open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pernilla Winberg

**Pernilla Margareta Stephanie Winberg** (født 24. februar 1989 i Limhamn), svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2006 i Torino, 2010 i Vancouver og 2014 i Sotsji.

Winberg vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 2006 i Torino. Hun var med på det svenske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada. De vant semifinalen med 3-2 over USA men tapte finalen mot Canada med 1-4.

## OL-medaljer
* 2006  Torino -  Sølv i ishockey, damer  Sverige

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arabatbukten

**Arabatbukten** (ukrainsk: Арабатська затока; russisk: Арабатский залив; krimtatarisk: *Arabat körfezi*) ligger på østsiden av Krim-halvøya i Azovhavet i Ukraina. 

## Se også
* Arabatneset

## Eksterne lenker
* Arabattragedien
Triztan Vindtorn poesipris

**Triztan Vindtorn poesipris** er en norsk litteraturpris, første gang utdelt i 2013. Målet med prisen er å øke interessen for poesi, og den er etablert i navnet og til minne om poeten Triztan Vindtorn. Prisen gis til en norsk forfatter som har gjort en stor innsats for norsk poesi. Prisen tildeles vanligvis med  arrangement i Drammensbiblioteket.

Bak prisen står Den norske Forfatterforening, Drammen kommune og forlaget Aschehoug. Den er på 100&nbsp;000 kroner. I tillegg utdeles et trykk, en gave fra Vindtorns familie.

Prisen ble første gang utdelt i mars 2013, ved «Poesiens dag» i Drammen Teater. Juryen var ledet av Arild Linneberg, og besto ellers av Torgeir Rebolledo Pedersen, Mette Karlsvik, Edvard Hoem og Kristin Berget.

Vindtornprisen 2021 ble delt ut under en digital festforestilling spilt inn på Drammensbiblioteket til samtale mellom prisvinneren Øyvind Berg og forlagsdirektør for litteratur i Aschehoug, Kari J. Spjeldnæs. Juryen bestod av Ragnar Hovland, Mette Karlsvik (juryleder), Fredrik Høyer, Carina Beddari og Birgit Hatlehol.

Vindtorn poesipris ble i 2024 utdelt på Drammensbiblioteket den 21. mars. De nominerte var Jo Eggen, Mona Høvring og Steinar Opstad. Det var til slutt Jo Eggen som vant, juryens begrunnelse var: 

«Jo Eggen har i fire og et halvt tiår vært en av de fremste i den norske litterære offentligheten, som poet og gjendikter. Aldri dominerende, men skarp, klar og politisk. Som gjendikter, konsentrert om russisk 1800-tallslitteratur, er han blant de mest betydningsfulle. Hans oversettelser bevarer det særegne skapt på et fremmed språk» samtidig som diktene står på egne bein kunstnerisk, som litteraturforsker og kritiker Audun Johannes Mørch uttrykker det. Den filosofiske holdningen i Jo Eggens forfatterskap er tydelig. Det er som han skriver allerede i debuten, Ting og tings skygger (1980): "Å trenge inn / til tingens innerste vesen / og ikke bli der". Gjennomgående viser samlingene hans en tro på dette grepet, en tro på at man gjennom et lyrisk språk kan nå inn til tingene, vise dem fram på måter som annet språk ikke kan, og en likeledes tro på diktet.»

## Prismottagere
* 2013: Terje Dragseth
* 2014: Stein Mehren
* 2015: Gro Dahle
* 2016: Inger Elisabeth Hansen
* 2017: Erling Kittelsen
* 2018: Tone Hødnebø
* 2019: Eldrid Lunden
* 2020: Cecilie Løveid
* 2021: Øyvind Berg
* 2022: Pedro Carmona-Alvarez
* 2023: Øyvind Rimbereid
* 2024: Jo Eggen
* 2025: Kristin Berget

## Referanser
1. divisjon bandy for menn 2002/03

**1. divisjon bandy for herrer 2002/03** var det nest øverste nivået i norsk bandy sesongen 2002/03. Serien startet 16. november 2002 og varte til 16. februar 2003. Deretter var det kvalifiseringsspill for opprykk og nedrykk.

## Tabell

## Kvalifisering om opprykk til Eliteserien
**Runde 1**
*Ullevål – Snarøen  **14-2**
*Drammen – Ullern **14-3**

**Runde 2**
*Ullern – Ullevål **2-6**
*Snarøen – Drammen **6-7**

**Runde 3**
*Snarøen – Ullern **7-12**
*Ullevål – Drammen **11-7**

## Kvalifisering om nedrykk til 2. divisjon
**Runde 1**
*Ready – Røa **5-2**
*Øvrevoll/Hosle – Solberg 2 **8-6**

**Runde 2**
*Solberg 2 – Ready **4-8**
*Røa – Øvrevoll/Hosle **2-10**

**Runde 3**
*Røa – Solberg 2 **8-4**
*Ready – Øvrevoll/Hosle **4-4**

## Eksterne lenker
* Kampoppsett og tabell
Lyfjordelva

**Lyfjordelva** er ei elv på Kvaløya i Tromsø kommune i Troms. Den er rundt  lang, pluss en sjøpåvirket utløpssone (estuar) på 500 meter. Medregnet Kalvedalselva er den 7,5&nbsp;km lang, og har et nedbørfelt på .

Elva har sine kilder på Lyfjordaksla, øst for Kaldfjorden, og renner først mot nord gjennom Kalvedalen, hvor den kalles Kalvedalselva. Den danner Kalvedalsfossen og renner inn i Lyfjorddalen, hvor den løper sammen med Bumannskarelva, som kommer inn fra øst. Etter samløpet kalles den Lyfjordelva, og snur mot vest. Herfra har elva et rolig løp, avbrutt av et par mindre fosser, før den munner ut innerst i Lyfjorden. Nord for elvemunningen ligger bygda Lyfjord. I Lyfjorddalen går fylkesvei 58 langs elva.

Fossene i elva danner vandringshinder for sjøvandrende laksefisk, og den øvre delen av elva er for grunn til at fisk kan overvintre der. Det er derfor ikke fisk i elva over den nederste fossen, rundt 0,5 kilometer fra utløpet.

## Referanser
Risum ungdomsskole

**Risum ungdomsskole** ble grunnlagt i 1973, sørøst for Fredriksten Festning i Halden. I dag går det 331 elever der, til sammen er det 45 lærere.

## Historie
Da Risum ble bygget i 1973 ble det bygget uten klasserom, med et bygg ved siden av som skulle være gymsalen. Etter hvert ble det bygget klasserom, hvor det var tre klasser i hvert av dem. I disse klasserommene underviste lærerne opptil 90 elever om gangen. På den tiden startet man på ungdomsskolen i 7. klasse, og gikk der i tre år.

Da skolen åpnet i 1973 var Agnar Vekterli rektor på Risum. Opp gjennom årene har det jobbet over 180 lærere der. 
Skolen ble stengt og revet i 2005 på grunn av sopp og mugg. Da oppholdt elevene seg på forsvars gymnas på Fredriksten festning og i Os allé. Skolen ble åpnet igjen i 2010 helt splitter ny.

## Referanser
Incalidia

* Se systematisk inndeling

***Incalidia*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
*Incalidia gestroi* er en middelsstor, svart gullbasse. Hodet er forholdsvis stort, fremstrakt med tydelig "hals", fasettøynene er runde og noe utstående, "nuten" litt innbuktet i midten. Pronotum er avrundet firkantet, mye smalere enn dekkvingene, som har rader av grove punkter.

## Levevis
Larvene lever i jorda. 
## Utbredelse
Slekten er utbredt i Vest-Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
****** Stammen Trichiini Fleming, 1821
******* Slekten *Incalidia* Janson, 1907
******** *[[Incalidia amongoui]]* Antoine, 1996
******** *[[Incalidia gestroi]]* Janson, 1907

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Incalidia gestroi''
*
Slavenka Drakulić

**Slavenka Drakulić** (født 4. juli 1949 i Rijeka) er en kroatisk forfatter og journalist, dels bosatt i  Wien, dels i Stockholm. 

## Bibliografi (på norsk)
* *Balkanekspressen : fragmenter fra den andre siden av krigen*, oversatt av Ginni Schulstock Henriksen (1994)
* *Hvordan vi overlevde kommunismen - og kunne le av den*, oversatt av Elsa Frogner (1995)
* *Guddommelig sult*, oversatt av Kirsten Korssjøen (1998)
* *Som om jeg ikke fantes*, oversatt av Kirsten Korssjøen (1999)
* *Ikke en flue fortred*, oversatt av Hilde Sophie Plau (2005) 
* *Frida -- et selvmords anatomi*, oversatt av Kirsten Johanne Korssjøen, Gyldendal (2009)

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider 
*  Slavenka Drakulićs nettsider
Nomark

**Nomark** var en lokal hersker eller guvernør av et distrikt eller *[[nome (Egypt)|nome]]* i oldtidens Egypt. Landet var inndelt i 42 *nomer* (gammelegyptisk: *sepat*). Nome er avledet fra gresk νομός *nomos* («distrikt»), og tittelen nomark er avledet fra den greske tittelen *nomarkes* (νομάρχης), herskeren av en nomos. Inndelingen av det egyptiske kongedømmet i nomer kan bli dokumentert tilbake det gamle rike, det vil si perioden ca. 2630–2151 f.Kr. og fortsatte selv opp til romersk tid.

## Historie
Nomarken ble utnevnt av farao og fungerte som faraos forlengede autoritet. Systemet fungerte så lenge kongemakten var sterk og sentralt styrt, men i knappe tider eller med svake konger, økte nomarkenes personlige makt. I den første mellomepoke i Egypt ble den stadig økende makten til nomarkene et problem for Egypts sentrale autoritet. Mot slutten av foregående epoke hadde nomarkene klart å presse seg til at deres posisjoner var blitt arvelige, og ikke utnevnt på personlig basis av farao. Av den grunn ble det viktig å holde fast på sine maktposisjoner og etter hvert som deres makt økte, med egne inntekter og egne soldater, ble de mer og mer uavhengige overfor farao. De opprettet egne storstilte graver i sine besittelser og opprettholdt egne hærer. Framveksten av disse mektige nomarkene førte uunngåelig til konflikter med naboprovinsene, ofte med omfattende rivalisering og krigføring.

Hieroglyfsymbolene for nomarken var:
=D2:D21-N1-D1-O29:D36-G1-A1-N24:X1*Z1
(**Heri-tep aa sepat**, «den store lederen for nome»)

Ved begynnelsen av mellomriket gikk makten tilbake den sentrale autoriteten hos farao og under det tolvte dynasti under Senusret III ble det igjen innført at nomarken skulle utnevnes, ikke arves. Under det nye rike var nomarken helt underlagt farao og hans forvaltning.

## Hellas
Tittelen nomark er også kommet i bruk i moderne Hellas som overhode for de greske prefekturer, som også er kalt for nomos (flertall νομοί, *nomoi*; νομαρχία, *nomarkia* er benyttet for å referere til området under nomarks sfære).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thorstein Stryken

**Thorstein Stryken** (født 3. desember 1900, død 21. september 1965 i Oslo) var en norsk OL-syklist og politibetjent.

Han syklet 175 km landeveisritt for Norge under Sommer-OL 1920 i Antwerpen den 13. august 1920.  Han ble nr. 41 individuelt, og var den svakeste av de fire norske deltakerne.  De individuelle tidene ble lagt sammen (addert), og Norge med Stryken fikk da den åttende beste sammenlagte tid, i det som da utgjorde lagkonkurransen. Stryken var, sammen med sin bror Thomas Stryken, en av seks som ble sendt til OL etter å ha vunnet det 150 km lange *Ridtet om Kongens vandrepræmie* avholdt den 11. juli 1920.  Stryken representerte Cykleklubben Ørn og ble etterhvert politibetjent ved Aker og senere Grorud politistasjon, med deltakelse i korporasjonsrennene på 1930-tallet for Aker Politi. Han var også underbrannmester i Grorud.

Han var sønn av Tron Thomassen (født 1851) og Marte Olsdatter (født 1861) som drev gården Stryken ved Harestua på Hadeland.. Han er ofte benevnt Th. Stryken i likhet med sin bror, syklisten Thomas Stryken (1893–1973) som vant flere nasjonale mesterskap.

## Premier
* Kongens vandrepokal av 1918:  Seier 1920.
* Kongepokal på 100 km landevei: Seier 1919

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cecilia Andersson

**Cecilia Christine Elisabeth Andersson** (født 4. oktober 1982 i Väddö), svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2006 i Torino.

Andersson vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 2006 i Torino. Hun var med på det svenske laget som kom på andreplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada. De vant semifinalen med 3-2 over USA men tapte finalen mot Canada med 1-4.

## OL-medaljer
* 2006  Torino -  Sølv i ishockey, damer  Sverige

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Henitsjesk

**Henitsjesk** (ukrainsk: Гені́чеськ) er en havneby som ligger like ved Krim-halvøya og Azovhavet i Kherson oblast (fylke) sør i Ukraina. Den er det administrative senteret i Henitsjesk rajon og (kommune). Selve byen har også status som et eget, separat rajon i oblasten. Befolkningstallet var i 2011 20&nbsp;487.

## Klima
Ifølge Köppens klimaklassifisering har Henitsjesk enten et fuktig subtropisk klima eller fuktig kontinentalklima som grenser inn til steppeklima med kalde vintre og varme somre.

## Se også
*Arabatneset

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svetoslav Georgiev

**Svetoslav Georgiev** (født 1988) er en bulgarsk funksjonshemmet langrennsløper. Han er synshemmet, og konkurrerer i klassen B2. 

## Karriere
Georgiev deltok ved VM i friidrett for funksjonshemmede i 2006. Dette mesterskapet ble arrangert i Assen i Nederland.

Han deltar i langrenn under Paralympiske vinterleker 2014, med Ivan Birnikov som ledsager. 

## Eksterne lenker
* Sotsji 2014 - Svetoslav Georgiev 
* Profil hos IPC
Saky

**Saky**, eller **Saki** (ukrainsk: Саки, krimtatarsk: *Saq*), er en by på Krimhalvøya i Ukraina. Byen har omkring 25.000 innbyggere (2012). 

Saky har vært en kurby siden tidlig 1800-tall, kjent for sitt lindrende mudder (slam). Noen viktige mineralvannsprodusenter har også tilhold her. 

En av Den ukrainske marines større baser ligger i byen. Andre baser ligger i Odessa, Novoozerne og Sevastopol.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aud Wilken

**Aud Saskia Wilken** (født 1965) er en dansk sanger og låtskriver, som fikk sitt nasjonale gjennombrudd i 1995, da hun vant Dansk Melodi Grand Prix med melodien «Fra Mols til Skagen». I den internasjonale finalen samme år endte bidraget på en femteplass, med blant annet 12 poeng fra den norske juryen.

## Bakgrunn
Wilkens første plateutgivelse var med gruppen The Overloads og albumet *Midnight at the Grooveyard II*, som ble gitt ut i 1988. I 1999 ga hun ut sitt første soloalbum, *Diamond in the Rough*, og hun bidro på den danske støttesangen for ofrene i krigen i Kosovo, *Selv en dråbe*. 

I 2007 deltok Aud Wilken i en av semifinalene i Melodi Grand Prix med melodien «Husker du». Låten kvalifiserte seg ikke til finalen.

## Diskografi
Aud Wilken har gitt ut følgende album og singler:
* 1995: *Fra Mols til Skagen*, CD-single, Pladecompagniet.
* 1999: *Diamonds in the Rough*, CD-album, Universal
* 1999: *Beauty Spoils the Boy* CD-single/promo, Universal Music Danmark

Wilken har bidratt på følgende album:
* 1988: The Overloads album *Midnight at the Grooveyard*.
* 1990: The Poets album *The Poets*
* 1991: Read Only Memorys album *Read Only Memory*.
* 1996: Soundtrack fra filmen *Pusher*, The Prisoner feat. Aud Wilken med sangen *Summers got the Colour*.
* 1999: Singelen *Selv en dråbe*
* 2004: *På danske læber - 16 Leonard Cohen sange*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Lisbeth Dreyer

**Lisbeth Dreyer** (født 1962) er en norsk forfatter og filmskaper.

Dreyer har gått medielinje og dokumentarfilmlinje ved Møre og Romsdal distriktshøgskole, og er Cand. mag. fra Universitetet i Bergen med fagene nordisk, antropologi og spansk.

Hun har arbeidet både som regissør, som produsent og som lydansvarlig i en rekke filmprosjekter. Hun har laget både kortfilmer, novellefilmer og dokumentarfilmer. Dreyer har også regissert rene informasjonsfilmer. Hun arbeider i og er medeier i selskapet Ibis Film AS.

## Bibliografi
* 
* 

* 

* 

* 
* *Knud Knudsens album*, bildebok, Skald forlag 2015

## Referanser




## Kilder
* Presentasjon av Lisbeth Dreyer i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* 
*  Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider
E. B. White

**Elwyn Brooks White** (født 11. juli 1899 i Mount Vernon i New York, død 11. oktober 1985 i Brooklin i Maine) var en amerikansk essayist, poet og forfatter.

## Bibliografi
* *The Lady is Cold – Poems by E.B.W.* (1929)
* *Is Sex Necessary? Or, Why You Feel the Way You Do* (1929, med James Thurber)
* *Subtreasury of American Humor* (1941)
* *One Man's Meat* (1942)
* *The Wild Flag* (1943)
* *Stuart Little* (1945)
* *Here Is New York* (1949)
* *[[Charlottes tryllevev (barnebok)|Charlotte's Web]]* (1952)
* *The Second Tree From The Corner* (1954)
* *The Elements of Style* (med William Strunk, Jr.) (1959, utgitt igjen 1972, 1979, 1999, 2005) 
* *The Points of My Compass* (1962)
* *The Trumpet of the Swan* (1970)
* *Letters of E.B. White* (1976)
* *Essays of E.B. White* (1977)
* *Poems and Sketches of E.B. White* (1981)
* *Writings from «The New Yorker»* (1990)
* *In the Words of E. B. White* (2011)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Auduns borg

**Auduns borg** (også kjent som **Audunsborg** og **Hegrenes-borgen**) er ruinene av et borganlegg og slott i stein ved Hegranes i Sunnfjord kommune i Vestland. Ruinene stammer fra baron Audun Hugleikssons borg på Ålhus. Borgen ble trolig oppført på slutten av 1200-tallet, men det er usikkert om det ble ferdigbygget. I dag er kun fundamentene bevart, under et torvlag i en forhøyning ved Jølstervatnets bredder.

## Beskrivelse
Borgruinene ligger i strandkanten ytterst ute på et nes på nordsiden av Jølstravatnet. Den har vannkanten mot tre sider og var således lett å forsvare. Ruinene viser at bygningen har vært ca. 22 meter lang og 13 meter bred, med indre mål på 18 meter i lengde og 9 meter i bredde. Den var sannsynligvis modellert etter Håkonshallen i Bergen, som var dobbel så lang og bred. Dersom dette stemmer, ville borgen ha hatt tre etasjer i massive murer, med et lager i første etasje, oppholdsrom i andre og festsal i øverste.

Ved Ålhus kirke som ligger noen hundre meter mot nordøst, er det oppbevart en gammel dør i våpenhuset. Denne har smijernsbeslag i form av liljer og skal visstnok stamme fra borgen, selv om det er vel så sannsynlig at den stammer fra en tidligere stavkirke som skal ha stått i nærheten.

## Antikvariske og arkeologiske undersøkelser
Borgruinen er nevnt i skriftlige kilder allerede fra 1600-tallet, og beskrevet av bergensbispen Jacob Neumann i 1823.

Borganlegget ble første gang utgravd av Arne Tolf Egge som sto for kostnaden ved utgravingen; også dokumentert av Gerhard Fischer i 1934. Året før hadde grunneieren på Hegrenes observert vekstspor i gresset over murene, og iverksatt egne utgravninger. Under disse gravearbeidene ble det påtruffet murverk så vel som skjelettrester. Professor Haakon Shetelig ved universitetet i Bergen ble varslet, og Fischer ble sendt for å dokumentere det som var gravd fram. 

I 1949 fikk Foreningen til Norske Fortidsmindesmerkers Bevaring melding fra Finn Krafft om igangsatte byggearbeider kloss inn på borgtuften. Det ble hastevedtatt foreløpig byggeforbud, men da nybygget alt var under tak, og selve ruinen ikke var direkte berørt, fant direksjonen å måtte heve byggeforbudet. 

I 1960 ble det reist en minnestein på Ålhus. Hovedmotivet er hentet fra baron Auduns segl. Steinen er hugget av Jørgen P. Solheimsnes fra Jølster.

I 2010 gjennomførte Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU) en geofysisk undersøkelse av borgen og de nærliggende områdene. Resultatene fra disse undersøkelsene bekrefter i stor grad opplysningene fra Neumann

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om Audun Hugleiksson i NRKs fylkesleksikon
* Om Auduns borg i NRKs fylkesleksikon
1. divisjon bandy for menn 2001/02

**1. divisjon bandy for herrer 2001/02** var det nest øverste nivået i norsk bandy sesongen 2001/02. Sesongen begynte med en kvalifiseringsgruppe i perioden 17. november til 16. desember 2001. De tre beste lagene i kvalifiseringsgruppe B fikk spille i Elite B-serien (1. divisjon) som foregikk fra 5. januar til 10. februar 2002, mens de fem øvrige spilte i 2. divisjon. Lag nummer 1 og 2 i Elite B fikk spille kvartfinale om norgesmesterskapet.

## Kvalifiseringsgruppe B

Haslum trakk laget før sesongstart.

## Elite B

## Eksterne lenker
* Kampoppsett og tabell Kvalgruppe B
* Kampoppsett og tabell 1. divisjon
Thomas Stryken

**Thomas Stryken** (født 20. februar 1894, død 23. juli 1973) var en norsk syklist som ble uttatt til OL og deltok i fire nordiske mesterskap.

Han var sammen med sin bror Thorstein Stryken, en av seks i sykletroppen til Norge under Sommer-OL 1920 i Antwerpen, utvalgt etter å ha blitt blant de seks beste i det 150 km lange *Ridtet om Kongens vandrepræmie* avholdt den 11. juli 1920. Men, han var ikke blant de fire som faktisk tok del i konkurransene. Stryken representerte Cykleklubben Ørn på sykkel og  satte norsk rekord på 120 km i 1915, 70 km i 1917 (ble stående i tretten år), og 60 km i 1919. 

Han var sønn av Tron Thomassen (født 1851) og Marte Olsdatter (født 1861) som drev gården Stryken ved Harestua på Hadeland.. Han er ofte benevnt Th. Stryken i likhet med sin bror, OL-syklisten Thorstein Stryken (1900–1964) Thomas overtok farsgården i 1925. Som skiløper hadde han gode resultat i det 37 km lange skiløpet Vidarløpet (etablert 1933) som var verdens største og startet ved Stryken der han holdt til.

## Meritter
* Kongens vandrepokal av 1914 i 1914 (juniorklassen), 1915, 1916 og 1917 (til odel og eie).
* Nordisk mesterskap: Nr. 3 i 1915 (det første han deltok i)
* Mälaren Runt, 320 km og del av det nordiske Svenska Spelen den 9. juli 1916 med inngang på Stockholm stadion: Seier i 1916  (norsk dobbeltseier med Paul Henrichsen).
* Norgesmesterskapet på landevei 100 km, seier i 1919

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Midtre Egypt

**Midtre Egypt** (arabisk: مصر الوسطى‎, *Misr al-Wista*) kalles de sentrale områdene av dagens Egypt, et område mellom Nedre Egypt (Nildeltaet i nord) og Øvre Egypt (i sør). Områdene strekker seg oppover elven fra Asyut i sør til Memfis i nord. 

## Beskrivelse
I førdynastisk tid i Egypt, før etableringen av det første dynasti ca 3100 f.Kr., var oldtidens Egypt delt mellom Nedre og Øvre Egypt, skjønt Midtre Egypt var teknisk sett en underinndeling av Øvre Egypt. Det var ikke før på 1800-tallet at arkeologer følte behovet for å dele Øvre Egypt i to områder. Som et resultat av dette behovet opprettet de begrepet «Midtre Egypt» for elvestrekningen mellom Kairo og Qena Bend.

Midtre Egypt kan i dag bli identifisert som den delen av Nildalen som, mens den geografisk er en del av Øvre Egypt, er den kulturelt nærmere Nedre Egypt. Eksempelvis i språket, egyptisk arabisk til folket i Beni Suef og nordover, som deler trekk med folket i Kairo og særskilt med ruralt arabisk på Nildeltaet framfor med sa'idisarabisk som snakkes lengre sør og er ofte ikke betraktet som sa'idis.

I motsetningen til Nedre og Øvre Egypt hadde Midtre Egypt aldri noen egentlig hovedstad, i alle fall ikke i noen lengre tid; byen Amarna i nærheten av Hermopolis hadde rollen som hovedstad i en tiårsperiode. Flere av de betydningsfulle personer fra epoken under mellomriket ble gravlagt i området. Her finnes også pyramidene i Zawyet el-Amwat og Dara.

## Betydelige byer
* 6. oktoberbyen
* Beni Suef
* Kairo
* Giza
* Faiyum

## Referanser


## Se også
* Øvre Egypt
* Nedre Egypt
* Nomer (historiske distrikter)i Egypt
* Egypts geografi

## Eksterne lenker
*
Algeries ambassade i Oslo

**Algeries ambassade i Oslo** er Den demokratiske folkerepublikken Algeries diplomatiske representasjon i Norge, i Sigurd Syrs gate 2.

Algerie åpnet ambassade i Inkognitogata 37 i 2008, etter at Norge åpnet ambassade i Alger året før. Per 2019 holder imidlertid ambassaden til i Sigurd Syrs gate, like ved Brasils ambassade.

Ambassadør fra 24. april 2025 er Feriel Ryma Ighil.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Oslo Diplomatic List på UDs nettside Diplomatiske forbindelser
* Embassypages.com om ambassaden
Norgesmesterskapet i alpint 1999

**[[Norgesmesterskapet i alpint]] 1999** var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert fra 19. til 24. mars i Oppdal og Narvik.

## Menn

### Utfor



**Dato:** 19. mars
**Sted:** Oppdal

### Super-G



**Dato:** 21. mars
**Sted:** Oppdal

### Storslalåm



**Dato:** 23. mars
**Sted:** Narvik

### Slalåm



**Dato:** 24. mars
**Sted:** Narvik

### Kombinasjon




## Kvinner

### Utfor



**Dato:** 19. mars
**Sted:** Oppdal

### Super-G



**Dato:** 21. mars
**Sted:** Oppdal

### Storslalåm



**Dato:** 23. mars
**Sted:** Narvik

### Slalåm



**Dato:** 24. mars
**Sted:** Narvik

### Kombinasjon




## Kilder
* FIS: Oppdal - Event results
* Tore Johansen (red.) *Sportsboken 1999*, Schibsted. ISBN 82-516-1756-1.
Argentinas ambassade i Oslo

**Argentinas ambassade i Oslo** er Republikken Argentinas diplomatiske representasjon i Norge, i Drammensveien 39.

Ambassaden holder til i en villa som ble oppført for grosserer Chr. Andersen i 1896 ved arkitekt Hagbarth Schytte-Berg. Fasadene har gul tegl, og bygget har karakteristiske svungne gavler.

Ambassadør fra 25. april 2024 er Claudio Alberto Giacomino.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Oslo Diplomatic List på UDs nettside Diplomatiske forbindelser
* Utenriksdepartementet om bilaterale forbindelser mellom Argentina og Norge (arkivert nettside)
* Embassypages.com om ambassaden
* Arkitekturhistorie.no om bygningen
*
Paragnorimus

* Se systematisk inndeling

***Paragnorimus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

## Utseende
Nokså små (gjerne 5-6 millimeter), hårete og langbeinte gullbasser. Hodet og pronotum er gjerne matt metallisk grønne, dekkvingene rødlige. Dekkvingene er rundede i spissen og dekker ikke hele bakkroppen.

## Levevis
Disse artene er livlige biller som flyr i solskinn. De besøker blomster for å ete pollen.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
****** Stammen Trichiini Fleming, 1821
******* Slekten *Paragnorimus* Becker, 1910
******** *[[Paragnorimus aenescens]]* (Bates, 1887)
******** *[[Paragnorimus atratus]]* Smith, 2010
******** *[[Paragnorimus glaseri]]* (Howden, 1971)
******** *[[Paragnorimus guatemalensis]]* Howden, 1970
******** *[[Paragnorimus hondurensis]]* Smith, 2010
******** *[[Paragnorimus howdeni]]* Smith, 2010
******** *[[Paragnorimus linea]]* (Burmeister, 1841)
******** *[[Paragnorimus sambucus]]* Howden, 1970
******** *[[Paragnorimus velutinus]]* Becker, 1910

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Paragnorimus sambucus'' 
*
Salsnes

**Salsnes** er en bygd i Namsos kommune i Trøndelag. Bygda ligger på en smal landtunge mellom Foldafjorden i vest og Salvatnet (Salen) i øst. Fylkesvei 769 går gjennom bygda i retning nord–sør. Kjøreavstanden fra Salsnes til Namsos er 38&nbsp;km.

Salsnes ligger på en endemorene og strandavsetning fra siste istid som har muliggjort tidlig bosetting og jordbruk. Det er gjort flere oldtidsfunn på Salsnes. Jordbruket er en viktig næringsvei, og grunneierforetaket Albert Collett har sitt hovedbøl på Mo. Salsnes Filter produserer mekaniske filtreringssystemer og har produksjonsanlegg på Salsnes og hovedkontor i Namsos. Ved Strandstua på Salsnes, hvor det drives kro, er det småbåthavn med gjesteplasser.

Med formannskapslovene av 1837 ble Salsnes en del av Fosnes formannskapsdistrikt (kommune). For statistiske formål utgjør Salsnes/Salen en grunnkrets i Fosnes kommune med 89 innbyggere den 1. januar 2017. Kretsen utgjør den østlige delen av kommunen, som øst for Salsnes er ubebodd, og måler til sammen 478&nbsp;km², herav 451&nbsp;km² land og 68&nbsp;km² innsjøer.

Salsnes hører til Fosnes sogn i Namdal prosti, men har hatt sitt eget kapell siden 1899. Det nåværende Salen kapell ble oppført i 1953, etter at det forrige brant ned etter et lynnedslag.

Salsnes oppvekstsenter består av barnehage, barneskole, skolefritidsordning og folkebibliotek.

Strandstua på Salsnes var et av tre tusenårssteder i Fosnes.

## Referanser
Caprella carinata

***Caprella carinata*** er en art i slekten *[[Caprella]]* innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved Japan.

Arten kan bli 25&nbsp;mm lang, og lever ned til 280 meters dyp.

## Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003.
Artens moderne tilhørighet i *Caprella*-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i *WoRMS*-databasen.

* **Rekke: KREPSDYR (Crustacea)** - 67&nbsp;000 arter
** KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25&nbsp;000 arter Latreille, 1802
*** Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
**** Overorden Peracarida Calman, 1904
***** Orden amfipoder (Amphipoda) - 9&nbsp;000 arter, 1&nbsp;900 i ferskvann Latreille, 1816
****** Underorden Senticaudata - 4 overfamilier, 59 familier Lowry & Myers, 2013
******* Infraorden Corophiida
******** Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
********* Overfamilie Caprelloidea  Leach, 1814
********** Spøkelseskreps (Caprellidae) Leach, 1814 = Pariambidae Laubitz, 1993
*********** Underfamilie Caprellinae Leach, 1814
************ *Slekt [[Caprella]]* Lamarck, 1801
************* *Caprella carinata* Arimoto d.e., 1934

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Beskrivelse og bilder av Caprella carinata - hos *Life Desks*. Besøkt 4. mars 2014.
Kumaner

**Kumaner** var et tyrkisk folk, som på 1000- og 1100-tallet var utbredt i Sørøst-Europa.

Etter de mongolske invasjoner av kumanerne (1241–42) flyktet en stor del av kumanerne til Ungarn, hvor de slo seg ned med kong Béla 4. av Ungarns samtykke. I Ungarn nøt kumanerne noen særrettigheter fra til 1638, og i en tid beholdt de sin nomadiske levemåte. I Ungarn ble de kristnet, og ble til slutt tatt opp i Ungarns befolkning. 

## Språk
Kumanernes språk er attestert i manuskriptet *[[Codex Cumanicus]]* fra 1303; kodeksen er den eldste nedskrivningen av tyrkiske språk i latinske bokstaver.

## Se også
* Kiptsjaker

## Referanser
1. divisjon bandy for menn 1998/99

**1. divisjon bandy for herrer 1998/99** var det nest øverste nivået i norsk bandy sesongen 1998/99. Vinnerlaget Drammen Bandy rykket opp til eliteserien, mens lag nummer to Ullern spilte kvalifisering om opprykk. Ingen lag rykket direkte ned, men Hauger måtte spille kvalifisering om å beholde plassen i divisjonen.

## Tabell

## Kvalifisering om opprykk til eliteserien
* Ullern – Ullevål  **5-3**
* Ullevål – Ullern  **4-1**
* Ullevål – Ullern  **3-3** eeo., straffeslagkonkurranse **3-4**.
Ullern rykket dermed opp i Eliteserien, mens Ullevål rykket ned.

## Kvalifisering om nedrykk til 2. divisjon
*Hauger – Njård **16-3**
*Njård – Hauger **1-10**
Hauger ble dermed værende i divisjonen.

## Se også
*NM i bandy 1999

## Eksterne lenker
* Sluttabeller bandysesongen 1998/99
Staryj Krym

**Staryj Krym** (ukrainsk: Старий Крим, russisk: Старый Крым, krimtatarsk: *Eski Qırım*) er en liten historisk by øst på Krimhalvøya, omkring 25&nbsp;km vest for Feodosija. Byen har ca 9.000 innbyggere (2011). 

## Historie
Byen har en lang historie. Den ble trolig grunnlagt i første halvdel av 1200-tallet då Krimhalvøya ble tatt av Batu Khan. Mongolene bygde festningsverk i byen og den ble så hovedstad forv Krim Jurt (provinsen som dekket Krimhalvøya for Den gylne horde) og var hjemsted for emiren av Krim. I denne perioden hadde byen to navn. De tyrkisktalende kalte den **Qırım** (: *qırım* - åsen min), mens italienske handelsfolk kalte den **Solcati**. **Solkhat** er en tyrkifisert form av det italienske navnet. 

Det tyrkiske namnet på byen, Qırım, gav til slutt navn til hele halvøya. 

På 1200- og 1300-tallet var Qırım en stor og velstående by som av araberne ble kalt «det andre Bagdad». Fra den perioden finnes Ozbek Han-moskeen, bygd i 1314 av Uzbeg Khan, og ruinene av en madrassa bygd i  1332. Qırım var hovedstaden til khanene på Krim frem til begynnelsen av 1500-tallet. Etter at hovedstaden i Krim-khanatet ble flyttet til Bakhtsjisaraj ble byen mindre viktig. 

Fra Krimhalvøya ble annektert av Katarina II av Russland i 1783 har byen vært mest kjent under det russiske navnet *Staryj Krym* («Gamle Krim»), som er en russisk oversettelse av det gamle krimtatariske navnet *Eski Qırım*.

I 1805 ble tyske protestantiske innvandrere bosatt her, og de begynte med vindyrking.

Den russiske forfatter Aleksandr Grin tilbragte sine siste leveår her og døde i 1932.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* http://tatarworld.com/history.htm
* https://web.archive.org/web/20070929191951/http://www.go2crimea.com/en/index.php?p=31&s=10
* http://www.zum.de/whkmla/region/russia/crimeapre1478.html
* https://web.archive.org/web/20060214212726/http://archnet.org/library/places/one-place.tcl?place_id=8092
Trichiotinus

* Se systematisk inndeling

***Trichiotinus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

## Utseende
Middelsstore, langbeinte og hårete gullbasser. De ligner mye på artene i den palearktiske slekten *[[Trichius]]*. Hodet er forholdsvis stort, fremstrakt med markert "hals". Pronotum er svart, avrundet firkantet, mye smalere enn dekkvingene, som er farget i svart og gult og ikke dekker det bakerste ryggleddet (pygidium). Undersiden er kledt med lange, lyse hår.

## Levevis
Larvene lever i morkent treverk eller hule trær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, der den erstatter den svært like slekten *[[Trichius]]* fra den palearktiske sone.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
****** Stammen Trichiini Fleming, 1821
******* Slekten *Trichiotinus* Casey, 1915 
******** *[[Trichiotinus affinis]]* (Gory & Percheron, 1833)
******** *[[Trichiotinus assimilis]]* (Kirby, 1837)
******** *[[Trichiotinus bibens]]* (Fabricius, 1775)
******** *[[Trichiotinus intermedius]]* Casey, 1915
******** *[[Trichiotinus lunulatus]]* (Fabricius, 1775)
******** *[[Trichiotinus obesulus]]* (Casey, 1914)
******** *[[Trichiotinus parvulus]]* Casey, 1915
******** *[[Trichiotinus piger]]* (Fabricius, 1775)
******** *[[Trichiotinus rufobrunneus]]* (Casey, 1914)
******** *[[Trichiotinus semiviridis]]* (Casey, 1914)
******** *[[Trichiotinus texanus]]* (Horn, 1876)
******** *[[Trichiotinus ventricosus]]* Casey, 1915
******** *[[Trichiotinus viridans]]* (Kirby, 1837)
******** *[[Trichiotinus viridulus]]* (Fabricius, 1775)

## Eksterne lenker
*
Parque de los Deseos

**Parque de los Deseos** (spansk for «Ønskenes park») er en bypark i Medellín i Colombia. Den har et areal på 12&nbsp;431 m², som først og fremst utgjøres av en åpen plass. Den ble anlagt av fundasjonen Empresas Públicas de Medellín med det formål å forbinde de besøkende med universet. Ulike elementer i parken representerer astronomiske objekter og elementene. På den åpne plassen avholdes det en rekke ulike arrangementer. Rundt Parque de los Deseos ligger Planetariet, og Plaza de la Música. Like i nærheten ligger også Universidad de Antioquia, Medellíns botaniske hage, Parque Explora, fornøyelsesparken Parque Norte og Universidad metrostasjon.

## Eksterne lenker
* 
* Parque de los Deseos hos Fundación EPM
* Parque de los Deseos hos Meddelíns offisielle turistinformasjon
Gnorimella

* Se systematisk inndeling

***Gnorimella*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster. Slekten omfatter bare én kjent art.

## Utseende
En middelsstor (12-14 millimeter), hårete og noe langbeint gullbasse. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, svart med gule tegninger. Dekkvingene er rødbrune med svarte tegninger, de dekker ikke det bakerste ryggleddet (pygidium). Dette er vanligvis skinnende gult med en U-formet, svart tegning hos hunnen, svart med tre gule flekker hos hannen.

## Levevis
Larvene lever i morkent treverk eller hule trær, utviklingen tar gjerne flere år. De voksne billene besøker ofte blomster.

## Utbredelse
Arten er utbredt i det østlige Nord-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
****** Stammen Trichiini Fleming, 1821
******* Slekten *Gnorimella* Casey, 1915 
******** *[[Gnorimella maculosa]]* (Knoch, 1801)

## Eksterne lenker
*
«Hetman Sahajdatsjnyj» (fregatt)

**«Hetman Sahajdatsjnyj»** (U130) (ukrainsk: Гетьман Сагайдачний) er en Krivak-klasse fregatt i den ukrainske marine, med hjemmehavn ved Sevastopol på Krimhalvøya.

Det er flaggskipet for den ukrainske marine. Det ble sjøsatt som russisk marinefartøy i 1992 og overtørt til Ukraina året etter. Det har deltatt på en rekke utenriksoppdrag. Vinteren 2013/2014 deltok den på antipiratvakt utenfor Somalia, og var ennå ikke vendt tilbake til hjemmehavnen da denne ble blokkert av russiske skip i mars 2014.

Skipet er oppkalt etter hetmanen Petro Sahajdatsjnyj.

## Eksterne lenker
* 
* Tekniske data (russisk)
Parque Lleras

**Parque Lleras** er en park i El Poblado i den colombianske byen Medellín. Den utgjør sentrum av byens utelivsområde, og er omkransa av restauranter, barer og utesteder.

Parken ble anlagt i 1930-åra av Banco Central Hipotecario, og er oppkalt etter bankens daværende direktør, Julio Eduardo Lleras.

Sør i parken er det en skulptur av et par av *aburraes*, innbyggere i Valle de Aburrá, som er kjent som dyktige jordbrukere.

## Eksterne lenker
* Parque Lleras hos Medellín offisielle turistinformasjon
Caprella tsugarensis

***Caprella tsugarensis*** er en art i slekten *[[Caprella]]* innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), blant annet i farvannene ved Sør-Korea og Japan.

Arten kan bli 6–9&nbsp;mm lang.

## Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003.
Artens moderne tilhørighet i *Caprella*-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i *WoRMS*-databasen.

* **Rekke: KREPSDYR (Crustacea)** - 67&nbsp;000 arter
** KLASSE storkreps (Malacostraca) - +25&nbsp;000 arter Latreille, 1802
*** Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
**** Overorden Peracarida Calman, 1904
***** Orden amfipoder (Amphipoda) - 9&nbsp;000 arter, 1&nbsp;900 i ferskvann Latreille, 1816
****** Underorden Senticaudata - 4 overfamilier, 59 familier Lowry & Myers, 2013
******* Infraorden Corophiida
******** Parvorden Caprellidira Leach, 1814 (sensu Lowry & Myers, 2013)
********* Overfamilie Caprelloidea  Leach, 1814
********** Spøkelseskreps (Caprellidae) Leach, 1814 = Pariambidae Laubitz, 1993
*********** Underfamilie Caprellinae Leach, 1814
************ *Slekt [[Caprella]]* Lamarck, 1801
************* *Caprella tsugarensis* Utinomi, 1947

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Beskrivelse av arten Caprella tsugarensis - * Life Desks*, besøkt 5. mars 2014.
Sivasj

**Sivasj** eller **Syvasj** (ukrainsk: Сиваш; russisk: Сиваш; krimtatarisk: *Sıvaş*) er et omfattende lagunesystem bestående av flere grunne laguner på vestkysten av Azovhavet (nordøstkysten av Krim-halvøya i Ukraina). Lagunesjøen er også kjent som **Råtehavet** eller **Den råtne sjøen** (ukrainsk: Гниле Море, *Hnyle More*; russisk: Гнилое Море, *Gniljoe More*; krimtatarisk: *Çürük Deñiz*), på grunn av sin grunne dybde, sitt høye saltinnhold og store fordampningspotensial. *Sıvaş* på krimtatarisk betyr skitt. Området dekker i alt 2&nbsp;560 km², er 200 km langt og opp til 35 km bredt. Med landområdene inkludert dekker hele Sivasjsystemet et areal på over 10&nbsp;000 km². En del av Sivasj tilhører Asov-Sivasj nasjonalpark. Siden november 1995 har sentrale og østlige deler av Sivasj vært vernet som et internasjonalt viktig våtmarksområde i henhold til Ramsar-konvensjonen om vern av våtmarksområder av internasjonal betydning.

Området skjærer nesten Krim-halvøya av fra fastlandet og fungerer som en naturlig grense mellom Den autonome republikken Krim og Kherson oblast som går gjennom Sivasj. Det er skilt fra Azovhavet av det lange (110 km), smale (maks 500 meter) Arabatneset, bare avbrutt i nord av Henitsjesksundet og ved enden av sundet ligger havnebyen Henitsjesk. Perekopeidet skiller Sivasj fra Svartehavet og knytter Krim-halvøya til fastlandet.

Sivasj er ekstremt grunn. På det dypeste er lagunesjøen omkring 3 meter dyp, men i gjennomsnitt bare 0,5 til 1 meter. Bunnen er dekket av et opp til 5 meter tykt lag med mudder (slam). Siden Sivasj er svært grunn blir det raskt varmet opp av solen om sommeren, noe som medfører en råtten lukt, og som har gitt det trivialnavnet «Det råtne sjøen». Av samme grunn er vannet veldig salt. Saltinnholdet i vannet er 22-87‰ og mengden salt er estimert til å være 200 millioner tonn. Flere fabrikker henter mineraler fra Sivasj. Sivasj er et internasjonalt viktig våtmarksområde. Breddene er lave, myrlendte og salte. Om sommeren minker vannivået i Sivasj drastisk og en gold solonets-jord kalt *sivasjes* av de lokale kommer til syne.  

Sivasj kan deles inn i Vest-Sivasj og Øst-Sivasj, som er knyttet til hverandre med Tsjongarstredet. Øst-Sivasj er knyttet til Azovhavet gjennom Henitsjesk eller Henitsjesksundet. 

I historien til den russiske borgerkrigen ble Sivasj kjent for den overraskende kryssingen til Den røde armé under Perekop-Tsjonga-operasjonen. 


Fil:Karte der Krim.png|Krim-halvøya
Fil:Sivash.jpg|Sovjetiske soldater krysser Sivasj under andre verdenskrig


## Eksterne lenker
*
Heath Wood-haugene

**Heath Wood** er et gravfelt bestående av 59 gravhauger fra vikingtiden nær Ingleby, Derbyshire, England. Det er det eneste kjente skandinaviske gravfeltet med gravhauger med kremasjonsgraver på De britiske øyer. Det antas å stamme fra Den store hedenske hæren som overvintret i England mellom 873-8 AD.

## Arkeologiske undersøkelser
Under antikvaren Thomas Batemans utgravninger i mai 1855 fant man ut at noen av haugene var tomme kenotafhauger der kroppen formodentlig ikke var tilgjengelig. Utgravninger mellom 1998 og 2000 frembrakte en rekke funn som er tilgjengelige i Derby Museum. Det antas at haugene er fra samme periode som massegraven som ble oppdaget ved Repton noen få kilometer mot sør på 1950-tallet, bortsett fra at disse ikke kremasjoner.

## Skogsområdet
Skogsområdet leies for tiden av skogbruksmyndigheten fra Church Commissioners og det er navngitt som «Derbyshire 101» som et Scheduled Ancient Monument. Stien som går gjennom skogen kobler herregården Foremarke Hall med Knowle Hill. Disse to eiendommene, og dette landet, var eid av Burdettfamilien og stien var nyttig når familien flyttet til Knowle Hill mens byggearbeidet pågikk, og de ville fortsatt ha hatt behov for å besøke kirken St. Saviour som familien bygget i 1662. I det attende århundre var Heath Wood faktisk ett enkelt felt og veksten av skog har bare skjedd siden da. Uten skogen ville gravstedet ha hatt god utsikt over Trentdalen. Stien som går gjennom skogen sneier pent noen av gravhaugene, og det antas at ingen gravhauger ble skadet da den ble anlagt.

## Referanser
Livadija

**Livadija** (ukrainsk: Лівадія, ) er en liten by på Krimhalvøya i Ukraina, 3 km vest for Jalta. 

Den hadde i 2013 en befolkning på 1.634 innbyggere.

Livadija er mest kjent for Livadiapalasset der Jaltakonferansen fant sted i 1945, men er også kjent som kursted og for vindyrking.

## Historie
Dette var først en liten krimtatarsk bosetning under middelalderen, også med en liten befolkning av greske fiskere. Livadija fikk sitt nåværende navn av Lambros Katsonis, en gresk revolusjonær og offiser i den keiserlige russiske hær. Han var født i Livadeia i Hellas, som da var del av Det osmanske rike. Katsonis var blitt skjenket et gods på Krim av keiserinne Katarina II av Russland, og oppkalte det etter hjemstedet. 

Eiendommen ble senere overdratt til den polske høyadelige Potockifamilien, og deretter, i 1861, ble den en sommerresidens for de russiske tsarer. Tsar Aleksander III av Russland døde her i 1894.

Livadiapalasset, bygd i 1910-11 (arkitekt Nikolai Krasnov), er nå museum. Det var først et sommerpalass for den russiske keiserlige familie. I 1945 var den møtestedet for Jaltakonferansen, og den amerikanske president Franklin Delano Roosevelt var innlosjert her under konferansen.


Alexander III of Russia with family at Small Palace of Livadia.jpg|Tsar Alexander III og den kongelige familien i Livadia, ca 1890
RR5115-0114R.jpg|Arkitekt Nikolai Krasnov - en minnesmynt.
Yalta summit 1945 with Churchill, Roosevelt, Stalin.jpg|Yalta Conference, 1945
Yalta livadiapalace.jpg|Livadiapalasset var ved siden av Vorontsovpalasset i Alupka den mest overdådige residens på Krim.
Химерёныш. Ливадийский дворец. Ялтинский горсовет. Крым. Июнь 2009 - panoramio.jpg
Ливадийский дворец 2009 - panoramio (2).jpg
Ливадийский дворец. Итальянский дворик 01.jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Epitrichius

* Se systematisk inndeling

***Epitrichius*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster.

## Utseende
Middelsstore, svært langbeinte, avlange gullbasser. Denne slekten er lite hårete på oversiden, men undersiden er tett kledt med lyse hår. Grunnfargen er mørkt metallisk, dekkvingene har ofte gule flekker eller tverrbånd.

## Levevis
De voksne billene, som har en overflatisk likhet med humler, besøker gjerne blomster.
## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Taiwan, Vietnam, Japan).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien Trichiinae Fleming, 1821
****** Stammen Trichiini Fleming, 1821
******* Slekten *Epitrichius* Tagawa, 1941 
******** *[[Epitrichius bowringi]]* (Thomson, 1857)
******** *[[Epitrichius cupreipes]]* (Bourgoin, 1915)
******** *[[Epitrichius elegans]]* (Kano, 1931)
******** *[[Epitrichius fraterculus]]* (Moser, 1901)
******** *[[Epitrichius lagopus]]* (Fairmaire, 1897)
******** *[[Epitrichius magnificus]]* Krajcik & Chou, 2008
******** *[[Epitrichius shinshuingensis]]* Li & Yang, 2008
******** *[[Epitrichius versutus]]* (Krikken, 1972)

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Epitrichius bowringi''
* Bilde av ''Epitrichius cupreipes''
* Bilde av ''Epitrichius elegans''
*
Angarskyjpasset

**Angarskyjpasset** (ukrainsk: Ангарський перевал; russisk: Ангарский перевал; krimtatarisk: *Anğara boğazı*) er en fjellovergang i Krimfjellene på Krim-halvøya sør i Ukraina. Passet er det høyeste punktet på veien mellom Simferopol og Alusjta med en høyde på 752 meter over havet. Det har navn etter elven Angara, en sideelv til Salhir. 

I middelalderen gikk det bare en sti gjennom passet. De første postrutene gjennom Angarskyjpasset ble lagt av russiske pionerer i 1824-26. Veien ble utvidet to ganger, en gang i 1935 og en i 1959 da den krimske trolleybusslinjen åpnet. Veien som i dag går over fjellene har en statlig kontrollstasjon for kjøretøy, en kontrollpost og en holdeplass for trolleybuss langs strekningen.

Angarskyjpasset er et populært vinterferiested på Krim-halvøya. Skisport er populært her om vinteren. Orientering er også en populær idrett i området rundt fjellovergangen. 

## Referanser
Botnvatnet (Saltdal)

**Botnvatnet** er en innsjø i Saltdal kommune i Nordland. Innsjøen ligger bare 12 moh, men er 118 meter dyp. Vannet har tilsig hovedsakelig fra Knallerdalselva og Ingeborgforsen i sør, og utløp gjennom Litlevatnet og den 500 meter lange Botnelva til Saksenvika i Saltdalsfjorden. Botnvatnet er en meromiktisk innsjø, med gammelt sjøvann på bunnen. 

Innsjøen har en stor bestand av sjørøye, men det er ikke all sjørøya som vandrer ut i havet.

## Referanser
Kosjka (fjell)

**Kosjka** (russisk: Кошка) eller **Kisjka** (ukrainsk: Кішка; krimtatarisk: *Qoş qaya*) er et fjell i Krimfjellene nær bosetningen Simeiz innenfor Stor-Jalta på Krim-halvøya sør i Ukraina. Det opprinnelige krimtatariske navnet betyr «dobbel klippe», mens det russiske navnet betyr «katt», siden formen på fjellet minner om en sittende katt. Fjellet har en høyde på 254 meter over havet. På toppen av Kosjka ligger Simeiz-observatoriet.
Mårdalen holdeplass

**Mårdalen holdeplass** er en bybaneholdeplass på Bybanen i Bergen. Holdeplassen åpnet 21. juni 2013, sammen med resten av holdeplassene på byggetrinn to på Bybanen.

Reisetiden til Mårdalen fra Byparken er 26 minutter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*