open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Åse Ava Fredheim

**Åse Ava Lange Fredheim** (født i 1987) er en norsk låtskriver, musiker, lydkunstner og musikkprodusent. **Ava Freddy** er hennes soloprosjekt. 

## Bakgrunn
Fredheim er født i Vesterålen og oppvokst i Østfold.

## Musikalsk virke
Fredheim har studert musikkdesign ved Høyskolen Kristiania, og musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo. Siden 2013 har hun komponert musikk til ulike forestillinger innen moderne dans, med forestillinger som *How Long Has This Been Going On* (2013), *Parallell* (2015), FALL (2016) og *Oxytrain* (2016). 

Debutplaten *Appily Ever After* ble utgitt under navnet Ava Freddy på plateselskapet Pretty Young Thing i februar 2017. I 2021 utkom oppfølgeren *The Tree* på Nordic Distribution.

Fredheim utgjør også den ene halvparten av duoen Heim, der Pål Leer er hennes makker. 

I 2020 skapte Fredheim og Thale Tornes musikk for barn, og utga platen *Pow pow ra shakaka* under navnet Prikkfri marihøne.

I 2024 var Fredheim en av tre kunstnere som holdt workshop for ungdom i regi av Ultima-festivalen. 

## Diskografi

### Som Ava
*2013: *Baby Jane* (singel)

### Som del av duoen Heim

*2015: *Shine* (singel)
*2015: *Secret* (singel)
*2016: *Sweet Swing* (singel)
*2016: *Forbidden Waltz* (singel)
*2016: *Gatekeepers* (singel)

### Som Ava Freddy
*2017: *Appily Ever After* (album)
*2020: *Julefred* (singel)
*2021: *Koronabrud* (singel)
*2022: *Rideklær* (singel)
*2022: *Teardrop* (singel)
*2023: *The Roadside* (singel)

### Som del av duoen Prikkfri marihøne

*2020: *Pow pow ra shakaka* (album)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
2. serierunde i 1. divisjon fotball for menn 2017

**2. serierunde i [[OBOS-ligaen 2017]]** ble spilt mellom 9. og 11. april 2017. Levanger spilte sin første av 2 hjemmekamper for sesongen på Guldbergaunet stadion i Steinkjer i påvente av at ombyggingen av Levanger stadion skulle bli ferdig.

## Kampfakta
**Søndag 9. april 2017**







**Tirsdag 11. april 2017**


## Referanser
Jordan Horowitz

**Jordan Horowitz** (født 10. april 1980 i New York City i New York) er en amerikansk filmprodusent som ble nominert til Oscar for beste film for filmmusikalen *[[La La Land]]* (2016). Han vant også en Golden Globe for beste musikal eller komedie og en Producers Guild of America Award for beste kinofilm.

## Filmografi som produsent
* 2018: *Fast Color*
* 2017: *[[Counterpart]]*
* 2016: *[[La La Land]]*
* 2016: *[[Little Boxes (film)|Little Boxes]]*
* 2016: *[[The Master Cleanse]]*
* 2016: *[[Miss Stevens]]*
* 2014: *[[The Keeping Room]]*
* 2013: *[[Are You Here]]*
* 2013: *Grounded*
* 2012: *The Garden of Eden*
* 2012: *[[Save the Date]]*
* 2010: *[[Meet Monica Velour]]*
* 2010: *[[The Kids Are All Right]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Taubanen i Ålefjær

**Taubanen i Ålefjær** var en taubane som gikk mellom Ålefjær innerst i Ålefjærfjorden og Hunsfos Fabrikker i Vennesla.

Da Hunsfos fabrikker mot slutten av første verdenskrig skulle etablere en ny cellulosefabrikk etter at den gamle var nedbrent i 1985 ble det vurdert å etablere en taubane i Ålefjær. Tidligere hadde man utelukkende fått tømmer fløtet ned eller fraktet med båt opp Otravassdraget. Tømmer ble også fraktet med tog fra Kristiansand opp Sørlandsbanen  fra og med 1896. Den 23. april 1915 gav *Departementet for de offentlige arbeider* tillatelse og konsesjon for drift på en taubane i 50 år frem til 1965. Banen skulle utelukkende brukes til tømmer og det var høye bøtesatser ved brudd på denne avtalen. En av hovedårsakene til nettopp denne strenge avtalen var at jernbanen og kaia i Kristiansand mente at dem hadde rett på en viss godsmengde til og fra Hunsfos.

Banen ble bygd i årene 1916-1917 av det tyske firma *Adolf Bleichert & Co* som også leverte anlegget for å ta tømmer opp av sjøen og kappe det i passelige lengder. Den totale lengden på taubanen var 5&nbsp;km, bestod av 52 master i forskjellig høyde avhengig av terrenget. Totalt skulle det kunne sendes 76 vogner i timen som tok hver ca 0,5 kubikkmeter hver. Dette utgjorde en vogn hvert 46. sekund og en avstand mellom vognene på 118 meter. Totalt hadde banen en total nyttelast på ca 25 tonn i timen.

De tyske leverandørene mente det burde holde med 17 mann per skift for å holde banen i gang med kun 9 mann i Ålefjær. Dette lave tallet ble aldri oppnådd i løpet av banens drift og var årsak til en lang diskusjon i oppstartsårene mellom Hunsfos Fabrikker og leverandøren *Adolf Bleichert & Co* Banen var stort sett i bruk i sommerhalvåret eller så lenge det var isfritt i Ålefjærfjorden og det var ca 24 mann per skift hvorav 12 av disse jobbet på kaia på Ålefjær. Vinterhalvåret var disse sysselsatt med vedlikehold på taubanen. Dette inkluderte kompliserte oppgaver som å bytte eller utbedre bærekabler.

I perioden etter den andre verdenskrig var ferdig ble det etablert flere papirfabrikker i Finland og Sverige, og gullalderen til Norsk papirindustrien nærmet seg slutten. Banen mellom Ålefjær og Hunsfos var både drift og vedlikeholdsmessig dyr ettersom timelønnene steg mye. Det ble derfor begrunnet rundt 1960 at banen etterhvert burde legges ned. Etter at fabrikken i 1962 gikk med sitt første underskudd siden 1937 ble det bestemt at banen skulle legges ned. Banen ble avviklet i 1963 to år før drifts-konsesjonen gikk ut og frakt av tømmer ble flyttet over til lastebiltransport.

## Referanser
Mohe zhiguan

**Móhē zhǐguān** (pinyin) eller **mo-ho chih-kuan** (Wade-Giles; tradisjonell kinesisk: 摩訶止觀) – bedre kjent under sin japanske tittel **Maka shikan** (hiragana: まかしかん), er et verk av den kinesiske buddhistiske mesteren Zhìyǐ (智顗, 538–597).

Det består av 20 ruller og var et av hans tre store verker. På sanskrit er tittelen blitt gjengitt som **mahā śamatha vipaśyanā**, på pāli som **mahā samatha vipassanā**, og på tibetansk som *shyiné-lhaktong* (ཞི་གནས ལྷག་མཐོང་, wylie: *zhi gnas lhag mthong*), der *mahā* (kinesisk: *móhē*; japansk: *maka*) betyr «stor», *śamatha* (kinesisk: *zhǐ*; japansk: *shi*; tibetansk: *shyinè*) betyr «beroligende» og *vipaśyanā/vipassanā* (kinesisk: *guān*; japansk: *kan*) betyr «kontemplasjon». Tittelen kan således oversettes med «den store beroligende kontemplasjon». I moderne vestlig språkbruk er *vipassanā* ofte oversatt med «innsiktsmeditasjon».

Verket er en manual eller en lærebok i buddhistisk meditasjon, slik den ble praktisert innenfor den mahāyānabuddhistiske skolen Tiāntái i Kina og dens avleggere Cheontae i Korea og Tendai i Japan. Dette var den første omfattende tekst av kinesisk opprinnelse om meditasjon i Kina, og den har vært svært innflytelsesrik både i Kina og Japan. Boken forklarer meditasjon i lys av ichinen sanzen eller de «3000 eksistensplan i et enkelt øyeblikk av eksistensen», et begrep som er hentet fra Lotussūtraen. Verket var opprinnelig en serie foredrag som ble holdt i året 594 ved *Yuquan-*tempelet i Jinzhou i det nordvestlige Kina. Guàndǐng (章安, 561&ndash;632), som var den andre patriarken av Tiāntái, skrev ned og samlet innholdet. I den kinesiske buddhistiske kanon er verket å finne i *[[Taishō Shinshū Daizōkyō]]* (Taishō Tripiṭaka) i bind 46 som tekst nr 1911.

## Noter



## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* Swanson, Paul. trans. (2017) Clear Serenity, Quiet Insight: T'ien-t'ai Chih-i's Mo-ho chih-kuan, 3 vols., Honolulu: University of Hawai'i Press.

## Eksterne lenker
* T46N1911 摩訶止觀 , WWW Database of Chinese Buddhist texts
Zhànrán

**Zhànrán** (tradisjonell kinesisk: 湛然; Wade-Giles: Chan-jan; født 711 i dagens Yixing, død 782) var den sjette patriark av den kinesiske mahāyānabuddhistiske skolen Tiāntái. Han er kjent for sitt arbeide med å gjenopplive denne skolen etter at den hadde opplevd en periode med nedgang. Hans verdslige fornavn var  Qi 戚, og han var også kjent som  Jingqi 荊溪 etter sitt fødested. Tidlig I hans klostertrening hevder tradisjonelle biografier at han studerte Dharmaguptaka-skolens «vinaya i fire deler» før han ble ordinert av vinayamesteren T'an-i (曇一, 692-771).

Som overhode av Tiāntái-ordenen brukte han mye tid og energi på å skrive kommentarer til verkene av Zhiyi, og å forsvare  Tiāntái mot de nyere skolene Faxiang zong og Huayan zong. Hans best kjente verker er en eksegese til Zhiyi’s meditasjonsmanual den store śamatha-vipassanā, såvel som verker som fremmet læren om den universelle Buddhanaturen. Han er også forfatteren av verket «Den diamantaktige kniven» (金剛錍 Jin'gang Pi).

## Referanser
Kurt von Plettenberg

**Kurt Freiherr von Plettenberg** (født 31. januar 1891 i Bückeburg, død 10. mars 1945 i Berlin) var en tysk forstmann og kavalerioffiser som var i opposisjon til nazi-regimet. Han ble involvert i forberedelsene til 20. juli-attentatet og tilhørte en krets av nære venner som omfattet Claus Schenk Graf von Stauffenberg, Johannes Popitz, Ludwig Beck, Ulrich von Hassell, Carl-Hans Graf von Hardenberg og Fabian von Schlabrendorff.

Plettenberg valgt å begå selvmord for å unngå å bli arrestert av Gestapo.

## Familie
Plettenberg nedstammet fra en aristokratisk familie fra Westfalen i Tyskland. Hans far var Karl von Plettenberg (1852-1938). Han var gift med Arianne Freiin von Maltzahn og de hadde to døtre og en sønn sammen.

## Liv og arbeide
Kurt Freiherr von Plettenberg studerte jus og skogbruk ved universitetene Christian-Albrechts-Universität zu Kiel, Université de Lausanne, Berlin, Ludwig-Maximilians-Universität München og Eberswalde. Hans studier ble midlertidig avbrutt av første verdenskrig. Han ble regional skogdirektør i *Reich Forest Office*. I 1937 trakk ha seg fra skogbruket etter eget ønske, fordi det politiske syn i det nasjonalsosialistiske regimet var i strid med hans eget.

Han arbeidet deretter for den tidligere fristat Schaumburg-Lippe. I 1939 ble han innkalt til hæren og utmerket  seg i tjenesten som bataljonensleder og sjef for et infanteriregiment. Kurt von Plettenberg ble arrestert i begynnelsen av mars 1945. For å unngå å forråde sine venner under tortur, kastet han seg ut av et vindu i tredje etasje i Gestapos hus i Prinz-Albrecht-Straße i Berlin.

## Bibliografi
*Eberhard Schmidt (2014) (på tysk), *Kurt von Plettenberg - Im Kreis der Verschwörer um Stauffenberg - Ein Lebensweg*, München: F.A. Herbig, ISBN 978-3-7766-8196-3
*Hubert Hugo Hilf: *Dem Gedächtnis en Kurt Freiherr von Plettenberg* (1891-1945). I: Forstarchiv. 30. Jahrgang, Heft 7/1959, S. 133-134
*August Winnig: *Aus zwanzig Jahren. Dem Gedächtnis der Freunde Maks Habermann, Ulrich von Oertzen, Kurt Freiherr von Plettenberg, Fritz-Dietlof Graf von der Schulenburg*. Wittig, Hamburg, 1948
*Andreas Gautschi: *Der Reichsjägermeister. Fakten und Legenden um Hermann Göring' (3. Auflage). Nimrod, Hanstedt 2000, ISBN 3-927848-20-4 (enthält auch biografische Detaljer über von Plettenberg, her besonders S. 65)*
*Heinrich Rubner: *Deutsche Forstgeschichte 1933-1945. Forstwirtschaft, Jagd und Umwelt im NS-Staat*. 2., erweiterte Auflage. Scripta-Mercaturae-Verlag, St. Katharinen 1997, ISBN 3-89590-032-X (hier besonders S. 293)
**Hans-Jürgen Wegeners: Freiherr von Plettenberg - Ein Vorbild*. I: Forst und Holz. 49. Jahrgang, Heft 13/1994, S. 363, ISSN 0932-9315

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kurt von Plettenberg på tysk Motstand Memorial Center (engelsk side)
Friedrich von Rabenau

**Friedrich von Rabenau** (født 10. oktober 1884 i Berlin, død 15. april 1945) var en tysk general, teolog, og motstander av nasjonalsosialismen. Han ble arrestert, satt i konsentrasjonsleir og skutt på ordre av Himmler.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Rabenau ble født i Berlin til legen Friedrich von Rabenau (1847–1885) og Wally, født Noebel. Han sluttet seg til den prøyssiske armé i 1903.

### Militær
Han ble medlem av det 72. feltartilleriregiment (stasjonert i Danzig), tjenestegjorde i første verdenskrig og fortsatte sin karriere i Weimar-republikkens Reichswehr. I 1936 ble von Rabenau av daværende leder for generalstaben, generaloberst Ludwig August Theodor Beck gitt oppdraget å etablere det første sentrale arkiv for den tyske hæren i Potsdam. Han var godt egnet til oppgaven, Rabenau prøvde å hindre ideologiske forfalskninger med en vitenskapelig flid i å samle kilder som var uten sidestykke.

### Andre verdenskrig
Hans kristne tro ledet ham tidlig til å bli med i motstanden mot nazismen. Rabenau var *Rechtsritter*i den tyske Johannesordenen. Som en protestantisk kristen og general
bad han Reichsführer SS Heinrich Himmler om tillatelse til å få ta over Abbediet Maria Laach som var blitt beslaglagt av nazistene fra den katolske kirkes kardinal Graf von Galen i Münster. Rabenau sluttet seg til en motstandsgruppe, selv om han bare fungere som en kanal mellom generaloberst Ludwig Beck og Carl Friedrich Goerdeler som han kjente fra sin tid som en *Abteilungskommandeur* («Avdelingskommandør») i Königsberg (nå Kaliningrad).

På midten av 1942 ble von Rabenau fjernet fra sin stilling, og overført til Führerreserve (en klassifisering for høyere offiserer som var uten kommando, som ofte ble brukt av Hitler for å skyve til side offiserer som han ikke var fornøyd med) fra hans nåværende rang som *General der Artillerie* («artillerigeneral») og dermed ble han førtidspensjonert. Han studerte protestantisk teologi ved Universitetet i Berlin og i 1943 tok han *Licentiatus theologiae* på sin avhandling om militær likestilling.

Von Rabenau ble arrestert i kjølvannet av 20. juli-attentatet. Uten å ha blitt anklaget, eller forsøkt anklaget, ble han, som en av de siste innsatte som var igjen i Flossenbürg konsentrasjonsleir, skutt på ordre av Himmler. Ordren ble utstedt på papir av Gestapo-sjef Heinrich Müller, med en ytterligere ordre om å rapportere at deres død var en følge av et alliert flyangrep. Flossenburg Memorial gir feilaktig dato for Rabenaus død, egentlig mord som 9. april 1945. 

Han etterlot seg enken, Eva Kautz og deres to døtre.

## Utmerkelser og dekorasjoner
* Rettsridder av Johannitter-ordenen (prot.)
* Jernkorset i 1914, II. og I. klasse
* Ridderkorset fra Hohenzollerns kongelige husorden med sverd
* Friedrich-korset (Hertugdømmet Anhalt) 
* Militære Fortjenstmedalje, 3. klasse med Krigsdekorasjon (Østerrike-Ungarn)

## Referanser
Karl Sack

**Karl Sack** (født 9. juni 1896 i Bosenheim (nå Bad Kreuznach), henrettet 9. april 1945 i Flossenbürg konsentrasjonsleir) var en tysk jurist og medlem av motstandsbevegelsen under andre verdenskrig.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Karl Sack var annet barn av en protestantisk prestefamilie. Han studerte jus ved universitetet i Heidelberg hvor han sluttet seg til en studentorganisasjon, Burschenschaft (Burschenschaft Vineta) og etter en tid i juridisk praksis ble han dommer i Hessen. Han giftet seg med Wilhelmine Weber og fikk to sønner.

### Karriere
I 1934 begynte Sack i den nyetablerte *Reichskriegsgericht* (Rikskrigsretten) der han raskt steg opp til en ledende stilling. Han var i stand til å utsette saken mot kommanderende offiser i Hæren, Werner von Fritsch som feilaktig hadde blitt anklaget for homoseksualitet av Gestapo i et forsøk på å diskreditere ham for hans motstand mot Hitlers forsøk på å underlegge seg de tyske væpnede styrker. Høsten 1942 ble Karl Sack Generaladvokat og dommer i Hæren.

Under andre verdenskrig opprettholdt Sack kontakter innenfor motstandskrester blant militære, deriblant admiral Wilhelm Canaris, generalmajor Hans Oster og Hans von Dohnanyi, så vel som andre med andre innenfor Abwehr (den tyske militæretterretning). Han deltok i forsøket på å drepe Hitler den 20. juli (20. juli-attentatet), og etter det mislykkede forsøket ble han arrestert den 9. august 1944. 

I de aller siste dagene av krigen ble han dømt av en hastig sammentrommet SS-krigsrett, presedert over av Otto Thorbeck. Han ble dømt til døden og hengt to dager senere. Sack var påtenkt til rollen som justisminister i en planlagt etterkrigs sivil regjering.

I 1984 ble Sacks rolle som medlem av motstanden minnet med en bronseplakett, plassert i det tidligere Reichskriegsgericht i Berlin-Charlottenburg. Det var noe motstand mot denne æresbevisning, fordi Sack favoriserte en videre tolkning av hva som var desertering, som må ha ført til mer enn et par dødsdommer.

I Bosenheim, en forstad av Bad Kreuznach er en gate blitt navngitt til hans minne.

## Se også
* Liste over medlemmer av 20. juli-attentatet
* Motstandsbevegelser i Nazi-Tyskland

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vandrekirke

En **vandrekirke** er en midlertidig kirkebygning. Vandrekirker oppføres gjerne i nyoprettede sogn eller kirkedistrikt. Det er typisk meningen med vandrekirker at de skal kunne nedbrytes til transportable deler og oppsettes eller gjenoppføres et annet sted.

## Referanser
Dave Dexter jr.

**Dave E. Dexter** jr. (født 25. november 1915, død 19. april 1990) var en amerikansk musikkjournalist, plateselskapssjef  og produsent især knyttet til sin rolle med Capitol Records. Dexter jobbet med mange kjente skikkelser i jazz, storband og popmusikk, inkludert Count Basie, Peggy Lee, Duke Ellington og Frank Sinatra. I kraft av sin jobb som sjef i Capitol Records, spilte Dexter også en stor rolle i det at The Beatles først ikke fikk sjansen i USA, og så at deres album til og med *[[Revolver (album)|Revolver]]* ble ompakket.

## Oppvekst og jazz
Dave E. Dexter jr. ble født og oppvokst i Kansas City, Missouri. Hann tok utdannelsen ved Missoury Valley Collage i Marshall, Missouri, der han var i to år, fra 1933-1935. Der skrev han sportsnyheter for Kansas City Star for å få råd til å kjøpe musikkalbum. I løpet av sommeren 1936 ble han ansatt som journalist ved Kansas City Journal-Post, og i 1938 jobbet han for Downbeat i Chicago før han senere ble overført til New York. Han forlot bladet i 1942. 

Året etter ble Dexter med i det nyoppstartede Capitol Records, der han tok ansvar for artister og repertoar. Han ble i firmaet fra 1943 til 1975. I denne perioden jobbet han i begynnelsen mye med jazz, men ble ingen større fan av den nye musikkstilen bebop, og spesielt likte han Charlie Parker dårlig. På den annen side jobbet han godt med Duke Ellington og Count Basie.

## The Beatles
Med fremveksten av rock and roll ble Dexter enda mer i utakt med musikken som slo an hos de unge. I 1955 ble Capitol Records kjøpt opp av EMI, og etter kort tid fikk Dexter som oppgave å finne ut om noen av sangene eller albumene fra EMIs mange selskap verden rundt hadde noen framtid i USA. Dette inkluderte Cliff Richard og Peter Sellers, og etter hvert The Beatles første singler, og alle disse ble avslått. George Martin fikk avslag fra Dexters overordnede, Alan Livingston, som sa at de ikke trodde at the Beatles kom til å gjøre stort i det amerikanske markedet. Da The Beatles likevel begynte å slå an, fikk Dexter beskjed av Livingston om å gi ut «I Want to Hold Your Hand». Deretter var The Beatles knyttet til Capitol Records, og Dexter fikk som ansvar å følge opp The Beatles.

Dexter valgte da den økonomisk mest fornuftige løsningen. Der engelske album hadde 14 spor, hadde amerikanske 12, og der Parlophone hadde som policy ikke å gi ut singler på LP-er og Capitol og det amerikanske platemarkedet ikke hadde det, valgte Dexter å gi ut de tidligere albumene og de påfølgende fram til og med *Revolver* som egne album i USA, med egne titler og egen sangrekkefølge. Det gikk bra i begynnelsen, men etter utgivelsen av *[[Help! (album)#Amerikansk_utvave|Help!]]*, ble han fjernet som ansvarlig for å sette sammen Beatles-album. Han måtte også forsvare at han hadde mikset platene med kunstig klang.

I senere tid sluttet Dexter ved Capitol Records, og i 1980 skrev han en artikkel kalt «Nobody's Perfect» etter Lennons død som provoserte mange.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
David Wasco

**David Wasco** er en amerikansk produksjonsdesigner og scenograf kjent for samarbeidet med kona Sandy Reynolds-Wasco. De har ofte samarbeidet med filmregissør Quentin Tarantino og har vært scenografer for filmene *[[Reservoir Dogs]]* (Tarantino, 1992), *[[Pulp Fiction]]* (Tarantino, 1994), *[[Kill Bill: Volume 1]]* (Tarantino, 2003), *[[Kill Bill: Volume 2]]* (Tarantino, 2004), *[[Inglourious Basterds]]* (Tarantino, 2009) og *[[La La Land]]* (Damien Chazelle, 2016). De vant flere priser for arbeidet i *La La Land*, blant annet en Critics' Choice Movie Award og Oscar for beste scenografi under den 89. Oscar-utdelingen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Inghild Karlsen

**Inghild Karlsen** (født 1952) er norsk tekstilkunstner, billedhugger, fotograf og scenograf. Hun er tidligere direktør ved Kunstnernes Hus i Oslo. 

Hun er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1972–1974, og studerte ved Vestlandets kunstakademi 1976–1981 og Konsthögskolan i Stockholm 1981–1982. 

Karlsen arbeider med installasjon, tekstilkunst, fotografi, skulptur og performance, og har også kuratert større prosjekter. Hun startet med tekstilkunst, blant annet i tovet ull, filt og silke.  

Hennes produksjon består i stor grad av installasjoner der sted og omgivelser påvirker form og materialvalg. Verkene tar ofte utgangspunkt i hverdagslige elementer og bearbeides til skulpturer for offentlige rom, scenekunst eller samlinger.

Som grafiker arbeider hun med koldnålsradering. Hun har laget scenografi og kostymer for blant annet Beaivváš Sámi Našunálateáhter, Den Nationale Scene, Hålogoland Teater og Det Norske Teatret. Hun var også tidlig aktiv innen performancekunst, blant annet i samarbeid med Kirsten Dehlholm og Willie Flindt.

Karlsen har hatt separatutstillinger siden 1979 og deltatt i utstillinger i Norden, USA og Europa. I 1999 var hun festspillkunstner ved Festspillene i Bergen. Hun har hatt atelieropphold ved Museum of Modern Art, PS1 i New York, Cité i Paris og Bethanien i Berlin. I 1999 mottok hun Statens garantiinntekt for kunstnere. 

Hun er innkjøpt av blant andre Norsk Kulturråd, Bergen Billedgalleri, Museet for samtidskunst, Henie Onstad Kunstsenter, Dronning Sonja, Nordnorsk Kunstmuseum, Universitetet i Tromsø og Troms fylkeskommune.  

Mellom 1999 og 2003 var hun direktør ved Kunstnernes Hus, hvor hun kuraterte flere internasjonale utstillinger, blant annet «Hot Pot».  

## Referanser


## Eksterne lenker
* Inghild Karlsens nettsted 
* Inghild Karlsen, fra videokunstarkivet
Valget i Nordrhein-Westfalen 2017

**Valget i Nordrhein-Westfalen 2017** var det 17. valget til delstatsforsamlingen i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen, og fant sted 14. mai 2017.

Christlich Demokratische Union (CDU) ble valgets vinner, med 33 % av stemmene. 

Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD) oppnådde 31,2 %. Dette medførte at SPDs leder Hannelore Kraft kunngjorde sin fratreden som partileder med øyeblikkelig virkning.

Freie Demokratische Partei (FDP) gjorde et godt valg, og nærmere doblet tilslutningen sammenliknet med 2012. Størst relativ tilbakegang opplevde Bündnis 90/Die Grünen som tapte 2,4 prosentpoeng til 6,1 %.  

Alternative für Deutschland (AfD) kom inn i landdagen for første gang, med 7,4 % oppslutning. Die Linke opplevde fremgang, men klarte ikke å komme over sperregrensen, med sin oppslutning på 4,9 %.

Nordrhein-Westfalen er Tysklands mest folkerike delstat med nærmere 18 millioner innbyggere, og valget var det siste delstatsvalget før valget til Forbundsdagen i september 2017. Valget ble i pressen omtalt som «det lille forbundsdagsvalget».

## Valgordning
Landdagen i Nordrhein-Westfalen blir valgt etter et system med personalisert forholdstallsvalg, i likhet med valget til Forbundsdagen. Velgerne i delstaten får to stemmesedler, en førstestemme i et personvalg og en andrestemme i et partivalg. 

Landdagen skal ha minst 181 medlemmer, hvorav 128 blir valgt direkte i valgkretsene med førstestemmen.

Det er partivalget som bestemmer det endelige styrkeforholdet mellom partiene i landdagen. Dersom et parti vinner flere valgkretser enn det partiets andel av andrestemmene skulle tilsi, beholder partiet disse mandatene (overskuddsmandater).  Overskuddsmandater vil imidlertid da bli kompensert de øvrige partiene med utjevningsmandater.

Det gjelder en sperregrense på 5 % for partilistene.

Stemmerett ved valget har tyske statsborgere som på valgdagen har fylt 18 år, og som har bodd minst tre måneder i delstaten. Reglene for valgbarhet er de samme som for stemmerett.

## Utgangsposisjon
Etter valget i 2012 besto landdagen av 237 medlemmer. SPD ble det største partiet med 99 medlemmer av parlamentet, og CDU nest størst med 67 medlemmer. Valget var et svært dårlig valg for CDU, som da var ledet av Norbert Röttgen. Etter delstatsvalget i 2010 hadde SPD og CDU like mange representanter i landdagen.   

De øvrige partiene som oppnådde representasjon i 2012. var Bündnis 90/Die Grünen (29 medlemmer), FDP (22 medlemmer) og Piratpartiet (20 medlemmer).  

Delstatsregjeringen under ledelse av ministerpresident Hannelore Kraft, styrte på en koalisjon av SPD og Bündnis 90/Die Grünen.  

## Referanser
Giles Martin

**Giles Martin** (født 1969) er en britisk plateprodusent, låtskriver og musiker. Han er sønnen til den berømte plateprodusenten George Martin. Giles Martin har selv jobbet som produsent for Kula Shaker, Jeff Beck, Elvis Costello, INXS, Celine Dion og Kate Bush.

Martin har også jobbet for film- og teateroppsetning, inkludert musikaler som Rent og flere filmer om eller album med tidligere medlemmer av The Beatles. Giles Martin begynte i bandet Velvet Jones, men det ble aldri noe av. Senere oppdaget han Kula Shaker og fikk dem populære, og han hadde også stor suksess med sangerinnen Hayley Westenra.

Til tross for at han har hatt egen suksess, har Giles Martin også tatt over mye av ansvaret for jobbingen med sangene til the Beatles.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Stian Rode Gregersen

**Stian Rode Gregersen** (født 1995) er en norsk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben .

Gregersen vokste opp i Kristiansund og spilte både for Kristiansund Fotballklubb, Clausenengen Fotballklubb og Kristiansund Ballklubb før han i 2012 signerte en avtale med Molde Fotballklubb som da var under ledelse av Ole Gunnar Solskjær. Den høyreiste midtstopper/midtbanespilleren rager 1.91m over bakken.

## Seniornivå
Karrieren på seniornivå satte fart da han i 2015 ble utleid til Kristiansund Ballklubb og spilte 24 kamper for laget som da spilte i norsk 1.divisjon. Gregersen ble utnevnt årets spiller av NTB.

I 2016 sesongen returnerte Gregersen til Molde Fotballklubb og spilte 7 kamper i Eliteserien .

Før 2017 sesongen signerte Gregersen en ny 4-års avtale med Molde Fotballklubb og gikk fra å ha draktnummer "28" til å få draktnummer "6" som tidligere har vært båret av Daniel Berg Hestad.

Fra 2021 har han fått fast plass på laget til Bordeaux, et lag som spiller i den franske toppdivisjonen Ligue 1 

### Landslaget
Gregersen har også 2 kamper for Norges U18 landslag.

Den 2. november 2020 ble han tatt ut i sin første landslagstropp for  i kampene mot  (11. november),  (15. november) og  (18. november).

Den 27. mars 2021 fikk han sin første landskamp for  mot .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tom Perez

**Thomas Edward «Tom» Perez** (født 7. oktober 1961) er en amerikansk politiker, forbrukeraktivist og borgerrettsadvokat.

Perez har vært formann i Det demokratiske partis nasjonale komité siden 2017. Han var arbeidsminister i Barack Obamas regjering fra 2013 til 2017.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Wenhamsjøen

**Wenhamsjøen** er en liten innsjø i fylket Essex County i den amerikanske delstaten Massachusetts. Den ble, sammen med andre innsjøer i området, skapt i den siste istiden, da isbreens bevegelser skar ut bassenger i grunnfjellet.

På midten av 1800-tallet ble innsjøens navn berømt, da Frederic Tudor og *[[Wenham Lake Ice Company]]* startet ishandelen ved å skjære ut blokker av innsjøisen, og eksportere dem til det internasjonale markedet. En isblokk ble hver dag utstilt i vinduet til selskapets lokaler i London, og det ble reklamert med at isen var så ren og klar at man kunne lese avisen gjennom den. Dronning Victoria og prins Albert ønsket å bruke isen i hoffet, og ga selskapet en kongelig fullmakt. Det varte ikke lenge før Wenham-is var et begrep folk kjente til. Fra 1860-årene fikk Wenham Lake Ice Company norsk konkurranse, da det ble eksportert is fra Oppegårdtjernet og Blekmyrdammen (også under merkenavnet «Wenham-is»). 

I våre dager brukes Wenhamsjøen som drikkevannskilde, og er avstengt for publikum.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pernille Krognos

**Pernille Olufsdatter Krognos til Bregentved og Markie** (født ca. 1490 på Krapperup i Skåne, død 26. april 1533) var en dansk adelsfrue og godseier. 

Krognos var datter av riksråd Oluf Stigsen Krognos til Krapperup og Bollerup (d. ca. 1505) og hustru Anne Mouritsdatter Gyldenstierne (d. 1545). I 1508 giftet hun seg på Stegehus med riksråd Anders Bentsen Bille til Søholm (1477–1555) og fikk flere barn med ham. I 1526 var hun hoffmesterinne hos Frederik Is datter prinsesse Dorothea.

Krognos skal ha vært en from katolsk kvinne, som i 1511 hadde latt seg oppta i Sankt Antonii Klosters broderskap. 

Hun døde i 1533 på Svenstrup gods, og ble begravet i Magleby kirke på Stevns, hvor hun ses avbildet knelende på et epitafium. Minneteksten lyder: *Anno d 1533 xiiii dage effthr paske døde ehrligh welbyrdigh qvine ffrv pernille hr anders billes lighr h begrave Gudt hed siell haffve*. Fordi hun døde før ektemannen, tilfalt hennes store gods ikke Anders Bille selv men gikk i stedet til barna. 

## Referanser
Take Me to Your Heaven

**«Take Me to Your Heaven»** (norsk oversettelse: *ta meg til din himmel*), også kjent som **«Tusen och en natt»**, er en svensk slagerlåt som vant Eurovision Song Contest 1999 for Sverige. Sangen ble fremført av artisten Charlotte Perrelli, da med etternavnet *Nilsson*. Sangen er komponert av Lars Diedricson, mens Gert Lengstrand skrev den svenske teksten og Marcos Ubeda skrev den engelske. Sangen fikk ingen stor kommersiell suksess etter seieren, men tok seg inn på singellistene i flere land. I Norge nådde den en tiendeplass på VG-lista.

## Eurovision Song Contest
Sangen var en av ti som deltok i svenske Melodifestivalen i Stockholm lørdag 27. februar 1999. Sangen deltok da i svensk versjon med tittelen «Tusen och en natt». I avstemningen kåret juryene og tv-seerne sangen til en klar vinner med . Dermed ble «Tusen och en natt» Sveriges bidrag til Eurovision Song Contest i Jerusalem lørdag 29. mai samme år.

I den internasjonale finalen kunne deltakerlandene for første gang siden 1976 synge på valgfritt språk. «Tusen och en natt» ble oversatt til engelsk og fikk tittelen «Take Me to Your Heaven». I finalen var sangen det 15 bidraget på scenen av 23 deltakere. På forhånd var Island og Kypros store favoritter, mens det svenske bidraget ble sett på som gammeldags og uten vinnersjanser.

Tv-seerne ville det imidlertid annerledes, og avstemningen ble en tett kamp mellom Island og Sverige. Da Bosnia-Hercegovina som nest siste land skulle stemme, ga de  til Sverige og ingen til Island. Dermed vant «Take Me to Your Heaven» konkurransen med . Sverige fikk fem 12-poengere, blant annet fra Norge.

## Etter seieren
Sangen ble ingen stor kommersiell suksess, men tok seg likevel inn på singellistene i blant annet Norge, Sverige, Storbritannia og Belgia. Sangen toppet også Svensktoppen hele åtte uker på rad. 

Charlotte Perrelli kom tilbake i Eurovision Song Contest i 2008 med låten «Hero», men hun ble bare  i finalen.

## Listeplasseringer

## Referanser
Roman Furger

**Roman Furger** (født 1990) er en sveitsisk langrennsløper. Han representerte Sveits under Ski-VM 2017.

Furgers beste individuelle plasseringer i verdenscupen i langrenn er to 14.-plasser i sprintlangrenn. Han har en bronsemedalje på 15&nbsp;km fri teknikk i det sveitsiske mesterskapet 2015.

### Sammenlagtresultater i verdenscupen i langrenn

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Battlestar Galactica

***Battlestar Galactica*** er tittelen på flere amerikanske science fiction-serier.

*''Battlestar Galactica'' (1978), amerikansk TV-serie som gikk på ABC fra 1978 til 1979.
**[[Galactica 1980]]*, en amerikansk miniserie som gikk på ABC i 1980.
*''Battlestar Galactica'' (miniserie 2003), amerikansk miniserie fra 2003.
*''Battlestar Galactica'' (2004), amerikansk TV-serie som gikk på Syfy fra 2004 til 2009.
Hans Otto Erdmann

**Hans Otto Erdmann** (født 18. desember 1896 i Insterburg i Øst-Preussen, død 4. september 1944) var en tysk militæroffiser og medlem av tysk motstandsbevegelse under andre verdenskrig. Han ble henrettet av Nazi-regimet for sin deltakelse i 20. juli-attentatet.

## Biografi
Erdmann ble født i Insterburg i daværende Øst-Preussen. Under første verdenskrig tjenstgjorde Erdmann som offiser i den tyske hæren og arbeidet senere som postbetjent. I 1935 meldte han seg til Wehrmacht og ble utplassert ved Generalkommandoen i Königsberg i 1944 med rang som oberstløytnant.

I juni 1944 informerte Claus von Stauffenberg Erdmann om det planlagte attentatet på Hitler. I Operasjon Valkyrie var det planlagt at Erdmann skulle organisere okkupasjonen av offentlige bygninger og radiostasjoner i Øst-Preussen.

Etter at 20. juli-attentatet hadde mislyktes ble Erdmann arrestert 17. august 1944. Han ble den 4. september 1944 sammen med Kurt Hahn, Gerhard Knaak, Heinrich Graf von Lehndorff-Steinort og Max Ulrich von Drechsel dømt til døden av Volksgerichtshof, ledet av Günther Nebelung. Alle ble hengt på samme dag i Plötzensee fengsel i Berlin.

## Referanser
Everybody (sang)

**«Everybody»** (norsk oversettelse: *alle sammen*) er en estisk popsang som vant Eurovision Song Contest 2001 for Estland. Sangen ble fremført av duoen Tanel Padar og Dave Benton, og i tillegg hadde de med seg hiphop-gruppen 2XL. Sangen er komponert av Ivar Must, mens Maian Kärmas har skrevet teksten. Sangen tok en overraskende seier i konkurransen, men fikk liten kommersiell suksess etter finalen. Den kom ikke inn på norske VG-lista, og dette var første gang på fem år at en Eurovision-vinner ikke nådde singellisten i Norge.

## Eurovision Song Contest
Sangen var en av åtte som deltok i den estiske finalen i Tallinn 3. februar 2001, og en internasjonal ekspertjury kåret «Everybody» til vinner med 77 poeng. Sangen ble dermed Estlands bidrag til Eurovision Song Contest i København lørdag 12. mai samme år.

I den internasjonale finalen var «Everybody» det  på scenen av . I avstemningen tok sangen en overraskende ledelse med Danmark, Frankrike og Hellas like bak. Sangen fikk hele ni 12-poengere og vant til slutt med . Norske tv-seere ga  til sangen. Dette var Estlands første, og per 2017 eneste, seier i Eurovision Song Contest. Det var også første gang at et land fra den tidligere østblokken vant konkurransen. Det var også første gang en farget artist vant konkurransen; Dave Benton er opprinnelig fra Aruba.

## Etter Eurovision
Den uventede seieren skapte naturligvis mye glede og jubel i Estland, men ellers i Europa ble sangen fort glemt. Den ble ingen stor kommersiell suksess og tok seg bare inn på singellistene i et par land. I Norge kom den ikke inn på VG-lista. I stedet var det tredjeplassen, Hellas med Antique og «(I Would) Die for You», som ble den store hiten i Europa dette året. I Norge lå det greske bidraget på VG-lista i fire uker.

## Listeplasseringer

## Referanser
Handelsblatt

***Handelsblatt*** er en liberal, tysk dagsavis som utkommer mandag til fredag. Avisen som konsentrer seg om nærings- og finansnyheter, blir utgitt av Verlagsgruppe Handelsblatt, som igjen eies av Dieter von Holtzbrinck Medien. Hovedredaksjonen befinner seg i Düsseldorf. Handelsblatt hadde i 2016 et opplag på 125 600. 

## Historie
Handelsblatt ble grunnlagt i 1946 av Friedrich Vogel, som i 1969 opptok Georg von Holtzbrinck som partner. I 1971 overtok Verlagsgruppe Georg von Holtzbrinck avisen. 

Georg von Holtzbrinck døde i 1983. Hans arvinger var Dieter von Holtzbrinck (1941-), Monicka Schoeller og deres halvbror Stefan von Holzbrinck. Dieter von Holzbrinck ble først løst ut av sine to søsken, med en nedbetalingsplan på 15 år. I 2009/2010 ble avtalen omgjort og Dieter von Holtzbrinck overtok gjennom sitt selskap DvH Medien, Handelsblatt, Berliner Tagesspiegel og en 50 % eierandel i avisen Die Zeit. 
## Referanser
I Wanna (sang)

**«I Wanna»** (norsk oversettelse: *jeg vil*), opprinnelig kalt **«I Wonna»**, er en latvisk latino-inspirert popsang som vant Eurovision Song Contest 2002 for Latvia. Sangen ble fremført av Marija Naumova under artistnavnet *Marie N*. Hun hadde laget låten sammen med Marats Samauskis. Dette var Latvias første seier i konkurransen, men sangen floppet kommersielt etter seieren. Den tok seg ikke inn på noen av hitlistene i Vest-Europa og er en av de minst suksessfulle vinnerlåtene gjennom Eurovision-historien.

## Eurovision Song Contest
Sangen deltok i den latviske finalen i Ventspils 2. mars 2002, da med tittelen «I Wonna». I telefonavstemningen vant sangen en klar seier med  stemmer og ble Latvias bidrag til Eurovision Song Contest i Tallinn lørdag 25. mai samme år. 

I den internasjonale finalen hadde sangen skiftet tittel til «I Wanna», og Marija Naumova kalte seg nå *Marie N*. Sangen var det 23. og nest siste bidraget ut på scenen i Tallinn, og sangen skilte seg ut på grunn av fremføringen. Marie N startet sangen iført en hvit dress og en hatt som en av danserne fjernet. Underveis i sangen kledde danserne av henne plagg og for plagg, og under hadde hun en kort, rød kjole. På slutten av sangen, dro danserne i kjolen slik at den gikk hele veien ned til føttene. 

Det friske dansenummeret gjorde trolig at seerne husket sangen, og i avstemningen kjempet Latvia en tett kamp om seieren med Malta. Ikke før Litauen stemte som siste land, ble det klart at «I Wanna» vant konkurransen med  –  foran Malta. Latvia fikk fem 12-poengere, men forholdsvis lave poeng fra Norden: Sverige ga 5 poeng, Finland 6 og Danmark 7. Norge deltok ikke i Eurovision Song Contest dette året på grunn av sisteplassen året før.

Dette er den eneste gangen Latvia har vunnet Eurovision Song Contest.

## Etter Eurovision
I likhet med «Everybody» som vant konkurransen året før, var «I Wanna» en uventet vinner som ble fort glemt etter konkurransen. Faktisk dukket den ikke opp på noen av singellistene i Vest-Europa. Bare i belgiske Flandern dukket den opp på singellisten – men utenfor den offisielle Ultratop 50. I stedet dukket den opp som  på utfordrerlisten Ultratip, altså sanger som ligger rett under den offisielle topp 50-listen.

Marie N fikk imidlertid en relativt suksessrik karriere i Latvia, og året etter var hun programleder for Eurovision Song Contest i Riga.

## Listeplasseringer

## Referanser
Anders Hunstad

**Anders Hunstad** (født ) er en norsk pianist, keyboardist, låtskriver, trommeslager og bassist fra Oslo.

## Diskografi
* 1996 &ndash; Ravana «Common daze»
* 1999 &ndash; Prosessor Balthazar «Riot 99»
* 2000 &ndash; Autopulver «Vapor Trails»
* 2002 &ndash; Morris «Ingen ringere enn…»
* 2003 &ndash; The Landlords «Meant to be»
* 2005 &ndash; * [[El Caco]]* «*[[The Search (album)|The Search]]*»
* 2005 &ndash; * [[Surferosa]]* «*[[The Force]]*»
* 2006 &ndash; * [[Bermuda Triangle]]* «*[[33rpm]]*»
* 2006 &ndash; One Prayer «Love is forever (The Indigenous Soul)»
* 2006 &ndash; One Prayer «Tatanka»
* 2007 &ndash; Tulus «Biography Obscene»
* 2007 &ndash; Tvang «En ny morgen»
* 2007 &ndash; One Prayer «In The Beginning Was Love (The Indigenous Soul)»
* 2008 &ndash; Pywood «Vitesse»
* 2009 &ndash; Sarke «Vorunah»
* 2009 &ndash; Meanderthals «Desire Lines»
* 2009 &ndash; Tvang «Unik»
* 2009 &ndash; * [[Bermuda Triangle]]* «*[[Lover Computer City]]*»
* 2011 &ndash; Sarke «Oldarhian»
* 2011 &ndash; SOT «Kind Of Saltz»
* 2013 &ndash; Sarke «Aruagint»
* 2014 &ndash; * [[Lonely Kamel]]* «Shit City»
* 2014 &ndash; SOT «Redwings Nest»
* 2015 &ndash; *[[Satyricon (band)|Satyricon]]* «*[[Satyricon - Live at the Opera]]*»
* 2016 &ndash; * [[Lonely Kamel]]* «Blues for the Dead»
* 2016 &ndash; SOT «Kogel Mogel»

## Live session
* Satyricon (2011–present)
* Sarke (2008–present)
* Infidels Forever (2007)
* Briskeby (2005–2007)
* Morten Abel (2005–2006)
* Karen Jo Fields (2004–2007)
* Aggie Frost (2002–2006)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Love (Cirque du Soleil)

**Love** er en oppsetning fra 2006 av Cirque du Soleil. Musikken besto i sin helhet av sanger av The Beatles, omarrangert av George og Giles Martin. Framføringen består av relativt uavhengige akrobatiske numre knyttet opp mot sangene som spilles over lydanlegg. Både Paul McCartney og Ringo Starr, i tillegg til enkene Yoko Ono og Olivia Harrison, var tett knyttet til prosjektet, som fikk svært god tilbakemelding.

Stykket er skrevet og regissørt av Dominic Champagne.

## Referanser
Eberhard Finckh

**Eberhard Finckh** (født 7. november 1899 i Kupferzell, henrettet  30. august 1944 i Berlin-Plötzensee) var  tysk offiser, oberst ved Generalstaben i den tyske hæren og langvarig motstander av nazismen. Han var medlem av den tyske motstandsbevegelsen som ville styrte Adolf Hitlers regime.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Eberhard Finckh ble født i Kupferzell, Baden-Württemberg. Han vokste opp i Urach og Stuttgart og meldte seg til den Keiserlige Armé i 1917, og senere Reichswehr. 

### Offiserskarriere
I 1927 gikk han på det militære akademi i Berlin-Moabit, hvor han senere møtte Claus Schenk Graf von Stauffenberg. I andre verdenskrig tjenstgjorde han først i Polen og senere på Østfronten som kvartermester for den 6. Armé og i 1943 for Armégruppe Syd. Deretter tjenestegjorde han under General Günther Blumentritt som administrerende intendantør for øverstkommanderende i Paris og han ble involvert i planlegging av kuppforsøket knyttet til 20. juli-attentatet sammen med generaloberst Carl-Heinrich von Stülpnagel og hans adjutant oberstløytnant Cäsar von Hofacker.

Den 20. juli ble han varslet på telefon fra det militære hovedkvarter i Zossen at Hitler var blitt myrdet. Hitler hadde innklalt til møte med sine offiserer i von Stülpnagels kontor og var i ferd med å utstede ordrer for arrestasjonen av høytstående Gestapo, SS og SD - personell i Paris.

Etter det mislykkede kuppforsøk ble Finckh arrestert av Gestapo, avhørt, løslatt og relegert fra hæren med ære av en domstol. Han ble deretter stilt for *[[Volksgerichtshof]]* *(Folkedomstolen)* 30. august 1944 sammen med von Stülpnagel (som hadde blindet seg selv i et selvmordsforsøk), Hofacker og Linstow. Han ble dømt til døden av Roland Freisler og henrettet ved henging samme dag i Plötzensee fengsel i Berlin.

## Referanser
Ole Sjølie

**Ole Kristian Sjølie** (født 2. april 1923 i Fauske, død 11. november 2015 i Oslo) var en norsk maler, skulptør og lærer.

## Utdannelse
Ole Sjølie gikk ut av Statens kunstakademi i 1950.

## Utstilling i Trondheim (2012)
I 2012 arrangerte Trondheim kunstmuseum en større utstilling med arbeider av Ole Sjølie. Kunstneren donerte i etterkant alle arbeidene på utstillingen til museets kunstsamling. Kunstkritikeren Eva Rem Hansen skrev om denne utstillingen blant annet at:Sjølie er definitivt bare én blant et stort antall norske etterkrigsmodernister som på lignende vis har utforsket maleriet i flaten. Men helt sentralt for hans malerier er at deres former slett ikke utfolder seg på flaten alene, de er nærmest vulkanske i den forstand at de vokser opp og ut av bakgrunnen. Ved hjelp av materialer som sand, strie, glassfiber og glava, samt en grov, impasto maleteknikk, løftes deler av hvert verk frem i kraftig relieff. Når de opphøyde partiene bekrefter formene som tegner seg på flaten blir resultatet ofte motstandsløst, som i nevnte *Afrika*. I andre verk, for eksempel *Drivis* (2010), følger teksturen derimot sin egen logikk, den går på tvers av og bryter opp flatekomposisjonen – noe som gir verkene dynamikk og kraft. Rem Hansen konkluderer i sin anmeldelse av utstillingen:I dette spennet mellom strengt strukturert komposisjon og en ekstrem, uregjerlig stofflighet knytter Sjølie an til europeiske tendenser som «Art Informel» og det tyske «heftige» maleriet. Her demonstrerer han en styrke og originalitet som berettiger både denne utstillingen og en fremtidig oppføring i norske oversiktsverk.

## Verker (utvalg)
* *De mørke maktene* – veggfrise, Lambertseter videregående skole (1972)
* *Vindfruen* – skulptur, armert polyester, Tøyenparken, Oslo (1981)
* *Drivis* – maleri (2010)
* dag, Død'' – maleri, Eilert Sundts på Universitetet i Oslo (1972)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ole Sjølie – artikkel i Store norske leksikon (snl.no), besøkt 26. februar 2017
* *[https://www.nrk.no/kultur/xl/siste-mote-med-billedkunstner-og-laerer-ole-kristian-sjolie-1.13351995 Det skal gjøre vondt]* – artikkel på NRK.no, publisert 13. februar 2017. Besøkt 26. februar 2017. Artikkelen inneholder følgende portrett av kunstneren:
** *Siste møte med billedkunstner og lærer Ole Kristian Sjølie* – dokumentar, NRK Fjernsynet 2015
* *[http://www.dagbladet.no/kultur/varslerens-siste-verk/60165365 Varslerens siste verk]* – Harald Flor, Dagbladet, 23. november 2015
Training Day (TV-serie)

***Training Day*** er en amerikansk kriminalserie basert på spillefilmen *[[Training Day]]* fra 2001. Serien hadde premiere 2. februar 2017 på CBS. Den ble kansellert 17. mai samme år.

## Handling
Femten år etter hendelsene fra filmen Training Day, følger TV-serien offiser Kyle Craig (spilt av Justin Cornwell) når han må forsøke å infiltrere en avdeling ved Los Angeles Police Department, og bli partner med etterforsker Frank Roarke (spilt av Bill Paxton) som muligens er korrupt.

## Rolleliste
* Frank Roarke … Bill Paxton
* Kyle Craig … Justin Cornwell
* Holly Butler … Julie Benz
* Rebecca Lee … Katrina Law
* Tommy Campbell … Drew Van Acker
* Valeria Chavez … Christina Vidal
* Alyse Arrendondo … Lex Scott Davis
* Joy Lockhart … Marianne Jean-Baptiste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rolf Rudin

**Rolf Rudin** (født 9. desember 1961 i Frankfurt am Main i Tyskland) er en tysk komponist.

## Utvalgte verker
* *Patera*, opus 17 (1989)
* *Herbstgesang*, opus 18 (1989)
* *Choreographie *, opus 36 (1993)
* *The God Particle*, opus 87 - pliktnummer EM for brass band 2015

## Referanser


## Eksterne lenker
* rudin.de Hjemmeside
Intersport cup 2015/16

**Intersport cup 2015/16**, som er Sveriges langrennscup for seniorer, gikk over 10 renn, fra 4. desember 2015 til 20. mars 2016. 8 av 10 renn telte for hver utøver.

## Resultater kvinner



Evelina Settlin vant fire av rennene, mens Lisa Vinsa vant sammenlagt uten å vinne noen enkeltrenn.  



## Resultater menn



Anton Lindblad vant to av rennene.  



## Se også
* Scandic cup 2015/16

## Kilder
* Svenska Skidförbundet - Intersport Cup 2015-2016

## Eksterne lenker
* Svenska Skidförbundet - Intersport Cup
Magleby kirke (Stevns)

**Magleby kirke** er en kirke fra middelalderen beliggende på Stevns, Østsjælland. Kirkebygningen er et langhus med romansk vestparti og sengotisk østparti, hvortil er føyet tre tverrbygninger fra gotisk tid samt tårn fra 1593 og østkapell fra 1600-tallet. 

## Inventar
Altertavlen fra 1606 i høyrenessansestil er formentlig utført av *Tryggevældesnekkeren* Engelbert Chastensen fra København. Prekestolen er utført i samme stil. Korbuekrusifikset er ca. 160 cm høyt og stammer fra 1400–1450. Døpefonten av granitt er romansk og ble overført fra Gjorslev slott i 1929. Foten er fra samme år. Kirkerommet er innredet med herskapsstoler for de adelige, og det øvrige stolverket er bevart med gavler, dører og paneler i opprinnelig stand. 

## Gravminner
Kirken har et epitafium over godseier fru Pernille Krognos i form av en rund ekeplate med den avdøde knelende foran Kristus. Foran ansiktet bærer et skriftbånd innskriften: «O Min gud och skabere i tine hender befaler iegh min siell». Krognos' ektefelle, hr. Anders Bille av Søholm, som i 1537 ektet Anne Lykke, er avbildet på en gravsten sammen med en av sine hustruer. I gravkjelleren finnes den Rantzau-Gyldenstjerneske begravelse.

## Referanser
Preben Hertoft

**Preben Hertoft** (1928–2017) var en dansk psykiater, overlege ved Rigshospitalets psykiatriske avdeling fra 1973, professor i klinisk sexologi ved Københavns Universitet fra 1994. Han var gift med tekstilkunstner Nanna Hertoft. 

## Referanser
Orgelklubben Ferdinand

**Orgelklubben Ferdinand** er en klubb for barn og ungdom som vil lære å spille orgel. Organisasjonen ble etablert 2004 av organist i St. Paul kirke Amund Dahlen. Klubben er oppkalt etter den tysk-norske organisten Ferdinand Vogel som 1852 startet den første institusjonaliserte orgelundervisning med statsstøtte i Norge – i Nykirken i Bergen. 

Elevene i orgelklubben får undervisning hver uke. Organistene Amund Dahlen, Mariko Takei, Harald Jacob Holtet og Sigurd Øgaard underviser elevene ukentlig og elevene får også spille på masterclass med både nasjonale og internasjonale anerkjente organister.