open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Francisco Javier Errázuriz Ossa

**Francisco Javier Errázuriz Ossa** (født 1933) er chilensk kardinal og katolsk erkebiskop av Santiago de Chile.
## Liv og virke
### Prest
Francisco Javier Errázuriz Ossa ble presteviet den 16. april 1961 av Manuel Larraín Errazuriz av Talca. 

Han tok lisensiat i teologi fra universitetet i Fribourg i Sveits. Han bler tilknyttet den prestelige gren av Schönstatt-bevegelsen, et katolsk sekularinstitutt. Han ble regionalsuperior for instituttet i Chile, og i 1971 ble han medlem av bevegelsens generalråd i Vest-Tyskland. I 1974 ble han valgt til generalsuperior for Schönstattfedrene.
### Titulærbiskop, tilknyttet den romerske kurie
I 1990 ble Errázuriz Ossa utnevnt av pave Johannes Paul II til titularerkebiskop av det middelalderske, nå nedlagte, islandske katolske bispedømmet *Hólar*, og ble sekretær for Kongregasjonen for Institutter for konsekrert liv og Selskaper for apostolisk liv. 

Han ble bispeviet av paven selv i Peterskirken den 6. januar 1991. Medkonsekrerende var kurierekebiskopene Giovanni Battista Re og Justin Francis Rigali. 
### Erkebiskop av Valparaiso
I 1996 ble han utnevnt til erkebiskop av Valparaíso i Chile.
### Erkebiskop av Santiago de Chile
I 1998 ble han utnevnt til erkebiskop for den chilenske hovedstaden, Santiago de Chile. Han ble i 2003 valgt til president for Rådet for Latinamerikanske bispekonferanser.
### Kardinal
I 2001 ble Errázuriz Ossa kreert til kardinal av pave Johannes Paul II, med *[[Santa Maria della Pace]]* som tittelkirke.

Han er tidligere blitt nevnt som en av de særlig valgbare (*[[papabile]]*) kardinaler ved pavevalget i april 2005, som valgte pave Benedikt XVI som pave Johannes Paul IIs etterfølger.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
* Pave Leo XII (1760-1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
* Kardinal *Francisco Javier Errázuriz Ossa* (1933-) *1991

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
«Yamato» (1940)

**«Yamato»** (japansk:**大和**) var et japansk slagskip. Sammen med søsterskipet «Musashi» var det det største slagskipet noensinne konstruert, med et deplasement på 72&nbsp;089 tonn. Hovedbestykkningen var ni 460&nbsp;mm kanoner. Skipet var lite brukt under andre verdenskrig, og ble senket, med tap av nesten hele besetningen, av amerikanske fly, under et selvmordsangrep, 7. april 1945.

## Bakgrunn
Planleggingsarbeidet med skipet begynte allerede i 1934 og skipet ble satt inn i tjeneste 16. desember 1941. Egentlig var planen å bygge fire slagskip av Yamatoklassen, men bare de tre første ble fullført («Shinano» ble ombygget til hangarskip som følge av de japanske tapene under slaget ved Midway). Det siste skipet ble ca. 30&nbsp;% ferdig før det ble skrotet i 1943. Dessuten ble planene om å konstruere en «Super-Yamatoklasse» avbrutt.

Skipet ble konstruert for å være de amerikanske slagskipene overlegent. 460&nbsp;mm-kanonen ble bevisst valgt fremfor en 410&nbsp;mm-kanon, siden et amerikansk motstykke med 460&nbsp;mm kanon ville ha vært for stort for Panamakanalen (hvis man da ikke skulle lempe på pansringen eller sekundær bestykning). For å skape ytterligere forvirring ble kanonene benevnt som 410&nbsp;mm og selv ikke sivile japanske myndigheter fikk vite det egentlige kaliberet.

## I kamp

Størstedelen av 1943 tilbragte «Yamato» i havn på øya Truk frem til 25. desember 1943 da det ble skadd av en torpedo fra USS «Skate» og ble ikke reparert før i april 1944. Det deltok så blant annet i slaget ved Leyte Gulf og Samargulfen, som var første gangen skipet avfyrte sin hovedbestykkning i strid.

Hennes siste oppdrag var et selvmordsoppdrag (operasjon Tengō) i forbindelse med den amerikanske invasjonen av Okinawa i april 1945. Hun skulle da angripe amerikanske troppetransportskip. På dette tidspunktet var forsyningssituasjonen i Japan blitt så kritisk at det ikke fantes nok drivstoff for vendereisen, og planen var derfor å sette «Yamato» på grunn og bruke henne som kystvernartilleri. 6. april satte «Yamato» ut fra Tokuyama havn og ble dagen etter oppdaget av amerikanske styrker. Den amerikanske marinen sendte omtrent 400 fly for å avskjære «Yamato», som tok omtrent 15 bombe- og torpedotreffere før ammunisjonsmagasinene eksploderte og skipet gikk til bunns med mesteparten av besetningen.

## Film
En film om skipets siste tokt ble laget i 2005: *Otoko-tachi no Yamato*.

## Referanser


## Kilder
* Beevor, Antony: *Den andre verdenskrig*, Cappelen Damm 2012, ISBN 978-82-02-32861-0

## Eksterne lenker
*
Leo Scheffczyk

**Leo Scheffczyk** (født 21. februar 1920 i Beuthen i Oberschlesien i Tyskland, død 8. desember 2005 i München) var en tysk teolog og kardinal i Den katolske kirke.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Etter sin barndom i Oberschlesien studerte han katolsk teologi fra 1938 til 1941 ved universitetet i Breslau. Han avsluttet studiet ved den filosofisk-teologiske høyskolen i Freising i 1947.

### Prest
Den 29. juni 1947 ble han presteviet i Freising for erkebispedømmet Breslau (i eksil, siden erkebispedømmet da var okkupert av det kommunistiske Polen). Han var virksom som kapellan i Grafing, og senere som prestevikar i Traunwalchen. Fra 1948 til 1951 virket som han som *[[subregens]]* ved presteseminaret i Königstein im Taunus.

Han tok doktorgraden i 1950 med avhandlingen *Friedrich Leopold zu Stolbergs "Geschichte der Religion Jesu Christi". Die Abwendung der katholischen Kirchengeschichtsschreibung im Frömmigkeit und Lehre der Karolingerzeit*, og var dosent ved den filosofisk-teologiske høyskolen i Königstein fra 1952 til 1959. Etter sin habilisasjon ved Ludwig-Maximilians-Universität München med et arbeide om *Das Mariengeheimnis in Frömmigkeit und Lehre der Karolingerzeit* i 1957 var han også privatdosent ved universitetet i München.

Fra 1959 underviste han i dogmatikk ved Eberhard-Karls-Universität Tübingen, og fikk i 1965 et professorkall ved universitetet i München, hvor han forsket og underviste i dogmatikk til han ble pensjonert i 1985.

I 1970 ble han rådgiver for den tyske bispekonferanses troskommisjon, og i 1976 ble han utnevnt til pavelig æresprelat. Fra 1983 til 2001 var han konsultor for det pavelige rådet for familien.

### Kardinal
Scheffczyk ble 21. februar 2001 av pave Johannes Paul II utnevnt til kardinaldiakon med tittelkirken San Francesco Saverio alla Garbatella. Hans valgspråk er *Evangelizare investigabiles divitias Christi*. Da han allerede året før han ble kardinal hadde passert 80 år, var han ikke stemmeberettiget ved konklavet 2005.

Han har skrevet over 80 bøker, 500 originalarbeider og utallige artikler. Mellom 1966 og 1984 var han utgiver av *Münchener Theologischer Zeitschrift*.

Hans død ble bekjentgjort av kardinal Joachim Meisner den 8. desember 2005 i Kölnerdomen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Zhongshan (stat)

**Zhongshan** (forenklet kinesisk: 中山国; tradisjonell kinesisk: 中山國; pinyin: *Zhōngshān Guó*) var en stat på Zhou-dynastiets tid i Kina. Det lå i det som i dag er fylket *Ding* i provinsen Hebei. I De stridende staters tid ble det et protektorat under staten Wei, men gjenvant senere sin uavhengighet. Men etterhvert ble den absorbert av staten Zhao. 

Området ble så del av det gamle kommanderiet Zhongshan. Kommanderiets hovedstad var byen Zhongshan, som ble et økonomisk senter fra det østlige Han-dynastis tid til Tang-dynastiets tid.  Byen ble senere hovedstad for Yan. 

## Litteratur
*
*
*
*
*
Det pavelige råd for familien

**Det pavelige råd for familien** er en del av Den romerske kurie, som er Den katolske kirkes sentrale administrasjon. Dets president er kardinal Ennio Antonelli, som ble utnevnt i juni 2008. Presidentkomitéen består av 14 kardinaler, 14 erkebiskoper og biskoper og 20 gifte par fra forskjllige land. I tillegg er det 39 konsultorer og 7 i kontorstaben.

Rådet ble opprettet i 1981 i pave Johannes Paul IIs *[[motu proprio]]* *Familia a Deo Instituto* («Familien ble innstiftet av Gud»). Det erstattet Komitéen for familien, som ble opprettet av pave Paul VI i 1973. Rådets ansvar er å fremme den pastorale omsorg for familien, som etter katolsk tradisjon regnes som samfunnets grunnleggende enhet. På denne måte søker man å hjelpe kristne familier til å oppfylle sine oppdragende og apostoliske plikter. Innenfor dette ligger temaer som teologi og katekese for familien, åndelighet innenfor ekteskapet og familien, familiers og barns rettigheter, ekteskapslovgivning, formasjon av legfolket for familiens beste og forberedelser til ekteskap. 

Det har også ansvar for den pastorale tilnærming til spørsmålet om ansvarlig forplantning og forsvar for livet i alle dets stadier, fra forplantning til naturlig død. Dermed ligger kontroversielle temaer som abort, prevensjon, eutanasi, seksualundervisning, sterilisering og bioteknologi innenfor rådets arbeidsfelt.
 
Rådet har siden 1996 gitt ut tidsskriftet «Familia et Vita» («Familien og livet») fire ganger i året. I tillegg kommer en rekke enkeltpublikasjoner.

Norske Janne Haaland Matlary har vært rådgiver for rådet.

## Presidenter

*James Robert Knox (1981–1983)
*Edouard Gagnon P.S.S. (pro-president 1983-1985, president 1985-1990)
*Alfonso López Trujillo (1990–2008)
*Ennio Antonelli (2008&ndash;

## Eksterne lenker

* Hjemmeside
Leirvík

**Leirvík** (uttales , foreldet dansk skrivemåte: *Lervig*) er en bygd på Færøyene. Leirvík ligger på østkysten av Eysturoy, den nest største av øyene.

Sundet mellom Eysturoy, Borðoy og Kalsoy kalles Leirvíksfjørður. En undersjøisk veitunnel, Norðoyatunnilin, krysser sundet og forbinder Leirvík med Klaksvík. Det er også tunnel til nabobygda Norðragøta.

Leirvík er en viktig fiskerihavn, der fiskemottaket Tavan er største arbeidsplass.

## Historie
Arkeologiske utgravninger på Toftanes viser at Leirvík har vært bosatt siden landnåmstiden. I skriftlige kilder nevnes bygda første gang i Hundebrevet fra 1300-tallet.

Under svartedauden skal hele bygda, unntatt én jente, ha dødd av pest.

I 1725 anløp et smuglerskip, som bygdas menn byttet varer med, men som også førte med seg koppersmitte. Et bryllup i bygda like etter førte til at hele bygda ble smittet, og mange døde.

Ved folketellingen i 1801 bodde det 85 personer i Leirvík.

Etter reformasjonen var Leirvík en del av Gøtu sókn. Ved innføringen av det kommunale selvstyret på Færøyene i 1872 ble Gøtu sókn en del av Eysturoyar prestagjalds kommuna. Leirvík ble et eget kirkesogn i 1906, da sognekirken også ble bygget. I 1918 ble sognet også opprettet som en egen kommune. Leirvíkar kommuna slo seg sammen med Gøtu kommuna i 2009 og dannet Eysturkommuna.

## Samfunn
En kunstgressbane med plass til 2&nbsp;000 tilskuere ble åpnet i 1986. Bygdas idrettslag stiftet i 1928, Leirvíkar Ítróttarfelag, slo seg sammen med Gøtu Ítróttarfelag og dannet Víkingur i 2008.

## Referanser




## Litteratur
*
*
*

## Eksterne lenker
*
Mlungu dalitsani Malaŵi

**Mlungu dalitsani Malaŵi** (*Gud velsigne Malawi*, engelsk *O God bless the land of Malawi*) er Malawis nasjonalsang. Tekst og melodi er skrevet av Michael-Fredrick Paul Sauka (f. 1934). Den ble antatt som nasjonalhymne etter en konkurranse som ble avholdt i 1964.

Malawis nasjonalsang på engelsk:





Malwis nasjonalsang på chichewa:




## Kilder
* Side om Malawi på National Anthems Reference Page  (engelsk)

## Eksterne lenker
* MIDI-versjon av sangen
Mikladalur

**Mikladalur** (dansk: *Mygledal*) er en bygd og et kirkested på Færøyene. Mikladalur er en gammel jordbruksbygd nord på østkysten Kalsoy, adskilt fra havet med høye klipper. Bygdene Mikladalur og Trøllanes utgjør et kirkesogn, som i 1931 ble en egen kommune, men som i 2005 ble tillagt Klaksvík. Siden 1980-årene har Mikladalur vært forbundet med de øvrige bygdene på Kalsoy gjennom fem veitunneler. Fra Syðradalur lengst sør på øya er det fergeforbindelse til kommunesenteret Klaksvík. Den 1. januar 2016 hadde Mikladalur 27 innbyggere.

## Historie

Det første leddet i stedsnavnet kommer fra norrønt *mikill*, «stor». Mikladalur er første gang nevnt i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet. Mikladalur har antagelig vært kirkested siden katolsk tid. Kirken er første gang nevnt i tingboken i 1646 og 1709. Den nåværende Mikladals kirkja ble reist i 1859, vesentlig ombygd i 1915 og utbedret i 2012.

Et sagn forteller at en påstått sønn av kong Sverre Sigurdsson og færøyske Astrid Roedatter, Erling, skal ha hevdet rett på den norske tronen under innbyrdeskrigene. Et av de tre slagene mellom Erling og kong Inge Bårdsson skal ha stått i Mikladalur, men Erling led nederlag i alle og dro senere til Norge.

Mikladalur er en jordbruksbygd basert på sau, melkekyr og slaktefe. Historisk har fuglefangst vært en viktig næringsvei. Bygden har også hatt rykte på seg for å fostre gode håndverkere, som smeder, steinhuggere og båtbyggere. Fortidens kystfiskere rodde ut fra den lille kaien ved Mikladalur. I 1838 ble bygden rammet av en ulykke, hvor en båt med seks mann fra Mikladalur kantret i uvær utenfor Norðragøta, hvor de alle omkom. Alle forbindelser gikk sjøveien frem til åpningen av veitunnelene til Húsar og Syðradalur i 1980 og til Trøllanes i 1985. Det er bratt ned til kaien, som bare kan anløpes i godt vær, og bygden mangler derfor de naturgitte forutsetningene for å omstille seg til den moderne fiskeindustrien.

Et av Færøyenes mest kjente sagn, først nedskrevet av V.U. Hammershaimb, finner sted i Mikladalur. En selflokk tar av seg skinnene sine på helligtrekongersaften og ser ut som mennesker. En bondesønn fra Mikladalur gjemmer skinnet til en vakker selkvinne, slik at hun ikke kan vende tilbake til havet, men må leve som hans kone. Mange år senere finner hun skinnet og forenes med sin hannsel. Idet bygdens menn senere skal på selfangst, viser selkonen seg for mannen i drømme og ber ham skåne maken og deres to selunger. Mannen dreper likevel maken og begge ungene og spiser kjøttet. Deretter viser selkonen seg igjen i drømme, og lover blodig hevn over hele Kalsoy. En statue av selkonen, *kópakonan*, ble avduket i Mikladalur i 2014.

Et viktig samlingspunkt i Mikladalur og på Trøllanes har vært avholdslaget, stiftet av lærer Absalon Guttormsen i 1883.

## Kjente personer fra Mikladalur
* Hans Jákup Glerfoss (1937–), forfatter.
* Fridtjof Joensen (1920–1988), skulptør.
* Poul Johannesen («Páll fangi»), straffedømt.
* Hans Hansen (1920–1970), kunstmaler.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Mikladalur på *faroeislands.dk*
Zhao (stat)

**Zhao** (forenklet skrivemåte: &#36213;, tradisjonell skrivemåte: &#36249;, pinyin: *Zhào*) var en oldtidsstat i Kina i De stridende staters tid. Den omfattet deler av dagens Indre Mongolia, Hebei, Shanxi og Shaanxi. Staten Zhao grenset i nord til Xiongnu (hunere) og til de kinesiske statene Qin, Wei og Yan. Hovedstaden var Handan, på et sted som i dag er i forstedene til den moderne storbyen Handan i Hebei.

Ved begynnelsen av De stridende staters tid var Zhao en av de svakeste statene i Kina. Under kong Wulings dynamiske lederskap endret det seg. Zhao lærte seg å kjempe fra hesteryggen fra Xiongnu-naboene. Etterhvert inngikk kavaleri som en viktig komponent i Zhaos styrker.  

Enm rekke dyktige hærførere kom nå til sin rett, som Lian Po, Zhao She og Li Mu. Lian Po var særlig viktig for forsvaret mot Qin. Zhao She var mest aktiv på østfronten. Det var han som ledet invasjonen av staten Yan. Li Mu var ansvarlig for forsvaret mot hunerne.

Zhaos styrkede militære makt kom til nytte da de erobret den etnisk ikke-kinesiske staten Zhongshan i 295 f.Kr. etter lang tids krigføring, og gjorde at Zhao også kunne annektere områder fra de kinesiske naboene Wei, Yan og Qin. Zhaos kavaleri gjorde seg også av og til gjeldende mot staten Qi i forbindelse med felttog rettet mot staten Chu.

Mot slutten av de stridende rikers tid var det bare Zhao som ennå var sterk nok til å stå imot Qin. Et forbund med Wei, inngått i 287, rettet mot Qin, førte til et foreløpig nederlag ved Huayang i 273. Kampen mot Qin kulminerte i det blodigste slaget i hele denne epoken, slaget ved Changping i 260. Zhaos styrker led et knusende nederlag. Selv om styrker fra Wei berget Handan fra  de seierrike Qin-styrkers beleiring, klarte Zhao aldri å gjenvinne sine gamle krefter etter tapet av så mange mann på slagmarken. 

I 229 ble invasjoner ledet av Qingeneralen Wang Jian holdt stangen av Li Mu og hans understilte offiser Sima Xiang frem til 228. Ifølge noen kilder skal så kong Qian av Zhao ha beordret Li Mu henrettet, og løst Sima Xiang fra hans kommando, på råd av utro rådgivere ved hoffet og infiltratører fra Qin.

I 228 klarte Qin å ta kong Qian til fange, og erobret Zhao. Prins Jia, Qians stebror, ble utropt til konge i Dai-kommanderiet og førte de siste Zhaostyrker i felten mot Qin. Hans regime varte til 222 f.Kr., da Qins hær tok ham til fange og knuste hans styrker ved Dai.

## Liste over Zhao-herskere
:Markgreve Xian av Zhao
:Markgreve Lie av Zhao
:Hertug Wu av Zhao
:Markgreve Jing av Zhao
:Markgreve Cheng av Zhao
:Markgreve Su av Zhao
:Kong Wuling av Zhao
:Kong Huiwen av Zhao
:Kong Xiaocheng av Zhao
:Kong Daoxiang av Zhao
:Kong Qian av Zhao
:Kong Jia av Dai

## Litteratur
* Liyuan Wang-Scheerer: *Shows aus China: ein Beitrag zur transkulturellen Kommunikation*. Diss. Hamburg 2007.
* Michael Weiers: *Geschichte Chinas: Grundzüge einer politischen Landesgeschichte*. Stuttgart 2009.
* Qizhi Zhang: *An Introduction to Chinese History and Culture.* Berlin/Heidelberg 2015.
Szlachta

**Szlachta** (muligens avledet fra det gammelhøytyske ordet *gislahti*, «slekt», jf. moderne tysk *Geschlecht*) er betegnelsen på Polens historiske adel. Den oppsto i senmiddelalderen.

*Szlachta* utgjorde en usedvanlig stor del av befolkningen sammenlignet med andre land (gjennomsnittlig rundt 15 %, i enkelte områder opp mot 30). De nøt mange politiske privilegier og var som regel jordeiere. Medlemmene av *szlachta* var nominelt likebyrdige, selv om det i tidens løp dannet seg et høyere mellom- og overskikt bestående av godseiere og magnater. Overskiktet hadde betydelig politisk makt i den såkalte adelsrepublikken.

På slutten av 1700-tallet mistet *szlachta* sin betydning etter delingene av Polen mellom 1772 to 1795, og deres status ble helt avhengig av bestemmelser fra de tre makter som hadde delt Polen – Kongeriket Preussen, Det russiske keiserrike, og Habsburgmonarkiet; med opprettelsen av Den andre polske republikk ble adelskapet avskaffet med forfatningen av 1921.

## Eksterne lenker
* 
* http://www.szlachta.org/
* https://web.archive.org/web/20070202185724/http://www2.arts.gla.ac.uk/Slavonic/staff/Szlachta.html
* http://www.angelfire.com/mi4/polcrt/PolNobility.html
Den pavelige kommisjon «Ecclesia Dei»

**Den pavelige kommisjon «Ecclesia Dei»** («Guds kirke») ble opprettet av pave Johannes Paul II den 2. juli 1988 etter at erkebiskop Marcel Lefebvre hadde utført bispeordinasjoner i Sveits, som Den hellige stol betraktet som ulovlige.

Den ble opprettet med en *[[motu proprio]]*, *[[Ecclesia Dei]]*, hvor kommisjonen ble instruert til å samarbeide med biskoper, Den romerske kurie og andre for å muliggjøre full kommunion mellom de som er forbundet med Lefebvres bevegelse, av Den hellige stol betraktet som skismatisk, og Den katolske kirke, i henhold til protokollen som ble undertegnet av Lefebvre og kardinal Ratzinger i mai 1988, etter at det var ført forhandlinger om veien fremover.

Kommisjonen ble gitt fullmakt til å regulere den kirkerettslige situasjonen for tradisjonalistiske ordenssamfunn som formelt står utenfor Den katolske kirke, men som ønsker å være en del av kirken, samt for enkeltprester som ønsker å virke i Den katolske kirke men som er ordinert utenfor. 

Den er også gitt i oppgave å kommunisere med lokale biskoper omkring behovene til de grupper som ønsker å bevare den gamle latinske messen (*[[den tridentinske messe]]*) slik den ble feiret før pave Paul VIs liturgireform. 
 
Presidenten for kommisjonen er kardinal Darío Castrillón Hoyos. 

## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Eminense

**Eminense** er en protokollær tittel for enkelte høye geistlige, særlig kardinaler, i Den katolske kirke. Det kommer opprinnelig fra det bysantinske hoffet, hvor det ble brukt som tiltaleform for keiserens nærmeste rådgivere. En såkalt **grå eminense** (fra fransk *éminence grise*) er en maktperson som holder seg i bakgrunnen, men likevel påvirker utviklingen. Ordet eminense stammer fra latin *eminentia*, «fremragende» *eminent*. 

Fra 600-tallet kunne tittelen høres innen den katolske kirke om kardinaler og dessuten om vanlige biskoper, men for de sistnevbnte bortfalt bruken og ble erstattet av den protokollære tittel *eksellense*. 

Også geistlige kurfyrster og Malteserordenens stormester kunne bruke tittelen. Den 19. juni 1630 regulerte pave Urban VIII kardinalenes titler slik at *eminense* ble protokollært enerådende. Før da var den vanlige tittelen *illustrissime*. Malteserordenens stormester fikk føre blandingsformen *Hans eminente høyhet*.

Erkebiskoper i den ortodokse kirke kalles også *eminenser*.

## Referanser
Majestet

**Majestet** (høytysk *majestät* (middelhøytysk *majestat*) fra latin *majestas*, «større») brukes som til- og omtale for en rekke suverene herskere, fortrinnsvis konger og keisere.

## Referanser
Eksellense

**Eksellense** (latin, «fortreffelighet») brukes som til- og omtale for personer i enkelte høye stillinger. Den brukes om statsoverhoder som ikke er majesteter, eller har andre tiltaleformer. Statsministre og fremmede lands ambassadører tiltales ofte *Deres eksellense*. I Danmark er alle i første rangklasse eksellenser. I Sverige var tidligere statsministeren og  utenriksministeren eksellenser, men det er nå bare riksmarskalken som har tiltalen. Offisiell bruk av tittelen er avskaffet i Norge, men før unionsoppløsningen var de to statsministrene eksellenser.

I Den katolske kirke er *eksellense* den formelt riktige tiltaleformen for biskoper. I Norge brukes formen ikke daglig, men i formell korrespondanse er det ikke uvanlig å ta den med. I enkelte land brukes andre former, f.eks. i Storbritannia hvor biskoper tiltales som «My Lord» og erkebiskoper som «Your Grace» («Deres Nåde»).
Riddell Akua

**Riddell Akua** (født 1963) er en naurisk politiker, og parlamentsmedlem siden 3. mai 2003. Fra den datoen er han også styremedlem i fosfatselskapet NPC. Han er medlem av opposisjonspartiet Naoero Amo, og ble gjenvalgt til parlamentet ved valget 23. oktober 2004. Han ble valgt til Speaker for nasjonalforsamlingen i 2008.

## Referanser
Quincy Detenamo

**Quincy Detenamo** (født 8. mars 1979 i Buada) er en naurisk vektløfter. Hans onkel, Vinson Detenamo, er tidligere parlamentsmedlem, og styreformann i den nauriske OL-komiteen; hans søskenbarn, Itte Detenamo, deltok blant annet i OL i Aten.

Han deltok i Commonwealth Games i 1998 og 2002, så vel som OL i Atlanta i 1996. I South Pacific Games i 1999 fikk han ny rekord i vektklassen 77&nbsp;kg.

I august 2004 ble han arrestert for drapet på en deltidsprostituert i Australia. Rettssaken skulle begynne 6. august, men ble av ukjente årsaker utsatt. 7. mars 2005 ble den fortsatt, og en obduksjon viste til DNA fra Detenamo på liket. I juni kommer hans sak opp for høyesterett i Victoria; han må sitte i varetekt til da. Om han blir funnet skyldig kan han risikere livstid.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Madeira (elv)

**Madeira** (portugisisk: *Rio Madeira*) er ei sideelv til Amazonas i Brasil. Disse to elvene er omtrent like store målt i vannvolum. Madeira er  lang, og dersom man regner med kildeelvene Mamoré, Grande og Caine er den  lang.  I regntiden stiger Madeira med 15 meter og er navigerbar for større skip opp til San Antonio-fossen, som ligger  kilometer fra utløpet. Den viktigste havnebyen på elva er Porto Velho som er hovedstad i den brasilianske delstaten Rondônia.  Et viktig eksportprodukt er soya.

Ifølge San Ildefonso-traktaten (1800), begynner Madeira der hvor elvene Guaporé og Mamore møtes. Begge disse to elvene har sine kilder i Bolivia, i nærheten av kildene til elva Paraguay. Sideelva Beni møter Madeira ved den store Madeira-fossen.

Fra Madeira-fossen og til Guajara-Mirim er det primære nedbørsfeltet de nordøstlige sidene av Andesfjellene, fra Santa Cruz de la Sierra til Cuzco, de sørvestlige delene av delstaten Mato Grosso samt de nordlige delene av  Chiquitos-fjellene.  Vannet fra disse områdene renner ut i Rio Madeira via sideelver som (fra øst til vest): Guaporé (eller *Itenez*), Baures og Blanco, Itonama (eller San Miguel), Mamoré, Beni og Mayutata (eller Madre de Dios).

En underart av Amazonas elvedelfinen Boto lever i elvesystemet til Madeira.
Marlene Moses

**Marlene Inemwin Moses** (født 1961 i Aiwo) er en naurisk politiker, og medgrunnlegger av opposisjonspartiet Naoero Amo. Siden 30. mars 2005 har hun vært Naurus FN-ambassadør.

Moses begynte etter utdannelsen sin karriere som politiker i 1983 som ansatt i Naurus utenriksdepartement. I 1988 ble hun konsul i Tokyo, og i 1991 generalkonsul i Auckland.

Til 2003 var Moses helseminister, og var medlem av Naurus parlament. Da Nauru ble medlem av FN i 1999 ble hun viseambassadør. I mars 2005 tok hun over som ambassadør etter Vinci Clodumar.

## Referanser
Vinci Clodumar

**Vinci Niel Clodumar** (født 1951) er en naurisk politiker og tidligere FN-ambassadør ved FNs hovedkvarter i New York.

Mellom 1982 og 1989 jobbet han seg opp fra gruvearbeider til daglig leder i Nauru Phosphate Corporation. Etter dette ble han flere ganger minister for Bernard Dowiyogo. I 1989 var han justisminister, og fra 1992 helse- og utdanningsminister, i 1994 finansminister, og 1995 arbeidsminister.

Han ble ikke gjenvalgt i valget 8. februar 1997. Til 1999 var han formann for NPC, og direktør i *Nauru rehabilitation corporation*. 22. desember 1999 ble han valgt inn som Naurus FN-ambassadør. 30. mars 2005 ble han erstattet av Marlene Moses.
Kravbehandling

**Kravbehandling** (kravteknikk, kravhåndtering, kravstyring) er den disiplinen innenfor programvareutvikling som tar for seg *systematisk* framtagelse, analyse, spesifikasjon og validering av krav til programvaren.  Disse aktivitetene legger grunnen for alt senere arbeid med programvaren, og det derfor er kritisk at de blir gjennomført på en god måte.

Et krav i programvaresammenheng er ifølge IEEE en egenskap programvaren må ha for å løse et problem i den virkelige verden.  Kravet kan være myntet på å automatisere en arbeidsprosess for brukeren, støtte under en forretningsprosess for en organisasjon, rette opp feil i eksisterende programvare, styre en innretning eller andre ting.

Et skille kan trekkes mellom *produktkrav* og *prosesskrav*.  Et produktkrav kan være av typen «alle kursdeltagere skal ha et unikt deltagernummer», mens et prosesskrav kan være av typen «programvaren skal skrives i C++».

IEEE bryter kravdisiplinen ned i følgende underliggende aktiviteter:
* Framtagning
* Analyse
* Spesifikasjon
* Validering

Typiske deltagere i prosessen kan være brukere, kunder, markedsanalytikere, drift & forvaltning, lovgivende myndigheter og programmerere.

Rational Unified Process har to hovedkategorier for krav: *[[Funksjonelle krav]]* (gjerne i form av bruksmønster) og *[[ikke-funksjonelle krav]]*. Kravene organiseres i *6 kategorier* (**FURPS+**):

# **Funksjonalitet** (***f'''unctionality''): egenskaper, muligheter, generalitet, sikkerhet
# '''Brukeropplevelse''' (***u**sability''): Human factors, estetikk, konsistens, dokumentasjon
# **Pålitelighet** (***r*'eliability*): hyppighet og alvorlighet av svikt, gjennopprettbarhet, forutsigbarhet, nøyaktighet, midlere tid før feil
# *'Ytelse** (***p*'erformance*): hastighet, effektivitet, ressursforbruk, gjennomstrømning, svartid
# *'Drift- og vedlikeholdbarhet** (***s*'upportability*): testbarhet, utvidbarhet, tilpasningsbarhet, vedlikeholdbarhet, kompatibilitet, konfigurerbarhet, servicevne, installerbarhet, lokaliserbarhet, portabilitet
# *'Føringer** (***d*'esign constraints''): lover og forskrifter,  føringer i design, implementering og grensesnitt, fysiske føringer

## Referanser


## Eksterne lenker
* IEEE Guide to the Software Engineering Book of Knowledge  (engelsk)
* Mal for en kravspesifikasjon (engelsk) (død lenke)
Vinson Detenamo

**Vinson Detenamo** (født 1954) er en naurisk politiker. Han er også president i den nauriske OL-komiteen og Commonwealth Weightlifting Federation.

Detenamo ble valgt inn i parlamentet 3. mai 2003 for valgkretsen Buada. I valget 23. oktober 2004 mistet han sitt parlamentssete. Han er faren til OL-deltaker Itte Detenamo og onkelen til OL-deltaker Quincy Detenamo.
Itte Detenamo

**Itte Detenamo** (født 22. september 1986 i Buada) er en naurisk vektløfter. Han er sønnen til Vinson Detenamo, og søskenbarnet til Quincy Detenamo. Han utgjorde, sammen med Reanna Solomon og Yukio Peters, Naurus delegasjon i Sommer-OL 2004.

I Sommer-OL 2004 i Athen konkurrerte han i vektklassen 105&nbsp;kg, og kom på 14.&nbsp;plass. Han slo sin personlige rekord i første løft, med 192,5&nbsp;kg. Det andre løftet på 197,5&nbsp;kg klarte han ikke, og han prøvde ikke en tredje gang, pga. dehydrering.

Detenamo var Naurus eneste representant i Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erlang

**Erlang** kan sikte til

* Erlang (enhet) &ndash; en enhet for å måle trafikk innenfor f.eks. telekommunikasjon 
* Erlangfordelingen &ndash; en sannsynlighetsfunksjon som uttrykker ventetider i køsystemer.
* Erlang (programmeringsspråk) &ndash; et programmeringsspråk utviklet av Ericsson.
* Agner Krarup Erlang &ndash; matematiker og ingeniør som alle begrepene ovenfor er oppkalt etter.
* Erlang Shen &ndash; en berømt kinesisk gud.
IEEE 802.11

**IEEE 802.11** er en radioteknisk betegnelse på en serie med standarder for trådløse, lokale radionett i frekvensbåndene 2.4, 3.6 og 5 GHz. De mest populære er IEEE 802.11b og 802.11g-standardene, som bygger på den originale IEEE 802.11-1997-standarden. Den originale standeren var den første trådløse nettverksstandarden, mens IEEE 802.11b var den første allment aksepterte. Den ble etterfulgt av IEEE 802.11g og 802.11n. Andre standarder i familien (c-f, h, j) er tjeneste-endringer og utvidelser, eller rettelser til de tidligere spesifikasjonene.

IEEE 802.11b og 802.11g benytter 2,4 GHz ISM-båndet. På grunn av dette valget av frekvensbånd, kan 802.11b- og g-utstyr tidvis lide av forstyrringer fra mikrobølgeovner, trådløse telefoner og Blåtann-enheter. IEEE 802.11b og 802.11g benytter direktesekvensielt spredt spektrum (DSSS), respektivt ortogonal frekvens-divisionsmultiplexing (OFDM), som begge er robuste mot støy og interferens. OFDM er spesielt robust mot multibaneinterferens. IEEE 802.11a benytter 5 GHz U-NII-bånd, som har minst 23 ikke-overlappende kanaler, istedenfor 2,4 GHz ISM-frekvensbåndet, hvor tilstøtende kanaler overlapper. Bitfeilraten (BER) varierer noe med frekvensområdet 

Det varierer fra land til land hvilken del av radiospektret som blir benyttet av 802.11. Frekvensene som benyttes av kanalene én til seks av 802.11b og 802.11g faller innenfor 2,4 GHz amatørradiobåndet. Lisensierte amatørradiooperatører kan operere 802.11b / g enheter i samsvar med del 97 av FCC-reglene og forskrifter med økte effekt, men ikke med kommersielt innhold eller kryptering.

## Standarder i IEEE 802.11-familien

## Referanser
Gunnhild Sundli

**Gunnhild Eide Sundli** (født 1985) er en norsk sanger, musiker og skuespiller. Hun er oppvokst i Orkdal og flyttet senere til Trondheim. Hun begynte å kvede som niåring, og har siden vært innom både klassisk- og jazz-sang. Hun har eksamen i kveding fra Heimdal videregående skole.

Sundli er kjent som vokalisten i bandet Gåte (1999-2005). Hun begynte å kvede som niåring. Sundli ble født 2. juli 1985 i Orkdal. 

I februar 2006 startet hun sin skuespillerkarriere med debut i kabareten *Cafe Isogaisa* av Hans Rotmo, og fortsatte i juni med rollen som Anna i Korsvikaspillet i Trondheim. I august spilte hun Lucie i operaen om Olav Engelbrektsson på Steinvikholmen, før hun deltok i det historiske spillet *Raud Vinter* i Levanger i september. Hun har videre spilt i blant annet Ibsens stykke *[[Vildanden]]*, *Tyskertøs* og musikalen *Spring Awakening*. Våren 2012 spilte Sundli i musikalen *[[Hair]]* ved Trøndelag Teater. I desember 2014 turnerte hun med Aasmund Nordstoga.

Sundli ga ut sitt første soloalbum *Tankerop* i .

I 2016 deltok hun i NRKs lørdagsunderholdning *[[Stjernekamp]]* og ble stemt ut etter storbandsjangeren.

Hun fremførte de offisielle VM-sangen «For What We Love» til ski-VM 2025 26. februar.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Intervju i Avisa Sør-Trøndelag 07.09.2005 
*  Intervju i VG 07.09.2005
*  Intervju i Adresseavisen 08.10.2005 
*  Intervju i Verdalingen 09.01.2006
*  Intervju i Byavisa i Trondheim 07.02.2006
*  Nettmøte med Gunnhild Sundli på adressa.no 22.02.2006
Programvaretesting

**Programvaretesting** er en underdisiplin av programvareutvikling, og er en aktivitet som utføres for å evaluere og forbedre kvaliteten til programvare ved å identifisere defekter og problemer.

IEEE definerer programvaretesting til å være *dynamisk* verifikasjon av oppførselen til et program på et *endelig* sett av tester *utvalgt* fra det vanligvis uendelig settet i det kjørbare domenet, målt opp mot *forventet* oppførsel.

De skråstilte ordene i forrige avsnitt tilsvarer nøkkelbegreper innenfor disiplinen:
**Dynamisk*: Dette betyr at alltid innebærer å kjøre programmet mot et sett inn-verdier.  Dette inkluderer også tilstanden til systemet som en helhet.
**Endelig*: Selv i enkle programmer så er det praktisk umulig å teste mot hele settet av mulige inn-verdier.
**Utvalgt*: Siden man tester på et begrenset sett med inn-verdier, så må disse velges ut for å gi mest mulig verdi til testen.
**Forventet*: Oppførselen til programmet må sjekkes mot brukerens forventninger, mot spesifikasjonen og mot implisitte krav eller «sunn fornuft».  Å ikke vite hva som forventes av programmet gjør testen verdiløs.

Programvaretesting har utviklet seg fra å være programvareutviklingens stebarn til å bli en integrert del av moderne prosesser.

## Se også
* V-modellen
* Rimelighetstesting
* Funksjonell testing
* Ikke-funksjonell testing

## Eksterne lenker
* IEEE Guide to the Software Engineering Body of Knowledge  (engelsk)
* The Test Management Guide – A to Z and FAQ Knowledgebase  (engelsk)
Jygri

***Jygri*** er det første albumet fra det norske bandet Gåte. Albumet gikk rett inn på en førsteplass på VG-lista Topp 40, og ble liggende tilsammen ti uker på lista i 2002 og flere uker i 2003. Det solgte 40&nbsp;000 eksemplarer i Norge. I 2002 vant bandet en Spellemannpris som årets nykommer for *Jygri*.

## Sporliste
#«Bendik og Årolilja» (Trad./Gåte)
#«Snåle mi jente» (Trad./Gåte)
#«Til deg» (Trad./Gåte)
#«Springleik» (Trad./Gåte)
#«Stengd dør» (Trad./Astrid Krog Halse)
#«Kara tu omna» (Trad./Gåte)
#«Jygri» (Trad./Gåte)
#«Bruremarsj frå Jämtland» (Trad./Gåte)
#«Skrømt» (Trad./Gåte)
#«Inga Litimor» (Gåte)
#«Margit Hjukse» (Gåte)
#«Solbønn» (Gåte)
## Medvirkende
### Gåte
* Gunnhild Sundli - vokal, fele
* Sveinung Sundli - fiolin, keyboard, miksing
* Magnus Børmark - gitar, synthesizer
* Gjermund Landrø - bass, gitar
* Martin Langlie - trommer, perkusjon
### Øvrige
* Alex Møklebust - produsent, programmering, miksing
* Thomas Henriksen - programmering 
* Gustav Hylén - fløyte på *Snåle mi jente*, tekniker
* Torgunn Sundli - vokal på *Snåle mi jente*
* Kjell-Erik Eriksson - fele på *Bruremarsj frå Jämtland*
* Lasse Sörlin - fele på *Bruremarsj frå Jämtland*
* Peter Roos - fele på *Bruremarsj frå Jämtland*
* Kai Andersen - tekniker
* Pär Svensson - tekniker 
* Zed Nagrano - miksing 
* Espen Berg - mastering 
* Kim Ramberghaug - fotograf
* Toril Johannessen - fotograf 
* Magnus Rakeng - coverdesign
* Joakim Faxvaag - crew
* Mats Paulsen - crew
* Per Tronsaune - crew

## Referanser


## Kilder
*Gåte – ''Jygri'' på Discogs

## Eksterne lenker
*
Matchspill

**Matchspill** er en spilleform i golf der to sider konkurrerer mot hverandre. En side kan bestå av en eller to spillere.

Til forskjell fra slagspill der poeng regnes i antall brukte slag over en hel runde, telles poengene i matchspill i antall vunne enkelthull. På hvert hull kan siden oppnå ett poeng. Deltagerne spiller som normalt. Siden som bruker færrest slag på et hull, vinner hullet og mottar ett poeng. Hvis sidene bruker like mange slag, «deles» hullet og ingen poeng utdeles.

Under en matchspillrunde føres en løpende poengberegning. Ved begynnelsen av matchen er stillingen uavgjort eller «all square». Stillingen uttrykkes deretter i én sides ledelse over en annen side. For eksempel, hvis spiller A har vunnet tre hull, spiller B har vunnet ett hull og de har delt resten av hullene, uttrykkes stillingen ved at spiller A er «2 opp» (3 hull vunnet minus 1 hull tapt).

En match der en side leder med X antall vunne hull med X antall gjenværende hull å spille, sies å være «dormie». Siden behøver da kun å dele ett gjenværende hull for å vinne matchen. Motstanderen kan som best oppnå å dele matchen, og må vinne gjenstående hull.

Sluttresultatet i matchspill kan føres på en av tre måter:

*«1 opp» eller «2 opp», som betyr at alle 18 hullene ble spilt og at vinneren ledet med enten ett eller to vunne hull.

*«X og Y», der X er større enn Y, som betyr at 18&nbsp;−&nbsp;Y hull ble spilt og at vinneren ledet med X vunne hull. Dette innebærer at vinneren ledet med flere vunne hull enn det var hull igjen å spille, slik at det ikke var nødvendig å fullføre runden. Eksempelvis betyr 4 & 3 at den seirende siden var fire opp etter 15 hull, og det er dermed ikke nødvendig å spille de tre siste hullene.

*«X hull», der X er større enn 18. Dette innebærer at spillerne lå likt («all square») etter 18 hull og at de fortsatte å spille X&nbsp;−&nbsp;18 flere hull inntil én av dem vant et hull og dermed hele matchen. I lagturneringer som Ryder Cup avsluttes ikke matchene på denne måten, og lagene mottar i stedet halvpoeng.

Matchspill kan blant annet spilles som 
*singelmatcher der to personer spiller mot hverandre
*fourball der to sider spiller mot hverandre. Alle spillerne spiller med hver sin ball, og et hull vinnes av siden til spilleren som hullet ut med lavest antall slag.
*foursome der to sider spiller mot hverandre og hver side spiller på én ball. Spillerne på siden må alternere om å slå ut fra utslagsstedet. Spiller A slår ut fra hull 1, 3, 5 og så videre, mens spiller B slår ut fra hull 2, 4, 6 og så videre. Etter utslaget alternerer spillerne om å slå.
*greensome, som ligner foursome, men der alle spillerne slår ut hver sin ball fra utslagsstedet. Sidene velger deretter den beste ballen og spiller resten av hullet på denne ballen.

## Matchspill i mesterskap
Major-turneringen PGA Championship var en matchspillturnering frem til og med 1957. Både US Amateur Championships og britske The Amateur Championships første runder er slagspill for å redusere startfeltet, før turneringene avgjøres i matchspill. I Norge ble det lukkede norske mesterskapet, NM, avgjort i matchspill til og med 1967. 

## Eksterne lenker
* Golfreglene på norsk
Ruter (IT)

En **ruter** (fra engelsk *router*) er en enhet som videresender datapakker (for eksempel IP-pakker) gjennom datanettverk. Ruteren har en tabell over nettverk den er koblet til (enten direkte eller via andre rutere), kalt en rutingtabell. Avgjørelsene om hvor en pakke skal videresendes blir avgjort ved å sjekke mottakeradressen til pakken opp mot tabellen. Rutere opererer på lag 3, nettverkslaget, i OSI-modellen.

## Se også
*Switch
*Hub

## Eksterne lenker
* 
* Blokkskjema av en ruter
Kongregasjonen for katolsk utdannelse

**Kongregasjonen for katolsk utdannelse** var en del av Den romerske kurie, det vil si Den katolske kirkes sentrale administrasjon.

Pave Frans fremla den 19.&nbsp;mars 2022 en ny forfatning – *[[Praedicate evangelium]]* – som med virkning fra 5.&nbsp;juni 2022 erstattet Kuriens kongregasjoner og pavelige råd med dikaster.

## Historikk
Kongregasjonen ble opprettet av pave Sixtus V i 1588 under navnet *Congregatio pro universitate studii romani*. Oppgaven var å føre kontroll med studiene med Universitá di Roma og andre, viktige pavelige universiteter, som de i Bologna, Paris og Salamanca.

I 1824 opprettet pave Leo XII *Congregatio studiorum* for skolene i Pavestatene. I 1870 fikk denne også jurisdiksjon over de katolske universitetene, noe som ble bekreftet av pave Pius X ved reformen av kurien i 1908. Pave Benedikt XV opprettet en seksjon for presteseminarene som ble underlagt studiekongregasjonen. Pave Paul VI endret i 1976 navnet til *Sacra Congregatio pro institutione Catholica*, og kongregasjonen fikk så sitt nåværende navn av pave Johannes Paul II i 1988, gjennom dokumentet *[[Pastor Bonus]]*. 

I tillegg til prefekten har kongregasjonen en sekretær og en undersekretær, 31 medlemmer (kardinaler, erkebiskoper og biskoper), en stab på 25 personer og 31 konsultorer. Kongregasjonen fører tilsyn med alle presteseminarer, unntatt de som er underlagt Kongregasjonen for folkenes evangelisering (i misjonsområder) og Kongregasjonen for Østkirkene (orientalske katolske seminarer); over alle, høyere, katolske utdanningsinstitusjoner og over skoler som er underlagt kirkelig myndighet. 

Det pavelige verk for prestekall er underlagt kongregasjonen, og har kongregasjonens prefekt som sin president. 

### Prefekter
*Annibale Capalti (1870–1877)
*Francesco Satolli (1908–1909)
*Beniamino Cavicchioni (1910–1911)
*Benedetto Lorenzelli (1914–1915)
*Francesco di Paola Cassetta (1911–1914)
*Gaetano Bisleti (1915–1937)
*Giuseppe Pizzardo (1939–1968)
*Gabriel-Marie Garrone (1968–1980)
*William Wakefield Baum (1980–1990)
*Pio Laghi (pro-prefekt 1990–1991, prefekt 1991–1999)
*Zenon Grocholewski (1999–2013; 2013–2015)
* Giuseppe Versaldi (2015–)

## Referanser
Bedin

**Bedin** var en Internett-tjeneste etablert i 1988 av Nærings- og handelsdepartmentet med målsetting å gjøre det enklere å starte og drive næringsvirksomhet i Norge. Fra 1. januar 2009 overtok Brønnøysundregistrenes seksjon i Narvik driftsansvaret, etter en virksomhetsoverdragelse fra stiftelsen VINN. Fra høsten 2011 ble Bedin, sammen med to andre offentlige nettsteder, samordnet og lagt inn i nettportalen Altinn. Nå finner både etablerere/gründere og næringslivsaktører kvalitetssikret og relevant informasjon om å starte og drive bedrift, i informasjonsportal-delen til Altinn .

Altinn informasjonsportal har to målgrupper:
#**Etablerere/gründere** &ndash; Man får vite alt man trenger i forbindelse med etablering av næringsvirksomhet. 
#**Bedrifter** &ndash; Man får svar på det aller meste av de mange spørsmålene som dukker opp i en bedriftshverdag: Skatt, moms, regnskap, arbeidsgiver/arbeidstaker, frister, lovendringer etc. Man får også mye nyttig informasjon som presenteres i kortform, og med lenker til kildene. I tillegg får man guider  om ulike temaer. 

## Eksterne lenker
Altinn/Starte og drive bedrift
Iselilja

***Iselilja*** er det andre albumet fra det norske bandet Gåte som ble utgitt i oktober 2004. i 2005 ble det gitt ut en internasjonal versjon av albumet.

«Sjå Attende» er den første singelen (lengde 5:32) fra albumet og inkluderte også låten «Kysja Roa» innspilt utendørs.

## Sporliste
#«Fredlysning» (Astrid Krog Halse/Sveinung Sundli)
#«Sjå attende» (Trad./Gåte) også som singel
#«Knut Liten og Sylvelin» (Trad. fra Nittedal/Sveinung Sundli)
#«Du som er ung» (Astrid Krog Halse/Sveinung Sundli)
#«Jomfruva Ingebjør» (Trad./Gåte)
#«Sjåaren» (Astrid Krog Halse/Sveinung Sundli)
#«Rike Rodenigår» (Trad./Gåte)
#«Ola I» (Sveinung Sundli)
#«Kjærleik» (Knut Buen)
#«Gjendines bånsull» (Trad. fra Gudbrandsdalen/Gåte)
## Medvirkende
### Gåte
* Gunnhild Sundli - vokal, fele, låtskriver, arrangement, miksing
* Sveinung Sundli - fiolin, keyboard, låtskriver, arrangement, miksing
* Magnus Børmark - gitar, synthesizer, låtskriver, arrangement, miksing
* Gjermund Landrø - bass, gitar, låtskriver, arrangement, miksing
* Martin Langlie - trommer, perkusjon, låtskriver, arrangement, miksing
### Øvrige
* Kåre Vestrheim - keyboard, programmering, arrangement, produsent, tekniker, miksing
* Daniel Sandén-Warg - hardingfele, nyckelharpa 
* Sturla Eide - hardingfele, flatfele 
* Mike Hartung - miksing 
* Björn Engelmann - mastering 
* Herborg Pedersen - fotograf
* Magnus Rakeng - coverdesign 

## Referanser


## Kilder
*Gåte – ''Iselilja'' på Discogs

## Eksterne lenker
*
Slagspill

**Slagspill** er en grunntype av spill innen golf. Hver spiller i runden teller det antall slag vedkommende har brukt på de enkelte hull tilsammen. Den som har brukt færrest slag til sist vinner. Ofte modifiseres spillet med handicap for å utjevne for forskjeller mellom spillernes nivå. Et sådant slagspill kalles en stableford-match.
Erland Johnsen

**Erland Johnsen** (født 5. april 1967 i Fredrikstad) er en norsk tidligere fotballspiller. Johnsen var en kompromissløs midtstopper som fikk 24  for Norge og deltok i fotball-VM i 1994.

Johnsen startet sin karriere som liten gutt i Fotballklubben Eika Krapfoss, etter hvert i Moss, og ble senere proff i Bayern München. I 1989 gikk han til engelske Chelsea, hvor han spilte i åtte år. I 1994 pådro han seg tidenes raskeste gule kort i en FA-cup-finale da han etter 27 sekunder taklet Ryan Giggs i knehøyde. Han ble engelsk cupmester i 1997. Senere samme år returnerte han til norsk fotball og Rosenborg. Han avsluttet spillerkarrieren i Strømsgodset.

Johnsen var trener for Follo, som spilte i 1. divisjon i 2006, frem til 10. november 2006 da han trakk seg som trener, delvis grunnet lagets nedrykk til 2. divisjon. Han var så toppspillerutvikler for tippeligalaget Lillestrøm SK og ble trener da Tom Nordlie fikk sparken derfra i 2008.  I slutten av 2011 ble han ansatt som trener for Strømmen i Adeccoligaen.

Fra 2019 til 2022 var han ansatt som utviklingssjef hos .

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gastroskopi

**Gastroskopi** er en endoskopisk undersøkelse som visualiserer spiserør, magesekk og tolvfingertarm hos en pasient. Undersøkelsen gjennomføres for å påvise eventuell sykdom i de nevnte organene, f.eks. spiserørsbetennelse, spiserørsbrokk,  magesår, kreft i magesekken,  og andre problemer i svelg og øvre del av fordøyelseskanalen. 

## Gjennomføring
Pasienten får lokalbedøvelse i svelget. Pasient kan også få et beroligende middel slik at angstnivået hos pasienten blir lavere.
 
Legen benytter en ca. 1&nbsp;cm tykk slange. I tuppen av slangen sitter det en CCD chip som danner digitale videosignaler som overføres til en monitor. 

Slangen føres ned i magesekken via svelget, noe som ofte kan oppleves noe ubehagelig og gi brekningsfornemmelser. Den nedre enden av slangen kan styres ved bøying med to små hjul øverst på slangen som legen kan bruke for å se på alle delene av mavesekken. Enden kan krummes rundt for å se på lukkemuskelen mellom spiserøret og magesekken og om muskelen lukker seg rundt slangen.

På en skjerm kan legen se slimhinnen i spiserøret, magesekken og tolvfingertarmen (bildet fra kameraet). Ved behov kan det også tas vevsprøver, biopsier. Det er smertefritt å ta disse biopsiene.

Hele undersøkelsen er over i løpet av 5&ndash;20 minutter. Gastroskopi er en ufarlig og enkel undersøkelse.