Picnic ved Hanging Rock

***Picnic ved Hanging Rock*** (originaltittel: *Picnic at Hanging Rock*) er en australsk drama-mysteriefilm fra 1975 regissert av Peter Weir. Filmen handler om en skoleklasse fra en jenteskole som besøker en fjellformasjon i Australia. Der forsvinner tre av jentene og den ene lærerinnen på mystisk vis. Manus er basert på Joan Lindsays roman med samme tittel fra 1967. Historien er fiksjon, men den ble påstått å være basert på noe som skal ha skjedd i Australia i år 1900. De fremste rollene spilles av Anne-Louise Lambert, Helen Morse, Rachel Roberts, Vivean Gray og Dominic Guard.

*Picnic ved Hanging Rock* har vært gjenstand for flere analyser og tolkninger, og har i ettertid blitt regnet som en kultfilm.

Filmen ble godt mottatt av kritikerne. Den ble tildelt en BAFTA og en Saturn Award, som begge gikk til Russell Boyd for hans fotoarbeid.

Den hadde norsk kinopremiere den 23. februar i 1977.

## Handling
Handlingen er lagt til Appleyard College, en pensjonatskole for piker i Australia. Skolen forfekter en streng og viktoriansk seksualmoral og jentene får innprentet at sex er et nødvendig onde som hører ekteskapet til.

På St. Valentines dag i 1900 legger en av jenteklassene ved skolen ut på en landtur under ledelse av to lærerinner. Turen går til Hanging Rock, en fjellformasjon i Victoria. Ved Hanging Rock oppdager flere at klokkene deres har stanset nøyaktig på tolv. Etter en stund velger fire av jentene å dra av gårde på en egen utflukt lenger oppe fjellene. Samtidig som de beveger seg oppover, synes tre av dem å forsvinne inn i en drømmeverden der naturens mystiske krefter overtar. En av lærerne forsvinner også på mystisk vis. En uke senere blir en av jentene funnet oppe i en kløft av letemannskaper, men hun klarer ikke å huske noen ting av hva som har skjedd. Noen uker senere blir levningene til læreren funnet. De andre forblir borte. Ingen klarer å gi noen forklaring på forsvinningene og det hentydes at noe overnaturlig har skjedd i fjellet.

## Om filmen
### Popularitet
Filmen innbrakt drøyt fem millioner australske dollar i Australia.

### Anmelderne
Filmen ble meget godt mottatt av kritikerne. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner. I 1998 gav han directors cut-versjonen 4 av 4 stjerner, og plasserte den på sin eksklusive liste over «Great movies».

Filmen er av flere anmeldere blitt beskrevet som et mesterverk.

### Utmerkelser
Den ble tildelt en BAFTA og en Saturn Award, som begge gikk til Russell Boyd for hans fotoarbeid. Manusforfatter Cliff Green ble i tildelt en pris av Australian Writers' Guild og Peter Weir ble tildelt en Golden Charybdis ved Taormina Film Fest.

Den ble nominert til ytterligere to BAFTA, i klassene beste kostyme og beste lyd. Den ble også nominert til beste foto av British Society of Cinematographers og en Saturn Awards for beste manus.

Den er omtalt i boka *[[1001 filmer du må se før du dør]].*

### Produksjon
Den ble innspilt vinteren og våren 1975. Det meste av opptakene ble gjort ved Hanging Rock, men også andre steder som blant annet Martindale Hall, Adelaide og Mintaro ble benyttet. 

Produksjonskostnadene var på ca 440 000 australske dollar.
### Fortellerstil
Filmen har tidvis en hallusinatorisk og hypnotisk rytme. Filmen er preget av en dvelende fortellerstil og duse, softede bilder i pastell- og jordfarger. Den skildrer blant annet tenåringsjenter som grer sitt lange hår, hjelper hverandre med å snøre korsetter og samtaler til tonene av panfløytemusikk. Dette gir først et romantisk inntrykk, men under overflaten ligger undertrykte følelser og en latent lengsel som i liten grad uttrykkes direkte. Slik bygges det gradvis opp en økende spenning i det ellers idylliske skolemiljøet. Når jentene drar på utflukt og fire av dem beveger seg opp mellom klippeformasjonene, der noe ubestemmelig synes å komme over dem, får filmen etter hvert et mer urovekkende preg. Det som skaper uhyggen er nettopp at årsaken til frykten aldri blir tydelig definert. Virkningen forsterkes av kontrasten mellom hendelsene og filmens ellers harmoniske visuelle uttrykk. Også lyden av vinden som suser mellom steinformasjonene bidrar til stemningen. 

Når de fire jentene – ledet av Miranda (Anne Lambert) – beveger seg i klippelandskapet, befinner kamera seg ofte bak dem, litt på avstand og med klipper eller busker i forgrunnen, slik at man får følelsen av iakttagelse.

*Picnic at Hanging Rock* beveger seg på et metaforisk nivå, der tolkningsmulighetene er flere. Bildenes komposisjon, linsebruk og ofte nedsatte hastighet skaper en suggererende og grøssende atmosfære.

### Musikk
Hovedmusikken er basert på to rumenske panfløyte-stykker: «Doina: Sus Pe Culmea Dealului» og «Doina Lui Petru Unc». Disse fremføres av rumenske Gheorghe Zamfir på panfløyte og sveitsiske Marcel Cellier på orgel. I tillegg til dette så bidrar australske Bruce Smeaton med originalmusikk.

Den inneholder også musikk av Bach, Mozart, Tsjajkovskij og Beethoven*.*

### Video
En director's cut-versjon ble utgitt på VHS i 1998. Denne har en varighet på 1 time og 47 minutter, åtte minutter kortere enn kinoversjonen. 
### Bakgrunn for historien
Både filmen og romanen den bygger på fremstiller historien som om den er basert på virkelige hendelser. Flere kilder har imidlertid påpekt at fortellingen er fiktiv. Den tvetydige fremstillingen har likevel bidratt til filmens mottakelse og senere kultstatus. Filmen gir ingen entydig forklaring på hva som skjer med jentene ved Hanging Rock. Den åpne fremstillingen har bidratt til ulike tolkninger av hendelsen.

## Rollebesetning

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Picnic at Hanging Rock (Montages, 2009) (Norsk) (arkivert versjon fra 2004)