open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
D. A. Points

**Darren Andrew «D.A.» Points** (født 1. desember 1976 i Illinois) er en amerikansk profesjonell golfspiller som spiller på PGA-touren.

Points ble profesjonell i 1999. Frem til 2004 spilte han på Nationwide Tour. Der vant han tre turneringer. Han fikk PGA-rettigheter da han kom på andreplass på pengelisten på Nationwide, og spilte PGA-touren i 2005 og 2006. Dårlige resultater tvang ham tilbake til Nationwide i 2007 og 2008, men var tilbake på PGA-touren i 2009.

## Meritter

### Seire på PGA-touren

* 2011 AT&T Pebble Beach National Pro-Am

### Seire på Nationwide-touren

* 2008 Miccosukee Championship

* 2004 Northeast Pennsylvania Classic, Pete Dye West Virginia Classic

* 2001 Inland Empire Open

## Eksterne lenker
*
Chuck Mangione

**Charles Frank «Chuck» Mangione** (1940–2025) var en amerikansk trompetist og flygelhornist. Han slo igjennom i 1977 med jazz-pop-singelen *Feels so Good*. Han har gitt ut mer enn 30 album siden 1960. Han ga sin egen stemme til rollen som seg selv i tegnefilmserien *King of the Hill* (1997–2009).

Mangione vokste opp i Rochester, NY, og utga tre plater sammen med sin bror Gap Mangione. Han studerte 1958–1963 ved Eastman School of Music, University of Rochester, og fungerte som utgiver og produsent med skolens ensemble og *Rochester Philharmonic Orchestra* på 1960-tallet.  

Mangione va t Grammy-prisen to ganger, i 1977 for *Bellavia* og 1978 for *Children Of Sanchez*, sistnevnte skrevet til filmen med samme navn. 

## Verker
Mangiones komposisjoner inkluderer  «Feels So Good», «Children of Sanchez», «Hide and Seek», «Hill Where the Lord Hides», «Fun and Games», «Give It All You Got», «Land of Make Believe», «Bellavia», «Main Squeeze», «Love Notes», «Steppin' Out», «I Never Missed Someone Before», «Maui-Waui», «Last Dance», «El Gato Triste», og «Chase the Clouds Away".

Hans komposisjon «Chase the Clouds Away» ble brukt offisielt under Sommer-OL 1976 i Montréal, mens «Give IT All You Got» ble brukt som offisiell komposisjon ved Vinter-OL 1980 i Lake Placid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Kazimierz Dziedzioch

**Kazimierz Bernard Dziedzioch** senere **Casimir D. Bernard** (født 17. mai 1924 i Chorzów, død 24. september 2007 i New York) var en polsk soldat under andre verdenskrig. Han utmerket seg i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats.

## Andre verdenskrig
Ved Tysklands angrep på Polen i september 1939 meldte Dziedzioch seg, tross sin unge alder, til militærtjeneste uten å komme i kamp. Avdelingen hans trakk seg tilbake til Ungarn, der Dziedzioch ble internert. Via Jugoslavia og Italia kom han seg til Frankrike der han gikk inn i den polske eksilregjeringens militære styrker. Etter militær opplæring ble Dziedzioch overført til Den selvstendige Podhalebrigaden.

Etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 ble det bestemt å sende Dziedziochs avdeling nordover, som en del av det allierte forsøket på å motstå invasjonen. Avdelingen ble skipet ut fra Brest og sendt via Skottland til Norge. Det fransk-polske ekspedisjonskorpset ble satt inn i slaget om Narvik. Dziedziochs avdeling gikk inn i stillinger på Ankenesfjellet. Den 28. mai satte norske og allierte tropper inn et angrep mot de tyske invasjonsstyrkene. Korporal Dziedzioch ble rammet av en bombe fra et tysk fly og fikk det ene benet revet av. Etter lang tid ble han reddet, overført til et britisk hospitalskip og etter hvert evakuert til Storbritannia.

Dziedzioch ble overført til Canada og kom i 1942 til USA der han var aktiv for å fremme Polens sak under krigen. Han deltok i aktiviteter for å rekruttere polakker og amerikanere med polsk bakgrunn til de væpnede styrker.

## Etter verdenskrigen
Etter andre verdenskrig ble han værende i USA, ble statsborger der og tok navnet Casimir D. Bernard. Han utdannet seg og avla i 1952 bachelorgrad i bedriftsledelse ved University of Illinois. Fra 1962 til han gikk av med pensjon i 1987 arbeidet han i firmaet IBM.

I 1993 besøkte Dziedzioch Norge. Han var i audiens hos kong Harald, deltok i et arrangement i Lingeklubben og besøkte Narvik.

## Utmerkelser

I desember 1940 ble han tildelt Ordenen Virtuti Militari, i en seremoni der også den norske generalmajor Carl Gustav Fleischer ble dekorert med samme orden for sin innsats ved Narvik.

I norsk statsråd i London 20. mars 1942 ble det besluttet å tildele Dziedzioch Krigskorset med sverd for innsatsen ved Narvik. Innstillingen omtaler hans innsats slik: «16 år gammel ubrukbargjorde han 2 mitraljøser ved å skyte på dem på kort hold med en morter. Han blev såret i begge ben og måtte få amputert høire fot.» Utmerkelsen ble overrakt Dziedzioch av Norges militærattaché i Washington, D.C. under et støttearrangement for Polen i New York.

Han ble også tildelt Deltagermedaljen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Selvbiografiske notater fra Fundacja bioelektroniki
337 skvadron

**337 skvadron** er en helikopterskvadron i Luftforsvaret, underlagt 131 luftving. Skvadronen har base på Bardufoss flystasjon.

## Oppdrag
337 skvadron har som oppdrag å støtte Kystvakten med deres oppdrag.

## Historie

Skvadronen ble opprettet på Gardermoen flystasjon i 1950, utstyrt med de Havilland Vampire. I 1953 ble skvadronen overført til Luftkommando Trøndelag og flyttet til Værnes flystasjon, der den allerede i 1954 ble nedlagt. 337 ble reaktivert på Gardermoen i september 1955. Siden nedleggelsen hadde personellet vært i opplæring for bruk av skvadronens nye fly, F-86 K. I 1963 ble skvadronen nedlagt igjen og innlemmet i 332 skvadron.

### Gjenopprettelse i 1980
1. januar 1980 ble skvadronen gjenopprettet, nå som kystvaktskvadron. Forsvaret hadde gått til innkjøp av seks Westland Lynx-helikoptre til bruk fra Kystvaktens Nordkapp-fartøyer. Etter en lengre innkjøringsfase, ble skvadronen erklært operativ 1. mai 1983.

### Nye helikoptre

Etter at Lynx-helikoptrene ble faset ut i 2014, ble NH90 anskaffet som etterfølger. På grunn av store problemer med innfasingen, ble det besluttet å heve kontrakten om innkjøp av helikoptrene i juni 2022.

Regjeringen besluttet 14. mars 2023 at Forsvaret skulle kjøpe inn 6 maritime MH-60R Seahawk helikoptere til Kystvakten for 12 milliarder kroner, som skal leveres i perioden 2026–2027. Skvadronen skulle i mellomtiden opprettholde sin maritime kompetanse, samt forberede seg på leveransen i 2025 ved å øve med det danske Flyvevåbnet, som har operert modellen siden 2017.

I august 2023 ble skvadronen gjenopprettet i forbindelse med forberedelser til mottak av nye helikoptre.

## Referanser
Yantan

**Yantan** (kinesisk: 沿滩区; pinyin: *Yántān Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Zigong i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 467,99 km² og teller 389.100 innbyggere (2005). 

## Eksterne lenker
* Infoside
Zelda Rubinstein

**Zelda Rubinstein** (1933–2010) var en amerikansk skuespiller og menneskerettighetsaktivist.

Rubinstein er kanskje mest kjent for å spille et eksentriske medium ved navn Tangina Barrons i kultfilmen «Poltergeist» fra 1982 og denne filmens oppfølgere, Poltergeist II: The Other Side og Poltergeist III som ble gitt ut henholdsvis i 1986 og 1988. Rubinstein ble tildelt et stipend til University of Pittsburgh, hvor hun fikk en bachelorgrad i bakteriologi og ble medlem av den nasjonale Sorority Phi Sigma Sigma. Rubinstein flyttet til Berkeley, California, i en alder av 25 år, studerte ved University of California, Berkeley, samtidig som hun arbeidet på medisinsk laboratorium og som tekniker ved forskjellige blodbanker. 

I 1978 bestemte Zelda Rubinstein seg for å begynne på en karrière som skuespiller. Hun studerte skuespill ved University of California. Med filmen Poltergeist kom hennes første store rolle i en film. Hun var aktiv både på film og fjernsyn etter Poltergeist-filmene fra 1980-tallet. Hennes siste rolle var i 2007 i skrekkfilmen Behind the Mask: The Rise of Leslie Vernon. Rubinstein var aktiv i kampen mot aids og hiv siden 1984. Hun opptrådte i en rekke annonser som spesielt var rettet mot homofile menn for å fremme sikrere sex for å forhindre at flere mennesker blir smittet av aids. 

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Agnes Slott-Møller

**Agnes Slott-Møller**, født **Rambusch** (født 10. juni 1862 i København, død 11. juni 1937 i Løgismose) var en dansk maler og billedhugger.

Slott-Møller var påvirket av italiensk kunst før renessansen, det prerafaelittiske broderskap og den engelske Arts and Crafts-bevegelsen i sin billedbehandling og stil. Motivkretsen fant hun i danske folkeviser, dansk middelalderhistorie og nyere historie. Hun var aktiv i kvinnepolitiske, nasjonale og kunstneriske organisasjoner. Med sin ektefelle, maleren Harald Slott-Møller, fikk hun to barn, hvorav den ene døde i sitt første leveår.

Det er antagelig Slott-Møller som er kvinnen på hennes manns maleri Skt. Hans Aften ved Vejle Fjord fra 1904.

Hun mottok Eckersbergmedaljen i 1906 og medaljen Ingenio et arti i 1932.

## Verk – utvalg
* 1985: *Søskende*, *Dronning Margrete I og Erik af Pommern*.
* 1886: *Ude eller kammerater* (Agnes og Harald portretterer hverandre på samme lerret).
* 1889: *Dronning Margrete, Erik af Pommern og den jyske Adel* og *Herregården Benzon* 

## Referanser


## Kilder
* Dansk Kvindebiografisk Leksikon: ''Agnes Slott-Møller (1862–1937)''
* 
*
Juliano Mer-Khamis

**Juliano Mer-Khamis** (født 29. mai 1958 i Nasaret, død 4. april 2011) var en israelsk skuespiller, regissør, filmskaper og politisk aktivist av jødiske og kristen-arabiske foreldre. 

Den 4. april 2011 ble han myrdet av en maskert bevæpnet mann i byen Jenin på de palestinsk områdene som er okkupert av Israel, hvor Mer-Khamis hadde etablert teateret Freedom Theatre.

Juliano Khamis var sønn av en jødisk kommunist og hans kone Saliba Khamis, en israelsk-arabisk intellektuell og som var en av lederne for det israelske kommunistpartiet på 1950-tallet. Khamis hadde to brødre, Spartacus og Abir. Hans bestefar het Gideon Mer, og var vitenskapsmann og en pioner innenfor forskningen på malaria i det britiske mandatet. I sin ungdom tok Khamis sin mors etternavn, Mer, og han tjenestegjorde i det israelske forsvaret i en brigade for fallskjermjegere. 

I et intervju i 2009 med Israel Army Radio, uttalte Mer-Khamis om bakgrunnen hans at "jeg er 100 prosent palestinsk og 100 prosent jødisk".

Mer-Khamis var gift med Jenny, en finsk aktivist han møtte i Haifa. De hadde sønnen Jay sammen og fødselen til tvillingene deres var nært forestående på tidspunktet for hans død.

Khamis sin første film var "The Little Drummer Girl", en amerikansk thriller fra 1984 som ble regissert av George Roy Hill, og som den kjente amerikanske skuespilleren Diane Keaton var med i. Filmen handlet om den israelsk-arabiske konflikten. 

I 2006 etablerte Mer-Khamis Freedom Theatre sammen med Zakaria Zubeidi, en tidligere militær leder av Jenin Al-Aqsa Martyrs 'Brigades, Jonatan Stanczak, svensk-israelsk aktivist, og Dror Feiler, en svensk-israelsk kunstner. The Freedom Theatre var et teater som skulle gi muligheten for barn og unge i de palestinske flyktningleirene i Jenin ved å utvikle ferdigheter, selvinnsikt og selvtillit og bruke denne kreative prosessen som en modell for sosial endring. 

Mer-Khamis ble skutt av maskerte væpnede menn foran teateret han grunnla i Jenin. Han ble kjørt til Jenin Hospital, hvor han ble erklært død kort tid etter hans ankomst. Statsminister Salam Fayyad fordømte drapet. Israelske myndigheter hevdet at attentatmennene garantert stammet fra Hamas som på sin side benektet enhver kjennskap til denne saken og hevdet at dette bare var en simpel forbrytelse som de trodde at fiender av Khamis sto bak.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hildreths-indikasjon

En **Hildreths-indikasjon** (engelsk, Hildret's sign) er en undersøkelsesmetode som kan bidra til å differensiere en glomustumorer (eller glomangioma) og  hemangiopericytomer (en type bløtvevskreft) fra andre funn fra undersøkelser, som kan forveksles. Metoden ble beskrevet for første gang i 1970.

## Se også
* Tumor

## Eksterne lenker
* http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/4315716
* http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/12027491
719 skvadron

**719 skvadron** var en av Luftforsvarets avdelinger, opprettet 1. januar 1966.

719 skvadron var resultat av en sammenslåing av to enheter ved Bodø hovedflystasjon, Kommunikasjonsvingen/LKN og Helikopterseksjonen/LKN, i  november 1957. Denne nye enheten fikk navnet Nr. 7193 Støtteving/LKN, før den i januar 1966 fikk status som egen skvadron under navnet 719 skvadron.  

Skvadronen benyttet både UH-1B-helikoptre og Twin Otter-fly. Helikoptrene ble faset ut høsten 1990. 31. desember 2000 ble  719 skvadron nedlagt.

## Eksterne lenker

* 719 skvadron
Ed Burns

**Ed Burns** (født 28. november 1946) er en amerikansk manusforfatter. Burns har samarbeidet med David Simon om flere film-prosjekter som eksempelvis *The Corner* og TV-serien *[[The Wire]]*. 

Burns er en tidligere politietterforsker fra Baltimore og som lærer for syvende klasse på en offentlig skole og ofte bruker han disse erfaringene gjennom hans forfatterskap. TV-serien *The Wire* fokuserer mye på medienes dekning av kriminalitet og korrupsjon i Baltimore, og mye av dette hentet manusforfatternes fortid med avisen *[[The Sun]]* og fra tidligere erfaringer som politi. Burns ble nominert til utmerkelsen Writers Guild of America Award for beste drama-serie i februar 2009. *The Wire* ble også nominert til en Emmy Award for samme kategori. Burns har også arbeidet på miniserien *[[Generation Kill]]* som er basert på den amerikanske invasjonen av Irak og sendes på TV-kanalen HBO.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ed Burns, intervju på *Fresh Air, 2006
* [http://www.nyc-arts.org/showclips/show/id/40 Ed Burns], intervju på *NYC-ARTS''
Arendal Bilmesse

**Arendal Bilmesse** er en årlig bilmesse avholdt i mai måned i sentrum av Arendal.

Under messen viser de lokale bilforhandlerne frem årets modeller, og flere ganger har det vært premierevisning på nye modeller. I tillegg er det underholdning med veteranbilparade og sang og musikk.

Første gang messen ble holdt var i 1995, og dengang gikk messen over to dager, i motsetning til de siste årene hvor den har vart i en dag. Spesielt invitert gjest i åpningsåret var Bjørn Dæhlie, og andre år har messen blitt gjestet av Petter Solberg, Jan Erik Larssen, Thomas Alsgaard og Thor Hushovd. På 15-årsjubileet i 2011 var det 120 biler som ble utstilt, flere av dem norgespremierer.

## Referanser
Gottfrid Kallstenius

**Gottfrid Kallstenius** (født 1861, død 1943) var en svensk kunstner.

Kallstenius underviste ved Konstakademien og ble senere professor der. Som maler gikk han tidlig over fra realisme til stemningsmalerier, og fant senere en svensk romantisk tone, ofte med solnedganger og solbelyste kystlandskap. Han har utført flere monumentalmalerier, iblant med religiøse motiver, for eksempel en altertavle i Västervik. Han utgav også håndbøker i oljemaleri.

Gottfrid Kallstenius var gift med kunstneren Gerda Roosval-Kallstenius. Ekteparet Kallstenius oppførte en storslagen villa i Storängen, Nacka, der de bodde livet ut.

## Referanser
Blue Stahli

**Blue Stahli** er et synth rock-prosjekt fra byen Detroit i den amerikanske delstaten Michigan. Prosjekt ble opprettet av multi-instrumentalisten Bret Autrey.

## Diskografi

## Eksterne lenker
* 
*
Matsuyama (Ehime)

**Matsuyama** (松山市; *Matsuyama-shi*) er hovedstaden i det japanske prefekturet Ehime på øya og regionen Shikoku. Det er i tillegg den største byen i Shikoku regionen. Byen ble grunnlagt den 15 desember, 1889.

Byen er mest kjent for sine varme kilder, som er noen av de eldste i Japan. Dette er hjemmet til det populære stedet Dōgo Onsen Honkan, et offentlig bad som har vært i byen helt siden 1894. Et annet populært sted for turister er Matsuyama Slott.

## Historie
I middelalderen var Matsuyama en del av det Iyo-Matsuyama domene, et len av Iyo Provins som bestod hovedsakelig av en slott by, som støttet Matusyama Slott. Det var en landsby i nærheten av Dōgo Onsen til øst og en havn mot vest som knyttet Matusyama til det Japanske hovedlandet.

Dōgo Onsen var allerede et populært sted i Asuka perioden, ettersom at Shōtoku Taishi besøkte varmekilden i 596. 

Ishite-ji (石手寺), Taisan-ji (太山寺), og Jōdo-ji (浄土寺) er kjente buddhistiske templer i Matsuyama.

## Referanser/
Mixu Paatelainen

**Mika-Matti Petteri «Mixu» Paatelainen** (født 3. februar 1967 i Helsingfors i Finland) er en finsk tidligere fotballspiller og landslagssjef for  fra han utnevnt i april 2011 og fram til juni 2015. Han scoret selv 18 mål på sine 70 landskamper for , som gjør ham til spiller nummer tolv i Finland hva angår antall landskamper og den femte mestscorende landslagsspilleren i Finland gjennom alle tider.

Paatelainen hadde en spillerkarriere som varte i 20 år. Han spilte for ni forskjellige klubber i fire ulike land. Det meste av hans spillerkarriere fant sted i den skotske ligaen, med Dundee United, Aberdeen, Hibernian, St. Johnstone og St. Mirren. I løpet av et opphold i den engelske klubben Bolton Wanderers ble Paatelainen den første finnen til å spille i Premier League.

## Spillerkarriere
Paatelainen hadde sin debutkamp for det finske laget FC Haka i 1985. Han spilte 48 ligakamper for Haka og scoret 18 mål. I løpet av hans debutsesong vant Haka den finske cupen, som også ble det eneste trofeet klubben vant mens Paatelainen spilte der.

I oktober 1987 signerte han kontrakt med den skotske eliteklubben Dundee United for en overgangssum på £100.000. Paatelainen scoret 33 ganger på 133 kamper for Dundee United, og ble dermed deres toppscorer i to sesonger. På slutten av 1991 meldte han overgang til Aberdeen for £400.000. I løpet av hans tre sesonger der scoret han 23 mål på 75 ligakamper.

## Trenerkarriere
Etter at Paatelainen la opp som spiller i 2005, ble han manager for den skotske klubben Cowdenbeath, og han hjalp klubben til opprykk i sin første sesong som manager. Etter at han trente et lag, TPS, i sitt hjemland Finland i én sesong, returnerte Paatelainen til Skottland i 2008 som manager for Hibernian. Han hadde også i årene i sitt hjemland beholdt huset i Fife. Han forlot stillingen i Leith i mai 2009 etter gjensidig forståelse med styret i Hibs, etter 18 måneder som manager der. Etter et år utenfor fotballen ble Paatelainen utnevnt til manager for Kilmarnock sommeren 2010. I april 2011 ble Paatelainen ny landslagssjef for  og flyttet tilbake til sitt hjemland.

Han er den eldste av tre brødre, og alle har spilt profesjonell fotball. Deres far Matti Paatelainen var også landslagsspiller for Finland.

14. oktober 2015 ble han ansatt som ny trener for Dundee United.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bill Bland

**WIllian B. «Bill» Bland** (født 28. april 1916 i Ashton-under-Lyne i Lancashire, død 13. mars 2001) var en britisk marxist og optiker som var kjent som en global leder for en bevegelse som støttet Enver Hoxha, den albanske kommunistiske leder.

Bland ble utdannet ved Manchester Grammar School. Blands far var direktør for et trykkeri, men han mistet jobben under den store økonomiske depresjonen på begynnelsen av 1930-tallet, og Bland måtte forlate skolen i en alder av 15 år. Etter et besøk til Sovjetunionen i 1937, flyttet Bland til New Zealand i 1938. Bland returnerte til England i 1950. Han var medlem av Communist Party of Great Britain.

## Referanser
Sven Erik Bystrøm

**Sven Erik Bystrøm** (født 1992) er en norsk landeveissyklist fra Haugesund i Rogaland. Han ble U23-verdensmester i landeveissykling i Ponferrada, Spania 26. september 2014. Allerede som junior var han omtalt som et av Norges største sykkeltalenter. 

Som 15-åring flyttet han fra Haugesund til Stavanger, for å sykle for Stavanger Sykkelklubb og senere Team  Øster Hus-Ridley.

I 2010 slo Bystrøm flere av verdens beste juniorer da han vant en etappe i Regio Tour, og i 2011 slo han som førsteårssenior Tour de France-veteranen Michael Rasmussen og flere andre profesjonelle ryttere i det danske rittet Himmerland Rundt. Som den første norske seniordebutant siden Edvald Boasson Hagen tok han i det rittet UCI-poeng, 10 poeng.

Fra 1. august 2014 var Bystrøm  i det russiske WourldTour-laget Katjusja, hvor han har proffkontrakt fra 2015.

Bystrøm vant NM-gull i fellesstart 2020.

## Meritter

;2009
:Grenland GP
:2.-plass sammenlagt, Ringerike Grand Prix
;2010
: Nasjonal mester gateritt og lagtempo, junior
:DnBNOR-cup

;2011
: Norgesmester, gateritt
:Norges-Cup Sammenlagt

;2012
:Rund um den Henninger Turm U23

;2014
: Norgesmester, lagtempo
: U23 Verdensmester, landevei
:2.-plass – Ringerike Grand Prix

;2016
:7.-plass – Le Samyn
:8.-plass – Tour of Qatar, sammenlagt

;2020
: Norgesmester, fellesstart

## Referanser



## Eksterne lenker
* 
* 
*
Leila Berg

**Leila Berg** (født 12. november 1917, død 17. april 2012) var en britisk journalist, forfatter av barnebøker og aktivist for barns rettigheter.

Berg debuterte i 1948, og utga jevnlig utover 1950-tallet, men begynte å skrive i en mer realistisk og grunnleggende stil for småbarn på 1960-tallet. I bokserien Nippers var det en bevisst bevegelse til å føre barnebøker nærmere virkeligheten i bylivet, og lengre unna den virkelighetsfjerne liksomverden som eksempelvis Enid Blyton representerte. I 1973 ble hun gitt Eleanor Farjeon-prisen for sitt litterære arbeid.

Hun vokste opp i Salford i Lancashire i jødisk legefamilie; hun skrev levende om denne delen av sitt liv i Flickerbook (1997). Der beskrev hun også senere møter i Cambridge via sin eldre bror, særskilt med den marxistiske forfatteren Margot Heinemann og evolusjonsbiologen J. B. S. Haldane som hun senere refererte til på kryss og tvers i de tidligere Chunky-bøkene. Hun var selv assosiert med det kommunistiske ungdomsforbundet til det britiske kommunistpartiet i tiden under den spanske borgerkrigen (hvor hun mistet to meget nære venner) og selv kom til å delta i den. Hennes første jobb som journalist var i den britiske kommunistavisen *[[The Morning Star|The Daily Worker]]* (senere omdøpt til *[[The Morning Star]]*).

Hun var påvirket i sin tenkning av psykologen Susan Isaacs. Etter å ha arbeidet som en journalist under den andre verdenskrig, giftet hun seg med Harry Berg, begynte en familie og fødte to barn, Jenny Ellis (født Berg) (født 1941) og Daniel «Param» Berg (født 1945), og begynte i etterkrigstiden å skrive barnebøker. Hun hadde også interesse for progressive pedagogikk som på De britiske øyer ble fremmet av A. S. Neill, Michael Duane, rektor av Risinghill School, og John Holt. Hun ble redaktør for utgiveren Methuen. I sin tale ved sin æresdoktorgrad ved Universitetet i Essex uttalte hun at «hele mitt liv har jeg forsøkt å gi barn myndighet.»

## Bibliografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi (ikke oppdatert)
* Nettstedet til Risinghill School
Kastelskirken

**Kastelskirken** ligger på Kastellet i København og er en kirke i barokk. 
Opprinnelig var den forbeholdt garnisonen på Kastellet, men i 1902 fikk den også eget sogn. 

Noe av det som særpreger kirken er arrestbygningen som ble bygget på i 1725 og som ble benyttet til statsfanger. Blant de som har sittet der er Johann Friedrich Struensee og Jacob Jacobsen Dampe.  

Kirken ble bygget etter forslag fra Hans Rasmus van der Pfordten som var visekommandant på Kastellet. Det er antatt at Georg Philip Müller var arkitekt på prosjektet. Byggingen ble satt i gang i 1703 under ledelse av Domenico Pelli. Kirken ble innviet 26. november 1704.

Tegningene til kirken har gått tapt og man er derfor ikke helt sikker på hvordan kirken så ut i de første årene. Ingeniøroffiser Christian Gedde foretok en oppmåling av kirken i 1754 og dette er de eldste tegningene man kjenner til. 

Sammen med de øvrige bygningene på Kastellet, er kirken fredet. 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Joe E. Brown

**Joseph Evans Brown** (født 28. juli 1891 i Holgate i Ohio, død 6. juli 1973 i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller og komiker.

Brown reiste over store deler av USA sammen med en sirkustropp før han begynte med teater og han hadde blant annet flere opptredener på Broadway. På denne tiden arbeidet han også som komiker. Men dette yrket la han etter hvert på hylla da han fikk flere filmroller. Han fikk tidlig en kontrakt med filmstudioet Warner Bros. og spilte inn flere filmer hos dette studioet. I 1937 forlot han Warner Bros. for å arbeide for David Loew. I 1938 spilte han i filmen *[[Født gladiator]]*, en løs filmatisering av Philip Gordon Wylies  roman, *Gladiator*, som påvirket etableringen av Supermann. Han gradvis over til å lage B-filmer.

I 1942 ble Browns sønn, kaptein Don E. Brown, drept da hans militære fly styrtet i nærheten av Palm Springs i California. Under den andre verdenskrig, brukte Brown mye av sin tid på å underholde de amerikanske troppene. Brown ble belønnet med en æres-Tony i 1948 for å ha turnert i USA med teaterstykket *[[Harvey (skuespill)|Harvey]]*. Hans mest kjente filmrolle i etterkrigstiden var i komedien *[[Noen har det hett]]* (1959). Brown var også å se i flere musikaler og var en idrettsentusiast, både i flere av filmene og på personlig basis. Han fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame 1680 Vine Street 8. februar 1960.

## Filmografi (utvalg)
* 1959 – *[[Noen har det hett]]*

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sam Aaronovitch

**Sam Aaronovitch** (født 26. desember 1919 i London, død 30. mai 1998) var en britisk økonom og et ledende medlem av Communist Party of Great Britain. 

Aaronovitch ble født i East End i London som sønn av jødiske innvandrere. Han publiserte en rekke bøker om britisk politisk økonomi. Aaronovitch arbeidet i South Bank University i 1997. Aaronovitch var gift tre ganger, til Bertha, Kirsten og Lavender.  Aaronovitch etterlot seg fem barn blant dem den science fiction-manusforfatteren Ben Aaronovitch, journalist David Aaronovitch og Owen Aaronovitch som arbeidet som skuespiller.

## Referanser
Philadelphia Union

**Philadelphia Union** er et amerikansk fotballag fra byen Chester i Pennsylvania.
Klubben spiller i Major League Soccer

## Spillerstall
Pr. 20. januar 2020

### Utlånte spillere

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Lokasjonsbaserte sosiale nettverk

**Lokasjonsbaserte sosiale nettverk** eller **geososiale nettverk** er en type sosiale nettverk som benytter geo-tagging og geokoding i grensesnittet mellom medlemmer/brukere.

## Historie
Nettstedet EBay lanserte en såkalt sosial API
i 2000. «Places»-egenskapen til Facebook-nettverket, ble lansert i august 2010.

## Eksempler
* Facebook Places
* Gowalla
* foursquare
* Grindr

## Se også
* Lokasjonsbaserte tjenester
* Facebook

## Referanser


## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20110109002743/http://www.online.no/tips_rad/mobilen/bli_geososial.jsp
Amélie Lundahl

**Helga Amélie Lundahl** (født 26. mai 1850 i Uleåborg, død 20. august 1914 i Helsingfors) var en finlandssvensk billedkunstner. Hun var familiens ellevte og yngste barn og hennes mor Katarina Charlotta Lundahl født Cajanus døde tre måneder etter fødselen. Lundahls far politimester Abraham Lundahl døde da Lundahl var to år gammel. Familien og slekten Lundahl var kjent som kunstneriske og Lundahls søster Cecilia var mor til forfatteren Ilmari Kianto.

I 1870 flyttet Lundahl til Helsingfors og begynte å studere på den Finske Kunstforeningens tegneskole. Det etterfølgende året fikk hun et stipend som gjorde det mulig for henne å studere kunst i Stockholm 1872–1873. Etter tiden i Stockholm vendte hun tilbake til Helsingfors og Finske Kunstforeningens tegneskole der hun fortsatte sine studier 1874–1876 og arbeidet etterpå som lærer.

I 1877 reiste Lundahl til Frankrike etter å ha fått et statlig stipend og ble værende  der i tolv år. Hennes mest kjent verk er fra tiden i Frankrike og spesielt fra Bretagne. Lundahl bodde også en tid i Sverige før hun vendte tilbake til Finland i 1889 der hun sommeren samme år var arbeidet i Önningebykolonien på Åland, en svenskfinsk kunstnerkoloni som samlet seg omkring maleren Victor Westerholm. I Önningeby bodde Lundahl på gården Övre Knapans sammen med Ellen Favorin, en annen finsk kunstner. Lundahl var noe eldre enn de andre kunstnerne i kolonien og det er ikke kjent at hun besøkte den flere somre.

Amélie Lundahl døde på santorium i Helsingfors i august 1914, trolig av leukemi.

## Verk

Fil:Girls Head Amelie Lundahl.jpg|*Flickhuvud, Bretagne* (1882)
Fil:Breton_Girl_with_jar_ALundahl.jpg|*Bretagnsk flicka med kruka i händerna* (1884)


## Referanser


## Kilder
* Pia Maria Montonen: Amélie Lundahl 1850–1914. Ars Nordica 10 (Pohjoinen, Oulu, 1998). ISBN 951-749-311-8
* 
* Om Amélie Lundahl i finske kunstnermatrikkelen
Kaylee DeFer

**Kaylee DeFer** (født 1986) er en amerikansk skuespiller. Hun hadde sitt gjennombrudd som Hillary Gold i TV-serien The War at Home (2005 - 2007). Hun er også kjent for rollen som Ivy Dickins i tv-serien Gossip Girl.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anita Barone

**Anita Barone** (født 25. september 1964) er en amerikansk skuespiller. Hun spiller blant annet i TV-serien The War at Home der hun spiller Vicky Gold som er gift med Dave Gold (Michael Rapaport).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Geokoding

**Geokoding** er prosessen med å omdanne geografiske data som f.eks. gateadresser og postnummer til geografiske koordinater. Disse koordinatene kan deretter  benyttes i geografiske informasjonssystemer eller benyttes i digitale fotografier gjennom geotagging.

## Bruksområde
Slike koordinater kan mates inn i grensesnittet til lokasjonsbaserte sosiale nettverk, som blant annet kan sammenligne med koordinater til andre medlemmer av nettverket.

## Referanser
Hans Nielsen

**Hans Albert Nielsen** (født 30. november 1911 i Hamburg, død 11. oktober 1965 i Berlin) var en tysk skuespiller og stemmeskuespiller.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Etter å ha gått i kjøpmannslære tok Nielsen private dramatimer hos Albrecht Schoenhals og Erwin Ziegel.

### Skuespiller
I 1932 fikk han sin scenedebut ved Hamburger Kammerspielen. Opptredener i Augsburg, Kiel, Leipzig, Berlin, München og Düsseldorf fulgte så.

Han fikk i 1937 sin spillefilmdebut i produksjonen *Daphne und der Diplomat*. I de påfølgende årene opptrådte han i store produksjoner som *Heimat* (sammen med Zarah Leander), *[[Friedrich Schiller – Triumph eines Genies]]* (sammen med Horst Caspar) og *Der große König* (sammen med Otto Gebühr).

Etter krigen grunnla Nielsen kabaretgruppen *Die Außenseiter* og spilte i revyer av Günter Neumann. Med sin rolle i Helmut Käutners drama *[[In jenen Tagen]]* (1947) gjenopptok han sine gamle kinosuksesser.

Han spilte høyesterettsjustitiarius sammen med Curt Goetz i hans satire *[[Hokuspokus (1953)|Hokuspokus]]*, forsvaradvokat i *Gestehen Sie, Dr. Corda*, en kommissær i Christopher Lees *Sherlock Holmes und das Halsband des Todes*, politisjef i *[[Scotland Yard jagt Dr. Mabuse]]* og høyesterettsjustitiarius i Heinz Rühmanns *Jugendrichter*. Han spilte med Curd Jürgens og Lilo Pulver i Conrad Ferdinand Meyer-filmatiseringen *[[Gustav Adolfs Page]]*, som *Don Pedro Alvarez* i Karl May-filmene *[[Der Schatz der Azteken]]* og *[[Die Pyramide des Sonnengottes]]* videre i Edgar Wallace-filmatiseringen *[[Das indische Tuch]]*, *Das Phantom von Soho* og *[[Die Tür mit den sieben Schlössern]]* – i sistnevnte sågar som toppskurk.

Fra 1948 arbeidet Nielsen også utstrakt med dubbing og lånte stemmen sin ut til berømte skuespillerkollegaer skuespillerkolleger som Fred Astaire (*[[Ein süßer Fratz]]* og *[[Daddy Langbein]]*), Gary Cooper (inkludert *Gegenspionage*), Errol Flynn (inkludert *[[Robin Hood, König der Vagabunden]]*, *Die Liebesabenteuer des Don Juan* og *[[Herr des Wilden Westens]]*), Cary Grant (*Hexenkessel*), Rex Harrison (*[[Cleopatra (1963)|Cleopatra]]*), Phil Silvers (*[[Es tanzt die Göttin]]*), David Niven (inkludert *Des Königs Dieb*), Tyrone Power (inkludert *[[Im Zeichen des Zorro]]* og *In den Klauen der Borgia*), James Stewart (inkludert hans Oscar-vinnende rolle i *[[Die Nacht vor der Hochzeit]]* og *Anatomie eines Mordes*), Robert Taylor (*[[Quo vadis?]])*, Spencer Tracy (*Malaya*) og Orson Welles (*[[Citizen Kane]]*).

Han spilte også Major Barre i de kontroversielle adapsjonene *[[Und ewig singen die Wälder]]* og *[[Das Erbe von Björndal]]* av Trygve Gulbranssen *[[Bjørndaltrilogien|Bjørndaltrilogi]]*.

På grunn av sitt utseende spilte Nielsen ofte eldre i sine roller, enn det han var i virkeligheten. Hans Nielsen døde i 1965 av leukemi. Nielsen ble 53 år gammel. Han ligger gravlagt i Berlin ved Friedhof Heerstraße i bydelen Westend.

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Metamodernisme

**Metamodernisme** er en kulturell utvikling som later til å komme som en reaksjon til postmodernismen. Metamodernisten er i konstant bevegelse mellom modernitetens fremtidsoptimisme og postmodernismens kynisme. Mens postmodernisten gjerne bare tok ifra hverandre ting, setter metamodernisten like mye ting sammen igjen som vedkommende tar dem i fra hverandre. I praksis er utslaget ofte nærmest romantisk og på grensen til sentimentalt.

I likhet med postmodernisten vet nemlig metamodernisten at verden ikke kan reddes, men i motsetning til postmodernisten ser metamodernisten fremdeles et håp, og forsøker, tross alt. Trekk av dette i pop-kulturen ser man for eksempel i James Bond-filmen Casino Royale, hvor hovedpersonen tas ifra hverandre i den forstand at det stilles spørsmål til muligheten for at et slikt menneske kan finnes. I motsetning til 90-tallets filmer fører imidlertid ikke dette til at man gjerne tar hele skrittet ut og gjør ham til et todimensjonalt ikon, i stedet rekonstrueres figuren. James Bond blir gjort følsom, menneskelig, ja -- realistisk. Et annet tegn på denne kulturelle utviklingen finnes i tilbakevendelsen av den britiske TV-seriefiguren Doctor Who som i et romskip formet som en telefonboks reiser rundt i verdensrommet og ordner opp i all slags problemer. Mens TV ble mer og mer postmodernistisk, for eksempel med ironiske Seinfeld, overlevde ikke noe så uskyldig og oppriktig som Doctor Who. Siden seriens gjenopptakelse i 2005 har den imidlertid blitt mer populær enn noensinne, selv i USA hvor den i utgangspunktet ikke var kjent. Også blogging kan ses på som et metamodernistisk fenomen. Grunnlaget for all blogging, internett, sørger for at hver blogger bare er en dråpe i havet. Avstanden til tanken om at det man skriver ikke er særlig mye verd, og at ingen kommer til å bry seg, er kort. Likevel finnes det enorme mengder blogger på nettet hvor folk ikke bare, på tross av det nevnte, velger å åpne hjertet sitt, men som også blir lest.

I norsk samtidslitteratur kan man trekke frem Karl Ove Knausgård som en klart metamodernistisk forfatter. I Min kamp går han for eksempel postmodernistisk nok med på at alt som kan sies også kan motsies, at faste sannheter med andre ord ikke finnes, men uten at det stopper ham fra å la ærligheten være prosjektets hjerte. Et annet eksempel er Tore Renberg som forsøker å fortsette den realistiske litterære tradisjonen på tross av at han er kjent med det moderne prosjekts problematikk, og i sjette bind av Min kamp fortelles det forøvrig også riktignok om hvordan nettopp disse to forfatterne en jul på 90-tallet hadde fått en annonse inn i Dagbladet hvor de hadde skrevet "De nye sentimentalistene ønsker det norske folk en god jul og et riktig godt nytt år". Nysentimentalist er slettes ikke noen dårlig beskrivelse av en metamodernist.

Metamodernismen kan også knyttes til den såkalte alvorsgenerasjonen, og hipster-kultur.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Blogg om metamodernismen
Sito Pons

**Sito Pons** (født 9. november 1959 i Barcelona, Spania) er en profesjonell spank motorsykkelkjører. 

Han deltok på World Championship med en motorsykkel av merket honda i 1988 og 1989. Han grunnla sitt eget lag av motorsykkel-kjørere, men han ble tvunget til å oppløse dette laget kort tid før 2006-sesongen på grunn av manglende økonomisk støtte. Sito Pons var tilbake på profesjonelt under motorsykkel-racet i 2010 under Moto2-mesterskapet. I 1990 ble Pons tildelt utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for sport for hans mange prestasjoner innenfor spansk idrett.
Robert DeBlieux

**Robert DeBlieux** (født 26. januar 1933, død 31. januar 2010) var en historiker, maler, forfatter, forretningsmann og en tidligere demokratisk borgermester i Natchitoches, den eldste byen i den amerikanske delstaten Louisiana. 

I 1956 mottok DeBlieux en bachelorgrad i kunst og historie fra Northwestern State University (som da het Northwestern State College) i Natchitoches. DeBlieux tjenestegjorde i det amerikanske militæret fra 1956 til 1958, og var stasjonert i Vest-Tyskland. I 1960 fikk han grad i Master of Science i rådgivning og psykologi fra Louisiana State University som ligger i Baton Rouge. På begynnelsen av 1960-tallet, ble DeBlieux ansatt på kriminalomsorgens kontoret til domstolen Natchitoches Parish Juvenile. Fra 1965 til 1976 var han selvstendig næringsdrivende og hadde en virksomhet innenfor detaljhandelen. 

I 1976 ble DeBlieux valgt til ordfører for å etterfølge W. Ray Scott, som hadde hatt denne posisjonen i de foregående seksten årene. DeBlieux ble beseiret under gjenvalget som ordfører i 1980 av demokraten Joe Sampite som var innsatt som ordfører frem til 2000.

DeBlieux var medlem av Natchitoches Christmas Festival Committee, en stor begivenhet i det sentrale Louisiana som avholdes på den første lørdagen i desember, og trekker titusener av besøkende til denne kommunen.

DeBlieux døde plutselig av en hjerneblødning i januar 2010 på et medisinsk senter bare fem dager etter hans 77nde bursdag.

## Referanser
Mohammad-Reza Ali-Zamani

**Mohammad-Reza Ali-Zamani** (født cirka 1972, død 28. januar 2010) var en iransk aktivist og menneskerettighetsforkjemper.

Ali-Zamani tilhørte en monarkistisk gruppe og deltok i demonstrasjonene etter presidentvalget i Iran i juni 2009. Han skal ha distribuert CD-er og annen propaganda mot det iranske regimet, samt spredd romanen *[[Sataniske vers (roman)|Sataniske vers]]*. 

Han ble arrestert, anklaget for å være en «fiende av Allah» og for å ha tilhørt en væpnet gruppe som ville styrte den iranske regjeringen. Ali-Zamani ble i oktober 2009 dømt til døden, som den første av demonstrantene. Dødsdommen ble fullbyrdet ved hengning 28. januar 2010 sammen med Arash Rahmanipour.

## Referanser
Bryan Brown

**Bryan Brown** (født 23. juni 1947 i Sydney) er en australsk skuespiller.

Brown vokste opp i det sørvestlige Sydney i forstaden Bankstown og han dro til England i 1964 der han hadde enkelte små roller på forskjellige teater-produksjoner. Han returnerte til Australia og ble medlem av Genesian Theatre, Sydney. Han dukket opp i regissør Colleen Cliffords produksjon av *A Man for All Seasons*, før han ble medlem av Queensland Theatre Company. Brown gjorde skuespiller-debut på australske kinoer i 1977 med en liten rolle i filmen *The Love Letters from Teralba Road* og han dukket opp i flere australske filmer de to neste årene. I 1980 ble Brown kjent for et internasjonalt publikum for sin rolle i Breaker Morant. 

Mens han fremdeles hadde roller i flere australske produksjoner, dukket Brown også opp i den amerikanske TV mini-serien *A Town Like Alice* fra 1981, som hadde stor popularitet i USA. Han er best kjent for det amerikanske TV-publikum for hans Golden Globe og Emmy Award-nominerte rolle som Luke O'Neil i *The Thorn Birds* fra 1983. Han spilte i flere internasjonale produksjoner, inkludert *Tai-Pan* der han spilte Joan Chen og i filmen *[[Cocktail (film)|Cocktail]]* der blant andre Tom Cruise var med. 

Han er en av de få australske skuespillerne som jevnlig spiller australske karakterer, og dermed har han beholdt hans australske aksent. Brown kan også snakke med en irsk aksent og har opptrådt i flere britiske TV-reklamer. 

I juni 2005 ble Brown nominert til medlem av Order of Australia «for sine tjenester til samfunnet gjennom en rekke veldedige organisasjoner». Brown ble introdusert til sin fremtidige kone Rachel Ward for første gang på settet til TV-miniserien *The Thorn Birds* i 1983. De giftet seg noen måneder etter filmingen. De fikk tre barn sammen: Rosie, Matilda og Joe. 

Brown er en sterk tilhenger av australsk republikanisme.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Clancy Brown

**Clancy Brown** (født 5. januar 1959 i Urbana, Ohio) er en amerikansk skuespiller.

Brown er kjent for sin langvarige rolle som Herr Krabbe på TV-serien *[[Svampebob Firkant]]*, for rollen som Byron Hadley i den prisbelønte filmen *[[The Shawshank Redemption]]*, som figuren Justin Crowe i HBOs kritikerroste TV-serie *[[Carnivale]]*, som sersjant Zim i Starship Troopers, samt for rollen som Kurgan i *Highlander*. Han var Lex Luthor i *Superman: The Animated Series*. Han var også stemmen til Doctor Neo Cortex i *[[Crash Bandicoot]]*-serien fra *[[Crash Bandicoot 2: Cortex Strikes Back]]* (1997) til *[[Crash Nitro Kart]]* (2003).

Brown ble uteksaminert fra St. Albans School i Washington, DC. Han ble tildelt et stipend til Northwestern University, hvor han ble medlem av Sigma Chi Fraternity. Han ble inspirert til å bli skuespiller av en nabo, som introduserte ham til Shakespeares verker. Brown spilte i flere uavhengige filmer, blant annet i *The Burrowers* fra 2008, som ble vist på Toronto Film Festival samme år og utgitt i USA på DVD i april 2009. Han fikk en rolle i TV-serien *[[The Mandalorian]]* lagt til Star Wars-universet, som hadde premiere i 2015. Han spilte også i *[[The Punisher (Netflix)|The Punisher]]* som hadde premiere  i USA på strømme-tjenesten Netflix i november 2017.

## Filmografi
* 1986 – Highlander som Victor Kruger.
* 1988 – Dødsjakten som Steve
* 1992 – Pet Sematary Two som sheriff Gus Gilbert.
* 1994 – Frihetens regn som Kaptein Byron Hadley.
* 1995 – Dead Man Walking som State Trooper.
* 1997 – Starship Troopers som Zim.
* 1997 – Flubber som Smith
* 2000 – Den lille havfruen II – Havets hemmelighet som Undetow
* 2006 – The Guardian som Kaptein William Hadley.
* 2007 – Pathfinder som en viking ved navn Gunnar
* 2005 – The Express som Roy Simmons.
* 2011 – Green Lantern som Parallax.
* 2011 – Cowboys & Aliens som Meacham.
* 2014 – 99 Homes som Mr. Freeman.
* 2014 – When the Game Stands Tall som Mickey Ryan.
* 2016 – Hail, Caesar!
* 2016 – Warcraft som Blackhand.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Liste over land etter antall mann under våpen

**Liste over verdens land etter antall mann under våpen** er en liste som rangerer land alfabetisk og etter antall væpnede mann, inkludert reservestyrker som kan bistå svekket aktivt militært og/eller paramilitært personell. Listen omfatter alle statsstøttede soldater som benyttes til å fremme en regjerings innenriks- og utenrikspolitiske mål og prioriteringer, samt både mannlige og kvinnelige styrker med mindre noe annet er spesifisert i fotnotene lenger nede. Begrepet «land» brukes i denne sammenheng om stater som utøver suverenitet eller har begrenset diplomatisk anerkjennelse. 

## Generelt om bruk av listen
Listen består av kolonner som kan sorteres etter behov ved å klikke på sorteringssymbolet i kolonneoverskriften. Sortering kan skje etter:
*Navn på landene.
*Antall personell som for tiden aktivt tjenestegjør på heltid i sine stillinger.
*Antall personell i reservestyrkene som vanligvis ikke bærer våpen, men hvis rolle er å være tilgjengelig når det er behov for rekruttering og mobilisering.   
*Antall personell i paramilitære styrker, det vil si bevæpnede enheter som ikke regnes som en del av et lands første og fremste forsvar.
*Det samlede antall militært og paramilitært personell, og antall personell per tusen innbyggere. 

Disse tallene er kun omtrentlige ettersom militære styrker over hele verden stadig er i forandring. 

Mange av de 180 landene som er oppført her, og særlig de med høyest antall soldater totalt, slik som Nord- og Sør-Korea og Vietnam, har et betydelig antall paramilitære, sivile og politimenn medregnet i sine reservestyrker. Enkelte land, slik som Folkerepublikken Kina, India, Italia og Japan, har kun frivillige i sine væpnede styrker, mens andre land som Mauritius og Panama mangler nasjonale hærer, men har kun en paramilitær styrke. 

## Liste over væpnede styrker

*Merk at dette er en ufullstendig liste som kanskje aldri vil kunne tilfredsstille spesielle krav for fullstendighet eller nøyaktighet.* 

De væpnede styrkene til Abkhasia, Nagorno-Karabakh, Nord-Kypros og San Marino er ikke tatt med på listen.

## Fotnoter

   
 

 

 

 
 

 

 



## Referanser


## Litteratur
*
*
*
*
Antonio González de Balcarce

**Antonio González de Balcarce** (født 24. juni 1774 i Buenos Aires, død 5. august 1819 samme sted) var en argentinsk militær kommandant på begynnelsen av det 19. århundre.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Antonio González Balcarce var sønn av en spansk offiser ved et blandengues-regiment, oberst Francisco González Balcarce Lat fra Barcelona og hans hustru Victoria Damasia Martínez Fontes Bustamante fra Porteña.

Han sluttet seg som tenåring til de argentinske væpnede styrker i et blandengues-regiment som kadett i 1788. 

### Militær karriere
Under kampene for Montevideo i 1807 ble han tatt til fange av de britiske styrkene og han ble tatt med tilbake til England som en krigsfange. Etter løslatelsen fra britisk fangenskap, kjempet han i Spania mot keiser Napoleon.

Da han kom tilbake til Buenos Aires, deltok han i mai-revolusjonen i 1810. Deretter ble González kåret til sjef for den militære kampanjen for de uavhengige styrkene til visekongedømmet i Peru, hvor han vant slaget ved Suipacha den 7. november 1810, dette var den første seieren over den spanske kongelige styrkene.

Til slutt ble han kalt tilbake og ble guvernør i provinsen Buenos Aires i 1813. I 1816 tjenestegjorde han som øverste leder for De forente provinser av Río de la Plata ad interim. 

González ble utnevnt til generalmajor over de væpnede styrkene under administrasjonen til Juan Martín de Pueyrredón. 

I 1817 dro Antonio González Balcarce med José de San Martíns eksepedisjonshæt over Andesfjellene til Chile. I slaget ved Maipú i april 1818 hadde han kommandoen over infanteriet. Til slutt vendte han seg mot sør, for å bekjempe de spanske rojalistene. Beleitingen av Valdivia måtte han oppgi, for hans lenge skrantende helse var så sterkt svekket. Han reiste tilbake til Buenos Aires, der han døde etter kort tid.

Ifølge historikeren William Denslow var Antonio Balcarce medlem av den kjente Frimurerlosjen Lautaro. 

## Kilder
* Kort biografi
Konstnärsförbundet

:*For dagens interesseorganisasjon, se [[Svenska konstnärsförbundet]].*

**Konstnärsförbundet** var en sammenslutning av svenske kunstnere som ble dannet i 1886 i opposisjon mot Kungliga Konstakademien. De krevde reformer av akademiets organisasjon, undervisning og utstillingsvirksomhet. Forbundets to utstillinger *Från Seinens strand* og *Opponenternas utställning* betegnes som gjennombruddet for det franskinspirerte friluftsmaleriet innen svensk kunst. 

Noen av de mest betydningsfulle medlemmene var Nils Kreuger, Karl Nordström, Richard Bergh, J.A.G. Acke, Per Ekström, Gustaf Fjaestad, Eugène Jansson, Ernst Josephson, Björn Ahlgrensson, Eva Bonnier, Carl Larsson, Axel Sjöberg, Carl Wilhelmson, Christian Eriksson, Hanna og Georg Pauli.

Konstnärsförbundet opphørte å eksistere i 1920.

## Se også
* Opponenterna
Hanna Pauli

**Hanna Pauli** (født **Hirsch**; 13. januar 1864 i Stockholm, død 29. desember 1940 i Solna) var en svensk kunstner.

Pauli studerte først ved Konstakademien, deretter i Paris. Hanna Pauli giftet seg i 1887 med Georg Pauli, som var maler, tegner, skulptør, etser og forfatter. Barn og familie opptok deretter mye av hennes tid, og hjemmet ble en samlingsplass for mange av tidens kulturpersonligheter. Hun malte hovedsakelig intime interiører og psykologisk inntrengende portretter, og inntar en spesiell plass i svensk kunsthistorie med blant annet noen finstemte gruppeportretter, for eksempel *[[Vännerna]]* med Ellen Key, som i skinnet av en fotogenlampe leser høyt fra en bok for sine nærmeste venner, malt 1900-1907. Andre fremstående verk er *Venny Soldan* (1887), *Verner von Heidenstam* (1893) og et portrett av mannen Georg, *en face*. 

I 1905 bygde Hanna og Georg Pauli Villa Pauli i Storängen i Nacka, tegnet av Albin Brag. Der hadde de hvert sitt atelier, og der levde og arbeidet de resten av livet. Hanna Pauli har fått en gate oppkalt etter seg, i Fruängen i det sydvestlige Stockholm. Mange av gatene i områdene har fått navn etter fargerike kvinner som var aktive i første halvdel av 1900-tallet.

Sammen med mannen Georg Pauli donerte hun betydelige kunstverk til Jönköpings läns museum.

Hanna Pauli er representert på Nasjonalgalleriet i Oslo med eventyrmotivet «Prinsessen»; hun er også representert i Nationalmuseum og i Bonnierska Porträttsamlingen i Stockholm.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi i Nordisk Familjebok