open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
De britiske Leewardøyene

**De britiske Leewardøyene** var en britisk koloni i Vestindia som eksisterte fra 1671 til 1960. Kolonien bestod av øyene Antigua, Barbuda, De britiske Jomfruøyer, Montserrat, Saint Kitts, Nevis, Anguilla og Dominica (til 1940).

De britiske Leewardøyene eksisterte som koloni i perioden fra 1671 til 1816 og deretter igjen fra 1833 til 1960. I perioden mellom 1816 og 1833 ble De britiske Leewardøyene delt mellom Antigua-Barbuda-Montserrat og Saint Christopher-Nevis-Anguilla-Jomfruøyene. De britiske Leewardøyene ble etterfulgt av Den vestindiske føderasjonen i 1958, mens De britiske Jomfruøyer ble igjen i kolonien til den opphørte i 1960.

Kolonien var kjent som **Den føderale kolonien Leewardøyene** fra juni 1871 til 1956 og **Territoriet Leewardøyene** fra 1. juli 1956 til 1. januar 1960.

## Nasjoner og territorier
Flere av de britiske koloniene i Karibien fikk selvstendighet i annen halvdel av 1900-tallet, og de tidligere koloniene utgjør nå disse nasjonene og områdene:
### Selvstendige
* Dominica (uavhengig 1978)
* Antigua og Barbuda (uavhengig 1981)
* Saint Kitts og Nevis (uavhengig 1983)

### Britiske territorier
* Montserrat
* De britiske Jomfruøyer
* Anguilla

## Eksterne lenker
*  Worldstatesmen.org: Artikkel om Leewardøyene
Leewardøyene

**Leewardøyene** kan vise til:

* De britiske Leewardøyene – en tidligere britisk koloni i Karibia
* Leewardøyene (øygruppe) – en øygruppe i Karibia
Toril Kojan

**Toril Synnøve Kojan** (født 17. september 1948) er en norsk maler. Hun er i sine senere arbeider en utpreget kolorist, selv om uttrykket til å begynne med var klart figurativt. Hun blir av og til omtalt som «den lekende koloristen».

Kojan startet tidlig med tegning og maling. Hun ønsket å ta en utdanning som billedkunstner, men endte med en karriere innen reklame, markedsføring og design. Hun har kunstutdanning fra kunstskolen Levende Verksted, og har utdannet seg som kunstterapeut (2002 &ndash; 2005).

Hun startet i 1995 kunstmagasinet Kunst for Alle.

## Eksterne lenker
* 
* Høstutstillingen 900moh: Toril Kojan
Elizabeth Costello

***Elizabeth Costello – åtte leksjoner*** er en roman fra 2003 av den sørafrikanske nobelprisvinneren John M. Coetzee.

Boken handler om den aldrende forfatterinnen Elizabeth Costello som reiser rundt i verden og holder foredrag. Foredragene hennes dreier seg om flere forskjellige tema, men Costellos engasjement for dyrs rettigheter er sentralt. Costello ble en kjent forfatter med boken *The House on Eccles Street*, en bok som gjenfortalte James Joyces *[[Ulysses]]* fra perspektivet til hovedpersonens hustru, Molly Bloom. Costello utgav denne boken for mange år siden, og lever fortsatt på dennes popularitet.

*Elizabeth Costello* fortelles delvis gjennom hovedpersonens eget perspektiv, men deler av boken fortelles også gjennom sønnen John. John følger moren gjennom foredragene, men er selv motvillig innstilt til morens relativt ekstremistiske syn.

I Norge er *Elizabeth Costello* utgitt på Cappelen. Den norske oversettelsen er ved Mona Lange.

## Eksterne lenker
* Anmeldelse i ''Dagsavisen''
David Blunkett

**David Blunket** (født 1947) er en britisk politiker fra Labour Party. Han har vært parlamentsmedlem siden 1987. 

David Blunkett har vært blind siden fødselen av. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Stian Sabel Venemark

**Stian Sabel Venemark** (født 1975 i Lørenskog) er en norsk figurativ, surrealistisk og ekspresjonistisk maler.

Venemark bor og arbeider i Gjerdrum.

Han har utdanning innen kunst fra Tegning videregående skole, Oslo Tegne&ndash; og maleskole, og har vært privat elev av tidligere professor Jan Valentin Sæther ved Kunstakademiet.

Venemark har også utdannelse i Tannteknikk og dekoratør faget.

## Utstillinger
Venemark har hatt utstillinger i Nes kirkeruiner, Galleri 2000, Restaurant Fryd, Galleri Akerselva, SAS Radisson på Beitostølen, Vigelandsmuseet, Riksrevisjonen`s galleri, frontside galleri og har deltatt ved Romeriksutstillingen ved flere anledninger. Han er blant annet innkjøpt av Phonak, Nor Cargo a/s/ Bring, Riksrevisjonen og en rekke advokatfirmaer og private samlere..

Han har også gjort arbeid for, Strømmen dental laboratoriet, implantat laboratoriet, Kom forlag, Gjerdrum amatør teater, Cari Lekebusch`s Spirit fuel records label.

## Eksterne lenker
* Høstutstillingen 900moh: Stian Sabel Venemark
5 Colours in Her Hair

**«5 Colours in Her Hair»** er debutsingelen til det engelske bandet McFly. Dette var også deres første hit i Storbritannia og sangen lå øverst på listene i to uker.  Den er skrevet av bandets Tom Fletcher og Danny Jones sammen med James Bourne fra Busted. Sangen er skrevet til skuespillerinnen Emily Corrie fra den britiske TV-serien *[[As If]]*. CD-en inneholder en duett med bandets venner Busted. Tilsammen lå singelen tolv uker på den britiske hitlisten.

## Spornavn
;CD1
# «5 Colours in Her Hair»
# «Lola» (Feat. Busted)

;CD2
# «5 Colours in Her Hair»
# «Saturday Night»
# «The Guy Who Turned Her Down»
# «5 Colours in Her Hair» [video] 
En plakat av bandet

;7" bilde-disk
# «5 Colours in Her Hair»
# «Lola» (Feat. Busted)

## Musikkvideo
McFly spilte inn videoen til singelen «5 Colours in Her Hair» rett etter jul i 2003. Videoen begynner med å introdusere bandmedlemmene på en morsom måte. Den inneholder også stykker hvor bandet «rotet rundt» i forskjellige scener, men hovedinnholdet i videoen er om en jente med «fem fargetoner i håret». Det ender med at de drar henne inn i TV-en hvor hun får bli med bandet til en klubblignende scene hvor de spiller for et publikum. De spilte også inn forskjellige kjente scener som en hyllest til noen av de bandene de er mest inspirert av, for eksempel The Beatles og The Beach Boys.
Middelhavssumak

**Middelhavssumak** (*Rhus coriaria*) er en løvfellende busk i sumakfamilien.

Den blir 1–3&nbsp;m høy. Greinene er hårete, og busken har melkesaft. Bladene er ulikefinnete med 7–15 småblad. De grønnhvite blomstene sitter i lange, tette opprette aks. Frukten er rund, purpurbrun, hårete og 5&nbsp;mm i diameter. Busken vokser på tørre, steinete eller klippefylte steder, som regel på kalkgrunn. Den er utbredt i store deler av middelhavsområdet, men mangler på Balearene, Korsika og Sardinia.

Blad og bark er tradisjonelt blitt brukt til å fremstille garvestoffer. Sumakbærene har en litt sitronaktig smak. Tørkede bær brukes blant annet i hummus eller til fisk, kylling og i salater. Bærene brukes også som medisin.

## Galleri

ZUMAQUES.jpg|Dyrking av sumak og oliven i Spania
Fleur sumac.jpg|Blomster
Sumac fruit.JPG|Bær
Sumac.jpg|Kryddermarkedet i Istanbul


## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Leewardøyene (øygruppe)

**Leewardøyene** er de nordlige øyene i De små Antiller i Karibia. Øyene ble oppdaget av Alonso de Ojeda i 1499.

## Øyer tilhørende Leewardøyene

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Michael K.- hans liv og tid

***Michael K.- hans liv og tid*** (engelsk originaltittel: ***Life & Times of Michael K***) er en roman av den sørafrikanske forfatteren John Maxwell Coetzee fra 1983. Coetzee fikk Bookerprisen i litteratur i 1983 for romanen.

Bokens hovedperson, Michael K., er en trevde år gammel mann som jobber som gartner i Cape Town. Michael K. har hareskår, og vokste opp på et statlig barnehjem. Dette har gjort at Michael K. er en enkel, nesten naiv, sjel.

Michael K. bor sammen med moren sin, Anna. Når Anna blir alvorlig syk reiser de to på tur gjennom det borgerkrigsherjede landet, i søk etter Annas hjemsted. Dette var ikke noen lett oppgave i apartheidtidens Sør-Afrika, der de må slite med alt fra hæren til omstreifende ransmenn.

Anna blir tilslutt så syk at hun må på sykehus. Her dør hun, og Michael K. får plutselig en plastpose med morens aske i hendene. Han bestemmer seg for å fortsette på egen hånd, og kommer etterhvert fram til en øde boergård der han begraver asken. På gården kommer det etterhvert geriljasoldater, og Michael K. blir arrestert og satt i fangeleir av myndighetene.

I den siste tredjedelen av boken skifter fortelleren fra Michael K. til en lege avsatt i den statlige fangeleiren. Legen blir dypt fascinert av Michael K., og får samtidig sympati for «idioten». Legen begynner så å skrive om Michael K. Boken ender med at Michael K. flykter fra fangeleiren og reiser tilbake til Cape Town.

I Norge er *Michael K.- hans liv og tid* utgitt på Cappelen i 2003. Boken er oversatt til norsk av Aud Greiff.

## Eksterne lenker
* Anmeldelse i ''New York Times''
Inglewood

**Inglewood** er en by i Los Angeles County i California i USA. Byen hadde 112&nbsp;580
innbyggere ved folketellingen i 2000. Inglewood har hatt bystatus siden 1908.

Inglewood ble bebygd med jernbanens ankomst i 1888. Stedet hadde stor vekst på første halvdel av 1900-tallet, og var spesielt kjent for Chinchilla-oppdrett.

## Demografi

Inglewood har 36&nbsp;805 husholdninger, og 25&nbsp;837 familier. Medianinntekten pr. innbygger er $34&nbsp;269.

47 % av innbyggerne er svarte, 46 % er hispanics, og 4,1 % er hvite.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jimmy Bain

**James Stewart «Jimmy» Bain** (født 19. desember 1947 i Newtonmore, død 24. januar 2016) var en skotsk bassist og låtskriver, mest kjent for sitt samarbeid med hardrockgruppene Rainbow (1975–77), Dio (originalbesetningen) og Phil Lynott. 

Han var sentral i prosjektet *[[Hear 'n Aid]]* «Stars» (Heavy Rock for Afrika) i 1985, i tillegg til flere andre nødhjelpsprosjekter. Et annet prosjekt Bain var involvert i var organisasjonen *The Children of the Night Foundation*, som har sitt mål å hjelpe gatebarn og hjemløs ungdom.

Som bassist benyttet han seg av plekter, med en stil der tekniske «sirkuskunster» var totalt fraværende. Istedenfor fokuserte Bain på basiske, kraftfulle groover, noe som gjorde han til en av heavy-rockens mest ettertraktede bassister. 
 
## Andre prosjekter
Jimmy Bain dannet gruppa Wild Horses på begynnelsen av 1980-tallet med ex-Thin Lizzy gitarist Brian Robertson. Wild Horses gav ut to album på EMI, *Wild Horses* og *Stand Your Ground*, før Robertson hoppet over til Motörhead. Bain var også kjent som en habil keyboardist. Han skrev med sin gode venn Phil Lynott på dennes to soloalbum, hvor han ved siden av bassen også trakterte keyboard. 

Han var ellers ofte benyttet som studiomusiker, der han blant annet medvirket på Gary Moores album *Dirty Fingers*, innspilt i 1981 (utgitt 1984), samt Kate Bush' *[[The Dreaming]]* (1982).

## Diskografi (utvalg)
### Med Rainbow
* 1976 *[[Rising (Rainbow-album)|Rising]]* 
* 1977 *[[On Stage (Rainbow-album)|On Stage]]*  
* 1990 *Live in Germany* (innspilt september 1976)

### Med Mike Montgomery
* 1976 *Solo* 

### Med David Kubinec
* 1978 *Some Things Never Change* 

### Med Thin Lizzy
* 1979 *Black Rose: A Rock Legend* 

### Med Phil Lynott
* 1980 *[[Solo in Soho]]*  
* 1982 *The Philip Lynott Album* 

### Med Wild Horses
* 1980 *Wild Horses* 
* 1981 *Stand Your Ground* 

### Med Gary Moore
* 1984 *Dirty Fingers* 

### Med Dio
* 1983 *[[Holy Diver]]*  
* 1984 *[[The Last in Line]]* 
* 1985 *[[Sacred Heart]]* 
* 1986 *Intermission* 
* 1987 *[[Dream Evil]]* 
* 2000 *[[Magica (album)|Magica]]* 
* 2002 *[[Killing the Dragon]]* 

### Med World War III
* 1991 *World War III* 

### Med 3 Legged Dogg
* 2006 *Frozen Summer* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* – 16k – Intervju med Jimmy Bain
Fylkesvei 4188

**Fylkesvei 4188** går mellom Vatne bru og Birkeland i Hægebostad kommune. Veien er 15,7&nbsp;km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 751 (Vest-Agder).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
James Root

**James «Jim» Root** (født 1971) er gitarist i det amerikanske nu metal-bandet Slipknot og hardrockebandet Stone Sour, hvor Corey Taylor fra Slipknot også er med. I Slipknot er Jim Root det fjerde bandmedlemmet.
Han spiller på Fender-gitarer og Orange-forsterkere. 

## Referanser
Imarsiornermik Ilinniarfik

**Imarsiornermik Ilinniarfik** («Grønlands Maritime Skole»), er en skole i Paamiut, sydvest på Grønland. 

Skolen tilbyr utdanning innen sjøfart, fiskeri og navigasjon. I tillegg til utdanningene som gir yrkeskompetanse arrangerer skolen også kurser som etterutdanning for sjøfolk og skippere. I tillegg arrangerer de kurser og prøver for førere av fritidsbåter og yachter. 

## Eksterne lenker
* Skolens offisielle hjemmeside
Ainaži

**Ainaži** er en havneby i Latvia, nær grensen til Estland.  Den er bygget på en tidligere livsk fiskerlandsby.  Før 1917 var den også kjent under det tyske navnet *Haynasch*. Byen hadde 835 innbyggere i 2016.

Ainaži har en lang historie med skipsbygging og sjøfart.  Den første latviske sjøfartsskolen ble etablert her i 1864 på initiativ av Krisjanis Valdemars.  I 1905 ble en kommersiell havn bygget, men på grunn av ødeleggelser i krigshandliger er ikke Ainaži noe senter for maritim aktivitet lenger.

De viktigste økonomiske aktivitetene er skogbruk, trearbeider og handel.  I tillegg gjør plasseringen på hovedveien Via Baltica at det er gunstige forhold for transportindustrien.

Den tidligere bygningen til sjøfartsskolen huser i dag muséet *Ainažu jūrskolas muzejs*, som omhandler historien til skolen og skipsbygningstradisjonen langs kysten av Vidzeme.


Heinaste põhjamuul (2013).JPG
Heinaste tuletorn.JPG 
Heinaste õigeusu kirik.JPG
Heinaste merekooli hoone.JPG 
Heinaste punamonument (3).JPG
Heinaste häärber.JPG
Heinaste tuletõrjemuuseum 2012.JPG


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skotbu

**Skotbu** er en bygd og et tettsted i Nordre Follo kommune i Akershus. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Skotbu har en jernbanestasjon (Skotbu stoppested), en skole og en barnehage (Skotbu skole og barnehage). Skotbu grenser til Indre Østfold kommune, og det er 5 kilometer til Kråkstad og 10 kilometer til Ski.

Utbygging av nye boliger har preget Skotbu de siste årene. Mørk skole brant ned i mai 2006, og ny barneskole (1.–4. klasse) og barnehage ble ferdigstilt i 2009. Skotbu ligger ca. 33 kilometer fra Oslo sentrum. Skotbu har noen av Nordre Follos kommunes høyeste åser – Kopern og Kirkeåsen. Fra begge disse toppene er det mulig å se Oslo. Kirkeåsen har en lang historie, blant annet en gammel bygdeborg.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Skotbu Vel
Carmine Appice

**Carmine Appice** (uttales IPA: /ˈkɑːrmaɪn/ /æˈpiːs/, født 15. desember 1946) er en amerikansk heavy-metal trommeslager.

## Trommebrødre
Han er storebror til Vinny Appice, som har spilt trommer med Black Sabbath og Dio. I motsetning til lillebror, benytter Carmine seg av to basstrommer (doble basstrommer), i stil med andre trommelegender som f.eks Phil Taylor, Brian Downey, Tommy Aldridge og Cozy Powell. To av Carmines største inspirasjonskilder var jazztrommeslagerne Buddy Rich og Gene Krupa. Han gikk også tidlig i klassisk lære. Kanskje dette forklarer bredden i hans musikkfoståelse, når man under, ser på alle de forskjellige artistene han har jobbet med.

## Kraftfull
I tillegg til å ha egne solo-prosjekter er Carmine kjent fra bandene Vanilla Fudge, Cactus, Jeff Beck, Rod Stewart, King Kobra og Blue Murder. Sistnevnte startet han sammen med eks Thin Lizzy og eks Whitesnake gitarist; John Sykes. Plata Blue Murder fra 1989 demonstrerer til fulle Carmines kraftfulle stil. Carmine Appice er også kjent som en ofte benyttet studio-musiker. Han bidro på Kiss vokalist og gitarist Paul Stanleys solo-album fra 1978 og har ellers jobbet med blant andre Ted Nugent, Ozzy Osbourne, Pink Floyd og  Stanley Clarke.

## Hard rock-pioner
Mange mener Carmine Appice var verdens første hard-rock trommeslager, ved å henvise til *Vanilla Fudge*-innspillinger i 1960-årene. Som man kunne lese i et av verdens største trommemagasiner: 

## Kuriositet
Carmine Appice er komponist av to av Rod Stewarts største hits: «Do Ya Think I’m Sexy?»* og «Young Turks». Appice er et aktivt medlem av [[FN]]s [[nødhjelpsorganisasjon]] [[UNICEF]].*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Carmine Appice hos *Drummer World*
LocoRoco

er et japansk videospill utviklet og utgitt av Sony Computer Entertainment i 2006 til PlayStation Portable. Spillet ble skapt av produsenten Kazuhito Miyaki og spilldesigneren Tsutomu Kouno.

## Handling
LocoRoco og deres venner, Mui Mui, bor på en fredelig planet, og hjelper til med å ta vare på naturen. De forsøker å gjøre planeten til et hyggelig sted å være. Men når Moja-troppen kommer til planeten for å overta den, vet ikke LocoRoco hvordan de skal kjempe mot disse inntrengerne fra verdensrommet. Planeten er delt inn i fem verdener, som hver består av åtte nivåer. Spilleren kan miste LocoRoco hvis den blir berørt av skadelige gjenstander, eller de løper inn i Moja.

## Referanser

Sony manuals and more
Norsk anestesiologisk forening

**Norsk anestesiologisk forening** er en av de fagmedisinske foreningene under Den norske legeforening. Foreningen ble stiftet i 1949 og det første styret ble ledet av Otto Mollestad.

Foreningens oppgaver er å:

* arbeide for at norsk anestesiologi holder høy faglig og etisk standard.
* arbeide for at anestesiologi (anestesi, intensivmedisin, smertebehandling, akuttmedisin) sikres høy kvalitet innen det medisinske studium og i legers videre- og etterutdannelse
* ivareta medlemmenes interesser i forhold til fag og arbeidsforhold
* samarbeide internasjonalt med foreninger med samme formål

Leder for foreningen er overlege Anita With Vårøy.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk anestesiologisk forenings hjemmeside
Joachim Førsund

**Joachim Førsund** (født 1971) er en norsk journalist og forfatter. 

Han var i perioden 1994–2000 fast tilknyttet *[[Dagbladet]]* som kultur- og featurejournalist. Han har siden 2000 arbeidet som frilansjournalist, med særlig tilknytning til *[[Dagens Næringsliv]]*. Førsund har skrevet en rekke bøker og har siden 2018 primært laget podkastdokumentarer.  

## Podkaster
* 2018: *Familiene på Orderud*
* 2019: *Koht vil leve*
* 2019: *Det svarte flagget*
* 2020: *Tobias*
* 2021: *Ari*
* 2021: *Balladen om Håkon Banken*
* 2022: *Mannen i Thereses gate*
* 2023: *Selma og pappa*
* 2023: *Pianisten*
* 2024: *Mannen uten minne*
* 2024: *Liv*
* 2025: *Krigeren fra Tysfjord*
* 2026: *Kongeørnen*

## Bibliografi
* 2000: *11*  (Gyldendal)
* 2004: *Berg* (Kagge)
* 2006: *VM – bobilmemoarer, Tyskland 2006* (Kagge)
* 2009: *Jeg kunne gått hjem i blinde* (Forlaget Oktober)
* 2016: *Ildverket* (Forlaget Oktober)
* 2020: *Kohts bok* (Gyldendal)

## Priser
* 2019 – Fortellerprisen (hederlig omtale) for *Familiene på Orderud*
* 2019 – Prix Radio, Årets dokumentar for *Koht vil leve*
* 2020 – Prix Radio, Årets faktabaserte podkast for *Det svarte flagget*
* 2020 – Prix Radio, Årets podkastprogramleder for *Det svarte flagget*
* 2021 – Prix Radio, Årets podkastprogramleder for *Tobias* og *Ari*
* 2021 – Fortellerprisen (hederlig omtale) for *Tobias*
* 2022 – Prix Radio, Årets faktabaserte podkast for B*alladen om Håkon Banken*
* 2022 – Fortellerprisen for *Balladen om Håkon Banken*
* 2023 – Årets Mediepriser, Årets aktualitetspodkast for *Mannen i Thereses gate*
* 2023 – Prix Radio, Årets podkast for *Mannen i Thereses gate*
* 2024 – Prix Europa, Best European Audio Music Programme of the Year for *Pianisten*
* 2025 – Årets Mediepriser, Årets underholdningspodkast for *Liv*
* 2025 – Fortellerprisen for *Liv*

## Referanser


## Kilder
* https://lyddager.no/prix-norge/tidligere-vinnere/
* https://www.gyldendal.no/joachim-foersund/a-34951
* https://www.fortellingenskraft.no/services-7
* https://oktober.no/Joachim_Forsund
*
Liste over norske ornitologiske bøker

Dette er en **liste over [[ornitologi]]ske bøker**, utgitt med norsk som originalspråk,
ordnet etter utgivelsesår.

* 1915-*Vore Venner Smaafuglene*. Jacob Sann
* 1916-*Norges fuglefauna*. H.Tho.L. Scaanning.
* 1921-*Norges fugle*. Robert Collett.
* 1929–*Fuglefjell*. Carl Schøyen.
* 1930-*Fuglesangen*. Jacob Sann
* 1947-*Håndbok over Norges fugler*. Herman L. Løvenskiold.
* 1948-*Hvilken fugl er det?* Fridthjof Økland / Marit Sommerfeldt (ill).
* 1951-*Fuglesang*. Jacob Sann.
* 1968–*Makkevika. Rasteplassen ved havet*. Jan Rabben.
* 1971–*Norges Fugler*. Svein Haftorn
* 1977-*Vi studerer fuglene*. Trond Vidar Wedum.
* 1980-*Rovfugl*. Jon Østeng Hov.
* 1984–*Fuglelivet året rundt*. Hjalmar Munthe-Kaas Lund.
* 1991–*Norges Dyr. Fuglene bind 1–4*. Red. Olav Hogstad.
* 1993–*Fuglene vest ved havet* (Runde). Jan Rabben.
* 1997–*Våre Fugler*. Svein Haftorn
* 1998–*Fugler i Lofoten*. John Stenersen.
* 1998–*Fugler i Oppland*. Garder m.fl.
* 2001-*Guide til fuglelivet i Oslo og Akershus*. Svein Dale, Geir Sverre Andersen, Knut Eie, Morten Bergan, Per Stensland.
* 2003–*Fuglelivet ved Borrevannet*. Henning A. Johansen, Kjetil Johannessen, Ivar Lundstad.
* 2004–*Fuglelivet i Nordland*. Red. K.A. Meyer.
* 2004–*[http://www.ornforlag.no Fugler og fuglafolk på Utsira]*. Bjørn Olav Tveit, Geir Mobakken og Ove Bryne.
* 2007–*Fuglenes magi*. Pål Hermansen.
* 2007–*Rovfugler og ugler i Nord-Europa*. Stig Frode Olsen.
* 2010–*[http://www.ornforlag.no/GuidetilNorgesfugleliv Guide til Norges fugleliv – de beste lokalitetene og mest ettertraktede artene] *. Bjørn Olav Tveit.
* 2014–*[http://www.ornforlag.no/kikkogbruk Kikk og bruk – hvordan se på fugler] *. Bjørn Ove Høyland og Bjørn Olav Tveit.

## Se også
* Liste over svenske ornitologiske bøker
Pinesund bru

**Pinesund bru** er ei veibru på europavei 18 i Risør og Gjerstad kommuner i Aust-Agder. Brua krysser Pinesundet i Molandsvannet i Gjerstad. Brua er 205 meter lang og har seilingshøyde 17 meter. Sammen med resten av nye E18 mellom Brokelandsheia og Vinterkjær ble den åpnet i 2004.

Brua er bygd av A/S Veidekke for Statens vegvesen.

## Se også
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

## Eksterne lenker
* Veidekke: Pinesund Bru
Lillehammer Skiklub

**Lillehammer Skiklub** er en norsk idrettsklubb på Lillehammer i Oppland, som ble stiftet i 1883, og er en av Norges eldste skiklubber. Klubben har beholdt sin profil som skiklubb med bare tilbud innen skiidrett, og er i dag landets største rene skiklubb ifølge egen nettside. Klubben har grupper innen langrenn, alpint, freeski, hopp, og handicapidrett.

Klubben er en aktiv arrangør av skikonkurranser, og har lang historie også her. I 1909 stod de som arrangør for historiens første Norgesmesterskap, og er den klubben som har arrangert flest NM-arrangementer. I forbindelse med OL på Lillehammer i 1994 stilte klubben med over 500 frivillige funksjonærer. Lillehammer skiklub har vært medarrangør av Birkebeinerrennet sammen med Rena Idrettslag siden starten i 1932. De er også medeier av Birken AS sammen med Lillehammer Cycle Klubb og Rena Idrettslag.

Lillehammer skiklub vant herrestafetten under NM i 1982.

Blant klubbens mest kjente skiløpere er Lars Høgvold, Arne Rustadstuen, Simon Slåttvik, Oddmund Jensen, Anders Bakken, Per Knut Aaland og Jon Inge Kjørum.

## Eksterne lenker
*
Eppingskogen

**Eppingskogen** (engelsk: *Epping Forest*) er en gammel skog i nærheten av Epping, det sørøstlige England og mot grensen av Essex. Den oppstod omkring 8000 f.Kr., etter den siste istiden, og dekker i dag omkring 24&nbsp;km² eller 6 118.32 acre. Den ligger på en rygg mellom elvene Lee og Roding.

Den tidligere kongelige skogen omfatter gressmarker, hei, elver, myr og dammer i tillegg til skog. Det meste er karakterisert som et område av særlig vitenskapelig interesse, og er også et særskilt område for konservering. Den strekker seg fra Forest Gate i sør og til Epping i nord, og skogen er rundt 19&nbsp;km lang i nord-sørlig retning, men er ikke mer enn 4&nbsp;km fra øst til vest på det bredeste, og i de fleste stedene er den langt smalere. Den tynne grusholdige jordsmonnet, resultatet av istiden, har gjort den uegnet for jordbruk. Det ligger to forminner fra jernalderen i skogen. Loughton Camp og Ambresbury Banks er restene etter to bosetninger eller leirplasser fra perioden.

Skogen har gitt navn til distriktet Epping Forest, og det meste av skogen ligger innenfor dette distriktet. Noen deler av den ligger innenfor Stor-Londons grenser, og blir administrert av City of London Corporation.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Offisielt nettsted for Eppingskogen , City of London
* Epping Forest SSSI, *English Nature*
* ''Epping Forest'' av Jacob Epstein ved *[[Tate Britain]]*
* Pictures of Epping Forest, *Geograph.org.uk*
* Friends of Epping Forest
Lee (England)

**Lee** eller **Lea** er en elv i England. Den renner fra Leagrave Park i Leagrave i Luton til London hvor den renner ut i Themsen. Det siste stykket før Themsen er kjent som Bow Creek.

Navnet Lea er det vanligste vest for Hertford, mens begge stavemåter brukes om hverandre mellom Hertford og Themsen. Leekanalen har egentlig ikke alternativ skrivemåte, ettersom den har fått navn gjennom et parlamentsvedtak, men også der brukes noen ganger stavemåten Lea.

## Elveløpet

Kilden anses vanligvis for å være ved Well Head i Waulud's Bank på Leagrave Common, men elven får også vann fra en bekk som starter 3&nbsp;km lenger vest, i Houghton Regis. Den renner forbi eller gjennom Luton, Harpenden, Welvyn Garden City, Hertford, Ware, Hoddesdon, Cheshunt, Waltham Abbey, Essex, Ponders End, Edmonton, Tottenham, Upper Clapton, Hackney Wick, Stratford, Bromley-by-Bow, Canning Town og tilslutt Leamouth hvor den under navnet Bow Creek renner inn i Themsen. Elven utgjør den tradisjonelle grensen mellom Middlesex og Essex, og utgjorde deler av grensen mellom Danelagen og angelsaksernes områder.

En avledning som er kjent som New River, åpnet i 1613, abstraktere rent vann fra de lavere strekningene av elven for drikkevann. Dens opprinnelse i Chilterns bidrar til det meget høye hardhet (høy mineralinnhold) i Londons vann fra kranen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* The Lea Valley, fotografier fra 1980 til 2008 av Peter Marshall
* River Lea through Luton, fotografier fra omløpsledningen under bakken i mars 2009, *UK Urban Exploration Forums*
* Wikipaddle, River Lea (Hertford Loop), artikkel fra synsvinkelen til kajakker og kanoer
* ''Trolling for Pike in the River Lee'', 1831, av James Pollard ved Tate Britain
Pigalle (nattklubb)

**Pigalle** er en nattklubb, bar og et fest- og konsertlokale på Grønland i Oslo. Etablissementet ble åpnet i 1965 i etasjen over den tradisjonsrike ølhallen og restauranten Olympen, bedre kjent som «Lompa», i Grønlandsleiret 15. Stedet var blant annet kjent for sine bordtelefoner, som gjorde det mulig å ta kontakt med gjester ved andre bord.

Fra 1911 hadde lokalene vært utleid til Sportsklubben av 1909. Lokalene har vært pusset opp en rekke ganger siden det. Stedet har fungert som go-go-bar og konsertlokale. Den siste tiden fram til 2006 ble Pigalle kun utleid til private arrangementer. 

Pigalle stengte i 2006 for oppussing sammen med Olympen. I november 2007 åpnet stedet med nytt interiør i opprinnelig sekstitallstil.

Pigalle har navn etter forlystelsesområdet Pigalle i Paris.
Reidun Seth

**Reidun Seth** (født 9. juni 1966) er en norsk kvinnelig fotballspiller.

Seth er verdensmester og europamester i fotball. Hun deltok i flere turneringer for Norge: VM 1991, EM i 1993, der hun ble europamester, VM 1995, der hun ble verdensmester, og OL 1996.  I løpet av 2009 har Seth spilt flere toppseriekamper for Arna-Bjørnar som reservekeeper. 4. juli 2009 som 43-åring spilte hun 90 minutter da Arna-Bjørnar slo Trondheims-Ørn 3-0.

Reidin Seth spiller nå for Bergensklubben Bønes. Der har hun keepertreninger for keepre i alle aldre.

## Meritter
* 2.-plass i VM 1991
* 1.-plass i VM 1995
* 3.-plass i OL 1996
* 1.-plass i EM 1993
* 2.-plass i EM 1991
* 2.-plass i EM 1989

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hans Horn

**Hans Thomas Horn** (1873–1968) var en norsk ingeniør, industrileder, idrettsmann og organisasjonsleder som dessuten leverte arkitekttegninger til flere kirkebygg. 

Han var utdannet bygningsingeniør fra Kristiania og Dresden. Horn arbeidet med utbygging av veinettet og elektrisitetsforsyningen i Norge på begynnelsen av 1900-tallet. Han var generaldirektør i AS Kristiania Gas- og Elektricitetsverker 1921–1929, generaldirektør i AS Det norske Zinkkompani 1929–1943 og president i Norges Industriforbund 1939–1942.

Som Høyre-politiker var han vararepresentant til Stortinget fra Uranienborg krets i Kristiania 1913–1918 og medlem av Kristiania bystyre 1917–1918.

Som idrettsutøver ble Horn tildelt Holmenkollmedaljen i 1918 sammen med Jørgen Hansen. Han representerte Skiklubben Skuld fra Kristiania. Han var formann i Norges Skiforbund 1914–1918 og formann i Skiforeningen 1908–1912. 

Han var sønn av Kristianas borgermester Hassa Horn og hustru Alette Gram. Morfaren var trelasthandler og stortingsmann Einar Gram i Trondhjem. Han giftet seg i 1905 med Helga Birch-Reichenwald, datter av høyesterettsadvokat, statsråd og stortingmann Peter Birch-Reichenwald. Som enkemann giftet han seg på nytt i 1910 med Sigrid Steen.

## Referanser


## Kilder
* Norsk biografisk leksikon
*  (Horn er også omtalt i utgavene fra f.eks. 1930 og 1912)

## Eksterne lenker
* 
* Skiforeningen.no med PDF-fil på vinnere av Holmenkollmedaljen
Jørgen Hansen (skiløper)

**Jørgen Hansen** (født 21. januar 1885, død 2. oktober 1971 i Oslo) var en norsk skiløper, som ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1918 sammen med Hans Horn. Han representerte Nydalens Skiklub i Oslo. Høydepunktet i karrieren var da han i 1917 gikk til topps i Nordiska skidspelen i Stockholm.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Skiforeningen.no med PDF-fil på vinnere av Holmenkollmedaljen
Maniitsoq kommune

**Maniitsoq kommune** er en tidligere kommune i Vestgrønland, på vestkysten av Grønland. Den 1. januar 2009 gikk kommunen sammen med Sisimiut kommune, til den nye Qeqqata kommune. 

## Navn og kommunevåpen
Navnet betyr «stedet med ujevnt terreng». Kommunevåpenet går i blått og hvitt, med et reinsdyrhode med horn sett forfra. 

## Geografi
Kommunens lengde, fra nord til syd er 195 km, og av et samlet areal på 79&nbsp;500 km² er ca. 17&nbsp;000 km² isfritt. Kommunen grenser til Nuuk kommune i syd, Sisimiut kommune i nord, og Ammassalik kommune i øst. 

## Historie
Grunnfjellet i kommunen er blant Grønlands eldste, med over 3 mrd år. Området har vært befolket i over 3000 år, og har vært befolket av både saqqaqkulturen, vikingtiden og den senere thulekulturen. De eldste funnene er fra ca. 1350 f.Kr. Maniitsoq Museum i byen Maniitsoq viser funn fra disse periodene. Fra 1600-tallet begynte hvalfangsten i området, og den første danske kolonien ble etablert i 1755. Denne ble kalt «Sukkertoppen», men ble flyttet i 1782 til den plass bygda ligger i dag. Den har også fått sitt grønlandske navn – Maniitsoq. Byen Maniitsoq feiret dermed sitt 225-årsjubileum i 2007. 

Fram til forrige århundre var kommunen styrt av *handelsbestyreren*, og det første kommunevalget ble avholdt i 1951. De politiske partiene, slik vi kjenner dem i dag, ble imidlertid ikke opprettet før i 1979 i forbindelse med etableringen av Grønlands hjemmestyre. 

## Næringsliv
Hovednæringsgrunnlaget i kommunen er jakt og fiske. Maniitsoq er imidlertid én av de tre kommunene Greenland Development vurderer når de ønsker å etablere et aluminiumssmelteverk på Grønland. I Fiskefjorden ble det i 2005 etablert en olivingruve, som sysselsetter 50 mennesker. Man leter også etter diamanter i kommunen, men de vet ikke om funnene er store nok til å kunne drive diamantminer her. 

I tillegg er turismen en økende bransje her som i mange andre deler av Grønland. Naturen gir gode muligheter for fotturer og opplevelsesturer for turister.

## Byer og bygder i Maniitsoq kommune
* Maniitsoq (2785 innbyggere)
* Kangaamiut (352 innbyggere)
* Napasoq (99 innbyggere)
* Atammik (217 innbyggere)

Innbyggertallene er oppdatert pr 5. oktober 2007.

## Vennskapsbyer
*Esbjerg i Danmark
*Fjarðabyggð på Island

## Kommunesammenslåing med Sisimiut kommune
1. januar 2009 skal Sisimiut og Maniitsoq kommune slås sammen. 

De to kommunenes økonomiutvalg etablerte 2. juni 2005 et samarbeidsforum. 2.-4. mai 2006 avholdt kommunene et fellesmøte i Maniitsoq, der samarbeidsavtalen ble undertegnet. Både kommunestyrene og kommunaldirektørene deltok i dlegasjonene som signerte avtalen. 

Navnet på den nye kommunen er ikke bestemt, men vil bli besluttet av overgangsutvalget, etter at en navnekonkurranse er avholdt. Arbeidsnavnet er «Midt» (kommune).
Lois Maxwell

**Lois Ruth Maxwell** (1927–2007) var en kanadisk skuespillerinne kjent fra rollen som Miss Moneypenny i flere James Bond-filmer.

Maxwell filmdebuterte i 1946 og har utover Bond-filmene spilt i filmer som *[[Lolita]]* (1962), *[[Det spøker på Hill House]]* (1963) og *The Fourth Angel* (2001). Hun flyttet til Storbritannia da hun var 15 år gammel hvor hun senere ble tatt opp ved anerkjente Royal Academy of Dramatic Art. Her møtte hun Roger Moore som hun senere spilte mot i en rekke James Bond-filmer. Hun reiste til Hollywood som 20-åring og fikk en sentral rolle i filmkomedien *[[That Hagen Girl]]*. Rollen innbrakte henne Golden Globe i klassen beste nykommer. Hun hadde rollen som Miss Moneypenny i 14 James Bond-filmer fra 1962 til 1985.

I tillegg til å være skuespiller var hun spaltist i den kanadiske avisen Toronto Sun.

Maxwell ble diagnostisert med kreft i 2001. Hun flyttet samme år til Australia for å leve sammen med sin sønns familie og ble der frem til sin død i 2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Watford DC-linjen

**Watford DC-linjen** er en jernbanelinje i London, England. «DC» i navnet står for «direct current» (likestrøm) som driver DC-linjen i motsetning til den omtrent parallelle hovedlinjen som drives med vekselstrøm. Tog på linjen kjører ut fra jernbaneterminalen Euston i det sentrale London, og nordover til Watford i Hertfordshire. Linjen er en del av London Overground. Fra Queen's Park til Harrow & Wealdstone deler den trasé med undergrunnsbanens Bakerloo-linje. 

## Kart

Fil:watforddc.png|Kart over linjen


## Eksterne lenker
* London Overground
Billy Mills

**William «Billy» Mills** (født 30. juni 1938 i Pine Ridge, Sør-Dakota) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver. Han var av indiansk avstamming, og den første urinnvåner fra USA som tok OL-gull noensinne (Jim Thorpe var "bare" halvt indianer).

Foran finalen på 10&nbsp;000 meter under OL 1964 ventet man en duell mellom australieren Ron Clarke, den regjerende verdensrekordinnehaveren, og Pjotr Bolotnikov fra Sovjetunionen. Mills var praktisk talt ukjent, med en bestetid som var omtrent et minutt langsommere enn Clarkes. 

Clarke åpnet i høy tempo, og to runder før mål var det bare to løpere som hadde greid å holde følge med Clarke, tunisieren Mohammed Gammoudi og Billy Mills. Mills passerte begge konkurrentene på siste langside og vant løpet med tiden 28.24,4, nesten 50 sekunder raskere enn sin tidligere bestenotering. Dermed sørget han for lekenes størst sensasjon.

Mills' liv ble i 1984 filmatisert i *Running Brave*, med Robby Benson i hovedrollen.
## OL-medaljer
* 1964  Tokyo -  **Gull** i friidrett, 10000 meter  USA

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Otto Winter-Hjelm

**Otto Winter-Hjelm** (1837–1931) var en norsk komponist, organist, dirigent og musikkritiker. Han fikk sin utdanning i Leipzig og Berlin.

Han var sønn av Claus Winter Hjelm og Wilhelmine von Munthe af Morgenstierne, og bror av Kristian Winterhjelm og Henrik Winter-Hjelm. 

Winter-Hjelm var en førende drivkraft innen norsk musikk på slutten av 1800-tallet. Han opprettet en musikkskole i 1864, og startet og drev et musikkakademi i Christiania sammen med Edvard Grieg i 1866. Akademiet ble nedlagt da Grieg reiste til Italia i 1869.

Under salmesangstriden ga Winter-Hjelm ut et antall skrifter som demonstrerte betydelig og dyptgående sakkunnskap. Han ga også ut flere pedagogiske skrifter.

Han komponerte blant annet to symfonier, flere sanger for mannskor, samt universitetskantaten *Lyset*. Han var organist i Trefoldighetskirken i Oslo fra 1874 til 1921 og musikkanmelder i *[[Aftenposten]]* fra 1887 til 1913.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Max Abraham

**Max Abraham** (født 3. juni 1831 i Danzig, død 8. desember 1900 i Leipzig) var sjef for Peters forlag i Leipzig. 

Han var forlegger for de fleste av Edvard Griegs komposisjoner og bidro gjennom gunstige økonomiske avtaler til at Grieg kunne bruke tid på å komponere i stedet for å påta seg annet inntektsgivende arbeid. De to ble nære venner og brevvekslet jevnlig (omkring 400 brev er kjent). Samarbeidet med Abraham sikret god distribusjon av Griegs verker som solgte svært godt og sikret forlaget gode inntekter. Abraham skaffet Grieg billetter til uroppførelsen av Richard Wagners *[[Nibelungenringen]]*. Peters fikk senere eneretten til å utgi Griegs verker og forlaget tjente gode penger, i sær på Griegs Lyriske stykker for klaver.
## Referanser
Gjeddefisker

* gjeddefamilien
* hundefisker

**Gjeddefisker** er en orden egentlige beinfisker som tidligere ble regnet til gruppen laksefisker. Gjeddefisker er langstrakte bakholdsjegere som jakter i vegetasjon på grunt vann.

## Arter som finnes i Norge
* gjedde

## Eksterne lenker
* 
* Tree of Life: Esociformes Besøkt 30. september 2007
Fridtjof Backer-Grøndahl

**Fridtjof Backer-Grøndahl** (1885–1959) sønn av Agathe Backer-Grøndahl og Olaus Andreas Grøndahl var en norsk pianist og komponist. Han debuterte som pianist 19. september 1903, bare 18 år gammel. 

## Verk
* Op.1. 3 Klaverstykker, 1903
* Op.2. Etude i C-dur for pianoforte, 1905
* Op.3. 2 Klaverstykker, 1905
* Op.4. Bryllupsvis (En Myrtekrans er skjøn at se), 1908
* Op.6. 2 Klaverstykker, 1908
* Op.7. Fantasistykker, 1908
* Op.9. 3 Karakterstykker, 1910
* Op.10. Spanske Stemninger, 1910
* Op.11. Barnlige Billeder, 1916
* Op.11 [eg. 12]. Tre Klaverstykker, 1917
* Op.13. Stemninger, 1920
* Op.14. Tre sanger, 1931
* Op.15 [Sju sanger], 1934–1935
* Op.16. 7 sange, 1937
* Op.17. 4 sange, 1936
* Op.18. 3 sange, 1940
* Op.19. Kjærlighedshymne, 1944
* Op.20. Tre klaverstykker, 1945
* Op.21. Dreaming, 1945
* Op.22. Scherzo (“Trykkfeilsdjevelen”), 1946
* Julekveld, 1944
* Julestemning (Glade jul), 1943
* Norge i brand for Kristus (Norge i flammer), 1936

## Referanser


## Kilder
* Fridtjof Backer-Grøndahl – utdypning (Norsk biografisk leksikon)

## Eksterne lenker
*
Nydalens Skiklub

**Nydalens Skiklub** (**Nydalens SK**), lokalt kalt Nydalen, er en norsk idrettsklubb fra Nordre Aker i Oslo. Klubben ble stiftet 16. mars 1886 for aktiviteter innen skiidrett. I dag satser klubbens hovedsakelig på orientering.

Nydalens SK tilbød inntil for få år siden en rekke idretter, men har de senere årene valgt å legge til rette for orientering. Klubben har mange konkurranseløpere og er en aktiv arrangør. Nydalens tradisjonsrike o-løp, *Nydalten*, arrangeres hvert år og som regel i Maridalen (Nordmarka). Ellers pleier klubben med jevne mellomrom å påta seg store arrangement, som for eksempel norgesmesterskap (NM) og Norsk O-festival (O-festivalen). Klubben arrangerer også turorientering i Nordmarka, kalt *Stifinner’n* og *Postjakta* for yngre deltakere.

I 1918 mottok skiløperen Jørgen Hansen fra Nydalens SK Holmenkollmedaljen for sine prestasjoner i skisporet. Bjarne Rosén representerte på 1930-tallet Nydalen på det norske landslaget i fotball.

## Meritter
Tiomila, damer (1) :
*2006, 2022
Tiomila, ungomsstafetten (1) :
*2015
Night Hawk, herrer (2) :
*2016, 2018
NM stafett, herrer ''(4)'' :
* 1954, 1996, 1997, 1999
NM stafett, damer ''(4)'' : 
* 1968, 2000, 2005, 2016
NM sprintstafett ''(2)'' :
* 2015, 2018

## Kjente orienteringsløpere

* Anders Bjergaard
* Elise Egseth
* Håvard Haga
* Eirik Kamstrup Hovind (2018-)
* Anne Johanne Lind
* Marte Narum
* Anne Margrethe Hausken Nordberg
* Anders Nordberg
* Jon Aukrust Osmoen (2018-)
* Øystein Sørensen

## Kjente tidligere orienteringløpere

* Marianne Andersen
* Carl Henrik Bjørseth
* Elisabeth Ingvaldsen
* Øystein Kristiansen
* Bjørnar Valstad
* Hans Trøan
* Astrid Hansen

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Klubbens nettsider (orienteringsgruppa)
* Klubbsidene om «Stifinner'n»
Therese Berg

**Therese Kristine Aurora Berg** (født 1843, død 1942) var datter av den svenske grosserer og riksdagsmann C.G. Berg i Karlshamn. Han oppfant og fabrikkerte den berømte svenske punsj og var rik, sosialt og kunstnerisk interessert og kunne føre et stort hus, der mange kunstnere frekventerte. Therese reiste ofte med sin far og hennes skjønnhet ga henne tilnavnet «Riksdagens Rose». Hun spilte ypperlig klaver – og man antar at hun traff Edvard Grieg på en reise med sin far til et kursted i Tyskland, noe som førte til at Grieg bl.a. holdt sin debutkonsert i Karlshamn i 1861.
Europavei 46

**Europavei 46** går mellom Cherbourg i Frankrike og Liège i Belgia. Veiens lengde er 617 km.

Trasé fastlagt av UNECE: Cherbourg – Caen – Rouen – Reims – Charleville-Mezières – Liège

## Knutepunkter

}

|}

## Eksterne lenker
Adolph Brodsky

**Adolph Brodsky** (russisk Адольф Давидович Бродский – *Adolf Davidovitsj Brodskij*, født 21. mars 1851 i Taganrog, død 22. januar 1929 i Manchester) var en russisk fiolinvirtuos.

Han dannet to kvartettensembler, begge ble kalt Brodskykvartetten, og konserterte over hele verden. Blant annet fremførte han ofte Griegs *[[Strykekvartett i g-moll (Grieg)|Strykekvartett i g-moll]]*. Brodsky og Grieg selv ved pianoet urframførte Griegs ''Sonate for fiolin og klaver nr. 3 i c-moll, opus 45'' 10. desember 1887 i Leipzigs *Gewandhaus*. Også dette verket framførte Brodsky mye. 

## Referanser


## Kilder
* Henry Charles Lahee:  ''Famous Violinists of To-day and Yesterday'', s. 263f.

## Eksterne lenker
* 
*
Foreningen De Danske Atlanterhavsøer

**Foreningen De Danske Atlanterhavsøer** var en dansk interesseforening som søkte å styrke samholdet mellom innbyggerne i det danske riket. Foreningen ble stiftet i 1902, i en tid hvor det ble diskutert om Danmark skulle selge Dansk Vestindia til USA.

Initiativtagerne til foreningen var motstandere av å selge deler av det danske riket og dets befolkning, og flere pengesterke københavnere støttet opp om foreningen. Blant annet ble det etablert et plantasjeselskap som kjøpte uvirksomme plantasjer. Foreningen fikk også støtte fra Prinsesse Marie av Orleans, som sammen med sin mann prins Valdemar av Danmark hadde besøkt Dansk Vestindia og falt for øyenes sjarm.  

Flertallet i befolkningen mente derimot at man hadde lite til felles med befolkningen i Dansk Vestindia, og så derfor på et eventuelt salg som uproblematisk. Mange i Danmark var også forkjempere for slaveriets avskaffelse og så på plantasjeeierne i Dansk Vestindia som mennesker som kun tenkte på penger og et liv i luksus.

Hovedeksistensgrunnlaget til foreningen forsvant da Dansk Vestindia ble solgt til USA for 25 millioner dollar i 1917. Foreningen gjennomgikk dermed en større omstrukturering i 1919 som medførte en utvidelse av interesseområdene og navnet ble endret til Dansk Samvirke. 

Foreningen utga månedstidsskriftet *Atlanten*.

## Referanser
Daman og Diu

**Daman og Diu** (gujarati: દમણ અને દિવ, marathi: दमण आणि दीव, portugisisk: Damão e Diu) er en del av forbundsterritoriet Dadra og Nagar Haveli og Daman og Diu i India. Fra 1961 til 2020 var det et separat forbundsterritorium.  Ved folketellingen i 2011 hadde Daman og Diu et folketall på .
 
I over  var disse små kystenklavene ved Det arabiske hav en del av portugisisk India, sammen med Goa og Dadra og Nagar Haveli. Den 19. desember 1961 ble Goa, Daman og Diu innlemmet i India, noe Portugal først anerkjente i 1974.  Goa, Daman og Diu utgjorde et enkelt unionsterritorium fram til 1987, da Goa ble en egen delstat. Daman og Diu ble da et separat forbundsterritorium, hvor hver av de to enklavene utgjør hvert sitt av territoriets to distrikter.

I Diu brukes gujarati, mens innbyggerne i Daman stort sett snakker marathi.  Portugisisk språk er i tilbakegang, siden det ikke brukes i skoleverket, men fremdeles snakker  av befolkningen i Daman dette kolonispråket.  Det finnes også kreolspråk basert på portugisisk, nemlig *língua da casa* (hjemmespråket) i Daman, og *língua dos velhos*, de gamles språk, i Diu. 

## Geografi

Diu er en liten øy utenfor kysten av Saurashtra-halvøya i delstaten Gujarat.  Øya utgjør , og er bundet sammen med Gujarat ved flere bruer.  Byen Diu ligger på østspissen av øya, som ellers utgjøres av sandstrender ut mot Det arabiske hav, jordbruksdistrikter inne på øya og sumpområdet inn mot Gujarat. 

Daman er et noe større landområdet, , på grensen mellom Gujarat og Maharashtra, nord for Mumbai. Byen Daman ligger ved munninga av elva Daman Ganga.  

Både Daman og Diu er preget av den portugisiske fortida, og i begge byene finnes det store portugisiske festningsverk, gammel byarkitektur og rikt utsmykkede katolske kirker. En liberal holdning til alkohol, nok en arv fra kolonitida, gjør begge enklavene til populære reisemål for tørste indere. 

## Distrikter
*Diu
*Daman District

*Daman* betegner kun byen Daman, mens Daman District utgjør et større landområdet. 

## Økonomi
Daman og Dius bruttonasjonalprodukt for 2004 er anslått til USD 156 millioner. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Henrik Backer

**Hans Henrik Sartz Backer** (født 20. september 1865 i Lillestrøm, død 21. januar 1948 i Oslo) var en norsk maler og utstillingsarrangør, kjent av ettertida for flere utsmykningsoppdrag. Dette gjelder blant annet de store maleriene med motiver fra Vaterland og Grønland i Oslo, til restauranten Olympen utført i 1928,  Tractøren 1929 og Rosenborg kino 1937. I 1920 var han dekoratør for filmen Kaksen på Øverland.

Etter første verdenskrig utførte han en rekke bilder fra det gamle Christiania som var på vei til å forsvinne. Mange av disse
er fra Pipervika, utført i akvarell. En del av dem er i Oslo Museums eie.

Backer mottok Kongens fortjenestmedalje i gull i 1935. 

Henrik Backer var sønn av fiskeriskolebestyrer Johan Fredrik Backer (1839-1906) og Josefine Mathilde Thrane (1841-1886). Han ble år 1900 gift med Dagny Berntzen.

## Bilder

Fil:Henrik Backer - Det Christiania som forsvinner Fra MEllemgaten i Piperviken Det såkaldte Dueslaget, tegnet 1914 - 1914 - Oslo Museum - OB.06169.jpg|«Det Christiania som forsvinner / Fra Mellemgaten i Piperviken / Det såkaldte "Dueslaget", tegnet 1914»Akvarell fra 1914
Fil:Henrik Backer - Madam Figenschous Logihus for artister, fra Klingenberg. Vinkelgaten No 18, også kalt Helvete - 1924 - Oslo Museum - OB.06171.jpg|«Madam Figenschous / Logihus for artister / fra Klingenberg. / Vinkelgaten No 18, også kalt "Helvete"»Akvarell fra 1924.
Fil:Henrik Backer - Øvre Slottsgate No 7 Denne gaard lå i sin tid alene på festningsvoldene og blev (efter gamle vagtmester Larsen, Kirkedep), beboet av offiserer. - 1937 - Oslo Museum - OB.06173.jpg|«Øvre Slottsgate No 7 / Denne gaard lå i sin tid alene på festningsvoldene og blev (efter gamle vagtmester Larsen, Kirkedep), beboet av offiserer.» Akvarell fra 1937
Fil:Olympen restaurant - Henrik Backers malerier - maleri 5 og 6.jpg|Malerier på Olympen


## Referanser




## Litteratur
* Gaukstad, Øyvind: *[https://web.archive.org/web/20150712014258/http://www.oslomuseum.no/images/stories/PDFer/Byminner/Byminner%20nr%203-%202012%20-%20web.pdf Det Kristiania som forsvant - om maleren og tegneren Hans Henrik Sartz Backer].* I *[[Byminner (Oslo)|Byminner]]* nr.3-2012, s.28-33

## Eksterne lenker
* 
* 

__NOTOC__
Einar Lindboe

**Einar Fredrik Lindboe** (1876–1953) var en norsk lege og kirurg som blant annet etablerte et privat sykehus for gynekologi og fødselshjelp. Han var generalsekretær i Norges Røde Kors fra 1906 til 1911. Han var også kjent som skiløper og idrettsleder.

## Lege
Lindboe tok medisinsk embetseksamen ved Det Kongelige Frederiks Universitet (nå Universitetet i Oslo) i 1903. Han videreutdannet seg til kirurg ved siden av å drive egen legepraksis i Kristiania.

Dr. Lindboe så at det var et stort behov for et bedre helsetilsyn til byens kvinner og i 1915/1916 startet han byggingen av en privatklinikk på adressen Josefines gate.30. Arkitekt for sykehuset var Victor Nordan, som hadde erfaring fra flere tilsvarende prosjekter tidligere. I 1917 åpnet det nye sykehuset dørene. Lindboe var selv bestyrer for sykehuset frem til 1928. I 1929 ble han overlege ved Diakonhjemmet, og den stillingen hadde han frem til 1939.

I 1930 ble kvinneklinikken i Josefines gate kjøpt av Oslo kommune, som omdøpte klinikken til Oslo kommunale kvinneklinikk.

I 1917 

## Norges Røde Kors
Lindboe var sekretær i Norges Røde Kors fra 1906 til 1911; stillingen var den øverste administrative lederen i organisasjonen, og skiftet i 1916 betegnelse til generalsekretær.

## Idrett
Han ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1927 sammen med Hagbart Haakonsen. Han representerte Skiklubben Skuld og Medicinernes Skiklub Svartor i Oslo. Han var formann i Norges Skiforbund fra 1922 til 1927.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Skiforeningen.no med PDF-fil på vinnere av Holmenkollmedaljen
*