open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vassal Gadoengin

**Vassal Gadoengin** (født 1943 i Denigomodu, død 15. desember 2004 i Yaren) var en naurisk politiker og var i 2002 og 2003, samt fra parlamentsvalget oktober 2004 parlamentsmedlem i Nauru. Han var også medlem av Naurus OL-komité.

Før han ble politisk aktiv, jobbet han som lærer. I 1997 ble han valgt inn i parlamentet, og var statsråd for første gang i 2000. Da Bernard Dowiyogo var president, var det Gadoengin som var justisminister. Han gav seg i januar 2003, men hadde et comeback i det siste valget i oktober 2004, og ble valgt inn i parlamentet.

Han døde i desember 2004 av hjerteinfarkt på grunn av sin diabetes. Han fikk sin siste ære 20. desember da han fikk en offentlig begravelse.

## Referanser
Frederick Pitcher

**Frederick Pitcher** (født 5. februar 1967) er en naurisk politiker som var Naurus president fra 10. til 15. november 2011.

Han stammer på farssiden fra Australia, men moren er innfødt nauruer. Han gikk på high school og tok høyere utdanning i Sydney, og studerte tidlig på 1990-tallet restaurantøkonomi ved Macquarie University. Pitcher jobbet så i to år for Den asiatiske utviklingsbanken i Manila og Japan. Siden var han assistenten til FN-ambassadør Vinci Clodumar i New York. I parlamentsvalget 23. oktober 2004 ble han under Ludwig Scotty industri- og øyutviklingsminister. Han har også vært industriminister.

## Referanser
Magesår

**Magesår** er et sår i magesekken (medisinsk betegnelse: *ulcus ventriculi*) eller i tolvfingertarmen (*ulcus duodeni*). Cirka 10&nbsp;% av befolkningen vil i løpet av livet utvikle magesår.

## Årsaker

Såret dannes som oftest av bakterien *[[Helicobacter pylori]]* (70–90&nbsp;% av dem i magesekken, og 90–95&nbsp;% av dem i tolvfingertarmen). Denne bakterien finnes naturlig i magesekken hos omtrent 50&nbsp;% av befolkningen, og er ikke en farlig bakterie i seg selv. Andre årsaker er bruk av NSAIDS (*non-steroidal anti-inflammatory drugs*) og kreft. Arv, røyking og stress er faktorer som kan forverre plagene ved magesår, men vil ikke kunne forårsake sykdommen alene.

## Symptomer

Magesår kjennetegnes ved smerter i mageregionen, ofte sviende eller brennende smerter. For noen avtar smertene etter å ha spist (spesielt melkeprodukter). Andre symptomer kan være sure oppstøt, kvalme, oppkast og blod i avføringen. Ved blødende magesår kan man også være blek, slapp, svimmel og forvirret på grunn av blodmangel.

## Diagnostikk

Diagnose stilles etter en gastroskopiundersøkelse hos legen. Det tas vevsprøve av såret, for å sjekke om såret er dannet av *Helicobacter*-bakterien.

## Behandling

Magesår behandles med flere typer antibiotika og syrehemmende medikamenter (såkalt *trippelkur*) i 7&ndash;10 dager.

## Tidligere behandling

Fram til slutten av 1960-tallet var det vanlig å legge inn magesårpasienter til «kur». Pasientene måtte ligge i ro i en til to uker og fikk skånekost, det vil si ikke krydret mat med mye innslag av melk, grøt, fiskeboller og vann. Det var viktig å unngå stekt og krydret mat og kaffe.

Vagotomi var en operasjonsmetode som var vanlig på 1970-tallet. Vagusnervene som kommer langs spiserøret og sprer seg utover overflaten på magesekken, stimulerer produksjonen av saltsyre i magesekken. Under operasjonen kuttes nervefibrene.

Omkring 1980 kom de første medikamentene som effektivt reduserte magesyreproduksjonen. Først Tagamet og andre midler som kalles H2-blokkere, senere Losec og Nexium som kalles protonpumpehemmere. 

## Referanser
Kennan Adeang

**Kennan Ranibok Adeang** (født 23. desember 1942, død 26. desember 2011) var en naurisk politiker, og var president i landet fra 17. september til 1. oktober 1986, noen få dager i desember 1986, samt 26. november til 19. desember 1996. Han var David Adeangs far.

Adeang utdannet seg i Sydney, ved Australian School of Pacific Administration (ASOPA), og gikk ut i 1963.

Adeang ble valgt til president 17. september 1986 etter et mistillitsforlsag mot president Hammer DeRoburt, og gikk av etter et nytt mistillitsforslag mot ham selv 14&nbsp;dager senere, og parlamentet valgte inn DeRoburt igjen. Dette gjentok seg i desember: DeRoburt ble stemt vekk, Adeang ble president, og Adeang ble stemt vekk til fordel for DeRoburt.

Etter dette etablerte Adeang Naurus demokratiske parti, og med hjelp av partifeller fikk de igjen makta 17. august 1989 etter et mistillitsforslag mot DeRoburt. Kenos Aroi ble ny president, og Adeang ble finansminister. Begge sluttet imidlertid et par måneder senere, da Aroi fikk hjerteproblemer og ga seg.

Kennan Adeangs sønn David Adeang etablerte sammen med blant andre Kieren Keke enda et parti, Naoero Amo.

## Referanser
Viðareiði

**Viðareiði** (, dansk: *Viderejde*) er den nordligste bygden på Færøyene. Den ligger på et eid på øya Viðoy, omkranset av høye fjell i nord og syd. Havklippen Enniberg er sogar øygruppens nordligste punkt. Viðareiði markedsføres ofte som en av de vakreste bygdene på Færøyene. Herfra kan man se alle de seks øyene som går under samlebetegnelsen Norðoyar.

Den 1. januar 2013 hadde Viðareiði 350 innbyggere. Viðareiði er eneste bebyggelse i kommunen med samme navn. Bygden har veiforbindelse med Norðoyars regionale tyngdepunkt, Klaksvík, via en demning og et tunnelsystem.

## Geografi

Nord for Viðareiði ligger det høyeste fjellet på Norðoyar og det tredje høyeste på Færøyene, Villingdalsfjall (844 moh.). Det ender ved nordkysten med Enniberg, Europas nest høyeste havklippe (754 m). Mot vest ser man fra Viðareiði de mektige nordspissene til Borðoy og Kunoy. Snur man seg 180 grader, ser man til de to østligste øyene, Fugloy og Svínoy. Syd for Viðareiði ligger Malinsfjall (751 moh.), som egner seg til bestigning i godt vær.

## Historie

Et sagn forteller at den første bebyggelsen på stedet stod oppe ved grenden Garður, muligens noe øst eller nedenfor dagens bebyggelse her. Dette kan i så fall spores tilbake til landnåmet på Færøyene i vikingtiden mellom år 800 og 1050. Ifølge Christian Matras forekommer stedsnavn som *garður*, «gård», ofte på de eldste delene av bygdene på Færøyene. Viðareiði er første gang nevnt skriftlig i *[[Hundabrævið]]* fra siste halvdel av 1300-tallet.

På 1600-tallet ble den gamle kirken ødelagt i en storm. En del av kirkegården skal ha blitt skylt på havet, men kistene ble berget i Hvannasund og på nytt begravd på Viðareiði. Dagens Viðareiðis kirkja stammer fra 1892. Til den hører prestegården Ónagerði, som er av stor historisk betydning og vesentlig eldre enn dagens kirke. Ónagerði ble prestegård for hele prestegjeldet på Norðoyar i 1661. Kirkesølvet ble gitt i gave av den britiske regjeringen som takk til bygdefolket, etter at de reddet deler av mannskapet da briggen «Marwood» forliste øst for Viðareiði under en vinterstorm i 1847.

## Samfunn
Den fremste næringsveien i bygden er fiskeri, skipsfart og havbruk. Ellers finnes tjenesteytende bedrifter, dagligvarehandel og et hotell, Hotel Norð, i bygden. Det finnes også noen gårdsbruk. Mange fra Viðareiði dagpendler til eksempelvis Klaksvík for å arbeide.

### Demografi

Viðareiði har en forholdsvis ung og jevnt voksende befolkning. Her følger en oversikt over utviklingen i folketallet:

## Kjente personer fra Viðareiði
* Andrias Christian Evensen, prest, forfatter og politiker (SF)
* Anfinn Kallsberg, politiker (FF)
* Christian Matras, lingvist og forfatter
* Villi Sørensen, redaktør og politiker (JF)
* Beinta Broberg, prestekone. Forlegg til Jørgen-Frantz Jacobsens romanfigur «Barbara»

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Raymond Gadabu

**Raymond Gadabu** (1921-1964) var en naurisk politiker. Han var stammehøvding fra 1953 til 1955 før han i 1955 ble medlem av Naurus regjering, og regjeringsformann da Timothy Detudamo døde. Han forble stammehøvding til desember 1955, da Hammer DeRoburt tok over og ledet landet til selvstendighet i 1968. Gadabu forble viseregjeringsformann under DeRoburt.

## Biografi
Gadabu var medlem av Iruwa-stammen. Etter grunnskole flyttet han til Australia og studerte ved Geelong Junior Technical College, Gordon Institute of TAFE og Everett's Business College i Melbourne. Fra 1941 jobbet han som regnskapsfører hos Geelong and Crossy Trading før han senere ble ekspeditør og selger for firmaet. Han returnerte til Nauru i 1945 og jobbet i det offentlige som velferdsoffiser. Fra 1951 var han ansatt i Nauruan Affairs department.

Da Nauru fikk sitt demokratiske system i 1951 ble Gadabu valgt inn i regjeringsrådet fra Aiwo-distriktet. Da stammehøvdingen Timothy Detuamo døde i april 1953 ble Gadabu valgt til hans etterfølger. I 1954 ble han sorenskriver i retten i Nauru. Han ble gjenvalgt til rådet i 1955, men han ble samme år erstattet som stammehøvding av Hammer DeRoburt.

## Referanser
Enniberg

**Enniberg** (754 moh.) er en havklippe på Viðoy på Færøyene. Enniberg er det nordligste punktet på Færøyene og den nest høyeste havklippen i Europa, etter Hornelen. Enniberg er den nordligste klippen ved Villingadalsfjall (841 moh.), det høyeste fjellet på Norðoyar og det tredje høyeste på Færøyene. Ved den sørlige foten av fjellet ligger bygden Viðareiði.

Ved foten av Enniberg ligger skjæret Seyðtorva, som derfor kan regnes som Færøyenes nordligste punkt. Fra Enniberg til Akraberg på Suðuroy, som oftest regnes som Færøyenes sørligste punkt, er det 112 km i luftlinje.

Enniberg rommer store kolonier av sjøfugl, og har historisk vært et viktig åsted for fuglefangst, spesielt av lunder. Rundt år 1900 kunne det bli fanget opptil 100&nbsp;000 fugler årlig på Viðoy. Båtturene til Enniberg som arrangeres stort sett hele sommeren, har derfor ikke kun som formål å iaktta klippens størrelse, men også fuglefjellene.

Navnet er sammensatt av færøysk *enni*, «panne», og *berg*, som har samme betydning som på norsk.

Enniberg kan observeres fra Kallurin, lengst nord på Kalsoy, i vest og fra Fugloy i øst.

## Referanser
Kongregasjonen for institutter for konsekrert liv og selskaper for apostolisk liv

**Kongregasjonen for institutter for konsekrert liv og selskaper for apostolisk liv** (ofte forkortet til **Kongregasjonen for ordenslivet**) var en del av Den romerske kurie, det vil si Den katolske kirkes sentrale administrasjon. Den ledes av erkebiskop Franc Rodé. Kongregasjonen hadde ansvar for alle sider ved ordenslivet.

Pave Frans fremla den 19.&nbsp;mars 2022 en ny forfatning – *[[Praedicate evangelium]]* – som med virkning fra 5.&nbsp;juni 2022 erstattet Kuriens kongregasjoner og pavelige råd med dikaster.

## Historikk
Kongregasjonen ble grunnlagt av pave Sixtus V den 27. mai 1586, og het da *Den hellige kongregasjon for konsultasjoner omkring religiøse* (religiøs i betydningen «underlagt en ordensregel»). I 1601 ble den slått sammen med Kongregasjonen for konsultasjoner omkring biskoper og andre prelater. Pave Pius X delte de to igjen i kuriereformen av 1908, slik at tilsyn med biskopene ble flyttet til Kongregasjonen for biskopene. 

Kongregasjonen fikk i 1967 navnet *Kongregasjonen for religiøse og sekulære institutter* av pave Paul VI, og i 1988 ga pave Johannes Paul II den sitt nåværende navn i dokumentet *[[Pastor Bonus]]*. 

Den har ansvar for alle sider ved ordenslivet, med unntak av de ordener som er underlagt Kongregasjonen for Østkirkene. Ansvaret omfatter ordenens styre, disiplin, eiendom, rettigheter og privilegier. Den er også ansvarlig for eremitter og andre som lever under en regel, men ikke er direkte underlag en orden. Arbeidsområdet omfatter også ordensprester, som ikke er underlagt Kongregasjonen for kleresiet. 

### Prefekter
*José Calasanz Vives Tutó O.F.M. Cap. (1908–1913)
*Ottavio Cagiano de Azevedo (1913–1915)
*Domenico Serafini O.S.B. (1916)
*Diomede Falconio O.F.M. (1916–1917)
*Giulio Tonti (1917–1918)
*Raffaele Scapinelli di Léguigno (1918–1920)
*Teodoro Valfre di Bonzo (1920–1922)
*Camillo Laurenti (1922–1928)
*Alexis-Henri-Marie Lépicier O.S.M. (1928–1935)
*Vincenzo LaPuma (1935–1943)
*Luigi Lavitrano (1945–1950)
*Clemente Micara (1950–1953)
*Valerio Valeri (1953–1963)
*Ildebrando Antoniutti (1963–1973)
*Arturo Tabera Araoz C.M.F. (1973–1975)
*Eduardo Francisco Pironio (pro-prefekt 1975-1976, prefekt 1976-1984)
*Jean Jérôme Hamer O.P. (pro-prefekt 1984-1985, prefekt 1985-1992)
*Eduardo Martínez Somalo (1992–2004)
*Franc Rodé C.M. (2004&ndash;)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Fredrick Canon

**Fredrick Canon** (født 15. juli 1976) er en naurisk friidrettsutøver innen løp. Han har spesialisert seg på distansene 100&nbsp;m, 200&nbsp;m og 400&nbsp;m.

Canon har den nauriske rekorden på 100&nbsp;meter, 10,99&nbsp;sekunder, som han løp 3. mars 1996 i Canberra; uoffisielt løp han i 2000 100&nbsp;meter på 10,8&nbsp;sekunder, men dette ble målt med vanlig stoppeklokke. På 200&nbsp;meter har han også rekorden, med 22,84&nbsp;sekunder, 7. august 1998 i Koror. Med stoppeklokke har det visst blitt målt 21,7&nbsp;sekunder 31. januar 1994 i Meneng. Det er ingen offisielle nummer på Canon på 400&nbsp;meter, utenom 53,2&nbsp;sekunder målt 17. mai 1996 i Meneng.

Canon deltok i Commonwealth Games i 1998. I det oseanske løpsmesterskapet i Nuku'alofa i 1998, kom han på syvendeplass på 100&nbsp;meter.

I 2002 ble han utnevnt til Co-visepresident i det nauriske løpsforbundet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kenos Aroi

**Kenos Aroi** (også Kenas Aroi; født 17. april 1942, død 22. januar 1991) var en naurisk politiker, og var president i Nauru fra 17. august til 12. desember 1989.

Aroi var medlem, og også speaker, i det nauriske parlamentet, og finansminister i regjeringen til president Kennan Adeang. Før han ble president var Aroi styremedlem i NPC. Med støtte fra Kennan Adeang, som Hammer DeRoburt fjernet i et mistillitsforslag, ble Aroi valgt til president 17. august 1989. Adeang ble da finansminister. Aroi fikk imidlertid hjerteproblemer tre måneder senere, og trakk seg 12. desember. Hans allierte, Bernard Dowiyogo, ble neste president.

Arois enke, Millicent Aroi, er Naurus ambassadør i Fiji, og komponist.

## Referanser
Yukio Peter

**Yukio Peters** (født 29. januar 1984 i Aiwo) er en naurisk vektløfter.

I 2004 vant han gull i vektklassen 69&nbsp;kg i junior-Oseaniamesterskapet i Niue.

Peters var en av deltakerne i Sommer-OL 2004 i Aten, samt landets flaggbærer under åpningsseremonien. Han fikk åttendeplass i vektklassen 69&nbsp;kg, noe som ga ham et olympisk diplom. En muskelkrampe forhindret bedre plassering.

## Referanser


## Eksterne lenker
NeXT

**NeXT, Inc.** (senere kalt **NeXT Computer** og **NeXT Software**) var et amerikansk datafirma som ble startet av Steve Jobs i 1985 etter at han ble presset ut av Apple av daværende daglig leder John Sculley.

NeXT Software lagde &ndash; i tillegg til operativsystemet NeXTStep &ndash;  flere legendariske maskiner der den mest kjente nok er NeXT Cube som var en sort, mattlakkert kube i magnesium på 1x1 fot.
NeXTStep ble senere til OpenStep og kunne kjøres på Intel-baserte systemer. 

NeXT Software ble i 1997 solgt til Apple Computer, samme år som Steve Jobs kom tilbake til Apple som rådgiver (og senere samme år CEO).

Tim Berners-Lee brukte en *NeXT-cube* da han lagde den første anvendelige World Wide Web-programvaren.
Hedvig av Polen

**Hedvig av Polen** har flere betydninger:

* St. Hedvig av Polen (1374–1399)
* Hedvig Jagellonerinnen (1457–1505)
Hervik

**Hervik** er et sted i Tysvær kommune øst for Haugesund med ca. 250 innbyggere. Stedet er kjent for produksjon av saft og syltetøy, men det drives også med maritim virksomhet, turisme og kolonialhandel.

Stedet er bekreftet befolket siden 1300-tallet, og har graver fra bronsealderen. Navnet *Hervik* er etymologisk beslektet med Harwich i Storbritannia, *Here-wic*, som betyr «viken hvor en (viking)hær slo seg ned». I middelalderskrift er stedet titulert *Heruicum*.

## Eksterne lenker
* Rogaland Konservefabrikk
Olympia Zacharias

**Olympia Zacharias** (født 17. januar 1986 i Denigomodu) er en naurisk friidrettsutøver, som har spesielt seg på 100-meter løping. Hennes personlige rekord er 14,07&nbsp;sekunder, som hun fikk under Friidrettsverdensmesterskapet i Paris i 2003. Hun var den eneste nauriske deltakeren der.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
May-Helen Molvær Grimstad

**May-Helen Molvær Grimstad** (født 31. januar 1968 i Ålesund) er en norsk politiker (KrF). Hun var innvalgt på Stortinget fra Møre og Romsdal 1993–2009, og stilte ikke til gjenvalg i 2009.

Etter å ha avlagt examen artium i 1987, er hun utdannet ved Fjellhaug bibelskole, Høgskolen i Molde (årsstudium med statsvitenskap) og Høgskolen i Volda (årsstudium med kommunal planlegging og administrasjon). Hun var kommunalsjef i Giske kommune på Sunnmøre fra 2010 til 2014, da hun ble rådmann i Sykkylven kommune. Fra mar 2020 til juni 2023 var hun Kommunikasjons- og samhandlingsdirektør ved Helse Møre og Romsdal HF. Fra juni 2023 til august 2023 var hun Kommunikasjon, marked og samhandlingsdirektør hos C-medical, der hennes tidligere sjef nettopp hadde blitt direktør. Fra august 2023 er hun igjen ansatt i Helse Møre og Romsdal HF som Kommunikasjons- og samhandlingsdirektør.

Hun var leder i Kringkastingsrådet i perioden 2010 - 2013.

Hennes far, Ivar H. Molvær har vært ordfører i Sula kommune. Hennes sønn Simen Molvær Grimstad er første vararepresentant til Stortinget i perioden 2017 - 2021.

## Stortingskomiteer
* 2005–2009 leder i Familie- og kulturkomiteen
* 2005–2009 medlem i Valgkomiteen
* 2001–2005 medlem i Næringskomiteen
* 2001–2005 medlem i Den utvidede utenrikskomiteen
* 2001–2005 varamedlem i Valgkomiteen
* 1997–2001 leder i Familie-, kultur- og administrasjonskomiteen
* 1997–2001 varamedlem i Den utvidede utenrikskomiteen
* 1997–2001 medlem i Arbeidsordningskomiteen
* 1997–2001 varamedlem i Valgkomiteen
* 1993–1997 medlem i Samferdselskomiteen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
The Strokes

**The Strokes** er et amerikansk indie-rock-band som oppstod i 1999 i New York. Deres første album, *[[Is This It]]* som kom i 2001, hadde stor suksess. Det ble starten på en bølge av New York-baserte band med større suksess, som også Black Rebel Motorcycle Club fra San Francisco hengte seg på.

## Tidlige år
The Strokes ble opprettet i ung alder, og alle er på en eller annen måte bundet til vokalist Julian Casablancas. Casablancas, gitarist Nick Valensi, og trommis Fabrizio Moretti begynte å spille sammen i ung alder, mens de alle gikk på samme skole. Bassist Nikolai Fraiture hadde vært venn med Julian Casablancas siden barndommen han og. Albert Hammond Jr., ble kjent med Casablancas da de begge var elever ved Le Rosey, en internatskole i Sveits.

Senere ble Albert Hammond Jr med Casablancas til New York, der de delte en leilighet mens de studerte i New York University's Tisch School of the Arts. Der de offisielt begynte å kalle seg for The Strokes. Populariteten steg kraftig på «the Lower East Side» av New York, og de begynte å opptre på Mercury Lounge, et populært utested i Manhattan.

## Bandmedlemmer
* Julian Casablancas – vokal, låtskriving
* Nick Valensi – gitar
* Albert Hammond jr. – gitar
* Nikolai Fraiture – bassgitar
* Fabrizio Moretti – trommer

## Diskografi
* *The Modern Age* (EP) – 2001
* *[[Is This It]]* – 2001
* *[[Room on Fire]]* – 2003
* *[[First Impressions of Earth]]* – 2006
* *[[Angles]]* – 2011
* *Comedown Machine* – 2013
**The New Abnormal* - 2020

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Apostolisk konstitusjon

En **apostolisk konstitusjon** er et lovgivende dokument i Den katolske kirke. 

Konstitusjoner er den høyeste form for lovgivende dokument, og brukes når paven gir, definerer eller modifiserer lover som er spesielt viktige. Blant temaer som er omhandlet i konstitusjoner finner man reorganiseringer av Den romerske kurie, spesielle fullmakter til Den apostoliske skriftemålsdomstol i forbindelse med hellige år og regler for pavevalg.

Apostoliske konstitusjoner får alltid navn etter de første ordene i originalteksten, som nesten alltid er på latin. 

## Se også
*Anglicanorum coetibus
Valdensere

**Valdensere** er tilhengere av en kirketradisjon som sprang ut av en asketisk bevegelse innen vestlig kristendom før reformasjonen.

De første valdensere bredte seg over Frankrike, Italia, Sveits og Sør-Tyskland, overalt utsatt for forfølgelser. Valdenserne sluttet seg senere til reformasjonen. Valdenserne er i vår tid en forholdsvis lite trossamfunn, som har sitt sentrum i Piemonte i Italia – i alpedalene vest for Torino. Gjennom utvandring fra Italia er det også oppstått Valdensiske menigheter i Sør-Amerika, i Colonia Valdense (Uruguay) og Argentina er det i dag ca. 15&nbsp;000 valdensere.

Peter Waldo var høyt ansett som kjøpmann i byen. En dag han var sammen med sine venner, ble en av dem truffet av lynet, og døde momentant. Dette rystet ham, og han begynte å søke Gud. Nå begynte han å dele ut sin formue til de fattige i byen. 

Waldo sørget for at evangeliene og salmene ble oversatt til folkets språk, provençalsk. Utstyrt med disse bega han seg ut på vandring for å forkynne Valdensernes evangeliet for alle han møtte og kom til. 

Han fikk en tillatelse fra Den katolske kirke til å forkynne, bare det han sa ikke var i strid med prestenes ønsker. Ganske snart ble det tydelig at han ikke oppfylte dette kravet. Han ble offisielt ekskommunisert fra kirken i 1184. Waldo og hans medarbeidere gav seg ikke, og de opplevde stor interesse. Da de til sist ble forvist fra området, drog de til Alpene. Derfra kom læren deres til å bre seg ut over store deler av Europa. Waldo drog til slutt til Böhmen, der han ble til sin død.

Fordi flere skrifter ble brent under forfølgelsen er kunnskapen om deres tro og livsførsel lite kjent. Men deres lære vakte stor interesse, og noen steder ble hele landsbyer interessert i deres forkynnelse. Valdenserne møttes ofte i låver eller på annen måte under enkle forhold. De deltok ikke i krigføring. De la vekt på bibellesning og bibelkunnskap, på forkynnelse om Den hellige ånd, Jesu gjenkomst og Guds rene ord. De forkastet de fleste av katolikkenes sakramenter. Noen kilder opplyser at de praktiserte bønn og salving til fordel for syke, og at noen av dem holdt sabbaten. De skal også ha praktisert troendes dåp.

Senere utviklet de seg allikevel bort fra sine opprinnelige særegenheter. Noen av dem begynte på nytt å praktisere flere katolske riter. 

Forfølgelsen fra den katolske kirke vedble. Presset mot dem ble forsterket i og med opprettelsen av inkvisisjonen i 1231. Likevel fortsatte de å eksistere opp igjennom tiden frem til reformasjonen. På et tidspunkt bosatte mange valdensere og protestantiske immigranter seg i Provence. Dette førte til Mérindom-ediktet og en grusom massaker av innbyggerne i flere landsbyer i 1548.

Etterhvert hadde mange av dem knyttet forbindelser med reformasjonskirkene i Sveits og Frankrike. På en synode 1532 vedtok de en bekjennelse og kirkeordning av kalvinsk type. Det ble dannet kirker hvorav flere eksisterer den dag i dag. Noen av de mest kjente kirkene fins i Italia, der de driver en teologiskole i Firenze.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Surrealisme

**Surrealisme** er en kunstform i billedkunsten og litteraturen som ble inspirert av det ubevisste slik som det blir betraktet av psykoanalysen. Den oppsto i begynnelsen av det 20. århundre. Retningen forsøkte å fremstille det ubevisste og benyttet underliggjøring av virkeligheten og fremmedgjørelse.

Ordet *surrealisme* betyr *over realiteten* eller *utover realiteten*. Bevegelsen ble fra 1921 anført av den franske forfatteren og kritikeren André Breton. Den søkte menneskets egen virkelighet i det ubevisste og nyttet inntrykk fra rus og drøm som inspirasjonskilde. Den forsøkte å utvide bevisstheten og virkeligheten på globalt nivå og å forkaste alle gjeldende verdier. Surrealismen innebærer derfor en anarkistisk oppfatning av kunsten og av verden. Surrealismen var påvirket av Sigmund Freud og hans tanker om det underbevisste.

## Surrealistiske [[maler]]e
* Hans Arp (1887&ndash;1966)
* Leonora Carrington –  (1917 – 2011)
* Toyen Marie Čermínová -(1902&ndash;1980) 
* Giorgio de Chirico (1888&ndash;1978)
* Otfried H. Culmann
* Salvador Dalí (1904&ndash;1989)
* Paul Delvaux (1897&ndash;1994)
* Oscar Dominguez (1906&ndash;1957)
* Marcel Duchamp (1887&ndash;1968) 
* Edgar Ende (1901&ndash;1965)
* Max Ernst (1891&ndash;1976)
* Leonor Fini (1908&ndash;1996) (også kjent som forfatter)
* Alberto Giacometti
* Rudolf Hausner, (1914&ndash;1996)
* Valentine Hugo
* Frida Kahlo, (1907&ndash;1954)
* René Magritte, (1898&ndash;1967)
* André Masson
* Robert Matta (1912&ndash;2002)
* Joan Miró (1893&ndash;1983)
* Richard Oelze (1900&ndash;1980)
* Meret Oppenheim (1913&ndash;1985)
* Wolfgang Paalen (1905&ndash;1959)
* Pierre Roy
* Kay Sage (1898&ndash;1963)
* Yves Tanguy (1900&ndash;1955)
* Dorothea Tanning (1910–2012 )
* Felix Nussbaum (1904&ndash;1944)
* Unica Zürn (1916&ndash;1970)

## Surrealistiske [[forfatter]]e
* Antonin Artaud (1896&ndash;1948)
* André Breton (1896&ndash;1966)
* René Char (1907&ndash;1988)
* René Crevel (1900&ndash;1935)
* Robert Desnos (1900- 1945)
* Paul Eluard (1895&ndash;1952)
* Joyce Mansour (1928&ndash;1986)
* Octavio Paz (1914&ndash;1998)
* Gisèle Prassinos
* Benjamin Péret (1899&ndash;1959)
* Raymond Queneau (1903&ndash;1976)
* Philippe Soupault (1897&ndash;1990)
* Tristan Tzara (1896&ndash;1963)
* Boris Vian (1920&ndash;1959)

## Surrealistiske [[fotograf]]er

* Claude Cahun (1894&ndash;1954)
* Dora Maar (1907&ndash;1997)
* Lee Miller (1907&ndash;1977)
* Paola Pivi
* Man Ray

## Surrealistiske filmskapere
* Luis Buñuel (1900&ndash;1983)
* David Lynch

## Eksterne lenker
* 
*  Surrealismen; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Hafrsfjord (delområde i Stavanger)

**Hafrsfjord** er et delområde i Madla bydel i Stavanger kommune i Rogaland. Området ligger ved kysten, mellom Hafrsfjord og Stora Stokkavatnet.

Ved Møllebukta er Sverd i fjell reist som et monument over slaget i Hafrsfjord og samlingen av Norge til ett rike. På Hestnes finner vi Fluberget, med Sør-Rogalands største helleristningsfelt. Rekruttskolen KNM Harald Haarfagre, også kjent som Madlaleiren, ligger i Hafrsfjord delområde.

## Grunnkretser
Delområdet Hafrsfjord er inndelt i åtte grunnkretser. Tabellen viser innbyggertall pr. 1. januar 2016.

Delområdets areal er 5,78 km². I 2005 var innbyggertallet  personer.

## Referanser
Pastor Bonus

***Pastor Bonus*** («Den gode hyrde») er en apostolisk konstitusjon som ble utstedt av pave Johannes Paul II den 28. juni 1988, og avløst i 2022 av *[[Praedicate evangelium]]*, som ble utstedt av pave Frans&nbsp;I og som trådte i kraft den 5.&nbsp;juni 2022.

Pave Frans&nbsp;I fremla den nye forfatningen den 19.&nbsp;mars 2022, på tiårsdagen for sin innsettelse i pavestolen. Den nye forfatning hadde vært under arbeid i ni år, og erstattet blant annet Den romerske kuriens kongregasjoner og pavelige råd med dikaster.

## Om Pastor Bonus
Det fremste formålet med *Pastor Bonus* var en reorganisering av Den romerske kurie.

Blant innholdet i dokumentet er:

*Definisjon av kongregasjonenes, rådenes og kommisjonenes arbeidsområder
*Nye navn til flere kongregasjoner, råd og kommuisjoner
*Forklaring av pavens vektlegging av biskopenes besøk *[[ad limina]]*
*Klargjøring av forholdet mellom Roma og særkirkene

## Referanser


## Eksterne lenker

* ''Pastor Bonus''
Det apostoliske Pønitentiari

**Det apostoliske Pønitentiari** (også kalt **Den apostoliske skriftemålsdomstolen**) er en av domstolene i Den romerske kurie, det vil si Den katolske kirkes sentrale administrasjon. Den har ansvar for saker som berører skrifte av alvorlige synder som er reservert for Den hellige stol, og for administrasjon av avlatsordningen.

Domstolen ble opprettet mot slutten av det 12. århundre. 

Den ledes av *stor[[pønitentiar]]en* kardinal Mauro Piacenza, og *regenten* msgr. Krzysztof Józef Nykiel.

Domstolen er et av de få organer i Den romerske kurie som ikke oppløses ved en paves død. Den nye paven står helt fritt til å oppnevne ny ledelse og nye medlemmer, men det er nødvendig å ha en fungerende domstol også under sedesvakans.

## Storpønitentiarer

*Fabrizio Paolucci (1710–1721)
*Bernardo Maria Conti (1721–1730)
*Vincenzo Petra (1730–1747)
*Gioacchino Bessozzi (1747–1755)
*Antonio Andrea Galli (1755?-1767)
*Giovanni Carlo Boschi (1767–1788)
*Francesco Saverio Zelada (1788–1801)
*Leonardo Antonelli (1801–1811)
*Michele di Pietro (1811–1821)
*Francesco Saverio Castiglioni (1821–1829)
*Emmanuele de Gregorio (1829–1839)
*Castruccio Castracane degli Antelminelli (1839–1852)
*Gabriele Ferretti (1852–1860)
*Antonio Maria Cagiano de Azevedo (1860–1867)
*Antonio Maria Panebianco (1867–1877)
*Luigi Bilio (1877–1884)
*Raffaele Monaco La Valletta (1884–1896)
*Isidoro Verga (1896–1899)
*Serafino Vannutelli (1899–1915)
*Wilhelmus Marinus van Rossum C.SS.R. (1915–1918)
*Oreste Giorgi (1918–1924)
*Andreas Frühwirth O.P. (1925–1927)
*Lorenzo Lauri (1927–1941)
*Nicola Canali (1941–1961)
*Arcadio María Larraona C.M.F. (1961–1962)
*Fernando Cento (1962–1967)
*Giuseppe Antonio Ferretto (1967–1973)
*Giuseppe Paupini (1973–1984)
*Luigi Dadaglio (pro-pønitentiar 1984-1985, storpønitentiar 1985-1990)
*William Wakefield Baum (1990–2001)
*Luigi De Magistris (pro-pønitentiar 2001-2003)
*James Francis Stafford (2003&ndash;2009)
*Fortunato Baldelli (2009&ndash;2012)
*Manuel Monteiro de Castro (2012&ndash;2013)
*Mauro Piacenza (2013&ndash;)
Charvakaer

**Charvakaene** dannet en åndelig retning i India i oldtiden. De synes å ha hatt et hovedsakelig ateistisk og naturalistisk syn. De kritiserte det bestående innen religionen på den tiden.

De nevnes allerede omkring 500 f.Kr. Deres filosofi synes likevel å ha dødd ut omkring 1400 e.Kr. Ingen av deres bøker har blitt bevart frem til i dag, kanskje fordi de har blitt ødelagt av deres opponenter innen Hinduismen.

Det eneste gode vi kan oppnå, mente de, er det gode kroppen kan frembringe, målet med livet er derfor å få maksimalt med glede. En god handling er den som skaper balanse mellom gode og onde ting, mens en ond handling er den som gir mer smerte enn glede. De lærte også at naturen består av fire elementer.
Paul Shan Kuo-hsi

**Paul Shan Kuo-hsi** (kinesisk:  單國璽; pinyin: *Paul Shan Guoxi*, 1923–2012) var katolsk kardinal og erkebiskop av Kaohsiung på Taiwan. Tidligere formann Fu Jen katolske universitet.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Paul Shan Kuo-hsi trådte inn i jesuittordenen i Beijing i 1946. Han fikk sin teologiske utdannelse i Kina og Filippinene.
### Prest
Han ble presteviet i Baguio City på Filippinene i 1955.

Etter prestevielsen sendte ordenen ham til videre studier ved jesuittenes universitet i Cagayan de Oro (Mindanao) og deretter til deres universitet *[[Gregoriana]]* i Roma).

Han virket i Cebu City i Visayas på Filippinene, der kinesiske jesuitter driver personalmenigheten *Sacred Heart* for kinesiske katolikker. Der var han direktør for den kinesiske avdelingen av *Sacred Heart School*. Senere var han novisemester for jesuittene i Thu Duc i Vietnam, før ordenen i 1963 forflyttet ham til Republikken Kina (Taiwan). Der hadde han en rekke verv ved jesuittenes skoler og til slutt som bispedømmevikar i erkebispedømmet Taipeh.
### Biskop av Hwalien
I 1979 ble han utnevnt av pave Johannes Paul II til biskop av Hwalien.
### Erkebiskop av Kaihsiung
I 1991 ble forflyttet til storbyen Kaohsiung. 
### Kardinal
Paven gjorde ham til kardinalprest av *San Crisógono* i 1998.

Han var den femte kinesiske kardinal noensinne (etter de avdøde kardinalene Thomas Tien-Ken-Sin, Paul Yü Pin, Ignatius Kung Pin-Mei og John Baptist Wu Cheng-chung); den sjette dersom man teller med den filippinskfødte fullblods kineseren Jaime L. Sin, erkebiskop av Manila.

Han trakk seg tilbake fra embedet i Kaohsiung i januar 2006 av sykdom som senere samme år ble diagnostisert som lungekreft, og døde den 22. august 2012, av lungebetennelse.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834–1915) *1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852–1918) *1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872–1960) *1916
* Erkebiskop Mario Zanin (1890–1958) *1934
* Kardinal Paul Yü Pin (Yu Bin)  (1901–1978) *1936
* Biskop Matthew Kia Yen-wen (1925–2017) *1970
* Biskop *Paul Shan Kuo-hsi*, S.J. (1923–2012) *1980

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Vatikanets biografi
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Benjamin Raich

**Benjamin Raich** (født 1978) er en østerriksk tidligere alpinist. Han vant 36 verdenscuprenn.

## Karriere
Raich tok gull i slalåm i junior-VM i alpint 1996, i storslalåm i junior-VM i alpint 1997 og i slalåm, storslalåm og kombinasjonen i junior-VM i alpint 1998. Han vant europacupen i alpint sammenlagt sesongen 1997/98.

Han vant sin første internasjonale mesterskapsmedalje i seniorklassen da han vant slalåm under VM i St. Anton i 2001, det var en sølvmedalje. I OL 2002 tok han bronse i både slalåm og kombinasjonsøvelsen.

Benjamin Raich lyktes over all forventning under VM i alpint 2005 i Bormio i Italia. Han ble verdensmester i kombinasjonen og i slalåm, tok sølv i storslalåm og i lagkonkurransen for nasjonslag, samt bronse i super-G.
 
I 2005/2006 sesongen vant Benjamin Raich verdenscupen sammenlagt. Benjamin Raich har fem andreplasser i verdenscupen sammenlagt.

Raich ble dobbeltvinner under OL 2006 i Torino, da han gikk til topps i både slalåm og storslalåm.

## Resultater i verdenscupen i alpint

Raich havnet i løpet av sin karriere 92 ganger på seierspallen i verdenscupen i alpint, herav 36 seire (14 i storslalåm, 14 i slalåm, 5 i superkombinasjon, 2 i kombinasjon og 1 i super-G).

### Enkeltseire

### Sammenlagtplasseringer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Encyklika

En **encyklika** er et pavelig dokument. Ordet er av gresk opprinnelse, og kan best oversettes som «rundskriv» eller «sirkulær». Betegnelsen ble tidligere brukt om brev fra fyrster og høyere embetsmenn som ble spredt til så mange mennesker som mulig for å gjøre lover og forordninger kjent. I moderne tid brukes det utelukkende om slike dokumenter i Den katolske kirke.

Encyklikaene deles i to kategorier:

**Encyklikale skriv*, som er det høyeste uttrykket for pavens universelle læreembete. Disse er normalt adressert til alle biskoper og troende i Den katolske kirke. I noen tilfeller er også «alle mennesker av god vilje» tilføyet, dersom det dreier seg om allmennmenneskelige temaer og ikke rent katolske læredokumenter. 

**Encyklikale brev* er adressert til en spesiell gruppe biskoper, normalt innenfor en nasjon eller region. De berører ikke de helt sentrale spørsmål, og har gjerne først og fremt lokal relevans. 

Begge former for encyklikaer er undertegnet av paven personlig. De skrives nesten alltid på latin, med enkelte unntak, eksempelvis *[[Mit brennender Sorge]]* fra 1937 som ble skrevet på tysk, og pave Pius XIs *[[Non abbiamo bisogno]]* på italiensk fra 1931 som kritiserte den italienske fascisme. Encyklikaer får navn etter de første ordene i teksten. 

Encyklikaer sendes ut ved behov, og det varierer fra en pave til en annen hvor mange som kommer i løpet av et pontifikat; f.eks. utstedte pave Pius VIII bare én, mens pave Leo XII utstedte hele 29.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

## Referanser
Apostolisk formaning

En **apostolisk formaning**, også kalt **apostolisk ekshortasjon** (latin: exhortatio apostolica) er et pavelig skriv. En formaning omhandler et spesifikt tema, og går grundig gjennom dette. Formaninger er av mindre betydning enn encyklikaer og kan være i form av et sammendrag etter en synode.

Mange av de apostoliske formaningene er «postsynodale», hvilket vil si at de utstedes etter en bispesynode, og tar for seg temaet som ble behandlet der. 

## Notable ekshortasjoner
* Christifideles Laici avpave Johannes Paul II datert 30. desember 1988 
* Ecclesia in America av pave Johannes Paul II datert 22. januar 1999
* Ecclesia in Asia av pave Johannes Paul II datert 6. november 1999
* Ecclesia in Europa av pave Johannes Paul II datert 28. juni 2003 
* Evangelii Nuntiandi av pave Paul VI datert 8. desember 1975.
* Familiaris Consortio av pave Johannes Paul II datert 22. november 1981
* Pastores Gregis av pave Johannes Paul II datert  16. oktober 2003
* Pastores Dabo Vobis av pave Johannes Paul II datert 25. mars 1992
* Reconciliatio et Pœnitentia av pave Johannes Paul II datert 2. desember 1984
* Redemptoris Custos av pave Johannes Paul II  datert 15. august 1989
* Sacramentum Caritatis av pave Benedikt XVI datert 22. februar 2007.
* Vita Consecrata av pave Johannes Paul II  datert 25. mars 1996

## Referanser
Sørvágur

**Sørvágur** (, foreldet dansk skrivemåte: *Sørvåg*) er en bygd på Færøyene. Bygden ligger innerst i Sørvágsfjørður på Vágar, vest i øyriket. Den 1. januar 2017 hadde Sørvágur 1&nbsp;032 innbyggere. Sørvágur er administrasjonssentrum i kommunen med samme navn. Færøyenes eneste lufthavn, Vágar lufthavn, ligger her.

Sørvágur er en nokså stor fiskerihavn med fiskemottak og filetfabrikk. Andre viktige næringsveier er handel, håndverk og industri. Det er en del tjenesteytende virksomhet knyttet til lufthavnen, hvor også Atlantic Airways har sin administrasjon. Hotel Vágar ligger like ved lufthavnen. Fra Sørvágur og lufthavnen er det veiforbindelse vestover til Miðvágur og Sandavágur, som er knyttet til det færøyske «hovedlandet» med Vágatunnilin. Fra Sørvágur er det også fergeforbindelse til Mykines.

Hvert tredje sommer er Sørvágur vertskap for den kulturelle begivenheten Vestanstevna, etter forbilde av Ólavsøka, som veksler mellom nabobygdene Sørvágur, Miðvágur og Sandavágur.

## Historie
Det første leddet i stedsnavnet Sørvágur er ikke er sikkert forklart. Det har ikke sammenheng med himmelretningen sør, som på færøysk heter *suður*. Jakob Jakobsen mente at *sør* kom av norrønt *saurr*, moderne færøysk *seyrur*, i betydningen «mudder» eller «sanddyne». Noen har derfor skrevet navnet som Seyrvágur, men det finnes ikke noe historisk belegg for dette navnet. Sørvágur nevnes første gang i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet.

Arkeologiske utgravninger viser at noen hustufter ved Sørvágur kan regnes tilbake til vikingtiden eller tidlig middelalder.

## Referanser


## Litteratur
*
*
*
*
*
*

## Eksterne lenker
*
Pavelig skriv

**Pavelige skriv** er dokumenter som utstedes av paven eller av Den romerske kurie i pavens navn. 

Skrivene deles inn i forskjellige kategorier etter form og betydning:

*Encyklika: Læredokument, enten til hele Den katolske kirke eller til kirken i en spesiell region.
*Apostolisk konstitusjon: Lovgivende dokument.
*Apostolisk formaning: Læredokument, gjerne om et begrenset tema.
*Apostolisk skriv og pavelig brev: Proklamasjon fra paven om et spesielt tema. En særform er *[[motu proprio]]*.
*Bulle: En spesielt høytidelig form for apostolisk skriv.

I tillegg kommer to typer prekener som har en særstilling, da paven gjerne tar opp aktuelle temaer som han er opptatt av:

*Onsdagsaudiens: Tradisjonelt har paven en generell audiens på onsdager, hvor han holder en kort preken
*Angelusmeditasjon: En kort pavelig preken i forbindelse med angelusbønnen på søndager

Det finnes også en rekke pavelige skriv som ikke faller inn i noen av disse kategoriene, som budskap til forskjellige kongresser og markeringer, brev av mer privat karakter og vanlige prekener.
Eiði

**Eiði** (uttale: , foreldet dansk skrivemåte: *Ejde*) er en bygd på Færøyene. Den ligger på et smalt eid mellom Sundini og det åpne havet, lengst nordvest på Eysturoy.

Eiði er administrasjonssentrum i Eiðis kommuna, som dessuten omfatter nabobygdene Ljósá og Svínáir i sør. Den 1. januar 2020 hadde Eiði 691 innbyggere, mens hele kommunen hadde 761 innbyggere. Kommunen er sammenfallende med Eiðis sókn, som er hovedsogn i Eiðis prestagjald og har Eiðis kirkja som sognekirke.

Eiði er en viktig fiskerihavn med flere større, hjemmehørende fiskefartøyer og fiskemottak. Sør for bygda ligger Eiðisvatn, som er blant Færøyenes største innsjøer, og som er regulert til vannkraftproduksjon i Eiði kraftverk.

På Eiði ligger en fotballbane, hvor EB/Streymur tidligere spilte sine hjemmekamper. Banen har en spektakulær beliggenhet ut mot åpent hav. Banen er tatt ut av bruk og omgjort til campingplass.

I nord ligger den 343 meter høye Eiðiskollur, og de berømte klippene Risin og Kellingin ligger foran. Øst for bygda reiser det 880 meter høye fjellet Slættaratindur seg, Færøyenes høyeste fjell.

Eiði er første gang nevnt i skriftlige kilder fra første halvdel av 1300-tallet.

## Litteratur
*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ardian Gashi

**Ardian Gashi** (født 20. juni 1981 i Gjakova, Kosovo) er en norsk-kosovisk tidligere fotballspiller som har spilt for blant annet , ,  og .

Gashi kom til Norge som flyktning i 8-årsalderen. Han ble senere norsk statsborger, og debuterte på det norske  i 2004, der spilte han fjorten landskamper. Hans posisjon på banen var midtbanespiller. I Brann spilte Gashi både sentralt og som høyreving, men ble gjennom karrieren sin først og fremst ansett som en sentral midtbanespiller med offensive kvaliteter.

## Karriere
Gashi begynte fotballkarrieren i 3.divisjonslaget KIL/Hemne før han ble signert av Molde. Han fikk lite spilletid på Molde stadion, og dro i 2002 til Ørn Horten. Her utviklet han seg veldig mye, og ble lånt ut og senere kjøpt av Vålerenga sommeren 2003.

30. august 2006 gikk Gashi fra Vålerenga til Brann for sju millioner kroner. Han debuterte for Brann 11. september 2006 og hadde opprinnelig kontrakt ut 2010.

24. juli 2007 gikk han til FFK for en overgangssum på mellom seks og åtte millioner kroner. Gashi fikk sin debut for rødbuksene på Ullevaal stadion 30. juli 2007. Han fikk sin hjemmedebut på nye Fredrikstad Stadion mot Aalesund, som endte 2-1 til Fredrikstad, og Gashi scoret sitt første mål.

I 2009 signerte han med Helsingborg, hvor han fort ble en favoritt blant supporterne. 5. august 2014 signerte han en kontrakt med Odd som holdt ham til skienslaget frem til august 2017. 

Etter kontrakten hans utløp i 2017 gikk han gratis til Ørn-Horten i Norsk tipping-ligaen. Det fjerde øverste nivået i det norske seriesystemet.  
 
## Meritter

### Vålerenga
* Seriemester i 2005
* Seriesølv i 2004

### Brann
* Seriemester i 2007
* Seriesølv i 2006

### Fredrikstad
* Seriesølv i 2008

### Helsingborg
* Seriemester i 2011
* Seriesølv i 2010
* Cupmester i 2010 og 2011

### Individuelt
* Kniksenprisen: Årets midtbanespiller i 2004

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Ardian Gashis spillerprofil på ffksupporter.net
Runavík

**Runavík** (, dansk: *Runevig*) er en bygd på Færøyene. Runavík ligger sør på Eysturoy, og inngår i en 10 km lang tettbebyggelse langs østbredden av Skálafjørður. Runavík er administrasjonssenter i kommunen med samme navn, som omfatter mesteparten av denne tettbebyggelsen. Runavík er en viktig fiskerihavn og knutepunkt for private og offentlige tjenester. Den 1. januar 2015 hadde Runavík 525 innbyggere, mot 406 i 1985.

## Samfunn

Runavík har en viktig fiskerihavn med tilhørende fiskemottak for lakseeksport. Det finnes også små fabrikker og bedrifter og byggefirmaer. Stedet har også et turistkontor, to hoteller, fire restauranter og en campingplass som er åpen hele året. Foruten fiskeri er mange ansatte i servicenæringen, og mange dagpendler til Runavík og nabostedene for å jobbe. 

Broene over Sundini gjør dette mulig også for folk fra Streymoy, og det er også undervannstunnel fra Eysturoy til Borðoy. Det bygges en ny tunnel direkte fra Streymoy til Skálafjørður, Skálafjarðartunnilin. Ved ferdigstillingen av denne vil Runavík bli desto mer sentralt som kommunikasjonssentrum. I tillegg kommer det faktum at Runavík er utsett til å være hele Færøyenes senter for den antatte, kommende færøyske oljeutvinningen.

I Runavík finner man Eysturoy pleie- og eldrehjem (*Eysturoyar røktar- og ellisheim*), som drives i samarbeid mellom alle kommunene på Eysturoy. Skolen, Runavíkar skúli, ble bygd for 190 elever i 1976, og har åtte vanlige klasserom samt noen andre rom til spesielle formål, men ikke bibliotek.

## Historie
Runavík er den yngste bebyggelsen ved Skálafjørður, og ble grunnlagt av nybyggeren Hans Tausen i 1916, men fikk ikke navnet Runavík før i 1938. I 1967 ble Runavíkar kommuna utskilt fra Nes kommuna. I 2005 ble Elduvíkar kommuna, Oyndarfjarðar kommuna og Skála kommuna innlemmet i kommunen, og senere også Funnings kommuna i 2009.

## Kultur
Grunnet sin korte historie har ikke Runavík like mange lokale tradisjoner som det man kan finne i mange bygder. Allikevel ligger den historiske sluppen «Høganæs» i havnen for utstilling. På «Høganæs» er det tidvis kveldsarrangementer med folkemusikk. Eystanstevna arrangeres årlig, og annenhver gang av Runavík og Strendur, i midten av juni.

Stedets fotballag er NSÍ Runavík, som med sine mer enn 600 medlemmer er et av de største idrettslagene på Færøyene. NSÍ Runavík ble stiftet som et fleridrettslag med vekt på håndball i 1957, men siden har enkelte grener blitt skilt ut i egne lag, slik at NSÍ Runavík i dag står tilbake som et fotballag. Klubben deltok for første gang i europacup i 2003, og i 2007 ble NSÍ Runavík færøyske mestere for første gang.

## Vennskapsbyer
*  Egilsstaðir, Island
*  Hirtshals, Danmark
*  Ísafjörður, Island
*  Uummannaq, Grønland

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Runavík på *faroeislands.dk*
Arne Ruset

**Arne Karsten Ruset** (født 1951) er en norsk psykiater og forfatter. Han vokste opp i Fjøra i nåværende Fjord kommune.

Ruset er overlege i psykiatri av yrke, men har siden debuten i 1973 utgitt flere diktsamlinger, barnebøker, romaner og to novellesamlinger.

Han har i likhet med sin sønn, lyrikeren Endre Ruset, vært involvert i Bjørnsonfestivalen siden oppstarten i 1992.

## Bibliografi
* 1973: *Spelemannslaget Love*, dikt
* 1982: *Kunsten å stupe seg inn i ein by*, dikt
* 1983: *Mus*, dikt
* 1987: *Aldri åleine*, barnebok
* 1989: *Hjernebløming*, «heimstaddikt»
* 1991: *Kongen av Kattholmen*, noveller
* 1992: *Den svarte kista*, barnebok
* 1993: *Førtiårskrigen*, dikt
* 1995: *Hundedraumar*, dikt
* 1997: *Eg blar meg gjennom ein gammel husmorkalender*, dikt, tonesatt av Bjarne Isaksen
* 1999: *Over fjell, over hav*, bildebok, illustrert av Anne Kristin Hagesæther
* 2002: *Hippie*, roman
* 2013: *Berg brest*, noveller
* 2016: *Vi kan ikkje eige kvarandre*, dikt i utvalg
* 2017: *Songbok for hesten*, roman
* 2019: *Nattferje frå Åfarnes*, roman
* 2021: *Ikkje ein sporv til jorda*, kriminalroman
* 2023: *Eg kom ikkje heim før det vart natt*, roman
* 2025: *Reisa til mjuk*, dikt

## Priser
* 1987: Kritikerprisen for barne- og ungdomsbøker, for *Aldri åleine*
* 1999: Kultur- og kirkedepartementets billedbokpris, for *Over fjell, over hav*, sammen med Anne Kristin Hagesæther

## Referanser


## Kilder
*Presentasjon av Arne Ruset i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* Forfatterside hos Det Norske Samlaget