Nicanor Parra

**Nicanor Parra Sandoval** (født 5. september 1914 i San Fabián de Alico i BioBío i Chile, død 23. januar 2018) var en chilensk poet og selvutnevnt antipoet. Hans verk har hatt stor innflytelse i den spanskspråklige litteratur. Parra krediteres for antipoesien, et litterært uttrykk som bryter mot de tradisjonelle reglene innen lyrikken. Et av hans mest kjente verker er «Poemas y Antipoemas», der han bryter mot syntaks og metaforer ved å ha et hverdagslig og direkte språk.

Nicanor Parra var medlem i familien Parra, som består av kjente chilenske folkloreartister, deriblant Roberto, Violeta og Eduardo (Lalo).

## Liv og virke
### Bakgrunn
Nicanor Parra var sønn av Clara Rosa Sandoval Navarrete. Han vokste opp i et kunstnerisk miljø. Fra barndommen bodde han vekselvis i Santiago, Lautaro, Ancud og Chillán. I 1932 flyttet han til Santiago, der han avsluttet sine studier i gymnasiet takket være et bidrag fra fattige studenters fond. Der lærte han kjenne Jorge Millas, Luis Oyarzun og Carlos Pedraza, med hvem han hadde stor kunstnerisk samhørighet.

I 1933 begynte Parra på studier ved det pedagogiske institutt ved Universidad de Chile for å studere matematikk og fysikk.

### Karriere og diktning
Han finansierte sine studier ved å arbeide som inspektør i en skole og det var der han i 1935 publiserte sitt første antidikt kalt «Gato en el camino» (Katt på veien) i en avis som han hadde grunnlagt sammen med Millas og Pedraza. Fortellingen ble sendt ut til alle kolleger, lærere og elever ved skolen.

Han avsluttet sine studier ved det pedagogiske institutt i 1937, få så å virke som lærer i matematikk og fysikk i Chillan. Samme år publiserte han sin første diktsamling *Cancionero sin nombre* (sangbok uten navn) som hadde influenser fra García Lorca.

I 1938 ble han tildelt han Santiagos kommunale pris for sitt bidrag i fysikk og matematikk.

I 1943 reiste han til USA for å studere avansert mekanikk ved Brown University. Tilbake i Chile i 1946 sluttet han seg til universitetet i Chile som dosent i mekanikk. I 1948 ble han tilforordnet direktør for ingeniørsutdannelsen ved Universidad de Chile. I 1949 dro han til England takket være et stipendium fra British Council i den hensikt å studere kosmologi ved universitetet i Oxford. Etter sin tid i USA og England samt poetens motstand mot tradisjonelle dikt av Pablo Neruda, er alt dette av betydning for utformingen av hans antipoesi.

Tilbake i Chile i 1951 giftet han seg med svensken Inga Palmén. I universidad de Chiles annaler finnes et utvalg av hans antidikt. Fra 1952 gjorde han ytterligere fremskritt i ikke-tradisjonell poesi.

I 1954 utkom hans andre bok: *«Poemas y Antipoemas»*. Antipoesisystemet omfatter blant annet en antihelt, humor, ironi, sarkasme og versemål hvis ordforråd og syntaks ikke følger den klassiske litterære modell. I Chile fikk den nye stilen i poesi offentlig støtte av litteraturkritikeren Ignacio Valente, som senere ble en av dens viktigste talsmenn.

I 1959 ble Nicanor Parra innbudt til verdensfredskongressen i Beijing i Kina. For å komme dit dro han via Stockholm. Der besøkte han Artur Lundkvist. Hjemme hos ham lærte han å kjenne forfatterinnen Sun Axelsson. Det følelsesmessige båndet skulle att motivere hennes reise til Chile.

I 1969 mottok han Chiles nasjonale litteraturpris for sitt litterære verk og for sin ferskeste bok som var blitt publisert samme år.

I 1991 ble han tildelt Juan Rulfo-prisen i Mexico. Samme år ble han utnevnt til æresdoktor ved Brown University. Andre universiteter skulle også utnevne ham til æresdoktor: Universitetet i Concepción i 1996, Universidad Biobío og universitetet i Oxford i 2000. I 2001 fikk Nicanor Parra Dronning Sofía-prisen i iberoamerikansk poesi. Samme år fikk han *Bicentennial*-prisen av Chiles kulturelle fond og Universidad de Chile.

I 2006 presenterte Parra sin bok «Obras completas y algo mas», som ble den bestselgende boken på Santiagos bokmesse i 2006.

Nicanor Parra ble nominert til Nobelprisen i litteratur flere ganger. Den første offisielle nomineringen var i 1995, av New Yorks universitet. Det andre offisielle forsøket ble anført av universitetet i Concepción i 1997 og tre år senere av Machitún-2000, som formidlet nomineringen med hjelp av Universidad de Chile. I 2011 ble han belønnet med Cervantesprisen, ansett som dem gjeveste litterærpris for spanskspråklige forfattere.

## Bibliografi
**Cancionero sin nombre*,  1937.
**Poemas y antipoemas*,  1954.
**La cueca larga*,  1958.
**Versos de salón*, 1962.
**Manifiesto*, 1963.
**Canciones rusas*, 1967.
**Obra gruesa*, 1969.
**Los profesores*, 1971.
**Artefactos*, 1972.
**Sermones y prédicas del Cristo de Elqui*, 1977.
**Nuevos sermones y prédicas del Cristo de Elqui*, 1979.
**El anti-Lázaro*, 1981.
**Plaza Sésamo*, 1981.
**Poema y antipoema de Eduardo Frei*, 1982.
**Cachureos, ecopoemas, guatapiques, últimas prédicas*, 1983.
**Chistes para desorientar a la policía*, 1983.
**Coplas de Navidad*, 1983.
**Poesía política*, 1983.
**Hojas de Parra*, 1985.
**Poemas para combatir la calvicie*, 1993.
**Páginas en blanco*, 2001.
**Lear Rey & Mendigo*, 2004.
**Obras completas I & algo +*, 2006.
**Discursos de Sobremesa*, 2006 (English transl. by Dave Oliphant "After Dinner Declarations", 2009, Host Publications, Inc.

## Referanser


## Eksterne lenker
*macondo.nu Macondo.nu 
*Nicanor Parra Offisielt nettsted
*Sida om Nicanor Parra  på Universidad de Chiles nettsted
*Nicanor Parra | In Konvergencias
*El proyecto de la Antipoesía de Nicanor Parra 
*Nicanor Parra en Biblioteca Virtual Cervantes