Sør-Irland

:*Denne artikkelen omhandler staten Sør-Irland 1920&ndash;1922. For staten som nå dekker samme område, se [[Irland]].*

**Sør-Irland** var en stat som omfattet 26 av 32 grevskap på øya Irland, de samme som senere ble først Den irske fristaten og siden Irland. Staten ble opprettet gjennom *[[Government of Ireland Act 1920|Government of Ireland Act]]* i 1920, samtidig med at Nord-Irland ble opprettet. De to enhetene skulle ha samme stattholder, som var den britiske monarkens representant, og *[[Council of Ireland]]* skulle fungere som et første stadium mot et felles parlament. 

## Bakgrunn
*Government of Ireland Act* var ment å skulle løse det som hadde vært det største problemet i irsk politikk siden 1880-årene, nemlig kravene fra irske unionister og nasjonalister, og striden disse vidt forskjellige kravene avstedkom. Nasjonalistene ønsket *[[Home Rule]]*, et begrenset selvstyre, fordi de mente at Irland ble dårlig styrt av Det britiske parlamentet i Westminster og den utøvende makt på Dublin Castle. Unionistene fryktet at en nasjonalistisk regjering i Dublin ville diskriminere protestanter. 

Ekstremistiske unionister skaffet våpen og opprettet Ulster Volunteer Force for å forhindre at Home Rule ble innført i Ulster. Nasjonalistene svarte med å opprettet Irish Volunteers.
## Selvstyre og deling
Delingen av øya var ment som en midlertidig løsning, slik at man inntil det ble funnet en varig løsning kunne administrere Nord-Irland og Sør-Irland som to separate deler av riket. En av de som var sterkest mot delingen var ironisk nok en av unionistenes ledere, Edward Carson. Han var født i Dublin, og fryktet at delingen ville ramme unionister i sør og vest. 

Mens Nord-Irland raskt ble en fungerende enhet, med et parlament og en regjering som fungerte (frem til direkte styre fra Westminster ble innført i 1972), ble Sør-Irland aldri særlig mer enn en teoretisk enhet. Før staten ble opprettet hadde Dáil Éireann – et parlament dannet av medlemmer av Sinn Féin som hadde blitt valgt inn i Det britiske parlamentet, men nektet å ta sine seter der – proklamert opprettelsen av Den irske republikk. Da det var tid for det andre valget til Sør-Irlands parlament brukte Sinn Féin det som et valg til Dáil, og vant 124 av de 128 setene. De fire siste ble vunnet av unionister i Dublin, som stilte til valg ved universitetene. Dermed var det da Sør-Irlands parlament møttes i juni 1921 bare fire representanter som stilte opp, sammen med noen få senatorer. De var altfor få til å være vedtaksdyktige, og staten kunne dermed ikke fungere. 

I januar 1922 fikk Sør-Irland en teknisk rolle. Den anglo-irske traktat, som ville bety oppløsningen av Sør-Irland og opprettelsen av Den irske fristaten, hadde blitt signert og måtte ratifiseres. Fra britisk side var ikke Dáil anerkjent som en lovlig forsamling, mens for irske nasjonalister hadde Sør-Irlands parlament ingen legitimitet. Traktaten ble derfor lagt frem for begge forsamlinger. Først ble den ratifisert av Dáil, og deretter samlet de samme personene seg som Sør-Irlands parlament og ratifiserte den igjen. 

I en overgangsperiode, inntil traktaten trådte i kraft i desember 1922, måtte Sør-Irland ha en regjering. Den provisoriske regjering ble opprettet, med Michael Collins som leder. Collins møtte Irlands stattholder, Edmund FitzAlan-Howard, 1. vicomte FitzAlan of Derwent, en handling som fra britisk side ble sett på som den formelle innsettelsen av ham som regjeringssjef, og fra irsk side som overgivelsen av Dublin Castle. 

I august 1922 døde Arthur Griffith, Dáil Éireanns president (og dermed Den irske republikks overhode), og bare ti dager senere ble Michael Collins myrdet i et bakhold. De to stillingene de hadde hatt ble begge gitt til W.T. Cosgrave, som dermed ledet både den reelle, men uoffisielle republikken, og det teoretiske, men offisielle Sør-Irland. I den siste tiden frem mot opprettelsen av Fristaten i desember var det betydelig forvirring omkring hvilket parlament det egentlig var som møttes i Dublin, ettersom de hadde samme leder. På et tidspunkt aksepterte Dáil Éireann en melding fra stattholderen som egentlig var til Sør-Irlands parlament; selv representantene kunne være forvirret. 

Sør-Irland opphørte å eksistere som en rettslig enhet den 6. desember 1922, den dagen Fristaten ble opprettet.