open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gilgit-Baltistan

**Gilgit-Baltistan**, til 2009 *Nordområdet* eller *Federally Administered Northern Areas (FANA)*, er det nordligste politiske området i Pakistan, og grenser i nord til Afghanistan, til Kina i nordøst, og i sørøst til Jammu og Kashmir.

Hovedbyen er Gilgit med  innbyggere (1. januar 2007). Gilgit er også navnet på en divisjon og et distrikt i området.

## Distrikter

Gilgit-Baltistan er inndelt i to divisjoner og sju distrikt, som tabellen nedenfor viser. De viktigste byene er Gilgit og Skardu. Før delingen av Kashmir utgjorde Baltistan en del av provinsen Ladakh. Skardu var vinterhovedstaden i Ladakh i 106 år.

: Tallene er fra før utskillelsen av Hunza-Nagar.

## Se også
* Hunza

## Eksterne lenker
*
Tørris Johnsen Worum

**Tørris Johnsen Worum** (født 1784 på Ytterøy, død 4. mai 1834) var en norsk gårdbruker og stortingsrepresentant.

Han var sønn av sersjant John Tørrissen Worum og Elen Madsdatter fra Sparbu. Tørris Johnsen Worum ble selv gift med Ingeborg Olsdatter Holing fra Åsen, enke etter gårdbruker Henrik Andersen Westrum. Hennes sønn fra sitt første ekteskap var ordfører og stortingsmann Anders Sandstad. Tørris Johnsen Worum ble således gårdbruker på gården Sandstad på Ytterøy, som han overdro til stesønnen i 1826. Han ble far til ordfører og stortingsmann Johannes Tørrissen Worum.

Før han ble gårdbruker, fullførte Worum utdannelse som underoffiser i 1807, og fikk kommandersersjants grad. Året etter deltok han i slaget ved Trangen. I 1814 ble han tilbudt grad og stilling av offiser, men trådte heller ut av tjeneste. Worum var medlem av matrikuleringskommisjonen i 1818 og forlikskommissær fra 1820. Han var innvalgt på Stortinget fra Nordre Trondhjems amt for perioden 1824–1826, men ble permittert den 29. juni 1824 på grunn av sykdom. Worum var medlem av Stortingets militærkomité.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Pinnebrød

**Pinnebrød** er grillet brød på pinne, som man ofte spiser sammen med pølser utendørs. Særlig blant speidere og andre turgåere som gjerne griller ved bålet, er pinnebrød populært. 

Til pinnebrød benyttes en gjærdeig, Deigen består vanligvis av hvetemel, bakepulver, salt og vann, men det kan varieres. Deigen som kan bli forberedt i forvegen og ha med i en plastpose. Deigen kan også være tørrstoff som blandes ferdig med tørrgjær i en boks/pose, og tilsettes væske før deigen skal brukes. Litt olje eller margarin gjør deigen smidig. Etter heving trilles deigen ut i fingertykke pølser, som så tvinnes eller surres rundt en pinne eller pølsespidd, og bakes over bålglørne i 2-5 minutter alt etter varmen eller avstanden til glørne.

I Danmark kalles det for «snobrød» og Sverige for «pinnbröd». 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johannes Aarflot

**Johannes Amundsson Aarflot** (født 29. oktober 1824, død 3. november 1891) var en norsk bokhandler og stortingsmann (H). Han var født på gården Årflot i Ørsta, sønn av Berte Kanutte Aarflot. 

Fra 1841 var Aarflot ansatt ved en bokhandel i Ålesund. I 1860 åpnet han egen bokhandel i byen, Aarflots Bokhandel, en virksomhet som fremdeles er i drift (2010).

Aarflot var stortingsmann for Ålesund og Molde. i 1868–69, 1871–73, og i 1881 da han fra 9. juni møtte som varamann for Ferdinand Roll. Stortingsmann på ny 1889-91. 1868-69 var han medlem av kirkekomite nr. 2, 1871–73 av kirkekomiteen, samt Lagtinget. I 1881 var han medlem av næringskomite nr. 2, mens han 1889–91 var medlem av gasje- og pensjonskomiteen og av Lagtinget. Han representerte da partiet Høyre.

Han var medlem av bystyret i Ålesund fra 1861, ordfører i byen 1864, 1876-81 og 1883-91. Forlikskommissær fra 1870.

Aarflot var medlem av kommisjonen om «almueskolerne i byerne» av 1871. 

## Referanser


## Videre lesning
* Lindstøl, Tallak: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914

## Eksterne lenker
* 
*
Audun Øfsti

**Audun Øfsti** (1938–2024) var en norsk filosof og professor emeritus ved NTNU i Trondheim. 

Han var professor ved Universitetet i Trondheim/NTNU fra 1986 til 2008.  Hans magisteravhandling fra 1966 hadde tittelen *Identifikasjon av fysiske og sosiale fenomener*. Filosofisk og faglig hadde Øfsti sitt tyngdepunkt i vitenskapsfilosofi og språkfilosofi. Hans forfatterskap var sterkt påvirket av senere tysk filosofi, særlig Jürgen Habermas og Karl-Otto Apel. Han skrev blant annet *Språk og fornuft* (1975); *Abwandlungen. Essays zur Sprachphilosophie und Wissenschaftstheorie* (1994) og *Filosofiske forsøk (Om selvkritikk og selvbestemmelse -- og tilpasnings ambivalens)* (2017). 

På 1970-tallet var han engasjert ved Universitetet i Tromsø (UiT) for å bygge opp filosofimiljøet der. Øftsti var også en av stifterne av Nordland Akademi for Kunst og Vitenskap. Han var redaktør av *[[Norsk filosofisk tidsskrift]]*  og var en aktiv bidragsyter i viktige debatter og i organisasjonslivet, med blant annet ved styreverv i NTNU/HiST Attac. 

I 1999 ble det utgitt et festskrift til Audun Øfsti med titelen *I første, andre og tredje person - Festskrift til Audun Øfsti*, utgitt av Filosofisk Institutt ved NTNU - ISBN 82-91055-28-9. 

Øfsti var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1987.

## Referanser
Shayar

**Shayar** eller **Xayar** (uigursk: شايار ناھىيىسى / *Şayar Nahiyisi*; kinesisk: 沙雅县; pinyin: *Shāyǎ Xiàn*) er et fylke i prefekturet Aksu i provinsen Xinjiang i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Administrative enheter
**Storkommuner:**
* قىزىلبايراق بازىرى / 红旗镇 Qizilbayraq Baziri / Hongqi zhèn, شايار بازىرى / 沙雅镇 Xayar / Shayar Baziri / Shaya zhèn, تويبولدى بازىرى / 托依堡勒迪镇 Toyboldi Baziri / Tuoyibaoledi zhèn, يېڭىمەھەللە بازىرى / 英买里镇 Yéngimehelle Baziri / Yingmaili zhèn, گۈلباغ بازىرى / 古勒巴格镇 Gülbagh Baziri / Gulebage zhèn (古勒巴格乡/ Gulebage xiāng), قايلور بازىرى / 海楼镇  Qaylor Baziri / Hailou zhèn (海楼乡 / Hailou xiāng), خادادۆڭ بازىرى / 哈德墩镇 Xadadöng Baziri / Hadedun zhèn
**Kommuner:**
* نۇرباغ يېزىسى / 努尔巴格乡 Nurbagh Yézisi / Nu'erbage xiāng, تارىم يېزىسى / 塔里木乡 Tarim Yézisi / Talimu xiāng, گەزقۇم يېزىسى / 盖孜库木乡Gezqum Yézisi / Gaizikumu xiāng, يانتاقشەھەر يېزىسى / 央塔克协海尔乡 Yantaqsheher Yézisi / Yangtakexiehai'er xiāng

## Referanser
Gilgit (by)

**Gilgit** er en by i det nordlige Pakistan, med et innbyggertall  på ca.  i 2007. Byen er hovedstad i distriktet  Gilgit i området Gilgit-Baltistan, og er den eneste betydningsfulle byen i den nordlige delen av Pakistan.
Tunøya

**Tunøya** er ei øy i Sarpsborg med  innbyggere (2021). Øya er 82 kvadratkilometer stor og ligger i Glommas nedre løp. Øya er Norges største fluviale øy (øy i et vassdrag) og Norges nest folkerikeste øy uansett type. Borg havns anlegg på Alvim ligger på øya, det samme gjør Sarpsborg sentrum. Ellers er det mye kupert skogsterreng med Buråsen (176 meter over havet) som høyeste punkt. I sør er det småbåthavner og betydelige jordbruksarealer, og åsryggen Raet går på tvers over øya og demmer opp innsjøen Tunevannet og Vestvannet, en del av Glommavassdraget. Tunøya kan sammenliknes med Hisingen, Sveriges mest folkerike øy. Begge ligger så langt vekk fra havet at man knapt oppfatter at man er på ei øy. Tunøya forbindes med fastlandet via fire veibroer ved Solli (E6), Sandesund, Sarpsfossen og Trøsken. I tillegg er det gangbro ved Sølvstufoss nær Trøsken og jernbanebroer ved Sarpsfossen og Rolvsøysund, der det også er veibro over til Rolvsøy og industribro til Nesøya.

Øst på Tunøya ligger bygdeborgene Herresalen og Jomfrusalen, et godt eksempel på det fenomenet som kalles «tvillingborger».
* Tunøyas vestbredd er rundt 8 km lang og kjennetegnes av bratte stup ned fra Eidet og Opstad mot Visterflo. Midtveis ligger utløpet av en tømmertunnel til nordbredden i Vestvannet. 
* På sydspissen av Tunøya er det en rekke småbåtplasser. Med 15 knops fart er det herfra under timen til Sverige og halvannen time til Bolærne i Vestfold. De 7 km som utgjør sydsiden av Tunøya er tungt industrialisert hele veien fra Greåker til Sarpsfossen. Midtveis krysser E6, og det strømrike området under broa er populært for surfing, kajakkpadling og laksefiske.
* Tunøyas østbredd er over 2 mil lang fra Sarpsfossen til tuppen av Jelsnes. I syd stikker boligbydelen Opsund ut i Glomma som et nes, der Glengshølen utgjør en bukt med Opsund i øst og boligbydelen Kurland i vest. Videre nordover er det jordbruk helt ned til vannkanten.
* Tunøyas nordside er dramatisk og langstrakt: 4 mil fra Jelsnes i nord til Solli og E6 i syd der Soli Brug ligger. Lengst opp likner Glomma en vestlandsfjord, da både Tunøya i øst og Trøsken i vest faller bratt ned i vannet. Deretter følger et parti rikt på småøyer og nes, mest kjent som Vestvannet. Før den siste halve milen av vestbredden dannes av Ågårdselva, en lakseelv med mange viltre stryk.
Liste over olympiske skøytebaner for hurtigløp

**Liste over olympiske skøytebaner for hurtigløp** er en oversikt over arenaer som er blitt brukt under hurtigløp på skøyter under de olympiske leker. For OL er det 22 steder som har vært eller vil bli brukt til hurtigløp på skøyter. De første arenaer var ute på naturis med det siste som ble holdt i 1956. Under Vinter-OL i Calgary i 1988 ble arenaen der den første for innendørs bruk. De siste hurtigløpskonkurransene som ble avholdt utendørs var ved Vinter-OL 1992 i Albertville. Siden Vinter-OL 1994, har alle hurtigløpskonkurransene på skøyter vært arrangert innendørs.

## Referanser
Karl J. Brommeland

**Karl Johan Brommeland** (født 13. januar 1913 i Haugesund, død 19. juni 1999) var en norsk forretningsmann og politiker (Kristelig Folkeparti) fra Haugesund. Han var stortingspresentant fra Rogaland i fire perioder 1958–1973. 

Brommeland var sønn av en skipsreder og gikk på handelsskole i 1933, etter ungdomsår i i praksis på shippingkontor og som sjømann. Fra 1935 til 1979 var han medeier i en spesialforretning for radio. Han hadde ellers verv i Haugesund Kristelig Folkeparti, HAugesund KFUM, Den indre sjømannsmisjon, Haugesund Svømmeklubb, Haugesund menighetsråd, og var formann i Norske Radio/TV-handleres Landsforbund 1960-1967.

* 1958&ndash;1961 medlem i Protokollkomiteen 
* 1958&ndash;1961 sekretær i Den hemmelige protokollkomiteen
* 1961&ndash;1962 medlem i Sjøfarts- og fiskerikomiteen
* 1962 midlertidig nestformann, Sjøfarts- og fiskerikomiteen
* 1962&ndash;1965 medlem i Sjøfarts- og fiskerikomiteen
* 1965&ndash;1969 sekretær i Sjøfarts- og fiskerikomiteen
* 1965&ndash;1969 medlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomité
* 1965&ndash;1969 medlem i Valgkomiteen
* 1969&ndash;1973 medlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomité
* 1969&ndash;1973 sekretær i Sjøfarts- og fiskerikomiteen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Landdag (historisk)

**Landdag (historisk)** (latin: *dietas*) var i senmiddelalderen og tidlig moderne tid stenderforsamlingen eller landskapsforsamlinger i tyske småstater. Det tyske ordet for en slik småstat er *Land* (flertall *Länder*).

## Navnets opprinnelse og senere bruk
Da forsamlingene opprinnelig kun satt sammen én dag og forhandlet om saker som angikk landet, ble møtet kalt **land – dag**. Den latinske betegnelse *dietas* er på samme måte avledet av det latinske ord for dag, nemlig *dies*.

Navnet *landdag* gikk etterhvert over til folkerepresentasjonen i 1800-tallets tyske stater innen forbundet, på de østerrikske lands representative forsamlinger og videre til folkerepresentasjonen i de enkelte land i det tyske keiserdømme. En provinsiallanddag var landdagen i en prøyssisk provins. Finland hadde 1809–1906 en stenderlanddag og i perioden 1907–18 en folkevalgt landdag. 

Idag brukes brukes ordet landdag i Lichtensteins landdag, i de tyske landesparlamenter, i de Østerrikske landesparlamenter og i Sør-Tyrols landdag. 

Uttrykket er videreutviklet bl.a. i navnet på den svenske nasjonalforsamlingen Riksdagen og det tyske direktevalgte parlamentet Forbundsdagen.

## Oppgaver
Landdagenes opprinnelige funksjon var å skrive ut skatter som fyrsten ikke kunne gjøre uten samtykke fra stenderne. Bakgrunnen var bl.a. at mange av fyrstedømmene på 1400-tallet hadde stor gjeld. Landdgenes oppgaver utviklet seg senere slik at den fikk medbestemmelse i andre saker. 

Medlemmene av landdagen ble valgt av stenderne, så spranget er langt til dagens folkevalgte parlamenter. Imidlertid utgjorde landdagen en motvekt til fyrsten og den kan i dette perspektiv sies å utgjøre en forløper til parlamentet slik vi kjenner det idag.

## Litteratur
* Gerhard Buchda: *Reichsstände und Landstände in Deutschland im 16. und 17. Jahrhundert*. I: Heinz Rausch: *Die geschichtlichen Grundlagen der modernen Volksvertretung. Die Entwicklung von den mittelalterlichen Korporationen zu den modernen Parlamenten*. Bind 2: *Reichsstände und Landstände*. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1974, ISBN 3-534-06911-0, (*Wege der Forschung* 469), S. 211–241.
* Dietrich Gerhard (Utg.): *Ständische Vertretungen in Europa im 17. und 18. Jahrhundert*. 2. uendrete opplag. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1974, ISBN 3-525-35332-4, (*Veröffentlichungen des Max-Planck-Instituts für Geschichte* 27), (*Studies presented to the International Commission for the History of Representative and Parliamentary Institutions* 37).

## Referanser
Tore Myrslo

**Tore Myrslo** (født 26. april 1984 i Steinkjer) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte angrep for Steinkjer.

Han ble toppskårer for Steinkjer i sesongene 2009, 2010 og 2011. Etter 2012-sesongen gikk han til Levanger i 2. divisjon. Den 9. mars 2014 gikk han tilbake til Steinkjer. Etter 2014-sesongen la han opp på grunn av skader

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jennifer Stone

**Jennifer Lindsay Stone** (født 12. februar 1993) er en amerikansk skuespiller kanskje best kjent for å ha framstilt «Harper Finkle» på Disney Channels TV-serie *[[Wizards of Waverly Place]]* og «Harriet Welsh» på Disney Channels TV-film *[[Harriet the Spy: Blog Wars]]*. Stone er også med i filmen *[[Mean Girls 2]]* der hun spiller den upopulære jenta «Abby Hanover».

## Liv
Stone ble født i Arlington i Texas. Hun begynte som skuespiller i en alder av seks i lokale teatre. Hun signerte hos et agentur da hun var åtte år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Herding

**Herding** er i metallurgi og metallarbeid prosessen som benyttes for å øke hardheten i metallet. Hardere metall har en høyere motstand mot skader fra mindre hardt metall. Herding innebærer at et materiales mekaniske egenskaper forbedres gjennom at forvridningsbevegeligheten i et metall kontrolleres. Herding bidrar både/eller til metallets hardhet og fasthetsøkning, særlig i stål, men prosessen benyttes også på andre metaller, som eksempelvis varm- og kaldutherding av aluminium. 

Herding av stål er mulig ettersom stålet endrer struktur avhengig av temperatur. Ved romtemperatur og opp til det som kalles nedre omvandlingsgrense har stålet en kubisk, romsentrert struktur der hver kube kan sies å inneholde 9 atomer. Over nedre omvandlingsgrense går strukturen over til kubisk flatesentrert struktur, en tettere struktur der hver kube inneholder 14 atomer. Nedre omvandlingsgrense er avhengig av karbon i stålet, slik at lavt (0,05%) karboninnhold har en høy omvandlingstemperatur (ca 900°C). Ved ca 0,83% karbon har stålet sin laveste omvandlingstemperatur (723°C).

Herding skjer i prinsippet ved bråkjøling av stålet når det er over nedre omvandlingsgrense. Da oppnår man en struktur som kan sies å være en frosset unaturlig struktur med store indre spenninger. Denne strukturen kalles for martensitt. For å få dannet nok martensitt slik at stålet får en vesentlig økning av hardhet og fasthet, må karboninnholdet være minst 0,25-0,30%.

Etter herding vil stålet være svært sprøtt, slik at den minste formendring vil føre til brudd. For å gjøre det herdete stålet seigere slik at det tåler formendring uten at det fører til brudd, foretas en anløping. Da varmes stålet opp til 160 – 600 grader med etterfølgende avkjøling. Lav anløpingstemperatur fører til en liten reduksjon av hardheten, men seigheten blir vesentlig bedre. Høy anløpingstemperatur vil føre til sterk reduksjon av hardheten, men vil bevare en vesentlig økning av fastheten og oppnå høy seighet (seigherding).

Metall kan for eksempel herdes ved å slå på det, såkalt arbeidsherding. Da oppstår mange nye dislokasjoner i metallet. Dette ble brukt i landbruket i gamle dager for å herde ljåblad. 

## Se også
* Damaskusstål
* Anløping
Panamerikanske leker 2011

**Panamerikanske leker 2011** var de sekstende Panamerikanske leker, arrangert i Guadalajara i Mexico i perioden 14. til 30. oktober 2011. Lekene arrangeres hvert fjerde år, og i 2011 var det cirka seks tusen utøvere fra 42 nasjoner fra den sør- og nordamerikanske kontinent som deltok i flere sportsgrener. USA ble beste nasjon med nittito gullmedaljer, foran Cuba med femtiåtte.

## Medaljer

## Program

## Deltakerland

  
## Eksterne lenker
*
Verlag Walter de Gruyter

**Walter de Gruyter GmbH & Co. KG** (kortform *De Gruyter*) er et tysk vitenskapsforlag med hovedkontor i Berlin. Forlaget utgir årlig mer enn 800 boktitler, hvorav halvparten på engelsk. Forlaget tilbyr også online tilgang til databanker og dessuten 120 fagtidsskrifter.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Patriarken av Vestindia

**Patriarken av Vestindia** (latin *Patriarchatus Indiarum Occidentalium*) er én av seks patriarktitler i den romersk-katolske kirke og den eneste av disse som er rent titulær, dvs. ikke knyttet til noe faktisk bispesete. Tittelen har ikke blitt delt ut siden dens siste innehaver, Leopoldo Eijo y Garay, døde i 1963.

Tittelen *patriark av Vestindia* har utelukkende blitt gitt til spanske biskoper. Tittelens forhistorie er at kong Ferdinand V av Castilla og Leon ba pave Leo X om opprettelsen av et patriarkat for de amerikanske territoriene som hadde blitt erobret av spanjolene. Den hellige stol avslo ønsket, men pave Klemens VII ble i 1524 med på å opprette en ren ærestittel som henviste til De vestindiske øyer, men som ikke skulle ha sitt sete der.

Noen av tittelens innehavere har ført den i tillegg til, andre istedenfor en regulær (erke)bispetittel. Fra 1708 til 1932 ble tittelen stort sett gitt til generalvikarene i den spanske armé. Ett av unntakene var perioden 1885 til 1920, da tittelen ble båret av erkebiskopene av Toledo, som også er primaser av Spania. Den siste tittelinnehaveren, Leopoldo Eijo y Garay (1946&ndash;1963), var derimot biskop av Madrid. Siden hans død har tittelen ikke vært i bruk, selv om Den hellige stol ikke formelt har avskaffet den.

## Se også
* Liste over patriarker av Vestindia
Realøkonomi

**Realøkonomi** er beskrivelse av sammenhengen mellom innsatsfaktorene i produksjonen og verdiskapningen. Bedriftene i næringslivet baserer seg på bruk av innsats i form av kapital, kunnskap og arbeid kombinert med de ressursene som finnes i naturgrunnlag og infrastruktur. Innsatsfaktorene i bedriftene frembringer det økonomiske resultatet som er grunnlag for at samfunnet  skal fungere.

Mens pengeøkonomien beskriver nominal økonomi, beskriver realøkonomien forholdet mellom forbruk av ressurser og verdiskapning. Grunnen er at uten slike studier blir det misforhold mellom innsats og resultat. Nøyaktig måling av innsats og ressursbruk er bare i begrenset omfang mulig, og i praksis er derfor realøkonomi mer en beskrivelse av misforhold enn en praktisk orientert disiplin.

I et moderne samfunn er det utviklet rettsprinsipper og lovgivning som motvirker økonomiske misforhold, og i en viss utstrekning kompenserer for disse.

Rettslig finnes det bestemmelser som sikrer økonomiske rettigheter gjennom varemerker, patenter, mønster og kopirett. Disse regulerer forholdet mellom økonomiske rettighetshavere. Videre finnes det reguleringer gjennom konsesjoner og kvoter som gir rett til å drive i spesielle næringer som kollektivtransport og fiskeri. Disse regulerer forhold til marked og naturgrunnlag.

Subsidier har en tradisjon som økonomisk støtte til dyrkning av landbruksprodukter. Disse fyller gapet mellom markedspris og produksjonskostnader og har i tillegg en generell samfunnsmessig betydning for matvareforsyningen.

Markedslovgivningen regulerer forholdet mellom leverandører av varer og tjenester. I tillegg brukes innen noen næringsområder tiltak som regulerer konkurransen gjennom former som monopoler, lisenser o.l.

## Ressurser
Erik Brofoss var en norsk økonom som var spesielt opptatt av realøkonomien.

## Se også
* Samfunnsøkonomi
Moderne femkamp under Panamerikanske leker 2011

**Moderne femkamp under Panamerikanske leker 2011**. Moderne femkamp er en av flere sporter i de 16. Panamerikanske leker som ble arrangert i Guadalajara i Mexico fra 14. til 30. oktober. Moderne femkamp for damer blir avviklet 15. oktober og for menn den 16. oktober. 40 deltakere, 24 menn og 16 damer, fra tretten nasjoner deltok.

## Medaljer

### Medaljevinnerne

  
## Resultat
### Damer

### Menn

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 2011
Kjersti Fjeldstad

**Kjersti Fjeldstad** (født 1952) er en norsk skuespiller. 

Hun studerte scenografi ved *Academie [[Mozarteum]]* i Salzburg i fire år. Derpå fikk hun jobb i Oslo hos Det norske teatret og var fra 1977 med i teatergruppen «Livets Mangfold».  Hun var også i Lattergalen teater og i Virusgruppa. På 80-tallet oversatte hun den danske forfatter Karin Lützen, sin bok *Hva hjertet begjærer*. I 1993 var hun i scenografi såvel som roller, blant annet Gro Harlem Brundtland i oppsetningen *Grugg i systemet* på Lattergalen ved Scene Ludvik.

Hun har blant annet vært med i *[[Den unge Fleksnes]]*, *[[Knerten (film)|Knerten]]*, *[[ORPS]],* *[[Mot i brøstet]] og Bot og Bedring.* Hun hadde også stemme til Roz fra *[[Monsterbedriften]]*. Fjeldstad har også medvirket i Borettslaget.  Fra omkring 2000 har hun også vært stemmespråkspiller for Det norske tegnspråkteater (*[[Teater Manu]]*). Her ga hun stemme til om lag tyve karakterer i *[[Pinocchio]]* (tekst skrevet og tilpasset av Klaus Hagerup) og  ble for dette nominert i 2009 til Heddaprisen.

Hun er datter av skuespiller Jack Fjeldstad (1915–2000).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bryting under Panamerikanske leker 1971

**Bryting under Panamerikanske leker 1967**. Bryting var en av flere sporter som var med i de sjette Panamerikanske leker som ble arrangert i Cali i Colombia fra 30. juli til 13. august 1971. Det ble konkurrert i ti vektklasser i fristil. USA ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Cuba med tre.

## Medaljer

### Resultater

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1971
Karl Akre

:*Se også ordfører [[Karl Akre (Rendalen)]]

*'Karl Akre*' (1840–1912) var en [[Norge|norsk]] [[lærer]] og [[politiker]] fra [[Alta]] i [[Finnmark]]. Han representerte [[Venstre]].

Han var lærer i Alta fra 1859, lærer og [[klokker]] i [[Kjelvik]] i 1862. Året etter ble  han uteksaminert fra [[Tromsø Seminarium]]. I 1865 ble han ansatt som andrelærer ved folkeskolen i [[Vadsø]], førstelærer fra 1884. Han ble styrer ved skolen i 1911.

Akre var medlem av [[bystyre]]t i Vadsø fra 1869 til 1910. Han var formann i skolestyret og forlikskommissær. I 1875 ga han og [[Ananias Brune]] ut to nummer av bladet [[Finnmarkingen]] på et [[landsmål]] preget av nordnorsk [[dialekt]]. [[Ottar Grepstad]] mener Akre «må ha vore en av de første folkevalde som sette landsmålet på prent».

I perioden 1886–1888 var Akre valgkretsen [[Hammerfest, Vardø og Vadsø]] sin representant på [[Stortinget]]. Der var han medlem av konstitusjonskomiteen.

== Referanser ==
<references />

== Kilder ==
* Lindstøl, Tallak:*Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Grepstad, Ottar:*Avisene som utvida Noreg''. 2010

## Eksterne lenker
*
Rednex

**Rednex** er en svensk musikkgruppe som spiller bluegrass/countryinspirert eurodance. De har hatt flere hits, som f.eks. megahiten Cotton Eye Joe, utgitt i 1994. Navnet *Rednex* er et ordspill på flertallsformen av det amerikanske «redneck» fra sørstatene i USA.

Rednex har totalt solgt mer enn 10 millioner album, og har mottatt over 40 gullplater i ulike land. Gruppen har hatt nr. 1 på hitlister i 12 land.

## Eksterne lenker
* 
*
Fekting under Panamerikanske leker 1971

**Fekting under Panamerikanske leker 1971**. Fekting var med som en av flere sporter i de sjette Panamerikanske leker som ble arrangert i Cali i Colombia fra 30. juli til 13. august 1971. Det var individuelle og lagkonkurranser for menn i florett, kårde og sabel og i florett for damer. USA ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Cuba med tre.

## Medaljer

### Resultater
#### Menn

#### Damer

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1971
Il Lombardia 2011

**Il Lombardia 2011** var den 105. utgaven av Il Lombardia (Giro di Lombardia), og ble arrangert 15. oktober 2011. Det var det siste rittet i UCI WorldTour 2011. Rittet var på 241 km og gikk fra Milano til Lecco.

I tillegg til de 18 *ProTeam* var Acqua & Sapone, Androni Giocattoli, Colnago-CSF Inox, Europcar, Geox-TMC, Farnese Vini-Neri Sottoli og FDJ invitert til å delta.

## Resultater

## Eksterne lenker
* Giro di Lombardia, La Gazzetta
Edmund Fjærvoll

**Edmund Konvall Fjærvoll** (født 20. mars 1910 i Bø i Nordland, død 15. januar 1975) var en norsk politiker for KrF.

Han ble innvalgt til Stortinget fra Nordland i 1961, og ble igjen valgt i 1969 etter å ha vært vararepresentant i perioden 1965–69. Han var også vararepresentant i perioden 1958&ndash;1961.

Han var ordfører i Hadsel kommune i 1959&ndash;1961 og 1963&ndash;1967. I det sivile liv arbeidet han som gårdbruker, forsikringsagent og hotelleier.

Edmund Fjærvoll var far til Dag Jostein Fjærvoll (1947-2021), som også var stortingsrepresentant, forsvarsminister 1997–1999 og samferdselsminister 1999–2000. 

## Stortingskomiteer
* Administrasjonskomiteen, 1961–1965, 1969–1973
* Valgkomiteen 1969–1973

## Eksterne lenker
*
Trygve Bagn

**Trygve Alexander Bagn** (1877–1946) var en norsk skipsfører og forretningsmann.

Han var utdannet navigatør med styrmanns- og skipsførereksamen, førte ruteskipene DS «Hamburg» og DS «Bremen» for Det Søndenfjelds-Norske Dampskibsselskab i 17 år, og var en tid styremedlem i Norges Skibsførerforbund.

I 1915 etablerte han AS Maritime Kontrol- & Vaktkontor, som i første rekke drev kontroll av lossing og lasting av skip. I de første årene drev selskapet etter forholdene en utstrakt virksomhet med opptil 200 vakter. Selskapet var autorisert av Oslo Børs for blant annet telling og måling av varer. Selskapet ble drevet videre av Bagns etterkommere, og ble kjøpt opp av Securitas sist i 1980-årene.

Trygve Bagn giftet seg i 1922 med lærerinne Julie Borchgrevink, datter av sogneprest Einar Borchgrevink og hustru Julie Regine Gløersen. Trygve Bagns datter Liv (Lulla) Bagn ble gift med Trygve de Lange.

## Referanser
Scene Finnmark

**Scene Finnmark** (etablert 1994 i Vadsø som *Musikk i Finnmark*) er en kulturinstitusjon underlagt Finnmark fylkeskommune, som består av landsdelsmusikere gjennom Landsdelsmusikerordningen i Nord-Norge, den samiske musikkinstitusjonen Sápmi Music, ungdomsportalen Ung Artist og Den kulturelle skolesekken i Finnmark. 

I tillegg til å utvikle egne produksjoner er Scene Finnmark et senter for utvikling og samhandling mellom kulturaktører i Finnmark, og skal blant annet sikre og videreutvikle kompetanse på produksjon, turné og lokale arrangører i Finnmark, samt være en støttespiller og samarbeidspartner for det øvrige kulturlivet i fylket. 

## Ansatte
Scene Finnmark har 16 heltidsansatte, inkludert produsenter, turnéleggere og 9 heltidsansatte musikere som er fordelt på det rytmiske ensemblet LINK i Hammerfest, det klassiske ensemblet Ensemble Noor i Alta og Varangermusikerne i Vadsø. 
## Aktivitet
* Institusjonen er en av Nord-Norges største kulturentreprenører. Scene Finnmark gjennomfører årlig mer enn 120 produksjoner med et samlet publikumstall på over 26&nbsp;000 personer. 

* Blant faste samarbeidspartnere finner vi andre institusjoner som Rikskonsertene og Nordnorsk Opera og Symfoniorkester.

## Produksjoner
* Blant Scene Finnmarks større oppsetninger og samarbeidsproduksjoner finner man musikalen Snø og ild (skrevet av Arne Berggren og Sigrid Edvardsson, musikk komponert av Scene Finnmarks Asbjørn Ruud), Riksteatrets *Dråpen* (skrevet av Arne Berggren, musikk komponert av Scene Finnmarks Asbjørn Ruud), *MariMarion* (med Mari Boine og Marion Palmer), *Partisan Requiem* (av Henning Sommerro og Ragnar Olsen), samt *Norsk Universalorkester* med solistene Angélique Kidjo, Morten Abel, Anne Grete Preus, Frode Alnæs og Sondre Lerche 

* Visesanger Ivar Thomassens utgivelse *Særlig når timan e blå* (*Reflect*, 2011) ble produsert av Scene Finnmarks Thomas Pettersen og Asbjørn Ruud. På utgivelsen bidro også Scene Finnmark med seks musikere

* Scene Finnmark har samarbeidet med og produsert turnéer for en lang rekke lokale, nasjonale og internasjonale artister, bl.a. Inga Juuso, Marit Hætta Øverli, Hallgeir Pedersen, John Taylor, Jørn Hoel, Anne Grete Preus, Kråkesølv, Timbuktu, Steinar Ofsdal, Adjágas, Frost, Admiral P, Stein Erik Tafjord og Joddski

* Siden 2011 har Scene Finnmark produsert kulturprogrammet til Finnmarksløpet

* Scene Finnmarks egne musikere spiller jevnlig rundt om i landsdelen, og er meget aktive i Russland, særlig i Murmansk og St. Petersburg

## Eksterne lenker
* www.scenefinnmark.no
* www.sapmimusic.com
* www.ung-artist.no 
* www.dksfinnmark.no
* www.ffk.no
Sandro Sambugaro

**Sandro Sambugaro** (født 6. juli 1965 i Gallio) er en italiensk tidligere skihopper som representerte SC Gallio.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1983-1990. I Hoppuka var 30.-plass i 1987/88 hans beste sammenlagtplassering, i verdenscupen var 57.-plass i 1986/87 hans beste sammenlagt. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 9.-plass i Örnsköldsvik 4. mars 1987 og på hjemmebane i Gallio 17. januar 1988.

Sambugaro deltok i OL i 1984 og 1988, med 39.-plass (av 55 deltakere) i storbakken i Calgary i 1988 som beste resultat. Han var med i VM i 1985, 1987 og 1989, med 9.-plass i normalbakken i Oberstdorf i 1987 som beste plassering. I VM i skiflyging ble han nummer 41 av 44 deltakere i Planica i 1985 og 29 av 45 deltakere i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986.

Sandro Sambugaro ble italiensk mester i skihopping i 1987. Han har i senere år vært teknisk delegert i FIS.

## Referanser


## Kilder
* Sports Reference: Sandro Sambugaro  (besøkt 15. oktober 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Federazione Italiana Sport Invernali: Salto speciale, l'albo d'oro degli Assoluti (italienske mestere, italiensk, besøkt 15. oktober 2011)

## Eksterne lenker
*
Bombingen av King David Hotel

**Bombingen av King David Hotel** var et terrorangrep i Jerusalem i Palestina utført av den sionistiske militante gruppen Irgun den 22. juli 1946. Målet var hovedkvarteret til de britiske styrkene i Palestinamandatet, som holdt til i King David Hotel i Jerusalem. 91 mennesker ble drept og 46 såret, de fleste sivile.

Medlemmene av Irgun plantet en bombe i kjelleren på hotellet, som sprengte det sørvestlige hjørnet av sørfløyen.

Angrepet ble ledet av Yisrael Levi. Menachem Begin, som var statsminister i Israel fra 1977 til 1983, var leder av Irgun da angrepet ble utført.

Irgun sendte ut advarsler per telefon, inkludert en advarsel til  hotellets eget sentralbord. Betjeningen valgte å ignorere dem.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Antonio Lacedelli

**Antonio Lacedelli** er en italiensk tidligere skihopper.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1983-1989. I hoppuka var 9.-plass hans beste sammenlagtplassering, i verdenscupen var 25.-plass hans beste sammenlagt, begge i 1985/86. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 5.-plass i storbakken i Lake Placid 15. desember 1985.

Lacedelli deltok i VM i 1984 (lag), 1985, 1987 og 1989, med 30.-plass i storbakken i Oberstdorf i 1987 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986 ble han nummer 27. Han ble italiensk mester i skihopping i 1986.

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Federazione Italiana Sport Invernali: Salto speciale, l'albo d'oro degli Assoluti (italienske mestere, italiensk, besøkt 15. oktober 2011)

## Eksterne lenker
*
Hamid Hassani

**Hamid Hasani** (persisk: حمید حَسَنی; født 23. november 1968 i Saqqez, Kurdistan-provinsen i Iran) er en iransk akademiker og forsker, som har konsentrert seg om persisk leksikografi, ordbokutvikling og persisk korpuslingvistikk. Han er også en ekspert på persisk, arabisk, og kurdisk prosodi.

Han har utgitt 7 bøker og mer enn 120 avhandlinger og forelesninger om persisk, arabisk, og kurdisk språk og litteratur. Hassani har også publisert noen arbeider på persisk leksikografi og frekvens-konkordans ordbøker.

Han har gitt tre internasjonale foredrag: to forelesninger på engelsk og persisk i Oslo, Norge (september 1997, ved Universitetet i Oslo, Blindern), og en forelesning i persisk i Dusjanbe i Tadsjikistan (mars 2006).

## Eksterne lenker
* Hamid Hassani på The Linguist List 
* Hamid Hassani på The LinkedIn
* Hamid Hassani på Academia
* https://web.archive.org/web/20131021140222/http://behnam-design.com/farhang/ (فرهنگ زبان‌آموز فارسی, med Behruz Safarzadeh)
Lido Tomasi

**Lido Tomasi** (født 17. november 1955 i Vione) er en italiensk tidligere skihopper som representerte SC Ponte di Legno.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1973-1985. I Hoppuka var 16.-plass i 1983/84 hans beste sammenlagtplassering, i verdenscupen var 26.-plass i 1980/81 hans beste sammenlagt. Beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka og verdenscupen var 5.-plass i Cortina d'Ampezzo 11. januar 1984.

Tomasi deltok i OL i 1976, 1980 og 1984, med 21.-plass i normalbakken i Sarajevo i 1984 som beste resultat. Han var med i VM i 1974, 1982, 1984 (lag) og 1985, med 15.-plass i normalbakken i Oslo i 1982 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging ble han sist av 47 deltakere i Planica i 1979 og nummer 21 i Oberstdorf i 1981.

Lido Tomasi ble italiensk mester i skihopping åtte ganger, i 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1983, 1984 og 1985.

## Referanser


## Kilder
* Sports Reference: Lido tomasi  (besøkt 15. oktober 2011)
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Federazione Italiana Sport Invernali: Salto speciale, l'albo d'oro degli Assoluti (italienske mestere, italiensk, besøkt 15. oktober 2011)

## Eksterne lenker
*
Krigsherretiden

**Krigsherretiden** (tradisjonell kinesisk 民國军阀; forenklet kinesisk: 民国军阀; hanyu pinyin: *Mínguó Jūnfá*) var en periode i Republikken Kinas historie som varte fra 1916 til 1928, da Kina var delt mellom militære krigsherreklikker. Denne splittelsen varte fram til Guomindang-regjeringa tok kontrollen over regionene Sichuan, Shanxi, Qinghai, Ningxia, Guangdong, Guangxi, Gansu, Yunnan og Xinjiang.

Krigsherreperioden begynte etter Yuan Shikais død og endte i 1928, da Guomindang hadde gjenforent landet etter nordekspedisjonen, noe som ble begynnelsen på nanjingtiåret. Selv om noen gamle krigsherrer som Wu Peifu og Sun Chuanfang ble avsatt, fortsatte nyere, mindre krigsherrer å styre sine områder i 1930- og 1940-åra, da den sentrale regjeringen hadde problemer med å kontrollere sine såkalte allierte, noe som ble et problem for Guomindang under den andre kinesisk-japanske krig og den kinesiske borgerkrig. Noen av de største krigsherrekrigene etter 1928, slik som krigen på Sentralsletta, involverte nesten én million soldater. 

## Tidslinje

*1911-1912 Xinhairevolusjonen
*1915-1916 Yuan Shikais kinesiske keiserrike
*1915-1916 Den nasjonale beskyttelseskrigen
*1915 De 21 krav
*1916 Yuan Shikai dør
*1917 Mandsju-gjenopprettelsen
*1917-1922 Grunnlovsbeskyttelsesbevegelsen
*1918-1920 Sibirintervensjonen i den russiske borgerkrig
*1919 Fjerde mai-bevegelsen
*1919-1921 Okkupasjonen av Mongolia
*1920 Zhili-Anhui-krigen
*1920-1921 Guangdong-Guangxi-krigen
*1921 Det kinesiske kommunistiske parti grunnlagt
*1922 Den første Zhili-Fengtian-krigen
*1922 Den første forente front
*1924 Den andre Zhili-Fengtian-krigen
*1924 Beijingkuppet
*1925 Yunnan-Guangxi-krigen
*1925 30. mai-bevegelsen
*1925-1926 Anti-Fengtian-krigen
*1926 Nordekspedisjonen
*1927 Shanghaimassakren
*1927 Nanchangopprøret
*1927-1937 Den kinesiske borgerkrig (første del)
*1927-1937 Nanjingtiåret
*1928 Huanggutun-hendelsen
*1928 Den andre nordekspedisjonen og gjenforeningen
*1930 Krigen på Sentralsletta
*1931 Flommen på Sentralsletta
*1930-1934 Omringelsesfeltogene
*1931 Den japanske invasjonen av Mandsjuria
*1934-1935 Den lange marsjen
*1936 Xi'an-episoden
*1937-1945 Andre kinesisk-japanske krig
*1937 Den andre forente front
*1945-1950 Den kinesiske borgerkrig (andre del)

## Fraksjoner

### Nord-Kina
#### Store klikker

#### Mindre klikker

#### Nyere fraksjoner

### Sør-Kina

#### Mindre fraksjoner
Volleyball under Panamerikanske leker 1971

**Volleyball under Panamerikanske leker 1971**. Volleyball var en av flere sporter under de sjette Panamerikanske leker som ble arrangert i Cali i Colombia fra 30. juli til 13. august 1971. Det var en turnering for menn og en for damer, Cuba vant begge.
 
## Medaljer

### Plassering
#### Men

#### Damer

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1971
Gamle Flekkerøyvei

**Gamle Flekkerøyvei** (7-17, 2a-12) er en gate i bydelen Grim/Dalane i Kristiansand. Den har sitt løp fra Møllevannsveien ved Idda Arena og den tidligere Idrettsplassen til Tinnheia hvor den går over i Tinnheiveien. Traséen følger så Ledningsdalen til Vesterveien. 19 eiendommer er matrikulert til veien.

Navnet kommer av at traséen følger løpet til den tidligere veiforbindelsen ut av Kristiansand sentrum som ble anlagt i 1910 i retning Vågsbygd, Møvig og Kroodden med kort overfart over sundet til Flekkerøy.

## Eksterne lenker
* Gamle Flekkerøvei krysser Møllevannet
Gamle Mandalsvei

**Gamle Mandalsvei** (11-21, 2a-200) er en vei i bydelen Grim/Dalane i Kristiansand. Den kalles også postveien (anlagt 1791) og har sitt løp fra Krossen ved Krossen skole via boligområdet i Suldalen, langs Grotjønn (29 moh)  til Kvislevann (125 moh) og ned til Farvannet (24 moh) i Songdalen.

20 eiendommer er matrikulert til Gamle Mandalsvei. Nummer 22 er området hvor Tinnheiabakken lå, mens nr. 200 er området ved Kjærrane som er et populært utfartssted.

Veien var tidligere hovedtrasé for veiforbindelsen fra Kristiansand og videre vestover til Greipstad, Søgne og Mandal. I Greipstad ble veien tidligere kalt Gamle byvei.

Veien var tidligere barnevandringsvei, en del av Vestlandske hovedvei og er i dag en del av Nasjonal sykkelrute nr 1. 

## Referanser
Arvid Grønheim

**Arvid Grønheim** (født 16. januar 1940) er pensjonert generalmajor i Luftforsvaret. 

Han er utdannet luftvernartillerist fra Luftforsvarets befalsskole og Luftkrigsskolen. Han har tjeneste fra Nike-bataljonen og fra Luftvernartilleribataljoner (LVA-bn). Han har blant annet vært sjef for LVA-bn ved Andøya flystasjon. Han har tjenestegjort ved Luftforsvarets stabsskole og Forsvarets overkommando, blant annet som sjef for Organisasjonsavdelingen i Luftforsvarsstaben og som sjef for Forsyningsstaben. 

31. januar 1997 ble han utnevnt til generalmajor og tilsatt som Assistant Director Logistics, Armaments and Resources Division i NATOs International Military Staff. Han tjenestegjorde frem til 30. april 2000. 

Han er aktiv innen travsport, og han er deleier av den svært suksessrike kaldblodstraveren Moe Odin. Han har Vernedyktighetsmedaljen for Luftforsvaret og Forsvarsmedaljen, og han vant Norsk Aero Klubbs kårde (NAKs kårde) som beste elev ved Luftkrigsskolen i 1969.

## Referanser


## Kilder
* Utnevnelser i statsråd 31. januar 1997
Stefano Chiapolino

**Stefano Chiapolino** (født 6. juli 1985 i Gemona del Friuli) er en italiensk tidligere skihopper som representerte GS Fiamme Gialle.

Han konkurrerte internasjonalt i årene 2002-2007, hovedsakelig i kontinentalcupen, der hans beste sammenlagtplassering var 57.-plass i 2004/05. Han var med i kun fire verdenscuprenn; 20.-plassen i storbakken i Pragelato 11. februar 2005 ga ham 11 verdenscuppoeng og 72.-plass sammenlagt den sesongen.

I junior-VM i Sollefteå i 2003 ble han nummer 5 i det individuelle rennet og var på det italienske laget som ble nummer 8 i lagkonkurransen. Han deltok i senior-VM i 2003 og 2005, med 44.-plass (av 50 deltakere) i normalbakken i Predazzo (Val di Fiemme) i 2003 som beste individuelle plassering. I VM i skiflyging i Planica i 2004 ble han nummer 40 av 54 deltakere.

Stefano Chiapolino ble italiensk mester i skihopping i 2002 og 2004.

## Referanser


## Kilder
* Federazione Italiana Sport Invernali: Salto speciale, l'albo d'oro degli Assoluti (italienske mestere, italiensk, besøkt 16. oktober 2011)

## Eksterne lenker
*
Mefonna

**Mefonna** er en 7 km lang og 20 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen strekker seg fra Olsokbreen i sør til  Samarinbreen i nord, og er en innlands forbindelsesbre mellom disse to som begge når havet henholdsvis sør og nord i Sørkapp Land. Omkringliggende avgrensninger omfatter Mefonntoppane (612 m) i øst, Toverudfjellet (727 m) i vest, og Snøkrossen (767 m) i sørøst mot Kvithettebreen. 

Regnet fra nord og med klokken har den sidebreene Samarinbreen, Vestjøkulen via Vestjøkulpasset, Kvithettebreen og Olsokbreen i fra nord til sør, Vitkovskijbreen i sørvest, og den lille Jekselbreen i nordvest.

Mefonna har sitt navn etter det franske «Valée Moyenne».

## Referanser
Nøisbreen

**Nøisbreen** er en 1,5 km lang og 3 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen strekker seg fra Olsokbreen i nordøst til  Vitkovskijbreen i nordvest, og avgrenses sørover ved at den ligger under bratte nordvegger av Hilmarfjellet (810 m). Både disse fjella og breen er oppkalt etter fangstmannen Hilmar Nøis. 

Regnet fra nord og med klokken har den sidebreene Vitkovskijbreen, fjellet Røkensåta (531 m), Olsokbreen, Lebedevfjellet (643 m) i sørøst, Hilmarfjellet i sør og vest.

Nøisbreen har sitt navn etter den norske fangstmannen Hilmar Andreas Nilsen Nøis (1891–1975).

## Referanser
Vitkovskijbreen

**Vitkovskijbreen** er en 10 km lang og 20 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen strekker seg fra Olsokbreen i øst via  Nøisbreen i sørøst, og avgrenses sørover av Bjørnbeinflya mot nordkysten av Stormbukta. Mot denne sletta har breen avsatt en stor, 1,5 km bred morene som nesten når ned til havet

Vitkovskijbreen har sitt navn etter den russiske generalen og topografen Vasilij Vasiljevitsj Vitkovskij (1856–1924).

## Referanser
Bungebreen

**Bungebreen** er en 10 km lang og 25 km² stor isbre langt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i vestlige Sørkapp Land. Breen strekker seg fra Mehestbreen i nord og Mefonna i øst til de små sidebreene Arkfjellbreen, Sokolovbreen og Plogbreen i sørøst, og avgrenses sørover av Tørrflya mot nordkysten av Stormbukta. Mot denne sletta har breen avsatt en stor,  bred morene med store smeltevannssjøer, et kompleks som nesten når ned til havet i sørvest. Smeltevannet renner av via elva Bungeelva. I vest kommer Wiederbreen ned fra Wiederfjellet (757 m).

Bungebreen har sitt navn etter den russiske legen og polforskeren Aleksandr Aleksandrovitsj Bunge (1851–1930).

## Referanser
Wiederbreen

**Wiederbreen** er en 2,5 km lang og 2 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørlige Sørkapp Land. Breen strekker seg fra Bungebreen i øst til Stupryggen (635 m) i sørøst og renner  ned fra Wiederfjellet (757 m) i vest.

Wiederbreen har sitt navn etter den nederlandste kartografen Frederik Casparus Wieder (1874-).

## Referanser
Mehestbreen

**Mehestbreen** er en 3,5 km lang og 3 km² stor isbre langt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i nordlige Sørkapp Land. Breen strekker seg sørover og renner fra Gåsbreen til Bungebreen i sør, mellom fjellsidene av Mehesten (1383 m) og Hestskanka (997 m) i øst, og Flakfjellet (716 m) i vest.

Mehestbreen har sitt navn etter fjellet Mehesten (midthesten) i nordøst, som ble besteget i 1938 av Rieche's ekspedisjon.

## Referanser
Gåsbreen

**Gåsbreen** er en 5 km lang og 5 km² stor isbre langt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i nordlige Sørkapp Land. Breen strekker seg østover og renner fra Mehesten (1383 m)  i vest – med forbindelse via trange pass til Mehestbreen i sørøst, Garwoodbreen i øst og Bastionbreen i nordøst, til den renner ut mot fjellryggen Wurmbrandegge på sletta Gåshamnøyra rett sør for Gåshamna i Hornsund, nordvest for brekanten. Den ender før sjøen med en 500 meter bred morene.

Gåsbreen har i likhet med Gåshamna sitt navn etter nederlandsk «Goeshaven», etter Axel Theodor Goës (1835-97), nederlandsk lege, zoolog og botaniker på Adolf Erik Nordenskiölds ekspedisjonen til Svalbard i 1861.  Det finnes derimot en egen Goësbreen like sør for Gåsbreen, på andre siden av Midifjellet.

## Referanser
Bære musikk

***Bære musikk*** er en musikkassett med Ole Ivars, utgitt i 1990.

## Sporliste

# «Kokosnøtta» (Fred Heatherton)
# «Twilight Time» (Buck Ram/Morty Nevins/Al Nevins/Artie Dunn)
# «Gårdsmusikanten» (Kolbjørn Svendsen)
# «Creole Jazz» (Claude Luter)
# «Annie's Song» (John Denver)
# «Yakety Sax» (Boots Randolph/James Rich)
# «Lørdans» (Anders Engberg)
# «The Saxophone Song» (William Kristoffersen)
# «Lyckliga Henrik» (Olle Johnny)
# «La Paloma» (Sebastián Iradier)
# «Aria» (Herbie Mann)
# «Klarinettpolka» (Trad.)

## Eksterne lenker
* Bære musikk hos rockipedia.no
Lady (album)

***Lady*** er et musikkalbum med Hans Petter Hansen, utgitt i . Dette var det siste albumet han ga ut før han ga seg som artist for en stund.

## Sporliste
# «Hallo Goodmorning»
# «Lady»
# «Kem e' du»
# «Meg uten deg»
# «De tusen øers land»
# «Jeg elsker aldri slik igjen»
# «Ikke gå fra meg»
# «Monica»
# «Everybody's Rockin'»
# «Solens barn»
# «Gatesangeren»
# «Du er alt»

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Teúl de González Ortega

**Teúl de González Ortega** er en landsby og en kommune sør i delstaten Zacatecas i Mexico. Den grenser til kommunene Tepechitlán, Santa María de la Paz, Mezquital del Oro, Garcia de la Cadena og Benito Juárez i Zacatecas, og til delstatene Jalisco og Nayarit. Kommunen hadde 5&nbsp;506 innbyggere i 2010, mens selve landsbyen hadde 3&nbsp;374 innbyggere.

I 2011 fikk landsbyen status som «Pueblo Mágico».

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunens offisielle hjemmeside
Huamantla

**Huamantla** er en by og en kommune øst i den meksikanske delstaten Tlaxcala. Selve byen hadde 51&nbsp;996 innbyggere i 2010, mens hele kommunen hadde 84&nbsp;979 innbyggere.

Huamantla er kjent for produksjon av tepper og for tyrefekting. 14. august feirer man Jomfruen av La Asunción med lange prosesjoner. Denne feiringa kalles «La noche que nadie duerme» («Natta ingen sover») og er en populær turistattraksjon. Huamantla fikk status som «Pueblo Mágico» i 2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunens offisielle hjemmeside
* Huamantla hos Pueblos México