Jan Kiepura

**Jan Wiktor Kiepura** (1902–1966) var en polsk operasanger og skuespiller.  

Han var kanskje den mest kjente polske sanger i mellomkrigstiden, og sang ved verdens største operahus og konsertsaler, samtidig som han også ble feiret på filmlerretet. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Jan Kiepura var sønn av den tidligere profesjonelle sangerinne Miriam (født Neuman), og Franciszek Kiepura. Moren var jødisk. Han hadde en bror, Władysław.

Etter å ha fullført grunnutdannelsen begynte han å studere jus ved universitetet i Warszawa, men tok samtidig sangtimer hos Wacław Brzeziński og Tadeusz Leliwa. Han sang i små roller ved operaen i Warszawa, og senere i Lviv og Poznań. 

### Karriere
Hans første ekte debut kom med tittelrollen i *Faust* i 1925 ved operaen i Warszawa. Han bestemte seg så for å debutere i Paris, men stanset på veien i Wien, og forble der. I Wien fanget han oppmerksomheten til Franz Schalk, som var direktør ved Wiener Staatsoper – og sangerinnen Maria Jeritza. Slik debuterte han i Wien i Puccinis *Tosca* til enorm suksess – og det til tross for at han sang mesteparten av sitt parti på polsk, da han kjente kun de to hovedariene på italiensk. I pressen ble han kjent som «tenorenes konge», «stemmens Krøsus», og «Carusos etterfølger».

Han sang senere rollen som Calaf i Puccinis *Turandot* ved samme operahus, og debuterte så ved La Scala i 1929 i *Tosca*, og sang ved samme operahus i urpremieren av *Le preziose ridicole* under ledning av Arturo Toscanini og i *Manon* ledet av Victor de Sabata. Han sang videre i Covent Garden, Opéra Comique, og Operaen i Berlin. Hvert besøk i Polen skapte stor sensasjon og entusiasme. Med tiden begynte Kiepura sin karriere som filmstjerne, først i samarbeid med den berlinske UFA, og senere med filmselskaper i Hollywood. 

I 1938 debuterte han i Metropolitan Opera som Rodolfo i Puccinins *La Bohème*, og sang senere ved samme scene Don José i *Carmen* og Il duca di Mantova i Verdis *Rigoletto*. Han sang også ved Teatro Colón i Buenos Aires, og sammen med sin kone Marta Eggerth på Broadway i *[[Den glade enke]]* av Franz Lehár. Denne operetten stilte de opp også i andre amerikanske byer, og etter andre verdenskrig også i England, Frankrike, Italia og Tyskland.

Kiepura var ikke virksom kun på operascenen, men også på filmlerretet – han spilte i mange musikkfilmer. Med sin vakre stemme, fysiske attraktivitet og mesterlige teknikk gjorde han seg gjeldende som en av det 20. århundres største operasangere.

Han ble gravlagt på Powązki-kirkegården i Warszawa. Fra 1967 holdes det årlig en sangfestival i Krynica-Zdrój til hans ære.

## Filmografi
* 1926: O czem się nie myśli
* 1930: Den syngende by
* 1931: City of Song (engelsk versjon av  *Den syngende by*)
* 1932: En sang i natten
* 1932: Tell Me Tonight  (engelsk versjon av *En sang i natten*)
* 1933: En sang til deg
* 1933: Tout pour l'amour (fransk versjon av *En sang til deg*)
* 1934: Mitt hjerte kaller
* 1934: Mon cœur t’appelle (fransk versjon av  *Mitt hjerte kaller *)
* 1934: My Heart Is Calling (engelsk versjon av  *Mitt hjerte kaller *)
* 1935: My Song for You
* 1935: Skjenk meg ditt hjerte
* 1935: J’aime toutes les femmes (fransk versjon av *Skjenk meg ditt hjerte *)
* 1936: Give Us This Night
* 1936: Opernring
* 1937: Zauber der Bohème
* 1947: Addio Mimi
* 1948: Valse brillante
* 1952: Das Land des Lächelns

## Referanser


## Eksterne lenker
*