Manuel III Megas Komnenos

**Manuel III Megas Komnenos** (gresk: Μανουήλ Γ΄ Μέγας Κομνηνός),  født 16. desember 1364, død 5. mars 1417) var keiser i Trapezunt-riket (Trebizond) fra 20. mars 1390 til sin død i 1417.

Trapezunt-riket ble grunnlagt i 1204 i kjølvannet av at korsfarerne i Det fjerde korstog okkuperte Konstantinopel. En gren av den bysantinske keiserfamilien som etter hvert kalte seg «Megas Komnenos» flyktet til Georgia og med deres hjelp etablerte de sitt keiserrike på sydkysten av Svartehavet. Andre i keiserfamilien opprettet på omtrent samme tid Keiserriket Nikea som også hevdet å være den rette arvtakeren til Østromerriket.

Det store vendepunktet i Manuels regjeringstid var invasjonen fra den sentralasiatiske stormakten til Timur Lenk i Anatolia. Han slo sultan Bayezid I i Det osmanske riket i et slag ved Ankara i 1402. Osmanene var en alvorlig trussel mot Trapezunt-rikets eksistens. Selv om osmanene kunne gjenreise riket sitt etter ti års interne stridigheter ga dette økt sikkerhet for Trapezunt.

## Biografi
Manuel var nest eldste sønn av den regjerende keiser Alexios III Megas Komnenos og hans kone Theodora Kantakouzene, en slektning av den østromerske keiseren. Hans eldste bror Basileios døde i 1377 og Manuel ble da arving til keisertronen.

Manuel overtok som keiser i en tid da Det osmanske rike utgjorde en voksende trussel mot Trapezunt. Sultan Bayezid I hadde i 1398 ført hæren sin langs svartehavskysten helt til grensen mot Trapezunt. Emiren i Samarkand, Timur Lenk, som hadde herjet i Øst-Anatolia i 1394, kom tilbake og inntok byen Sivas 27. august 1400 og drepte alle forsvarerne. Timur ba om at Manuel gikk sammen med ham i krig mot osmanene, men dette har Manuel sannsynligvis avslått. Han sendte imidlertid tjue galeier til Timur for å styrke hans flåte. Timur Lenk og sultan Bayezid I møttes til kamp i Ankara den 20. juli 1402. Timur slo osmanene og tok sultanen til fange. I de neste åtte månedene dro Timur rundt i Anatolia og gjenopprettet de gamle tyrkiske beylikene samtidig som de plyndret og ødela osmanske territorier og institusjoner. Det tok mer enn ti år før osmanene, etter at sultan Mehmet I seiret over sine brødre i den interne maktstriden i 1413, kunne betraktes som noen potensiell trussel mot sine naboriker.

Da Timur forlot Lilleasia i 1403 ble en del av hæren sendt ut for å ta byen Kerasous (nåværende Giresun), og det var i dette angrepet at det aristokratiske Melissenos-dynastiet ble fordrevet fra Oinaion (nåværende Ünye). Bare fjellene rundt Kerasous hindret timuridene i å ta kontroll over Trapezunt. Timur innsatte sin nevø Mirza Halil som hersker over områdene Armenia, Georgia og Trapezunt, men da Timur døde i 1405 dro Halil tilbake til Samarkand for å delta i innsettelsen av ny hersker.

Mirza Halils avgang etterlot et maktvakuum som raskt ble fylt av Oghuz-tyrkerne i Kara Koyunlu-dynastiet. Manuel hådterte trusselen fra tyrkerne på diplomatisk vis med å inngå ekteskapsallianser. To av hans døtre ble gift med tyrkiske herskere. Hos Nicol er de navngitt som henholdsvis Quara Yusuf og Ali Beg. Hans eldste datter ble gift med keiser Johannes VIII Palaiologos (som hans tredje kone), og den yngste ble sannsynligvis gift inn i den serbiske kongefamilien.

En kastiljansk sendemann som var på vei til Timur Lenk, Ruy Gonzáles de Clavijo, ble mottatt av Manuel i Trapezunt i april 1404 og ga etterpå denne beskrivelsen:

## Keisertiden
Inntektene i Trapezunt-riket kom i stor grad fra avgifter på handel som ble drevet av italienske handelsmenn. Trapezuntområdet var et knutepunkt for handel av varer fra Sentral-Asia som ble skipet ut mot Middelhavet. De to store handelssentrene Venezia og Genova knivet om rettighetene og handelsprivilegiene. Manuel hadde et godt forhold til venetianerne, og i 1391 ble det inngått en ny avtale med dem som reduserte deres avgifter og bekreftet privilegiene i den gamle avtalen fra 1319. I 1396 signerte Manuel nok en gunstig avtale som ga gunstige privilegier til venetianerne. Han sendte også en delegasjon til Venezia i 1416, mens forholdet til Genova var dårlig. Uroligheter rundt keiserens innblanding i genovesernes handelssentrum i Leonkastron førte til at venetianerne en periode ga sine galeier beskjed om å unngå Trapezunt.

De siste årene av Manuels regjering var preget av uoverensstemmelser med sønnen Alexios IV Megas Komnenos som hadde tittelen despot, det vil i denne sammenhengen si at han var utpekt til å arve keisertittelen. Manuel hadde tatt i sin tjeneste en mann av ikke-aristokratisk avstamning og favorisert ham blant sine rådgivere. Både Alexios og aristokratiet reagerte og forlangte ham fjernet. Dette utviklet seg til et opprør hvor Manuel ble beleiret og måtte gi etter for kravet og dette førte til en forsoning. Keiser Manuel døde i mars 1417 og han ble etterfulgt av Alexios IV. Det har vært teorier om at Alexios skal ha forårsaket sin fars død.

## Ektefeller og barn
Manuel giftet i 1377 seg med Gulkhan-Eudokia av Georgia, enken etter hans eldre halvbror, keiser Andronikos og søster av den georgiske kong Bagrat V. Hans andre kone var Anna Philanthropene som tilhørte den bysantinske aristokratiske Dukas-familien.

Med Gulkhan-Eudokia hadde han minst en sønn:
* Alexios IV Megas Komnenos som etterfulgte ham som keiser

Ifølge Thierry Ganchou hadde Manuel en sønn med sin andre kone Anna. Ganchou identifiserer ham som den ellers navnøse Komnenos som ble gift med Eudokia, datter til Manuel Palaiologos Kantakouzenos. Han døde barnløs.

## Referanser


## Eksterne lenker
**The [[Oxford Dictionary of Byzantium]]*, Oxford University Press, 1991.
* Vougiouklaki Penelope, "Manuel III Grand Komnenos", *Encyclopedia of the Hellenic World: Asia Minor*