open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dr. Cordeliers testamente

***Dr. Cordeliers testamente*** (originaltittel: *Le Testament du docteur Cordelier*) er en fransk science fiction-grøsser fra 1959 regissert av Jean Renoir. Filmen er basert på Robert Louis Stevensons roman *[[Dr. Jekyll og Mr. Hyde]]*. Handlingen er flyttet til Frankrike på 1950-tallet. Hovedrollen spilles av Jean-Louis Barrault. Filmen ble produsert for TV.

## Handling
I Paris mottar advokaten Joly et testamente fra sin venn og klient Cordelier, en kjent psykiater, som overlater alt han eier til en pasient som heter Opale. Imidlertid får Joly vite at denne Opale er en sadistisk og pervers morder, som fremdeles har unngått arrestasjon av politiet. Opale forårsaker til og med dødsfallet til en annen ledende psykiater, Séverin, som tidligere hadde utfordret Cordeliers synspunkter.

I løpet av en sammenkomst i Cordeliers hjem, hører Joly skrik og merkelige lyder. Han oppdager Opale, som innrømmer at han egentlig er Cordelier, og han bekjenner alle sine synder. Han føler seg skyldig over hans seksuelle utnyttelse av kvinnelige ansatte og sine pasienter, og dette fører til at Cordelier skapte sitt eget alter ego som Opale.

## Medvirkende
* Jean-Louis Barrault : le docteur Cordelier et Opale
* Michel Vitold : le docteur Lucien Séverin, le psychanalyste
* Teddy Bilis : Maître Joly, le notaire et ami de Cordelier
* Micheline Gary : Marguerite, l'assistante de Séverin
* Jean Topart : Désiré, le majordome de Cordelier

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Celestines dagbok

***Celestines dagbok***, (originaltittel: *The Diary of a Chambermaid*) er en amerikansk spillefilm fra 1946 regissert av Jean Renoir.

Filmens litterære forelegg er romanen "En kammerpikes dagbok" av Octave Mirbeau og teaterstykket "Le journal d'une femme de Chambre", skrevet av  André de Lorde, André Heuse og Thielly Nores.

## Handlingsreferat
I 1885 i Frankrike begynner kammerpike Celestine i hennes nye stilling ved Lanlaire-familiens hjem, et landlig herskapshus, med den hensikt å komme seg oppover på den sosiale rangstigen. Hennes nye arbeidsgiver, Monsieur Lanlaire, foretrekker hennes hyggelige selskap fremfor hans dominerende kone. Snart blir den eksentriske naboen, kaptein Mauger, besatt av å få henne til å arbeide for ham i stedet. Han tilbyr å gifte seg med henne som belønning for at hun kan bo hos ham, noe som ville gi henne betydelig rikdom. Monsieur Lanlaires sykelige sønn Georges vender hjem til familiens herskapshus. I et forsøk på å få sønnen til å bli der lenger, gjør moren hennes alt for å få den attraktive Celestine enda vakrere ved å kjøpe fancy klær til henne, og beordrer henne til å ta ekstra godt vare på Georges.

Likevel legger Georges planer om å reise tilbake til Paris, og den desperate Madame Lanlaire beordrer Celestine, bare kledd i en nattkjole, å besøke Georges på rommet hans. Georges innser at moren forsøker å lure ham til å bli værende, og Celestine trekker den samme konklusjonen. Opprørt angående Madame Lanlaires forsøk på å manipulere henne, ønsker Celestine å slutte i jobben sin. Hun reiser inn til nærmeste by sammen med familiens tjener Joseph. Han forteller henne om planene sine om å stjele sølvtøy og andre verdisaker fra familien i løpet av Bastilledagen, bare noen få dager unna, og han overtaler Celestine til å forbli i husstanden som hans medskyldige.

Men Madame Lanlaire overhører denne samtalen, og ødelegger deres plan. I stedet begynner Joseph å planlegge å stjele kaptein Maugers skjulte penger. Når kapteinen er ute og feirer, gjennomsøker Joseph huset hans. Når kapteinen kommer hjem og tar ham på fersken, blir Joseph tvunget til å drepe kapteinen for å komme seg unna. Joseph forteller Lanlaire-familien at han har til hensikt å forlate sin stilling og gifte seg med Celestine, og Madame Lanlaire blir overlykkelig. Familien samtykker i å gi Joseph sølvtøyet deres hvis han forlater hjemmet deres, og tar Celestine med seg. Men Joseph og Celestine blir forsinket. Georges tar dem igjen, fast bestemt på å vinne Celestine tilbake, og det oppstår en konfrontasjon mellom dem.

## Medvirkende

*Paulette Goddard - Celestine
*Reginald Owen - Captain Lanlaire
*Judith Anderson - Madame Lanlaire
*Hurd Hatfield - Georges Lanlaire
*Francis Lederer - Joseph, the valet
*Burgess Meredith - Captain Mauger
*Florence Bates - Rose
*Irene Ryan - Louise

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Terrorangrepet i Lahore 27. mars 2016

**Terrorangrepet i Lahore 27. mars 2016** fant sted i den pakistanske storbyen Lahores største park og rekreasjonsområde, Gulshan-e-Iqbal-parken, på første påskedag 2016. Det var uttrykkelig rettet mot Pakistans kristne minoritet. Selvmordsangrepet krevde minst 72 dødsofre, og over 300 ble skadet. De fleste ofre var barn og kvinner. Angrepet var eksplisitt var rettet mot kristne, i særdeleshet mot kristne barn. 

## Angrepet
Henimot kl. 18.30 lokal tid sprang bomben nær hovedinngangen til Gulshan-e-Iqbal-parken, rett ved en lekeplass for barn. Parken var på dette tidspunkt fullt av besøkende - så fullt at det ikke var lett for flere å komme seg inn på den aktuelle siden av parken. Her var det på denne tid mange fra Pakistans kristne minoritet, og de hadde forsamlet seg der for å fortsette feiringen av påskehøytiden. Det var imidlerid også muslimer i mengden. Det kan synes som et flertall av de rammede var muslimer.

Etter eksplosjonen brøt det ut panikk. Vitner sa at kroppdeler av barn føk i alle retninger. Eksplosjonen var så kraftig at mange kropper ble slynget opp i luften. Eksplosjonen kunne høres mange kilometer unna. I nabolaget var lydstyrken øredøvende. 

De fleste sårede ble bragt til *Jinnah Hospital*, Lahores største sykehus. Ettersom det ikke var nok ambulanser tilgjengelig - det ble sendt ut 23 sykebiler - ble det tatt i bruk taxier og rickshaws for transporten av sårede. Politiet bekreftet etter kort tid at det dreide seg om et selvmordsangrep. 

Etter angrepet erklærte *[[Jamaat-ul-Ahrar]]*, en gruppe affiliert til paraplygrupperingen en Tehreek-e-Taliban Pakistan, at de stod bak angrepet og at det var de kristne som var målet; videre at flere angrep ville følge.

Den pakistanske statsminister Nawaz Sharif fordømte angrepet og forsikret om det pakistanske samfunns besluttsomhet i kampen mot terror. Provinsregjeringen for  Punjab, som Lahore er hovedstad for, utropte en tredagers sørgeperiode.

## Terror mot kristne og andre religiøse minoriteter
Terrorhandlinger og andre angrep på religiøse minoriteter (kristne, hinduer, amaddiya og andre) er ingen sjeldenhet i Pakistan, som erklærte seg som islamsk republikk i 1956. Omtrent ett år før dette angrepet var den 15. mars 2015 en katolsk kirke i Lahore og en annen kirke blitt bombet, med ti dødsofre. Ved et bombeangrep i Peshawar 22. september 2013 på *Allehelgenskirken* der ble 78 mennesker drept.

## Referanser
Det onde spill

***Det onde spill*** (fransk: *Les Diaboliques*) er en fransk drama-thriller fra 1955 regissert av Henri-Georges Clouzot.

## Handling
Et internat i Saint-Cloud, Hauts-de-Seine, i Paris, blir ledet av den tyranniske og grusomme Michel Delassalle. Skolen eies imidlertid av Michel Delassalle, og hans skrøpelige kone Christina, en emigrant fra Venezuela. Delassalle har også et forhold til Nicole Horner, en annen lærer ved skolen. Nicole utarbeider en plan for å bli kvitt Michel for alltid. Selv om hun først var nølende, samtykker Christina til slutt å hjelpe Nicole. De klarer å lokke Michel til Nicoles bygård i Niort, en by flere hundre kilometer unna. De to kvinnene druknet ham deretter i et badekar, og kjører tilbake til skolen og dumpet kroppen hans i skolens svømmebasseng.

Når liket hans flyter opp til overflaten, tror de at dette kommer til å se ut som en ulykke. Men planene deres går ikke som planlagt. Michels lik er ingen steder å finne når bassenget blir tømt. Men Nicole leser i en avis at politiet har oppdaget liket. Imidlertid, når Christina går til likhuset, oppdager hun at dette egentlig ikke var Michels kropp. Der møter hun Alfred Fichet, en pensjonert politimann som nå arbeider som privatdetektiv.

Fichet blir også involvert i saken, til stor fortvilelse for Nicole. Christina, overvunnet av frykt, forteller hun Alfred hele historien. Han tror ikke på henne, men han går likevel med på å undersøke bassenget. Men den kvelden hører Christina en rekke merkelige lyder, og hun går en tur rundt på skole-området. Men når hun innser at noen følger etter henne, løper hun tilbake til værelset sitt. Der finner hun Michels lik i hennes badekar, som er fullt av vann. Michel reiser seg fra badekaret. Christina, som allerede har et svakt hjerte, får plutselig et hjerteinfarkt og dør.

## Medvirkende

* Simone Signoret som Nicole Horner
* Véra Clouzot som Christina Delassalle
* Paul Meurisse som Michel Delassalle
* Charles Vanel som Alfred Fichet
* Jean Brochard som Plantiveau
* Pierre Larquey som M. Drain
* Michel Serrault som M. Raymond
* Thérèse Dorny som Mme. Herboux
* Noël Roquevert som M. Herboux
* Georges Poujouly som Soudieu
* Aminda Montserrat som Mme. Plantiveau
* Madeleine Suffel som la dégraisseuse
* Jean Témerson som le garçon d'hôtel
* Jacques Hilling som l'employé de l'institut médico-légal
* Robert Dalban som le pompiste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Logical Volume Manager

**Logical Volume Manager** (LVM) er en utstyrs-mapper i Linux som sørger for logisk volumhåndtering for Linuxkjernen. De fleste moderne Linux-distribusjoner er LVM-kompatible ved at de har sin egen rotkatalog som filsystem i et logisk volum.

Heinz Mauelshagen skrev den opprinnelige LVM-koden i 1998, basert på HP-UX sin volumhåndterer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fruens hemmelige timer

***Fruens hemmelige timer*** (originaltittel: *Madame de...*) er et fransk romantisk periodedrama fra 1953 regissert av Max Ophüls. Filmen er basert på Louise Lévêque de Vilmorins roman *Madame de...* fra 1951. Hovedrollene spilles av Charles Boyer, Danielle Darrieux og Vittorio De Sica.

Georges Annenkov og Rosine Delamare ble nominert til Oscar for beste kostymedesign for en svarthvitt-film, men tapte til Edith Head for *[[Sabrina (1954)|Sabrina]]*.

## Handling
Louise er en aristokratisk kvinne i Belle Époque, Paris, gift med André en greve og høytstående general i det franske militæret. Louise er vakker, men en bortskjemt og overfladisk kvinne som sliter med gjeld på grunn av hennes livsstil. Hun avtaler å i all hemmelighet å selge sine kostbare hjerte-formede diamant-øredobber, en bryllupsgave fra ektemannen sin, til en gullsmed - Rémy. 

Men Louise og André sover i separate senger, de har ingen felles barn, og André har en hemmelig elskerinne. Louise forklarer forsvinningen av øredobbene sine, ved å late som om hun har mistet dem ved en opera. Men jakten for å finne igjen øredobbene, når til slutt de franske avisene. Dette gjør at Rémy kontakter André, for å tilby å selge diamantene tilbake til ham. André aksepterer tilbudet. Men i stedet for å konfrontere sin kone, gir han øredobbene til sin elskerinne, Lola.

Men Lola selger imidlertid øredobbene kort tid senere, for å gjøre opp gammel gjeld. Øredobbene blir senere kjøpt av en italiensk baron, Fabrizio Donati, som snart skal begynne som diplomat i Paris. Donati blir etter hvert forelsket i Louise, og gir øredobbene som gave til henne. Men André gjennomskuer snart affæren deres. Donati utfordrer André til en pistol-duell. Men André blir ansett som en utmerket skytter, og Louise er livredd for at Donati risikerer å bli drept i denne konfrontasjonen.

## Medvirkende
* Charles Boyer - Général André de…
* Danielle Darrieux - Comtesse Louise de…
* Vittorio De Sica - Baron Fabrizio Donati
* Jean Debucourt - Monsieur Rémy
* Jean Galland - Monsieur de Bernac
* Mireille Perrey - La Nourrice
* Paul Azaïs - First coachman
* Josselin
* Hubert Noël - Henri de Maleville
* Lia Di Leo - Lola

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Uskyld (film fra 1976)

***Uskyld*** (originaltittel:* L'innocente*) er et italiensk romantisk periodedrama fra 1976, regissert av Luchino Visconti. De ledende rollene spilles av Giancarlo Giannini, Laura Antonelli og Jennifer O'Neill. Filmen skildrer intriger og utroskap, dekadanse og livsglede hos Roma-sositeten på slutten av 1800-tallet. Den er basert på Gabriele d'Annunzio roman *L'Innocente*. 

## Handling
Tullio Hermil er en velstående romersk aristokrat, som er gift med Giuliana. Men han har også en elskerinne, Teresa Raffo, og forsømmer derfor sin kone. Men hans interesse for kona vekkes igjen når han legger merke til Giulianas lykke etter at hun har innledet et kjærlighetsforhold med en romanforfatter: Filippo d'Arborio. Hun blir gravid med d'Arborios barn. Tullio oppfordrer henne til å gjennomføre en abort, men hun nekter å gå med på dette. Kort tid senere dør imidlertid d'Arborio av en tropisk infeksjon.

Tullio klarer ikke å akseptere Giulianas sønn, selv om han forsøker. Men babyen dør, tilsynelatende av naturlige årsaker. Giuliana, som vet at Tullio har myrdet babyen, forlater ham. Tullio forsøker deretter å gjenopplive sin tidligere affære med Teresa. Men når hun forteller ham at hun ikke lenger er forelsket i ham, begår Tullio selvmord.

## Medvirkende
* Giancarlo Giannini: Tullio Hermil
* Laura Antonelli: Giuliana Hermil
* Jennifer O'Neill: Teresa Raffo
* Rina Morelli:  Tullios mor
* Massimo Girotti: grev Stefano Egano
* Didier Haudepin: Federico Hermil
* Marie Dubois: prinsessen
* Roberta Paladini: frøken Elviretta
* Claude Mann: prinsen
* Marc Porel: Filippo d'Arborio

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Charlotte Amalie Koren

**Charlotte Amalie Koren** (født 22. februar 1831 på Vomnes i Nes på Romerike, død 11. mai 1910 i Kristiania) var en norsk forfatter.

## Familie
Hun var datter av lensmann Jess Diderichsen Koren (1793–1867) og Margrethe Christine Reich (1797–1873).

Hun var etterkommer av stiftsoverrettsassessor Johan Koren (1758–1825) og dagbokforfatteren Christiane Koren (1764–1815).

## Liv
I årene 1868–84 var hun førstelærerinne ved *Nickelsens Pigeskole* i Kristiania. I 1869 tilbrakte hun en tid i Skottland, og oppholdt seg senere i årene 1878 og 1888 i England. Her hentet hun formentlig stoff til flere av sine romaner, blant andre om dronningene Maria Stuart og Elisabeth, bøker som vant popularitet i samtiden.

## Forfatterskapet
Charlotte Koren utga både skjønnlitteratur og historiske fortellinger.

## Bibliografi
* 1873: *Fra en Storbygd. En Fortælling*
* 1880: *Bevægede Tider. En Fortælling fra 1814*
* 1882: *Gertrud. En Fortælling*
* 1884: *Hans Skjæbne. Fortælling*
* 1886: *Fra Før og Nu. To Fortællinger* – inneholder fortellingene *Et tornet Træ*, som er skrevet i dagboksform, og *Lykkes det Hende?* 
* 1889: *Agga. En Fortælling*
* 1893: *Familien Grib. En Fortælling fra 1814* – Bokens forord er forfattet av Ludvig Daae, som innleder med å opplyse at dette er en nyutgivelse av *Bevægede Tider, en Fortælling fra 1814*, en bok fra 1880 som nå er omarbeidet av forfatteren
* 1894: *Moderens Testamente. Fortælling*
* 1896: *Henrik VIII og Anna Boleyn*
* 1898: *Dronninger og Partikampe : historiske Skildringer fra England i det sextende Aarhundrede*
* 1900: *Fra Edvard den sjettes og Maria den blodiges Tid. Historiske Skildringer. Bog 1 : 1547-1653*
* 1907: *Dronning Elisabeth og Maria Stuart. Historisk Skildring*
* 1909: *De to Dronninger. Historisk skildring* – i likhet med utgivelsen i 1907 handler denne boken om dronningene Elisabeth I og Maria Stuart

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Charlotte Amalie K.'', Nordisk familjebok / Uggleupplagan, 1911. Besøkt 28. mars 2016
Jakub Rada

**Jakub Rada** (født 198]) er en tsjekkisk fotballspiller som spiller for FK Hradec Králové.

## Landslaget
Den 24. mars 2016 fikk han sin første landskamp for  mot .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alida Valli

**Alida Valli**, eg. *Alida Maria Altenburger* (født 31. mai 1921 i Pola i Kongeriket Italia (nåværende Kroatia), død 22. april 2006 i Roma) var en italiensk skuespiller.

Hun var datteren til en journalist av østerriksk herkomst og en italiensk mor. Hun studerte en kort periode på filmskolen i Roma før hun fikk sin filmdebut som 15-åring. Hun ble raskt svært populær på grunn av sin skjønnhet og naturlige sjarm. I 1944 giftet hun seg med pianisten og komponisten Oscar de Mejo (paret skilte seg i 1952), og trakk seg fra filmen, for å slippe å delta i fascistiske propagandafilmer.

Hun gjenopptok arbeidet etter krigen, og ble oppdaget av David O. Selznick, som trodde han hadde funnet en ny Ingrid Bergman og reiste til Hollywood med en filmkontrakt; hennes amerikanske filmer var imidlertid ingen store suksesser. Vallis store internasjonale gjennombrudd kom i 1949 i den britiske filmen *[[Den tredje mann]]*. Hun spilte i en rekke internasjonale filmer.

Hennes karriere fikk et tilbakeslag i 1954 på grunn av en sex- og narkotikaskandale der hennes eksmann og hans elskerinne var involvert.

## Filmer i utvalg
*1941 – *Piccolo mondo antico*
*1945 – *Livet begynner på ny*
*1946 – *Eugenia Grandet*
*1947 – *[[Sannheten om mrs. Paradine]]*
*1948 – *Mirakelklokkene*
*1949 – *[[Den tredje mann]]*
*1951 – *Det skjer kun en gang*
*1951 – *[[Siste møte]]*
*1954 – *[[Lidenskap (1954)|Lidenskap]]*
*1954 – *[[Den fremmedes hånd]]*
*1957 – *Skriket*
*1960 – *[[Øyne uten ansikt]]*
*1961 – *[[En fremmed vender hjem]]*
*1967 – *[[Ødipus rex|Ødipus Rex]]*
*1970 – *[[Edderkoppens strategi]]*
*1976 – *[[1900 (film)|1900]]*
*1977 – *Suspiria*
*1979 – *[[Luna (film)|Luna]]*
*1980 – *Inferno*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mimacalolepta

* Se Systematisk inndeling

***Mimacalolepta*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Monochamini Aurivillius, 1921 eller Desmiphorini
******** Slekten *Mimacalolepta* Breuning, 1976 
********* *[[Mimacalolepta dunni]]* Breuning, 1976

## Kilder
* Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
* Katalog over artene

## Eksterne lenker
*
Ferrari FF

**Ferrari FF** (2011–16) er en shooting-brake (stasjonsvogn) laget av italienske Ferrari. Navnet *FF* betyr *Fire-seters Firehjulsdrift*.

Den var fabrikkens første serieproduserte med firehjulstrekk, et egenutviklet system kalt *4RM* (*quattro ruote motrici*) som de først hadde vist i 1987 i prototypen 408 4RM. Motoren var 6,2 liter V12 på 660 hk, samme som i dens forgjenger Ferrari 612, som også hadde 7-trinns automatgir. Karosseriet var tegnet av Pininfarina under ledelse av Flavio Manzoni (født 1965) og Lowie Vermeersch (født 1974).  Bilen ble i Norge solgt for 3,8 millioner norske kroner. I 2014 var FF i den første gruppen biler som var utstyrt med Apple CarPlay.

FF ble i 2016 etterfulgt av Ferrari GTC4Lusso.

## Referanser
Ferrari 575

**Ferrari 550 og 575 Maranello** (1996–2006) er en sportsbil fra italienske Ferrari av typen Grand tourer (GT). Den ble produsert i noe over 5 000 eksemplarer og etterfulgt i 2006 av Ferrari 599. Karosseriet var tegnet av Pininfarina.  Navnet *Maranello* er etter byen Maranello i Emilia-Romagna.

**550 Maranello** fra 1996 (litt over 3 000 eksemplarer for alle 550) hadde navnet *550* etter den frontmonterte V12-motorens totale sylindervolum på 5,5 liter. samme som i 4-seteren Ferrari 456. Med bensininnsprøytning fra tyske Bosch og 485 hk, gjorde 0 til 100&nbsp;km/t på 4,4 sekunder og hadde CD.  **550 Maranello World Record** var 30 eksemplarer som markerte verdensrekorden for serieproduserte biler på 304,1&nbsp;km/t fra 1998, selv om de stoppet for å fylle bensin.  Andre 550-varianter utviklet utenfor Ferrari for bruk i diverse raserløp, hadde navn som 550 GT, XL, Millenio, GTS og GTO.  En 550 var frem til 2003 eid av Petter Stordalen, og senere bygd opp i Skaun etter en kollisjon.

**550 Barchetta Pininfarina** fra 2000 (448 eksemplar) markerte at Pininfarina fylte 70 år og man kunne da fjerne stofftaket ned i bagasjerommet.

**575M Maranello** fra 2002 (litt over 2 000 eks.) hadde litt større motor på 5,75 liter og 515 hk. "M" stod for *modificata*, da man kunne få bilen med halvautomatisk rattgir (også kalt «F1»-gir), en type automatgir der føreren girer fra rattet.

**575 GTC** fra 2003 var en racerbil med spoiler.

**Superamerica** fra 2005 (ca. 550 eks.) hadde 540 hk og et  *Revocromico*-tak som kunne roteres og felles ned bak setene.
## Bilder

Ferrari 550 maranello vue avant.jpg | 550 Maranello
Ferrari 550 Barchetta (8161989952).jpg | 550 Barchetta
Ferrari 575M Maranello (4842689483).jpg | 575M Maranello
SupercarSunday-61 - Flickr - Moto@Club4AG.jpg | Superamerica
Ferrari Superamerica roof.jpg | *Revocromico*-taket på Superamerica


## Referanser
Ferrari F12berlinetta

**Ferrari F12berlinetta** (2012–17) er en toseters sportsbil fra italienske Ferrari av typen Grand tourer, der den erstattet Ferrari 599. I 2017 erstattes den av Ferrari 812 Superfast.

Årlig produksjon er i underkant av tusen biler.

**F12 berlinetta** fra 2012 har frontmontert V12 på 6,2 liter med trekk på bakhjulene, samme som i stasjonsvognen Ferrari FF og forgjengeren Ferrari 599, men med 740 hk.  Som de andre nyere Ferrari leveres F12 kun med 7-trinns automatgir. Den er tegnet av Pininfarina og bygd i aluminium av Carrozzeria Scaglietti. Den er 70&nbsp;kg lettere enn 599, og tross 120 flere hestekrefter var forbruket redusert med 30 prosent.  Frem til januar 2015 var det solgt fire slike i Norge.

**F60 America** fra 2014 (10 eksemplarer) var en F12berlinetta med avtagbart tak og en del kosmetiske endringer. Navnet *F60* markerte at Ferrari hadde solgt Ferrari i USA i 60 år. **F12 TRS** fra 2014 (3 eks.) var en toppløs barchetta inspirert av 50-tallets Ferrari TR.

**F12tdf** fra 2016 er planlagt solgt i 799 eksemplar. Den har samme motor med 780 hk, men er 110&nbsp;kg lettere og dermed raskere. Utover en ny passiv styring på bakhjulene (*passo corto virtuale*) har den LaFerrari sine supergode bremser. Navnet *tdf* kommer av billøpet *Tour de France* fra 60-tallet.

F12berlinetta var basis for **Touring Berlinetta Lusso** fra 2016 (5 eks.),  laget av Carrozzeria Touring. Den er en egen modell (ikke merket som Ferrari) med helt nytt utseende.
## Bilder

Ferrari F12 Berlinetta - Mondial de l'Automobile de Paris 2012 - 003.jpg 
Paris Motor Show 2012 (8065288146) (cropped).jpg
Ferrari F12 Berlinetta (10932773956) (cropped).jpg 


Festival automobile international 2015 - Ferrari F12 TRS - 007 (cropped).jpg | F12 TRS
Ferrari F60 America - Museo Ferrari (17514670344).jpg | F60 America
2015-03-03_Geneva_Motor_Show_4066_(cropped).JPG | Touring Berlinetta Lusso

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Dismal Mountains

**Dismal Mountains** er en gruppe nunataker om lag 65 km sørvest for Rayner Peak i Enderby Land i Antarktis.

Nunatakene ble fotografert av ANARE (Australian National Antarctic Research Expeditions) i 1956 og kartlagt av G.A. Knuckey i løpet av en hundesledetur fra Amundsen Bay til Mawson-stasjonen i desember 1958. De fikk dette navnet fordi fjellene ofte er dekket av skyer. Dismal er et engelsk ord for «(mørk og) trist».

## Referanser
Mount Mallis

**Mount Mallis** er et fjell, 1&nbsp;360 moh, halvveis mellom Mount Joyce og Mount Billing i Prince Albert Mountains i Victoria Land. Det ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1956-62, og  navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Robert R. Mallis, en geomagnetikar/seismolog ved Amundsen-Scott-stasjonen vinteren 1966.

## Kilder
Pollardbreen

**Pollardbreen** er en isbre i Antarktis. Den siger inn i sørsiden av Comriebreen øst for Bradfordbreen på vestkysten av Graham Land.

Breen ble kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) etter flyfoto tatt av Hunting Aerosurveys Ltd. i 1956-57 og navngitt av UK Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) etter Alan F.C. Pollard (1877–1948), en engelsk dokumentalist som grunnla og var den første presidenten i British Society for International Bibliography og pioner i innføringen av Universal Decimal Classification i britiske bibliotek.

## Se også
* Liste over isbreer i Antarktis

## Referanser
Kivi Peak

**Kivi Peak** er et fjell, 2&nbsp;390 moh, helt sør på Cleveland mesa på østsiden av Michigan Plateau. Det ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy, 1960-64. Det ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Stephen Kivi, som var utstyrsansvarlig ved Byrd-stasjonen i 1962.

## Kilder
Alert Cove

**Alert Cove** er en liten vik som ligger sør for Kaninneset i Husvik i Strømnesfjorden på nordkysten av Sør-Georgia. Den ble kartlagt av Discovery Investigations i 1928 og er oppkalt etter «Alert», motorbåten som ble benyttet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Alert Cove (engelsk)
Pseudobixatoides

* Se Systematisk inndeling

***Pseudobixatoides*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

## Utbredelse
Arten er beskrevet fra Kamerun.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Monochamini Aurivillius, 1921 eller Lamiini
******** Slekten *Pseudobixatoides* Breuning, 1979 
********* *[[Pseudobixatoides nonveilleri]]* (Breuning, 1975)

## Kilder

* Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
* Katalog over artene, Gamle verden

## Eksterne lenker
*
19. østlige meridian

**19. meridianen øst for** **[[nullmeridianen]]** er en lengdegradslinje eller meridian som strekker seg fra Nordpolen over Nordishavet, Europa, Afrika, Atlanterhavet, Sørishavet og Antarktis til Sydpolen.

Den 19. østlige meridianen danner en storsirkel med den 161. vestlige meridianen.

## Fra pol til pol
Fra og med Nordpolen og sørover til Sydpolen, passerer den 19. østlige meridianen gjennom:
: 

## Se også
* 18. østlige meridian
* 20. østlige meridian
Thomas Rock

**Thomas Rock** er en liten nunatak som ligger 1,9 km nordøst for Tent Rock og 11 km vest for Ricker Hills i Prince Albert Mountains i Victoria Land. den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy 1956-62 og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Kenneth E. Thomas, en sambandsmann som overvintret ved Amundsen-Scott-stasjonen i 1966.

## Kilder
Ferrari 599

**Ferrari 599** (2006–2012) var en to-seters sportsbil laget av italienske Ferrari som etterfølger til Ferrari 575M Maranello. Den ble produsert i omkring 3 500 eksemplarer og i 2012 etterfulgt av Ferrari F12berlinetta. Karosseriet var tegnet av Pininfarina.

Basisutgaven **599 GTB Fiorani** hadde 620 hk V12. Den hadde enten manuell (kun 30 solgte) eller en ny 6-trinns automat (*F1 superfast*), og fikk også det nye *F1-trac* for antispinn. Navnet kom av fabrikkens testbane Fiorani.  Bilen ble også solgt til Norge.

Varianten **HGTE** (*Handling Grand Turismo Evoluzione*, omkring 200 eksemplar) muliggjorde raskere kjøring med samme motor. **599 SA Aperta** fra 2010 (minst 80 eks.) hadde 670 hk og lot en ta av taket, samt markerte at Pininfarina fylte 80 år, der *SA* henviser til designerne Sergio og Andrea (Pininfarina).

**599 GTO** fra 2010 (ifølge fabrikken produsert i 599 eksemplarer) hadde 670 hk og var enda raskere. Den var gateversjon av løpsbilen **599 XX** med 730 hk (om lag 50 eks.), ble i 2010 kjørt av to norske førerpar. **599 XX EVO** fra 2011 hadde enda flere hestekrefter og mindre vekt, mens **599 GTB 60F1** (ca 40) var en kosmetisk endret HGTE som markerte 60 år med deltakelse i Formel 1. Den hadde bensinlokk i aluminium.

Enkeltutgaver ellers var P540 Superfast Aperta, Superamerica 45 og en 599 HY KERS (hybridmotor med KERS for å utnytte varme fra nedbremsing).
## Bilder

Ferrari599 A6 1.JPG | 599 GTB
Rosso Corsa (Red) Ferrari 599 GTO (8741179095).jpg | 599 GTO
Collection car Musée Ferrari 052.JPG | SA Aperta


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sävedalen

**Sävedalen** er en kommunedel i Partille kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Det ligger sør for Säveån, mellom kommunesenteret Partille i øst og Göteborg kommune i vest. Bebyggelsen i Sävedalen er vokst sammen med og er en del av tettstedet Göteborg. I 2013 hadde Sävedalen  innbyggere.

Tidligere lå bygda Ugglum på stedet, men da det i 1917 ble anlagt en jernbanestasjon ble i stedet navnet Sävedalen valgt for å unngå forveksling med Ucklum i Bohuslän. Sävedalen har senere blitt det vedtatte navnet på kommunedelen.  

Iskremprodusenten Triumfglass etablerte sin første fabrikk i Sävedalen i 1958, og selskapet har nå sitt hovedkontor der. 

## Referanser
Alumot

**Alumot** (hebraisk אֲלֻמּוֹת, betyr «Hauger») er en kibbutz nord i Israel. Den ligger sør for Genesaretsjøen og tilhører Emek HaYarden regionale kommune. I 2012 hadde den et folketall på 243.

## Historie
Alumot ble grunnlagt i 1936 av en kvutza av akademikere fra Ben Shemen jordbrukskole. I 1940 flyttet gruppen midlertidige til et sted kalt «Poriya Alumot» (senere kalt Poria Illit). De livnærte seg av jordbruk og et sanatorium, *Bet Alumot.* I 1947 grunnla de en permanent bebyggelse på en ås over Genesaretsjøen. På grunn av vannmangel, og mangel på jordbruksland og nye medlemmer, ble kibbutzen oppløst i 1969 og grunnlagt på nye året etter av emigranter fra Argentina.

## Kjente innbyggere
* Shimon Peres, israelske statsminister og president

## Eksterne lenker
* Alumot museer  (he)
Stagville

**Stagville-plantasjen** ligger i Durham County i North-Carolina. Med bygninger fra slutten av 1700-tallet til midt på 1800-tallet. Stagville var en del av en av de største plantasje-kompleksene i de amerikanske sørstatene. Hele komplekset var eid av Bennehan og Cameron-familiene og bestod av ca 120 km² som huset nesten 900 svarte slaver i 1860.

Restene av det historiske Stagville består av 71 dekar (290.000 m²) og gir et innblikk i North Carolinas historie. Blant bygningene på Stagville er flere historiske hus og låver, inkludert det opprinnelige Bennehan-huset og noen av de opprinnelige slavekvartalene, som i området var kjent som Horton Grove.

## Eksterne lenker
*  Historic Stagville - offisielt nettsted
Ferrari 166

**Ferrari 125, 159, 166, 195, 212, 225 og 250** var de første sportsbilene fra italienske Ferrari som brukte fabrikkens egen 12-sylindrete V12-motor. Den var utviklet av Gioacchino Colombo (1903–1988) som jobbet for Ferrari fra 1937 til 1950.

Modellnavnet anga volumet i en enkelt sylinder (125 hadde 125 cm³).

**125 S** fra 1947 ble den første bil med denne første Ferrari-utviklede motoren, og den første som bar Ferrarinavnet, ettersom fabrikkens første bil Tipo 815 hadde motor fra Fiat og bar navnet *Auto Avio Costruzioni 815*. V12-motoren var da på 12 x 125 cm³ = omtrent 1,5 liter og 118 hk. Bilen vant mange løp. Det fantes også en **125 F1** for Formel 1, som ved hjelp av kompressor utviklet 230 hk, i 1949 forhøyet til 280 hk med doble overliggende kamaksler.

**159 S** fra 1947 (1 eks.) var som 125 S, men med 1,9-liters V12 og 125 hk. Vant ett løp og ble bygget om til 166 SC og er pr. 2012 den eldste Ferrari som finnes.

**166 S** fra 1948 (39 eks.) hadde 2-liters V12 på 140 hk, og var ment som sportsbil for vanlig bruk. Den kom uten tak (*barchetta*) og hadde to seter, tegnet av Carrozzeria Touring.  **166 Inter** fra 1949 (37 eks.) var gateutgaven med samme motor fra 110 til 140 hk, tenkt som en Grand tourer med plass til bagasje. Navnet *Inter* kom av *Scuderia Inter*, et lag som vant flere løp med 166 i 1948.  **166 Inter Sport** med 130 hk var en løpsutgave.  **166 MM** fra 1949 hadde navnet etter billøpet Mille Miglia der disse 140-hesters biler med 3 Weber forgassere, vant flere ganger. 
**166 F2** fra 1948 var en løpsbil for Formel 2, som ble startet i nettopp 1948.

**195 S** fra 1950 (2-3 eks.) hadde 2,3-liters V12 og deltok i løp.  **195 Inter** (24 eks.) var en gatebil med samme motor og 130 hk.

**212 Export** fra 1951 (28 eks.) hadde 2,6-liters V12 på 150 hk og vant flere løp.  **212 Inter** fra 1951 (82 eks.) fikk diverse karosseri for gatebruk.  

**225 S** fra 1952 var to-seters barchetta og coupé, hvorav syv tok del i Mille Miglia som ble vunnet av en **250 S**  med 3-liters V12 som ble brukt i mange år til ut på 1960-tallet.
:''Se Ferrari 250

Ferrari 125 S fl.jpg | 125 S og 159 S (så likens ut)
Ferrari 125 S Engine.jpg | 1,5-liters V12 i 125 S
Ferrari 166-Inter-Berlinetta Front-view.JPG | 166 Inter av Stabilimenti Farina
Ferrari 166SC ( year 1948 ) -1997 GOODWOOD FESTIVAL OF SPEED (15209805064).jpg | 166 SC
Ferrari 166 F2 - Museo Ferrari (17946190090).jpg | 166 F2


## Referanser
Åse Gornitzka

**Åse Gornitzka** (født 1962 i Japan) er en norsk professor i statsvitenskap og prorektor ved Universitetet i Oslo fra 2021. Hun ble utnevnt til professor i statsvitenskap ved UiO i 2011, og var også professor II ved Institutt for administrasjon og organisasjonsvitenskap ved Universitetet i Bergen 2014–2016. Hun var viserektor for forskning og internasjonalisering ved UiO fra 2017 til 2021, da hun ble valgt til prorektor, universitetets nest høyeste lederverv.

## Bakgrunn
Gornitzka ble født i Japan og vokste opp der frem til hun var ni år. Faren Robert Waldemar Gornitzka var teolog og flyttet til Japan som misjonsprest for Evangelisk Orientmisjon i 1955. I 1971 flyttet familien til Oslo, der faren ble lærer i teologi.

## Karriere

Hun har doktorgrad fra Fakultet for offentlig administrasjon ved Universiteit Twente i Nederland. Hun var forsker ved ARENA – Senter for europaforskning ved Universitetet i Oslo fra 2004 og ble professor i statsvitenskap ved Institutt for statsvitenskap i 2011. I 2014 ble hun også professor II ved Institutt for administrasjon og organisasjonsvitenskap ved Universitetet i Bergen. Ifølge Google Scholar er hennes faglige arbeid sitert over 5&nbsp;500 ganger i vitenskapelig litteratur (2023).

### Forskning

Hennes faglige interesser omfatter dynamikken i styringsfelt på EU-nivå, den rollen ekspertisen spiller i EUs politikkutforming, betydningen av EUs «soft governance» og transformasjon og bærekraft i den europeiske politiske orden innenfor utdannings- og forskningspolitikk.

### Lederverv

Hun var en del av gruppen til Svein Stølen som vant rektorvalget ved Universitetet i Oslo i april 2017, og ble utnevnt til viserektor 1. august 2017 med ansvar for porteføljen forskning og internasjonalisering. I rektorvalget i mars 2021 ble hun valgt til prorektor, universitetets nest høyeste lederverv, for perioden 2021–2025; hun tiltrådte vervet i august 2021.

## Referanser
Trichagnia

* Se Systematisk inndeling

***Trichagnia*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.

## Utbredelse
Arten er utbredt i India.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Monochamini Aurivillius, 1921 eller Lamiini
******** Slekten *Trichagnia* Breuning, 1938 
********* *[[Trichagnia fuscomaculata]]* Breuning, 1938

## Kilder
* Catalog of the lamiines of the world - Monochamini
* Katalog over artene

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten
Elin Haugsgjerd Allern

**Elin Haugsgjerd Allern** (født 1973) er en norsk statsviter og professor ved Universitetet i Oslo.

Allern avla dr.philos-graden i 2006, og avhandlingen hennes ble «shortlisted» til European Consortium for Political Researchs Jean Blondel PhD Prize i 2008. I 2014 mottok Allern støtte fra den nasjonale finansieringsordningen «Unge forskertalenter» (Norges forskningsråd/UiO) for å lede et internasjonalt forskningsprosjekt om forholdet mellom partier og interesseorganisasjoner i etablerte demokratier.

## Referanser
Anne Julie Semb

**Anne Julie Semb** (født 1963) er en norsk statsviter og professor ved Universitetet i Oslo.

Semb er dr.polit. fra UiO (2000). Hun har tidligere arbeidet på Norsk utenrikspolitisk institutt og har vært ansatt ved UiO siden 2001.

Hun var i 2015 instituttleder ved Institutt for statsvitenskap (UiO). Semb er nå dekan ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet.

## Referanser
Tora Skodvin

**Tora Skodvin** er en norsk statsviter og professor ved Universitetet i Oslo.

Skodvin er Dr. polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo fra 1999 og Cand. polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo fra 1991.

Hun forsker på internasjonal Klimapolitikk.

## Referanser
Partridge Nunatak

**Partridge Nunatak** er den vestligste av tre nunataker som ligger sør for Ickes Mountains i Marie Byrd Land. Nunataken (730 moh) ligger langs nordsiden av Whitebreen, om lag 9 km vest for Bailey Nunatak. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1959-65 og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Billy W. Partridge i US Navy, utstyrsansvarlig ved Byrd-stasjonen i 1966.

## Kilder
Oriaethus

* 

***Oriaethus*** er en gruppe (slekt) av biller som tilhører gruppen vedbukker i familien trebukker (Cerambycidae). Men kjenner ca. 130 arter, tre av dem er funnet i Norge.

## Utseende
En kort og kraftig trebukk, hannens antenner er omtrent tre ganger så lange som kroppen. Oversiden er ganske knudrete, pronotum har en kraftig pigg midt på hver side.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Lamiini eller Phrissomini
******** Slekten *Oriaethus* Pascoe, 1864
********* *[[Oriaethus longicornis]]* Pascoe, 1864

## Kilder
* Sjekkliste over artene 
* Bildegalleri 

## Eksterne lenker
* 
* Tegning av hannen, hentet fra originalbeskrivelsen
Anthony Braxton

**Anthony Braxton** (født 4. juni 1945 i Chicago, Illinois, USA) er en amerikansk komponist og musiker. Han spiller saksofon, fløyte, klarinett og piano. Braxton er knyttet til jazzen, men arbeider i minst like stor grad inspirert av vestlig kunstmusikk som Arnold Schönberg og Karlheinz Stockhausen. Han bruker begrepene *trans-afrikansk* og *trans-europeisk* estetikk om veksling mellom notasjon og improvisasjon i fremføringen av sine verker.

Fra han flyttet hjem til Chicago i 1966 etter militærtjeneste, ble Braxton medlem av Association for the Advancement of Creative Musicians (ACCM), en organisasjon i Chicago som var oppretta som et svar på at rocken vant populærkulturelt terreng fra jazzen. ACCM fikk stor innflytelse gjennom 1970- og 1980-årene, også på utviklingen innen rock.

Braxton ledet en egen gruppe i Paris gjennom slutten av 1960-årene, og var sidemann hos Chick Corea og improvisasjonsgruppen Musica Elettronica Viva i starten av 1970-årene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
NM i mangekamp innendørs 2016

**NM i mangekamp innendørs 2016** ble arrangert i Sandneshallen 20. og 21. februar 2016. 

Dette var det første offisielle norgesmesterskapet i mangekamp innendørs som ble arrangert. 

## Resultater, herrer
### Senior



Kun to utøvere deltok.

### Junior 19



Kun to utøvere deltok.

## Resultater, kvinner
### Senior



Svenske Lisa Linnell vant konkurransen med 4320 poeng, men stilte ikke i NM. 

### Junior 19



Kun to utøvere stilte til start.

## Referanser


## Eksterne lenker
;Generelt:
*Offisiell hjemmeside 

;Resultater:
*TimeTronics - NM mangekamp inne 2016
Organisasjon for norske fagskolestudenter

**Organisasjon for norske fagskolestudenter** (**ONF**) er en partipolitisk uavhengig studentorganisasjon for norske fagskolestudenter. Organisasjonen har som mål å fremme fagskolestudenters interesser, vilkår og rettigheter overfor myndigheter og samfunnet for øvrig. ONF er også en rådgivende støtteorganisasjon for fagskolestudenter. Organisasjonen ble stiftet i 2012, og har over 23 000 medlemmer fordelt på 35 fagskoler. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mesechthistatus

* 

***Mesechthistatus*** er en gruppe (slekt) av biller som tilhører gruppen vedbukker i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, kraftige, matt brune trebukker med svært lange antenner. Dekkvingene er trukket ut i  spissen til "frakkeskjøter". Oversiden er nokså knudrete.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Japan, mest i den nordlige delen.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Lamiini eller Phrissomini
******** Slekten *Mesechthistatus* Waterhouse, 1881
********* *[[Mesechthistatus binodosus]]* (Waterhouse, 1881) 
********** *[[Mesechthistatus binodosus binodosus]]* (Waterhouse, 1881)
********** *[[Mesechthistatus binodosus insularis]]* Hayashi, 1955 
********* *[[Mesechthistatus fujisanus]]* Hayashi, 1956 
********* *[[Mesechthistatus furcifer]]* (Bates, 1884) 
********** *[[Mesechthistatus furcifer furcifer]]* (Bates, 1884)
********** *[[Mesechthistatus furcifer meridionalis]]* (Hayashi, 1951 
********* *[[Mesechthistatus taniguchii]]* (Seki, 1944)

## Kilder
* Sjekkliste over artene 
* Bildegalleri 

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av ''Mesechthistatus furcifer''
Presisjonsrifle-serien

**Presisjonsrifle-serien** (**PRS**) er en presisjonsrifle-basert skytesport avledet fra feltskyting, langholdsskyting og dynamisk skyting. Serien er bygd opp slik at utøverne samler poeng fra konkurranser på tvers av landet, og dermed får en rangering på landsbasis. De beste skytterne får delta i finalen som er sesongens siste konkurranse. Konkurranseformen organiseres i Norge av PRS Norge og internasjonalt av International Precision Rifle Federation (IPRF).

Konkurransen søker å finne en balanse mellom hurtighet og presisjon, og mål kan både være på kjente avstander (KD, *engelsk:* «known distance») og ukjente avstander (UKD, *engelsk:* «unknown distance») Holdene kan variere fra 10 til 1000 meter, og for å lykkes er det derfor viktig at utøveren har god kjennskap til våpenets ballistikk. Hver konkurranse består vanligvis av flere løyper hvor hovedfokus er langholdsskyting. Utøveren får som regel en makstid (par tid) og gis poeng for antall treff innenfor tiden. Både papp og stålskiver brukes, og målene er som regel veldig små. Vanligvis mellom 0,3-0,9 mrad (3–9&nbsp;cm på 100 m, tilsvarende ca. 1-3 MOA).

## Se også
* Milliradian
* DFS feltskyting
* Langholdsskyting
* Dynamisk sportsskyting

## Referanser


## Eksterne lenker
* Presisjonsrifle-serien Norge - Offisielt nettsted
* Regelverk PRS Norge
* Precision Rifle Series USA - Offisielt nettsted
* PRS-series videomontasje: 2014 Heatstroke Open, Oklahoma
* PRS-series videomontasje: 2012 Precision Rifle Series Finale
Psychonauts

***Psychonauts*** er et plattformspill som er skapt av Tim Schafer, utviklet av Double Fine Productions og gitt ut av Majesco til PlayStation 2, Microsoft Windows og Xbox. Det ble gitt ut i Nord-Amerika på Xbox og Windows i april 2005, og på PlayStation 2. juni samme år. I Europa kom spillet på alle de tre plattformene 10. februar 2006. Det er også tilgjengelig som digital nedlastning på Steam og som en «Xbox Original» gjennom Xbox Live Marketplace.

Spillet handler om unggutten Razputin (ofte forkortet «Raz»), som har overnaturlige psykiske evner og rømmer fra et sirkus for å snike seg inn i en sommerleir for folk med like evner. Her håper han å kunne bli en «Psychonaut». Etter hvert oppdager han at noen i leiren legger skumle planer som bare han kan forpurre. Som Psychonaut-lærling må han komme seg inn i tankene til forskjellige karakterer i spillet for å hjelpe disse med å forsone seg med noe de frykter eller minner fra fortiden, slik at han kan få hjelp av dem og fortsette sin ferd. Underveis lærer Raz nye triks som kan benyttes både til å fortære fiender og å løse gåter.

*Psychonauts* fikk generelt svært god mottakelse.
## Referanser

## Eksterne lenker
*
Andrew Dallas

**Andrew Dallas** (født 1. februar 1983) er en skotsk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon Scottish Premiership. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå i regi av både FIFA og UEFA.

Dallas har dømt flere landskamper på U-17, U-19 og U-21-nivå, samtlige i kvalifisering til europamesterskap. Andrew Dallas, som er sønn av tidligere fotballdommer Hugh Dallas, ble utnevnt til FIFA-dommer i januar 2015 av Scottish Football Association. Dallas debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 24. mars 2016, da han dømte vennskapskampen mellom  og  (0–0).

Hans første europacupkamp kom den 2. juli 2015, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2015/16 mellom Knattspyrnufélagið Víkingur og FC Koper (0–1).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Dommerprofil hos Worldreferee.com 
*  Dommerprofil hos Soccerway.com
Yotvata

**Yotvata** (hebraisk skrift יָטְבָתָה) er en kibbutz langs Arabahveien sør i Negev i Israel. Den har rundt 310 medlemmer og i alt 700 innbyggere. Arabahdalen er en tørr ørken med mindre enn 30 mm nedbør i året og temperaturer som ofte går over 40&nbsp;°C om sommeren og 20&nbsp;°C om vinteren.

Den ligger rundt 40 km nord for Rødehavet og var den første og i dag den største og mest velståande kibbutzen i Hevel Eilot regionale kommune. Den er relativt langt unna større byer (41 kilometer nord for Eilat og 130 kilometer sør for Dimona, og er sentret i regionen med skole, kommunekontor, samfunnssenter, sportssenter, kino, konsertsal og en lokal flystripe.

## Historie

Yotvata ble grunnlagt i 1951 som en Nahal-bosetning kalt **En Radian.** I 1957 ble kibbutzen den første  som ble grunnlagt sør i Aravah-regionen av Ihud HaKvutzot VeHakibbutzim. Kibbutzen er oppkalt etter en israelittisk leir som er nevnt i Fjerde mosebok 33:34 og Femte mosebok 10:7: «Derifra drog de til Gudgod og fra Gudgod til **Jotba**, et land med mange bekker.»

Grunnleggerne var en liten gruppe menn og kvinner i 20-årsalderen som nettopp var ferdig med militærtjenesten og ønsket å leve et pionerliv i ørkenen. De hadde store utfordringer der i den stekende solen, varmen, vannmangelen, salt jord og vann, begrenset transportmulighet og ingen sikre inntektkilder. De prøvde å dyrke mange typer jordbrukvarer uten hell, mens daddelplantasjene så ut til å gå bra i de tørre forholdene. 

Etter hvert fikk de midler til å starte med meieridrift for å levere melk til Eilat.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
*
Einat

**Einat** (hebraisk skrift עֵינַת) er en kibbutz sentralt i Israel. Den ligger nær Petah Tikva og sør for Rosh HaAyin og tilhører Drom HaSharon regionale kommune. I 2006 hadde fen et folketall på 612.

Kibbutzen ble grunnlagt i 1952 av innbyggere fra Givat HaShlosha og Ramat HaKovesh, som dro fra Hakibbutz HaMeuhad etter et ideologisk skille. Navnet kommer fra nærheten til kilden («en») til Yarkonelva.

## Økonomi
Kibbutzen er nå privatisert og mange tidligere innbyggere har flyttet tilbake. Kibbutzen driver et festlokale  og en sekulær gravplass. Dette er den første sekulære gravplassen i Israel og begynte å ta i mot døde i 1991.

## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted (he)
Podvis Col

**Podvis Col** (bulgarsk *седловина Подвис*, ‘Sedlovina Podvis’) er et isdekt skard med en høyet på 1494 moh på Davis Coast i Graham Land i Antarktis som strekker seg 1,6 KM mellom Korten Ridge i nordvest og Detroit Plateau mot sørøst. Det ligger oppom Sabinebreen i nord og Templebreen i sørvest.

Skardet er kalte opp etter bebyggelsen Podvis sørøst i Bulgaria.

## Kilder
* SCAR Composite Antarctic Gazetteer