Junkers F13

**Junkers F13** var verdens første fly der hele flyet var av metall, av duraluminium.
 
## Historie
Junkers startet rett etter den første verdenskrig med produksjon av verdens første helmetall fly. Flytypen het først Junkers Type F (J13) og ble i juli 1924 kjent som Junkers F 13. Produksjon av prototypen begynte 3. februar 1919 og 25. juni 1919 tok Emil Monz flyet på sin først ferd.

Det største problemet med flyet var å finne en god motor. De fleste motorene kom fra krigslageret og det var ikke før Junkers begynte å produsere sine egne motorer at antall ulykker sank. Særlig Junkers L2 og L5 viste seg å være gode motorer. Styrken til flyet var dets kabin. Den var bygd som en sikkerhetskøye i stål og beskyttet passasjerene meget bra under ulykker. Kabinen kunne ta fire personer: to på en benk og to i stoler. I førerhuset var det plass til to besetningsmedlemmer eller en passasjer og en pilot. Motorer som ble brukt: 160hk Mercedes D.III, 185 BMW IIIa, 180hk BMW IV, 265hk Junkers L2, 310hk Junkers L5 og en 240hk Armstrong Siddeley Puma.

## Roald Amundsen og JL-6
Flyet ble en stor suksess. I 1920 ble et stort antall sendt til USA hvor flyet ble kjent som Junkers-Larsen JL-6. Roald Amundsen kjøpte i 1922 to slike fly. Han fløy sammen med Oskar Omdal med det første flyet fra New York til vestkysten. De kom ikke lenger enn til byen Marion i Franklin county i Pennsylvania. Roald Amundsen trodde motoren hadde kjørt seg varm og bestemte seg for å nødlande. Der brakk vingen av og flyet måtte avskrives. Et nytt flyet ble kjøpt hos Junkers-Larsen, og dette flyet ble sendt med jernbane til vestkysten av Amerika. Flyet ble fraktet til Wainwright (Alaska, USA) hvor det ble montert. Roald Amundsen ville bruke flyet for å fly fra Wainwright til Nordpolen og videre til Svalbard. Dessverre ble også dette flyet (som hadde navnet *Elisabeth*) ødelagt. Han hadde byttet til egenlagde ski (istedenfor hjul) og understellet viste seg å være for svakt. Etter å ha forsøkt å ta av, knakk understellet og flyet ble ødelagt. Roald Amundsen etterlot maskinen og oppga forsøket.

## Tidlig utbredelse

I mellomtiden var Junkers F 13 begynt å bli en suksess. For å fremme salget av sine fly begynte Junkers Werke AG å danne flyselskap ut i Europa. To av disse finnes den dag i dag: AB Aerotransport i Sverige og Aero O/y (nå Finnair) i Finland. AB Aerotransport er nå en del av SAS.

I tillegg begynt Junkers Werke AG å sette opp såkalte «unioner» hvor flyselskap sammen var ansvarlig for en del av rutenettet. Eksempler er 'Skandinavische Union' som omfattet Aero O/y (Finland), AB Aerotransport (Sverige), A/S Norsk Aerotransport (Norge) og Dansk Lufttransport A/S. Disse selskap var ansvarlig for rutene Stockholm &ndash; Helsingfors, Malmö &ndash; København, København &ndash; Warnemünde og delvis København &ndash; Berlin. Andre eksempler er 'Nord-Europa Union' og 'Trans-Europa Union'. I mai 1925 ble alle unioner slått sammen til Europa Union KGA. Alle disse unioner brukte utelukkende Junkers F 13 som standardfly på sine ruter. I 1925 ble også Junkers G 24 introdusert. Dette var en tremotors versjon for 9 personer. Den 15. mai 1925 hadde AB Aerotransport æren å åpne den første flyrute med et tremotor fly: Malmö – Hamburg – Amsterdam.

Junkers Werke AG dannet i august 1924 sitt eget flyselskap: Junkers Luftverkehr AG, som høsten 1925 ble tvunget til å gå sammen med Deutscher Aero Lloyd AG. Deutsche Luft Hansa AG ble etterfølgeren. De fleste Junkers selskap ble da lagt ned eller måtte gå videre selvstendig.

## Norden
I Norden ble flyet brukt i Finland, Sverige, Danmark, Island og Norge. I 1925 planla A/S Norsk Aerotransport å kjøpe to sjøfly av denne typen og ville bruke dem på en rute fra Oslo til Göteborg og København. I august og september 1926 charteret A/S Norsk Aerotransport en svensk Junkers F 13 (S-AAAB, som tilhørte AB Aerotransport) for rundflygninger i Oslo. Det ble en stor suksess. Kun ett fly ble registrert i Norge: Carl Julianus Holm kjøpte på vegne av Nordenfjeldske Luftruter AS, Trondheim en Junkers F 13 (sjøfly) og registrerte det i juni 1930 som N-44 (WNr 650 - WNr = Werknummer, flyets konstruksjonsnummer). I juni 1932 ble det registrert som LN-ABH og en måned senere solgt til Nord-Norge Aero A/S, et selskap som tilhørte Norges første kvinnelig direktør av et flyselskap, Gidsken Jakobsen. Sjøflyet ble juni 1934 delvis ødelagt og restene ble da solgt til Tyskland.

## Ulike versjoner og total utbredelse
Junkers F 13 ble solgt i forskjellige versjoner. Originalen hadde hjul, senere fulgte en sjøflyversjon. Andre versjoner ble brukt som flygende ambulanse og flygende postkontor.

I alt ble Junkers F 13 produsert i rundt 332 stykker. Flyet fløy blant annet i Norge, Sverige, Finland, Island, Danmark, Estland, Latvia, Polen, Sovjetunionen, Tsjekkoslovakia, Østerrike, Tyskland, Belgia, Frankrike, Storbritannia, Spania, Portugal, Italia, Bulgaria, Romania, Ungarn, Sveits, Afghanistan, Persia (i dag Iran), Libya, Brasil, Japan, Bolivia, Peru, Canada (som Junkers-Larsen JL-6) og USA (som Junkers-Larsen JL-6). I 1949 ble det siste flyet tatt ut av tjeneste.

## Spesifikasjoner (F 13)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Junkers F13 in Norway
* Junkers F13 – The World's First All-Metal Airliner 
* Junkers Aircraft – An Aviation Historians Minefield by Lennart Andersson