser og bloggartikler. Hun er også en produktiv kunsthåndverker med tekstilarbeider og grafisk design som interesseområder. 

I årene 1991–1995 var hun leder for Harstad musikerforening (Norsk Musikerforbund), og var senere hovedtillitsvalgt for Musikernes Fellesorganisasjon i Harstad kommune i 1997–2000.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Anmeldelse av danseforestilling, Festspillene i Nord-Norge 2014
* En hyllest til Arktis
* Anmeldelse av avslutningskonsert Lofoten Pianofestival 2016
* Anmeldelse av konserten Lapp Affair FINN 2016
Kørelen

**Kørelen** er en innsjø i Øygarden kommune i Vestland fylke. Den ligger ved tettstedet Hammarsland og er med sine 2,8 km2 flatemål kommunens største innsjø.
Fra flere hundre år tilbake har det vært rapportert om observasjoner av et stort uidentifisert vesen i Kørelen. Ordførerne Johan Fritzner Greve og Thomas T. Midttveit var blant dem som hevdet å ha sett den sagnomsuste sjøormen.

## Referanser