Lengste ord i engelsk

**Lengste ord i engelsk** spørs på definisjonen av hva som klassifiseres som et engelsk ord. Engelsk tillater nye ord ved konstruksjon; lange ord er bundet sammen av flere; stedsnavn kan bli ansett som ord; tekniske uttrykk kan bli veldig lange. Lengde kan defineres ortografisk og ved antall skrevne bokstaver eller ved fonologi og antall fonem.

## Ordbøker
Det lengste ordet som er oppført i en større engelsk ordbok er *[[pneumonoultramicroscopicsilicovolcanoconiosis]]*, et 45-bokstaver langt ord som viser til en lungesykdom som fås ved innhalering av veldig fine silikonpartikler, spesielt fra vulkaner. Research har gjort det klart at ordet stammer fra en bløff. Den har siden blitt brukt i nærheten av dets originale mente mening, og gir dermed litt gyldighet til hva det sier seg å bety

*[[Oxford English Dictionary]]* inneholder *[[pseudopseudohypoparathyroidism]]* (30 bokstaver).

Det lengste ikke-tekniske ordet i en ordentlig ordbok er *[[floccinaucinihilipilification|flocci&shy;nauci&shy;nihili&shy;pili&shy;fication]]*, med 29 bokstaver. Den inneholder en rekke latinske ord som betyr «ingenting», og er definert som «det å estimere noe som verdiløst», og bruken har blitt sporet helt tilbake til 1741.

## Sammensetninger
I antikken Hellas' komedieskuespill *[[Kvinnene i folkeforsamlingen]]* (*Ecclesiazousae*) , lagde Aristophanes et ord på 183 bokstaver som beskriver en oppskrift ved å sette sammen ingrediensene:

Lopado&shy;te&shy;macho&shy;se&shy;lacho&shy;galeo&shy;kranio&shy;leipsano&shy;drimhypo&shy;trimmato&shy;silphio&shy;parao&shy;melito&shy;katakechymeno&shy;kichlepikossypho&shy;phatto&shy;peristeralektryonop&shy;tekephallio&shy;kigklopeleiol&shy;agoiosiraio&shy;baphetraganop&shy;terygon,


Henry Careys farse *[[Chrononhotonthologos]]* (1743) begynner med setningen: «Aldiborontiphoscophornio! Where left you Chrononhotonthologos?»

James Joyce fant opp ni 101-bokstavers ord i sin roman *[[Finnegans Wake]]*, hvorav det mest kjente er Bababadal­gharagh­takammin­arronn­konn­bronn­tonn­erronn­tuonn­thunn­trovarrhoun­awnskawn­toohoo­hoordenen­thurnuk. Det ordet møter man på første siden, og representerer Adam og Evas fall. Siden ordet kun dukker opp på første siden og i referansene, så er det ikke generelt anerkjent som et ekte ord. Sylvia Plath nevnte ordet i sin halvveis selvbiografiske roman *[[The Bell Jar]]*, når protagonisten leste *Finnegans Wake*'.

«Supercalifragilisticexpialidocious» (*superkallifragilistiskekspialidarisk*), den 34-bokstavers lange tittelen på en sang fra *[[Marry Poppins]]*, dukker opp i flere ordbøker, men kun som et egennavn definert som en referanse til sangtittelen. Den gitte meningen til ordet er «et ord du kan si når du ikke vet hva du skal si». Ideen og oppfinnelsen av ordet er kreditert til sangskribentene Robert og Richard Sherman.

### Reklamesammensetninger
I 1973 så brukte Pepsis markedsføringsfirma, Boase Massimi Pollitt, et 100-bokstavers, men sammensatt, ord, «Lip­smackin­thirst­quenchin­acetastin­motivatin­good­buzzin­cool­talkin­high­walkin­fast­livin­ever­givin­cool­fizzin» i TV- og filmmarkedsføring.

I 1975 så ble det 71-bokstaver, men sammensatte, ordet Twoallbeefpattiesspecialsaucelettucecheesepicklesonionsonasesameseedbun først brukt i en McDonald's-restaurant-reklame for å beskrive et Big Mac-smørbrød.

## Referanser