open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Novgorod kraftverk

**Novgorod kraftverk** (russisk: *Novgorodskaja TETs*) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 190 MW fordelt på 3 turbiner, beliggende 14&nbsp;km nord for Velikij Novgorod i Novgorod oblast, Russland. Anlegget avgir også fjernvarme.

Brenselskildene er kull og naturgass. Anlegget ble påbegynt i 1965, og stod ferdig i 1968 (første byggetrinn).  Siden er kraftverket utvidet og fornyet flere ganger og senest i 2009. Det er planer om å utvide til 210 MW. Anlegget eies av TGK-2.

## Eksterne lenker
* Novgorod TETs  offisiell hjemmeside.
Kamtsjatka-2 kraftverk

**Kamtsjatka-2 kraftverk** (russisk: *Kamtsjatskaja TETs-2*) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 160 MW fordelt på 3 turbiner, beliggende utenfor Petropavlovsk i Kamtsjatka kraj, Russland. Anlegget avgir også fjernvarme.

Brenselskildene er kull. Anlegget ble påbegynt i 1981, og stod ferdig i 1985. Anlegget eies av Kamtsjatenergo.

## Eksterne lenker
* Fakta om kraftverket - Kamtsjatenergo.
* Fakta og statistikk_ Kraftstasjoner  - Kamenergo.
* Energiutvikling i Kamtsjatka kraj.
Pauline Davis-Thompson

**Pauline Davis-Thompson** (født 9. juli 1966) bahamansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.

Davis-Thompson vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på stafettlaget til Bahamas som kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett for damer bak USA. De andre på laget var Eldece Clarke, Chandra Sturrup og Sevatheda Fynes.

Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney ble hun olympisk mester på 4 x 100 meter. Stafettlaget fra Bahamas vant foran Jamaica og USA. De andre på laget var Sevatheda Fynes, Chandra Sturrup og Debbie Ferguson. På 200 meter ble hun nummer to bak amerikanske Marion Jones. Men Jones har i ettertid innrømmet doping og har tilbakelevert gullmedaljen. 8. desember 2009 besluttet IOK at Davis-Thompson var gullmedaljevinner på 200 meter under sommer-OL 2000 i Sydney.

Hun var Bahamas flaggbærer under åpningsseremonien OL 2000 i Sydney.

## OL-medaljer
* 2000  Sydney -  **Gull** i friidrett, 200 meter, damer  Bahamas
* 2000  Sydney -  **Gull** i friidrett, 4 x 100 m stafett, damer  Bahamas
* 1996  Atlanta -  Sølv i friidrett, 4 x 100 m stafett, damer  Bahamas
## VM-medaljer
* 1999  Sevilla -  **Gull**  4 x 100 m stafett, damer
* 1995  Göteborg -  Sølv 400 meter, damer
* Innendørs:
* 1995  Barcelona -  Sølv 200 meter, damer
* 1995  Maebashi -  Bronse 200 meter, damer

## Personrekord
* 60 meter – 7,16
* 100 meter – 10,97
* 200 meter – 22,27
* 400 meter – 49,28
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dark Horse Comics

**Dark Horse Comics** som ble etablert i 1986, er den største uavhengige utgiver av tegneserier i USA. Mike Richardson, eier av en rekke tegneseriebutikker i Portland, Oregon begynte å publisere en antologi under tittelen *Dark Horse Presents*. Han investerte overskuddet i Dark Horse Comics. Selskapet er basert i Milwaukie, Oregon.

Blant selskapets største innbringende sukseer har vært filmene *[[Star Wars]]*, *[[Alien]]* og ''Terminator", men også utgivelsene av Manga har vært betydelig. 

## Sentrale serier
*300
*Action Force
*Alien
*Hellboy
*Sin City
*Star Wars
*Tarzan
*Usagi Yojimbo

## Eksterne lenker
*
Linje 1 (andre betydninger)

Det er mange tunnelbanesystemer i verden som har en Linje 1.

*Linje 1 (New Yorks undergrunnsbane) i New Yorks undergrunnsbane
*Paris Metrolinje 1 på Métro de Paris
*Linje 1 (Mexico bys metro) på Mexico bys metro
*Linje 1 (St. Petersburgs metro)
; Korea :
*Gwangjus undergrunnsbane linje 1 av Gwangjus undergrunnsbane
*Daejeons undergrunnsbane linje 1 av Daejeons undergrunnsbane
*Seouls undergrunnsbane#Linje nr 1 av Seouls undergrunnsbane
*Incheons undergrunnsbane linje 1 i Incheons undergrunnsbane
; Norge :
*Holmenkollbanen til Frognerseteren i Oslo T-bane
*Trikken i Bergen#Linje 1 til den tidligere *Trikken i Bergen*
Vuka

**Vuka** er en sideelv til Donau øst i Kroatia. Elven er 114 km lang og dermed den 11. lengste i landet.   

## Etymologi
Vuka er avledet av det sørslaviske ordet vuk i betydningen ulv.

## Geografi
Elven renner igjennom i fylkene Požega-Slavonia og Vukovar-Srijem som begge er en del av den historiske regionen Slavonia. Vuka munner ut i Donau i byen Vukovar.

## Referanser
Novo-Irkutsk kullkraftverk

**Novo-Irkutsk kullkraftverk** (russisk: *Novo-Irkutskaja TETs*) er et såkalt sub-kritisk varmekraftverk ved Irkutsk i Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 520 MW, men teoretisk øvre kapasitet på 655 MW. Brenselstypen er brunkull, og det leveres inntil 2.152 MWth fjernvarme fra anlegget.

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1968, og første byggetrinn stod ferdig i 1975. Det er 8 kokere som gir energi til 5 turbiner. Sju av de åtte kokerne er fornyet i perioden 1975-1987, mens den siste enheten ble fornyet i 2003.

## Se også
*Liste over verdens største kullkraftverk

## Eksterne lenker
* Novo-Irkutsk CHP Power Plant - *Global Energy Observatory.*
Bahamas under Sommer-OL 2008

**Bahamas under Sommer-OL 2008**. Tjuefem sportsutøvere, seksten menn og ni kvinner fra Bahamas deltok i fire sporter, boksing, friidrett, svømming og tennis under Sommer-OL 2008 i Beijing. Bahamas kom på delt 64.-plass med en sølv- og en bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Debbie Ferguson-McKenzie var Bahamas flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

 
## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Chlorocardium

* *[[Chlorocardium rodiei]]*
* *[[Chlorocardium venenosum]]*

***Chlorocardium*** er ei slekt i laurbærfamilien.

Den omfatter kun to arter som ble regnet til *[[Ocotea]]* fram til 1991. *[[Chlorocardium rodiei]]* vokser i Guyana og Surinam, og *[[Chlorocardium venenosum]]* finnes i Ecuador. *C.&nbsp;rodiei* har stor økonomisk betydning på grunn av det ekstremt harde virket, «greenwood».

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Vladivostok-2 kullkraftverk

**Vladivostok-2 kullkraftverk** (russisk: *Vladovostokskaja TETs-2*) er et varmekraftverk i Vladivostok i Primorskij kraj, østlige Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 500 MW. Det leveres også fjernvarme med en effekt på inntil 1.051 Gcal/t.

Brenselstype er kull, kullgass og naturgass, subsidiært også mazut (en slags fyringsolje). 

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1954, og første byggetrinn stod ferdig i 1970 med to kokere og to turbiner på til sammen 100 MW. Fram til 1984 ble det lagt til 5 kokere og 12 turbo-generatorer. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet. Kapasiteten på 475 MW i 1988 ble fra 2008 oppgradert til 500 MW. Det er også gjort fornyelser av enheter i 2011, 2012, 2013 og 2017.

## Se også
*Liste over verdens største kullkraftverk

## Eksterne lenker
* Vladivostok-2 sin historie - *KFSS*. Besøkt 2. oktober 2017. (russisk)
Seversk kullkraftverk

**Seversk kullkraftverk** (russisk: *Severskaja TETs*) er et varmekraftverk i Seversk i Tomsk oblast, østlige Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 738 MW. Brenselstype er kull fra Kutzbass, og kullgass. Det er 18 kokere og 15 turbiner, og det leveres også fjernvarme.

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1953, og første byggetrinn stod ferdig i 1961, og ble fra 2007 oppgradert til 738 MW.

## Se også
*Liste over verdens største kullkraftverk

## Eksterne lenker
* RAO-ESV – Vladivostok-2.
Vest-Sibir kullkraftverk

**Vest-Sibir kullkraftverk** (russisk: *Zapadno-Sibirskaja TETs*) er et varmekraftverk i Novokutznetsk i Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 600 MW. Brenselstype er kull, koks og kullgass.

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1958, og første byggetrinn stod ferdig i 1963. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet.

## Se også
*Liste over verdens største kullkraftverk
Nerjungri kullkraftverk

**Nerjungri kullkraftverk** (russisk: *Nerjungrinskaja GRES*) er et varmekraftverk ved Nerjungri i republikken Sakha, østlige Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 630 MW. Brenselstype er kull fra Sør-Jakutia, og kullgass. Det leveres også fjernvarme.

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1980, og første byggetrinn stod ferdig i 1983, og ble fra 1980 oppgradert til 630 MW. Produksjonen er ikke koblet til strømnettet i Sør-Jakutia, men til nettet i Fjerne østen gjennom to 220 kV-linjer.

## Se også
*Liste over verdens største kullkraftverk

## Eksterne lenker
* RAO-ESV – Nerjungri-kraftverket.
Landsskytterstevnet 2010

**Landsskytterstevnet 2010** ble arrangert i Elverum i perioden 30. juli-7. august 2010. Arrangør var Elverum skytterlag i samarbeid med Det frivillige skyttervesen og Forsvaret. Dette var femte gang Elverum skytterlag arrangerte Landsskytterstevnet. Det var påmeldt 6450 skyttere til stevnet.
Det ble konkurrert i følgende øvelser: baneskyting, feltskyting, stangskyting, felthurtigskyting og minneskyting. Militært norgesmesterskap i geværskyting ble også arrangert i forbindelse med landsskytterstevnet. 

## Resultater
***[[Skytterkonge]]:** Knut Jørgen Brodahl, Fana skytterlag, 349
***Skytterprins:** Odd Arne Brekne, Lyngdal skytterlag, 347
***Skytterprinsesse:** Kristina Vaseng, Nordre Skage skytterlag, 345

## Referanser



## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20100825135532/http://elverumby.freehostia.com/joomla_1.5.9/index.php?option=com_wrapper&view=wrapper&Itemid=69 - Bilder fra Landskytterstevnet 2010 .
* LS 2010 – arrangørens sider.
Farthest North

**Farthest North** (noen ganger kjent som **Furthest North**) beskriver den nordligste breddegrad oppnådd av oppdagere før erobringen av Nordpolen gjorde uttrykket foreldet. De nordlige (Arktis) polarregionene er mye mer tilgjengelige enn de i sør, ettersom kontinentale landmaser strekker seg til høyere breddegrader og sjøreisene til regionen er relativt korte.

## Se også
*Farthest South

## Eksterne lenker
*
Bijsk kullkraftverk

**Bijsk kullkraftverk** (russisk: Бийская ТЭЦ, norsk: *Bijskaja TETs*) er et varmekraftverk i byen Bijsk i Altaj kraj, i det asiatiske Russland.

Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 535 MW. Brenselstype er kull og kullgass. Det leveres også fjernvarme med inntil 1.700 Gcal/t effekt (ca 300 MW) til det lokale markedet.

Planleggingen av et kraftverk startet allerede i 1934, med nye initiativer i 1949. Byggingen av kraftverket begynte i november 1954, og første byggetrinn stod ferdig i mai 1957.

## Se også
*Liste over verdens største kullkraftverk

## Eksterne lenker
* AltajEnergo hjemmeside.
* BijskEnergo  hjemmeside.
Ilm (gudinne)

**Ilm** (norrønt *Ilmr*) er en perifer norrøn gudinne, ei åsynje, i norrøn mytologi.

Hun er såvidt attestert (mellom Idunn og Bil) innenfor en liste av åsynjer som finnes i noen utgaver av *[[Skaldskaparmål]]* i *[[Den yngre Edda]]* (denne listen blir ikke videreført i alle moderne utgivelser). Det finnes ingen annen informasjon om hennes navn. Den tyske folkeminneforskeren på 1800-tallet, Jacob Grimm, slo fast at gudinnens navn er hunkjønn, og at hankjønnsutgaven av det norrøne ordet *ilmr* betyr «vennlig duft» (*suavis odor*).

## Referanser
Mark Knowles

**Mark Knowles** (født 4. september 1971 i Nassau) er en bahamansk tennisspiller som har deltatt i fem olympiske leker: 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta, 2000 i Sydney, 
2004 i Athen og 2008 i Beijing.

Knowles har vunnet fire Grand Slam-titler, tre i double sammen med canadiske Daniel Nestor og en i mixed double sammen med Anna-Lena Grönefeld.

## Grand Slam-titler
*  **[[Australian Open]]:**
** Double menn: 2002 (sammen med Daniel Nestor) 
*  **[[US Open (tennis)|US Open]]:**
** Double menn: 2004 (sammen med Daniel Nestor) 
*  **[[French Open]]:**
** Double menn: 2007 (sammen med Daniel Nestor)
*  **[[Wimbledon (tennis)|Wimbledon]]:**
** Mixeddouble 2009 (sammen med Anna-Lena Grönefeld)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Artjom kullkraftverk

**Artemovskaja kullkraftverk** (russisk: *Artemovkaja TETs*) er et varmekraftverk i Artjom (Artëm) i Primorskij kraj, i det østligste asiatiske Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 404 MW. Brenselstype er brunkull fra Artemovsk gruver. Det leveres også fjernvarme med inntil 297 Gcal/t effekt. I 2008 ble det bare produsert 195,2 GWh totalt.

Byggingen av kraftverket begynte omkring 1930, og første byggetrinn stod ferdig i 1936. Det ble utvidet siste gang i 1984 og 2008.

## Se også
*Liste over verdens største kullkraftverk

## Eksterne lenker
* RAO-ESV kraftverkets hjemmeside.
Linje 2 (New Yorks undergrunnsbane)

**Linje 2** (**2 Seventh Avenue Express**) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen rød på rutekart. Linjen betjener 61 stasjoner mellom Wakefield – 241st Street i The Bronx og Brooklyn College – Flatbush Avenue i Lower Manhattan.

## Stasjoner

## Eksterne lenker
* Subway Map MTA (New Yorks undergrunnsbane)
Apatity kullkraftverk

**Apatity kullkraftverk** (russisk: *Apatitskaja TETs*) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 323 MW, beliggende utenfor Apatity i Murmansk oblast på Kolahalvøya, Russland. Det er effekt 230 MW i kraftprosuksjonen, og 93 MW i produksjonen av fjernvarme som tilsvarer  535 Gcal/t effekt. Anlegget har 10 turbiner.

Brenselskildene er kull og kullgass. Anlegget ble påbegynt i 1955, og stod ferdig i 1959 (første byggetrinn, og ble fornyet igjen i 1999. Operatører er TGK-1 samt det lokale selskapet *[[Kolenergo]]*.

## Se også
*Liste over verdens største kullkraftverk

## Eksterne lenker
7TP

**7TP** (*siedmiotonowy polski* - 7-tonns polsk) var en polsk stridsvogn.

Tidlig på 1930-tallet kjøpte Polen 50 Vickers 6 tonns stridsvogner, som da var veldig moderne. På grunnlag av disse utviklet de 7TP. Cirka 132 stridsvogner av denne typen ble produsert fra 1935 til utbruddet av 2. verdenskrig, og vekten var 9,9 tonn på modellen med ett tårn og 9,4 tonn på modellen med to tårn. 

Den hevdes ofte å være den første stridsvognen i Europa med dieselmotor, men den japanske stridsvognen Type 89B I-Go Otsu ble produsert med dieselmotor i 1934. og alle vognene hadde radio, som var uvanlig på den tiden.

De første stridsvognene hadde et dobbelttårn med hver sin 7,92 mm mitraljøse. De senere versjonene hadde en Bofors 3,7 cm kanon fra Sverige og en 7,92 mm mitraljøse. Rett før krigsutbruddet i 1939 fikk man også en versjon med 40 mm frontpansring (den vanlige hadde 18 mm på fronten og 5 bak og på sidene og pansringen på den med 40 mm vil antageligvis ha økt tilsvarende over alt).

Senere ble de brukt av okkupantene med navnet Tp (p for polsk) til opplæring og sikring.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Achtung Panzer - 7TP / 7-Tonowy Polski Light Tank
Jakutsk GRES kraftverk

**Jakutsk GRES kraftverk** (russisk: *Jakutskaja GRES*) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 320 MW, beliggende utenfor Jakutsk i Sakha (Jakutia) i sibir, Russland. Anlegget er det eneste i verden som er bygget på permafrost.

Brenselskildene er naturgass og dieselolje. Anlegget ble påbegynt i 1965, og stod ferdig i 1970 (første byggetrinn), mens den åttende og siste turbinen ble installert i 1982. I 2010 starter utskiftningen av tre av de åtte enhetene. Operatør er  Jakutskenergo.

## Se også
*Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

## Eksterne lenker
* RAO-ESV – beskrivelse av kraftverket.
Jacques Chaban-Delmas

**Jacques Chaban-Delmas** (født 7. mars 1915 i Paris, Frankrike – død 10. november 2000 i Paris) var en fransk gaullistisk politiker. Han var motstandsmann under annen verdenskrig, satt i flere regjeringer og var Frankrikes statsminister 1969–1972. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Chaban-Delmas kom fra en borgerlig familie, og studerte jus og politikk. Etter studietiden gjorde han militærtjeneste og virket en kort stund som journalist.

### Karriere
I 1941 arbeidet han i Ministeriet for industriproduksjon under Vichy-regimet. To år etter tilhørte han finansinspektørenes eksklusive kadre, men fungerte imidlertid samtidig under dekknavnet «Chaban» som kontaktmann for motstandsbevegelsen (Résistance) til Charles de Gaulle i London og senere i Alger. Som leder av de militære motstandsaksjoner for Comité français de la libération nationale var Chaban-Delmas aktiv i motstandsarbeidet. Som 29-årig ble han brigadegeneral i den franske arme og rykket etter en ukes kamp inn i Paris da hovedstaden ble befridd fra den tyske okkupasjon. Samme år ble han krigsminister i den nye franske regjering.

Han var fra første stund med i den gaullistiske bevegelse. I 1945 ble han generalsekretær for Informasjonsministeriet. Et år etter var Chaban-Delmas representant for  det radikale parti i den franske nasjonalforsamling, men gikk etter kort tid over til det gaullistiske Rassemblement du peuple français (RPF).

Chaban-Delmas satt som minister for offentlige arbeider, transport og reiseliv fra juli 1954 til august 1955, Statsråd for bolig-og gjenoppbygging i september og november 1954. Ved årsskiftet 1957-1958 hadde han rollen som forsvarsminister for de bevæpnede franske styrker og i tillegg satt han som statsminister i Frankrike mellom 1969 og 1972. 

Han fungerte som statsminister under den franske presidenten Georges Pompidou i perioden mellom 1969 og 1972. I tillegg, var han i nesten et halvt århundre, borgermester i havnebyen Bordeaux mellom 1947 og 1995, og han satt som minister for bystyret i Gironde, departementet som byen Bordeaux er en del av. 

Chaban-Delmas deltok i grunnleggelsen av partiet Union pour la nouvelle République (UNR) og han ble valgt, mot president Charles de Gaulle vilje, til leder av den franske nasjonalforsamlingen. Han holdt denne stillingen frem til slutten av Charles de Gaulles presidentperiode i 1969. I motsetning til enkelte andre gaullister som f. eks. Jacques Soustelle, støttet han opp om Charles de Gaulles politikk for å få avsluttet den algeriske frigjøringskrigen mot Frankrike. 

Chaban-Delmas pensjonerte seg fra det politiske liv i 1995, mot slutten av sin åttende periode som ordfører i byen Bordeaux. Han døde i 2000 i en alder av 75 år. 

*Stade Chaban-Delmas*, som er en fotball og rugby-stadion i Bordeaux, er blitt oppkalt til ære for Jacques Chaban-Delmas.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  ''La mort de Jacques Chaban-Delmas'', nekrolog i Le Nouvel Observateur 13. november 2000   
*  Biografi hos ordredelaliberation.fr 
*  ''Inauguration de l'Esplanade Jacques Chaban-Delmas à Paris VII'' (26. august 2004)
*  ''Radioscopie de Jacques Chaban-Delmas'' I Archives Télé, ina.fr
Abakan kullkraftverk

**Abakan kullkraftverk** (russisk: *Abakanskaja TETs*) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 270 MW, beliggende utenfor Abakan i Khakasia, i asiatisk Russland.  Anlegget leverer også fjernvarme. 

Brenselskildene er brunkull fra Borodino. Anlegget ble påbegynt i 1977, og stod ferdig i 1982 (første byggetrinn). Anlegget eies av TGK-13.
Arkagalinsk GRES kullkraftverk

**Arkagalinsk GRES kullkraftverk** (russisk: Аркагалинская ГРЭС = *Arkagalinskaja GRES*) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 224 MW, beliggende utenfor landsbyen Mjaundzja i Magadan oblast, i det nordøstlige asiatisk Russland.  Anlegget leverer også fjernvarme med inntil 151 Gcal/t effekt. 

Brenselskilden er steinkull. Kraftverkets utbygging ble påbegynt i 1950, og stod ferdig i 1955 (første byggetrinn). Anlegget ble videre modernisert i 1975, og eies av Magadanenergo.

## Eksterne lenker
* ArGRES - historisk presentasjonsbok hos RAO-ESV Museum. Besøkt september 2017. (russisk)
USS «Jeannette»

**USS «Jeannette»**, opprinnelig HMS «Pandora», var en kanonbåt i Royal Navy og ble kjøpt i 1875 av Allan Young før hans arktiske reise i 1875&ndash;76. Skipet ble senere kjøpt av James Gordon Bennett jr., eieren av *[[New York Herald]]*, og døpt «Jeannette». Bennet var en arktisk entusiast, og han samarbeidet med og fikk bistand av regjeringen med å sette sammen en ekspedisjon til Nordpolen gjennom Beringstredet.

Ved Mare Island Naval Shipyard ble «Jeannette» utstyrt med nye kjeler og annet utstyr. Skroget ble betydelig forsterket for å kunne tåle navigasjon i arktiske farvann.

«Jeannette» skulle seile under marinen og følge marinens regler og disipliner, selv om hun var privateid. Mannskapet bestod av 30 offiserer og menn, samt tre sivile. Skipet inneholdt det siste innen vitenskapelig utstyr; og i tillegg til å nå Nordpolen gjennom Beringstredet, var vitenskapelige observasjoner en viktig del av ekspedisjonens mål.

## Anskaffelse og ombygging
I mars autoriserte kongressen deltakelse fra marineoffiserer på ekspedisjonen, og orlogskaptein George Washington DeLong &ndash; en veteran innen arktiske utforskninger &ndash; ble med Bennet til Europa for å skaffe et skip. Etter at «Jeannette» ble valgt, og døpt, seilte DeLong henne fra Le Havre til San Francisco, California i løpet av sommeren og høsten 1878.

## Arktisk reise
8. juli 1879 seilte «Jeannette» ut fra San Francisco, og den amerikanske flåteministeren hadde tillagt henne, i tillegg til de opprinnelige oppgavene, å lete etter den forsinkede svenske ekspedisjonen i skipet «Vega». Ekspedisjonen, ledet av Adolf Erik Nordenskiöld, hadde lykkes i å passere Nordøstpassasjen. «Jeannette» presset på nordover mot Norton-sundet i Alaska og sendte den siste kommunikasjonen med Washington før hun startet nordover fra St Lawrence-bukta i Sibir den 27. august.

Skipet seilte på tvers av Tsjuktsjerhavet og så Heraldøya 4. september. Kort tid etter ble hun fanget i pakkisen nær Vrangeløya. I de neste 21 månedene drev «Jeannette» vestover og stadig nærmere DeLongs mål, selve Nordpolen. Han beskrev i journalen de viktige vitenskapelige hendelsene gruppen utførte. I mai 1881 ble to øyer oppdaget og navngitt; Jeannetteøya og Henriettaøya. I juni ble Bennettøya øya oppdaget og hevdet for USA. Om natten den 12. juni begynte trykket fra isen å bli for stort, og «Jeannette» begynte å knuses. DeLong og hans menn begynte å losse forsyninger og utstyr ut av skipet og over på isen, og neste morgen sank «Jeannette».
Blagovesjtsjensk kullkraftverk

**Blagovesjtsjensk kullkraftverk** (russisk: *Blagovesjtsenskaja TETs*) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 404 MW, beliggende utenfor Blagovesjtsjensk (betyr «Bebudelsen») ved Amur-elva i provinsen Amur oblast, østlige Russland. Anlegget eies av Amurenergo.

Kraftpros\duksjonen er inntil 2.000 GWt årlig. Anlegget leverer også lokal fjernvarme, med inntil 1.005 Gcal/t effekt (ca 175 MW), og leveranse av inntil 2,5 millioner Gcal per år.

Brenselskilden er brunkull. Anlegget ble planlagt fra 1966 og byggearbeidene påbegynt i 1970, første byggetrinn stod ferdig i 1976. Kraftverket ble igjen fornyet med mer moderne enheter installert i 1976, 1985 (250 MW), 1994, 1999 (280 MW), og 2016 (404 MW).

## Eksterne lenker
*Blagovesjtsenskaja TETs  - *RAO-ESV Museum*. Besøkt 2. oktober 2017. (russisk)
British Westinghouse

**British Westinghouse Electrical and Manufacturing Company** var et datterselskap av det amerikanske *[[Westinghouse Electric]] and Manufacturing Company*. British Westinghouse ble i 1919 datterselskap av *Metropolitan Vickers*; og etter at Metropolitan Vickers ble sammenslått med *British Thomson-Houston* i 1929, ble det en del av *Associated Electrical Industries* (AEI) in 1959. I 1967 ble AEI tatt over av The General Electric Company.

George Westinghouse etablerte British Westinghouse i 1899 med kapital fra eget selskap og en mindre andel fra andre investorer. Selskapet første fabrikk ble påbegynt samme år i Trafford Park, Manchester. Produksjonen startet i 1902, samme år som konkurrenten British Thomson-Houston (BTH). General Electric var majoritetseier av BTH og konkurransen mellom BTH og British Westinghouse speilet moderselkapene GE og Westinghouse i USA.

I 1917 fikk det britiske selskapet *Metropolitan Carriage Wagon Company* akjsemajoriteten i selskapet. Samme året innledet selskapet et samarbeid med *Vickers* og navnet ble endret til *Metropolitan Vickers*. Vickers fikk kontroll over selskapet i 1919 da Metropolitan Carriage ble solgt til selskapet.
Den sorbiske mark

**Den sorbiske mark** (latin: *Limes Sorabicus*, tysk: *Sorbenmark*) var en grensemark langs den tyske kolloniseringsgrensen i øst, i det Østlige Francia, som eksisterte fra 800-tallet til året 965. Den bestod av flere mindre land som grenset mot sorberne.

Grenseområdet synes å ha vært den østlige delen av Thüringen og ble noen ganger omtalt som *den thuringske mark*.

Benevnelsen «den sorbiske mark» forekommer fire ganger i den østfrankiske krønikeren Annales Fuldenses fra 800-årene, og i denne er det nedtegnet navn på tre regenter: Poppo, Thaculf og Radulf. I *Annales* hadde kommandørene av den sorbiske mark tittelen *dux Sorabici (limitis)*. Andre steder er de omtalt som grever *(comites)*, markgrever *(marchiones)* og hertuger av Thüringen *(duces Thuringorum)*. Marken ble trolig primært styrt av huset Babenberg.

Grensen mellom Thüringen og sorberne ble definert av den frankiske historikeren Einhard i 830-årene som elven Saale: *Salam fluvium, qui Thuringos et Sorabos dividit* &ndash; «elven Saale som deler thüringerne fra sorberne». På denne tiden var Erfurt det sentrale økonomiske sentrum i det østlige Thüringen.

Den germanske maktsfære innenfor den sorbiske marken inkluderte trolig på en løselig måte landet øst for Saale så langt som til elvene Weiße Elster og Pleiße, hvor den kan ha vært styrt fra borger. Hvorvidt den sorbiske marken i seg selv bare utgjorde området vest for Saale, øst for den, eller begge sider, er uvisst.

I 800-årene ble den sorbiske mark ofte hjemsøkt av opptøyer blant den slaviske befolkningen som betalte skatt til germanerne. Fra 937 til 965 utgjorde området en del av den store marca Geronis, og i denne perioden ble den sorbiske befolkningen passivisert i trelldom. Etter år 965 ble den en del av Markgrevskapet Meißen.

## Referanser


## Litteratur
* Reuter, Timothy (oversetter): *The Annals of Fulda*, Manchester Medieval series, Ninth-Century Histories, Volume II., Manchester: Manchester University Press, 1992
* Thompson, James Westfall: *Feudal Germany*, Volume II. New York: Frederick Ungar Publishing Co., 1928
* Leyser, Karl: *Henry I and the Beginnings of the Saxon Empire*, The English Historical Review, januar 1968, **83**(326): side 1–32
Till Österland vill jag fara

**«Till Österland vill jag fara»** er en svensk åndelig sang fra midten av 1700-tallet. Den er trolig skrevet av sjømannen Anders Flöija.

De første strofene er hentet fra en nederlandsk modell, «Na Osterland wil ik varen». Øvrige strofer er en parafrase på Høysangen. Den allment kjente melodien går tilbake til salme 312 i 1695-års svenske salmebok, «På dig o Herre käre». Teksten er kjent gjennom flere skillingstrykk fra 1700-tallet, det eldste fra 1768.

Visen ble første gang trykket i Jacob Niclas Ahlströms *300 nordiska folkvisor* i 1865. Deretter har den forekommet i flere sangbøker. Begrepet Österland refererer her til Det hellige land. Viktor Rydberg brukte motviet i sin roman *Vapensmeden*.

En variant av visen ble fremført av politikonstablene Kling & Klang i TV-serien *[[Pippi Langstrømpe]] i 1969 – da med teksten *«Till fjärran land skal du fara»''.

## Innspillinger (i utvalg)
*Grimstad.-koret Dir.: Johan Grimstad. Utgitt på EP-platen Philips 421&nbsp;669 i 1961.

## Arrangementer for kor
(Publiseringsår i parentes)

*Lars Gustaf Hedin for mannskor (cirka 1850) – i dette arrangementet brukes sangen ofte som serenade
*Ivar Widéen for blandet kor (cirka 1930)
*David Wikander for mannskor (1951)
*David Wikander for blandet kor (1951)
*Carl-Elow Nordström for trestemmig blandet kor (1954
*Bo Ridderström for tostemmig diskantkor (cirka 1960)
*Bror Samuelson for diskantkor (1980)
*Leif Österlund for blandet kor (1983)
*Håkan Parkman for blandet kor (1990)
*Gunnar Eriksson for blandet kor (cirka 1990)

## Referanser
*Sohlmans Musiklexikon, 2. opplag
Linje 3 (New Yorks undergrunnsbane)

**Linje 3** (**3 Seventh Avenue Express** er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen rød på rutekart. Linjen betjener 34 stasjoner mellom Harlem – 148th Street i Harlem og New Lots Avenue i Brooklyn.

## Stasjoner

## Eksterne lenker
* Subway Map MTA (New Yorks undergrunnsbane)
Linje 4 (New Yorks undergrunnsbane)

**Linje 4** (**4 Lexington Avenue Express**) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen grønn på rutekart. Linjen betjener 54 stasjoner mellom Woodlawn i The Bronx og Crown Heights – Utica Avenue i Brooklyn.

## Stasjoner

## Eksterne lenker
* Subway Map MTA (New Yorks undergrunnsbane)
Ved korsets fot

**«Ved korsets fot»** (engelsk *Beneath the Cross of Jesus*) er en salme av den skotske presbtyerinske kvinnen Elisabeth Clepane, skrevet i 1868, året før hun døde. Den ble først publisert i 1872, da den forekom anonymt i *The Family Treasure* sammen med flere av hennes andre dikt. 

Frederick C. Maker skrev melodi til diktet i 1881. Origiinaldiktet hadde fem vers, men i dag brukes kun tre vers i de fleste salmebøker.

Elevine Heede har oversatt den til norsk. 

### Norske innspillinger
*Frank Nordli med Kjell Krane, piano, Johan Øian, hammondorgel. Innspilt i Oslo 27. februar 1961. Utgitt på EP-platen *Herre, Frelser, los du meg* (Philips 421&nbsp;672&nbsp;PE).

## Referanser

*Beneath the Cross of Jesus
Kunståret 1490

**Kunståret 1490** er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1490.

## Hendelser
Renessansen er i full sving på 1490-tallet, og Leonardo da Vinci maler i en realistisk, chiaroscurostil. Christopher Columbus' oppdagelser av den nye verden fanger den artistiske fantasien til både kunstnere og publikum.

## Malerier
* Leonardo da Vinci maler portrettet *[[Damen med hermelinen]]* (*La dama con l'ermellino*).

## Fødsler
* Peter Dell den eldre - tysk skulptør (død 1552)
* Agostino Musi - italiensk gravør (død 1540)
* Giovanni Maria Francesco Rondani - italiensk maler fra Parmaskolen innen maleri (død 1550)
* Gregório Lopes - portugisisk renessanse maler (død 1550)
*  Hans Dürer - tysk renessanse maler, illustratør, og gravør (død ca. 1538)
* Adriaen Isenbrandt - flamsk maler (død 1538)
* Battista Dossi - italiensk maler som tilhørte Ferraraskolen innen maleri (død 1548)
* Dosso Dossi - Italiensk renessanse maler som tilhørte Ferraraskolen innen maleri (død 1542)
* Diego Siloe - spansk renessanse arkitekt og skulptør (død 1563)
*Marinus van Reymerswaele - nederlandsk renessanse-maler (død 1546)
* Stanisław Samostrzelnik - polsk renessanse-maler og Cistercienser munk (død 1541)
* 1490/1491: Altobello Melone - italiensk renessanse-maler (død 1543)
* 1490/1495: Lucas Horenbout - flamsk kunstner og hoffminiatyrmaler (død 1544)
* 1480/1490: Adriaen Isenbrandt - flamsk renessanse maler (død 1551)
* 1480/1490: Joos van Cleve -  nederlandsk maler (død 1540/1541)
* 1480/1490: Ortolano Ferrarese - italiensk maler av Ferraraskolen (død 1525)

## Dødsfall
…
Tell Me the Story of Jesus

**«Tell Me the Story of Jesus»** er en amerikansk salme. Teksten ble skrevet av blinde Fanny Crosby. Den ble publisert i salmeboken *The Quiver of Sacred Song* i 1880. 

Melodien ble skrevet av John R. Sweney.

## Norsk versjon
Den norske tittelen er «La meg få høre om Jesus» eller «Syng for meg sangen om Jesus» som den også kalles.

### Innspillinger (i utvalg)
*Frank Fordli med Kjell Krane, piano, Johan Øian, hammondorgel. Utgitt på EP-platen Philips 421&nbsp;672 i 1961.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Hymnal Stories
*La meg få høre om Jesus (Salmebloggen.no)
Otahuhu kraftverk

**Otahuhu kraftverk** er et varmekraftverk utenfor Auckland i New Zealand. Det har en installert produksjonskapasitet på 408 MW, fordelt på to enheter (A og B) med  gassturbiner med kogenerasjon. Anlegget ble bygget ut med ferdigstillelse først i 1968, deretter fornyet i 2000. 

Brenselkilden er naturgass, og utstyret ble levert av Siemens, m.fl. Operatør er Contact Energy.

## Se også
*Liste over verdens største olje- og gasskraftverk

## Eksterne lenker
* Contact Energy - selskapets kraftverk.
Mentz Rynning

**Mentz Rynning** (født 20. oktober 1721 i Melhus, død 31. oktober 1788) var en norsk prest. Han var den første som oversatte Terents til dansk.

Mentz Rynning var sønn av Ole Bersvendsen Rynning (død 1741), residerende kapellan i Melhus, og Mille Mentzonia Darre. I 1742 gikk han ut av Trondheim katedralskole, og ble året etter hører ved skolen. Han tok attestasen i 1747. Stillingen ved skolen beholdt han til 1754, da han dro til København. I 1755 ble han residerende kapellan til Strøm i Odalen, og i 1764 sogneprest til Vinger, hvor han ble til sin død.

Rynning var en god latiner og er kjent for sin oversettelse av Terents, den første på dansk. Han ble også kjent i samtiden som en dyktig jordbruker og ivret for at bøndene i hans sognekall skulle ta i bruk forbedrede metoder. Han fikk Landhusholdningsselskabets sølvmedalje for dette arbeidet.

## Referanser


## Kilder
* Thrap, D. i «Rynning, Mentz», i *[[Dansk biografisk Lexikon]]*, XIV. bind. Kjøbenhavn: Gyldendalske Boghandels Forlag, 1900, s. 463–464.
Rådgiver

**Rådgiver** er en yrkesbeskrivelse og -tittel for en person som tilbyr sin ekspertise innenfor et visst fagfelt gjennom rådgivning eller veiledning. Det finnes en rekke ulike typer rådgivere.

I den norske staten er rådgiver en byråkratstilling over førstekonsulent og under seniorrådgiver, normalt for personer med høyere grads eksamen og et par års erfaring. Tittelen er brukt tilsvarende i norske kommuner og fylkeskommuner, i private virksomheter og andre steder.

Rådgiver kan også være tittelen på en sosiallærer eller sosialpedagogisk rådgiver i en skole.

Rådgiver kan også svært generelt bety en person som gir råd til andre, ikke bare i profesjonell sammenheng. Man finner ordet brukt i sammenstillinger som for eksempel kommunikasjonsrådgiver, politisk rådgiver og så videre.

## Eksempler
* Teknisk rådgiver, i filmproduksjon, person som rådgir filmregissøren for å oppnå virkelighetstro skildring av et emne
* Rådgivende ingeniør, også kalt konsulent, en ingeniør som driver rådgivende virksomhet, typisk innen tema relatert til dimensjonering og prosjektering av bygg og anlegg
* Militærrådgiver, en soldat sendt til en fremmed nasjon for å hjelpe med ulike militære oppgaver

## Se også
* Fagekspert
* Fagspesialist
* Konsulent
* Spesialist (flere betydninger)
* Spesialrådgiver, en høyt rangert fagstilling i den norske statsforvaltningen med stillingskode 1220
M11

**M11** kan referere til:

*Ingram M11, amerikansk maskinpistol
*M11 (Irland), motorvei i Irland
*Messier 11, åpen hop i stjernebildet Skjoldet
*SIG P228, sveitsisk pistol
Bildeling

**Bildeling** eller **bilkollektiv** er ordninger der individer eier, disponerer og/eller drifter én eller flere biler i fellesskap og på den måten slipper ansvaret for selv å eie bil(er) og kan utnytte bilen(e) mer effektivt. De som er med i en slik ordning, betaler ofte en fast, årlig kontingent pluss en variabel sum for den tiden man disponerer bil, antall kjørte kilometer og drivstofforbruk.

Kollektivets medlemmer, som kan være privatpersoner eller bedrifter, kan få tilgang til en bil uten kostnadene som bilkjøp og -hold innebærer. Vanligvis kjøper man andeler i kollektivet for en viss sum og må betale en års- eller månedsavgift. Via et bestillingssystem som vanligvis er internettbasert kan man bruke hvilken som helst av kollektivets biler for en viss sum. 

Bildeleordninger blir ansett som et middel til å redusere total bilbruk og også som et økonomisk alternativ for husholdninger og bedrifter. I Norge er det de siste åra opprettet bilkollektiver og nye modeller for bildeling i en rekke byer. Man skiller i dag i stor grad mellom tre ulike modeller for bildeling: 

*Stasjonsbasert: Bilene har fast oppstillingsplass
* Enveis: Bilene har ikke fast oppstillingsplass. Bruken er basert på enveisturer.
* Nabodeling: Eiere leier ut bil fra egen eiendom.

## Opphav
Bilkollektiv har ofte utsprunget fra miljøbevegelsen og er da ofte ideelle organisasjoner. Modeller der kollektivet drives som vanlig forretning finnes også (for eksempel Zipcar). I prosjektet car2go i Ulm, Tyskland og Austin, Texas (USA) kan biler leies rett fra kollektivets parkeringsplasser rundt omkring i byene og parkeres på et annet sted i byen. Bilene lokaliseres via mobiltelefonens GPS funksjon og åpnes og aktiveres via en chip festet på førerkortet og passord.

## Norge

Norge har tre andelseide bildelingsorganisasjoner som samarbeider. De har ca. 4000 sjåfører og ca. 200 biler. Disse er: Andelslaget Bilkollektivet (Oslo, Kristiansand og Stavanger), samvirket Bildeleringen (Bergen), og Trondheim Bilkollektiv.

### Bildeling i Oslo
I september 2019 kom forskriften for *prøveordning om parkeringstillatelser for bildeling i Oslo* på plass, som blant annet tilrettela for at det kunne etableres 600 bildelingsplasser i byen. Prøveordningen la til rette for at stasjonsbaserte bildelingstjenester fikk tilgang på parkeringsplasser og en fordeling mellom de godkjente bildelingsselskapene av bildelingsrådet. Selskapene i ordningen var Hertz, Hyre, Otto, Fleks, Sixt, Bilkollektivet, Europcar, Bislett Bilutleie, Move About, Nabobil, Zipcar, og Bærum Bilutleie.

Prøveprosjektet var toårig fra alle bildelingsplassene er etablert, og varer til omtrent 2023.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bilkollektivet, opererer i Oslo, Stavanger, Bærum og Nesodden  
* Bilkollektivet i Trondheim 
* Bildeleringen, opererer i Bergen
* Hyre, opererer i Oslo, Bergen og Trondheim
*Bildeleringen i Bergen
* Trondheim Bilkollektiv
;Eksempel på bilkollektiv i utlandet
* car2go
Trollmors vaggsång

**«Trollmors vaggsång»** er en svensk barnevise, skrevet av Margit Holmberg (1912–1989). Visa handler om en trollmor som synger ei vise med ordene *«Oajajajaj buff»* til sine elleve barn når de skal sove, ettersom de er de vakreste ordene hun kjenner til. Visa finnes i kategorien «lekevise» i *Nu ska vi sjunga* fra 1943, en sangbok for småskolen som har blitt brukt av flere generasjoner svensker.

## Norsk innspilling
*Helge Sverre Nesheim og Ida med Ragnar Danielsens orkester. Arr.: Ragnar Danielsen. Som «Trollmors vuggesang». Utgitt på EP-platen *Hønseføtter gulrøtter – Pirum paruf puff* (Philips 421&nbsp;677) i 1963
*Helene Bøksle på albumet *Godnatt, min skatt* (2014).

## Referanser
Carlo Landberg

**Carlo Landberg** (født **Carl Landberg** 24. mars 1848 i Göteborg, død 21. juli 1924 i Bern i Sveits) var en svensk orientalist som studerte arabisk. Han ble utnevnt til greve av kongen av Italia.

## Liv
Landberg studerte først i Uppsala, men dro tidlig til Italia, først og fremst av helsemessige årsaker, og fortsatte studiene der. I 1871 deltok han på den internasjonale arkeologisk-antropologiske kongressen i Bologna og reiste året etter til Østen, blant annet for å studere arabisk. Han var mer enn 11 år på reiser i Syria, Arabia og andre steder, og utga samtidig en rekke bøker, blant annet en oversettelse av H. C. Andersens eventyr til arabisk.

Siden flyttet han til Leipzig for å studere arabisk under professor Fleischer og tok doktorgraden i 1883. På reisene sine hadde han oppdaget en mengde verdifulle håndskrifter, også noen avskrifter av tekster man trodde var gått tapt for alltid. Disse la han frem for orientalistkongressen i Leiden, hvor samlingen ble solgt til den nederlandske staten. Landberg utarbeidet selv en nøyaktig fortegnelse over samlingen. Samme år utga han en samling arabiske ordtak og talemåter.

Etter jordskjelvet på Ischia 28. juli 1883 forsøkte Landberg, som hadde giftet seg rikt, å avhjelpe nøden på øya. Som en anerkjennelse av dette arbeidet utnevnte kongen av Italia ham til greve. Kong Oscar II av Sverige bekreftet grevetittelen og sørget for at den ble gyldig også i Sverige. Siden kalte Landberg seg grev Carlo Landberg. Han ble dessuten svensk kammerherre, og fra 1888 var han Sveriges og Norges generalkonsul hos khediven i Kairo.

I 1889 organiserte han den internasjonale orientalistkongressen som ble avholdt i Stockholm og Kristiania, hvor han også var generalsekretær. I 1893 oppga han stillingen som generalkonsul for å dra ut på nye forskningsreiser. Vinteren 1898–99 var han en av lederne for den østerrikske ekspedisjonen til Sørarabia, men forlot ekspedisjonen på grunn av uenighet med D. H. Müller.

## Referanser


## Kilder
Kunståret 1491

**Kunståret 1491** er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1491.

## Hendelser
Renessansen er i full sving på 1490-tallet, og Leonardo da Vinci maler i en realistisk, chiaroscurostil. Christopher Columbus' oppdagelser av den nye verden fanger den artistiske fantasien til både kunstnere og publikum.

## Malerier

## Fødsler
* Francesco Melzi - italiensk maler og elev av Leonardo da Vinci (død 1570)
* 1490/1491: Altobello Melone - italiensk renessanse-maler (død 1543)
* 1490/1495: Lucas Horenbout - flamsk kunstner og miniatyrmaler ved kongelig hoff (død 1544)
* 1491/1492: Bernard van Orley, nederlandsk maler (død 1542)

## Dødsfall
* 2. februar: Martin Schongauer - tysk kobberstikker og maler (født 1445/1450)
* 2. mai: Dierick Bouts den yngre, nederlandsk maler (født ca. 1448) 
* 13. juli: Johann Koerbecke, tysk (vestfallen) maler innen seingotikken (født ca. 1415/1420) 
* 28. desember: Bertoldo di Giovanni – italiensk skulptør og medaljemaker (født ca. 1435/1440)
* Neri di Bicci, italiensk renessansemaler som arbeidet i Firenze (født 1419)
* Domenico di Michelino - italiensk maler innen den florentinske skolen (født 1417)
* Jörg Syrlin den eldre, tysk snekker og billedhugger (født ca. 1425)
Linje 5 (New Yorks undergrunnsbane)

**Linje 5** (**5 Lexington Avenue Express**) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen grønn på rutekart. Linjen betjener 45 stasjoner i to grener, den ene grenen går fra Eastchester – Dyre Avenue eller den andre fra Nereid Avenue (kun i rushtiden) i The Bronx til New Lots Avenue eller Crown Heights – Utica Avenue i Brooklyn.

## Stasjoner

## Eksterne lenker
* Subway Map MTA (New Yorks undergrunnsbane)
Våle (guddom)

**Våle** eller *Åle* (norrønt *Váli*) er i norrøn mytologi en sønn av Odin som avlet fram som hevner av Balder ved en voldtekt av jotnekvinnen Rind. Våle er et produkt av to guddommelige makter, æsene og jotnene, og har krefter fra begge ættene og er således eksepsjonell: allerede én dag gammel hevnet han Balder ved å drepe Hod.

Våle er skapskytter og djerv i strid. Det er forutsagt at Våle, som tilhørende tredjegenerasjons guder skal overta verden etter Odins død i Ragnarok sammen med broren Vidar. Våle er bevitnet i kildene; *[[Voluspå]]*, *[[Vavtrudnesmål]]*, *[[Gylvaginning]]*, *[[Skaldskaparmål]]*, *[[Balders drømmer]]*, og latinske *[[Gesta Danorum]]* (bok III) som «Bo» eller «Bous». 

## Hevnersønnen
Våle ble avlet ved voldtekt. Odin måtte ut av ætten for å skaffe seg en hevner som kunne drepe sønnen Hod som ved list var blitt lurt av Loke til å drepe Balder. Ved svik og list og seid voldtok Odin den unge jotundatteren Rind. «Igjen er gudenes vandelstavle flekket til. Jotnene har fått nok en sak å hevne», skriver Gro Steinsland i analysen av diktet *Voluspå*.

## I kildene
I vers 11 i *[[Balders drømmer]]* blir det slått fast at Rind, jotnekvinne, er mor til Våle som skal hevne Balder:

:*«Rind fær Våle*
:*i vestersalom,*
:*natti gamal*
:*den guten din slær:*
:*han hand ikkje tvær*
:*hell hovud kjemmer,*
:*før på bål han ber*
:*Balders dråpsmann;*
:*naudig eg tala,*
:*no mun eg teia.»*

Våle nevnes også *Voluspå*:

:*Tidlig ble Balders*
:*bror født;*
:*en natt gammel drepte*
:*Odins sønn.* (32)

:*Han vasket ikke hender,*
:*vasket ikke hår,*
:*før på bål han bar*
:*Balders fiende.* (33)

Meningen er at Våle, som nyfødt, hevner Balder *før* han ble vasket og stelt og opptatt som medlem av ætten.

*Voluspå* forteller at det også er Våle som tjorer Loke fast til bergveggen:

:*Våle skal slå*
:*sterke dødrep,*
:*harde lenker,*
:*herdet, av tarmer* (34)

## Lokes sønn
Det finnes en annen Våle/Vale/Åle i norrøn mytologi som er en sønn av Loke. Snorre forteller at etter Lokes skyld i Balders død var bevist skapte æsene denne Våle om til en ulv som reiv i hjel broren Narve slik at dennes tarmer kunne brukes til binde Loke fast til fjellet.

## Referanser


## Litteratur
* *Edda (Den eldre Edda og Den yngre Edda)* i Ivar Mortensson-Egnunds oversettelse, Det Norske Samlaget 2002. ISBN 82-521-5961-3
* Lind, Idar: *Norrøn mytologi frå A til Å*. Oslo: Samlaget 2007, 2. utg. ISBN 978-82-521-7141-9
* Finnur Jónsson (1913): *Goðafræði Norðmanna og Íslendinga eftir heimildum*. Reykjavík: Hið íslenska bókmentafjelag.
* Steinsland, Gro & Sørensen, Preben Meulengracht: *Voluspå*. Oslo 1999. ISBN 82-530-2136-4
Linje 6 (New Yorks undergrunnsbane)

**Linje 6** (**6 Lexington Avenue Local**) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen grønn på rutekart. Linjen betjener 38 stasjoner mellom Pelham Bay Park i The Bronx og Brooklyn Bridge – City Hall på Manhattan.

## Stasjoner
Linje 7 (New Yorks undergrunnsbane)

**Linje 7** (**7 Flushing Local and Express**) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen lilla på rutekart. Linjen betjener 21 stasjoner mellom Flushing – Main Street i Queens og Times Square – 42nd Street på Manhattan.

## Stasjoner
Certina

**Certina Kurth Frères SA** er en sveitsisk produsent av eksklusive armbåndsur, opprinnelig grunnlagt i Grenchen i 1888 av Adolf og Alfred Kurth. Det er for tiden en del av Swatch-gruppen.

## Historie
Certina Kuth Frères SA ble grunnlagt i 1888 da Adolf og Alfred Kurth grunnla sin første urverksfabrikk i Grenchen. Fra starten av var det tre ansatte i fabrikken som var en del av familiehjemme. Certina begynte ikke å produsere hele klokker og tidsmålere, dette var noe som etterhvert ble gjort parallelt med produksjon av verkproduksjon for andre firmaer. I 1938 var det 250 ansatte i firmaet da det feiret sitt femtiårsjubileum. På denne tiden hadde Certina fått et rykte for å være nyskapende.

I 1972 var over 900 mennesker ansatt i firmaet og 600 000 klokker ble produsert av Certina hvert år. Selskapet var rangert først i de fleste store juvelklokkeoversikter og firmaet mottok både "International Diamonds Awards" og "Golden Rose"-prisene. På denne tiden produserte Certina 375 000 klokkekompontenter hver dag og brukte 53 000 edelstener i produksjonen.

## Forbindelse med  General Watch Co, Allgemeine Gesellschaft der schweizerischen Uhrenindustrie AG (ASUAG)
I 1971 hadde familien som eide Certina bestemt seg for å gå med i General Watch Co, den da nydannede underavdelingen av ASUAG. Den japanske klokkeindustrien, som utmerket seg med pålitelighet og svært billige produkter, hadde en voldsom fremgang og bidrog til å stanse Certinas ekspansjon. Restruktureringen til firmaet involverte ikke bare en søken etter å slå sine krefter sammen med andre, men også til at de la ned sin egen verkproduksjon. Ved slutten av 1970-tallet var Certinas fabrikker flyttet til Biel. Under ny ledelse klarte bedriften å holde noen av sine gamle markdeder, deriblant i Skandinavia. Da SSIH- og ASUAG-selskapene slo seg sammen ble Certina en del av en organisasjon og sammen med Mido og Tissot har selskapet nå etablert seg i Le Locle.

## Navnet Certina

I 1906 ble Certina navnet brukt for første gang av fabrikanten. Adolf og Alfred Kurth kalte sine klokker «Grana», kortformen av «Granatus», det lantinske navnet for «Grenchen».

I 1938 adopterte firmaet navnet «Certina», fra latin «certus» som betyr «trygg», «sikker» som sitt eksklusive kjennemerke.

## Eksterne lenker
* 
* history of the Swatch Group SA and the various re-organisation
* Vintage Certina Time-Line and various info
* Official Swatch Group History
* Alliance Horlogère: listing of the Certina calibres
* Vintage Certinas
* Watch-Wiki:Certina