open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trevortemelk

**Trevortemelk** (*Euphorbia dendroides*) er en busk i vortemelkslekta.

Den blir opptil 2&nbsp;m høy med rikt forgrenet stamme. Nye blader vokser fram om høsten, sitter på hele vinteren og felles sent på våren. Blomsterskjermene sitter i enden av grenene. Arten vokser på klipper og bakker nær havet i den termomediterrane sonen. Den er utbredt rundt hele Middelhavet, men mangler noen steder, for eksempel på Kypros.

En studie fra Caberna i Balearene viser at firfisla *Podarcis lilfordi* er en viktig pollinator for trevortemelk på den øya.


E dendroides2 ies.jpg|Nye blader om høsten
Euforbia dendroides01.jpg|Fullt bladverk om vinteren
Euforbia dendroides03.jpg|Blomsterstand under utvikling
Dingli - Triq Panoramika - Cliffs - Euphorbia dendroides 10 ies.jpg|Blomstring
E dendroides3 ies.jpg|Visnende, rødfargete blader om våren
Dingli - Triq Panoramika - Cliffs - Euphorbia dendroides 02 ies.jpg|Typisk voksested på Malta


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Euphorbia acanthothamnos

***Euphorbia acanthothamnos*** er en puteformet dvergbusk i vortemelkslekta.

Den blir opptil 40&nbsp;cm høy. De tornete greinene er sterkt forgrenet og flettet inn i hverandre. Blomstringstiden er mars–mai, og da setter de gule tuene preg på landskapet. Arten vokser på steinete steder og i garrigue. Den er utbredt i Hellas inkludert øyene i Egeerhavet og Kreta, samt i Vest-Tyrkia.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Demokratisk samling

**Demokratisk samling** (gresk: *Δημοκρατικός Συναγερμός, Dimokratikós Sinagermós,* DISY) er et kypriotisk kristeligdemokratisk og konservativt parti. Partiet ble etablert i 1976 av Glafkos Klerides. 

Ved valget i 2011 oppnådde partiet 34,3 % av stemmene og ble dermed parlamentets største. DISY fikk 20 av parlamentets 56 representanter. Ved valget i 2021 ble partiets gruppe i parlamentet redusert til 17 medlemmer.
## Referanser

## Eksterne lenker
*
Nasjonalhelt av Aserbajdsjan

**Nasjonalhelt av Aserbajdsjan** (aserbajdsjansk: *Azərbaycan milli qəhrəmanı*) er en aserbajdsjansk orden. Æresbevisningen ble innstiftet i 1992. Tittelen tildeles for fremragende fortjenester av republikkens forsvar, styrking av statssystemet og fremme av viktige verdier. Den som hedres med ærestittelen mottar samtidig ordenstegnet *Gullstjerne orden*.  Æresbevisningen er Aserbajdsjans fornemste. 

Utmerkelsen *Nasjonalhelt av Aserbajdsjan* har utmerkelsen *[[Helt av Sovjetunionen]]* som forbilde. Også flere andre land, som tilhørte Sovjetunionen, har innført tilsvarende ærestitler. Blant disse er Helt av Belarus, Helt av Ukraina, Helt av Den russiske føderasjon og Nasjonalhelt av Georgia.

## Insignier
Det synlige tegn på æresbevisningen *Nasjonalhelt av Aserbajdsjan* er *Gullstjerneordenen*, en åttetagget stjerne i gull. Ordensstjernen er festet til et ordensbånd i fargene grønn, rød og blå, Aserbajdsjans flaggfarger. Ordenstegnet bæres på venstre side av brystet.

## Eksterne lenker
* 
* «On the title of National Hero of Azerbaijan», Azerbaijans.com
Aleksandr Tsjernysjov

**Aleksandr Ivanovitsj Tsjernysjov** russisk Александр Иванович Чернышев (født 10. januar 1786, død 2. juli 1857) var en russisk offiser, diplomat og politiker. Hans karrière begynte under Napoleonskrigene.

## Dekorasjoner

* Sankt Vladimirs orden
* Sankt Georgsordenen (fjerde klasse)
* Æreslegionen
* Sankta Annas orden (første klasse)
* Den militære Wilhelmsordenen

## Referanser


## Litteratur

* W. Besotosny: *Otetschestwennaja woina 1812 goda: enziklopedija.* Rosspen, Moskau 2004, ISBN 978-5-8243-0324-7, S. 772–773.
* Alexander Mikaberidze: *The Russian Officer Corps of the Revolutionary and Napoleonic Wars: 1792–1815.* Savas Beatie, New York 2004, ISBN 1-932714-02-2.
* Ludwig Häusser: *Deutsche Geschichte vom Tode Friedrichs des Grossen bis zur Gründung des deutschen Bundes.* Weidmann, Berlin 1863.
* Heinrich Ludwig Beitzke: *Geschichte der deutschen Freiheitskriege in den Jahren 1813 und 1814.* Berlin 1855.
* Johann Sporschill: *Die grosse Chronik, Geschichte des Krieges des verbündeten Europas gegen Napoleon Bonaparte in den Jahren 1813, 1814 und 1815.* bind 1, 1841.
Eberhard Schrader

**Eberhard Schrader** (født 7. januar 1836 i Braunschweig, død 4. juli 1908 i Berlin) var en tysk assyriolog.

Schrader ble i 1863 professor i teologi i Zürich, 1870 i Giessen, 1873 i Jena og endelig professor i semittiske språk fra 1875 ved Universitetet i Berlin, der han gikk over til det filosofiske fakultet. Han hadde tidlig kastet seg over assyriologien. Schrader var den første professor i assyriologi i Tyskland og den egentlige grunnlegger av det assyriologiske studium i dette land.

I 1872 utgav han to bøker: *Die assyrischen-babylonischen Keilinschriften* og *Die Keilinschriften und das alte Testament* (ny utgave 1883), engelsk oversettelse: *The Cuneiform Inscriptions and the Old Testament* (1885—89); en tredje meget omarbeidet utgave ved Winckler og Zimmern utkom i 1903.  

Schrader har dessuten blant annet utgitt: *Keilinschriften und Geschichtsforschung* (1878) for en del rettet i mot angrep fra Alfred von Gutschmid, og *Zur Frage nach dem Ursprung der babylonischen Kultur* (Berlin 1884). Han er også grunnlegger av den samling oversettelser fra assyrisk til tysk som utkom under tittelen *Keilschriftliche Bibliothek* (1892—1904).

## Referanser


## Litteratur
*
Bernauer Straße

**Bernauer Straße** (oppkalt etter byen Bernau) er en gate i Berlin hvis vestre del utgjør grensen mellom bydelene Gesundbrunnen og Mitte. Berlinmuren løp langs gatens sørlige side og i dag står fortsatt en del av muren der som et minnesmerke. En del av dette minnesmerket utgjøres også av Dokumentationszentrum Berliner Mauer der Bernauer Strasses og Berlinmurens historie vises.

Gaten er også berømt som fluktvei under den første tiden etter byggingen av Berlinmuren. Husene på den søndre siden av gaten lå i Øst-Berlin, som var Sovjetunionens okkupasjonsektor, mens fortauet nedenfor vinduene da lå i Wedding, som hørte til den franske sektoren. Dette fikk som følge at mange som bodde i husene hoppet ut gjennom vinduene og på denne måten kom seg til Vest-Berlin. Disse vinduene ble imidlertid murt igjen, og senere ble husene revet.


Erhaltenes Mauerteilstück Bernauer Straße.jpg|En del av Berlinmuren som står igjen ved Bernauer Straße.
Kapelle der Versoehnung01.jpg|Kapelle der Versöhnung ved Bernauer Straße.
Ubahnhf Bernauerstr.JPG|Station Bernauer Straße
Bundesarchiv Bild 183-1990-0412-010, Berlin, U-Bahnhof Bernauer Straße, Fahrgäste.jpg|Station Bernauer Straße 1990


## Litteratur
* Bettina Effner, Helge Heidemeyer (Hrsg.): *Flucht im geteilten Deutschland: Erinnerungsstätte Notaufnahmelager Marienfelde*. (Ausstellung *Flucht im Geteilten Deutschland*, Erinnerungsstätte Notaufnahmelager Marienfelde e.&nbsp;V.) Berlin 2005, ISBN 3-89809-065-5.
* Gisela Helwig (Hrsg.): *Die letzten Jahre der DDR. Texte zum Alltagsleben*. Edition Deutschland Archiv, Köln 1990, ISBN 3-8046-8760-1.
* Norbert Nail: *Handeln und Sprachhandeln an der Berliner Mauer. Zur frühen Dekonstruktion einer Staatsgrenze*. In: *Muttersprache* 106, 1996, S.&nbsp;302–307. .
* *Die Berliner Mauer – Ausstellungskatalog Dokumentationszentrum Berliner Mauer*. Verein Berliner Mauer. Berlin/Dresden, ISBN 3-930382-80-6.
* Peter Brock (Hrsg.): *Berliner Straßen neu entdeckt. 33 Streifzüge durch die Hauptstadt.* Jaron Verlag, Berlin 2003, ISBN 3-89773-114-2, S.&nbsp;33–38: *Die Schneise*.

## Eksterne lenker
*
Riga Black Balsam

**Riga Black Balsam** (eller **Riga Balsam**, latvisk: *Rīgas Melnais Balzams*) er en bittersøt likør fra Latvia. 

Drikken ble opprinnelig skapt av apotekeren Abraham Kunze i det 18. århundre. Den forhandles i dag i brune keramiske flasker. Riga Balsam er i Norden særlig populær på Ærø i Danmark.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bryggeriets hjemmeside
Mordforsøket på Bresjnev

**Mordforsøket på Leonid Bresjnev den 22. januar 1969** ble forøvet av en desertør fra den sovjetiske arme, Viktor Iljin, i Moskva. Han avfyrte en rekke skudd mot bilkortesjen med det sovjetiske kommunistiske partis generalsekretær Leonid Bresjnev. Bresjnev ble ikke truffet, men en sjåfør ble drept og flere kosmonauter ble lettere skadet. Attentatmannen ble pågrepet og episoden ble holdt hemmelig og ikke omtalt i sovjetiske medier. Hemmeligholdet varte i årevis.

## Attentatet
Viktor Ivanovitsj Iljin (Виктор Иванович Ильин) ble født i Leningrad i 1948. Etter eksamen på en teknisk høyskole ble han innkalt til den sovjetiske hær i 1968 som løytnant. 
Iljin skal ha vært forarget over å ha blitt tvangsinnkalt til hæren og svært opprørt over den sovjetiske innmarsjen i Tsjekkoslovakia.

Den 21. januar 1969 stjal han to Makarovpistoler og deserterte fra hæren. Han dro tilbake til hjemmet i Leningrad der han stjal sin svogers ekte politiuniform. Så dro han uten deres vitende til Moskva.

Kledd opp som politimann tok han seg uhindret frem gjennom folkemengden som ventet ved Kreml. De stod samlet rundt Borovitskijporten, der en spesiell bilkortesje skulle passere ut: Den ville medbringe kosmonautene fra romferdene Sojuz 4 og Sojuz 5 til en offisiell seremoni av første rang.

Romfarerne —Vladimir Sjatalov, Boris Volynov, Jevgenij Khrunov, og Aleksej Jelisejev—hadde returnert uken før etter en historisk sammenkobling i verdensrommet mellom to bemannede romskip; den første slike noensinne. Fra Vnukovoflyplassen ble de kjørt med Bresjnev og president Nikolaj Podgornyj mot stedet der seremonien skulle finne sted inne i Kreml. De fire som skulle hylles stod i en åpen bil fremst i kortesjen og vinket til tilskuerne; bak dem fulgte fire andre lukkede limousiner.

Kl 14.15 den 22. januar 1969 kom bilkortesjen med ledende sovjetiske kosmonauter og den sovjetiske lederen frem til porten inn til Kreml. Iljin trakk begge pistoler og fyrte løs med begge hender. Han skjøt ikke mot kosmonautene som stod og vinket i første bil, men åpnet ild mot neste bil. Det var hans gjetning at Bresjnev satt inne i den. Men denne ZIL-limousinen var i virkeligheten full av kosmonauter fra tidligere romferder: Aleksej Leonov, Valentina Teresjkova, Georgij Beregovoj og Andrian Nikolajev.

Iljin traff bilen med fjorten skudd, drepte sjåføren, Ilja Zjarkov, og så ble Iljin kjørt ned av en vakt på motorsykkel. De andre i bilen var uskadet eller bare lettere såret. Etter at Iljin var arrestert fant konsmonautenes seremoni sted som planlagt, bare litt forsinket.

KGB-sjefen Jurij Andropov ledet forhørene av attentatmannen, som så ble erklært sinnssyk og sendt til et psykiatrisk sykehus i Kazan. Der satt han isolert til 1988. I 1990 ble han sluppet fri, og han vendte så hjem til St. Petersburg.

## Referanser
Heinrich Zimmern

**Heinrich Zimmern** (født 14. juli 1862 i Graben ved Karlsruhe, død 17. februar 1931 i Leipzig) var en tysk assyriolog.

## Liv og virke
Zimmern ble i 1884 dr.phil. i semittiske språk ved  Universitetet i Leipzig. Han habiliterte seg i 1889 ved Universitetet i Königsberg. Etter habilitasjonen var han fra 1889 til 1890 privatdosent i assyriologi i Königsberg. Fra 1890 til 1894 var han privatdosent i samme felt ved Universitetet i Halle. Deretter var han 1894–1900 dosent (*außerordentlicher professor*) ved Universitetet i Leipzig. Fra 1899 til 1900 hadde han også stilling ved Universitetet i Breslau. Zimmern ble i 1900 professor i orientalske språk ved Universitetet i Leipzig, en stilling han hadde til 1929. 

Zimmern deltok i den av Frants Buhl ledede revideringen av Wilhelm Gesenius' *Hebräisches und aramäisches Handwörterbuch über das Alte Testament* fra og med 12. opplag (16. opplag 1915) og stod sammen med Hugo Winckler for det tredje, fullstendig omarbeidede opplaget (1902–03) av Eberhard Schraders verk *Die Keilinschriften und das Alte Testament* samt gav de assyriologiske bidrag til Hermann Gunkels *Schöpfung und Chaos in Urzeit und Endzeit* (1895).

## Bibliografi
* *Babylonische Busspsalmen umschreiben, übersetzt und erklärt* (1885)
* *Beiträge zur Kenntnis der babylonische Religion* (i "Assyriologische Bibliothek", XII, 1896-1900)
* *Vater, Sohn und Fürsprecher in der babylonischen Gottesvorstellung* (1896)
* *Vergleichende Grammatik der semitischen Sprachen* (i "Porta linguarum orientalium", 1898)
* *Biblische und babylonische Urgeschichte* (i "Der alte Orient", 1901; 3. opplag 1903)
* *Keilinschriften und Babel nach ihrem religionsgeschichtlichen Zusammenhang. Ein Leitfaden zur Orientierung im sogenannten Babel-Bibel-Streit, mit Einbeziehung auch der neutestamentlichen Pobleme* (1903)
* *Babylonische Hymnen und Gebete in Auswahl* (i "Der alte Orient", 1905-11)
* *Sumerisch-babylonische Tamúzlieder* (1907)
* *Der babylonische Gott Tamúz* (1909)
* *Zum Streit um die "Christusmythe". Das babylonische Material in seinen Hauptpunkten dargestellt* (1910)
* *Sumerische Kultlieder aus altbabylonischer Zeit* (2. band, 1912-13)
* *Akkadische Fremdwörter als Beweis für babylonsichen Kultureinfluss* (1915; 2. opplag 1917)
* *König Lipit-Istar’s Vergöttlichung. Ein altsumerisches Lied* (1916)

## Referanser


## Kilder
*
Gunnar Edvard Gundersen

**Gunnar Edvard Gundersen** (født 24. oktober 1927 i Grimstad, død 14. februar 2017 samme sted) var en norsk industrileder og politiker (H); ordfører i Grimstad 1982–1983.

Han var sønn av banksjef og ordfører G.E. Gundersen og husmor Margit Tobiassen. Han tok artium ved Arendals offentlige høyere allmennskole i 1947 og ble cand.oecon. fra Universitetet i Oslo i 1953. Gundersen var regnskapssekretær i Uglands rederi 1954–1957, kontorsjef ved Nymo mekaniske verksted 1957–1973 og informasjonssjef i Ugland-gruppen 1973–1994.

Gundersen begynte sitt politiske arbeid som formann i Grimstad Unge Høyre og Aust-Agder Unge Høyre i siste halvdel av 1950-årene. Han var viseformann i Aust-Agder Høyre 1959–1965, så formann 1966–1970. Han var medlem av Grimstad kommunestyre 1960–1983, 1988–1991, 1999–2003 og 2007–2011, medlem av formannskapet i flere perioder, varaordfører 1960–1961 og 1978–1981 samt Grimstads ordfører 1982–1983. Gundersen var medlem av Aust-Agder fylkesting 1968–1970 og 1. vararepresentant til Stortinget fra Aust-Agder 1973–1981; han møtte i 116 dager på Stortinget.

Blant andre verv har Gundersen vært formann i Selskapet for Grimstad Bys Vel 1972–1980 og formann i Fotballklubben Jerv 1984–1986.

Gundersen ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 2006.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Private Dancer (1997)

***Private Dancer*** er en spesial utgave av albumet *[[Private Dancer (1984)|Private Dancer]]* som ble gitt ut i 1997.

## Sporliste
# «I Might Have Been Queen» - 4.10
# «What's Love Got to Do with It» - 3.48
# «Show Some Respect» - 3.18
# «I Can't Stand the Rain» - 3.41
# «Private Dancer» - 7.11
# «Let's Stay Together» - 5.16
# «Better Be Good to Me» - 5.11
# «Steel Claw» - 3.48
# «Help» - 4.30
# «1984» - 3.09
# «I Wrote A Letter» - 3.24
# «Rock 'N' Roll Widow» - 4.45
# «Don't Rush The Good Things» - 3.46
# «When I Was Young» - 3.11
# «What's Love Got to Do with It» (*forlenget versjon*) - 5.48
# «Better Be Good to Me» (*forlenget versjon*) - 7.03
# «I Can't Stand the Rain» (*forlenget versjon*) - 5.45

## Referanser
Aphengoecus

* se systematisk inndeling

***Aphengoecus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

## Utseende

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørvestligste Afrika (Kapp-provinsen og Namibia).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
****** Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
******* Slekten *Aphengoecus* Péringuey, 1901
******** *[[Aphengoecus clypeatus]]* Péringuey, 1901
******** *[[Aphengoecus multiserratus]]* Scholtz & Howden, 1987

## Kilder
* Liste over artene

## Eksterne lenker
*
Alfred von Gutschmid

**Hermann Alfred von Gutschmid** (født 1. juli 1831 i Loschwitz (nå del av Dresden), død 2. mars 1887 i Tübingen) var en tysk friherre, historiker og orientalist.

Gutschmid studerte filologi og historie ved universitetene i Leipzig og Bonn og ble i 1854 filosofisk doktor i Leipzig på avhandlingen *De rerum aegyptiacarum scriptoribus graecis ante Alexandrum Magnum*. I 1863 ble han ekstraordinær professor i historie ved Kiels universitet og i 1866 ordinær professor der. I 1873 flyttet han til Königsberg, i 1876 til Jena og i 1877 til Tübingen. Han utgav blant annet *Beiträge zur Geschichte des alten Orients* (1858), *Geschichte Irans von Alexander bis zum Untergang der Arsaciden* (1887) og en mengde mindre avhandlinger i tidsskrifter, encyklopedier og lignende, blant annet i *[[Encyclopædia Britannica]]*. De fleste av hans kritiske og andre avhandlinger ble utgitt av Franz Rühl, «Kleine Schriften von Alfred von Gutschmid» (fire bind, Leipzig 1889–93).

## Referanser


## Litteratur
* 
* Allgemeine Deutsche Biographie
Wenches jul (2000)

***Wenches jul*** er en spesialutgave av albumet *[[Wenches jul (1991)|Wenches jul]]* fra 1991. Spesialutgaven ble utgitt i 2000.

## Sporliste

# «Julepotpourri» (P. Asplin, Juul Hansen, T. Conner, P. A. Kruse, S. Nelson, J. Rollins og A. Bendiksen) - 3.08
# «Eventyrland/Sledeturen» (D. Smith, F. Bernhard, J. V. Johannessen, M. Parish og L. Andersson) - 2.45
# «Julenissen tror jeg på» (D. Parton og J. V. Johannessen) - 3.24
# «Min barndoms hvite jul» (I. Berlin og A. P. Aasen)- 3.37
# «Her kommer nissefar» (G. Antry, O. Haldeman og J. V. Johannessen) - 1.56
# «Det største vi kan få» (J. Jarvis og J. V. Johannessen) - 3.40
# «Julenissen kommer i kveld» (F. J. Coots, H. Gillespie og A. Bendiksen) - 1.46
# «Et lys imot mørketida» (Trygve Hoff) - 3.17
# «Varm sjokolade» - 0.13
# «Kom til vinterland» (Lindeborg og J. V. Johannessen) - 2.12
# «Trollfest» (Runar Borge) - 1.32
# «Stjernen i det blå» (L. Harling, N. Washington og J. V. Johannessen) - 3.51
# «Denne fineste dagen på jord» (C. Davis, N. Newell og J. V. Johannessen) - 4.08
# «La det snø, la det snø, la det snø» (S. Stryne, S. Cahn og J. V. Johannessen) - 2.14
# «Hva skal jeg gi deg til jul i år?» (S. Gundersen og J. V. Johannessen) - 3.25
# «Alt er ønsker til den søte julefest» (D. Gardner og O. Nikolaysen) - 0.52

## Referanser
RS 99 «Skomvær III»

**RS 99 «Skomvær III»** er en redningsskøyte i Skomvær-klassen tilhørende Redningsselskapet som kom i tjeneste i 1986. «Skomvær III» var den første i denne klassen og ble bygget i komposittmateriale, nærmere bestemt glassfiberarmert umettet polyester (GUP) sandwich. Skipet ble finansiert med selskapets egne fondsmidler. Redningsskøyta er oppkalt etter den norske stålbarken «Skomvær», som ble bygd i 1890. Forrige redningsskøyte med navnet Skomvær var RS «Skomvær II».

Båten ble bygget ved West Products AS i 1986. RS 99 «Skomvær III» har en lengde på 19,61 meter, bredde 5,7 meter og dypgang på 1,40 meter. Den har to MAN dieselmotorer à 735&nbsp;kW. . Båten har en maksimalfart på 25 knop og rekkevidden er 300 nautiske mil.

Redningsskøyta har en besetning på tre: skipper, styrmann og maskinist. Den er for tiden (2018) i beredskap med stasjon på Husøy.

## Se også

* Redningsselskapets redningsskøyter

## Referanser
Aliyah (navn)

**Aliyah** er et arabisk og et hebraisk kvinnenavn med forskjellige opprinnelser.

## Etymologi
Det arabiske navnet *Aliyah* (arabisk: ) er en feminin form av mannsnavnet *[[Ali (navn)|Ali]]* som betyr «høy, edel, opphøyet». Navnet transkriberes også som *Aliya*, *Aliyya* og *Aliyyah*.

Det hebraiske navnet *Aliyah* (hebraisk: עֲלִיָּה) betyr «å stige» på hebraisk. Aliyah er også en betegnelse på den jødiske innvandringen til Israel.

## Utbredelse

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Aaliyah Dana Haughton (1979&ndash;2001), amerikansk sanger og skuespiller
* Aliyah O'Brien (f. 1981), canadisk skuespiller
* Aliya Mustafina (f. 1994), russisk turner
* Aliyah Burke, amerikansk forfatter
* Aliyah Hussain, britisk kunstner
* Aliyah Pandolfi, pakistansk-amerikansk organisasjonsleder

## Referanser


## Eksterne lenker
Mona Pahle Bjerke

**Mona Pahle Bjerke** er en norsk høgskolelektor ved KHiO Hun skriver også kunstkritikker i NRK.

## Faglig bakgrunn
Bjerke tok hovedfag i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo våren 2003 med en oppgave om malerisk og fotografisk representajon i Gerhard Richters abstrakte malerier fra 1999.

## Familiebakgrunn
Mona Pahle Bjerke er datter av illustratøren og pedagogen Jan Pahle (født 1948) og læreren Tone Bjerke (født 1950), datter av riksmålsforfatteren og samfunnsdebattanten André Bjerke (1918–1985).

## Kunstkritiker
Mona Pahle Bjerke har arbeidet som kunstanmelder i NRK. Hun har hatt egne spalter i radioprogrammet *[[Studio 2]]* der hun har testet egne teorier i møte med eksperter.  
Mona Pahle Bjerke har ved flere anledninger markert seg som en frittalende kunstkritiker. Hun sa at hun var «flau, sint og krenket» av  dronning Sonjas utstilling på KODE i Bergen i 2017. I 2015 markerte hun seg ved å kalle Ståle Stenslies og Barbora Kysilkovas prosjekt »Nasjonens mødre», som omfattet tre oljemalerier av Erna Solberg, Siv Jensen og Ine Eriksen Søreide som døde martyrer, for «usmakelige, og teknisk og idemessig svake». 

I 2011 fikk Pahle Bjerke arbeidsstipend fra kritikerlaget for å «øke sin kompetanse innen designhistorie og -teori».

Mona Pahle Bjerke delte i 2019 ut kunstkritikerprisen til utstillingen «Munchmuseet i bevegelse». 

I 2023 var hun en av fagdommerne i TV-serien på NRK, *[[Portrettmesterskapet]].* 

## Referanser
Petter Høvik

**Petter Høvik** (født 21. august 1991 i Trondheim) er en norsk futsalspiller som spiller for Vegakameratene i Eliteserien i futsal. 

## Futsalkarriere
Høvik kom til Vegakameratene foran 2010/2011-sesongen, og ble seriemester allerede i sin første sesong for klubben. Han har etter dette blitt seriemester i de tre påfølgende sesongene, og spilte på laget som kom på 2.-plass i NFF Futsal Cup i 2013/2014.  I UEFA Futsal Cup har han til sammen spilt 19 kamper og notert seg for 3 mål. 7. februar 2013 ble Høvik for første gang tatt ut i landslagstroppen til Norge før dobbeltkampene mot Spania 12. og 13. februar 2013. Petter Høvik var Vegakameratenes kaptein da de vant Nordic Champions Cup i Tammerfors, Finland i 2014.

## Fotballkarriere
Som fotballspiller har Petter Høvik representert Byåsen (1996-2013), Frigg (2013) og KFUM Oslo (2014).

## Meritter

#### Vegakameratene
Seriemester: 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014
## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* vegakameratene.no  - Petter Høviks spillerprofil på Vegakameratenes nettsider
Tour de France 2015

**Tour de France 2015** var den 102. utgaven av Tour de France. Rittet startet i Utrecht i Nederland 4. juli  med en tempoetappe.

Chris Froome (vinneren fra 2013) vant rittet sammenlagt, foran fire andre tidligere Grand Tour-vinnere. Froome vant også klatrekonkurransen. André Greipel vant fire etapper, men det var Peter Sagan som vant poengkonkurransen, for fjerde år på rad.

## Regelendringer
For første gang siden 2007 ble det utdelt bonussekunder. De tre første i mål fikk henholdsvis 10, 6 og 4 sekunder fratrekk i tid. Spurtpoengene som inngår i poengkonkurransen om den grønne trøya var også endret. På de flate etappene fikk vinneren 50 poeng, mot 45 poeng tidligere, andremann fikk 30 (mot 35), og tredjemann fikk 20 (mot 30). Dette gjorde at en etappeseier ble mer verdifull i poengkonkurransen.

## Deltakere
:*Se også [[Liste over utøvere i Tour de France 2015]]*

198 ryttere fra 22 lag og 32 nasjoner stilte til start. Det sørafrikanske profesjonelle kontinentallaget MTN-Qhubeka, med Edvald Boasson Hagen, debuterte i Tour de France. Alexander Kristoff var Norges andre representant. 160 ryttere fullførte rittet - blant disse var Adam Hansen som fullførte sin tolvte Grand Tour på rad. De største favorittene til sammenlagtseieren var fjorårsvinner Vincenzo Nibali, Chris Froome, Alberto Contador og Nairo Quintana.

Blant deltagende ryttere av 2015-utgaven av touren var det åtte ryttere (Michele Scarponi, Filippo Pozzato, Alejandro Valverde, Rui Costa, Alberto Contador, Damiano Caruso, Ivan Basso og Giampaolo Caruso) som tidligere har vært suspendert for brudd på dopingregler og én (Daniele Bennati) som tidligere hadde fått en offentlig advarsel.

## Etapper
Den første etappen ble kunngjort 28. november 2013, mens starten på den tredje etappen ble annonsert 24. mai 2014. Fullstendig rute og etappeoversikt ble offentliggjort under den offisielle presentasjonen i Palais des Congrès i Paris 22. oktober 2014.

Dette var sjette gang Tour de France startet i Nederland, noe som er rekord for et land som ikke grenser til Frankrike. Tidligere utgaver av Tour de France med start i Nederland var 1954 i Amsterdam, 1973 i Scheveningen, 1978 i Leiden, 1996 i ’s-Hertogenbosch og 2010 i Rotterdam.

Touren startet med en 13,7 km lang individuell tempoetappe med start og målgang på Jaarbeurs i Utrecht den 4. juli. På grunn av lengden på tempoen ble den ikke regnet som en prolog (en prolog skal ikke være lenger enn 8 km), men som en ordinær etappe. Den andre etappen startet i Utrecht. Det ble målgang på den kunstige øyen Neeltje Jans i provinsen Zeeland. Tredje etappe startet i  Antwerpen i Belgia, og hadde målgang på Mur de Huy (kjent fra La Flèche Wallonne). Fjerde etappe gikk inn i Frankrike, og inneholdt syv brosteinspartier. 

## Trøyene dag for dag

## Resultater
### Sammenlagt

### Poengkonkurransen

### Klatrekonkurransen

### Ungdomskonkurransen

### Lagkonkurransen

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Pusnes gård

**Pusnes Hovedgård** på Tromøy ved Arendal ble bygd i 1751. Da den ble oppført lå den helt nede i vannkanten ved Tromøysund med vann på tre kanter. Senere ble området rundt gården utfylt og gården fikk parkanlegg og tidsriktig brygge.

Hovedhuset, som opprinnelig var en tømmerbygning på kun to etasjer, ble i 1770-årene utvidet med to fløybygninger. Vestfløyen ble brukt som avslappingssted for arbeidere og tjenere, mens østfløyen rommet tjenerrom og bryggerhus.

Til Pusnes Gaard hørte det låve, fjøs og to mindre uthus, og helt fram til midten av forrige århundre ble det drevet gårdsbruk på Pusnes med egen gårdsbestyrer, hester, kuer, griser og høns.

Grunnleggeren av Pusnes Mekaniske Verksted, Gunder Berthelsen, kjøpte hovedhuset med omliggende arealer i 1872, og eiendommen ble i familiens eie i nøyaktig hundre år før Pusnes Mekaniske Verksted overtok.

Pusnes Gaard ble totalrenovert i 1988 og var i mange år administrasjons- og representasjonsbygg for industribedriften på Pusnes.

## Eksterne lenker
*
Pär Nuder

**Pär Anders Nuder** (født 1963) er en svensk politiker (Sveriges socialdemokratiska arbetareparti). Han var finansminister 2004-2006.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Rolf Tiemroth

**Rolf Christian Kierboe Tiemroth** (født 1917, død 2009) var en dansk/norsk keramiker, bosatt i Homborsund ved Grimstad.

Rolf Tiemroth var mest kjent for sine keramiske arbeider med måker som motiv, sine grå tallerkener med danske folkedrakter og lysestaker og speil i rokokkoinspirert stil. Hans karriere startet i Danmark, hvor han utdannet seg til keramiker, billedhugger og maler. Allerede som 17-åring startet han sitt eget verksted i Danmark. 

Hans Christian Welle forteller i boken *Norli: bokhandelen og menneskene 1890-1990* at hans vennskap med keramikeren Tiemroth startet i læretiden hans i Danmark. Welle forteller også hvordan han (trolig tidlig på 1950-tallet) mistet evnen til å arbeide med dreieskiven da han fikk hånden i en leirkvern og mistet da helt eller delvis alle fingrene unntatt tommelfingeren på den ene hånden. Når han så flyttet til Norge, arbeidet han frem til 1963 i Norlis bokhandel i Oslo. Han arbeidet der med kunst i reproduksjons- og kunstavdelingen, og dessuten stod han også for mye av presentasjonen av produkter i lokalene og vindusdekorasjonene.   

Etter at han sluttet hos Norli etablerte han seg som keramiker i Homborsund etter å ha brukt flere år på å trene seg opp igjen. Der la han ned et stort arbeid som leder i Grimstad kunstforening. Tiemroth deltok på flere utstillinger, blant annet var han gjesteutstiller på Søgneutstillinga i 1982. Han var også en aktiv sportsdykker, og var med å stifte undervannsklubben Triton i Grimstad.

I forbindelse med sin 75-årsdag i 1992 uttalte han at han kunne merke en økende kunstforståelse blant folk, og at kunst og kultur var like viktig som vann og brød. I 1994 ble en stor veggdekorasjon avduket på Eide skole, det var et av hans mange utsmykningsoppdrag. 

## Referanser


## Kilder
* Grimstad kunstforening Bjarne Berg
Frankrikes kantoner

En **kanton** (fransk: *canton*) er en administrativ inndeling av et arrondissement i Frankrike. Kantonene ble  opprettet ved lov av 22. desember 1789, samtidig med Frankrikes departementer.

Som regel består en kanton av flere kommuner, men ikke alltid, og kommuner i urbane områder med stor befolkning kan godt inneholde flere kantoner. Derimot tilhører en kanton kun ett arrondissement. Tallet på kantoner vil følgelig variere fra departement til departement. Territoire de Belfort har for eksempel 15, mens Nord har 79. Per 1. januar 2006 var det  kantoner i Frankrike, hvorav 156 lå i de oversjøiske områdene.

Den primære rollen til en kanton er hovedsakelig som et rammeverk for regionale valg. Hver kanton velger en person til å representere seg ved *conseil général du département*, eller departmentsrådet. Kantoner danner også rettsdistrikt, som sete for *Tribunaux d'instance* eller «første rettsinstans». De tyve arrondissementene i Paris blir av og til regnet som kantoner, selv om de ikke har valgmessige funksjoner.

Hovedbyen i en kanton vil ofte være den største byen i området, og spesielt på landet vil brannstasjon og gendarmeri ofte være plassert her. 

## Referanser
Coproecus

* se systematisk inndeling

***Coproecus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

## Utseende

## Utbredelse
*Coproecus hemisphaericus* er kjent fra delstaten Western Australia.

## Systematisk inndeling
I tillegg til den beskrevne arten er det kjent én hittil ubeskrevet art.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
****** Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
******* Slekten *Coproecus* Reiche, 1841
******** *[[Coproecus hemisphaericus]]* Guérin-Méneville, 1844

## Kilder
* Liste over artene

## Eksterne lenker
*
Maumoon Abdul Gayoom

**Maumoon Abdul Gayoom** (މައުމޫން އަބްދުލް ގައްޔޫމް, født 29. desember 1937) var president på Maldivene fra 1978 til 2008.

Etter oppvekst og utdanning ved Al-Azharuniversitetet i Egypt underviste han islam ved Ahmadu Bello University i Nigeria før han i 1971 flyttet tilbake til hjemøya som lærer ved jenteskola *Aminiyya School* (etablert 1944) i hovedstaden Malé. I 1972 fikk han jobb som sjef ved et statlig transportkontor, men havnet delvis i husarrest på grunn av politiske uenigheter med landets leder. Så ble han sjef for landets televerk i 1974, men havnet igjen i fengsel etter å ha kritisert lederen Nasir.

Han hadde rykket opp til transportminister da han etterfulgte Ibrahim Nasir (1926–2008) som hadde sittet siden 1968 og var første president i den andre Maldivrepublikken, og fulgte opp etter han Muhammad Fareed Didi (1901–1969) som var siste sultan frem til øya ble republikk i 1968. Han ble forsøkt styrtet ved et militærkupp i 1988.  Den norske hotellkongen Hussain Afeef (født 1951) var hans økonomiske rådgiver fra 2002 til 2004. 

## Referanser
ALMI Företagspartner

**ALMI Företagspartner AB** er et svensk statsaksjeselskap som ble stiftet i 1994 med formål å skape vekst og fornyelse i næringslivet gjennom finansiering i kombinasjon med rådgivning. Målsetningen er at flere innovative ideer skal kommersialiseres fremgangsrikt, at flere livskraftige foretak stiftes og utvikles, og at flere foretak øker sin konkurransekraft og vekst.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alf Inge Wang

**Alf Inge Wang** (født 10. april 1970) er en norsk informatiker. Han er professor i videospillteknologi ved Institutt for datateknikk og informasjonsvitenskap, NTNU. Han har særlig jobbet med utvikling av applikasjoner for spillbasert læring og har gjennom selskapet Mobitroll skapt læringsspillet Kahoot!. 

Han tok doktorgraden i IT-ingeniørfag i 2001. Han har utviklet et tyvetalls applikasjoner for interaktiv undervisning.  Sammen med sin tidligere masterstudent Morten Versvik har Wang utviklet spillene «Amazing City Game», «KnowledgeWar» og «Mooses»

Siden 2007 har Alf Inge Wang ledet det nasjonale ressursnettverket JoinGame.

I 2014 fikk han prisen Årets teknologibragd kåret av Teknisk Ukeblads lesere, og en jury ledet av tidligere NTNU-rektor Torbjørn Digernes for utviklingen av Kahoot!

I 2022 fikk han status som merittert underviser ved NTNU. 34 undervisere søkte om å bli merittert i 2022, bare 16 nådde opp.  

## Referanser


## Eksterne lenker
Kuleblom

**Kuleblom** (*Globularia vulgaris*) er en lav, flerårig urt i kjempefamilien.

De nedre bladene er ovale og danner en rosett, mens bladene langs stilken er lansettformede og sitter spredt. Blomsterhodene er som regel blå, men kan en sjelden gang være lilla eller hvite. Hovedutbredelsesområdet er i Pyreneene og sørvest i Alpene, men arten forkommer også i alvar-vegetasjonen på de svenske øyene Öland og Gotland. 

## Litteratur
* 
 
## Eksterne lenker
*
Elijah

**Elijah** kan vise til:

*Elia, en bibelsk profet som heter Elijah i den engelske bibelen
*Elijah (navn), et mannsnavn
Mai Nakamura

**Mai Nakamura** er navnet til flere personer:

* Mai Nakamura (svømmer) (født 1979), japansk svømmer med medaljer i Sommer-OL 2000
* Mai Nakamura (synkronsvømmer) (født 1989), japansk synkronsvømmer som deltok i Sommer-OL 2012
Draktspenne

**Draktspenne** er en todelt spenne der en krok i den ene delen kan hektes i en ring i den andre. Draktspenner er laget i metall og ofte i sølv. De kan være støpt, klippet eller stanset ut av metallplater eller laget i filigran. Draktspenner var i bruk i folkevandringstiden. Det er funnet draktspenner i sølv fra vikingetid på Berdal Telemark. Bruk av draktspenner var mote i høymiddelalderen. De ble da helst brukt i bryståpningen på kvinnedrakten, og det kunne være flere par over hverandre.

Draktspenner har vært brukt både til kåper, jakker og som brystspenner. Det er stor variasjon i form og dekor. I Telemark ble det i andre halvdel av 1700-årene svært populært med hjerteformede draktspenner med påsatt filigrandekor, og i senere tid har disse spennene også vært brukt for å feste det vevde beltet på kvinnedrakten.

## Litteratur
* Berge, Rikard (1925): *Norskt bondesylv*. Risør. Opptrykk utgitt av Noregs Boklag 1975. ISBN 82 522 0102 4
* Fossberg, Jorunn (1991): *Draktsølv*. Universitetsforlaget.  ISBN 82-00-07340-8
* Fossberg, Jorunn (1971): «Smykker: Middelalder.» I *Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder, bd 16*, spalte 278-286. Oslo.
* Hegstad, Leiv (1930): *Gamalnorsk ordbok med nynorsk tyding*. Oslo.
* Noss, Aagot (1986): *Draktsølvet frå DEN NORSKE SAMLINGA, NORDISKA MUSEET STOCKHOLM*. Norsk Folkemuseum, Oslo.

## Referanser


## Se også
* Fibula (spenne)
## Eksterne lenker
* Se spenner i DigitaltMuseum
Kiischpelt

**Kiischpelt** (luxembourgsk: *Kiischpelt*; tysk: *Kiischpelt*) er en kommune og et tettsted i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 33,6 km², ligger i kantonen Wiltz. Kommunen ble opprettet 1. januar 2006 ved sammenslåing av de tidligere kommunene Wilwerwiltz og Kautenbach. I 2005, året før sammenslåingen, hadde de to tidligere kommunene 964 innbyggere. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Armee-Oberkommando Norwegen

**Armee-Oberkommando Norwegen** var staben som ledet de tyske troppene i Norge og Finland til mars 1942 da Armee-Oberkommando Lappland, med ansvar for Nord-Norge og Nord-Finland, ble dannet.

## Kommandør

## Rangering

Kilde: 

Etter at Norge var blitt okkupert ble kommandøren for hvert armékorps også *Territorialbefehlshaber* for et av de tre hovedavsnittene - såkalte Territorialbereichs - som Norge ble inndelt i:

* Territorialbereich Süd-Norwegen med Territorialbefehlshaber Süd-Norwegen
* Territorialbereich Mittel-Norwegen med Territorialbefehlshaber Mittel-Norwegen
* Territorialbereich Nord-Norwegen med Territorialbefehlshaber Nord-Norwegen

## Se også
* Wehrmachtsbefehlshaber Norwegen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sparing

**Sparing** er at disponibel inntekt ikke blir brukt, altså å unnlate å bruke penger man har. Metoder for sparing kan være å sette penger i banken, i fond, obligasjoner eller å legge til side kontanter. Sparing gjelder ikke bare privatpersoner, men også bedrifter og det offentlige.

## Sparing i bank
I bank er en høyrentekonto en bankkonto beregnet på sparing. Den gir bedre avkastning (rente) enn en brukskonto eller lønnskonto. I Norge er Boligsparing for ungdom (BSU) en ordning som gir skattefordeler og der bankene vanligvis tilbyr gunstigere rentebetingelser enn de gjør for vanlige høyrente- og sparekonti. Inntil 1992 var sparing med skattefradrag en egen ordning i Norge. 

## Fondssparing
Fondssparing er en annen metode for å disponere inntekt på. Avhengig av hvilket fond man har, vil det som regel gi høyere avkastning enn en vanlig sparekonto i banken.  

## Litteratur
*
Spion 13

**Spion 13** er en norsk tegneserie i Texas-format som utkom mellom 1963 og 1990.  Tegneserien er et typisk krigsblad med handling fra den andre verdenskrig.  I motsetning til andre krigsblader hadde Spion 13 en gjennomgangsfigur, i praksis to; John Steel og David Doughty.  John Steel forekom i bladene de tre første årene før han ble erstattet av David Doughty, men serien beholdt det samme navnet hele tiden.  I mange blader ble David Doughty kalt for David Holden.

Det spesielle med Spion 13 var at han var en forkledningens mester.  Med enkle midler kunne han forandre utseende til å ligne nesten hvem som helst, normalt tyske offiserer.
I likhet med andre tegneserier som ble utgitt i samme sjanger på denne tiden, var alle historiene pro de allierte, mens enten Tyskland eller Japan var fienden.  Sammenlignbare krigsblader fra samme periode var Seriemagasinet, Kampserien, På Vingene og Commandoes.  

## Utgivelsene

Det utkom i alt 245 blader.  De første 12 årene (1963 – 1975) kom de månedlig, i 1976 kom det 10 og fra 1977 kom det 6 årlige utgivelser.  Utgivelsene stoppet med nr. 1 i 1990.  Historier om Spion 13 er også trykket to ganger i Seriemagasinet og en gang i Commandoes.

## Utgiveren

Det var SE-bladene (Stabenfeldt forlag) i Stavanger som sto for utgivelsen.  Seriene ble produsert av det engelske forlaget Fleetway.

## Kilder
* http://bladblogg.blogspot.no/2013/05/historien-om-spion-13-i-norge.html 

## Litteratur
* Knut Eide og Stig Kjelling: Norsk Tegneserieindex 2001
* Tarald Lima, Ole Gjesdal og Torfinn Jåsund: Norske Tegneseriekatalog (NTK Forlag AS 2013)
Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen

**Den tyske øverstkommanderende i Norge** (tysk: *Deutscher Oberbefehlshaber Norwegen (DOBN)* var sjef for den tyske hærkommando i Norge etter andre verdenskrig fra 1. august 1945 til 12. oktober 1945, da DOBNs stab på Bogstad ble oppløst av de allierte myndigheter.

Nitti prosent av de ca 350 000 tyske soldatene som var i Norge den 1. mai 1945, ble sendt hjem i løpet av 1945 og de resterende i første halvår 1946.

Etter ordre fra den øverste allierte kommandomyndighet i Norge, Allied Military Joint Command (AMJC) den 27. juli 1945, skulle den tyske øverstbefalende i Norge og den tyske hærkommando hete henholdsvis Deutscher Oberbefehlsnaber Norwegen (DOBN) og Deutsche Landstreitkräfte in Norwegen (DLN).

Den tyske øverstkommanderende (DOBN) fikk sine ordrer fra sjefen for de allierte styrkene i Norge, Andrew Thorne; i praksis styrte de tyske styrkene i det store og hele seg selv etter krigen i Norge under andre verdenskrig.

Samtidig skulle betegnelsene Armee-Korps med underdivisjoner falle bort og erstattes med;

*Deutscher Befahlshaber (DB) Tromsø.
*Deutscher Befahlshaber (DB) Drontheim.
*Deutscher Befahlshaber (DB) Bergen.
*Deutscher Befahlshaber (DB) Stavanger.
*Deutscher Befahlshaber (DB) Oslo.

Divisjoner ble erstattet med Territorialabscnitts-Befehlshaber (TAB).

Norge ble ved frigjøringen av de allierte inndelt i fem militære «soner», Zone Oslo, Zone Stavanger, Zone Bergen, Zone Trondheim og Zone Tromsø.

Betegnelsene ble brukt både på tysk og engelsk. «Sone-»begrepet falt bort ved den ovennevnte ordren, men ble også brukt senere.

De tyske styrkene ble trukket ut av sine stillinger og samlet i leirer og Reservationen/Reservations (grupper av leirer).

Tyske sivile institusjoner og tysk sivilt personale, f.eks. fra Reichskommissariat Norwegen, Organisation Todt og tysk politi, ble ved frigjøringen lagt inn under DOBNs kommando og ansvar. Arkivmateriale som er bevart, er av Riksarkivet rekonstruert etter tyske militære stabers vanlige avdelingsinndeling.

I arkivet er det også inkludert en samling på 8 m tyske vernepliktsbøker (Wehrpässe og Soldbücher) som har vært arkivert ved DOBN-staben.

## Eksterne lenker
*
Phacosomoides

* se systematisk inndeling

***Phacosomoides*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. Slekten omfatter bare én kjent art.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Madagaskar.

## Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten *[[Epactoides]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
****** Stammen Deltochilini Lacordaire, 1856
******* Slekten *Phacosomoides* Martinez & Pereira, 1959
******** *[[Phacosomoides olsoufieffi]]* (Lebis, 1953)

## Kilder
* Liste over artene

## Eksterne lenker
*
Ernst Sprockhoff

**Ernst Sprockhoff** (født 6. august 1892 i Berlin, død 1. oktober 1967 i Kiel) var en tysk arkeolog og offiser tilknyttet SA. Han var stasjonert i Norge under delere av andre verdenskrig. 

Sprockhoff var opprinnelig lærer, men han studerte samtidig arkeologi og eldre historie. I 1924 ble han utdannet arkeolog ved Universitetet i Königsberg. Fram til 1926 var han ansatt ved distriktsmuseet i Hannover, deretter ved det Romersk-Germanske Sentralmuseet i Mainz fram til 1935. Fra 1935 til 1945 var han direktør for Den romersk-germanske kommisjon. I 1947 ble han professor i arkeologi og tidlig historie ved Universitetet i Kiel, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon i 1958.

Han ble medlem i SA på starten av 1930-tallet og i NSDAP i 1937.

Under annen verdenskrig gjorde Sprockhoff tjeneste for Ahnenerbe med grad av hauptmann. Da Herbert Jankuhn ble beordret til Østfronten i 1941, kom Sprockhoff til Norge for å overta ansvaret for arkeologiske utgravninger i forbindelse med militære utbygginger. Han ledet flere større utgravninger, særlig på Sørvestlandet, der det ble bygget flere større festningsanlegg. I forbindelse med disse var det Sprockhoff som tok seg av dokumentasjon og funn fra førhistoriske kulturminner som gikk tapt ved utbyggingen. Han sørget også for at gjenstander og dokumentasjonsmateriale ble overlevert til de arkeologiske museene.

## Referanser
Sengrui

**Sengrui** (僧睿; født 371, død 438) var en buddhistisk munk og lærd.

Han ble født i det som nå er Henan. Han ble munk som 18-åring, og reiste rundt til han var 24 år, og møtte blant andre Dao An. Han endte opp i Chang'an, der han tok del i Kumarajivas oversettelsesprosjekt av buddhistiske skrifter til kinesisk. Han regnes som Kumarajivas hoveddisippel.
Oderfronten

**Oderfronten** var den delen av østfronten som i januar–april 1945 fulgte elven Oder. 

Under den enorme Wisla-Oder-offensiven nådde sovjeterne Oder sørøst for Breslau (dagens Wrocław) 23. januar, og ved Küstrin rett øst for Berlin den 30. Deretter var Oderfronten mellom Schwedt og Frankfrurt an der Oder tyskerne siste forsvarslinje øst for hovedstaden. Lenger sør ble Oderfronten gjennombrutt tidlig i februar, men ved Küstrin tok sovjeterne en pause (selv om de klarte å erobre denne byen i mars). 

Forsyningslinjene var blitt svært lange, og omslag til mildvær sinket både hæravdelingene og forsyningskolonnene. Den tyske motstanden på andre frontavsnitt var også blitt hardere, og vårflommen gjorde Oder til en betydelig hindring. 

Da sovjeterne 16. april satte en ny storoffensiv, som innledet Slaget om Berlin, fulgte østfronten omtrent den senere Oder-Neisse-linjen. Tyskernes forsvar var dyktig ledet, men sovjeterne var knusende overlegne og brøt gjennom etter 3-4 dager. Mellom Stettin og Schwedt, hvor sovjeterne satte inn angrepet 20. april, holdt tyskerne Oderfronten til de den 26. måtte trekke seg vestover.
ANO 2011

**ANO 2011** (tsjekkisk: *Politické hnutí ANO 2011*) er et politisk parti i Tsjekkia, stiftet 2011. Ordet «ano» betyr «ja» på tsjekkisk og står samtidig for *akce nespokojených občanů* eller *aksjonen av protesterende borgere*. Sentralt ved etableringen av partiet var forretningsmannen Andrej Babiš. Ved parlamentsvalget i Tsjekkia 2013 ble partiet det nest største. ANO 2011 undertegnet en koalisjonsavtale med det sosialdemokratiske ČSSD og det kristeligdemokratiske KDU-ČSL. ANO fikk seks medlemmer av regjeringen. Partiets linje er beskrevet som mot det etablerte system. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Miro Cerars parti

**Miro Cerars parti** (slovensk: *Stranka modernega centra*, SMC) er et slovensk politisk parti stiftet 2014. SMC regnes som et sentrum-venstre parti. 

Jusprofessoren Miro Cerar kunngjorde i mai 2014 at han ville gå inn i politikken da den sittende statsminister Alenka Bratušek søkte om avskjed etter å ha tapt ledervalget i eget parti. Han grunnla i juni samme år partiet Stranka Mira Cerarja (SMC) (Cerars parti). 

SMC gjorde 13. juli 2014, bare seks uker etter grunnleggelsen, et meget godt parlamentsvalg og oppnådde ca. 34,8 % av stemmene. Partiet ble parlamentets største med 36 av 90 plasser. Nasjonalforsamlingen valgte 25. august 2014 Miro Cerar med 51 av 90 stemmer som ny statsminister med oppdrag å fremsette forslag til regjering. Regjeringen Cerar tiltrådte 18. september 2014, med grunnlag i en koalisjon med pensjonistpartiet og sosialdemokratene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Når rosene blomstrer i mormors hage

*Når rosene blomstrer i mormors hage* er en gammel norsk slager. Tekst og melodi er skrevet av Kolbjørn Ofstad.

## Innspillinger
*Sissel Kyrkjebø har sunget denne sangen i radioprogrammet *Noteloftet* på 80-tallet. Denne innspillingen finnes på dobbeltalbumet *De beste* (2006).

## Kilder
*sissel.net
Globularia repens

***Globularia repens*** er en kuleblom-art.

Den er en lav urt. Bladene danner en rosett, og blomsterstilken er kort. Blomsterhodene er blå og små, 1–1,5&nbsp;cm brede. Arten vokser i urer og på steinete steder i en høyde på 1000–2100&nbsp;moh. Den er utbredt i De kantabriske fjell, Pyreneene og sørvest i Alpene.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Holvik skole

**Holvik skole** (Holvik skule) er en 1-7-skole (barneskole) på Holvik i Kinn kommune. Skolen ble etablert i 1917. Det nåværende skolebygget gjennomgikk en renovering i 2003, med nye klasserom for 1.-4. klasse, samt nye lokaler for SFO og personalavdeling.

Skolen har rundt 60 elever fra Holvik og nabobygda Vågsvåg. Skolen har 6 pedagoger og 3 assistenter i tillegg til en mindre administrasjon. Skolen er 4-delt og organisert i to team: 1.-4. og 5.-7. trinn.

Kommunestyret har ved flere anledninger prøvd å legge ned grendaskolen, men press og aksjoner fra bygdefolket har ført frem.

## Eksterne lenker
*
Globularia alypum

***Globularia alypum*** er en kuleblom-art.

Den er en eviggrønn, sterkt forgrenet busk og blir opptil én meter høy. Bladene er lansettformede, sylspisse og læraktige. De små, blå blomstene sitter i runde, 1–2,5&nbsp;cm brede hoder og dufter godt. Arten vokser på tørre steder, i maquis og på klipper. I Nord-Afrika er det vanlig i busksjiktet i skoger av aleppofuru og sandaraksypress. Den er utbredt i det meste av middelhavsområdet, men mangler på Kypros.

## Kilder
* 
* 
* Mediterranean Woodlands and Forests in Northern Africa – Terrestrial Ecoregions, World Wildlife Fund. Besøkt 31. oktober 2014.

## Eksterne lenker
*