Gian Giorgio Trissino

**Gian Giorgio Trissino** (født 8. juli 1478 i Vicenza i Italia, død 8. desember 1550 i Roma) var en italiensk humanist, poet, dramatiker, diplomat og grammatiker under renessansen.

## Diplomaten
Trissino ble født i en patrisisk, adelig familie i Vicenza, rundt 60&nbsp;km vest for Venezia, i 1478.

Han ble utvist fra Venezia av politiske grunner og reiste rundt da i Tyskland og i Lombardia før han til slutt kom under beskyttelse av en rekke paver; Leo X, Klemens VII og Paul III.

Trissino trakk fordeler av en god humanistisk utdannelse, og studerte gresk under Demetrius Chalcondyles i Milano og filosofi under Niccolò Leoniceno i Ferrara. Han ble anbefalt for den humanistisk innstilte pave Leo X som i 1515 sendte ham til Tyskland som sitt *nuncio*, sendebud; senere viste pave Klemens VII ham spesiell gunst og ansatte ham som ambassadør.

I 1532 gjorde keiser Karl V ham til en count palatine eller pfalzgreve. Til tross for bortvisningen fra Vicenza i 1509 ble han holdt i ære i det meste av Italia. Hvor enn han bodde var det et samlingssted for lærde, litterater og kulturelle menn.

## Litteraten
I litteraturhistorien har Trissino en framtredende plass på grunn av sin tragedie *Sofonisba* (1515) som var basert på livet til Sofonisba fra Kartago og inspirert av oldtidens tragedier, var dette den første egentlige tragedie i tidlig moderne tid og kom til å tjene som et eksempel for europeiske tragedier gjennom hele 1500-tallet. Det ble oversatt til fransk av Mellin de Saint-Gelais og framført i Frankrike til stor åtgjerd i 1556. *Sofonisba* var den første tragedie på italiensk som viste aktelse for de klassiske reglene for komposisjon.

Trissino, preget av Aristoteles, avviste friheten i den høviske epikken slik eksempelvis Ludovico Ariosto fremmet den. I hans egen komposisjon *Italia liberata dai Goti* (*Italia befridd fra goterne*, 1547&ndash;1548) som handlet om den østromerske generalen Belisarius’ hærtokt i Italia, søkte han å vise at det var mulig å skrive på morsmålet en epikk i henhold til de klassiske forskriftene. Resultatet var dog en kald og fargeløs komposisjon.

Han var en av de mange som var engasjert i diskusjonen om hva som var den sanne litterære italienske språket. Ved å følge Dantes lederskap forfektet han rikdommen i italiensk, og antok i hans *Castellano* (1529) teorien at språket er høvisk ved å være satt sammen av bidrag fra kulturelle sentrum i landet isteden for å vøre av en toskansk opprinnelse. For klarhets skyld foreslo han i italiensk å skrive med noen nye bokstaver avledet fra gresk, eksempelvis ved forskjellen mellom åpen og lukket e og o, og uttalt og stum s og z. Forslaget ble ignorert. Han fremmet også en endring i rettskrivningen, *Epistola a Clemente VII*, 1524.

I tillegg spilte Trissino en framtredende rolle i arkitekten Andrea Palladios tidligste karriere og det oppsto et langt og nært vennskap mellom dem etter at Trissino ble kjent med arkitekten da han bygget forfatterens villa i Cricoli.

Trissino døde i Roma i desember 1550.

En utgave av hans samlede verker ble utgitt i Verona i 1729.

## Samlede verker
* *Tutte le opere di Gian Giorgio Trissino non più raccoltate*, Verona 1729

## Referanser


## Litteratur
* F. Ciampioli: *La prima tragedia regolare della letteratura italiana.* Firenze 1896.
* F. Ermini: *L’Italia liberata di Gian Giorgio Trissino.* Roma 1895.
* M. Lieber: *Sprachkultur im Zeitalter der italienischen Renaissance - Gian Giorgio Trissino und die italienische Sprache (1478-1550).* in: *Romanistik in Geschichte und Gegenwart* 2/1 (1996), 15-44.
* B. Morsolin: *Gian Giorgio Trissino o monografia di un letterato del sec. XVI.* Vicenza 1878.
* M. Beer: *Idea del ritratto femminile e retorica del classicismo: i ‘Ritratti’ di Isabella d’Este di Gian Giorgio Trissino*, in: Woods-Marsden, Joanna (Hg.): *Art, patronage and ideology at fifteenth-century Italian courts* (Schifanoia 10, 1990), Modena 1991, 161-173.

## Eksterne lenker
* 
* 
* Veröffentlichungen von und über Gian Giorgio Trissino im Opac des Servizio Bibliotecario Nazionale