Preah Khan

**Preah Khan** (khmer: **ប្រាសាទព្រះខ័ន**) er et tempel i Angkor, Kambodsja, bygd i det 12. århundre for kong Jayavarman VII. Det ligger nordøst for Angkor Thom og like vest for Jayatataka baray, som det var tilknyttet. Det var sentrum for en stor organisasjon med nesten 100 000 embetsmenn og tjenestemenn. Tempelet har et flatt i design, med en grunnleggende plan av rektangulære gallerier på rekke rundt en buddhistisk helligdom omgitt av flere midre hinduistiske templer og en rekke senere tillegg. I likhet med det nærliggende Ta Prohm har Preah Khan i stor grad fått stå urestaurert, med mange trær og annen vegetasjon somvokser blant ruinene.

## Historie
Preah Khan ble bygd på stedet der Jayavarman VII seiret over det invaderende Chamfolket i 1191. Det kan ha blitt bygget på stedet der de kongelige palassene til Yasovarman II og Tribhuvanadityavarman stod. Steler funnet i tempelet har gitt vesentlig informasjon om historien og driften av stedet: hovedbildet, av bodhisattva Avalokitesvara i form av kongens far, ble innviet i 1191 (kongens mor hadde tidligere blitt minnet på samme måte i Ta Prohm). 430 andre guder hadde også helligdommer på området, som hver fikk tildelt av mat, klær, parfyme og selv myggnett; tempelet inneholdt en formue av gull, sølv, smykkesteiner, 112 300 perler og en ku med forgylte horn. Institusjonen kombinerte rollene som by, tempel og buddhistisk universitet: det var 97 840 embetsmenn og tjenere, inkludert 1000 dansere og 1000 lærere. 

Tempelet er fortsatt i stor grad urestaurert: den første ryddingen av området var fra 1927 til 1932, og delvis gjenoppbygging ble forsøkt i 1939. Siden da har frittstående statuer har blitt fjernet for bevaring, og det har vært ytterligere restaureringsarbeid, men konservatorene har forsøkt å balansere restaurering og vedlikehold mot den overgrodde tilstanden tempelet var i da det ble oppdaget. 

En av konservatorene, Maurice Glaize, skrev: 

Tempelet var tidligere overgrodd med spesielt glupsk vegetasjon og helt rasert, og sto fram som bare kaos. Ryddearbeidet ble foretatt med en konstant respekt for de store trærne som gir det helhetlige bildet en hyggelig presentasjon uten å konstituere noen umiddelbar fare. Samtidig har noe delvis gjenoppbygging gjenopprettet ulike bygninger som var tilstrekkelig bevart og som var av spesiell interesse for deres arkitektur eller dekorasjon.
Siden 1991 har området blitt opprettholdt av World Monuments Fund. Det har fortsatt den forsiktige tilnærming til restaureringen, og stoler på at å gå videre ville innebære for mye gjetting, og foretrekker å respektere det naturens inngripen i templet. En av de tidligere ansatte har sagt: «Vi driver i utgangspunktet et glorifisert vedlikeholdsprogram. Vi er ikke villige til å forfalske historien.» Det har derfor begrenset seg hovedsakelig til stabiliseringsarbeide på den fjerde østlige gopuraen, ildhuset og dansernes hall.

## Tempelet

Den ytre veggen til Preah Khan er lateritt og bærer 72 garudaer med 50 meters mellomrom som alle holder nagaer. Tempelområdet er omgitt av en vollgrav som måler 800 x 700 m og har et areal på 56 hektar (138 dekar). Øst for Preah Khan er en landgangsplatform på kanten av Jayatatakabarayen som nå tørket inn, som målte 3,5 x 0,9 km. Dette ga også tilgang til tempelet Neak Pean i sentrum av barayen. Som vanlig er Preah Khan orientert mot øst, så dette var hovedinngangen, men det finnes andre innganger mot hver av himmelretningene. Hver inngang har en gangvei over vollgraven med dekorasjoner lik de som finnes i Angkor Thom.

Halvveis langs veien som fører til den tredje inngjerede området, på nordsiden, er et ildhus (eller *[[Dharmasala]]*) lik det i Ta Prohm. Resten av det fjerde området, nå gjengrodd av skog, var opprinnelig byområdet, dette ble bygd av forgjengelige materialer og har dermed ikke har overlevd. 

## Litteratur

* Freeman, Michael and Jacques, Claude (1999).  *Ancient Angkor*. River Books. ISBN 0-8348-0426-3.
* Gray, Denis D. (15. januar 1998).   Nations' trials meant to prevent errors during restoration of Angkor.   Besøkt 22. august 2005.
* Gunther, Michael D. (1994).   Art of Southeast Asia Besøkt 22. august 2005.
* Higham, Charles (2001).  *The Civilization of Angkor*. Phoenix. ISBN 1-84212-584-2.
* World Monuments Fund. World Monuments Fund at Angkor Besøkt 22. august 2005.

## Eksterne lenker
* 
* The Monuments of the Angkor Group av Maurice Glaize, onlineversjon
* Fotografier av Preah Khan
* World Monuments Fund ved Angkor
* Panoramafotografier av Tito Dupret