Heraldisk høyre og venstre

**Heraldisk høyre og venstre** er motsatt av høyre og venstre for den som ser på et  våpenskjold. Retningene høyre og venstre i heraldisk språkbruk er dermed sett fra den som står bak skjoldet og holder det foran seg med bildeflaten vendt utover.

Betegnelsene «høyre» og «venstre» i betydningen heraldisk høyre og venstre, brukes særlig i fagmessige beskrivelser av våpenskjold, de såkalte blasoneringene. I Norge brukes uttrykkene blant annet i de våpenbeskrivelsene som blir fastsatt for kommunevåpen ved godkjenninger i kongelig resolusjon. To eksempler fra 1988 er Granvins kommunevåpen som er «På grøn grunn ei gull fele, skråstilt venstre-høgre», og Halsas kommunevåpen som er «Venstre skrådelt av sølv og blått ved tindesnitt».

Da Norges riksvåpen ble fastsatt i 1905, ble det brukt uttrykket *Løve, vendt mod Høire*, og da med «høyre» ment i heraldisk forstand. Ved fastsettingen i 1937 ble løvens retning ikke nevnt, fordi dyr, gjenstander og andre figurer i våpen, alltid har retning mot heraldisk høyre, dersom annet ikke er særskilt omtalt i våpenbeskrivelsen.

Disse heraldiske retningsangivelsene har tradisjon tilbake til middelalderen, og de er  kjent fra alle land som har europeisk heraldikk.

I mange land brukes de latinske ordene «dexter» (dekster) og «sinister» i stedet for disse språkenes vanlige ord for høyre og venstre. Dels skyldes dette gammel tradisjon, slik som i Storbritannia. Dels er dette en nyere terminologi som ønskes brukt for å vise at retninger i heraldisk språkbruk har en annen betydning enn i dagligspråket. Særlig i Danmark har flere (blant annet Sven Tito Achen) ivret for å bruke de latinske ordene, men også noen svenske og norske har uttalt seg i samme retning. De latinske ordene er i 2013 brukt i de norske blasoneringene i Nissens og Bratbergs bok «Schønings våpenbok».

## Litteratur
* C. M. Munthe: *Norske [[slektsvåpen|slegtsmerker]]*, Norsk slektshistorisk tidsskrift, bd. I, Oslo 1928
* Hallvard Trætteberg: * [[landskapsvåpen|Fylkesmerker]]. Forslag fra [[Norges Bondelag]]s fylkesmerkenevnd*, Oslo 1930
* Hallvard Trætteberg: *Norges våbenmerker. Norske by- og [[adel]]svåben*, hefte med klistremerker, utgitt av Kaffe Hag, Oslo 1933
* Hans Cappelen: *Norske [[slektsvåpen]]*, Oslo 1969 (2. opplag 1976)
* Jan Raneke (redaktør): *Nordisk heraldisk [[terminologi]]*, Lund 1987 (med heraldiske faguttrykk på bokmål og nynorsk)
* Herman L. Løvenskiold: *[[heraldisk nøkkel (bok)|Heraldisk nøkkel]]*, Oslo 1978
* Hans Cappelen og Knut Johannessen : *Norske kommunevåpen*, Oslo 1987 med tilleggshefte 1988
* Harald Nissen og Monica Aase: ''Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim'', (Trondheim 1990)
* Harald Nissen og Terje Bratberg: *[[Gerhard Schøning|Schønings]] [[våpenrulle|våpenbok]] – Gamle Norske Adel Efter et gammelt [[Manuskript]] [[Assessor]] Ifver Hirtzholm tilhørende*, Pirforlaget, Trondheim 2013
* Johan Marius Setsaas: «Schønings våpenbok: Til glede og bekymring», *[[Norsk Slektshistorisk Forening|Genealogen]]* nr. 2/2014, Oslo 2014, side 45-51

**Andre land**
* C.G.U. Scheffer:«Heraldiskt høger», Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder, bind 6, spalte 476-477 
* Carl-Alexander von Volborth: *Alverdens heraldik i farver*, Politikens Forlag, København 1972 (oversatt av Sven Tito Achen)
* Sven Tito Achen: *[[Dansk]]e [[adel]]svåbener*, København 1973 
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
* Carl Alexander von Volborth: *Heraldry – Customs, Rules and Styles*, Dorset 1981
* Magnus Bäckmark og Jesper Wasling: *Heraldiken i [[Sverige]]*, Lund 2001