open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Moflåt kraftverk

**Moflåt kraftverk** er et vannkraftverk på Dale sør for Rjukan i Tinn kommune i Telemark fylke.

Kraftverket ble satt i drift i 1954.

Det har 30 MW installert effekt på en francisturbin og midlere årsproduksjon på 165 GWh.

Elven Måna er regulert som følge av kraftubyggingen. Møsvatn er magasin for alle kraftverkene langs Måna. Kraftverket henter vann fra Såheim kraftverk samt restvannføring i Måna. Tinn-vassdraget er en del av Skiensvassdraget.

Kraftverket er eid av Hydro Energi.

Tidlig på 1950-tallet vedtok Hydro å utnytte enda mer av den vannkraften elven Måna byr på i Vestfjorddalen. Fallhøyden på 93 meter fra Såheim til Tinnsjøen var ennå ikke regulert.
En 5&nbsp;km lang tunnel med et tversnitt på 55 m² ble sprengt ut fra undervannet ved Såheim kraftstasjon. Etter en anleggsperiode på 3 år kom anlegget i regulær drift den 15. januar 1955.
Samtidig med etableringen av Moflåt ble det jobbet med planer om et siste kraftverk. Mæl kraftverk skulle utnytte det videre fallet på 47 meter ned til Tinnsjøen.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Norsk Hydro (arkiv)

## Se også
Frøystul kraftverk
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Mæl kraftverk, 
Svelgfoss kraftverk, 
Vrangfoss kraftverk, 
Eidsfoss kraftverk
Izrael Poznańskis mausoleum

**[[Izrael Poznański]]s [[mausoleum]]** (polsk *Mauzoleum Izraela Poznańskiego*) ligger på Den nye jødiske kirkegård i Łódź. Det er verdens største jødiske gravstein.

Det monumentale mausoleet ble bygd i grå granitt og marmor i årene 1903–1905 etter tegninger av Adolf Zeligson fra det berlinske firmaet Cremer & Wolffenstein, som også realiserte byggingen av mausoleet. Det har en sirkulær grunnplan med diameter på 9,5 m. Inne i mausoleet står to sarkofager av rød marmor (til Izrael Poznański og hans kone Leonia), laget av Antoni Urbanowski. 

Mausoleets steinkuppel hviler på filarer og søyler i dorisk orden, og er innvendig dekorert med en mosaikk som består av to millioner biter, laget i det venetianske verkstedet til Antonio Salviatti. Mosaikken forestiller fire palmer og ved hver et sitat på hebraisk som lovpriser Israels stamme. Kuppelen var dessuten utsmykket med bronsegirlandere i art nouveau, i dag er dessverre kun den kjempemessige innskriften «Poznański» bevart like over inngangen. I 1993 ble dekorative gitter satt inn mellom søylene. 

Mausoleet er så stort at det også kalles for Poznańskis siste palass.
Vrangfoss kraftverk

**Vrangfoss kraftverk** er et vannkraftverk i Eidselva i Nome kommune i Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1962.

Kraftverket har 35 MW installert effekt på to kaplanturbiner og midlere årsproduksjon på 190 GWh.

Kraftverket eies av Norsjøkraft AS.

Ved siden av kraftverket ligger Vrangfoss sluser med 5 løftekammer, som fører Telemarkskanalen forbi fossen. Vrangfoss har fått navnet sitt fordi elven gikk stri her, og det var vanskelig å fløte tømmer forbi.


Fil:Vuangfos (i.e., Vrangfoss) Lock, Bandak Canal, Telemarken (i.e, Telemark), Norway-LCCN2001700753.tif| Sluseanlegget ved Vrangfoss i Eidselva i Nome i Telemark har fem kammer. Det ble bygd 1887–1892 og fører forbi det 23 meter høye fossefallet ved Vrangfossdammen (til høyre i bildet).
Fil:Vrangfoss - Skien-Telemarkens Dampskipsselskap008.jpg|Fossen over demningen på Vrangfoss, på 1920- eller 1930-tallet.


## Se også
Frøystul kraftverk
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Moflåt kraftverk, 
Mæl kraftverk, 
Svelgfoss kraftverk, 
Eidsfoss kraftverk

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Norsjøkraft
Langøya (Holmestrand)

**Langøya** er ei øy i Holmestrandfjorden som er en del av Ytre Oslofjord. Øya tilhører Holmestrand kommune i Vestfold. Den ble overført fra tildligere Re kommune 1. januar 2020.

## Kalksteinsbrudd
Den første kalksteinen ble tatt ut allerede på 1650-tallet, og flere kalkovner var i drift. Langøya kalkverk ble solgt til den danske kronen i 1737.

Mer moderne drift startet i 1899 med uttak av kalkstein til bruk i produksjon av sement. Christiania Portland Cementfabrik (CPC), kjøpte i 1895 en parsell på øya. Selger var godseier G. Wankel på Kambo. CPC kjøpte resten av øya i 1899, med unntak av en mindre parsell som tilhørte Marinen. Denne parsellen ble kjøpt i 1937. Driften på Langøya kom i gang i 1899. Kalksteinen ble fraktet i lekter til Slemmestad.

Det ble etterhvert bygget arbeiderbrakker og -boliger, spisesal, brygger, skinneganger osv. Den første tiden foregikk boringen med håndkraft, i 1913 gikk man over til pressluft. På denne tiden lå årsproduksjonen på ca. 180 000 tonn i året. I 1922 gikk man over til elektrisk drift. Fra 1925 ble selve knusingen av kalksteinen flyttet fra Slemmestad til Langøya. Den steinen som ikke var egnet til sementproduksjon ble fra 1931 knust i et eget verk og solgt som pukk.

Opptil 24 familier med om lag 120 mennesker bodde på Langøya på det meste. I 1960 fraktet skolebåten 16 barn inn til skolen i Holmestrand. Etterhvert vokste bruddet, og i 1967 forlot de siste to familiene øya.

Det ble anlagt jernbanespor på 20-tallet for frakt av stein mellom brudd og knuser, denne jernbanen var tidligere brukt som smalsporet bane mellom Holmestrand og Hvittingfoss. Jernbanen ble skiftet ut med trucker i 1951. Da var man kommet til -3 meter. Da Norcem la ned sementproduksjonen på Slemmestad i 1985 ble også driften på Langøyene stoppet. Bunnen av bruddet var da på -45 meter. Tilsammen var det tatt ut 47 millioner tonn kalkstein. Dagbruddet under havnivå tilsvarer nesten 10 millioner kubikkmeter. Norcem solgte Langøya til NOAH i 1993.

Frantzefoss Bruk tok i en periode ut kalkstein til sin kalkproduksjon.

## Avfallsdeponi
Siden 1993 bruker Norsk Avfallshandtering dagbruddene til deponi av farlig uorganisk avfall. En stor del av avfallet er gips, som dannes når flygeaske fra forbrenningsanlegg blandes med og nøytraliserer svovelsyre. Dessuten finnes et basseng for utreagering av reaktive metaller; hovedsakelig magnesiumslam og andre alkali- og jordalkalimetall. Avfallet reagerer kraftig i kontakt med vann og avgir varme og ulike gasser (H<sub>2</sub>, NH<sub>3</sub>, PH<sub>3</sub>). Det finnes også en tank for avgiftning av cyanidholdig avfall. Avgiftningen skjer i alkalisk miljø med natriumhypokloritt. Cyanidforbindelsene omdannes til karbondioksid og nitrogengass. Disse avfallsfraksjonene taes ikke lengre imot, og disse behandlingsløsningene er ikke lenger en del av driften. Miljødirektoratet har tillatt årlig mottak av maksimalt 500.000 tonn uorganisk farlig avfall (herunder uorganisk syrer, aske og alunskifer) og 500.000 tonn forurensede masser (forurenset grunn, knust betong, slam og sedimenter). Deponiet vil etter planen være fullt før 2025.

## Referanser


## Litteratur
*
NOAH (selskap)

**NOAH AS** er et norsk aksjeselskap. Det ble etablert av myndighetene i samarbeid med ni større industriforetak i 1991. NOAH kjøpte Langøya ved Holmestrand fra Norcem/Aker i 1993. NOAH har i dag en vesentlig samfunnsfunksjon gjennom sin behandling av farlig avfall. Behandlingsprosessene medfører at store mengder farlig avfall nøytraliseres og tas ut av kretsløpet. 

I 2003 kjøpte Gjelsten Holding NOAH AS.

## Utslipp fra anlegget

Vann fra dagbruddene samles opp, renses og slippes ut på 35 meters dyp (endret fra 15 meters dyp i 2007) på vestsiden av Langøya. Utslippene er gjennomgående på nivå under de grenser som er satt i tillatelsen fra Miljødirektoratet. Utslipp til luft fra virksomheten anses å ha liten miljøbetydning. Månedlige utslippsdata publiseres på www.noah.no.

## Litteratur
*Langøya*. (2007) En bok om industrieventyret på øya, bosettingen og samfunnet her. Forfattere: Stig Tore Lunde og Roar Hansen.

## Eksterne lenker
* Avfallsforbrenning. Miljøstatus.no
Zündapp

**Zündapp** var en tysk produsent av motorsykler mellom 1917 og 1984. Selskapet ble stiftet i Nürnberg, Tyskland av Fritz Neumeyer, sammen med selskapet Friedrich Krupp AG og verktøyprodusenten Thiel, som produsent av detonatorer. I 1919, da 1. verdenskrig var over, sank etterspørselen etter våpendeler drastisk, Neumeyer ble eneeier i selskapet, og to år senere skiftet han fokus til motorsykkelproduksjon.

Den første Zündapp-modell var Z22, som ble lansert i 1921 under slagordet «Motorrad für Jedermann», tysk for «motorsykkelen for alle». Z22 var enkel og pålitelig, og ble produsert i et stort antall. Zündapps første tunge motorsykkel kom i 1933 med *K-serien*, som blant annet var utstyrt med et lukket motorrom, som var svært uvanlig på den tiden. «K»en i modellnavnet stod for «Kardanantrieb», som antydet at modellene var utstyrt med «lukket» drivaksel. Serien inkluderte modeller fra 200 til 800 ccm, og var en stor suksess. K-serien bidro til å øke Zündapps markedsandel på hjemmemarkedet Tyskland fra 5% i 1931 til 18% i 1937. Fra 1940 av produserte Zündapp fler enn 18&nbsp;000 eksemplarer av *KS750*, en motorsykkel med sidevogn, for den tyske Wehrmacht.

Etter andre verdenskrig skiftet selskapet gradvis fokus over på mindre maskiner, for eksempel scooteren «Bella», og den siste tunge motorsykkelen (som tilfeldigvis også ble en av de mest kjente modellene) ble lansert i 1951 med navnet *KS601*, utstyrt med en 597 ccm tosylindret motor.

Fra 1957 til 1958 produserte selskapet også mikrobilen Zündapp Janus.

I 1958 flyttet selskapet fra Nürnberg til München, og kort tid senere utviklet de flere nye, mindre modeller. Samtidig ble videreutvikling av firetaktsmotorer stoppet, og det ble kun produsert totaktsmotorer. Zündapps modeller solgte lenge godt, men etterhvert dalte etterspørselen, og i 1984 gikk selskapet konkurs, men fabrikknavnet og produksjonsutstyret ble solgt til Kina for 15 millioner tyske mark. Det hører med til historien at heller ikke kineserne fikk fart på salget og la ned produksjonen i 1996.  

I Norge ble det brukt Zundapp motorer i flere mopeder som for eksempel Raufossmopeden. 

## Eksterne lenker
* 
* Zündapps historie  (på engelsk)
Gojżewski-familiens mausoleum

**Gojżewski-familiens [[mausoleum]]** (polsk *Mauzoleum Gojżewskich*) ligger på Den gamle kirkegård i Łódź. Graven, som ligner en bysantinsk helligdom, rommer likene til Konstanty Gojżewski, en offiser i tsararmeen, og hans kone Aleksandra Gojżewska. 

Ekteparet ligger gravlagt i en felles krypt, men siden Konstanty (død i 1905) var ortodoks og Aleksandra (død i 1900) katolsk, ble Konstanty gravlagt på den ortodokse delen og Aleksandra på den katolske delen av kirkegården. 

Mausoleet ble restaurert i 2000. Det er bygd i hvit marmor og brun murstein, mens taksteinen er grønn. Innvendig er mausoleumskuppelen mørkeblå og dekorert med gylne stjerner. Like over inngangen finnes en innskrift skrevet med det kyrilliske alfabet: Семейная Гробница К. А. Гоижевского («K. A. Gojżewskis familiegrav»).
Zündapp Janus

**Zündapp Janus** er en mikrobil produsert av den tyske motorsykkelprodusenten Zündapp mellom 1957 og 1958. Zündapp produserte opprinnelig motorsykler, men bestemte seg i 1954 for å bygge et mer værbestandig kjøretøy. De vurderte forslag fra Kroboth, Brütsch og Fuldamobil, før de bestemte seg for en modell fra Dornier. Fordi det var vanskelig å skille foran og bak på bilen fikk den navn etter en romersk gud, Janus, som var en gud med to ansikter; et som peker fremover mens det andre peker bakover.

Bilen var utstyrt med en midtmontert totaktsmotor på 250 ccm med en effekt på 14 hestekrefter, noe som gav bilen en toppfart på 80 kilometer i timen. Hjulopphenget var av MacPherson-type, som viste seg å være svært komfortabelt. Produksjonen startet i juni 1957, men kun 1&nbsp;731 eksemplarer ble bygget de første seks månedene. Sommeren 1958 droppet Zündapp prosjektet, og solgte fabrikken til Bosch. Totalt 6&nbsp;902 eksemplarer ble bygget.

## Kilder
* *Kleinwagen, Small Cars, Petites Voitures*, av Benedikt Taschen, 1994
Mår kraftverk

**Mår kraftverk** er et vannkraftverk ved Moflåt sør for Rjukan i Tinn kommune i Telemark fylke.

Kraftverket ble satt i drift i 1948 og modifisert i 1949 og 1954.

Kraftverket har 180 MW installert effekt på fem peltonturbiner og midlere årsproduksjon på 1145 GWh.

Verket henter vann fra et inntaksmagasin i nedre Grottetjørn.

Mårvatn som reguleres mellom 1121 og 1100 moh og Kalhovdfjorden som reguleres mellom 1087 og 1076 er magasiner for kraftverket. Begge magasinene er oppdemmet og dreneres normalt ikke  til Måna.

I tappetunnelen mellom Mårvatnet og Kalhovdfjorden er Stegaros kraftverk bygget.

Kraftverket er eid av Statkraft.

Kraftverket har pleid å ha åpent for publikum på hverdager om sommeren.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Statkraft
Plattformspill

**Plattformspill** er en videospillsjanger karakterisert ved å hoppe til og fra plattformer og over hindringer. Det må være mulig å kontrollere disse hoppene og å falle fra plattformer og  feilberegne hopp. Det mest felles elementet til disse spillene er en hoppeknapp, men det er unntak; andre hoppemekanismer inkluderer å svinge fra utstrekkelige armer, som i *[[Ristar]]* og *[[Bionic Commando]]*, eller å sprette fra springbrett eller trampoliner, som i *[[Alpha Waves]]*. Spill som får hopping til å bli fullstendig automatisert, som *[[The Legend of Zelda: Ocarina of Time]]*, faller inn i egne kategorier; action-eventyrspill. Et kjent plattformspill er NES-spillet *[[Super Mario Bros.]]*
## Referanser
Heinzels kapell

**Heinzels kapell** (polsk *Kaplica Heinzlów*) ligger på den katolske delen av Den gamle kirkegård i Łódź ved Ogrodowa-gaten. 

Etter Juliusz Heinzels død oppførte familien hans en enorm familiegrav, hvor Juliusz og senere også hans kone Paulina Volkman og andre etterkommere ble gravlagt. I dag har mausoleet funksjon som kirkegårdskapell, og tjener i likhet med den andre palassene til Heinzel befolkningen i Łódź. Mausoleet er et av de siste kuplete kirkegårdskapeller. Dets form er inspirert av Sigismund-kapellet på Wawel i Kraków. Det ble reist i årene 1899&ndash;1903 i italiensk renessanse etter tegninger av den tyske arkitekten Franz Schwechten. 

Mausoleumsgesimsen er omkranset av en attikabalustrade, og ved pilastrene står skulpturer av engler i naturlig størrelse. Over inngangen finnes et halvsirkulært tympanon med et basalrelieff som forestiller Jesus Kristus. Bygningen er reist i sandstein, og neorenessansestilen pryder også kapellets indre.
Kortholdsammunisjon

**Kortholdsammunisjon** (engelsk *Plastic Short Range Training Ammunition*), ofte kalt **blåplast**, er en øvelsesammunisjon av blåfarget plast, tidligere vanlig i Norge er bakelitt. Den oppfører seg omtrent likt som vanlig skarp ammunisjon, men med en betydelig mindre rekkevidde. I Norge brukes den mest i kaliber 7,62 mm og 12,7 mm. Besparelsen ved bruk av blåplaster ved øvelser er stor, spesielt når man øver med 12,7x99 mm, her koster vanlig ammunisjon cirka 60 kr  per skudd men blåplast koster cirka 10 kr. Rekkevidden er betydelig kortere med blåplaster, cirka 30–40 m for en AG-3 (7,62x51 mm).

Short Range Training Ammunition (SRTA) og Plastic Short Range Training Ammunition (PSRTA) finnes i de fleste kalibrer og brukes i de fleste land. Materiale og oppbygning varierer.

Blåplast regnes som skarp ammunisjon og kan være dødelig på nært hold, da prosjektilet fortsatt har en høy fart og overfører store mengder kinetisk energi.

## Se også
* Rødplast

## Eksterne lenker
* Namo, Plastic training ammunition
Action-eventyrspill

**Action-eventyrspill** er en videospillsjanger som kombinerer elementer fra eventyrspill-sjangeren med actionspill-elementer. Det er sannsynligvis den største og mest mangfoldige spillsjangeren og kan inkludere mange spill som kan bli kategorisert under mindre sjangre. Atari 2600-spillet *[[Adventure]]* fra 1978 er det første kjente spillet innen denne sjangeren. Med avslåelsen av eventyrspill-sjangeren ble action-eventyrsjangeren mye mer prominent. Som en sideeffekt blir action-eventyrspill noen ganger referert til som simpelthen eventyrspill av konsollspillere, som oftest til eventyrpuristers misnøye. *[[The Legend of Zelda]]*-serien er en av de mest kjente seriene innen action-eventyrsjangeren.
## Referanser
Stegaros kraftverk

**Stegaros kraftverk** er et vannkraftverk ved Kalhovdfjorden i Skiensvassdraget i Tinn kommune i Telemark fylke.

Det ble satt i drift i 2002.

Kraftverket har 2,4 MW installert effekt fra en kaplanturbin, og midlere årsproduksjon på 10 GWh.

Det utnytter fallet i tappetunnelen mellom Mårvatn og Kalhovdfjorden som begge er magasiner for Mår kraftverk.

Kraftverket er eid av Statkraft og Tinn Energi.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Statkraft
Eidsfoss kraftverk (Telemark)

**Eidsfoss kraftverk** er et vannkraftverk i Eidselva i Nome kommune i Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1964.

Kraftverket har 15 MW installert effekt på en kaplanturbin og midlere årsproduksjon på 84 GWh.

Ved siden av kraftverket ligger Eidsfoss sluser med 2 kammer, som leder Telemarkskanalen forbi fossen.

Kraftverket er eid av Norsjøkraft. Statkraft er driftsansvarlig.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Norsjøkraft 

## Se også
Frøystul kraftverk
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Moflåt kraftverk, 
Mæl kraftverk, 
Svelgfoss kraftverk, 
Vrangfoss kraftverk
Panserbrytende ammunisjon

**Panserbrytende ammunisjon** er en type ammunisjon som er spesielt laget for å penetrere blant annet panserede kjøretøyer, skuddsikre vester, stridsvogner og betong.

Størrelsen på ammunisjonen kan være fra pistolkaliber helt opp til stridsvognammunisjon.

Delen av ammunisjonen som penetrerer er av et materiale med veldig høy tetthet som er designet slik at den opprettholder sin form og har maksimal mengde energi så dypt som mulig inn i målet.

Rifle- og pistolammunisjon generelt er bygget opp av en hard penetrator, for eksempel herdet stål eller wolfram karbid. Denne penetratoren er dekket av et mykere materiale, for eksempel kobber. Ved treff vil kobberbelegget bli knust, mens penetratoren fortsetter å penetrere målet.
Grunnen til at hele prosjektilet ikke er laget av samme materiale som penetratoren er fordi siden materialet er så hardt at det ville det slitt ut løpet på våpenet på relativt kort tid.

Fly- og stridsvognammunisjon har av og til en kjerne av en utarmet uran. Fordelen med denne urankjernen er i tillegg til høy egenvekt (som gir høy anslagsenergi) og hardhet blant annet at den selvantenner ved treff, noe som avgir en høy varmeenergi på et lite område på panseret til målet. Noen typer av panserbrytende ammunisjon inneholder også eksplosiver eller selvantennende spiss.

## Se også
*Sporlys
*Brannstiftende ammunisjon
*Eksplosiv patron
Charles Austin

**Charles Austin** (født 19. desember 1967) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver. Han vant gull i høydehopp i OL 1996 i Atlanta. Den 1,90 meter høye Austin gikk over 2,39 i sitt siste hopp (ny olympisk rekord), og henviste dermed Artur Partyka fra Polen til andreplassen.

Fem år tidligere vant Austin gull i verdensmesterskapet i Tokyo 1991. Han er innehaver av den gjeldende amerikanske utendørsrekorden med 2,40, et resultat han oppnådde i Zürich 7. august 1991.

## OL- og VM-medaljer
* OL 1996  Atlanta - **gull** i høydehopp
* VM 1991  Tokyo - **gull** i høydehopp

## Referanser

## Eksterne lenker
*
TP

**TP** eller **Tp** har flere betydninger:

## TP
* Teknikk og industriell produksjon, et norsk utdanningsprogram, også forkortet TIP
* Transperson, en kjønnsoverskrider
* Trivial Pursuit, et brettspill

## Tp
* *[[Tp (lokomotiv)]]*, et svensk diesellokomotiv
* Treponema pallidum, en bakterie
The Legend of Zelda: Link’s Awakening

***The Legend of Zelda: Link's Awakening*** (ゼルダの伝説 夢をみる島 *Zeruda no Densetsu Yume wo Miru Shima*) er et action-eventyrspill utviklet og utgitt av Nintendo til Game Boy i 1993. Det er det fjerde spillet i *[[The Legend of Zelda]]*-serien., og det første til en håndholdt spillkonsoll. Spillet er sannsynligvis en direkte oppfølger til *[[The Legend of Zelda: A Link to the Past|A Link to the Past]]*, og i så fall er det den samme Link fra spillet.

## Handling
I motsetning til de fleste andre spill fra The Legend of Zelda, ble "Link's Awakening" lagt til utenfor kongeriket Hyrule. Den utelater også en rekke lokasjoner og karakterer fra tidligere spill, bortsett fra hovedpersonen Link og prinsesse Zelda. I stedet foregår spillet i stor grad på Koholint Island, en isolert landmasse avskåret fra resten av området. Øya, selv om den er liten, inneholder et stort antall hemmeligheter. Etter hendelsene i The Legend of Zelda: A Link to the Past, reiser hovedrollen Link med skip til en rekke andre land for å trene for ytterligere trusler.

Men dårlig vær ødelegger skipet hans til sjøs, og han skyller i land i nærheten av ved Koholint Island, hvor han blir ført til til Tarin av datteren Marin. En mystisk ugle forteller Link at han må vekke Wind Fish, Koholints verge, for å komme hjem. Wind Fish ligger og drømmer i et gigantisk egg på toppen av fjellet Tamaranch, og kan bare vekkes av Sirens åtte instrumenter. Link må utforske en rekke fangehull, for å gjenopprette de åtte instrumentene. Men over hele Koholint Island forsøker mareritt-aktige vesener å hindre Link i hans søken etter instrumentene, ettersom de selv ønsker å styre Wind Fishs drømmeverden.

## Referanser
Allan Wells

**Allan Wipper Wells** (født 1952 i Edinburgh) er en tidligere skotsk friidrettsutøver. Han ble olympisk mester for Storbritannia under OL 1980 i Moskva.

Wells satset opprinnelig på tresteg og lengdehopp, men gikk over til sprintløp i begynnelsen av 1970-årene. I 1978 vant han to medaljer for Skottland under Commonwealth-leken, og var nå Storbritannias raskeste sprinter.

Wells vant 100 meter-finalen i Moskva med svært liten margin foran cubaneren og forhåndsfavoritten Silvio Leonard. Wells ble dermed tidenes eldste olympiske mester på 100 meter. Han kom også til finalen på 200 meter, som også ble en svært jevn affære. Denne gangen måtte han se seg slått av italieneren Pietro Mennea med to hundredels sekunder, og sikret seg dermed sølv. Han avsluttet lekene ved å løpe inn til fjerdeplass på 4&nbsp;100&nbsp;m stafett.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Bartholomew de Burghersh, 1. baron Burghersh

**Bartholomew de Burghersh** (død 1355) var en engelsk adelsmann og soldat. Han var en yngre sønn av Robert de Burgersh, 1. baron Burgersh og Maud de Badlesmere, søster av Bartholomew de Badlesmere, 1. baron Badlesmere. 

Han ble født mellom 1287 og 1296. På et tidspunkt før 11. juni 1320 giftet han seg med Elizabeth de Verdun, datter og medarving av Theobald de Verdun, 2. baron Verdon. 

Han gjorde tjeneste i krigene i Skottland, og assisterte sin onkel Lord Badlesmere, som var Lord Warden of the Cinque Ports i 1320. Begge sluttet seg til den opprørske jarlen av Lancaster i slaget ved Boroughbridge den 15. mars 1321 eller 1322, og ble tatt til fange etter nederlaget. Lord Badlesmere ble hengt, men Burgersh ble benådet av dronning Isabella. 

Han ble Lord Warden of the Cinque Ports og dermed også konstabel av Dover Castle i 1327, og hadde dette embetet til 1330. I 1329 fikk han barontittelen, og fra 1335 til 1343 var han Justice in Eyre sør for Trent. 

I 1340 arvet han noen av eiendommene til broren, biskop Henry Burgersh. Han ble *Knight Banneret* i 1341, og ble sendt som deltager i en ambassade til paven i august 1343. Senere fikk han flere andre titler, som Lord Chamberlain of the Household, Admiral of the West samt Seneschal and Custos of Ponthieu and Montreuil. 

I slaget ved Crécy kjempet han i kongens divisjon, og han deltok også under beleiringen av Calais. I 1348 ble han igjen Lord Warden of the Cinque Ports, og den 27. juni 1355 ble han også konstabel av Tower. Han ble syk under et opphold i Dover Castle, og døde der 3. august 1355. 

## Barn
Han fikk fem barn med sin hustru Elizabeth:

* Henry de Burgersh (døde barnløs november 1348, gift med Isabel St John, datter av Hugh St John, 2. baron St John av Basing)
* Bartholomew de Burgersh, 2. baron Burgersh (død 1355, gift med Cecily de Weyland)
* Thomas de Burgersh
* Joan de Burgersh (gift med John Mohun, 2. baron Mohun)
* Margaret de Burghersh (gift med Maurice FitzThomas FitzGerald, 4. jarl av Kildare)

## Referanser
Roger Neil Wheeler

**Roger Neil Wheeler** (født 1941) er en britisk offiser som var Chief of the General Staff, hærsjef for British Army, fra 1997 til 2000. Han ble i 2001 utnevnt til konstabel av Tower. 

Wheeler studerte ved Hertford College, og fikk deretter en offiserspost i Royal Irish Rangers. Han hadde deretter flere kommandoer og stabsposter i Storbritannia, Tyskland, på Falklandsøyene og Kypros. 

Etter tre år som sjef for militære operasjoner i Nord-Irland ble han kommandant for britiske styrker på NATO-oppdrag i Bosnia. Han ble øverstkommanderende for landstyrkene i 1996, og Chief of the General Staff året etter. I 2000 gikk han av med pensjon. 

Som pensjonist er han ved siden av det seremonielle embetet som konstabel av Tower ikke-utøvende direktør i Aegis Defence Services, medlem av styret for Serious Organised Crime Agency og *trustee* i Royal Armouries. 

Wheeler er utnevnt til *Knight of the Grand Cross* av Order of the Bath og er derigjennom adlet. Han har dermed rett til å føre tiltaleformen *Sir* foran sitt navn. Wheeler er også kommandør av Order of the British Empire.

## Referanser
Melhusbrua

**Melhusbrua** er ei veibru på fylkesvei 708 i Melhus kommune i Trøndelag. 
Brua er 400 meter lang og krysser Gaula like sør for Melhus sentrum. Den er en del av veiutbyggingen som førte Fv708 (på denne tiden Riksvei 708) og E6 utenom tettstedet. Den nye parsellen på Fv708, Tverrforbindelsen, åpnet 12. juni 2003, mens de to nye parsellene på E6, Sørparsellen og Nordparsellen, åpnet 23. september 2004 og 1. september 2005.

## Se også
* Gimstunnelen

* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

## Eksterne lenker
* Statens vegvesen: Melhusbrua
* Statens vegvesen: Ny E6 Melhus
* Våre Veger: Endelig kvitt E6
Pseudo-toppnivådomene

Et **pseudo-toppnivådomene** er et navn på et datanettverk som ikke deltar i den verdensomspennende offisielle DNS-systemet men som bruker et lignende domenenavn-hierarki. De ble bare brukt for spesielle formål; hovedsakelig for adressering av maskiner som ikke var mulig å nå via Internet Protocol, for bruk i tjenester som E-mail og Usenet via UUCP.

Historisk sett er de mest kjente store nettverk i denne gruppen .bitnet, .csnet, .oz og .uucp. I tillegg kan nyere nettverk som .i2p, .onion og .brave bli inkludert.

Selv om de ikke har noen offisiell status, som blir de vanligvis betraktet som uoffisielt videreført, (engelsk: «grandfathered»), og det er usannsynlig at de noensinne vil bli tildelt som toppnivådomener.

Pseudo-toppnivådomene kan noen ganger også bli brukt for fiktive domenenavn i videospill og andre media for å hindre spøkefugler og nysgjerrige folk fra å enten plage nettsteder og organisasjoner ved å gå inn på domener de har sett i fiktive verk, eller å registrere domenenavnet i et forsøk på cybersquatting.

.arpa er unik i og med at det har vært et pseudo-toppnivådomene, tidligere brukt av ARPA, som nå er blitt et ekte toppnivådomene definert i internetts DNS-rot for bruk som et toppnivådomene for internett-infrastruktur.

## Se også
* Alternativ DNS-rot
* .local
* .arpa

## Referanser
Katrin Siska

**Katrin Siska** (født 1983) er en estisk musiker. Hun er mest kjent som medlem av gruppen Vanilla Ninja. 

Siska gikk på skole i Tallinn med band-kamerat Piret Järvis. Da hun ble ferdig med videregående (Estonian Lyceum), gikk hun til Tallinn forretningsskole. Etter det gikk også på musikkskole i tre år. Senere lærte hun å spille piano, gitar og bass av en privatlærer. I 2002 ble Katrin medlem av popgruppa Vanilla Ninja. Selv om hun nå har vært medlem i over fem år, har Katrin bare sunget på gruppas første sang; «Klubikuningad». 

Før hun ble medlem av Vanilla Ninja, jobbet hun på TV og som modell.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Metallvannymfer

* (bare europeiske slekter)
** *Lestes*
** *Sympecma*

 

**Metallvannymfer** (Lestidae) er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata).

Metallvannymfer er utbredt i hele verden unntatt i Arktisk og Antarktis. De fleste arter finnes i varmere strøk. 

## Utseende
Metallvannymfer er de små slanke øyenstikkerne, vanligvis mye mindre enn øyenstikkere og libeller. Men størrelsen varierer mellom de ulike artene. Kroppen er helt eller delvis farget i metalliske farger. 

Alle de fire vingene er omtrent like av utseende og størrelse. De holder vingene skrått bakover og ut fra kroppen i hvile. Dette er typisk og skiller de fra øyenstikkere som holder vingen rett ut fra kroppen i hvile. De andre gruppene vannymfer folder vingen helt bakover kroppen. Vingemerket (*pterostigma*) er langt, ofte dobbelt så langt som bredt. Vingene er klare, uten farge flekker eller mønster, de fleste cellene i vingene er femkantet.  Vingespennet er mellom 40&nbsp;og 70&nbsp;&nbsp;millimeter.  

Nymfene har en uvanlig lang fangmaske («munn»), som strekker seg bakover under kroppen helt til det tredje beinparet. De tre trakégjellene (bladgjellene) på bakkroppen er like store, og fint avrundede spisser.

## Levevis
Metallvannymfer er litt dårlige flygere og holder til i vegetasjonen ikke langt fra vannet der de hadde sine nymfestadier. Nymfene finnes i stillestående vann eller sakteflytende bekker. 

Metallvannymfer har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.

## Systematisk inndeling med europeiske arter

* ordenen **[[øyenstikkere]]**, (Odonata)  
** delgruppe vannymfer (Zygoptera)  
*** overfamilie   **[[metallvannymfer (overfamilie)|metallvannymfer]]**, (Lestinoidea)
**** familien **metallvannymfer**, (Lestidae)
***** *Lestes*
****** *[[Lestes barbarus]]* (Fabricius 1798)
****** Sørlig metallvannymfe, *Lestes dryas* Kirby, 1890 
****** *[[Lestes macrostigma]]* (Eversmann 1836)
****** *[[Lestes parvidens]]* Artobolevsky 1929
****** Vanlig metallvannymfe, *Lestes sponsa* (Hansemann, 1823) 
****** *[[Lestes virens]]* (Charpentier 1825)
****** *[[Lestes viridis]]* (Vander Linden 1825)
***** *Sympecma*
****** *[[Sympecma fusca]]* (Vander Linden 1820)
****** *[[Sympecma paedisca]]* (Brauer 1882)

## Referanser




## Kilder
* Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1,  www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr. 
* Sahlén, Göran. 1996. *Sveriges Trollsländor.* Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9 

## Eksterne lenker
* 
*  www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Lenna Kuurmaa

**Lenna Kuurmaa** (født 26. september 1985 i Tallinn) er en estisk musiker. 

Da hun var fire år gammel sendte foreldrene henne til barne-koret til Eesti Televisioon ETV, hvor hun sang en lang stund. Hun gikk på den tyske videregående skolen i Tallinn. Kuurmaa spilte en kort stund i et tysk band på denne tiden samtidig som hun lærte å spille fiolin og keyboard. 

Hun har vært med i musikalene *The King And I*, *The Sound Of Music*, *Voice of Music* og *Charlie Brown*. Hun var også med i showet «Fizz Superstar 2002», og kom til semi-finalen.

Senere på året ble hun medlem i bandet Vanilla Ninja, og da bandet måtte dra til Tyskland bestemte Kuurmaa seg for å slutte på skolen. I bandet spilte hun gitar helt fram til 2006, og har vært vokalist for bandet helt siden de startet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Vannliljetorvlibelle

**Vannliljetorvlibelle** er en libelle som tilhører familiegruppen libeller (Libellulidae). Vannliljetorvlibelle er fredet i Norge.

## Utbredelse
Vannliljetorvlibelle er utbredt i det sentrale og østlige Europa. Finnes i og det sørøstlige Danmark, Sverige og Finland. I sørøstlige Norge langs kysten til Telemark.  Arten har et lite utbredelsesområde på Østlandet. Habitatet er mindre sjøer og tjern med rent vann og flytebladsvegetasjon (nøkkeroser) i lavlandet. Det er ingen tegn på vesentlig reduksjon i bestanden og arten kvalifiserer ikke til å bli rødlistet etter IUCN-kriteriene.

## Utseende
Kjønnene er noe ulike. Hunnens bakkropp er mørk brun-svart med gule flekker. Hannen har gule render mellom hver av bakkroppens segmenter (ledd). Eldre hanner får gjerne en blåpudring på bakkroppen. Analvedhenget, bakerst på bakkroppen er hvitt, og labialpalpene ved munnen, er mørk. Foran på hodet (frons) har hvit farge.

Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingemerket (*pterostigma*) er hvit. Vingespennet er mellom 60&nbsp;og&nbsp;70&nbsp;millimeter.  

## Levevis
Nymfen lever på bunnen i åpne innsjøer og vannhull med steder der det er rik undervannsvegetasjon kombinert med flytende vannplanter som vannliljer.

Eggene legges i vann. Utviklingen tar 3 år. Nymfen overvintrer i vegetasjonen, blant planter og mose. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.

Flygetiden er fra midten av juni til august.

Vannliljetorvlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.

## Fredet i Norge
Vannliljetorvlibelle er en av tre norske arter av libeller som er fredet etter Bern-konvensjonen. Dette fordi de har hatt stor tilbakegang, grunnet at leveområdene (habitatene) har forsvunnet. Noen arter krever helt spesielle livsbetingelser.

## Referanser




## Litteratur
* Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. *Odonata i Danmark, foreløbig status 1995*. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
* Olsvik, Hans. & Dolmen, Dag. 1992. *Distribution, habitat, and conservation status of threatened Odonata in Norway.* Fauna norv. B. 39. Side 1-21.
* Stenløkk, Jan. 2001. *Revidert og utvidet fredning av norske insekter.* Norsk entomologisk forening. Insekt-Nytt 26 (3-4), s. 6-10 
* Sahlén, Göran. 1996. *Sveriges Trollsländor.* Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9

## Eksterne lenker
* 
* Vannliljetorvlibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
20th Century Fox Television

**20th Century Fox Television** er en av TV-produksjonsdivisjonene til 21st Century Fox. Selskapet produserer i hovedsak serier for Fox Television Stations Group, men også for salg til andre tv-stasjoner i USA og verden for øvrig.

Selskapet ble stiftet i 1949, som en avlegger fra 20th Century Fox under navnet TCF Television Productions, Inc. Logoen som ble brukt fra 1960 til 1992 kunne gi inntrykk av at navnet var 20th Television Fox, noe som ikke var riktig. Selskapet kjøpte opp Metromedia Producers Corporation i 1986 og MTM Enterprises i 1998, og overtok rettighetene for distribusjon av programmer laget av de to nevnte selskapene. 14. desember 2017 kunngjorde Disney-konsernet at en avtale om oppkjøp og sammenslåing av Disney og 21st Century Fox (som er 20th Century Fox' moderselskap) var ferdig forhandlet. I juli 2018 ble avtalen godkjent av aksjonærene i de to selskapene. Fusjonen som inkluderer både film- og TV-delen av 20th Century Fox, forventes gjennomført i løpet av 2019.

## Referanser
Triinu Kivilaan

Triinu Kivilaan (født 13. januar 1989 i Viljandi, Estland) er en estlandsk sanger og tidligere modell, best kjent som tidligere medlem i popgruppa Vanilla Ninja. 

Hun gikk på videregående skole i Viljandi, men Kivilaan ville avslutte studiene i Tyskland.
Hun lærte å spille piano, saksofon og bass. I 2004 erstattet hun Maarja Kivi i popgruppa Vanilla Ninja.
En grunn til at hun erstattet Kivi var at de hadde mange like trekk ved utseende, til og med navnene lignet!
Kivilaan forlot bandet i 2006 på grunn av forskjellig musikkinteresse. Etter at hun forlot Vanilla Ninja har hun kommet tilbake som soloartist.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Blanche av Lancaster

**Blanche av Lancaster** (født 25. mars 1345, død 12. september 1369) var en engelsk adelskvinne. 

Hun var datter av Henry av Grosmont, 1. hertug av Lancaster og hans hustru Isabel de Beaumont. Både hun og hennes eldre søster Matilda eller Maud, grevinne av Leicester ble født på Bolingbroke Castle i Lindsey.

Den 19. mai 1359 giftet hun seg med John av Gaunt, en sønn av den regjerende monarken Edvard III og hans dronning Philippa av Hainault. Da hennes far døde uten mannlige arvinger i 1361 døde tittelen hertug av Lancaster ut med ham, men på grunn av ekteskapet med Blanche ble tittelen gjenopprettet for John av Gaunt. Han fikk titlene jarl av Lancaster, jarl av Derby, jarl av Lincoln og jarl av Leicester da Matilda/Maud døde i 1362, og hertugdømmet Lancaster ble gjenopprettet for ham noe senere. 

Da byllepest rammet England for tredje gang i 1369 - en av etterdønningene av svartedauden - var Blanche ett av ofrene. Hennes mann var til sjøs da hun døde. Han holdt årlige minnemarkeringer for hennes død resten av livet. Til en av disse fikk han den unge og fortsatt nokså ukjente poeten Geoffrey Chaucer til å skrive det som senere ble kjent som *Hertuginneboken*. Selv om Chaucers intensjoner ikke er beskrevet av ham selv, mener mange at han med verket ønsket å vise John at hans sorg over Blanche hadde gått for langt, og at han måtte komme videre i livet. 

I 1374 bestilte John bårestatuer av seg selv og Blanche i alabaster. Han ble stedt til hvile ved siden av henne i St. Pauls katedral i London i 1399. 

## Barn

Blanche og John fikk seks barn:

* Philippa av Lancaster (1360&ndash;1415, gift med Johan I av Portugal)
* John Plantagenet (1362&ndash;1365)
* Elizabeth Plantagenet (1364&ndash;1425, gift først med John Hastings, 3. jarl av Pembroke, så med John Holland, 1. hertug av Exeter, så med John Cornwall, 1. baron Fanhope)
* Edward Plantagenet (1365&ndash;1368.
* Henrik IV av England (3. april 1367&ndash;20. mars 1413)
* Isabella Plantagenet: (født 1368, døde ung)

## Referanser
Dalceridae

* Acraginae
* Dalcerinae

**Dalceridae** er en liten familie av sommerfugler beslektet med sneglespinnere (Limacodidae). De finnes i Sør- og Mellom-Amerika og i de varme delene av Nord-Amerika. I likhet med sneglespinnerne har de sneglelignende, kortbeinte larver.

## Utseende
Små til middelsstore (forvingelengde 6,5 – 24&nbsp;mm) møll med store, brede, avrundede vinger. På farge er de gjerne bleke, lysebrune eller oransje, av og til med en perlemoraktig glans. Kroppen er forholdsvis slank og tett hårete. **Hodet** er lite med reduserte maksillarpalper og sugesnabel. Antennene er ganske korte, bredt fjærformede hos hannene, smalere hos hunnene. **Vingene** er vanligvis omtrent ensfargede. Beina er kraftige og tett hårete. De hviler med vingene taklagt over kroppen.
**Larvene** er korte og trinne, med korte brystføtter. Vorteføtter mangler, men krokringene som vanligvis sitter på vorteføttene finnes hos de to siste larvestadiene. På oversiden har de rekker av geléaktige vorter, som skilles ut fra kjertelhår. Huden på undersiden er gjennomsiktig.
## Levevis
De voksne sommerfuglene flyr om natten, men er ganske dårlige flyvere. De kommer sjelden til lys. Siden de har reduserte munndeler, kan de ikke ta næring til seg. Larvene kan ete på mange ulike planter (polyfage), dalceride-larver er funnet på ca. 20 ulike plantefamilier. De kan noen ganger gjøre skade på kaffe, kakao og palmer.
## Systematisk inndeling

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata – Homoneura
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Overfamilien Zygaenoidea
*********** Familien **Dalceridae**
************ Underfamilien Acraginae
************* Slekten *Acraga* Walker, 1855 – 40 arter
************* Slekten *Dalcerides*  Neumoegen & Dyar, 1893 – 11 arter
************* Slekten *Zikanyrops*  – to arter
************ Underfamilien Dalcerinae
************* Slekten *Ca*  Dyar, 1914– én art
************* Slekten *Dalcera*  Herrich-Schäffer, 1854 – fire arter
************* Slekten *Dalcerina*  – fem arter
************* Slekten *Minacraga*  – åtte arter
************* Slekten *Minacragides*  – én art
************* Slekten *Minonoa*  – tre arter
************* Slekten *Oroya* Miller, 1994 – én art
************* Slekten *Paracraga*  – sju arter

## Kilder
Dalceridae på *Tree of Life*: http://tolweb.org/Dalceridae

## Eksterne lenker
* 
Bildegalleri over arter fra Fransk Guyana: http://www.guianensis.fr/photos_dalceridae.htm
Norsk Folkemusikk- og Danselag

**Norsk Folkemusikk- og Danselag** (**NFD**) var en norsk interesseorganisasjon for å ta vare på og fremme norsk folkemusikk og -dans og å sikre utøvernes økonomiske, sosiale og kunstneriske interesser. NFD blei slått sammen med Landslaget for Spelemenn til FolkOrg i 2009.

## Historikk
NFD ble stiftet i 1987 med formål å holde oppe de ubrutte folkemusikk- og bygdedanstradisjonene i Norge og å fremme norsk folkemusikk og bygdedans som fullverdige kunstformer. Laget kjenner et spesielt ansvar for å formidle disse kunstformene til et bredere publikum og stiller seg åpent for nyskaping og eksperimentering på folkemusikken sin grunn.

NFD legger vekt på å være kulturpolitisk pådriver og å fremme oppmerksomhet om folkemusikken og dansen gjennom aktiv bruk av media.

## Samarbeid
For å styrke det internasjonale samarbeidet innen feltet er laget medlem av Nordisk Folkemusikkomite og European Network of Traditional Music and Dance.

NFD er initiativtager til etablering av Norsk Folkemusikkatalog – en Internett-basert utøverkatalog. Katalogen blir drevet av Norsk Folkemusikkformidling, NFDs arrangør- og formidlingsorganisasjon og er et samarbeidsprosjekt mellom NFD og Landslaget for Spelemenn (LfS). NFD samarbeider også med LfS om utvikling av Den norske Folkemusikkscena. Gjennom samarbeid i Nordisk Folkemusikkomite er Norsk Folkemusikkformidling også operatør for den norske delen av Nordisk Folkemusikkatalog. 

NFD er initiativtager til etablering av Riksscene for nasjonal og internasjonal folkemusikk, joik og folkedans, en ny nasjonal institusjon for sektoren.  

NFD er rettighetshaverorganisasjon i GRAMO sin utøversektor, og laget har avtale om samarbeid med MFO (Musikernes fellesorganisasjon). Laget samarbeider med seks andre organisasjoner om tiltakspakken SAMSTEMT – for å styrke folkemusikken og dansens plass i kulturpolitikken.
## Ekstern evaluering
NFD ble evaluert av Georg Arnestad på oppdrag fra Norsk kulturråd i 2005. Kulturforsker Georg Arnestad gav i evalueringen NFD stor ære for å ha gitt folkemusikk en tydeligere plass på den kulturpolitiske dagsordenen og for å være den organisasjonen som sterkest har bidratt til utvikling av viktige fellestiltak innen feltet:

«NFDs 18-årige historie kan på mange måtar sjåast på som ei lita organisasjonsmessig suksesshistorie. Med relativt små ressursar, hardt, målmedvite og strategisk klart retta arbeid har organisasjonen ikkje berre lykkast å stå fram som den mest profilerte organisasjonen innanfor det norske folkemusikk- og folkedansfeltet. NFD må også få ein god del av æra for dette feltet har fått ein tydelegare plass på den kulturpolitiske dagsorden. Det er dessutan eit faktum at NFD, folkemusikkens Bellona, ‘enfant terrible’, uekte barn eller kva for karakteristikk vi skal bruke, er den organisasjonen som i sterkast grad har lagt vekt på og lykkast med å få organisasjonane på felte t til å gå saman om, utvikle og delvis få realisert viktige fellestiltak.»


## Se også
*Landslaget for Spelemenn
*FolkOrg
*Noregs Ungdomslag

## Eksterne lenker
* Norsk Folkemusikk- og Danselag sin hjemmeside
Scheiblers kapell

**Scheiblers kapell** (polsk *Kaplica Scheiblera*) er et mausoleum på Den gamle kirkegård i Łódź ved Ogrodowa-gaten, ferdigbygd i 1888 etter tegninger av Edward Lilpop og Józef Dziekoński. Det er et av verdens fremste arkitektoniske sakralverker, og et eksempel på Łódź’ utvikling i det 19. århundre – en utvikling uten sidestykke på verdensbasis.

Etter Karol Scheiblers død utlyste byarkitekten Hilary Majewski en konkurranse om å utforme et mausoleum til Scheibler, etter initiativ av den avdødes kone Anna. Siden forslagene ikke tilfredsstilte enken gav hun i 1885 oppdraget til arkitektene Edward Lilpop og Józef Dziekoński fra Warszawa. Mausoleet ble bygd i årene 1885–1888, og arkitektenes verk forbauset samtiden. Aviser i Warszawa skrev: *«Kapellet er det kosteligst utformede monument i vårt land»*.

Bygningens neogotiske arkitektur er inspirert av de beste eksempler på fransk og tysk gotikk. Man kan finne likhetstrekk med Stefansdomen i Wien og Sainte-Chapelle i Paris. Bygningen fikk en slank form og et gjennombrutt steintårn. Ved tårnets grunnlag ble åtte musiserende engler plassert, lagd av sinkblikk av den kjente skulptøren Andrzej Pruszyński fra Warszawa. Over inngangen stod den polske innskriften «Pamięci Karola Scheiblera» («Til minne om Karol Scheibler»). Mausoleet ble bygd i sandstein, mens innsiden ble utført i marmor. Vinduene ble fylt ut med glassmalerier. Resultatet ble et neogotisk mesterverk som få andre sakrale bygninger i Europa kan måle seg med.

I kapellets krypt ble Karol Scheibler og hans to avdøde sønner gravlagt, senere også hans kone Anna Scheibler og andre etterkommere. Etter andre verdenskrig ble kapellet i 1945 herjet og plyndret av vandaler, og senere etterlatt til seg selv i tiår.

De første konkrete renoveringsarbeidene ble utført først i 1991 etter initiativ av det evangelisk-augsburgske sognet i byen, samtidig som det ble skapt en renovasjonsplan for kapellet. Den ble imidlertid ikke realisert av økonomiske årsaker. I 2002 ble en del av kapellet restaurert. Et eget fond er opprettet for å samle inn penger for renoveringen av hele objektet.

I kapellet organiseres i dag konserter og gudstjenester.
Columbia Hills

**Columbia Hills** er en fjellkjede lokalisert inne i Gusev-krateret på Mars. De ble fotografert fra lang avstand av marsroveren ''Spirit''. Fjellkjedene ble gitt uoffisielle navn av NASA, for å minne astronautene som døde ombord på romfergen Columbia. De enkelte toppene fikk navn etter hver av de enkelte astronautene ombord

De syv toppene er, fra nord mot sør:
*Anderson Hill – etter Michael P. Anderson
*Brown Hill – etter David M. Brown
*Chawla Hill – etter Kalpana Chawla
*Clark Hill – etter Laurel Clark
*Husband Hill – etter Rick D. Husband
*McCool Hill – etter William C. McCool
*Ramon Hill – etter Ilan Ramon

## Se også
*Apollo 1 Hills

## Eksterne lenker
* Google Mars infrared view of the Columbia Hills
* Official Mars Rovers site
* Everest panorama  – anaglyph view from the top of Husband Hill. For a better view open this URL in QuickTime Player and then maximize the player. Red-blue glasses required.