Rune Gerhardsen

**Rune Gerhardsen** (1946–2021) var en norsk politiker (Ap) og idretts&shy;leder. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Rune Gerhardsen var sønn av statsminister Einar Gerhardsen og bror av Truls Gerhardsen og Torgunn Lieungh.

### Karriere
I årene 1973 til 1975 var han leder for Arbeidernes ungdomsfylking (AUF).

Rune Gerhardsen var i periodene 1986–1990 og 2001–2003 president i Norges Skøyteforbund, som representant først fra Ask Skøyteklubb og andre gang representerte han Aktiv Skøyteklubb. Klubben hadde skiftet navn i mellomtiden, så det var i realiteten samme klubben. Han ble 9. juni 2013 på nytt innvalgt som skøyte&shy;president, et verv han tok gjenvalg i for to nye år i juni 2015 og også denne gangen som representant fra Aktiv SK. Ved skøytetinget i 2017 overlot han presidentvervet til den internasjonale mesterskaps&shy;dommeren i kunstløp Mona Adolfsen.

Gerhardsen ble valgt inn i bystyret i Oslo i 1988, der han var kommunalråd (heltidspolitiker). Ved kommunevalget i 1991 var han Arbeiderpartiets førstekandidat, og Arbeiderpartiet og Sosialistisk Venstreparti (SV) med støtte fra Rød Valgallianse og Senterpartiet vant flertall. Han tiltrådte ved årsskiftet 1991/1992 som byrådsleder, Arbeiderpartiets første i Oslo (og frem til 2015 eneste).

I juni 1991 kom Gerhardsen ut med boka *Snillisme på norsk*, der han kritiserte velferdsstaten og integreringspolitikken for overdreven hjelpetrang. Boka skapte mye diskusjon, og Gerhardsen ble både utskjelt og hyllet for meningene sine. Som byrådsleder ble også Gerhardsen sett på som en mulig etterfølger etter Gro Harlem Brundtland. I august 1992, i en periode der Arbeiderpartiet hadde tapt velgere, gikk Gerhardsen ut sammen med Erik Solheim og ønsket et samarbeid mellom Arbeiderpartiet og SV på riksplan. Partiledelsen avviste imidlertid utspillet helt, og Gerhardsen ble refset offentlig av både Brundtland og Jens Stoltenberg (da leder for Oslo Ap). Den offentlige refsen ble også tolket inn som begrunnelse for at Tove Strand (som da var gift med Gerhardsen) kort tid etter forlot regjeringen mot sin vilje.

Etter valget i 1995 tapte Arbeiderpartiet og SV flertallet sitt, og det ble borgerlig flertall. Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre hadde inngått en allianse før valget, men Fremskrittspartiet fikk 20,2 prosent av stemmene, og krevde at Høyre skulle forhandle byrådssamarbeid med dem. Dette gikk imidlertid ikke Høyre og Michael Tetzschner med på, og da Fremskrittspartiet varslet at de ikke ville stemme på et Høyre-byråd uten dem, åpnet seg muligheten for at Gerhardsen kunne fortsette. Ved konstitueringen av bystyret i Oslo 25. oktober 1995 fikk forslaget om et rent Arbeiderparti-byråd flest stemmer (24 av 59), og på grunn av stemmereglene ble Gerhardsen derfor gjenvalgt som byrådsleder.

Mindretallsbyrådet overlevde budsjettbehandlingen høsten 1995 gjennom en komplisert avstemning preget av isfronten mellom Høyre og Frp. Til tross for borgerlig flertall ble byrådet sittende helt til høsten 1996, da det borgerlige flertallet vedtok et omforent budsjettforslag. Gerhardsen ba da om avskjed, og fungerte som byrådsleder forretningsmessig til Fritz Huitfeldt overtok 15. januar 1997, som leder for et rent Høyre-byråd.

Gerhardsen var i mange år gift med Tove Strand. Sammen fikk de døtrene Marte og Mina Gerhardsen. Han var fra 1996 til 2003 senior&shy;rådgiver i Geelmuyden Kiese. I 2003 var han igjen byrådsleder&shy;kandidat for Oslo Arbeiderparti. Senere giftet han seg med Mai Helen Dalen.

Gerhardsen ble i kommune&shy;valgkampen 2007 kritisert for å holde kurs om politiker&shy;påvirkning, samtidig som han stilte som byrådsleder&shy;kandidat. Ved kommune&shy;valget i 2011 var han Arbeider&shy;partiets ordfører&shy;kandidat i Oslo.

I desember 2019 ble han og Laila Andresen tildelt Norges Skøyteforbunds høyeste utmerkelse NSFs Gullmerke.

## Bibliografi
* 
* 

## Noter



## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*