open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Norwegian-American Historical Association

**The Norwegian-American Historical Association** er en privat medlemsorganisasjon med oppgave å lokalisere, samle, bevare og tolke norskamerikansk historie. Organisasjonen ble etablert 6. oktober 1925 av en gruppe norskamerikanere som ønsket å etablere et nasjonalt senter for å ta vare på historisk materiale og de ville både skaffe finansiering og publisere bøker som kunne beskrive historisk erfaring fra immigranter som nå var solid rotfestet i den nye verden.

Gjennom årene har organisasjonen gitt ut over hundre bøker, fremmet norsk-amerikansk historisk forskning og litterært arbeide og tatt vare på og utviklet arkiver med historisk materiale. Organisasjonen holder til på St. Olaf College og har om lag 2000 medlemmer. En norsk avdeling, NAHA-Norge ble stiftet i 1981.

## Arkiv
Ole Rølvåg ble NAHAs første sekretær og arkivar. Han startet samlingen av brev, dokumenter, bøker, tidsskrifter, foto, dagbøker og aviser relatert til norskamerikansk liv. Gjennom senere vekst har arkivene blitt en viktig kilde for forskningen på immigrasjonshistorie.

I arkivet er det over 1700 samlinger. De varierer i størrelse. Ole E. Rølvaags store samling har blitt indeksert. En annen samling er Rowberg File, en samling av om lag 200.000 biografiske artikler og minneord fra aviser og tidsskrifter. Arkivet har også mye stoff fra menigheter og familier.

## Bøker
Theodore C. Blegen, anerkjent historiker på University of Minnesota, ble NAHAs første redaktør. Etter ham fulgte Kenneth O. Bjork (1960-1980), Odd S. Lovoll (1980-2000) and Todd W. Nichol (2001- ) som redaktører av publikasjonene fra NAHA. Til 2014 er det gitt ut over 100 bøker i denne serien.

## Chair på St. Olaf College
Selv om NAHA er en enhet uavhengig av St. Olaf College, samarbeider institusjonene tett. I 1992 ble King Olav V Chair in Scandinavian-American Studies etablert. Stillingen er finansiert av den norske regjering, St. Olaf College og NAHA. Stillingen sørger for at tema omkring immigrasjon blir undervist i klasserommet og den som har stillingen, er redaktør for NAHAs publikasjoner. Vedkommende får tid til forskning og hjelp i publiseringen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* NAHAs hjemmeside
Daniel Stock

**Daniel Stock** (født 16. september 1992) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Vadsø Skiklubb.

Stock tok bronsemedalje på 30&nbsp;km skiathlon under U23-VM på ski 2014 i Val di Fiemme, og han debuterte i verdenscupen i langrenn i Holmenkollen 8. mars 2014. Han har 2. plass i verdenscup som beste resultat, gått femmila i Holmenkollen 7 ganger, og har 29 pallplasser nasjonalt og internasjonalt.  

Stock har vært utøver på Team Coop Talent, Team LeasePlan, Norges Skiforbunds Rekruttlandslag, Team Elon Nord-Norge og avsluttet karrieren på Team Aker Dæhlie. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over filmpriser og prisnominasjoner tildelt Sigourney Weaver

**Liste over filmpriser og prisnominasjoner tildelt Sigourney Weaver** omfatter tildelinger av og nominasjoner til 10 amerikanske og én britisk filmpris. Sigourney Weaver (født 1949) er en amerikansk skuespillerinne som hadde spillefilmdebuten sin i Woody Allens *[[Annie og jeg]]* (1977), og som siden har spilt i filmsuksesser som *[[Ghostbusters]]* (1984), *[[I gorillaens rike]]* (1988), *[[Working Girl]]* (1988), *[[Ghostbusters II]]* (1989), *[[The Ice Storm]]* (1997), *[[A Map of the World (film)|A Map of the World]]* (1999), *[[Galaxy Quest]]* (1999), *[[Heartbreakers]]* (2001), *[[WALL-E]]* (2008), *[[Avatar (film)|Avatar]]* (2009), **' (2014) og ''[[Chappie]]'' (2015). Weaver ble verdenskjent for rollen sin som [[Ellen Ripley]] i filmene ''[[Alien – den 8. passasjeren]]'' (1979), ''[[Aliens]]'' (1986), ''[[Alien 3]]'' (1992) og **' (1997). Rolletolkningen hennes i James Camerons *Aliens* ble belønnet med en Oscarnominasjon for beste kvinnelige hovedrolle. 

Sigourney Weaver ble også Oscarnominert for rollene sine i *I gorillaens rike* og *Working Girl*, og hun vant en BAFTA-pris for tolkningen i dramafilmen *The Ice Storm*. Hun har vunnet to Saturn Awards for prestasjonene i science fiction-filmene *Aliens* og *Avatar*, og har ellers blitt nominert til ytterligere fire stykk (i hovedsak for arbeid sitt med ''Alien''-serien). I 2010 vant hun æresprisen «Heroine Award» under Scream Awards-utdelingen, en pris som ble tildelt av kollegaen hennes James Cameron. Ellers har hun blitt nominert til sju Satellite Awards og ytterligere to BAFTA-priser.

Utenfor filmbransjen har Weaver blitt nominert tre ganger til Primetime Emmy Awards for innsatsen i TV-filmene *[[Snow White: A Tale of Terror]]* (1997) og *[[Prayers for Bobby]]* (2009), samt miniserien *[[Political Animals]]* (2012). Weaver ble nominert til Screen Actors Guild Awards for de samme rollene, og mottok en Tony-nominasjon i 1985 for skildringen i teaterstykket *Hurlyburly*. Hun har ellers vunnet Trevor Life Award og en hederspris fra organisasjonen Human Rights Campaign «for å være en inspirasjon for LHBT-ungdom», samt en Rachel Carson Award for sin kamp for natur- og miljøvern. I 1999 ble hun tildelt Hollywood Walk of Fame-stjernen sin i Hollywood.

## Liste

## Fotnoter



## Se også
* Sigourney Weavers filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* Priser tildelt Sigourney Weaver på Internet Movie Database
Fredrik Dahlström

**Fredrik Dahlström** (født 1. november 1971 er en svensk tidligere fotballspiller. Dahlström, som var spiss, har spilt for Malmö FF og Djurgårdens IF i Allsvenskan, samt for Assyriska FF.

## Meritter
* Division 1 Norra: 1998

## Referanser


## Litteratur
* 
## Eksterne lenker
*
Ove Andersson (fotballspiller)

**Ove Andersson** (født 14. mars 1916 i Malmö, død 1983 i Borås) var en svensk fotballspiller. Andersson, som var midtbanespiller, spilte for Malmö FF fra 1935 til 1939, hvorav de tre siste sesongene i Allsvenskan. Andersson ble i 1938/39-sesongen toppscorer i Allsvenskan sammen med Yngve Lindgren fra Örgryte IS og Erik Persson fra AIK, den første fra Malmö FF.

## Meritter
### Malmö FF
* Division 2 Södra: 1935/36

### Individuelle
* Toppscorer i Allsvenskan 1938/39

## Referanser


## Litteratur
* 
*
Kronikk for den katolske kirke i Litauen

***Kronikk for den katolske kirke i Litauen*** (*Lietuvos katalikų bažnyčios kronika* eller *LKB kronika*) var den best kjente og lengst bestående samizdat-publikasjon i Den litauiske sovjetrepublikk, en av Sovjetunionens republikker.
## Beskrivelse
Den tok etter den russiske samizdat *[[Kronikk av løpende begivenheter]]* (Хроника текущих событий), og utkom fra 18. mars 1972 til 29. mars 1989. Bak den stod aktive katolikker, fremfor alt prester og nonner. Det utkom i alt 81 utgaver. Den fokuserte på en sovjetiske anti-religiøse kampanje og undertrykkelse av katolikker i Litauen, han tok også inn rapporter om andre overgrep mot menneskerettigheter der og i det øvrige Sovjetunionen.

Tekstene var i det store og hele pessimistiske, og gjenspeilet beleiringsstemningen som rådet i kirken. Skribentene og utgiverne ble ofte forhørt, arrestert og fengslet av KGB, blant dem undergrunnstidsskriftets grunnlegger og første redaktør jesuittpateren Sigitas Tamkevičius (etter landets uavhengighet ble han erkebiskop av Kaunas). Mellom 1973 og 1983 ble i alt 17 av dem arrestert (to prester, fire nonner og elleve lekfolk). Etter Tamkevičius' fengsling i 1983 ble *Kronika* redigert av Jonas Boruta. Andre sentrale skribenter og medarbeidere var Petras Plumpa, Nijolė Sadūnaitė, Gerarda Elena Šuliauskaitė, Bernadeta Mališkaitė og Kazimieras Ambrasas.

*Kronika* ble skrevet på skrivemaskin og mangfoldiggjort på primitive selvlagede maskiner. Opplaget var derfor ikke på mer enn mellom hundre og 300 eksemplarer.

Med hjelp fra russiske dissidenter (Sergej Kovalev, Gleb Jakunin og andre) og vestlige besøkende (som tok med seg souvernirer med skjulte fotografiske filmer av *Kronika*) ble *Kronika* smuglet ut av Østblokken. I USA ble den oversatt og publisert av vennligsinnede grupper. Tekstene ble også lest opp av Vatikanradioen, Voice of America og Radio Liberty.

*Kronika* inspirte til tilblivelsen av *Kronikk for den katolske kirke i Ukraina* (1984–87) innen den ukrainske bysantinsk-katolske kirke.
## Medarbeidere (utvalg)
*Sigitas Tamkevičius (født 1938), redaktør (1972–1983), prest
*Jonas Boruta (født 1944), prest, redaktør (1983-1989)
*Kazimieras Ambrasas (1934-2023), prest
*Petras Gražulis (født 1958), politiker
*Bernadeta Mališkaitė (født 1955), nonne
*Genovaitė Rita Navickaitė (født 1947), nonne
*Saulius Pečeliūnas (født 1956)
*Petras Plumpa (født 1939)
*Nijolė Sadūnaitė (født 1938), nonne
*Jonas Stašaitis (1921–2012)
*Gerarda Elena Šuliauskaitė (1932), nonne
*Alfonsas Svarinskas (1925–2014), prest
*Ona Vitkauskaitė (født 1935), nonne

## Litteratur
* Paweł Wołowski, Katarzyna Korzeniewska *Jak służąc Bogu przechytrzyć KGB. Rozmowy z twórcami "Kroniki Kościoła katolickiego na Litwie"*, wyd. RHETOS, Warszawa 2006 ISBN 83-89781-14-X
* *Słownik dysydentów. Czołowe postacie ruchów opozycyjnych w krajach komunistycznych w latach 1956-1989. Tom II*, wyd. Ośrodek Karta, Warszawa 2007 ISBN 978-83-88288-84-5

## Referanser




## Eksterne lenker
* Full-text archives of the Chronicle in English
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2014/15 – Verdenscup 5

**Femte runde av [[verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2014/15]]** ble avholdt i Vikingskipet (Hamar Olympiahall) i Hamar, Norge den 31. januar og 1. februar 2015.

## Tidsskjema

& = Disse tidspunktene fulgte i forhold til endelig starttidspunkt for b-gruppene
* = Starttidspunktene for b-gruppene ble endelig bestemt og informert om på lagledermøtene. Lagledermøte på lørdag 31. januar var ikke fast tidsbestemt før stevnehelgens start.

## Sammendrag A-gruppa
### Kvinner

### Menn

## Funksjonærer
* Overdommere var Karl Skog, Sverige (menn) og Debora Sighel, Italia (kvinner).
** Assisterende overdommere var Hubert Kamml, Tyskland (menn) og Roar Eriksen, Norge (kvinner).
* Startere var Jan Zwier, Nederland og Tom V. Johansson, Norge for menn og Jyrki Jääskelainen, Finland og Tone Sørli, Norge for kvinnene.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Verdenscupmeny 2014/15 på Norges Skøyteforbunds nettsider
** Announcement
** Personlige rekorder for påmeldte løpere med reserver: damer og herrer
* Communication No. 1889 – ISU World Cup Speed Skating 2014/15 <small>(revised version September 10, 2014)</small>
* Resultatmeny for ISU World Cup Hamar : January 31 - February 1, 2015 på live.isuresults.eu
* Resultatmeny på SpeedSkatingStats.com
Jens Petter Berg (1960)

**Jens Petter Berg** (født 30. mars 1960 Stokmarknes) er en norsk lege ved Oslo universitetssykehus (OUS) og professor i medisin ved Universitetet i Oslo. Han er viserektor for livsvitenskap og helse ved Universitetet i Oslo i rektorteamet til Ragnhild Hennum. Tidligere var han prodekan for forskning ved Det medisinske fakultet i perioden 2019–2022.

## Stillinger
Berg er spesialist i medisinsk biokjemi (2004). Han har siden 2007 vært professor i medisinsk biokjemi ved Universitetet i Oslo, med bistilling som overlege på OUS, Avdeling for medisinsk biokjemi. Siden 2010 har han også vært forskningsleder ved denne avdelingen, som er en av åtte avdelinger under sykehusets Klinikk for diagnostikk og intervensjon (KDI). I perioden 2013-15 var han vikarierende forskningsleder for KDI og fra 2015-18 avdelingsleder, Avdeling for medisinsk biokjemi, OUS. Berg var proekan for forskning ved Det medisinske fakultet i perioden 2019-2022 og begynte som viserektor 1.august 2025 ved UiO. 

## Utdannelse
Berg ble cand. med. i 1986 ved Universitetet i Oslo og dr. med. i 1995 samme sted med avhandlingen *Vitamin D - a novel hormonal regulator of the TSH/cAMP-signaling pathway in thyroid cells*.

## Forskningsinteresser
Forskningsprosjektene hans handler om kroppens hormonelle regulering og stoffskifte. Berg er sjefredaktør for det internasjonale vitenskapelige tidsskriftet *Scandinavian Journal of Clinical and Laboratory Investigation* og medredaktør av læreboken *Klinisk biokjemi og fysiologi* (Oslo 2015).

## Referanser




## Eksterne lenker
* Bergs publikasjonsoversikt i Cristin [Besøkt januar 2015]
* - Få frem talentene. "Månedens forsker"- intervju med Jens Petter Berg skrevet mai 2014, på nettsidene til Helse-Sørøst Ukjent forfatter. [besøkt januar 2015]
* Blogg av Jens Petter Berg: "Anvendt forskning eller grunnforskning på sykehusene? " Publisert på Forskning.no 1. februar 2015 [besøkt feb 2015]
Verdensmesterskapet i terrengløp

**Verdensmesterskapet i [[terrengløp]]** ble arrangert første gang i 1973 i Waregem, og arrangeres annenhvert år (hvert år før 2011). Mesterskapet arrangeres av Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF) og det arrangeres junior-VM i samme mesterskap. Det løpes ett terrengløp for kvinner, og ett for menn, samt ett lagløp for begge kjønn.

## Mesterskap

## Referanser
Hippolyte Berlier

**Marie-Jean-Baptiste-Hippolyte Berlier** (født 10. mars 1919 i Pélussin i Frankrike, død 22. september 1992 i Niamey i Niger) var en fransk katolsk teolog og biskop av Niamey i Niger.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Hippolyte Berlier hadde syv søsken. I 1932 trådte han inn i redemptoristordenen. Under den annen verdenskrig var han medlem av den franske résistance (motstandsbevegelsen). 
### Prest
I 1946 ble han presteviet og ble sendt som misjonær til Niger. Der var han blant annet skoledirektør. 
### Biskop av Niamey
Den 21. mars 1961 ble Berlier utnevnt av pave Johannes XXIII til første biskop av det nyopprettede bispedømme Niamey. Han ble bispeviet den 21. mai 1961 av paven selv; medkonsekrerende var biskop Fulton John Sheen, hjelpebiskop i New York, og biskop Edoardo Mason F.S.C.J., apostolisk vikar av El Obeid.

Han deltok på alle fire sesjoner av Annet Vatikankonsil. 

I 1984 trakk han seg tilbake fra bispeembedet for å leve blant tuaregene, et berbisk folk i Nord-Afrika.

Hans grav er foran katedralen i Niamey.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
* Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
* Kardinal Giovanni Tacci Porcelli (1840-1895) *1876
*Pave Johannes XXIII (1881-1963) *1924
* Biskop *Hippolyte Berlier* (1919-1992) *1961

## Referanser


## Litteratur
* Berthelot, André (1997): *Hippolyte Berlier (1919–1992), rédemptoriste: premier évêque du Niger en terre d'Islam*. L'Harmattan, Paris, ISBN 2-7384-4998-0

## Eksterne lenker
* Hippolyte Berlier hos *Catholic-hierarchy.org*
Eesti spordi biograafiline leksikon

***Eesti spordi biograafiline leksikon*** (norsk: *Estisk idrettsbiografisk leksikon*) er et leksikon som inneholder korte biografiske artikler om estiske idrettsfolk.

Leksikonet er utgitt av Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse (Foreningen for idrettsutdannelse og informasjon), leksikonforlaget Eesti Entsüklopeediakirjastus og Estlands olympiske komité. Leksikonets tredje utgave kom ut i 2011, de to første utgavene ble utgitt i 1937 og 2001.

Papirutgaven av leksikonet er på 1096 sider og har nesten 6000 artikler, hvorav 4300 med bilde.

En kontinuerlig oppdatert versjon av leksikonmaterialet er lagt ut på internett av Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse, og er også publisert på internett som en del av leksikonverket Eesti Entsüklopeedia. Nettutgivelsen med oppdateringer er støttet av det Europeiske Regionale Utviklingsfond, Estlands kulturdepartement og stiftelsen Estisk Kulturkapital.

## Kilder
*Eesti spordi biograafiline leksikon (om leksikonet, besøkt 29. januar 2015)
*Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse: Eesti spordi biograafiline leksikon  (besøkt 29. januar 2015)

## Eksterne lenker
*Eesti spordi biograafiline leksikon
*Eesti Entsüklopeedia
Europamesterskapet i judo

**Europamesterskapet i judo** ble arrangert første gang i 1951 i Paris, og arrangeres hvert år. 

## Mesterskap

## Referanser
Ápmelašjohka

**Ápmelašjohka** (nordsamisk) er ei elv i Kåfjord kommune i Troms. Den er ei sideelv til Manndalselva og har utspring på fjellviddene mellom Manndalen og Kåfjorddalen. Elva renner mot vest fra Čiččenjávri, ned gjennom elvegjelet Ápmelašvággi, og munner ut i Manndalselva ved Ápmelašsæter. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

## Vern
Manndalsvassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag i 1973.

## Referanser
By Myself

***By Myself*** kan sikte til:

* *[[By Myself (Karin Krog-album)]]*, et album med Karin Krog utgitt i 1964
* *[[By Myself (sang)]]*, en sang fra 1937
Exanticheira

* se Systematisk inndeling

***Exanticheira*** er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore (ca. 12 millimeter), brede, blanke skarabider. Hodet og pronotum er grønnlig metalliske, nokså tett og kraftig punktert, pronotum gjerne med gulbrune sidekanter. Pronotum er ved roten litt smalere enn dekkvingene, forover jevnt rundet avsmalnende. Dekkvingene er gulbrune med svarte tegninger. De dekker ikke bakkroppsspissen. Beina er nokså korte og kraftige.

## Levevis
Larvene lever i råtten ved.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana, Brasil).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
******* Gruppen Anticheirina - 43 slekter
******** Slekten *Exanticheira* Soula, 1988
********* *[[Exanticheira parthena]]* (Blackwelder, 1944)
********* *[[Exanticheira rigouti]]* Soula, 2002
********* *[[Exanticheira vidua]]* (Ohaus, 1922)

## Kilder
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Exanticheira* http://museum.unl.edu/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Scarabaeidae/Rutelinae/Rutelinae-Tribes/Rutelini/Anticheirina/Exanticheira/Exanticheira.html

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Exanticheira parthena''
* Bilde av ''Exanticheira rigouti''
*
Lincoln (fornavn)

**Lincoln** er et engelsk mannsnavn. Navnet er kjent gjennom den amerikanske presidenten Abraham Lincoln (1809&ndash;1865). Fornavnet *Lincoln* er i dag vanlig i Malaysia, Australia og New Zealand.

## Etymologi
*Lincoln* er dannet av et engelsk etternavn med opprinnelse i byen Lincoln i England. Bynavnet er dannet av keltiske *lindo*, «innsjø», og latinske *colonia*, «koloni».

## Utbredelse
*Lincoln* er mest utbredt som etternavn. Som fornavn er det i dag mest brukt i Malaysia, Australia og New Zealand. *Lincoln* har hatt økende popularitet som guttenavn i USA fra 2005.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Lincoln Ellsworth (1880&ndash;1951), amerikansk oppdager
* Lincoln Chafee (født 1953), amerikansk politiker
* Lincoln Kennedy (født 1971), amerikansk utøver i amerikansk fotball
* Lincoln Cássio de Souza Soares (født 1979), brasiliansk fotballspiller kjent som Lincoln
* Lincoln Lewis (født 1987), australsk skuespiller

## Annen bruk av navnet
* Lincoln Burrows, rollefigur i TV-serien *[[Prison Break]]*.
* Lincoln Six Echo, en rollefigur i filmen *[[The Island]]*.
* Lincoln Lee, rollefigur i TV-serien *[[Fringe]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
Trine Mjåland

**Trine Mjåland Mathisen** (født Hammerstrøm Mjåland; 1990) er en norsk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprint og mellomdistanseløp. Hun representerer Kristiansands Idrettsforening.

Hun spilte også håndball tidligere, men sluttet med håndball da AK 28 la ned damelaget i 2010. 2013 var det første året hun satset for fullt på friidrett.

## Idrettskarriere
Mjåland deltok ved NM i friidrett 2007, der hun fikk sølv på 4 x 400 meter stafett sammen med Kristiansands IF. Ved NM i friidrett innendørs 2009 kom Kristiansand på 3.-plass på 4 x 200 meter, med Mjåland på laget.

Ved NM i friidrett 2011 fikk hun sølv på 1000 meter stafett. Hun fikk to medaljer ved NM i friidrett 2012; hun kom på 2.-plass på 800 meter, bak Martine Eikemo Borge, og Kristiansand kom på 3.-plass på 1000 meter stafett. I tillegg kom hun på 4.-plass på 400 meter.

Hun vant 800 meter ved NM i friidrett innendørs 2013, med tiden 2:09,79. I tillegg fikk hun bronse på 400 meter, og Kristiansand fikk også bronse på 4 x 200 meter stafett. Senere på året deltok hun ved NM i stafetter 2013, der Kristiansand vant både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter stafett. Ved NM i friidrett 2013 i Tønsberg fikk hun gull på 800 meter og sølv på 400 meter, bak Line Kloster. I tillegg var hun med å vinne 1000 meter stafett.

Kristiansand vant både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter ved NM i stafetter 2014, med Mjåland på laget. Ved NM i friidrett 2014 vant hun 400 meter, på tiden 54,03. På 1000 meter stafett vant Kristiansand igjen gull.

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Profil hos rekrutteringslandslaget
Violeta

**Violeta** (bulgarsk, makedonsk, serbisk: Виолета, ukrainsk: Віолета) er et kvinnenavn brukt i flere språk. Navnet er svært vanlig i Nord-Makedonia og Bulgaria.

## Etymologi
*Violeta* er en variant av det engelske navnet *[[Violet]]*, som er dannet av latinske *viola*, «fiol».

*[[Violetta]]* (russisk: Виолетта) er en italiensk form av navnet, og *Violette* en fransk form. 

*[[Viola]]* er en form av navnet tatt direkte fra latinske *viola*. *Fjóla* er en færøysk og islandsk form.

## Utbredelse
Formen *Viola* er kjent brukt i Sverige fra 1844 og i Norge fra sent på 1800-tallet, mest i Nordland. I Sverige var *Viola* mest brukt på 1920-tallet. *Viola* var mest populært i USA fra 1900 til 1910.

Den engelske formen *Violet* var vanlig i Skottland fra 1500-tallet, og ble vanlig i engelsk språk fra 1800-tallet. *Violet* var mest populært i Sverige i 1920- og 1930-årene.

*Violeta* og andre former av navnet har navnedager i mange land:

*Violeta* er i dag et svært vanlig navn i Nord-Makedonia og Bulgaria.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Violeta Parra (1917–1967), chilensk folkemusiker
* Violeta Chamorro (1929–2025), nicaraguansk president
* Violeta Luna (født 1943), ecuadoriansk dikter
* Violeta Urmana (født 1961), litauisk sopran
* Violeta Bulc (født 1964), slovensk politiker
* Violeta Lópiz (født 1980), spansk illustratør
* Violeta Arancibia, chilensk-engelsk psykolog
* Violeta Castillo, argentinsk sanger
* Violeta Meyners, rumensk-amerikansk sminkør
* Violeta Moura, portugisisk fotograf
* Violeta Naydenova, bulgarsk journalist

## Referanser


## Eksterne lenker
Astringerende

En **astringent** er et stoff som trekker sammen eller tørker ut biologisk vev, som hud og slimhinner. Disse stoffene er viktige i matvarer og i medisiner. De kan hjelpe til å hele sår, motvirke betennelser og til å stoppe diaré. Et viktig eksempel på slike stoffer er tanniner.

Astringerende eller adstringerende (fra latin: *adstringens*, «sammentrekkende») betyr snerpende. 

Innerbarken til almetreet var en gang en apotekdroge, *Cortex ulmi interior,* og ble brukt som blodrensende middel. Den ble regnet for å være *astringerende*.

Når slike stoffer blandes i en ansiktskrem og brukes som en lotion, da har den en *astringerende* virkning.

## Referanser


## Eksterne lenker
*«Astringenter», *Urtekilden*
Gunnar Berg (norsk partisan)

**Gunnar Berg** (født 13. februar 1912 i Vardø, død 20. november 1941 på Langbunes ved Kiberg) var en norsk motstandsmann og partisan, drept i kamp med tyske styrker i 1941 på oppdrag for Den røde armé.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Berg giftet seg i 1936 med den norsk-finske Vardø-jenta Solveig. Det unge ekteparet fikk to barn, men opplevde at begge småjentene døde etter få måneder.

Etter at de giftet seg hadde de bosatt seg i Jakobsnes, der selskapet Pasvik Timber på 1930-tallet bød på jobb og inntekt, - samt et aktivt fagforeningsmiljø der kommunistene hadde solid fotfeste. Sagbruksarbeider Gunnar Berg og kona meldte seg begge inn i Norges Kommunistiske Parti. Solveig Berg var aktiv i det lokale revylivet, der målet blant annet var å skaffe hardt tiltrengte inntekter til NKPs avis *[[Finnmark Fremtid]]*.

### Annen verdenskrig
Da de tyske okkupantene rykket inn i landet i 1940 følte mange kommunister seg utsatt. Verken Gunnar Berg eller kona hadde noen framtredende posisjoner i NKP, men søsteren hans Hildur var gift med en av landsdelens mest profilerte kommunister, Gotfred Johan Hølvold. Liksom flere kjente NKP-ere i Nord-Norge besluttet de to familiene seg tidlig på høsten 1940 til å dra østover og søke tilflukt i Sovjet. I månedsskiftet august/september satte fiskeren Aksel Fagervik flyktningene i land på Fiskerhalvøya.

Mens kona og Hølvold-familien snart fulgte andre norske flyktninger sørover på Kolahalvøya til den norske kolonien som dette året oppsto ved Apatity, påtok Berg seg oppgaven å rekognosere for Sovjet i det tysk-okkuperte Norge. Alt ved juletider var han tilbake i hjemlandet, og gjorde flere turer til distriktene rundt hjembyen. Han kunne rapportere fra en landsdel der tyskerne bygde opp store styrker.

Etter at Tyskland angrep Sovjet sommeren 1941 fikk operasjonene i nord en annen karakter. 15. september 1941 landsatte russerne en styrke på 13 mann på Langbunes nær Kiberg i et forsøk på å opprette en partisangruppe bak fiendens linjer. På den treløse Varangerhalvøya ble gruppa oppdaget, og nedkjempet av tyske styrker.

Gunnar Berg døde i en trefning 20. november, vel to måneder etter at de hadde gått i land. Han er begravd i Vardø. I Sovjet skulle hans barnløse krigsenke senere bli en av de norske stemmene som manet til motstandskamp i Radio Moskvas sendinger til det okkuperte Norge.

## Minnesmerke
Gunnar Berg er blant de ni partisanene som blir hedret på partisaner-minnesmerke ved Vardø, en bauta med inskripsjonen «Frihet og liv er ett / Nordahl Grieg 17. mai 1940 / Evig minne til russiske og norske patrioter som falt i kampene mot fascismen! / Russland takker dere»

## Referanser


## Kilder
* Side 74-76. Morten Jentoft: *Radio Moskva*, Gyldendal, Oslo 2012
* Side 236. *Våre falne*, første bok, Oslo 1949
Muqrin av Saudi-Arabia

**Muqrin ibn ʿAbd al-ʿAzīz Āl Saʿūd** (arabisk: ; født 15. september 1945 i Riyadh) var Saudi-Arabias kronprins og første visestatsminister noen måneder i 2015, etter at den tidligere kronprinsen Salman av Saudi-Arabia ble konge. Tidligere har han vært leder for Ri'āsat al-Istikhbārāt al-'Āmah, den saudiarabiske etterretningstjenesten, fra 2005 til 2012 og guvernør for provinsene Ḥāʾil (1980-99) og al-Madīnah (1999-2005). Han er sønn av Saudi-Arabias første konge Ibn Saud og Baraka al-Yamaniyah. Muqrin ble erstattet som kronprins av Muhammad bin Nayef tre måneder etter tronskiftet i 2015. Dermed var han mest sannsynlig den siste sønn av landets første konge som hadde utsikt til å bli monark, da Nayef tilhører tredje generasjon.

## Referanser
Yusra

**Yusra** (arabsik: ) er et arabisk kvinnenavn. Navnet transkriberes også som *Yousra* og *Youssra*. Navnet er også noe brukt som mannsnavn. 

## Etymologi
*Yusra* betyr «rikdom, letthet» på arabisk.

## Utbredelse
*Yusra* er et vanlig navn i mange land med arabisk språk. Formen *Yousra* er vanlig i Marokko.

|}

*Yusra* er også noe brukt som mannsnavn, selv om de maskuline formene av navnet er *Yousry*, *Yousri*, *Yosry* eller *Yossry*.

|}
## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
### Kvinner
* Civene Nassim (født 1955), egyptisk skuespiller og sanger kjent som Yousra
* Yusra Askari, pakistansk journalist
* Yusra Hussein, britisk ISIL-rekrutt
* Yusra Masood, pakistansk klesdesigner
* Yusra Warsama, somalisk-engelsk dikter og skuespiller
### Menn
* Yusra Naqvi, amerikansk matematiker

## Referanser


## Eksterne lenker
Forsanger

En **forsanger** er personen i et band som synger den dominerende vokaldelen. Andre personer i bandet kan også synge, enten som kor eller som gjestesangere.

De fleste band nøyer seg med å kun ha én enkelt forsanger, men det er naturligvis mulig å ha flere. Dette kan medføre en større vokalvariasjon i lydbildet. Det er heller ikke uvanlig at forsangere også spiller musikkinstrumenter i bandet.

I band der de fleste eller alle medlemmer synger, regnes normalt ingen som forsangere – eksempelvis The Beatles, Spice Girls og De Nattergale.

**Lead** (tatt direkte fra engelsk for *lede*, uttales li:d) er den viktigste stemmen innen noen amerikanskinspirerte musikkgenre:

* *[[Jazz]]*: Den øverste eller viktigste stemmen i storbandseksjoner.
* *[[Barbershop]]*: Den nest lyseste stemmen. Melodien ligger i hovedsak i denne stemmen.
* *[[Rock]]*: Førstevokalisten og sologitaristen kalles henholdsvis lead-vokalist (*lead singer*) og lead-gitarist (*lead guitarist*).

*
Exochlorota

* se Systematisk inndeling

***Exochlorota*** er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

## Levevis
Larvene lever i råtten ved.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
******* Gruppen Anticheirina - 43 slekter
******** Slekten *Exochlorota* Soula, 2002
********* *[[Exochlorota brasiliensis]]* Soula, 2002
********* *[[Exochlorota devecisi]]* Soula, 2002

## Kilder
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Exochlorota* http://museum.unl.edu/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Scarabaeidae/Rutelinae/Rutelinae-Tribes/Rutelini/Anticheirina/Exochlorota/Exochlorota.html

## Eksterne lenker
*
Ballastvaktjournal

**Ballastvaktjournal** er en oversikt over fartøyers ballastskyting ved ankomst til havnen, ført av havnevesenets ballastvakt.

Et fartøy må ha tyngdepunktet lavt for å unngå velt, spesielt var dette viktig for seilskuter med høy rigg og seil. De lastet derfor fast ballast som jord, sand, grus og stein i lasterommet. 
 
Når varer skulle lastes, måtte fartøyet kvitte seg med ballasten. Som regel skjedde dette i sjøen ved såkalt ballastskyting. Ukontrollert dumping kunne føre til at havner og innløp ble for grunn. Derfor ble det etter hvert innført diverse reglement, lover og forordninger angående ballastskyting. Bestemmelsene fastslo at ballastplasser skulle anvises av havnemyndighetene, og havnefogden måtte på egen bekostning sette opp og vedlikeholde ballastmerkene. Ballastskyting kunne skje først etter melding til Havnekontoret. Havnefogden eller havnelosen skulle lede fartøyet til ballaststedet, og en ballastvakt ble sendt om bord for å føre tilsyn med skytingen. Steinballast som kunne ødelegge ankerbunnen, måtte legges på land. Annen ballast kunne også bli tatt i land og brukt som fyllmasse. Skippere som ikke fulgte reglementet, og havnefogder og loser som ikke anmeldte overtredelser, ble bøtelagt. 

Ballastvaktjournaler gir informasjon om navn på ballastvakten, på fartøyets navn, anvist fortøyningsplass, dato for ankomst og avgang, og antall timer fartøyet lå ved kai. Ved overgangen fra seil til damp fikk ballasttrafikken etter hvert mindre betydning.

Ballast som ble losset over høyvannsnivået hadde gjerne ned seg frø og smådyr. Noen av disse har klart seg enkelte steder, og regnes som ballastplanter.

## Se også
* Ballast
* Bryggebok
* Bøyebok
* Havnevesen

## Eksterne lenker
* Ballastvaktjournal - oppslagsverket oVe, artikkel av Ragnhild Botheim, Bergen Byarkiv.
José Pedro Varela (kommune)

**José Pedro Varela** er en kommune (spansk: *municipio*) i Lavalleja-departementet i det sørlige Uruguay. Hovedstaden heter José Pedro Varela.

## Historie
José Pedro Varela ble grunnlagt i 15. mars 2010.

## Regjeringen
Ordføreren (*alcalde*) i kommunen er Darío Amaro (2010-2015).

## Referanser
Sør-Tverrfjordelva

**Sør-Tverrfjordelva** (nordsamisk: *Bártnavuonjohka*) er ei elv i Loppa kommune i Finnmark. Den renner fra nordsida av Langfjordjøkelen til munningen i Langfjorden ved bygda Sør-Tverrfjord. Elva er  lang og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

Fra Langfjordjøkelen faller elva ganske bratt ned mot hoveddalen, med en rekke små innsjøer i den flate dalbunnen. Mellom sjøene går elva i stryk. Dalbunnen er myrlendt, og i dalsidene vokser det bjørkeskog. Med unntak av bebyggelsen i Sør-Tverrfjord ved munningen er nedbørfeltet helt uten inngrep. Vassdraget er attraktivt for friluftsliv, og da spesielt sportsfiske, ettersom elva er ei god sjøørretelv.

Elva ble vernet mot kraftutbygging i supplering av Verneplan for vassdrag i 2005. Vernet ble begrunnet med vassdragets urørthet, med store verdier knyttet til naturmangfold.

## Referanser
Europamesterskapet i vektløfting

**Europamesterskapet i vektløfting** ble arrangert første gang i 1896 i Rotterdam, og arrangeres hvert år. Fra 1988 til 1997 ble det avholdt et eget mesterskap for kvinner, og etter 1998 er de to blitt avholdt sammen.

## Mesterskap

## Eksterne lenker
* European Weightlifting Federation 
* IWRP - database
De seksten beste Egnerviser – Pluss Karius og Baktus

**De seksten beste Egnerviser – pluss Karius og Baktus** er et musikkalbum fra 1982.

Plata inneholder hørespillet om Karius og Baktus samt seksten låter som ble innspilt mellom 1952–1973. Originalutgivelsen var på Musica. Albumet ble remastret og utgitt på CD i 1993, på Barneselskapet. 

## Spor
# «Karius og Baktus» (hørespill, musikk ved Hartmann) 3:13
# «Bamsens fødselsdag» (Egner) 3:08
# «Sjørøvervise» (Egner/Hartmann) 2:57
# «Løvesangen» (Egner/Stentoft) 0:50
# «Dyrene i Afrika» (Egner/Hartmann) 3:19
# «Visen om Vesle Hoa» (Egner) 3:01
# «Klokkemaker Flikk-Flakk» (Egner) 0:42
# «Den glade familie» (Egner) 4:18
# «Oldefar på veggen» (Egner) 1:03
# «Malervise» (Egner/Lundberg) 3:05
# «Amandus dokkemann» (Egner) 1:46
# «Kjøreturen» (Egner/Hartmann) 3:47
# «Den uheldige mannen» (Egner/Elliot) 2:25
# «Ola Dekksgutt fra Flekkefjord» (Egner/trad. arr) 2:26
# «Lofottorsken» (Egner/Trad. arr) 2:02
# «De fire kattene og den vesle musa» (Egner/trad. arr) 1:34
# «Vi har den ære å gratulere» (Egner) 3:35

## Medvirkende

### Musikere

* Egil Monn-Iversens Orkester
* Hanne Krogh (spor 2, 8, 12, 17)
* Eva von Hanno (spor 8, 12, 16, 17)
* Henki Kolstad (spor 2, 3, 6, 8, 17)
* Frank Robert (spor 14)
* Yukon Gjelseth (spor 11, 15)
* Birgit Strøm (spor 2, 12)
* Arve Opsahl (spor 2, 4, 7, 13)
* The Monn Keys (spor 5)

### Musikk/tekst
*Thorbjørn Egner – forteller, tekstforfatter, komponist
*Christian Hartmann – komponist
* Fritjof Lundberg – komponist «Malervise»
* Åge Stentoft – komponist «Dyrene i Afrika»
* J. W. Elliott – komponist «Den uheldige mannen»

### Teknisk
*Egil Monn-Iversen – musikalsk leder
*Ragnar Danielsen – musikalsk leder
*Ivar Thorstensen – produsent
*Jan Egil Thoreby – tekniker

## Referanser
TÜRKSOY

**TÜRKSOY**, eller **Uluslararası Türk Kültürü Teşkilatı** (tyrkisk), (engelsk: 
*International Organization of Turkic Culture*, norsk oversettelse: *Den internasjonale organisasjonen for tyrkisk kultur*), tidligere **Türk Kültür ve Sanatları Ortak Yönetimi**, er en internasjonal kulturorganisasjon med medlemsland som har en tyrkisk befolkning med et tyrkisk språk. TÜRKSOY er en forkortelse for det tidligere navnet på organisasjonen, men også en sammensetning av de to ordene *türk*, som betyr «tyrkisk», og *soy*, som betyr «opphav». Organisasjonen har sitt hovedkontor i Ankara i Tyrkia.

## Historie

I 1992 ble det foretatt møter i Baku og Istanbul hvor kulturministrene fra Aserbajdsjan, Kasakhstan, Kirgisistan, Turkmenistan, Tyrkia og Usbekistan var til stede, hvor det ble enighet om å inngå et kulturelt samarbeid. Den 12. juli 1993 ble TÜRKSOY etablert ved underskrift av en avtale i Almaty.

I 1996 ble det etablert et offisielt samarbeid med gjensidig dialog og konsultasjon mellom TÜRKSOY og UNESCO. Siden 2012 har organisasjonen tildelt en by statusen som kulturhovedstad i den tyrkiske delen av verden for en periode på ett år.

I november 2015 sendte det russiske kulturdepartementet ut melding til de seks russiske regionene som er medlem av TÜRKSOY om å avslutte sitt forhold til organisasjonen som følge av den politiske situasjonen som oppsto mellom Den russiske føderasjon og Tyrkia etter Tyrkia skjøt ned et russisk kampfly 24. november. Altaj, Basjkortostan, Khakasia, Sakha Tatarstan og Tuva meldte at de ville avslutte samarbeidet med organisasjonen de påfølgende dagene.

## Medlemmer
* Per 2015 har TÜRKSOY seks selvstendige medlemsland: Aserbajdsjan, Kasakhstan, Kirgisistan, Turkmenistan, Tyrkia og Usbekistan. 
* To ikke-selvstendige regioner har observatørstatus i organisasjonen: Altaj, Basjkortostan, Gagaus, Khakasia, Nord-Kypros, Sakha, Tatarstan og Tuva.
 
## Ledere
* 1994–2006: Polad Bülbüloğlu (tidligere kulturminister i Aserbajdsjan)
* 2006–2008: Ad interim
* 2008– > : Düysen Kaseyinov

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Europamesterskapet i rytmisk gymnastikk

**Europamesterskapet i rytmisk gymnastikk** ble arrangert første gang i 1978 i Madrid, og arrangeres hvert år (tidligere annenhvert år). Det konkurreres i lag og individuelt.

## Mesterskap

## Medaljestatistikk
Per 2019

## Eksterne lenker
* European Union of Gymnastics
* Tidslinje
Karl Fossums vei (Oslo)

**Karl Fossums vei** (1–25, 30) er en vei på Stovner (bydel Stovner) i Oslo. Den går nordøstover fra Fossumveien mot Fossumberget og ender i en snuplass ved Stovner idrettshall.

Veien fikk navn i 1994 etter Karl Fossum, som eide Nedre Fossum i 1899–1940.

Stovner videregående skole er i nr. 25. I nr. 30 var tidligere Fossumberget skole. Lokalene brukes fra 1987 av bydelsadministrasjonen mm.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Karl Staaffs vei (Oslo)

**Karl Staaffs vei** (1–75, 2–82) er en vei på Ulven i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Ulvenveien vest for Østre Aker kirkegård.

Veien fikk navn i 1955 etter den svenske politikeren Karl Staaff.

I veien er 29 boligblokker fra 1950-årene fordelt på borettslagene Ulven og Helsfyr.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Karlsrudveien (Oslo)

**Karlsrudveien** (3–5, 2–4B) er en vei på Karlsrud i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Bernt Knudsens vei til Oberst Rodes vei (men er enveiskjørt i motsatt retning). Veien gikk tidligere inn til Lambertseter gård.

Veien fikk navn i 1928 etter husmannsplassen Kolsrud (Karlsrud).

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Gulldusk

**Gulldusk** (Vitenskapelig navn *Lysimachia thyrsiflora*) er en plante i nøkleblomfamilien - 
*thyrsiflora* betyrat blomstene likner på thyrsosstaven. Den hadde en furukongle i enden og  var symbolet til Dionysos. 

## Utseende
Høyden kan være 30 til 70 cm. Stengelen er uten greiner, og med lite eller ingen hår.  Nederst er bladene skjellformete, på midten er de motsatte og øverst  er de samlet i en dusk.Blomstene vokser i klaser midt på stengelen, og de er 7-tallige og små med gul krone.Rotstokken forgrener seg slik at gulldusk kan formere seg vegativt over et helt vokseområde .

## Bilder

Lysimachia thyrsiflora Bobiecinskie Wlk.jpg|Voksested i Polen
Lysimachia thyrsiflora inflore kz.jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karoline Kristiansens vei (Oslo)

**Karoline Kristiansens vei** (1–9, 2–8) er en vei på Helsfyr i bydel Gamle Oslo. Den går nordover fra Svovelstikka i det gamle fabrikkområdet til Bryn-Halden & Nitedals Tændstiksfabrik, som nedla driften i 1967.

Veien fikk navn i 1989 etter Karoline Kristiansen (1871–1972), som arbeidet på fabrikken i 62 år. Hun var i 1889 med og stiftet Fyrstikkarbeidernes fagforening og stod i spissen for en streik samme år.

Bydelssenteret Fyrstikktorget er i nr. 1–10, og i nr. 8 holder Oslo Voksenopplæring Servicesenter til.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Karlsborgveien

**Karlsborgveien** (1A–5; ingen partallsadresser) er en vei ved Grønlia i bydel Gamle Oslo. Den går fra Mosseveien til Kongsveien. Opprinnelig var dette nedre del av gårdsveien fra Kongshavn til Jomfrubråten.

Veien fikk navn i 1879 etter Karlsborg løkke, som lå ved Ekebergrestauranten og hadde adresse Kongsveien 21.

I nr. 1 er det en stor tømmervilla i dragestil. Sjømannshjemmet er i nr. 5. Ved siden av veien er det et felt med helleristninger. Flere adresser som tidligere var knyttet til Karlsborgveien, er overført til Kongsveien.

## Kilder

* 

## Eksterne lenker
*
Kastanjeveien (Oslo)

**Kastanjeveien** (1–23, 2–32) er en vei på Grefsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Morells vei til Kapellveien.

Navnet ble vedtatt i 1915.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Kastellbakken (Oslo)

**Kastellbakken** (1–13B, 2–12) er en vei på Kastellet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Ekebergveien til Solveien. I enden mot førstnevnte krysser den Ekebergbanen. Veien har navn etter Kastellet gård.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Kastellhagen (Oslo)

**Kastellhagen** (1–11B, 2–6B) er en vei på Kastellet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei nordover fra Birger Olivers vei.

Navnet ble vedtatt i 1952.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Nordheimbakken (Oslo)

**Nordheimbakken** (5–33, 8–32) er en vei på Montebello i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Sondrevegen til Smithsvingen.

Veien fikk navn i 1951 etter Sondre Norheim, og flere andre veier i området, der Husebybakken i sin tid lå, har navn knyttet til skisport.

Veien har villabebyggelse. Den i nr. 10 er tegnet av Arnstein Arneberg.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Europamesterskapet i padling

**Europamesterskapet i padling** ble arrangert første gang i 1933 i Praha, men kom ikke tilbake etter andre verdenskrig før 1957. Mesterskapet tok også pause fra 1969 til 1997. Fra og med 2004 har mesterskapet blitt arrangert hvert år, og det arrangeres konkurranser både i kajakk og kano, mens slalåm-padling har sitt eget mesterskap.

## Vertsbyer

*1933: Praha, Tsjekkoslovakia
*1934: København, Danmark
*1936: Duisburg, Tyskland
*1957: Gent, Belgia
*1959: Duisburg, Vest-Tyskland (2)
*1961: Poznań, Polen
*1963: Jajce, Jugoslavia
*1965: București, Romania
*1967: Duisburg, Vest-Tyskland (3)

*1969: Moskva, Sovjetunionen
*1997: Plovdiv, Bulgaria
*1999: Zagreb, Kroatia
*2000: Poznań, Polen (2)
*2001: Milano, Italia
*2002: Szeged, Ungarn
*2004: Poznań, Polen (3)
*2005: Poznań, Polen (4)
*2006: Račice, Tsjekkia

*2007: Pontevedra, Spania
*2008: Milano, Italia (2)
*2009: Brandenburg an der Havel, Tyskland
*2010: Trasona, Spania
*2011: Beograd, Serbia
*2012: Zagreb, Kroatia (2)
*2013: Montemor-o-Velho, Portugal
*2014: Brandenburg an der Havel, Tyskland
*2015: Račice, Tsjekkia (2)
*2016: Moskva, Russland
*2017: Plovdiv, Bulgaria
*2018: Beograd, Serbia
*2020: Bascov, Romania
*2021: Poznań, Polen
*2022: München, Tyskland
*2024: Szeged, Ungarn

Kilde:

## Medaljetabell (1997 - 2017)

## Referanser


## Eksterne lenker
* European Canoe Association
Nordlisvingen (Oslo)

**Nordlisvingen** (1–5; ingen partallsadresser) er en gangvei på Nordtvet i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Gangstuveien til Stanseveien. Navnet ble vedtatt i 1951.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Nordlitoppen (Oslo)

**Nordlitoppen** (1–3B, 2–6) på Nordtveti bydel Grorud i Oslo. Den går nordøstover fra Nordtvetbakken og ender som blindvei like etter at den har krysset Nordlisletta. Navnet ble vedtatt i 1951.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Rincón de Valentín (kommune)

**Rincón de Valentín** er en kommune (spansk: *municipio*) i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay. Hovedstaden heter Rincón de Valentín.

## Byer

## Historie
Rincón de Valentín ble grunnlagt i 15. mars 2010.

## Regjeringen
Ordføreren (*alcalde*) i kommunen er Miguel Dalmao (2010-2015).

## Referanser
Helge Sollies vei (Oslo)

**Helge Sollies vei** er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går sørøstover fra Vetlandsveien og ender som blindvei øst for Kampheimveien.

Veien het tidligere Velhusveien, og fikk sitt nåværende navn i 2006 etter Helge Sollie (1925–2005), som var leder i Oppsal Vel i mange år. Dette skjedde etter søknad fra Oppsal Vel.

Ingen hus har adresse Helge Sollies vei.

## Referanser


## Kilder
*
Jean Moulin

**Jean Moulin** (født 20. juni 1899 i Béziers i Frankrike, død 8. juli 1943 i nærheten av Metz) var en fremstående fransk motstandsmann under andre verdenskrig. Han var leder for det nasjonale motstandsrådet *Conseil national de la résistance*.

Moulin vervet seg til den franske hæren i 1918, men første verdenskrig tok slutt før Moulin kunne bli med og kjempe mot sentralmaktene.

I 1940 var Moulin prefekt i departementet Eure-et-Loir med kontor i Chartres. Etter den tyske invasjonen tok to tyske soldater seg til rette i et hus i landsbyen Luray og skjøt ned en gammel kone som hyttet etter dem med neven. De surret den døde til et tre og sa til datteren hennes at der fikk moren hennes bli stående. Moulin ringte til det lokale tyske hovedkvarteret og protesterte. Han ble innkalt og fikk seg forelagt en offentlig erklæring som hevdet at fransk-senegalesiske infanterister hadde foretatt en massakre på deler av lokalbefolkningen. Moulin hadde ikke hørt om noen slik hendelse og nektet å sette navnet sitt under. Han ble da rundjult og slengt inn i en celle. Av redsel for ytterligere tortur skar han over halsen sin med en glassbit - like under kjeven slik at han blødde mye, men ikke ramte arterien. Han ble innlagt på sykehus og løslatt etterpå. Noen måneder senere ble han oppsagt fra stillingen sin han som prefekt av Vichy-regimet, og flyttet tilbake til hjemtraktene sine ved Avignon. 

Moulin arbeidet for å forene Charles de Gaulles bevegelse Frie Frankrike og *[[la résistance]]*. Han advarte om at motstandsbevegelsen ellers kom i hendene på kommunistene. Under kodenavnet «Max» reiste han rundt i Frankrike, på vakt overfor Gestapo og Vichy-regimets milits. Hans største bragd var opprettelsen av Motstandsbevegelsens nasjonalråd 27. mai 1943, et råd med 16 medlemmer som representerte ialt åtte motstandsgrupper, fem politiske partier og to fagforeninger. På et hemmelig møte i Paris var rådets første beslutning å anerkjenne de Gaulle som anfører for en provisorisk fransk regjering. Sommeren 1943 ble Moulin avslørt som leder for *la résistance* og arrestert av Gestapo i Lyon, der han ble forhørt og torturert i tre uker av SS-offiseren Klaus Barbie. Med mellomrom viste Barbie den bevisstløse Moulin til andre tilfangetatte motstandsledere for å skremme dem. Under de brutale forhørene røpet Moulin ingenting. 

Moulin døde den følgende måned i nærheten av Metz; dødsårsaken er ikke endelig påvist.

Jean Moulin ble først begravet på Père-Lachaise, men 19. desember 1964 ble hans levninger overført til Panthéon.

## Referanser


## Litteratur
* Henri Frenay: *L'Enigme Jean Moulin*, 1977, Robert Laffont
* Patrick Marnham: *Jean Moulin: ledare för den franska motståndsrörelsen*. Stockholm 2004.

## Eksterne lenker
* 
*  Dossier Jean Moulin
*  Tale av André Malraux ved Panthéon den 19. desember 1964
Kildals vei (Oslo)

**Kildals vei** (1–39, 2–28) er en vei på Høyenhall i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Høyenhallveien (men en bom hindrer trafikk til og fra denne) til Lundveien.

Veien fikk navn i 1917 etter Peter Wessel Wind Kildal, som i 1852 anla landets største frukthage på sin eiendom Høienhal.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Kildeveien (Oslo)

**Kildeveien** (5–43B, 2–42) er en vei på Årvoll i bydel Bjerke i Oslo. Den begynner som en fortsettelse av Årrundveien og ender som blindvei litt øst for Selvbyggerveien. Nær begynnelsen av veien er det en arm som går til Mons Søviks plass, men en veibom som bare slipper bussen igjennom, hindrer alminnelig trafikk til og fra denne.

Navnet ble vedtatt i 1932.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Kirkegårdsbakken (Oslo)

**Kirkegårdsbakken** er en vei på Grefsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Kapellveien til Grefsen kirkegård. Sistnevnte gav navn til veien i 1915. 5 er eneste nummer i bruk.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*