open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valence (Drôme)

**Valence** er en kommune i departementet Drôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike. Valence er hovedstad i departementet.

Byen ligger på elven Rhônes venstre bredd, omtrent midtveis mellom Lyon og Avignon. Opprinnelig var den en  romersk koloni, *Valentia*. Byen har vært bispesete siden 300-tallet. Innbyggerne blir kalt *valentinois*.

I dag er Valence et handels- og industrisentrum. Severdighetene omfatter et romansk kapell og renessansekapellet *Pendentif* fra 1548.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Valence (Drôme)***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Évreux

**Évreux** er en kommune i departementet Eure i regionen Normandie nord i Frankrike. Évreux er hovedstad i departementet.

Navnet  er avledet av navnet på den galliske stammen *Eburovices*. Tidligere var byen sete for en greve. Eveux har vært et katolsk bispesete i uminnelige tider, muligens helt siden 200-tallet.

Under annen verdenskrig ble byen hardt rammet og sterkt ødelagt.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Évreux***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Chartres

**Chartres** er hovedstad i det franske departementet Eure-et-Loir. Byen er mest kjent for den gotiske Chartreskatedralen som ble inntatt på UNESCOs verdensarvliste i 1979.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Web'Chartres – Le site interactif de la ville
Guéret

**Guéret** er en kommune i departementet Creuse i regionen Nouvelle-Aquitaine sentralt i Frankrike. Guéret er hovedstad i departementet Creuse. Byen, som er den største i departementet, ligger om lag 72&nbsp;km nordøst for Limoges hvor veiene D942, D940 og N145 krysser hverandre. I Guéret drives småindustri, i utkanten av den er det skog og bondegårder. Byen omfatter 26,21 kvadratkilometer, og ved inngangen til 2006 bodde det  mennesker i byen. Befolkningen har vært økende, i 1962 hadde byen  innbyggere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Rennes

**Rennes** er hovedstad i det franske departementet Ille-et-Vilaine og regionen Bretagne.  Byen hadde ca.  innbyggere (2012), og  innbyggere i det utvidede byområdet. Rennes opprinnelse går tilbake til Romertiden og det latinske navnet på byen var Condate. Byen ligger der de to elvene Ille og Vilaine møtes. Den eldste bebyggelsen ligger nordsiden på høyre bredd av elven på en ås som strekker seg en par kilometer østover fra den tidligste bebyggelsen. På denne åsen ligger også en stor park, Thabor-parken med utendørs scener og der er stor aktivitet i sommerhalvåret. Universitetet i Rennes er fra 1735.

## [[Økonomisk idehistorie|Økonomi]]
Rennes har en meget stor IT-industri, og forskningsparken Rennes-Atalante rommer laboratorier og forskningsavdelinger for en rekke franske og globale teknologiselskaper. Byen har også en viktig bilindustri. (Citroën Peugeot)

## Sport
Fotballaget Stade Rennais FC er den viktigste klubben i Rennes.

## Universiteter

Rennes er den åttende franske universitetsbyen med over 63.000 studenter i 2012, fordelt på flere skoler og to universiteter :
*CentraleSupélec
*École pour l'informatique et les nouvelles technologies
*École pour l'informatique et les techniques avancées
*École supérieure d'électricité
*E-Artsup
*Paris School of Business
*Rennes School of Business
*Universitetet i Rennes 1 : 26 000 studenter (2012)
*Universitetet i Rennes 2 : 22 000 studenter (2012)

## Bildegalleri

La Vilaine à Rennes.JPG
Porte Modelaise.jpg
Rennes hôtels Lices.jpg
Vue sud-est de la place du parlement de Bretagne, Rennes, France.jpg
Rennes pl Ch-Jacquet DSCN1770.jpg
Rennes Opéra.JPG
Rennes 2014 Palais du Commerce.JPG
Rennes remparts.jpg
Lac du parc Oberthür.jpg
Hochbahnabschnitt Pontchaillou - Anatole France der Metro Rennes.jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Châteauroux

**Châteauroux** er hovedstad i det franske departementet Indre.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Châteauroux***


ImageSize  = width:350 height:200
PlotArea   = left:50 right:20 top:25 bottom:30
TimeAxis   = orientation:vertical 
AlignBars  = late
Colors = 
  id:linegrey2 value:gray(0.9)
  id:linegrey value:gray(0.7)
  id:cobar value:rgb(0.2,0.7,0.8)
  id:cobar2 value:rgb(0.6,0.9,0.6)
DateFormat = yyyy
Period     = from:0 till:59000
ScaleMajor = unit:year increment:10000 start:0 gridcolor:linegrey
PlotData =
  color:cobar width:19 align:left
  bar:1968 from:0 till:49138
  bar:1975 from:0 till:53429
  bar:1982 from:0 till:51942
  bar:1990 from:0 till:50969
  bar:1999 from:0 till:49598
  bar:2008 from:0 till:46026
PlotData=
  textcolor:black fontsize:S
  bar:1968 at: 49138 text: 49138 shift:(-17,5)
  bar:1975 at: 53429 text: 53429 shift:(-17,5)
  bar:1982 at: 51942 text: 51942 shift:(-17,5)
  bar:1990 at: 50969 text: 50969 shift:(-17,5)
  bar:1999 at: 49598 text: 49598 shift:(-17,5)
  bar:2008 at: 46026 text: 46026 shift:(-17,5)


Referens:INSEE

## Referanser


## Se også
*Kommuner i departementet Indre
## Eksterne lenker
*
Dampturbin

En **dampturbin** er en turbin som drives av overhetet damp som føres inn gjennom turbinen slik at den termiske energien i dampen omdannes til rotasjonsenergi for turbinen. Både trykk og temperatur reduseres i passasjen gjennom turbinen.

Dampturbinen, som ble utviklet mot slutten av 1800-tallet, har høyere virkningsgrad (bedre utnyttelse av den termiske energien i dampen) enn andre dampmaskiner, som for eksempel stempeldampmaskinen. Dampturbiner benyttes hovedsakelig som skipsmotorer og til drift av kraftverk. En dampturbin fungerer i prinsippet som en vannturbin, men skovlene har en annen utforming; disse er meget smale med forholdsvis trange skovlkanaler.

Dampturbiner inndeles i  to grupper: liketrykksturbiner (aksjonsturbiner) og overtrykksturbiner (reaksjonsturbiner). I liketrykksturbiner skjer hele trykkfallet, dvs. dampens ekspansjon, i dyser eller ledeskovler, og løpehjulene roterer i et rom av konstant trykk. I overtrykksturbiner skjer bare en del av dampekspansjonen i det stillestående ledehjul, mens resten foregår i løpehjulet.

Fordi fabrikasjonen av dampturbiner stiller store krav til beregning, konstruksjon, materiale og erfaring, bygges dampturbiner bare av forholdsvis få, kapitalsterke verksteder, som også driver utstrakt materialprøving og forskning.

## Se også
* Dampmaskin
Tours

**Tours** er hovedstad i det franske departementet Indre-et-Loire i regionen Centre-Val de Loire og ligger i den nedre delen av elven Loire, mellom Orléans og atlanterhavskysten sentralt i Frankrike. Touraine, området rundt Tours er et kjent vindistrikt, og området er også kjent for den lokale franske dialekten og det kjente slaget ved Tours i 732.

## Historie

Navnet på byen kommer fra den antikke galliske stammen som ble kalt Turones. I romertiden ble kalt byen kalt *Turonensis* eller *Caesarodunum*. Det moderne navnet Tours er det samme som det franske ordet for «tårn». På midten av 200-tallet ble Gaitanus sendt fra Roma for å organisere et lite, kristent samfunn. Martin av Tours var biskop i Tours mot slutten av 300-tallet, og graven hans ble en viktig pilegrimssted, og kirken Saint-Martin ble en av de store romanske pilegrimskirkene som Saturnin i Toulouse og Santiago de Compostela og de mektige biskopene i Tours, som Gregor av Tours, var personer som de merovingiske kongene regnet med.

Flere konsilet ble holdt i Tours, blant annet i 461, 567 and 755.

Karl Martell klarte å slå en islamsk hær ved byen i 732 og slaget ved Poitiers og Tours er regnet som vendepunktet for de vestlige kristne i kampen mot muslimske erobringene i Europa. Touraine var en provins på den tiden de karolingiske herskerne (751 til 987). Vikingane plyndret byen i 853 og 903.  I 1044 kom byen inn under hertugene i Anjou. Under styret til Filip II ble Livre Tournois (Tours-pund) vedtatt som internasjonal valuta i Frankrike.

På 1500- og 1600-tallet hadde Tours en større befolkning av hugenotter, og mange av disse var med på å starte den store silkeindustrien. Da ediktet i Nantes ble avskaffet i 1685, ble tusenvis av protestanter massakrert. Hugenottene flyktet fra landet, og den en gang så blomstrende silkeindustrien i Tours forsvant for alltid. Enkelte hugenotter slo seg ned i Irland, hvor deres vevekunnskaper var med på å etablere de store irske linfabrikkene.

Fra 7. oktober 1870 til 6. februar 1871 var Tours provinshovedstad for *Le Gouvernement de la Défense Nationale* under den fransk-prøyssiske krig. Léon Gambetta valgte Tours som reservehovedstad, siden Paris på denne tida var beleiret av den prøyssiske hæren.

Under første verdenskrig var Tours forholdsvis nær frontlinjen og ble garnisonsby. Andre verdenskrig forårsaket betydelig skade i byen, særlig på grunn av tysk bombing med påfølgende ukontrollerte brann i midtbyen i 1940.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Fullturbin

En **fullturbin** kjennetegnes ved at hele vannveien er fylt med vann. Flere turbintyper kan være aktuelle, og valget av turbin avgjøres blant annet av fallhøyde og vannmengde;

* Francisturbinen brukes ofte ved lave og middels fallhøyder, dvs. fra 30&ndash;50 til 600&ndash;650&nbsp;meter. Francisturbinen har skovler på samme måte som peltonturbinen, men i francisturbinen går alt vannet samlet inn på skovlene og ikke via strålerør.
* Kaplanturbinen blir ofte brukt ved fallhøyder opp til 30&nbsp;meter, og ved store vannmengder som i elvekraftverk. Kaplanturbinen har ikke skovler, men en «propell» som blir drevet rundt av vannføringen.
Torben Lund

**Torben Lund** (født 1950) er en dansk fjernsynsjournalist og tidligere sosialdemokratisk politiker.

Han vokste opp i en arbeiderklassefamilie i Vejle på Jylland, og ble leder for DSU i byen som 17-åring. Lund har juridisk embedseksamen fra Aarhus Universitet fra 1976, og var advokatfullmektig 1976–1979 og advokat 1979–1982 i hjembyen.

Lund var medlem av Vejle kommunestyre 1978–1981, hvoretter han ble valgt til Folketinget for Socialdemokraterne. Han var medlem av Folketinget frem til 1998. I mellomtiden satt han i blant annet Folketingets helseutvalg og som partiets politiske ordfører 1994–1998. Fra 1986 var han medlem av Socialdemokratiets hovedstyre, i periodene 1987–1992 og 1994–1998 som medlem av forretningsutvalget. Han tilhørte partiets venstrefløy og kretsen rundt partilederen Svend Auken.

Lund var helseminister i Poul Nyrup Rasmussens første regjering 1993–1994. Han prioriterte å redusere ventetidene i helsevesenet og øke kapasiteten for hjertekirurgi og psykiatri, tillegg til informasjonsarbeid om hiv og aids. I 1996 ble han kritisert av overlege Palle Juul-Jensen for angivelig å ha latt sin homofile legning styre prioriteringene som minister. Lunds seksualitet hadde ikke vært offentlig kjent før dette, og han hadde barn fra to tidligere ekteskap. Kritikken fikk hans etterfølger, Yvonne Herløv Andersen, til også å stå frem som homofil. 

Etter å ha avsluttet sin tid i Folketinget i 1998, var Lund valgt til Europaparlamentet med 84&nbsp;208 personlige stemmer for perioden 1999–2004. Han har vært programleder på fjernsynskanalen dk4 siden 2003 og politisk redaktør siden 2004. Lund har også vært kritisk til Helle Thorning-Schmidt og den øvrige ledelsen i Socialdemokraterne, og meldte seg ut av partiet ved årsskiftet 2006/2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Finn E. Kydland

**Finn Erling Kydland** (født 1. desember 1943 i Gjesdal) er en norsk økonom. Han er professor ved University of California, Santa Barbara. Han er også professor II ved Norges handelshøyskole og forsker tilknyttet Federal Reserve Bank of Dallas. Han har også vært professor ved Carnegie Mellon University, forsker tilknyttet Federal Reserve Bank of Cleveland og professor II ved Universitetet i Stavanger.

Sammen med Edward C. Prescott ble Kydland i 2004 tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel for «sine bidrag til dynamisk makroøkonomisk teori: den økonomiske politikkens tidskonsistens og konjunkturenes drivkrefter».

Forskningen til Kydland har blant annet dreid seg om hvordan politikerne og byråkrater bør handle på en forutsigbar og etterrettelig måte. Om politikere og byråkrater opptrer på måte som er forutsigbar og etterrettelig, vil folk få større tillit til de politiske institusjonene, samhandling og samarbeid blir enklere, og de økonomiske utfallene vil bli bedre.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Biografiske opplysninger på hjemmesiden til Carnegie Mellon School of Business
Turbojet

:*TurboJET er også navnet på [[TurboJET|et kinesisk fergeselskap]].*
**Turbojet** er den mest opprinnelige formen for en jetmotor, hvor motoren trekker luft gjennom inntaket. Trykket økes vesentlig gjennom kompressoren. Deretter tilsettes drivstoff. Ved forbrenning økes trykket dramatisk og gasstrømmen støtes ut bak og gir fremdrift. I eksostrømmen står en turbin som trekker energi fra eksosen og via en gjennomgående aksel driver inntakskompressoren.

**Turbojet** brukes også om fly med slike motorer.
Oktoberfest

**Oktoberfest**, lokalt også kalt **Wiesn**, er en stor ølfestival som holdes over 16 dager sist i september og først i oktober hvert år i den tyske byen München i Bayern. Den regnes for å være verdens største folkefest.

## Historikk

Den ble arrangert første gang 12. oktober 1810 til ære for ekteskapet mellom Bayerns kronprins Ludwig og prinsesse Therese, da Bayerns kongelige innbød Münchens borgere til hesteløp, øl og andre fornøyelser, og ble raskt gjort til en årlig foreteelse. I dag er den verdens største folkefest.

Festivalen pågår i 16 dager før den første søndagen i oktober på et område som heter Theresienwiese, oppkalt etter prinsesse Therese. I anledningen festen brygges et eget Oktoberfestøl. Det serveres i en type énliterskanner som kalles «Maß», og er alkoholsterkt og smakrikt. Det får bare produseres av lokale bryggerier. Ølserveringen skjer i store telt som rommer 3-10&nbsp;000 mennesker og tar inntil to måneder å reise.

I de senere år har Oktoberfesten spredt seg til andre deler av verden, spesielt til byer i USA og Canada med stor tysk befolkning.

I 2017 var det tatt verdensrekorden for mest øl drukket av en person, Adolf Frietzmann som drakk 56 liter med øl på kun 2 timer før han døde av hjerte innfarkt.

## Bilder

Fil:Oktoberfest1.jpg|
Fil:Oktoberfest2.jpg|
Fil:Drink augustiner beergarden.jpg
Fil:Masskrug.jpg


## Eksterne lenker
*
Edward C. Prescott

**Edward Christian Prescott** (født 26. desember 1940 i Glens Falls i Warren County i New York, død 6. november 2022) var en amerikansk økonom. Han var professor ved Arizona State University, seniorrådgiver ved Federal Reserve Bank of Minneapolis og mottager av Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel for 2004, som han delte med nordmannen Finn E. Kydland, for «deres bidrag til dynamisk makroøkonomisk teori: den økonomiske politikkens tidskonsistens og konjunkturenes drivkrefter».

## Publikasjoner (utvalg)
* 
* Kehoe, T. J., og E. C. Prescott, editors, ''Great Depressions of the Twentieth Century'' , Federal Reserve Bank of Minneapolis, 2007.
* 
* 
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker

* https://web.archive.org/web/20041011111556/http://minneapolisfed.org/research/prescott/
Langerhanske øyer

De **langerhanske øyer** er en gruppe av celler i pankreas, (bukspyttkjertelen), som er ansvarlig for at hormoner utsondrer i blodet. De består av 50 mosjonelle celler, og de består av tre celletyper: alfaceller, som produserer glukagon, betaceller ( de cellene det er flest av), som utsondrer insulin, og deltaceller, som utsondrer somatostatin. De ble beskrevet i 1869 av den tyske patologen Paul Langerhans.
Barium

**Barium** er et grunnstoff med kjemisk symbol **Ba** og atomnummer 56. Atommassen (u) er 137,3.  

## Historie
Bariumholdige mineraler ble først undersøkt av den italienske skomakeren og hobbyalkymisten Vincenzo Casciarolo i 1602. Han fant noen skinnende steiner, som lyste i mørket når de ble varmet opp. Lyset var fosforescens (en form for luminescens) fra bariumsulfid. Fenomenet vakte oppsikt, og steinene ble kalt «Bologna-steinene».

Barium ble først identifisert av den tysk-svenske kjemikeren Carl Wilhelm Scheele i 1774, og isolert av den britiske kjemikeren Humphry Davy i 1808 ved hjelp av elektrolyse. 

Navnet kommer fra gresk βαρύς *barys*, som betyr «tung».

## Egenskaper
Barium er et sølvhvitt (i uoksidert tilstand) jordalkalimetall som har kjemiske likhetstrekk med kalsium og de andre jordalkalimetallene. En forskjell er at barium er mer reaktivt enn de andre. Det oksiderer lett i luft og reagerer kraftig i vann under dannelse av hydrogen. I luft dannes bare et tynt oksidsjikt, og i fuktig luft kan stoffet selvantenne. Barium løses opp av de fleste syrer med unntak av konsentrert svovelsyre. I svovelsyre dannes et passiviserende sulfatsjikt og dette stopper reaksjonen. Barium er blant de mest reaktive metallene og i ren form må det oppbevares i beskyttende væske eller gass, for eksempel parafin eller argon. Overflaten blir mattgrå når barium kommer i kontakt med luft. Det brenner med en grønn flamme med karakteristiske spektrallinjer fra 524,2 nm til 513,7 nm. 

### Isotoper
Naturlig forekommende barium består av syv stabile isotoper:

I tillegg er 33 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er:

Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 3 timer, og de fleste kortere enn 20 minutter.

CAS-nummer: 7440-39-3

## Forekomst

På grunn av sin høye reaktivitet finnes ikke barium i ren form naturlig. Det er det 14. vanligste grunnstoffet i jordskorpen med 0,042&nbsp;%. I sjøvann finnes barium i 10-20 ppm. Barium finnes i flere mineraler. Rent barium fremstilles ved elektrolyse av smeltet bariumklorid.

I 2003 ble det produsert 6,7 millioner tonn på verdensbasis og de viktigste produsentlandene er Kina, Mexico, India, Tyrkia, USA, Tyskland, Tsjekkia, Marokko, Irland, Italia og Frankrike.

## Anvendelse
Bariumnitrat og bariumklorid brukes i fyrverkeri for å fremskaffe grønt lys. På grunn av sin ugjennomtrengelighet for røntgenstråler brukes bariumsulfat som kontrastmiddel i røntgenfotografering. Barytt (**BaSO**4) absorberer også radioaktiv stråling og benyttes derfor i betong både i kjernekraftverk og i veggene på røntgenundersøkelses-rom. Bariumsulfat anvendes også som hvitt fargepigment. I oljeboring brukes barytt for å øke boreslammets egenvekt. Bariumkarbonat brukes til rottegift. Bariumoksid benyttes i spesialglass med høy lysbrytningsindeks.

## Referanser
Turboprop

**Turboprop** betegner en turbinmotor hvor den produserte energien tas ut i form av dreiemoment til en propell i stedet for som skyvekraft. Dreiemomentet tas enten ut direkte fra gassturbinen som i tillegg til kompressoren også driver en girboks som igjen driver en propell. Senere turbopropmotorer tar ut dreiemomentet via en friturbin som sitter rett bak gassturbinen. Kraftoverføringen til propellen skjer på tilsvarende måte. Girboksen sitter som en integrert del av motorinstallasjonen og bidrar til at propellen roterer med optimal hastighet.

Fly som har slike motorer betegnes ofte som *turbopropfly*, og er i alminnelig bruk i passasjerflyging og militær luftfart.

Eksempler på fly med turboprop er:
Twin Otter,Bombardier Dash 8, ATR 42, ATR 72, BAe Jetstream 31, Embraer EMB-120 Brasilia, Saab 340, Lockheed P-3 Orion og Lockheed Martin C-130 Hercules

## Eksterne lenker
* Skjematisk fremstilling av turboprops virkemåte
Brom

**Brom** er et grunnstoff med kjemisk symbol **Br** og atomnummer 35. Atommassen (u) er 79,904.

## Historie
Brom ble oppdaget i asken fra sjøgress av den franske kjemikeren Antoine-Jérôme Balard i 1826, men ble ikke fremstilt i større mengder før 1860. 2 år før Balards oppdagelse hadde den tyske kjemikeren Justus von Liebig fremstilt brom, men han trodde stoffet var jodklorid, og ikke et nytt grunnstoff.

Den franske kjemikeren og fysikeren Joseph-Louis Gay-Lussac foreslo navnet «brom» på grunn av den karakteristiske lukten (av gresk βρῶμος (brômos) «Stank av geitebukk»).

## Egenskaper
Brom er en tung rødbrun væske som tilhører halogenene, og er sammen med kvikksølv det eneste grunnstoffet som er flytende ved romtemperatur. Rent brom opptrer som et diatomisk molekyl **Br**2, og avgir en stikkende rødlig damp som er giftigere enn klor. Brom er delvis oppløselig i vann, men løses lett i karbondisulfid, metanol og eddiksyre. Det danner lett forbindelser med andre grunnstoffer.

Brom er en sterk oksidant og reagerer sterkt med metaller (unntatt platina og tantal), spesielt sammen med vann. 

### Isotoper
Naturlig forekommende brom består av to stabile isotoper: 79**Br** (50,69&nbsp;%) og 81**Br** (49,31&nbsp;%). I tillegg er 29 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 77**Br** med halveringstid 57,036 timer, 82**Br** med halveringstid 35,3 timer, 76**Br** med halveringstid 16,2 timer, 80m1**Br** med halveringstid 4,4205 timer, 83**Br** med halveringstid 	2,4 timer, og 75**Br** med halveringstid 1,61 time. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 time, og de fleste kortere enn 1 minutt. 

CAS-nummer: 7726-95-6

## Forekomst

Brom i ren form finnes ikke naturlig. Det finnes bare som bromid-salter i varierende mengder i forskjellige bergarter. På grunn av utvasking har bromid-salter akkumulert seg opp i sjøvann (85 ppm). Brom utvinnes av saltlake fra saltgruver, sjøvann og fra Dødehavet (som inneholder 50&nbsp;000 ppm bromid). For å utvinne rent brom blir de bromid-rike saltlakene behandlet med klorgass og gjennomluftet. I denne prosessen oksiderer bromid-anionene til brom ved hjelp av klorgassen.

I 2007 ble det på verdensbasis produsert omkring 556&nbsp;000 tonn brom, med USA (235&nbsp;000 tonn) og Israel (200&nbsp;000 tonn) som de største produsentene. Verdens utvinnbare brom-reserver er tilnærmet ubegrenset. Den årlige brom-produksjonen er seks-doblet siden 60-tallet.

## Anvendelse
Brom brukes blant annet i flammehemmende stoffer til tross for miljøtrusselen, siden en god erstatning ikke er funnet. Brom ble tidligere brukt som tilsetningsstoff i blyholdig bensin, men siden flere og flere land har forbudt blybensin, er dette bruksområdet nesten forsvunnet. Metylbromid brukes som plantevernmiddel og til impregnering av trevirke, men på grunn av stoffets skadlige effekt på ozonlaget fases det ut (Jfr. Montrealprotokollen).
Sølvbromid anvendes til den lysfølsomme emulsjonen i fotografisk film og papir.

## Se også
*Bromerte flammehemmere
*Fotografisk film

## Referanser


## Eksterne lenker
Miljøstatus i Norge: Bromerte flammehemmere
Christopher Reeve

**Christopher Reeve** (1952–2004) var en amerikansk skuespiller, regissør, filmprodusent og dramatiker. Han er mest kjent for rollen som Supermann i fire filmer fra 1978 til 1987. 

I 1995 ble Reeve lam etter en rideulykke, og tilbrakte resten av livet med rullestol. Han ble en talsmann for funksjonshemmede og for stamcelleforskning.

## Karriere
Reeve fikk sitt gjennombrudd som skuespiller i 1975, da han spilte mot Katharine Hepburn i Broadway-teaterstykket *A Matter Of Gravity*. Stykket gikk i ett år, Reeve fikk gode kritikker, og han ble en nær venn av Hepburn. 

Reeve fortsatte å spille teater, og var med i en såpeserie på TV. I 1977 spilte han sin første rolle i en Hollywood-film, og året etter ble han valgt til å fremstille Supermann på filmlerretet. Den første *[[Superman (1978)|Superman]]*-filmen ble en kjempesuksess, og gav inspirasjonen til tre oppfølgere; *[[Superman II]]*, *[[Superman III]]* og *[[Superman IV: The Quest for Peace]]*. 

Reeve hadde også hatt flere opptredener i TV-serien *[[Smallville]]* som millardæren dr. Virgil Swann. 

I årene som kom, spilte Reeve i flere storfilmer. Han hadde også et politisk engasjement, og dro i 1987 til Chile, som ble styrt av diktatoren Augusto Pinochet, for å vise sin solidaritet med flere skuespillere og forfattere som var blitt truet med dødsstraff på grunn av sitt venstreorienterte, politiske syn. Han fikk dem om bord på flyet sitt og brakte dem i sikkerhet. 

Reeve har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

## Etter karrieren
27. mai 1995 ble Reeve lam fra nakken og ned etter å ha falt av hesten under en ridekonkurranse i Virginia. Sammen med sin kone Dana Reeve åpnet han et treningssenter for lammede pasienter, og drev lobbyvirksomhet mot regjeringens begrensninger på stamcelleforskning.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Christopher and Dana Reeve Paralysis Resource Center
* 
* CNNs nekrolog
* BBCs nekrolog
Krypton

**Krypton** er et grunnstoff med kjemisk symbol **Kr** og atomnummer 36. Atommassen (u) er 83,798. 

## Historie
Grunnstoffet ble oppdaget 30. mai 1898 av William Ramsey og assistenten hans, Morris William Travers i det som var igjen etter at nesten alle bestanddelen i flytende luft var fordampet. William Ramsey fikk nobelprisen i kjemi i 1904 for sine oppdagelser av flere edelgasser, deriblant krypton.

Fra 1960 til 1983 var definisjonen på en meter bølgelengden til en av spektrallinjene til kryptonisotopen 86**Kr**.

Navnet kommer fra gresk κρυπτός *kryptos* som betyr «skjult».

## Egenskaper
Krypton er en ikke-giftig edelgass med karakteristiske grønne og orange spektrallinjer. I gass- og væske-form er den fargeløs, men i fast form er krypton hvit med kubisk flatesentrert krystallstruktur, noe som er en vanlig egenskap for edelgassene. Ved kunstig fremstilling kan krypton sammen med fluor danne den ustabile forbindelsen kryptondifluorid (**KrF**2), som er det sterkeste kjente oksidasjonsstoffet.

Forskere ved Helsingfors universitet har forsket på edelgass-kjemi, og greide i 2001 å fremstille flere krypton-forbindelser som er stabile i temperaturer opp til 40 °K (-233 °C)

### Isotoper
Naturlig forekommende krypton består av 6 stabile isotoper: 78**Kr** (0,35&nbsp;%), 80**Kr** (2,28&nbsp;%), 82**Kr** (11,58&nbsp;%), 83**Kr** (11,49&nbsp;%), 84**Kr** (57,%) og 86**Kr** (17,3&nbsp;%). I tillegg er 26 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 81**Kr** med halveringstid 2,293 × 105 år, 85**Kr** med halveringstid 10,756 år og 79**Kr** med halveringstid 35,04 timer. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.

CAS-nummer: 7439-90-9

## Forekomst

Krypton inngår ikke naturlige stabile kjemiske forbindelser med noen andre stoffer, og den finnes derfor kun i ren form i atmosfæren. Konsentrasjonen i luft er 1,12 ppm, og krypton fremstilles ved destillasjon av flytende luft.

## Anvendelse
Krypton brukes sammen med argon i lysstoffrør. Krypton brukes også i spesiallamper for høyhastighetsfotografering og som fyllgass i litt dyrere glødelamper (kryptonlamper).

## Referanser
Cesium

**Cesium** er et grunnstoff med kjemisk symbol **Cs** og atomnummer 55. Atommassen er 132,9 u.

## Historie
Cesium ble oppdaget i 1860 av de tyske forskerne Robert Bunsen og Gustav Kirchoff ved hjelp av spektroskopi av mineralvann fra Bad Dürkheim i Tyskland. De behandlet 44&nbsp;000 liter vann og skilte ut flere gram med cesiumsalt for videre analyse. Cesium ble identifisert av stoffets lyseblå spektrallinjer, og var det første grunnstoffet som ble oppdaget ved spektralanalyse. Metallisk cesium ble isolert første gang i 1882 av Carl Setterberg ved elektrolyse av cesiumsalt.

Navnet kommer fra latin *caesius* som betyr «himmelblå», noe som er avledet av cesiums lyseblå spektrallinjer.

## Egenskaper
Cesium er et mykt og formbart alkalimetall. Det er sølvfarget med et gyllent skjær, og er det mest reaktive og ustabile grunnstoffet etter fluor. Dette er på grunn av at det kun har ett elektron i det ytterste elektronskallet. Cesium er det nest mest elektropositive og alkaliske av grunnstoffene. Det har også det nest laveste ioniseringspotensialet (etter francium). Cesium, gallium, francium og kvikksølv er de eneste metallene som er flytende nær romtemperatur. Av de stabile grunnstoffene har cesium den største atomradiusen med 274 pm.

Cesium reagerer voldsomt med kaldt vann, og varmeutviklingen vil antenne det frigjorte hydrogenet og forårsake en eksplosjon. Det reagerer også med is i temperaturer ned til -116&nbsp;°C. Cesiumhydroksid (**CsOH**) er en meget sterk base, og vil raskt etse gjennom glass. I luft brenner cesium med en blåfiolett flamme. Rent cesium vil angripe glass ved temperaturer over 300&nbsp;°C, og det har den største termiske utvidelseskoeffisienten av grunnstoffene.

### Isotoper
Naturlig forekommende cesium består utelukkende av den stabile isotopen 133**Cs**. I tillegg er 39 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 135**Cs** med halveringstid 2,3 millioner år, 137**Cs** med halveringstid 30,07 år, og 134**Cs** med halveringstid 2,0648 år. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 14 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.

Isotopen 137**Cs** var ett av avfallsproduktene i «atomskyen» som spredte seg over Europa etter Tsjernobylulykken 26. april 1986.

CAS-nummer: 7440-46-2

## Forekomst

Cesium finnes ikke i ren form naturlig, men opptrer i lepidolitt, pollucitt og i noen andre mineraler. Det er et av de sjeldneste grunnstoffene på jorden. En av verdens viktigste cesiumforekomster ligger ved Bernic Lake i Manitoba, Canada. Det anslås at det her finnes 300&nbsp;000 tonn pollucitt med gjennomsnittlig 20&nbsp;% cesium-innhold.

## Anvendelse
Cesium brukes i boreslam i oljeindustrien. Det brukes også i fotoceller for infrarødt lys og i nattkikkerter. Isotopen 137**Cs** har vært brukt som strålingskilde til kreftbehandling og i dybdemåling i geofysiske instrumenter.
Cesium brukes i ekstremt nøyaktige atomur. Siden 1967 har SI-systemets definisjon av ett sekund vært tiden det tar cesiumisotopen 133**Cs** å gjøre 9&nbsp;192&nbsp;631&nbsp;770 svingninger (overgangen mellom to energinivåer i isotopens grunntilstand) ved 0 K.

## Referanser
Francium

**Francium** er et radioaktivt grunnstoff med kjemisk symbol **Fr** og atomnummer 87. Atommassen (u) er 223. 

## Historie
Francium ble oppdaget ved Curie Instituttet i Paris i 1939 av den franske kjemikeren Marguerite Perey. Stoffet ble funnet som et nedbrytningsprodukt av isotopen 227**Ac** (actinium). Hun identifiserte isotopen 223**Fr** og kalte det først actinium-K (**AcK**), før hun i 1946 ga det navnet «francium», etter hennes hjemland Frankrike. I 1949 ble navnet offisielt godkjent. Francium var det siste grunnstoffet som ble oppdaget i naturen i stedet for å bli fremstilt kunstig.

Før Pereys identifisering var det flere påståtte oppdagelser av grunnstoff nummer 87, som Dmitrij Mendelejev hadde forutsagt og kalt «eka-cesium» i 1871:

* 1914: I Wien undersøkte kjemikerne Stefan Meyer, Viktor F. Hess og Friedrich Adolf Paneth rent 227**Ac** (actinium) og observerte alfapartikler med rekkevidde på 3,4&nbsp;cm i luft. De antok (helt korrekt) at denne svake strålingen kom fra grunnstoff nummer 87.

* 1925: Dmitrij Dobroserdov offentliggjorde en teoretisk studie der han forutsa atomvekten samt kjemiske og fysiske egenskaper. Han kalte stoffet *russium*.

* 1926: To engelske kjemikere observerte franciums spektrallinjer mens de undersøkte en prøve med mangansulfat. De kalte stoffet *virginium*.

* 1937: Rumenske Horia Hulubei påsto å ha oppdaget grunnstoff nummer 87, og kalte det *moldavium*.

## Egenskaper
Francium er et meget tungt alkalimetall med kjemiske egenskaper som ligner cesiums. Det har den laveste elektronegativitet (0,7 Paulings skala) av de kjente grunnstoffene. Francium er som de andre alkalimetallene meget reaktivt, og vil reagere eksplosjonsartet i vann. Nesten alle francium-saltene er vannløselige. Francium er meget ustabilt, og er det minst stabile av de første 101 grunnstoffene.

Francium i veibare mengder har ikke vært isolert eller fremstilt, derfor vites lite om stoffets fysiske og kjemiske egenskaper.

### Isotoper
Det finnes 34 kjente isotoper av francium, men bare én forekommer naturlig: 223**Fr** med halveringstid 21,8 minutter. Dette er også den mest stabile isotopen. Av de andre isotopene er de mest stabile 212**Fr** med halveringstid 20 minutter, 222**Fr** med halveringstid 14,2 minutter, 221**Fr** med halveringstid 4,9 minutter og 225**Fr** med halveringstid 4 minutter. Alle de andre isotopene har halveringstider kortere enn 4 minutter, og de fleste kortere enn 10 sekunder.

CAS-nummer: 7440-73-5

## Forekomst
Francium forekommer naturlig i uranmalm som nedbrytningsprodukt fra 227**Ac** (actinium), men på grunn av den korte halveringstiden er det ekstremt sjeldent. Det anslås at det til enhver tid finnes omkring 30 gram francium i jordskorpen. Det kan også fremstilles kunstig ved å bombardere thorium med protoner.

## Anvendelse
På grunn av den korte halveringstiden har ikke francium noen kommersiell anvendelse, men francium har vært brukt i kreft-forskning.

## Referanser
Rutherfordium

**Rutherfordium** er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med kjemisk symbol **Rf** og atomnummer 104.

## Historie
Den første framstillingen av rutherfordium ble rapportert i 1964 ved Joint Institute for Nuclear Research i Dubna, Sovjetunionen. Forskere der hadde bombardert 242**Pu** (plutonium) med 22**Ne** (neon), og hevdet at de, gjennom mikroskop, hadde oppdaget spor av kjernefysisk fisjon i spesialglass. Disse sporene indikerte eksistensen av et nytt grunnstoff. 

I 1969 framstilte forskere ved Berkley-universitetet i California et grunnstoff gjennom kjernereaksjoner av 249**Cf** (californium) og 12**C** (karbon). Gruppen med forskere fra universitetet slo også fast at de ikke var i stand til å gjenskape den tidligere framstillingen med metoden de sovjetiske forskerne hadde brukt.

Dette resulterte i en navnekontrovers; siden sovjeterne hevdet at grunnstoffet først ble framstilt i Dubna, var *Dubnium* (**Db**) foreslått, likeså *kurchatovium* (**Ku**) ble foreslått for grunnstoff nummer 104, til ære for Igor Vasilevich Kurchatov (1903–1960), tidligere sjef for sovjetisk atomforskning. Amerikanerne på sin side foreslo rutherfordium (**Rf**) til ære for Ernest Rutherford, som også er kjent som atomfysikkens «far». The International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC) tok i bruk navnet *unnilquadium* som en midlertidig løsning. Navnet er satt sammen av de latinske navnene på 1, 0 og 4. I 1997 ble enighet oppnådd, og det nåværende navnet ble tatt i bruk. (Grunnstoff 105 fikk i stedet navnet Dubnium.)

Rutherfordium er oppkalt etter den anerkjente britiske/newzealandske atomfysikeren Ernest Rutherford. Rutherfordium har også vært kalt «eka-hafnium».

## Egenskaper
Rutherfordium er et meget radioaktivt, kunstig framstilt transisjonsmetall. Kun meget små mengder av stoffet er fremstilt, og man vet derfor lite om de kjemiske og fysiske egenskapene. Rutherfordium er det første transaktinide grunnstoff, og man tror det har lignende kjemiske egenskaper som hafnium.

### Isotoper
Rutherfordium har ingen kjente stabile isotoper. Hittil er 13 isotoper kjent, og de mest stabile er 267**Rf** med halveringstid 1,3 timer, 263**Rf** med halveringstid 10 minutter, og 261**Rf** med halveringstid 65 sekunder. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 5 sekunder, og de fleste kortere enn 1 sekund. Alle de kjente isotopene kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon).

CAS-nummer: 53850-36-5

## Forekomst
Rutherfordium forekommer ikke naturlig, men blir fremstilt i laboratorier.

## Anvendelse
Det er per i dag ingen bruksområder for rutherfordium, bortsett fra i forskningssammenheng.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Los Alamos National Laboratory Rutherford 
* WebElements.com – Rutherfordium
FM (andre betydninger)

**FM**, **Fm**, **fM** og **fm** har flere betydninger:

## FM
* Frekvensmodulasjon, en teknikk som brukes i FM-radio
* Football Manager, et videospill
* FileMaker Pro, et databaseopprettingsverktøy
* FIDE-mester, en sjakktittel
* Facility management

## Fm
* fermium, et grunnstoff med kjemisk symbol Fm

## fm
* femtometer, en SI-enhet for lengde lik 10−15 meter
Juliana av Nederland

**''Juliana'' Louise Emma Marie Wilhelmina** (født 30. april 1909 i Haag, død 20. mars 2004 i Baarn) prinsesse av Oranien-Nassau, hertuginne av Mecklenburg, prinsesse av Lippe-Biesterfeld,  var dronning av Nederland fra sin mors abdikasjon i 1948 til sin egen abdikasjon i 1980, og dronningmor fra 1980 til 2004 med tittelen **prinsesse Juliana av Nederland**.

Dronning Julianas mor var dronning Wilhelmina av Nederland, mens faren var prins Hendrik av Nederland, som tidligere var hertug Heinrich av Mecklenburg-Schwerin. Juliana var regentparets eneste barn, og ble fra tidlig alder opplært til dronningrollen som ventet henne.

Under OL i Bayern i 1936 møtte prinsesse Juliana den tyske prins Bernhard av Lippe-Biesterfeld. De to forelsket seg, og det ble straks arrangert en forlovelse, hvor prinsen måtte skrive under på et dokument forfattet av dronning Wilhelmina som blant annet opplyste om hva prinsen kunne og ikke kunne gjøre, og hvilke økonomiske privilegier han ville få. 7. januar 1937 giftet de seg i Haag, og gjorde Soestdijk slott i Baarn til sitt hjem.

Paret fikk fire døtre:
* Dronning Beatrix av Nederland, født 31. januar 1938
* Prinsesse Irene av Nederland, født 5. august 1939
* Prinsesse ''Margriet'' Francisca, født 19. januar 1943
* Prinsesse Christina av Nederland, født 18. februar 1947

4. september 1948 abdiserte dronning Wilhelmina, og prinsesse Juliana besteg tronen som dronning Juliana. Hun ble en populær og folkekjær monark, til tross for store familieproblemer i løpet av årene. Ektemannens mange sidesprang og utenomekteskapelige barn, samt døtrenes mer eller mindre kontroversielle valg av ektemenn var saker som fikk stor oppmerksomhet, men som dronningen behersket  med stor ro.

På sin 71-årsdag, den 30. april 1980, abdiserte dronning Juliana, og hennes eldste datter etterfulgte henne på tronen som dronning Beatrix. Juliana selv tok tittelen *prinsesse av Nederland*, men trakk seg på ingen måte tilbake. Hun fortsatte å være en aktiv representant for kongehuset.

Fra midten av 1990-tallet slet Juliana med senilitet og Alzheimer, og i 2001 fortalte ektemannen pressen at hun ikke lenger gjenkjente sin egen familie. 20. mars 2004 sovnet hun stille inn hjemme på Soestdijk slott i Baarn, og ble begravet den 30. mars i Nieuwe Kerk i Delft. Ektemannen, prins Bernhard, døde knapt åtte måneder senere, den 1. desember 2004.

Juliana ble i 1946 tildelt storkors med kjede av St. Olavs Orden.
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Bernhard av Nederland

**Bernhard Leopold Friedrich Eberhard Julius Kurt Karl Gottfried Peter zu Lippe-Biesterfeld** (1911–2004) var gift med dronning Juliana av Nederland og var som sådan også prinsgemal av Nederland. Han var sønn av prins Bernhard von Lippe og friherrinne Armgard von Sierstorpff-Cramm, og var far til tidligere dronning Beatrix av Nederland. Han døde av kreft 1. desember 2004. Han ligger gravlagt i Nieuwe Kerk i Delft.

Bernhard ble i 1946 tildelt storkors med kjede av St. Olavs Orden.

Prins Bernhard var styreformann for den internasjonale elitekonferansen Bilderberg fra oppstarten i 1954 frem til 1976 hvor han var involvert i Lockheedskandalen. På nittitallet ble det også kjent at han hadde vært en del av den nasjonalsosialistiske bevegelsen i Tyskland siden 1. mai 1933.

## Referanser
Simen Agdestein

**Simen Agdestein** (født 1967) er en norsk sjakkspiller og tidligere fotballspiller på eliteserienivå og på landslaget. Han ble for første gang norgesmester i 1982 (som 15-åring), og ble i 1985 utnevnt til stormester (GM).

## Sjakkspilleren
Siden midten av 1980-tallet ble Agdestein regnet som Norges og Nordens sterkeste sjakkspiller. Han dominerte både NM og Nordisk mesterskap i sjakk.

I 1986, da han var 19 år, endte Agdestein som nummer 2 i junior-VM i sjakk.

Når Agdestein spiller med hvite brikker, viser han en preferanse for dronningbondeåpninger, mens han med sorte brikker foretrekker spansk åpning, hollandsk åpning og halvåpent spill. 

På FIDE-listen for januar 1993, hadde Agdestein en Elo-rating på 2630. Per november 2014 var hans rating 2626. 

Agdestein har vært lærer og trener for Magnus Carlsen på Norges Toppidrettsgymnas i Bærum. Han skriver også sjakkspalten i VG. Agdestein har blitt norgesmester for senior ni ganger.

I 2021 ble Agdestein valgt til president i Norges sjakkforbund.

## Fotballkarrieren
Agdestein var også en dyktig fotballspiller. Han spilte for  i åtte sesonger, og fikk også åtte  for Norge før en kneskade tvang ham til å legge opp.

### Landskamper

## Øvrig
Han har også vist seg å være en habil danser i danseprogrammet *[[Skal vi danse (TV-program)|Skal vi danse]]* på TV 2. Han har også deltatt i en norsk oppsetting av musikalen ''Chess''.

Simen Agdestein var tidligere gift med Marianne Aasen, stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet.

Agdesteins svigerinne er stortingsrepresentant Elin Agdestein.

## Bibliografi
* *Sjakkvidunder: Hvordan Magnus Carlsen ble verdens yngste stormester*, Kom Forlag 2005, 
* *Simens sjakkbok*, Gyldendal 1997, 
* *Sjakkleksjoner med Simen Agdestein* (m/Knut Jøran Helmers), 1987, 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Presentasjon på ''LynFotball.net'' (1984-92) 
* Presentasjon i Rune Djurhuus' stormestergalleri
Jan Egil Storholt

**Jan Egil Storholt** (født 1949) er en norsk tidligere skøyteløper som representerte Sportsklubben Falken. 

Storholt vokste opp i Bjørnli på Løkken Verk. Han var meget lovende som ung løper og ble norgesmester for juniorer i 1969. En alvorlig arbeidsulykke i 1970 satte ham imidlertid sterkt tilbake, men han var fast bestemt på å gjøre comeback.  Han kvalifiserte seg nesten for Vinter-OL 1972.

Storholt tilhørte verdenseliten på 1970-tallet og var en av de fire «S»-ene. (De øvrige var Sten Stensen, Amund Sjøbrend og Kay Stenshjemmet.) Han vant gull på meter i OL i Innsbruck, Østerrike, etter et spennende samløp med sovjetiske Jurij Kondakov og ble europamester i 1977 og 1979 (sølv 1980, bronse 1976 og 1978). Tre år på rad (1977, 1978 og 1979) kom han på sølvplass i VM, bare slått av Eric Heiden. I sin siste internasjonale sesong (1981) tok han VM-bronse. Storholt var også en god sprinter, med fem medaljer i NM og en 10.-plass i sprint-VM 1976.

Storholt satte verdensrekord på  meter og sammenlagt (stor firkamp) i 1977 og var nr. 1 på Adelskalenderen til sammen 30 dager (i to perioder). Han tok i alt åtte distanseseire ved internasjonale mesterskap og var på pallen hele 30 ganger på enkeltdistanser.

Storholt satte ti norske rekorder ( meter,  meter,  meter, sprintfirkamp, stor firkamp). Han ble norgesmester i allround 1979.

I 1976 ble Storholt tildelt Olavstatuetten. Han var norsk flaggbærer i vinter-OL 1980 i Lake Placid, USA.

I 1977 utgav han boka *Gull og grønne laurbær*.

En statue av Storholt ble avduket 11. august 2018 i sentrum av Løkken i forbindelse med Bergmannsdagene. De fire S-ene sto for avdukingen. Bronsestatuen er laget av billedhuggeren Bjørn Sørvang Hansen.

## Personlige rekorder

## Se også
* Liste over norske idrettspersoner på sokkel

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*  Jan Egil Storholt på www.ISU.html.infostradasports.com
*  Jan Egil Storholt på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
* 
* 
*
H Press

**H Press** var et norsk forlag etablert av Jørn H. Sværen i 2004. Forlaget utga oversettelser og bokserier med tematiske eller formelle rammer. H Press ble nedlagt 31. desember 2009. 

## Serie Imperativ
Imperativ er en bokserie for inviterte forfattere, med mottoet «hvorfor skrive hva hvordan». Serien ble lansert høsten 2004 med bøker av Svein Jarvoll, Øyvind Berg og Tone Hødnebø. Thure Erik Lund og Kristine Næss skrev for serien i 2005, og Ole Robert Sunde og Erling Lægreid i 2006. Serien ble avsluttet med en bok av Aud Olsen i 2008. 

## Miniatyrer
Miniatyr er en bokserie for kortere, sjangeruavhengige tekster skrevet av inviterte forfattere. Serien ble lansert våren 2007 med bøker av Rune Christiansen (28 sider), Silje Vethal (16 sider) og Tomas Espedal (20 sider). Morten Øen (24 sider), Hildegunn Dale (24 sider) og Caroline Bergvall (36 sider) skrev for serien i 2008. 

## Serie A
Serie A er ni skandinaviske forfatteres arbeid på hvert sitt ark à 30 &times; 90 cm. Arkene er brettet en gang og pakket i en eske à 30 &times; 45 cm. Forfatterne er Helena Eriksson, Jörgen Gassilewski og Ann Jäderlund fra Sverige, Niels Lyngsø, Ursula Andkjær Olsen og Mikkel Thykier fra Danmark, og Inger Elisabeth Hansen, Gunnar Wærness og Morten Øen fra Norge. Utgivelsen ble distribuert av Forlaget Basilisk i Danmark og Modernista i Sverige. Den vant sølv i åpen klasse i Årets vakreste bøker 2006.

## Oversettelser
H Press ga ut sine første oversettelser våren 2006: Dantes *Om diktning på folkespråket*, oversatt av Espen Grønlie, og Emmanuel Hocquards *En prøve på ensomhet*, oversatt av Jørn H. Sværen og med en introduksjon av Gunnar Berge i et eget hefte. Claude Royet-Journouds tetralogi ble utgitt høsten 2009. De fire bøkene er oversatt av Jørn H. Sværen og Gunnar Berge, og Gunnar Berge og Jonas (J) Magnusson har skrevet hver sin introduksjon i egne hefter. Bøkene og heftene er pakket i en eske. Utgivelsen ble nominert til Kritikerprisen for beste oversettelse i 2009, og den vant sølv i klassen dikt/poesi i Årets vakreste bøker 2010. 

## Burning Deck
H Press var distributør av det amerikanske forlaget Burning Deck i Skandinavia. Audiatur overtok distribusjonen da H Press ble nedlagt. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* H Press
* Dialog fra Vinduet 4/08 (PDF)
* Artikkel i Morgenbladet 08.01.2010
* Intervju i Dagbladet 10.12.2007
Vebjørn Rodal

**Vebjørn Rodal** (født 1972) er en norsk tidligere mellomdistanseløper, og olympisk mester. Han var medlem av Oppdal FIK.

## Liv og virke
Rodal er en av Norges fremste friidrettsutøvere gjennom alle tider. Han vant OL-gull på 800 meter i 1996 med ny norsk rekord på tiden 1.42,58. Dette var også olympisk rekord på distansen frem til David Rudisha fra Kenya løp inn til ny verdensrekord og olympisk rekord 9. august 2012 i Sommer-OL i London med tiden 1.40,91. 

Rodal ble tildelt Olavstatuetten i 1995. I 1996 fikk han Stiftelsen Morgenbladets gullmedalje, Fearnleys olympiske ærespris og Sportsjournalistenes statuett som «årets idrettsnavn» i Norge.

Han tok bronse på 800 meter i VM 1995, og sølv på samme distanse i EM 1994. Rodal er norsk mester åtte ganger, seks ganger på 800 meter og to ganger på 1500 meter.
 I 1992 ble han tildelt kongepokalen.

Han var norsk flaggbærer i sommer-OL 2000 i Sydney, hvor han også deltok. Der kom han på sjuendeplass i sin semifinale på 800 meter, og nådde ikke finalen. 

Han la opp høsten 2000 grunnet fysisk slitasje og manglende motivasjon. Han uttalte også at han hadde nådd et metningspunkt og at det dårlige resultatet i OL i Sydney var en medvirkende årsak.

Den 14. desember 2016 gikk han inn i trenergruppen i den norske fotballklubben Rosenborg Ballklub. Rodal jobbet med hurtighet, akselerasjon og respons hos spillerne. Han var engasjert av Rosenborg til 2019. 

Rodal er gift, far til tre, blant annet tvillinger og bosatt i Trondheim. Han er utdannet diplomøkonom fra Trondheim Økonomiske Høgskole og ansatt i Telenor. Fra 2010 er Rodal ekspertkommentator for NRK Sport.

Den 13. september 2019 ble det avduket en statue av Rodal på Berkåk, modellert av Bjørn Sørvang Hansen.

## NM-medaljer

## Se også
* Norske rekorder i friidrett
* Liste over norske idrettspersoner på sokkel

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Egil Danielsen

**Egil Danielsen** (1933–2019) var en norsk spydkaster som representerte Hamar IL.

Egil Danielsen vant gull den 26. november i Sommer-OL 1956 i Melbourne med et kast på 85,71 meter, den gang verdensrekord. Han tok sølv i europamesterskapet 1958, og ble norgesmester i spydkast fem år på rad (1953–57).

For sin prestasjon i Melbourne 1956 ble han tildelt Morgenbladets gullmedalje, Sportsjournalistenes statuett som «årets idrettsnavn» og Fearnleys olympiske ærespris.

Danielsen ble trent av Odd Mæhlum, som «oppdaget» han da han var 13 år gammel da de trente på samme «løkke» utenfor Hamar. 

## Medaljer i norske mesterskap

## Se også
* Liste over norske idrettspersoner på sokkel

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*