open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tong Fei

**Tong Fei** (født 25. mars 1961), kinesisk turner som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles.

Fei vant to olympiske sølvmedaljer i turn under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han kom på andreplass i svingstang bak Shinji Morisue fra Japan. Fei var også med på det kinesiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak USA.

Fei ble verdensmester i turn fire ganger, tre individuelle titler og en i lag.
## OL-medaljer
*  1984  Los Angeles -  Sølv i turn, svingstang menn  Kina 
*  1984  Los Angeles -  Sølv i turn, mangekamp lag  Kina
## VM-medaljer
*  1983  Budapest - **Gull** i turn, frittstående   
*  1983  Budapest - **Gull** i turn, mangekamp lag  
*  1985  Montréal - **Gull** i turn, frittstående   
*  1985  Montréal - **Gull** i turn, svingstang   
*  1985  Montréal - Sølv i turn, mangekamp lag  
*  1983  Budapest - Bronse i turn, skranke  
*  1981  Moskva - Bronse i turn, mangekamp lag 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Matilda Boson

**Matilda Linnéa Boson** (født 1981) er en svensk tidligere håndballspiller.  Hennes posisjon på banen var venstre kantspiller. Hun spilte for Malmslätts AIK, RP IF, Skövde HF, de danske toppklubbene FCK Håndbold og Aalborg DH og sist Spårvägen HF i hjemlandet.

Boson spilte for Sveriges kvinnelandslag i håndball under Håndball-EM 2004, 2006 og 2008, Sommer-OL 2008, Håndball-VM 2009, Håndball-EM 2010, VM 2011 og  OL 2012. Hun avsluttet karrieren etter OL 2012.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pat Cox

**Pat Cox** (født 28. november 1952 i Dublin) er en irsk kringkastingsmann og politiker. 

Cox arbeidet som journalist og programleder i det statlige, irske kringkastingsselskapet Raidió Teilifís Éireann, der han var særlig kjent som programleder for nyhetsprogrammer. 

I 1989 ble han innvalgt i Europaparlamentet for partiet Progressive Democrats. I 1992 ble han også innvalgt som medlem i Dáil Éireann, det irske underhuset. Cox forlot Progressive Democrats i 1994, men ble gjenvalgt til Europaparlamentet som uavhengig.  

Han har ledet den politiske gruppen Alliansen av liberale og demokrater for Europa (ALDE) i Europaparlamentet. Fra 2002 til 2004 var han president i Europaparlamentet. 

Cox var fra 2005 til 2011 president i Europabevegelsen. I 2004 ble Cox tildelt Karlsprisen for sin innsats for utvidelse og demokratisering av Den europeiske union. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
György Konrád

**György Konrád** (født 2. april 1933 i Berettyóújfalu, død 13. september 2019 i Budapest) var en ungarsk essayist og forfatter. Han er kjent for sin innsats for frihet, som dissident under kommunistregimet i Ungarn og som forkjemper for et fredelig, føderalt Mellom-Europa.

Konrad og familien overlevde fordi de ikke var tilstede i byen da de jødiske innbyggerne i Berettyóújfalu ble deportert til Auschwitz. Nesten alle klassekameratene ble myrdet. Han var en av statsminister Viktor Orbáns tydeligste kritikere, blant annet for det Konrád mentet var Orbáns undergraving av demokratiet. I 2012 skrev Konrád i *[[New York Times]]* at Ungarn hadde blitt et «junk democracy».

Konrád var utdannet sosiolog. I 1969 debuterte han som romanforfatter med *A látogató* (*Besøkeren* i norsk oversettelse, Gyldendal, 1975). Han skrev også essays om politiske forhold. På grunn av sin kritiske holdning til makthaverne i Ungarn, ble han i 1974 arrestert. Han ble sluppet fri, men fikk han publikasjonsforbud i hjemlandet. Han foretok reiser i Vest-Europa, USA og Australia og fikk utgitt sine verker i Vesten. Under den kalde krigen ble Konrád særlig kjent for tanken om Mellom-Europa. 

I 1990 ble han valgt til president i International PEN og i 1997 ble han president for Akademie der Künste i Berlin.

I 2001 ble Konrád tildelt Karlsprisen for sin innsats som brobygger for rettferdighet og forsoning i Europa.

Han døde den 13. september 2019.

## Utgivelser på norsk
* *Besøkeren*, Oslo: Gyldendal, 1975
**Havefest*, Adrian Forlag 1989
* *Taperen*, Lysaker: Adrian, 1990

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Djerdap nasjonalpark

**Djerdap nasjonalpark**, eller **Jernporten nasjonalpark** (serbisk: Национални парк Ђердап / *Nacionalni Park Đerdap*), er en nasjonalpark på sørsiden av Jernporten (Donau) i Serbia.

Parken strekker seg 100 kilometer langs elven fra Golubac til Tekija og omfatter ca 63 690 hektar. Midtveis i parken bryter Donau igjennom de sørvestlige Karpatene.

I parken finnes over 1100 planteslag i tillegg til dyr og fugler som bjørn, gaupe, ulv, gullsjakal, svartstork, flere ugleslag og andre sjeldne arter.

Golubac festning, Tabula Traiana og utgravningene ved Lepenski Vir er blant de viktigste historiske arkeologiske funnene innenfor parkens område.  

Parkens administrasjon ligger i Donji Milanovac.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anton av Bourbon

**Anton av Bourbon** (**Antoine av Vendôme**) (1518–1562) var hertug av Vendõme, konge av Navarra, sønn av Karl IV av Bourbon. 

Tittelen konge av Navarra fikk han gjennom ekteskap med Johanna III av Navarra. 

Sammen med en rekke andre franske stormenn gikk han over til hugenottene i 1555. Som prins av blodet ble han deres leder, men han manglet fasthet og måtte gang på gang gi etter for sine motstandere. Han gikk tilbake til katolisismen og kom i konflikt med hugenottene.

## Referanser
Johanna III av Navarra

**Johanna III av Navarra** (**Jeanne d'Albret**), (1528–1572) var regjerende dronning av kongeriket Navarra fra 1555 til 1572, ektefellen til Anton av Bourbon og mor til Henrik IV av Frankrike.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Johanna ble født som datter av Henrik II av Navarra og Margrete av Navarra. Margrete var søster av Frans I av Frankrike, og Johanna vokste opp ved det franske hoffet. 

Da hun var 13 år gammel inngikk hun ekteskap med Vilhelm V av Kleve, men dette ble annullert fire år senere. 

### Gift med kong Henrik II av Frankrike
Etter at Henrik II ble konge giftet Johanna seg med Anton av Bourbon, som skulle bli arving til tronen om slekten Valois skulle dø ut. 

I 1555 døde Henrik II av Navarra, og Johanna og hennes ektefelle ble Navarras regenter. På juledag 1560 konverterte hun og ble dermed Frankrikes mektigste hugenott. Hun innkalte til en konferanse med hugenottministrene, noe som ledet til at hun erklærte kalvinismen som offisiell religion i kongedømmet. 
Hun forbød katolske ritualer, forviste katolske prester og nonner, ødela katolske kirker og bestilte en offentlig oversettelse av Bibelen til baskisk og bearnesisk for allmenhetens regning. Hun gjennomførte også en omorganisering og flere økonomiske og juridiske reformer.

Johanna III av Navarra beskrives som liten og skjør, men rak: som person var hun intelligent, men også strikt og selvrettferdig, og hun skal ofte ha benyttet seg av sarkasme. Ifølge Agrippa d' Aubigne hadde hun «et sinne mektig nok til å styre de høyeste affærer».

Maktkampen mellom katolikker og hugenotter om det franske hoffet og hele Frankrike ledet til religionskrig. Anton av Bourbon valgte å støtte katolikkene. Etter hans død ble sønnen Henrik «første prins av blodet».

I 1567 brøt krigen ut igjen, og Johanna flyktet til hugenottenes by La Rochelle. I forbindelse med fredsforhandlinger, startet hun offisielle samtaler om et giftermål mellom sønnen Henrik og franskekongens søster Margrete. Johanna døde i Paris to måneder før bryllupet.

## Referanser


## Litteratur
* 
* Ernst Wurm: *Die Adlerin. Roman der Johanna von Navarra* Speidelsche, Wien 1936, Neuausgabe 1956
Norsk kulturråds pris for lokalhistorie

**Norsk kulturråds pris for lokalhistorie** ble opprettet i 1973 etter innspill fra Landslaget for lokalhistorie. Kulturrådet hadde fra 1969 hatt et fast utvalg for å vurdere støtte til tiltak innenfor lokalhistorisk arbeid. Prisen ble tildelt «som anerkjennelse for en samlet gjerning eller for en enkelt overbevisende prestasjon». Prismottageren ble vedtatt av kulturrådet etter innstilling fra utvalget. Utvalget besto fra 1973 av Kjell Bondevik, Rolf Fladby og Knut Mykland.

## Prismottagere
* 1973: Knut Hermundstad
* 1974: Olav Kolltveit
* 1975: Halldor O. Opedal
* 1976: Hans Hyldbakk
* 1977: Bjarne Rabben
* 1978: Einar Hovdhaugen
* 1979: Jon Leirfall

## Litteratur
* *I arbeid for lokalhistorie og kulturvern. Landslaget for lokalhistorie 75 år 1920-1995*. Trondheim, 1995.
Diane Lamein

**Diane Lamein** (født 18. oktober 1979 i Amsterdam) er en nederlandsk tidligere håndballspiller.

## Karriere
### Klubb
Lamein spilte først i hjemlandet for klubbene OSC Amsterdam, Aalsmeer, Van Riet Nieuwegein og VOC Amsterdam, før hun skiftet til Bundesligaklubben Bayer Leverkusen. Etter opphold i klubbene Lützellinden og Oldenburg skiftet hun til Buxtehuder i 2007.

### Landslag
Med det nederlandske landslaget oppnådde hun en femteplass i Håndball-VM 2005 i Russland.

Hun hadde før Håndball-EM 2010 spilt 267 landskamper og scoret 563 mål.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil hos *[[VfL Oldenburg|VfLOldenburg]]*.de
Emilio Colombo

**Emilio Colombo** (født 11. april 1920 i Potenza, død 24. juni 2013 i Roma) var en italiensk politiker for partiet Democrazia Cristiana. Han satt som parlamentsmedlem fra 1948 til 1992, var Italias statsminister 1970–1972 og utenriksminister 1980–1983 og 1992–1993. I 2003 ble han gjort til livstidssenator i Italia.
Colombo var også aktiv i europeisk politikk og europeisk integrasjon. Han var medlem av Europaparlamentet fra 1977 til 1980. Fra 1977 til 1979 var han Europaparlamentets president. Han ble på nytt valgt til medlem i 1989 og satt til 1992.

I 1979 ble Colombo tildelt Karlsprisen for sin innsats for Europa. Colombo mottok storkors av Republikken Italias fortjenstorden og var storoffiser av Æreslegionen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Alassane Ouattara

**Alassane ''Ado'' Dramane Ouattara** [] (født 1. januar 1942 i Dimbokro i Elfenbenskysten) er en politiker og siviløkonom fra Elfenbenskysten. Han er landets president fra 2010. 

## Liv
Ouattara studerte ved University of Pennsylvania i USA og tok mastergrad i økonomi i 1967 og doktorgrad (PhD) i 1972. Han jobbet fra 1968 til 1990 ved Det internasjonale pengefondet.

I november 1990 ble han utnevnt til ministerpresident av Republikken Elfenbenskysten av daværende president Félix Houphouët-Boigny.

Ved Houphouët-Boignys død i desember 1993 var Ouattara ansett som en mulig etterfølger, men han tapte kampen om embedet mot Henri Konan Bédié. Fra 1994 til 1999 jobbet han igjen for det internasjonale pengefondet. Siden 1999 har han vært heltidspolitiker i Elfenbenskysten. 

Ouattara er muslim og kommer fra den nordlige delen av Elfenbenskysten. Derfor ble han hindret i å stille som kandidat i presidentvalgene i 1995 og 2000. Påskuddet var angivelig tvil om hans foreldres ivorianske nasjonalitet. Ouattaras parti ble det sterkeste parti i kommunalvalgene i 2001, og det kan godt tenkes at han kunne ha vunnet presidentvalget i 2000. 

Da borgerkrigen brøt ut i 2002 var livet hans i fare, og han måtte midlertidig leve i eksil i Gabon og Frankrike. 

### President
Ved Elfenbenskystens første presidentvalg siden 2000, vant Ouattara andre valgomgang den 28. november 2010  (ingen fikk absolutt flertall i første runde). Resultatet ble ikke anerkjent av hans motstander, sittende president Laurent Gbagbo. Derimot har det internasjonale samfunnet anerkjent Outtara som vinner, deriblant Den afrikanske union, FNs sikkerhetsråd, EU (særlig tidligere kolonialmakt Frankrike) og USA.

Ouattara ble gjenvanlgt i 2015. Elfenbenkystens grunnlov sier at en president ikke kan sitte mer enn to perioder. Ouattara stilte likevel til valg for en tredje periode og fikk medhold i grunnlovsdomstolen i at han hadde adgang til dette. Ouattaras beslutning ble møtt med opptøyer, og opposisjonen boikottet valget. Ved valget 31. oktober 2020 fikk Ouattara 94,27 % av stemmene.

## Familieforhold
Ouattara er gift og har fire barn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* International Monetary Foundation (IMF): ''Alassane Ouattara (biografi)''
Pearl van der Wissel

**Pearl van der Wissel** (født 14. april 1984 i Leiden) er en nederlandsk håndballspiller.

## Karriere
### Klubb
Pearl van der Wissel spilte i hjemlandet for klubbene Amsterdam og Hellas. Etter at bakspilleren i 2002 vant det nederlandske mesterskapet med Hellas, skiftet hun til den danske klubben 
. Med GOG vant hun i 2005 den danske cupen.

Etter syv år hos GOG skiftet hun til den franske klubben , hvor hun i 2010 vant det nasjonale mesterskapet. Etter bare én sesong flyttet hun videre til den tyske Bundesligaklubben .

### Landslag
Med det nederlandske landslaget oppnådde hun en femteplass i Håndball-VM 2005 i Russland og ble uttatt på mesterskapets all-starlag.

Hun hadde før Håndball-EM 2010 spilt 178 landskamper og scoret 476 mål.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nederlands friluftsmuseum

**Nederlands friluftsmuseum** er et friluftsmuseum ved byen Arnhem i Nederland. Museet viser hus, gårder og industribygninger fra ulike deler av Nederland. 

## Museumshistorie
Museet ble etablert i 1912 og ligger i et parklandskap nær Arnhem.  Museumsparken er på 44 hektar og har bygninger fra ulike steder og flere historiske perioder.  

I 1987 foreslo regjeringen i Nederland å nedlegge museet, men i solidaritet med museet strømmet publikum til for å se utstillingene før de lukket for godt. Museet fikk da tillatelse til å holde åpent etter en uventet suksess, og fikk større grad av selvstyre.  

Museet har også en samling av drakter og drakttilbehør. Nye utstillinger ble laget i 1999 - 2000. I 2005 vant museet prise Årets museum i Europa.

## Aktiviteter
På museumsområdet foregår det demonstrasjoner av håndverkstradisjoner m.m., bl.a. papirproduksjon, lindyrking, ølbrygging. Produktene selges i museumsbutikken.

## Gamle trikker
Museet fikk anlagt et trikkespor i 1996, og dette er 1750 m langt, og trafikkeres av trikker fra Amsterdam, Arnhem, Rotterdam og Haag. Museets stoltehet er en rekonstruksjon av en Arnhem trikk fra 
1929, en GETA 76, som ble bygd nær museet.

## Forskning
Museet gjør stadig nye undersøkelser omkring sine bygninger, og har et stort arkiv som i mange ulike medier dokumenterer folkeliv i Nederland.

## Bilder

Fil:Noordoostelijk van Schaarsbergen, Arnhem, Netherlands - panoramio (197).jpg|
Fil:Openluchtmuseum Arnhem VhHuizermolen 03.jpg|
Fil:Openluchtmuseum Arnhem HetFortuyn 04.jpg|
Fil:Arnhem - Nederlands Openluchtmuseum - Poldermolen in herfst.jpg|
Fil:HerenboerderijBeerta.JPG|
Fil:Openma03.JPG|.
Fil:Openma04.JPG|.
Fil:WLANL - karinvogt - Drogisterij Cornelis Christiaanse Hogewoerd 33 Leiden, 1961 (1).jpg|.
Fil:WLANL - jpa2003 - 202Wijnkelder boerderij en zomerhuis(hoogmade).jpg|.
Fil:GETA-76.2.jpg|.
Fil:Tram RET 500-serie.jpg
Fil:PapierschepenNederlandsOpenluchtmuseum.JPG



## Litteratur
* Wagemakers, Ton. Nederlands Openluchtmuseum, Arnem. Trans. WTS, World Translation Services, Zeist. Nederlands Openluchtmuseum, 2000.
* History. Nederlands Openluchtmuseum. Retrieved on 2008-04-27.
* Mission. Nederlands Openluchtmuseum. Retrieved on 2008-04-27.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kina under Sommer-OL 2004

**Kina under Sommer-OL 2004**. 407 sportsutøvere fra Kina deltok i tjueseks sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. Der var sjuende gangen Folkerepublikken Kina deltok i et sommer-OL. De ble nest beste nasjon med trettito gull-, sytten sølv- og fjorten bronsemedaljer. Basketballspilleren Yao Ming var landets flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
François Seydoux de Clausonne

**Auguste Louis François Seydoux Fornier de Clausonne** (født 15. februar 1905 i Berlin, død 30. august 1981) var en fransk diplomat. Han er særlig kjent for sin innsats for å bedre de tysk-franske relasjoner.

Seydoux de Clausonne studerte filosofi og rettsvitenskap ved Sorbonne og Sciences Po i Paris,  før han i 1928 fulgte sin fars fotspor og gikk inn i den franske utenrikstjenesten. Han var en periode fra 1933 til 1936 stasjonert i Berlin og ledet deretter til 1941 utenriksdepartementets Tysklandsavdeling. I 1942 sluttet han seg til den franske motstandsbevegelsen mot den tyske okkupasjonen.

Etter andre verdenskrig var Seydoux de Clausonne igjen aktiv i utenrikstjenesten. Han ledet utenriksdepartementets Europaavdeling fra 1949 til 1955, før han i 1956 ble ambassadør i Wien. I to perioder var han ambassadør i Bonn, først fra 1958 til 1962 og igjen fra 1965 til 1970.

Seydoux de Clausonne deltok i arbeidet med den fransk-tyske vennskapsavtalen, som ble inngått av Charles de Gaulle og Konrad Adenauer i 1963.

Han utga flere bøker om sitt arbeid: *Dans l'intimité franco-allemande* (1977), *Mémoires d'outre-Rhin* (1975) og *Le Métier de diplomate* (1980).

I 1970 ble Seydoux de Clausonne tildelt Karlsprisen.

## Referanser
Meitei-lon

**Meitei-lon** (মৈতৈলোন্), **meitei-lol** (মৈতৈলোল্) eller **manipuri** (মণিপুরি), av engelske koloniherrer kalt **meithei** (মৈথৈ) i det 19. århundre (en feilaktig benevnelse fordi dette er navn på folket og ikke språket) er det dominerende språket og *lingua franca* i den sørøstlige Himalaya-staten Manipur i det nordøstlige India. Det er også delstatens offisielle språk. Meitei-lon tales i de indiske delstatene Assam og Tripura, og i Bangladesh og Burma.

Meitei-lon er et tibetoburmansk språk som er beslektet med nagaspråkene.

Under navnet **manipuri** ble det godkjent som et av Indias 22 offisielle språk i 1992 i den 71. endringen av den Indiske grunnloven. Meitei-lon blir undervist i ved universiteter i India.
Pavane

:For Øystein Wiiks album med samme navn, se Pavane (album)
:«*Pavane*» er også en roman fra 1976 av Ketil Bjørnstad.

**Pavane** (*pavan, paven, pavin, pavian, pavine* eller *pavyn*; italiensk *pavana*, *padovana*; tysk *Paduana*) er en langsom prosesjonsdans av spansk-italiensk opprinnelse som var svært vanlig i Europa på 1500- og 1600-tallet. Som selskapsdans gikk den av moten tidlig på 1600-tallet, men ble brukt som bestanddel i instrumentalsuiter – gjerne i kombinasjon med en galliard – til midten av 1600-tallet da disse satsene ble erstattet av de nyere allemande og courante.

På 1700-tallet fikk pavanen en etterblomstring i form av tombeaux.

Komponister som skrev pavaner:
*Joan Ambrosio Dalza (som den første, Venezia 1508)
*Pierre Attaingnant (ca. 1494-1552)
*Claude Gervaise (ca. 1510-etter 1558)
*Anthony Holborne (ca. 1545-1602)
*William Byrd (1543–1623)
*Thomas Morley (ca. 1557–1602)
*Jan Pieterszoon Sweelinck (1562–1621)
*John Dowland (ca. 1563-1626)
*Orlando Gibbons (1583–1625)
*Johann Hermann Schein (1586–1630)
*Samuel Scheidt (1587–1654)
*Jacob van Eyck (ca. 1590-1657)

## Senere bruk
Langt senere komponister har anvendt pavanens karakteristiske rytme, en daktyl med betoningen lang-kort-kort. Eksempler er 2. sats av  Ludwig van Beethovens *Symfoni nr. 7 op. 92* eller 2. sats av Franz Schuberts *Strykekvartett i d-moll D 810*. Også *Wanderer*-rytmen som Schubert anvendte i mange av sine komposisjoner har pavanelignende trekk, eksempelvis lieden  *Der Wanderer* D 493 og *Wanderer-Fantasie* for klaver D 760). 

Senere eksempler fra kunst- og underholdningsmusikken:

* Maurice Ravel, *Pavane pour une infante défunte*
* Gabriel Fauré, *Pavane* (1887)
* Jon Lord, *Pavane* (fra albumet *Sarabande*, 1976)
* Jethro Tull/Ian Anderson, *Pavane* (fra  *The Christmas Album*, 2002), basert på Faurés *Pavane*
* Jan Akkerman, *Pavane*

## Referanser
Leo Tindemans

**Leonard Clemence «Leo» Tindemans** (født 16. april 1922 i Zwijndrecht nær Antwerpen i Belgia, død 26. desember 2014 i Edegem) var en belgisk politiker for partiet Christelijke Volkspartij. Han var landets statsminister fra april 1974 til oktober 1978.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Tindemans kom fra en katolsk familie. Han tok grunneksamen i økonomi fra St. Ignatius' handelshøyskole i Antwerpen og en doktoreksamen fra universitetet i Gent. Han virket som professor ved det katolske universitet i Leuven årene 1958–1965. Tindemans spesialiserte seg på forskning om forskjellige økonomiske og sosiale faktorers langsiktige innvirkning på utviklingen innen jordbruk, turisme og handel.

### Politisk karriere
Tindemans ble i 1958 generalsekretær for den flamske del av Christelijke Volkspartij. Han ble innvalgt i den belgiske nasjonalforsamlingen i 1961, var ordfører i Edegem fra 1965 til 1973 og hadde forskjellige ministerposter: Han handelsminister (1968-1971), landbruksminister (1972) og også visestatsminister og budsjettminister (1973–1974).

### Statsminister, senere høyere verv
Han var statsminister i to påfølgende regjeringer, fra 25. april 1974 til 10. desember 1978. Fra 1982 til 1989 var han utenriksminister i Belgia.  

Tindemans var også aktiv i europeisk politikk og europeisk integrasjon. Han ble i 1976 den første leder for det nystiftede Det europeiske folkeparti. Han var medlem av Europaparlamentet i periodene 1979 til 1981 og 1989 til 1999.

I 1979 fikk han  personlige stemmer ved valget til Europaparlamentet, noe som var rekord ved noe valg i Belgia. Tindemans er først og fremst kjent for Egmontpakten (Fellesskapspakten) fra 1978 og Tindemansrapporten fra 1975.

Ved Egmontpakten fra 1978 ble fastslått en bestemt kompetansefordeling mellom parlamentets to kamre og de regionale parlamentene. Ifølge pakten skulle Brussel få samme status som øvrige regioner (en konsesjon til vallonerne) og hovedstadens kommuner skulle ikke få utvides (en konsesjon til flamlenderne).

På Paris-møtet i 1974 oppfordret Europas stats- og regjeringssjefer Tindemans til å utarbeide en rapport i det øyemål at EF skulle omformes til en *europeisk union*, det senere EU. I 1975 presenterte han sin rapport, Tindemansrapporten. I rapporten ble det foreslått at medlemsstatene skulle samles i en union og at denne unionen skulle bestå av en felles utenrikspolitikk, en økonomisk og monetær union (ØMU), en felles europeisk politikk innen regional utvikling, industri, forskning og energi. Rapporten foreslo å styrke institusjonene ved for eksempel å gi Europaparlamentet økt makt. I rapporten fremførte Tindemans sin mening at unionen måtte bli mer synlig i borgernes hverdag ved satsing på å forbedre levekår og et forsterket rettsvern.

I 1976 ble Tindemans tildelt Karlsprisen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
LazyTown

***LazyTown*** (islandsk: ***Latibær***) er en islandsk TV-serie for barn. Hovedrollen spilles av Magnús Scheving, islandsk mester i turn og aerobics. Programmet gikk opprinnelig på RÚV fra 2004 til 2007, og igjen fra 2013 til 2014. Serien handler om byen LazyTown med den nyinnflyttede jenta Stephanie og de andre barna. De blir lurt av skurken Robbie Rotten, som ikke liker aktiviteter og mosjon. Sportacus rydder opp og redder dagen, lærer barna om sport, aktiviteter, riktig kosthold og lek. Programmet ble raskt en av de mest populære TV-program på Island noensinne. En engelskspråklig versjon ble sendt på TV i USA.

*LazyTown* har også gått på TV 2 sin barnekanal TV 2 Junior.

## Norske stemmer
* Christoffer Staib som Sportacus
* Simen Sand som Robbie Rotten
* Tomine Harket som Stephanie (Sesong 1-2)
* Tiril Heide-Steen som Stephanie (Sesong 3-4)
* Erik Skøld som Ziggy
* Bård Steine som Stingy
* Kim Arne Hagen som Pixel (Sesong 1-2)
* Benjamin Helstad som Pixel (Sesong 3-4)
* Siri Nilsen som Trixie (Sesong 1-2)
* Guri Schanke som Trixie (Sesong 3-4)
* Magnus Nielsen som Borgermester Milford Meanswell
* Brit Elisabeth Haagensli som Bessie Busybody (Sesong 1-2)
* Lena Meieran som Bessie Busybody (Sesong 3-4)

## Musikk

* Introsang: Knut Anders Sørum

## Originalstemmer
* Magnús Scheving som Sportacus
* Stefán Karl Stefánsson som Robbie Rotten
* Julianna Rose Mauriello som Stephanie
* Guðmundur Þór Kárason som Ziggy
* Jodi Eichelberger som Stingy
* Kobie Powell som Pixel
* Sarah Burgess som Trixie
* David Matthew Feldman som borgermester Milford Meanswell
* Julie Westwood som Bessie Busybody

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* LazyTowns hjemmeside
Kina under Sommer-OL 2012

**Kina** deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Folkerepublikken Kina har deltatt i samtlige sommer-OL siden 1984 i Los Angeles og de deltok også under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Trehundrenittiseks utøvere, ethundresyttien menn og tohundretjuefem kvinner deltok i tjuetre sporter. Kina ble nest beste nasjon med trettiåtte gull-, tjuesju sølv- og tjuetre bronsemedaljer. Basketballspilleren Yi Jianlian var landets flaggbærer under åpningsseremonien.   

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Tennis under Sommer-OL 2012

Tennis var med på det olympiske programmet for fjortende gang i Sommer-OL 2012 i London. Det ble konkurrert om fem olympiske titler, to individuelle, single for kvinner og menn, og tre i double, kvinner, menn og en mixeddouble. Tennisturneringene fant sted på All England Lawn Tennis and Croquet Club i Wimbledon mellom 29. juli og 5. august 2012.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
*
Aukra Bruk

**Aukra Bruk** er et norsk skipsverft som ligger på øya Gossa i Aukra kommune i Møre og Romsdal fylke. Verftet ble stiftet 8. januar 1949.

Aukra Bruk har etter hvert skiftet navn til **Aukra Industrier** (1986), **Aker Aukra** (2001) og nå senest **Vard Aukra**. Skipsverftet er en del av Fincantieri konsernet. Et stort antall skip har blitt bygget ved Aukra Bruk - alt fra fiskefartøy og bilferger til forsyningsskip, kjemikalietankere og lasteskip av diverse slag.

## Se også

* Skip levert fra Aukra Bruk

## Litteratur

* Leo Oterhals: *Folk og fartøy – Aukra Industrier 50 år.* Aukra Industrier, 1998. 

## Referanser
Vannpolo under Sommer-OL 2012

**Vannpolo under Sommer-OL 2012**. Vannpolo var med på det olympiske programmet for 26. gang under sommer-OL 2012 i London. Det ble konkurrert om to olympiske titler, en for menn og en for kvinner. Tolv herre- og åtte kvinnelag deltok i turneringene som ble arrangert i perioden 28. juli til 12. august 2012 i arenaen Aquatics Centre.

## Medaljer

## Medaljevinnerne
Skognes og Omegn Idrettslag

**Skognes og Omegn Idrettslag** (stiftet 17. mars 1971) er et idrettslag fra Sjursnes i Tromsø kommune.

## Fotball
Klubbens A-lag i fotball for menn spiller 2013-sesongen i 5. divisjon, etter å ha rykket ned fra 4. divisjon i 2012. I 2007 rykket Skognes opp til 3. divisjon. I den sjeldne visitten i divisjonen rykket laget ned, og fikk samtidig «æren» av å gå på det største tapet av alle de 3&nbsp;402 kampene i 3. divisjon 2008; 1-17 mot .

### Tabellen 2011

### Tabellen 2012

### Tabellen 2013

## Eksterne lenker
*
Munkegata holdeplass

**Munkegata holdeplass** var en holdeplass på Gamlebylinjen i bydel Gamle Oslo. Trikken begynte å trafikkere strekningen i Oslo gate der holdeplassen ligger 2. desember 1878. Dette skjedde i forbindelse med forlengelsen av Gamlebylinjen fra Grønlandsleiret (ved Botsfengselet) til St. Halvards plass.

Den moderne holdeplassen Munkegata holdeplass åpnet i 1992. Denne var i drift inntil trikken ble flyttet til Dronning Eufemias gate i oktober 2020.

Trikkeskinnene i Oslo gate forbi holdeplassen ble fjernet i 2025.

## Referanser


## Eksterne lenker
Joan Ambrosio Dalza

**Joan Ambrosio Dalza** (fl. 1508) var en italiensk luttenist og komponist. 

## Virke
Ingenting er kjent om livet hans. Overleverte verk består av fjerde bind i Ottaviano Petruccis innflytelsesrike serie luttutgivelser, *Intabolatura de lauto libro quarto* (Venezia, 1508). I forordet blir Dalza kalt «milanese», så det er rimelig å anta at han hadde en eller annen tilknytning til Milano.

Dalzas verk er sammen med Francesco Spinacino og Vincenzo Capirolas komposisjoner en viktig kilde til kunnskap om luttmusikken i tidlig renessanse. De bevarte stykkene består av 42 danser, ni ricercarer, fem tastar de corde, fire intabulasjoner av vokalstykker og et stykke kalt *Caldibi castigliano*. Dansene er organisert i korte suiter. Hver av de fem pavanene blir etterfulgt av en saltarello og en piva som er tematisk og harmonisk beslektet. Andre grupperinger består av *tastar de corde* med en *recercar dietro*. Noen stykker, som  *Caldibi castigliano* og de som er kalt *Calate ala spagnola* viser spansk innflytelse, kanskje på grunn av vihuelaens popularitet i Italia på 1500-tallet.

Dalzas musikk er stor sett ganske ukomplisert og lett å framføre og han lovet i forordet til Petruccis utgivelse å gi ut mer kompliserte stykker senere. Det er uvisst om han noen gang gjorde det. Selv om samtidige, som Spinacino og Capirola, skrev mer kompleks musikk, er Dalza viktig ved at stykkene hans nesten utelukkende er originale komposisjoner og ikke intabulerte vokalstykker. Dessuten inneholder Dalzas samling de tidligste kjente pavaner (på tittelsiden benevnt *padoane diverse*), som samtidig er de første kjente variasjonsstykkene: alle *pavane alla venetiana* består av harmoniske variasjoner med en løst definert tonika og *pavane alla ferrarese* består av en serie fraser med åpen slutt, etterfulgt av varierte gjentakelser: AA'&ndash;BB'&ndash;CC'&ndash;.. etc.

Dalzas samling er også en av svært få kilder til «tastar de corde», dvs korte preludier. Navnet betyr «strengetest». Stykkene er ordnet symmetrisk etter toneart:  G, C, D (med F), C (med E), G og er fra 16 (nummer 1) til 42 takter (nummer 3 og 4); materialet består hovedsakelig av statiske akkorder som veksler med korte og hurtige passasjer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi over Joan Ambrosio Dalza med diskografi
* ''Taster de corde'' (youtube.com)
Antonio Segni

**Antonio Segni** (1891–1972) var en italiensk politiker for partiet Kristeligdemokratene. Han var to ganger landets statsminister og var republikkens president fra 1962 til 1964.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Segni ble født 2. februar 1891 i Sassari på Sardinia. Han stammet fra en velstående sardinsk godseierfamilie. Som student var han medgrunnlegger av en seksjon av  Azione Cattolica i Sassari.

### Jurist
Segni studerte rettsvitenskap i Roma og begynte etter avlagt doktorgrad i 1920 på en universitetskarriere, først ved Universitetet i Perugia, deretter ved universitetene i Cagliari, Pavia og Sassari, før han ble professor i Roma.

### Politiker
Han var blant stifterne av det kristeligdemokratiske partiet Democrazia Cristiana og ble etter andre verdenskrig medlem av Italias grunnlovsgivende forsamling. Han ble medlem av nasjonalforsamlingen og fikk ministerposter. 

Segni var landbruksminister (1946–1951) og utdanningsminister (1953–1954), før han i juli 1955 fikk sin første periode som statsminister. Etter at han gikk av som statsminister i mai 1957 var han 1958–1959 forsvarsminister, før han i februar 1959 igjen ble statsminister, denne gang til mars 1960. Han var samtidig innenriksminister. Fra 1960 til 1962 var Segni Italias utenriksminister. 

I hans tid som statsminister undertegnet Italia i 1957 Roma-traktaten og gikk med i Det europeiske økonomiske fellesskap. Segni regnes som en forkjemper for europeisk integrasjon.

### President
Han ble i 1962 valgt til Italias president og satt i presidentembetet til 1964, da han gikk av som følge av hjerneslag.

Segni ble i 1964 tildelt Karlsprisen.

## Referanser
Oslo Hospital holdeplass

**Oslo Hospital** holdeplass er en holdeplass på Gamlebylinjen i bydel Gamle Oslo. Den ble åpnet i åpnet 17. november 1899 da Gamlebylinjen ble forlenget til Oslo Hospital fra St. Halvards plass. Holdeplassen var endestasjon inntil Ekebergbanen ble tatt i bruk til Sæter 11. juni 1917.

Siden 4. oktober 2020 er neste stasjon mot sentrum Middelalderparken holdeplass i Bispegata.

## Eksterne lenker
Ekebergparken holdeplass

**Ekebergparken holdeplass** (tidligere **Sjømannsskolen**) er en trikkeholdeplass på Ekebergbanen i bydel Gamle Oslo. Den ble åpnet 11. juni 1917 da Ekebergbanen ble tatt i bruk til Sæter.

11. mai 2014 byttet holdeplassen navn fra *Sjømannsskolen*, som kom av Sjømannsskolen i Kongsveien 30 i Ekebergskråninga, som nå huser Kongshavn videregående skole.

Navnet «Ekebergparken» ble i sin tid også benyttet på en holdeplass på Ekebergbanens tidligere sidelinje til Simensbråten.

## Referanser


## Eksterne lenker
Jomfrubråten holdeplass

**Jomfrubråten** holdeplass er et stoppested på Ekebergbanen i bydel Nordstrand i Oslo. Holdeplassen er åpen for trafikk *mot* byen, men stengt for trafikk fra byen og sørover. Passasjerer som kommer fra byen kjøres forbi Jomfrubråten og fram til Sportsplassen holdeplass, og må deretter gå eller ta trikken tilbake.

## Historie
Holdeplassen ble åpnet i 1931 da banetraseen ble lagt om for å forberede avgreningen til den nye sidelinja til Simensbråten. Det fantes et vedtak om et stoppested «Kilden» som skulle ligge litt lenger nord, omtrent der banen i dag møter Kongsveiens nivå nord for Jomfrubråten, men det er høyst usikkert om denne faktisk ble opprettet.

Linja var den gang ensporet over Jomfrubråten, og fulgte Kongsveiens trasé. I forbindelse med utbygging til dobbeltspor og bygging av ny sidelinje til Simensbråten skjedde det store ombygginger på Jomfrubråten i 1930–1931. Fra Sportsplassen og nordover forbi Jomfrubråten ble hele linjetraseen flyttet. Den ble nå lagt et stykke fra veien, og plassert høyere i terrenget. For å legge tilrette for et planskilt kryss ble det også sprengt ut en skjæring under hovedlinja. Tanken var at framtidas oppgående spor skulle kunne følge Kongsveien, krysse under hovedlinja og gå i en bue inn på den nye sidelinja. Denne skjæringen er fortsatt synlig ved bomstasjonen på Kongsveien, men den er nå gjenfylt og gjenmurt.

Sidesporet fra Jomfrubråten til Simenbråten tok av mot øst i sørenden av Jomfrubråten holdeplass, og var i drift fra 30. september 1931 til det ble nedlagt 29. oktober 1967.

## Ny strid om holdeplassen
På grunn av oppgradering av linja mellom Ekebergparken og Holtet var Jomfrubråten holdeplass stengt fra 2015 frem til 16. april 2016, noe som i utgangspunktet skulle være en midlertidig ordning. Da beboere i området fryktet en permanent nedleggelse ble det startet aksjonskomite og samlet 600 underskrifter for å beholde stoppestedet.

Ved årsskiftet 2016/2017 startet imidlertid nye arbeider på Jomfrubråten, med fjerning av holdeplass og perronger. Det ble reagert mot at Ruter gjennomførte en slik nedlegging, uten at spørsmålet var politisk behandlet. I mars sto representanter fra Oslos rødgrønne byråd fram og lovet at holdeplassen skulle gjenopprettes, noe som angivelig ville koste 22 millioner. Kostnadsanslaget økte etter hvert til 37–38 millioner kroner.

Det hele endte med at holdeplassen ble gjenåpnet i 2019, men nå kun med stans og plattform i retning mot sentrum.

## Referanser


## Eksterne lenker
Sportsplassen holdeplass

**Sportsplassen holdeplass** er en holdeplass på Ekebergbanen i bydel Nordstrand. Den ble åpnet i 1917 da Ekebergbanen ble tatt i bruk til Sæter.

Holdeplassen ble oppgradert i forbindelse med utbedring av traseen mellom Ekebergparken og Holtet 2015–2016.

## Referanser


## Eksterne lenker
Villancico

**Villancico** er en spansk betegnelse på en sangform, i moderne dagligtale julesanger.

Opprinnelig, fra 1200-tallet,  dreide det seg om sanger som ble sunget til bestemte fester. Senere fikk ordet den mer snevre betydningen julesang.

Som en forgjenger til villancicos regnes allmuens (*villanos*) verdslige dansesanger. Da kirkenss innflytelse over den folkelige tradisjonen tiltok, tilpasset den disse sangene til sitt bruk. Senere ble det laget nye kirkelige villancicos. Den viktigste samlingen kom i 1582 med tittelen *[[Piae cantiones]]* med latinsk tekst. Mange av sangene ble oversatt og ble svært populære.

I renessansen ble villancicos ofte komponert for tre eller fire stemmer eller var en sang til vihuela-akkompagnement.

## Litteratur
* Samuel G. Armistead: *[[Harga|Kharjas]] and Villancicos.* In: Journal of Arabic Literature, Volume 34, Numbers 1-2, 2003, pp. 3-19(17) Sammendrag

## Eksterne lenker
*
Skyting under Sommer-OL 2012

**Skyting under Sommer-OL 2012** fant sted på Royal Artillery Barracks i Woolwich fra 28. juli til 6. august 2012. Det ble skutt i femten øvelser, ni for menn og seks for kvinner.

Tre skyttere tok to medaljer under disse konkurransene og det var:
* **[[Jin Jong-oh]]** fra  med 2 gull (i henholdsvis 10 m luftpistol og 50 m pistol).
* **[[Niccolò Campriani]]** fra  med 1 gull og 1 sølv (i henholdsvis 50 m rifle, helmatch og 10 m luftrifle).
* **[[Olena Kostevytsj]]** fra  med 2 bronse (i henholdsvis 10 m luftpistol og 25 m pistol).

## Medaljer

## Medaljevinnerne
### Menn

### Kvinner

## Øvelser

## Eksterne lenker
* 
*   på London2012.com
*  Meny for resultater  på ISSF også med blink-skiver.
*  Komplette offisielle resultatlister ''(for skyteøvelsene under Sommer-OL 2012)'' i .pdf-format (30 sider) fra **ISSF**.
*  Shooting at the 2012 London Summer Games  på Sports-Reference/Olympic sports.
*  Shooting på BBC Sport Olympics 2012
*  Shooting på Yahoo! Sports – London 2012
*  Shooting på NBCOlympics.com – London 2012
Holtet holdeplass

**Holtet** holdeplass er en holdeplass på Ekebergbanen i bydel Nordstrand. Den ble åpnet i 1917 da Ekebergbanen ble tatt i bruk til Sæter. Tog med bare én førerplass kan vende her hvis ønskelig, siden Holtet trikkebase sør for Kongsveien har vendesløyfe.

Stasjonsbygningen er listeført av kommunen som kulturminne.

## Referanser


## Eksterne lenker
Norsk-færøysk lag

**Norsk-færøysk lag** er en organisasjon med formål om å fremme samarbeid mellom Norge og Færøyene, og skal dessuten være et samlingssted for færøyinger i Norge og andre med spesiell interesse for Færøyene.

Laget ble stiftet under et møte i Oslo i april 1931, og fortsatte slik det arbeidet som Jóannes Patursson hadde påbegynt i samarbeid med blant andre Noregs Ungdomslag og Vestmannalaget. Flere av stifterne, deriblant lagets første formann, Nikolaus Gjelsvik, og hans ettermann Adolf Hoel hadde engasjert seg sterkt i Grønlandssaken, men deres interesse for Færøyene var av mer kulturell art. De så den færøyske nasjonale reisningen som en parallell til den norske. Laget opphørte under okkupasjonen.

Norsk-færøysk lag ble gjenreist i 1954, men laget fikk en noe annerledes karakter, og det var flere færøyinger med. Tønnes Andenæs og Sverre Stove ble lagets formann og nestformann.

Færøysk-norsk lag (eller Føroyingafelagið í Stavanger, stiftet i 1981) og Tjaldur (stiftet i 1960) er selvstendige organisasjoner som omfatter henholdsvis Rogaland og Nordvestlandet. De har ingen formell tilknytning til Norsk-færøysk lag.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Stefan Mappus

**Stefan Mappus** (født 4. april 1966 i Pforzheim) er en tysk politiker fra CDU. Han var fra 10. februar 2010 til mai 2011 ministerpresident i delstaten Baden-Württemberg. Mappus var fra november 2010 til juli 2011 leder av CDU i Baden-Württemberg.

## Referanser
Padling under Sommer-OL 2012

**Padling under Sommer-OL 2012** fant sted mellom 29. juli og 1. august (slalåm) og 6. og 11. august (flatvann). Slalomkonkurransene ble arrangert på Lee Valley White Water Centre og flatvannkonkurransene ble arrangert på Eton Dorney i London. Totalt deltok 330 utøvere i konkurransene.

## Medaljetabell

## Medaljører
### Slalåm

### Sprint
#### Menn

#### Kvinner

## Referanser
Sørli holdeplass

**Sørli** holdeplass er en holdeplass på Ekebergbanen i bydel Nordstrand. Den ble åpnet i 1936 etter at banen hadde fått dobbeltspor, og en lang diskusjon om plassering.

## Eksterne lenker
Sykling under Sommer-OL 2012

**Sykling under Sommer-OL 2012** fant sted i London Velopark (banesykling og BMX), Hadleigh Farm i Essex for terrengsykling,  og Hampton Court Palace for temporittet, mens landeveisrittet startet og endte på The Mall. Tilsammen 18 øvelser ble avviklet i perioden 28. juli til 7. august, og over 500 deltakere var med. Storbritannia ble den dominerende nasjonen med 8 gullmedaljer, like mange som i 2008.

## Endringer i banesykling
I forhold til 2008 var det endringer i banesyklingsøvelsene. For menn var omnium ny øvelse, mens madison, individuell forfølgelse og poengrittet utgikk. For kvinner ble lagforfølgelse, lagsprint, omnium og keirin innført, mens individuell forfølgelse og poengrittet utgikk. Hensikten med endringene skulle være å få like mange øvelser for kvinner som for menn, men endringene ble ikke godt mottatt da de ble presentert. I tillegg var det kun én deltaker fra hvert land i hver øvelse.

## Medaljer

## Medaljører
### Landevei

### Banesykling

### Terrengsykling

### BMX

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Banesykling på london2012.com
* BMX på london2012.com
* Landeveissykling på london2012.com
* Terrengsykling på london2012.com
Christoph Ahlhaus

**Christoph Ahlhaus** (født 1969) er en tysk politiker fra CDU. Han var fra 25. august 2010 til 7. mars 2011 førsteborgermester i Hamburg.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Christoph Alhaus på Abgeordnetenwatch
Mohammed Laksaci

**Mohammed Laksaci** var sentralbanksjef for Algeries bank fra 2001 til 2016.

Laksaci ble sentralbanksjef i juni 2001. Han har en Ph.D. i økonomi fra Katholieke Universiteit Leuven i Belgia, og begynte å jobbe for Algerias bank siden tidlig på 1990-tallet.

Han ble sparket fra stillingen som sentralbanksjef 31. mai 2016, fordi regjeringen ikke var fornøyd med håndteringen av fallenede oljepriser i 2014 - 2015. Mohamed Loukal overtok som sentralbanksjef etter Laksaci.

## Referanser
Bråten holdeplass (Ekebergbanen)

**Bråten** holdeplass er en holdeplass på Ekebergbanen i bydel Nordstrand. Den ble åpnet i 1917 da Ekebergbanen ble tatt i bruk til Sæter. 

Opprinnelig hadde stasjonen kun enkeltspor, men Bråten ble utbygget i 1940-41. Da ble det både ført fram dobbeltspor og anlagt vendesløyfe på stedet. Det skjedde i forbindelse med arbeidene for å forlenge Ekebergbanen til Ljabru. Mens arbeidene pågikk snudde trikkene en periode på Bråten, før vognene *rygget* videre til den daværende endestasjonen Sæter.

Bråten holdeplass ligger i et rolig, anonymt villaområde, men fikk på tampen av den kalde krigen en liten plass i norgeshistorien da det norske sikkerhetspolitiet pågrep spionanklagede Gunvor Galtung Haavik på dette stedet 27. januar 1977.

## Referanser


## Eksterne lenker
Volleyball under Sommer-OL 2012

**Volleyball under Sommer-OL 2012** fant sted fra 27. juli to 12. august 2012 på Earls Court i London.
Det ble utdelt fire sett medaljer, to i volleyball og to i sandvolleyball.

## Medaljer

## Medaljevinnere

## Eksterne lenker
*
John Cameron

**John Cameron** er navnet til flere personer:

Innen **politikk**
* John Cameron (chief) (1764–1828)
* John Cameron (kanadisk politiker) (1778–1829)
* John Cameron (Alberta politiker) (1845–1919), medlem av Edmontons første *town council*
* John Cameron (britisk politiker) (født 1969)
* John Cameron (Queensland politiker)
* John Hillyard Cameron (1817–1876), franskfødt Ontario advokat og politiker
* John Macdonald Cameron, britisk parlamentsmedlem for Wick Burghs, 1885–1892

Innen **religion**
* John Cameron (biskop) (død 1446), biskop av Glasgow
* John Cameron (teolog) (ca. 1579–1623),skotsk teolog
* John Cameron (kanadisk biskop) (1827–1910)

Innen **sport**
* Fotball
** John Cameron (fotballspiller født 1868), skotsk fotballspiller
** John Cameron (fotballspiller født 1872) (1872–1935), skotsk fotballspiller, spilte for  Queen's Park, Everton og Scotland; player-manager for Tottenham Hotspur
** Jock Cameron (fotballspiller) (1881–?), spilte for St. Mirren F.C., Blackburn Rovers og Scotland
** John Cameron (Rangers), spilte for Rangers F.C., samt spilte en gang for Scotland i 1886
* andre
** John Cameron (cricketspiller) (1914–2000), vestindisk cricketspiller
** John Cameron (kanadisk sportsutøver) (1881–1953), kanadisk sportsutøver
** John Cameron, skotsk internasjonal mellomdistanseløper og golfspiller (født 1943)

Innen **andre yrker**
* John A. Cameron (1820–1888), kanadisk aktor
* John Cameron (musiker), britisk komponist, arrangør, dirigent og musiker
* John Cameron (sanger), britisk operabariton
* John Cameron (politi) (1807–1873), polititjenestemann husket for hans innsats i New York Draft Riots
* John Cameron, gitarspiller for Claw Boys Claw
* John Cameron, Lord Cameron, skotsk dommer
* John Cameron (produsent) amerikansk produsent (født 1958)
Sæter holdeplass

**Sæter holdeplass** er en holdeplass på Ekebergbanen i bydel Nordstrand. Den ble åpnet i 1917 da Ekebergbanen ble tatt i bruk hit og var endestasjon til Ekebergbanen ble forlenget til Ljabru i 1941. 

Opprinnelig ble banen bygget med enkeltspor fram til Sæter, der det ble anlagt en vendetrekant på endeholdeplassen. Senere ble denne utvidet til en sporsløyfe. Det ble også bygget et sidespor. 

Dobbeltsporet fra Bråten til Sæter ble ferdig i 1945. Trikkebroen over Nordstrandveien ble imidlertid beholdt med enkeltspor fram til 2014.

Sæter holdeplass ble bygget om, sporet oppgradert og den enkeltsporede broen ble erstattet med dobbeltspor i perioden mars-desember 2014. I byggeperioden ble det kjørt buss for trikk på strekningen fra Kastellet holdeplass til endeholdeplassen på Ljabru.

## Referanser


## Eksterne lenker
Ljabru holdeplass

**Ljabru** holdeplass er endestasjonen på Ekebergbanen i bydel Nordstrand. Den ble åpnet i 1941 da Ekebergbanen ble forlenget ensporet til Ljabru. Holdeplassen betjenes av trikkelinje 13 Ljabru–Bekkestua og 19 Ljabru–Majorstuen. 

I 1979 ble sporet utvidet til dobbeltspor, bortsett fra broen ved Sæter. Først da hele linjen på strekket ble oppgradert i 2014 ble selve broforbindelsen bygget ut til dobbeltspor. 

Ljabru holdeplass har vendesløyfe og et depotspor, bussholdeplassen ligger like ved trikkeholdeplassen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
Europeisk Russland

**Europeisk Russland** er den vestlige delen av Russland som ligger i Europa. Den er  km² stor i areal, og hadde en befolkning på  innbyggere 1. januar 2025, som er 27 innbyggere per km². Europeisk Russland har 15 % av folkemengden og dekker 40 % av arealet i Europa, og utgjør Europas østligste del.

Topografisk er nesten hele området en del av Den østeuropeiske slette og dermed forholdsvis flatt. Det grenser til Uralfjellene i øst, til Kaukasusfjellene i sør, til Nordishavet i nord og til det øvrige Europa i vest.

Store deler av området ligger i Volgas nedbørsfelt, som dekker cirka 1,38 millioner km² og er Europas største elvesystem og lengste elv med sine 3 685 km. Den munner ut i Det Kaspiske hav, som er jordens største innsjø.

I Kaukasus i sør ligger den sovende stratovulkanen Elbrus, som har flere fjelltopper på over fem tusen meter, som er de høyeste i Europa. Høyeste punkt er Vest-Elbrus som rager 5 642 meter over havet.

Europeisk Russland omfatter fem av Russlands åtte føderale kretser:
*Den sentrale føderasjonskrets
*Den sørlige føderasjonskrets
*Den nordvestlige føderasjonskrets
*Den volgiske føderasjonskrets
*Den nordkaukasiske føderasjonskrets.

Rundt 74 % av den russiske befolkningen bor i den europeiske delen av landet, som dekker 23 % av arealet i Russland. De gjenværende 77 % av landet kalles Sibir og ligger i Nord-Asia, øst for Uralfjellene.

Tabellen viser de største byene i Europeisk Russland, med estimert innbyggertall i 2026:

Kaliningrad oblast er en russisk eksklave i Baltikum som tidligere var en del av det historiske Øst-Prøyssen, og som ble innlemmet i Russland etter andre verdenskrig.

Russlands annektering av Krim og andre regioner i Ukraina anses i strid med folkeretten og anerkjennes ikke internasjonalt som deler av Russland, men som ukrainsk territorium.

## Eksterne lenker
* 

## Referanser