Vandrehistorie

**Vandrehistorier** (engelsk: *urban legends*) er fortellinger hentet fra  moderne hverdag og virkelighet, men med et utrolig eller fantastisk innhold; de gir seg ut for å være sanne og spres på folkemunne eller gjennom massemedia og sosiale medier. 

Hendelsene påstås å ha skjedd i virkeligheten, men har verken sporbare kilder eller detaljer som lar seg kontrollere. Et sjangerkjennetegn er at det mangler stedsnavn, personnavn og datoer («tid og sted»). Det inntrufne presenteres som opplevd av en bekjent eller «en venn av en venn». Fortellingene begrenser seg til selve poenget, det morsomme eller forferdelige som skjedde. Det er mange fellestrekk med gammeldags muntlig historiefortelling og tradisjonelle vandresagn, der omstreifere og reisende som tiggere, skalder, handelsreisende, sesongarbeidere og sjømenn, utvekslet mer eller mindre sannferdige anekdoter og spredte rykter.

Om vandrehistoriene har likhetstrekk med sagn og folkeeventyr, er det nye i vår medieskapte virkelighet den raske spredningen, noe som fikk den britiske historikeren Eric Hobsbawn til å spørre om det var tid eller spredning som avgjør hvorvidt en fortelling kan betegnes som «tradisjonell».

## Eksempler
Vandrehistoriene kan være basert på fordommer eller usikkerhet rundt nye fenomener og innovasjoner.

### Historien om at en skrøne i USA forårsaket opprør i Kina
I 1899 fortalte amerikanske aviser om en amerikaner som dro fra Denver helt til Kina, der han hadde erstattet Den kinesiske mur med en veg. I realitetet var dette en skrøne kokt sammen av fire journalister fra Denver i mangel av en ekte nyhet å skrive om. I 1939 hevdet komponisten Harry Lee Wilber i et avisintervju at denne såkalte «Bløffen om Den kinesiske mur» (*The Great Wall of China hoax*) forårsaket det såkalte bokseropprøret i Kina i 1900. Det finnes ikke noe belegg for at han hadde rett i dette, men han ga også ut en sang med tekst av Oscar B. Olson som utbroderte den angivelige sammenhengen mellom bløffen og opprøret. Med sangen ble det skapt en vandrehistorie som mange festet lit til.

### Historien om karantenebrytere under Covid-19
Under covid-19-pandemien mottok *[[Bergensavisen]]* flere tips om en hendelse som angivelig fant sted på kjøpesenteret Lagunen, der en person skulle ha gjenkjent en annen som hen visste egentlig var i karantene eller isolasjon. Personen varslet vekterne som da ropte på høyttaleranlegget at de kjente til en person som egentlig skulle vært i karantene, og hadde personens ID. Hvis hen ikke meldte seg, ville hen bli identifisert - og da meldte 14 personer seg i skranken. I den samme perioden verserte det flere ulike versjoner av denne historien, der det varierte hvor mange som skulle ha meldt seg, og hvilket kjøpesenter det handlet om. På Lagunen hørte de om «hendelsen» første gang i desember 2021 - og kunne avsanne den, for hadde de mottatt en slik melding, ville de håndtert den annerledes.

## Varianter

### ''Urban legend''
Begrepet «vandrehistorie» svarer til det engelske *urban legend*, det vil si «bysagn». Den engelske betegnelsen ble skapt av den amerikanske folkeminnegranskeren Jan Harold Brunvand for å markere et skille mellom moderne vandrehistorier og klassiske fortellinger der handlingen ofte utspiller seg i landlige omgivelser. Begge sjangrer kan likevel ha vært gjenfortalt over lang tid, og det er ingen strukturell eller funksjonell forskjell på dem. Vandrehistorier om folk som er bortført av romvesener, minner om naturmytiske bergtakingssagn. Flere moderne vandresagn likner også på tradisjonelle spøkelseshistorier. 

### Klintbergare
Den svenske folkloristen Bengt af Klintberg er den skandinaviske forskeren som har skrevet mest om moderne vandrehistorier. og i den svenske *[[Nationalencyklopedin]]* er *klintbergare* oppført som en populær benevnelse på moderne vandresagn, ellers kalt *vandringssägen* på svensk. Klintberg har utgitt flere samlinger med vandrehistorier, blant annet *Råttan i pizzan: Folksägner i vår tid* (1986), *Den stjulna njuren: Sägner och rykten i vår tid* (1994) og *Glitterspray och 99 andra klintbergare* (2005).

### Avisand
Når en slik oppdiktet historie kommer på trykk i en avis, kalles den en «avisand»; vandrehistoriens poeng er ofte å bekrefte en moral eller en fordom. Ikke sjelden danner ubekreftede rykter og hårreisende historier om aktuelle saker grunnlag for falsk nyheter og ideologiske konspirasjonsteorier, som da *Pizzagate* om en angivelig pedofiliring fikk et uhyggelig ekko i virkelighetens Epstein-filer.

## Referanser


## Litteratur
* Ann Sylvi Larsen, Roald Larsen: *Hodeløse menn og ihjelfrosne haikere : Levende sagntradisjon fra Nord-Norge*. Eureka forlag, Høgskolen i Tromsø 2002 ISBN 8273890503
* Jan Harold Brunvand: *The Vanishing Hitchhiker. American Urban Legends and Their Meanings*. W.W. Norton & Company. New York 1981.
* Jan Harold Brunvand: *The Choking Doberman and Other «New» Urban Legends*. W.W. Norton & Company. New York 1984.
* Reidar Th. Christiansen: *The Migratory Legends. A Proposed List of Types with a Systematic Catalogue of the Norwegian Variants*. FF Communications N:o 175. Helsinki 1958. (2. utgave: Arno Press. New York 1977. ISBN 97-8040-5100-87-1.)
* Eric Hobsbawn & Terence Ranger (eds): *The Invention of Tradition*. Cambridge University Press. Cambridge 1983. (paperback 1984). ISBN 0521-26985-7
* Bengt af Klintberg: *Råttan i pizzan. Folksägner i vår tid*. Norstedts. Stockholm 1986. [Norsk utgave: *Den stjålne svigermor*. J.W. Cappelens Forlag. Oslo 1987. ISBN 82-02-10932-9.
* Bengt af Klintberg: *Den stulna njuren. Sägner och rykten i vår tid*. Norstedt. Stockholm 1994. ISBN 91-1-949042-9. [Billigutgave: MånPocket. Stockholm 1996.
* Bengt af Klintberg: *Glitterspray och 99 andra klintbergare*. Stockholm 2005.

## Se også
* Avisand 
* Vandresagn
* Bløff

## Eksterne lenker
* En søkbar oversikt over vandrehistorier og avisender (på engelsk)