open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Taigadvergmåler

**Taigadvergmåler** (*Eupithecia conterminata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den hører til den artsrike slekten dvergmålere (*Eupithecia*) og finnes på Østlandet og i Trøndelag i Norge.

## Utseende
En liten (vingespenn 14 – 17 mm), slank, lysgrå måler. Dette er en av de minste norske målerne. **Forvingen** er nokså ensfarget lys grå, med tre mørke flekker langs fremkanten og en ganske stor, kommaformet, svart flekk midt i vingen. Larven er naken, lang og tynn, lyst rødbrun med en lys sidestripe og svart hode.

## Levevis
Larvene lever på gran (*Picea abies*).

## Utbredelse
Dette er en østlig art knyttet til taigaen. Den forekommer i Mellom- og Øst-Europa og i det nordlige Asia. I Norge er den funnet i indre strøk av Østlandet og Trøndelag.

## Litteratur
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

## Eksterne lenker
* 
* Nettsiden ''Svenska Fjärilar'', med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site: http://www.kolumbus.fi/silvonen/lnel/g13/Eupconte.htm 
* Foto av voksent individ, Janis van Heyking fot. http://www.pbase.com/tarsiger/image/97273176
Lausannetraktaten

:*For Lausanne-traktaten* av 1912 mellom Italia og Det osmanske rike (underskrevet 18. oktober 1912 i Ouchy), se Den italiensk-tyrkiske krig.

**Lausanne-traktaten**, undertegnet 24. juli 1923, var en fredstraktat underskrevet i Lausanne, som avgjorde Anatolia-delen etter oppdelingen av Det osmanske rike ved å annullere Sèvres-traktaten underskrevet av Det osmanske rike etter første verdenskrig, som følge av Den tyrkiske frigjøringskrigen mellom de allierte fra første verdenskrig (Ententemaktene) og Den tyrkiske nasjonalbevegelsen.

Traktaten ble ratifisert av Tyrkia den 23. august 1923, Hellas den 25. august 1923, Italia den 12. mars 1924, Japan den 15. mai 1924, og Storbritannia den 16. juli 1924. Traktaten var gjeldende fra den 6. august 1924, da bekreftelsen var offisielt avlevert i Paris i Frankrike.

## Se også
* Freden i Sèvres

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Treaty of Lausanne (1923), the Allied Powers and Turkey, originaltekst til Lausannetraktaten hos *WikiSource*
Tegernsee

**Tegernsee** kan vise til:

* Innsjøen Tegernsee, en innsjø i Bayern
* Byen Tegernsee, en spaby ved innsjøen med samme navn
Eikeløvmåler

**Eikeløvmåler** (*Cyclophora quercimontaria*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Denne arten har en sørlig utbredelse i Norge og er bare funnet langs kysten vestover til Vest-Agder.

## Utseende
En middelsstor (vingespenn 24 – 28 mm), slank, brungul måler. Hannens antenner er fjærformede, hunnens trådformede. Begge vingepar er brungule med en ganske rett, mørkrosa tverrstripe litt innenfor midten. Noen ganger er det også en smalere tverrstripe nærmere vingeroten. Forvingen har en lite, oval, hvit flekk nær midten (ikke kantet med mørkere farge), på bakvingen er tilsvarende flekk nagleformet.

## Levevis
Larvene lever på eik (*Quercus* spp.).

## Utbredelse
Arten finnes i Europa, bortsett fra Storbritannia, Irland og deler av Russland. I Norge forekommer den bare langs kysten vestover til Vest-Agder.

## Referanser




## Litteratur
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

## Eksterne lenker
* 
* Nettsiden ''Svenska Fjärilar'', med bildegalleri
*  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
Alv Storheid Langeland

**Alv Gunnar Storheid Langeland** (også skrevet *Alf*; født 23. juni 1908, død 5. desember 1965) var en norsk pedagog.

Langeland var elev av Peter Østbye ved Drammens Latinskole, og studerte historie og engelsk ved universitetet i Oslo. Senere ble han selv lærer i Larvik og Oslo. 1955&ndash;58 var han direktør for Unesco Institute for Education i Hamburg. Da han vendte tilbake til Norge ble han rektor ved Ullern gymnas. 1959&ndash;62 var han formann i Norsk Lektorlag. I løpet av formannstiden ledet han en delegasjon til Moskva, og besøkte flere afrikanske land. Han døde plutselig under en skitur i en alder av 57 år.

Han skrev deler av bind 21, hele det første tilleggsbindet (om Kina, Japan og Korea), og deler av det andre (om India og Sørøst-Asia) til den norske utgaven av Carl Grimbergs verdenshistorie. Han bidro også til *Larviks historie* (1953) og til *[[Hjemmenes universitet]]* (1962&ndash;65).

## Verker
* *Verden etter 1815* (1945)
* *Byen vår: minner fra Larviks 275 års jubileum* (1946)
* *Fagre nye verden: vår egen tid i historisk lys* (1961)
* I *Menneskenes liv og historie*:
** 21. *Vår egen tid* (sammen med Chr. A. Christensen, 1961)
** [23.] *Kina, Japan, Korea* (1969)
** [24.] *India og Sørøst-Asia* (sammen med Haakon Holmboe, 1969)

## Referanser


## Kilder
* «In Memoriam Alv. St. Langeland», i *International Review of Education* 12 (1966), s. 196&ndash;197
Bill Demong

**Bill Demong** (født 29. mars 1980 i Saranac Lake) er en amerikansk kombinertløper. Han ble olympisk mester i kombinert – stor bakke/10 km under Vinter-OL 2010 i Vancouver.

## Ski-karriere
### Debut 1999-2002
Han debuterte i verdenscupen i 1999 i et renn i Vuokatti, og ble nummer 11 i sitt aller første renn. Sin første plassering blant de 10 beste fikk han i mars 2001 i Nayoro. I januar 2002 kunne han feire sin første verdenscupseier i Liberec. Deretter tok det over fem år før seier nummer to kom.

Demong deltok i verdensmesterskapene i 1999, 2001 og 2005, uten å oppnå bedre plassering enn nummer tolv (2005 i Oberstdorf). Han har deltatt i OL fire ganger. Under OL 2002 i Salt Lake City ble han nummer fire i lagkonkurransen, sammen med lagkameratene Matt Dayton, Johnny Spillane og Todd Lodwick. I de individuelle konkurransene nådde han ikke høyt opp på resultatene, verken i 2002 eller 2006.

### Alvorlig skadet
Sommeren 2002 ble Demong alvorlig skadet da han stupte med hodet først ut i et svømmebasseng på treningssamling i Tyskland, og skadet seg alvorlig. Demong fikk brudd på hjerneskallen, og kunne ikke bevege seg på en måned.

### Tilbakekomst og suksess
Demong klarte så en sølvmedalje på normaldistansen (hopp HS100 + 15&nbsp;km) under VM 2007 i Sapporo, bare slått av tyske Ronny Ackermann med litt over 8 sekunder totalt.

To år senere under Ski-VM 2009 i tsjekkiske Liberec klarte Demong så en bronsemedalje på sprintøvelsen, bak sin lagkamerat Lodwick og norske Jan Schmid. Noen dager senere presterte Demong det kunsstykket å glemme startnummeret sitt, da han skulle hoppe i Lagkonkurransen, noe som gjorde at han ikke fikk hoppe og ødela for sine lagkamerater. Noen dager senere fikk han revansjen sin da han vant storbakke-øvelsen i kombinert (skihopping stor bakke HS134 + 10&nbsp;km langrenn) den 28. februar 2009. Under Vinter-OL 2010 i Vancouver ble han olympisk mester i Stor bakke + 10 km, og tok sølv i lagkonkurransen.

## Verdenscupplasseringer

(Per 9. mars 2008)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wilhelm Munthe

**Abraham Wilhelm Støren Munthe** (1883–1965) var en norsk bibliotekar og boksamler. Han var overbibliotekar ved universitetsbiblioteket i Kristiania/Oslo 1922&ndash;1953. Munthe var sønn av forretningsfører Olaf Andreas Jens Wilhelm Munthe (1851–1914) og Helene Andrea Støren. Han var nevø av biskop Johan Nicolai Støren, grandnevø av historiker og kartograf Gerhard Munthe, nevø av historiker og oberst Hartvig Andreas Munthe, maler Gerhard Munthe, forfatter Margrethe Munthe og generalmajor Carl Oscar Munthe, fetter til genealog Christopher Morgenstierne Munthe og bror til maleren Lagertha Munthe.

Munthe tok klassisk *[[examen artium]]* i 1902 og språklig-historisk embetseksamen med historie som hovedfag i 1911. Etter eksamen fikk han statsstipend til å studere middelalderlig paleografi gjennom to år ved universitetet i Berlin. Samtidig gjorde han seg kjent med tysk biblioteksteknikk. 1915&ndash;16 studerte han nordiske håndskrifter og biblioteker i København, Stockholm og Uppsala. I årene 1918&ndash;1921 var han bibliotekssakyndig i en rekke saker, som ved utformingen av det nye Deichmanske bibliotek. Han holdt også forelesninger om biblioteksvesenet ved universitetet, og tok initiativet til opprettelsen av Norske statsbibliotekarers forening. I 1921 foretok han en studiereise til Europa for å studere moderne biblioteksadministrasjon ved nasjonal- og universitetsbibliotekene i England, Frankrike, Belgia og Tyskland.

Alt i 1903 fikk han sin første stilling ved universitetsbiblioteket. I 1910 ble han amanuensis, og i 1920 overtok han ledelsen av bibliotekets håndskriftavdeling. I 1922 ble han utnevnt til ny universitetsbibliotekar etter Axel Drolsums avgang. Han beholdt stillingen til 1953.

Munthe var medlem av Bibliofilklubben og en tid klubbens formann. Et av hans foredrag ble dessuten trykt i Biliofilklubbens skriftserie «Småskrifter for bokvenner».

Han skrev flere bøker om bøker og bibliotekvirksomhet, samt en bok om professor Ludvig Daae.

## Verker
* *«Statsborgeren» og [[Peder Soelvold]]: et bidrag til den norske presses historie* (1907)
* *Et gammel herregårdsbibliotek: [[Jacob Aall]] og hans boksamling på Nes jernverk* (1941)
* *Litterære falsknerier* (1942)
* *Boknåm: essays for bokvenner* (1943)
* *Den nordiske bokhandels kulturopgave* (1943)
* *Professor Ludvig Daae: en minnebok* (1944)
* *Et verdensforlag bygges opp: Ejnar Munksgaard og hans livsverk* (1948)

## Referanser


## Kilder
* Biografiske opplysninger i *Nordisk tidskrift för bok- og biblioteksväsen*, årgang IX (1922), s. 199&ndash;200.

## Eksterne lenker
Litium (legemiddel)

**Litium** litium ion, Li+ brukes også som legemiddel. 

Ved inntak blir litium vidt fordelt i sentralnervesystemet og reagerer med flere neurotransmittere og reseptorer, hindrer frigivelse av norepinefrin og øker serotonin syntese.

Litiumbehandling anvendes innen psykiatrien for å forebygge perdurerende manisk depressiv sykdomstilstand, periodiske manier og periodiske depresjoner.

Pasientene får daglig et litiumsalt i en individuell dose. Legen justerer en viss nivå av litium i blodserumet. Tilbakefall i manier eller depresjoner kan med hjelp av denne medisineringen minske i gjennomsnitt fra cirka 60 prosent til cirka 20 prosent.

Flere kjemiske salter av litium brukes medisinsk som stemningsstabilisator-medisin, primært ved behandling av bipolar lidelse, hvor de har betydning for behandling av depresjon og spesielt mani, både akutt og langsiktig. Som stemningsstabilisator er litium mer effektiv i å forebygge mani enn depresjon, og kan redusere risiko for selvmord. I depresjon alene (unipolar lidelse) kan litium brukes for å øke effekten av andre antidepressiva. Litiumkarbonat (Li2CO3), solgt under flere merkenavn, er det vanligste, mens citratsalt litiumcitrat (Li3C6H5O7), sulfat salt litiumsulfat (Li2SO4), litiumaspartat og orotatsalt litiumorotat er alternativer.

Medisinsk litium finnes kun under navnet **Lithionit** i Sverige i form av en depottablett på 42 mg.

## Referanser
Port-Gentil

**Port-Gentil** er en by i vestre del av Gabon. Den er hovedstad i departementet Bendje og i provinsen Ogooué-Maritime. Port-Gentil er den vestligste byen i Gabon. Den ligger ved Atlanterhavet og er landets viktigste havneby og et viktig industrisentra. Ved folketellinga i 2013 hadde byen 136.462 innbyggere, og var dermed den nest største byen i Gabon.

Byen ble oppkalt etter den franske kommandanten Émile Gentil i 1900. Etter første verdenskrig startet byen en storstilt tømmereksport. Det ble bygget et oljeraffineri i byen på 1960-tallet, og siden det er oppdaget olje utenfor kysten er også utskipning av olje en viktig næringsvei. 

Port-Gentil er kjent for sine strender og hoteller og for Saint Louis-kirken. Teknisk sett ligger byen på en øy, men ingen broer knytter den til fastlandet. Derfor har byen sin egen flyplass, og den knytter byen til både hovedstaden Libreville og resten av verden.

## Referanser
Nore II kraftverk

**Nore II** er et kraftverk som utnytter fallet mellom Rødbergdammen og Norefjord.

Det har en installert effekt på 60 MW fra 2 francisturbiner. Og en gjennomsnittlig årsproduksjon på 400 GWh.

Kraftverket er lokalisert ved innløpet til Numedalslågen i Norefjord. Det er installert to francisturbiner.

Kraftverket er heleid av Statkraft.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Statkraft
* Statkraft brosjyre 
* Store Norske
Thomas Nordseth-Tiller

**Thomas Nordseth-Tiller** (født 27. november 1980, død 12. mai 2009) var en norsk manusforfatter, fra Lørenskog i Akershus, som skrev manuset til filmen *[[Max Manus (film)|Max Manus]]*.

Han ble utdannet i Oslo, Perth og San Francisco og oppnådde en bachelorgrad i film. Han vant pitchekonkurransen på Kosmorama 2007 med manuset *Vi vil oss et land* som senere ble til filmen *Max Manus*. Han er medforfatter av boken *Max Manus: Film og virkelighet* (ISBN 9788245808797), som gir et innblikk i hvordan historien om motstandshelten Max Manus har blitt gjort til film.

Nordseth-Tiller skrev *Max Manus* som 25-åring som en av eksamensoppgavene sine ved Academy of Art i San Francisco.

Han døde av kreft i mai 2009 etter et to-måneders sykeleie. 21. august 2009 ble han tildelt Amandaprisen 2009 for beste filmmanus for manuset til *Max Manus*, en tildeling som fikk stående applaus. Familien til Thomas Nordseth-Tiller, ledet av broren og foreldrene Kari og Bjørn Nordseth, mottok Amandaprisen på vegne av Thomas. Aksel Hennie hyllet også Thomas i sin takketale da han selv mottok Amandaprisen for beste mannlige hovedrolle. Han vant også Kanonprisen 2008 i klassen beste manus for filmen og filmen vant totalt tolv priser under de to utdelingene.

Thomas sto også for regien av den norske versjonen av FN og Verdens matvareprograms videospill *Food Force*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Intervju med Nordseth-Tiller i Romerikes Blad
Fylkesvei 2780

**Fylkesvei 2780 ** går mellom Garder i Flesberg og Rødshøgda i Kongsberg.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 96 (Buskerud).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Bibliofilklubben

**Bibliofilklubben** er en norsk klubb for boksamlere. Medlemstallet er begrenset til 33, og nye medlemmer opptas ved avstemning.

Klubben ble dannet som en selskapelig forening i 1922, med det formål å «danne et bindeledd mellom norske bokvenner» og «vareta medlemmenes interesser som boksamlere», for eksempel ved å knytte kontakter eller skaffe opplysninger. Den viktigste av klubbens opphavsmenn var direktør for Norges geologiske undersøkelse Hans Reusch, som ble den første formannen. Møtene ble avholdt fra fire til seks ganger om året på en førsteklasses restaurant. Under møtene ble det holdt foredrag, og sjeldne bøker ble tatt nærmere i øyesyn.

Bibliofilklubben har utgitt flere bøker, og utga skriftserien «Småskrifter for bokvenner», med 88 titler fra 1942 til 1962. I forbindelse med klubbens 100-årsjubileum i 2022 ga de ut *Bok - høydepunkter fra 33 norske boksamlinger,* der klubbens medlemmer valgte ut to bøker hver fra sine samlinger som er representert med bilder og tekster i boken.

## Kjente medlemmer
* Francis Bull, litteraturprofessor
* Thorbjørn Egner, forfatter
* Wilhelm Munthe, universitetsbibliotekar
* Olaf Norli, bokhandler
* Hjalmar Pettersen, universitetsbibliotekar
* Hans Reusch, geolog
* Cato Schiøtz, advokat
* Hilde Sejersted, lærer og forfatter
* Rolf Sæther, tidl. adm. dir rederiforbundet

## Se også
* Bordklubben

## Referanser


## Litteratur
* Wilhelm Munthe: «Bibliofilklubben», i:*[[Nordisk tidskrift för bok- og biblioteksväsen]]* XIX (1932), s. 147&ndash;48.
* Erlend Ofte Arntsen: «Gutenberg online» i: *[[Dagens Næringsliv]]* 15./16. november 2008
Klozapin

**Klozapin** (**Clozapine**, det registrerte varemerket **Leponex**), *8-kloro-11-(4-metyl-1-piperazinyl)-5*H*-dibenzo(b,e)(1,4)diazepin*, et neuroleptikum. Klozapin er et atypisk neuroleptikum og har ved siden av olanzapin sterkest kjente antipsykotiske effekt av alle atypiske neuroleptika, dog svakere stemningsstabiliserende effekt, hvorav det mer sjelden anvendes ved bipolart syndrom enn andre legemiddel fra samme gruppe. Klozapin blir i all hovedsak kun foreskrevet når minst to andre antipsykotika er forsøkt og at disse ikke har hatt den ønskede effekt.  

Klozapin anvendes fremst ved terapiresistent schizofreni.

Substansen kan gi kraftig vektøkning som bivirkning og alvorlige bivirkninger på blodet og derfor må blodprøvekontroller tas regelmessig. Om pasienten øker så mye i vekt at det truer dennes fysiske helse, bør klozapinbehandlingen revurderes.

## Eksterne lenker
* Informasjon på FASS
Fylkesvei 82 (Buskerud)

**Fylkesvei 82 (Fv82) i [[Buskerud]]** gikk mellom Rud i Kongsberg og fylkesgrensen ved Vollane. Veien var 9,5&nbsp;km lang.

2019 ble veien del av fylkesvei 2762.

## Kommuner og knutepunkter

* Rud
*Arm til  Rud (0,1&nbsp;km)
*Endepunkt fylkesgrensen ved Vollane →  (Vestfold) til   Svarstad i Lardal

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart
Boksamling

**Boksamling** er samling av bøker, og omfatter også oppsporing, anskaffelse, organisering, katalogisering, fremvisning, lagring og vedlikehold av bøkene som er av interesse for en enkelt samler. Kjærlighet til bøker kalles «bibliofili», og en som elsker å lese, beundre og samle bøker kalles en «bibliofil».

Boksamling kan være enkelt og billig, for det finnes millioner av nye og  brukte bøker, og tusenvis av bokhandlere, blant andre internett-bokhandlere som Abebooks, Alibris og Amazon. Bare rike boksamlere kan kjøpe de store sjeldenhetene: Gutenbergs bibel og Shakespeares *[[First Folio]]* er for eksempel både berømte og svært verdifulle. Gjennomsnittlige samlere samler kanskje på verker av sin egen favorittforfatter, førsteutgaver av moderne forfattere eller bøker om et spesielt emne. Bokpriser avhenger generelt av etterspørselen etter en gitt bok, antallet kopier som er tilgjengelig og bøkenes tilstand.

## Se også
* Bibliotek
Panagiotis Paraskevopoulos

**Panagiotis Paraskevopoulos** (gresk: Παναγιώτης Παρασκευόπουλος; født 1875 i Gortynia, død 8. juli 1956 på Korfu) var en gresk friidrettsutøver som deltok i de første moderne olympiske leker 1896 i Athen og OL 1900 i Paris.

Paraskevopoulos kom på andreplass i diskos under OL 1896 i Athen,  amerikaneren Robert Garrett vant konkurransen med et kast på 29,15 foran Paraskevopoulos med 28,95.  

Fire år senere, under sommer-OL 1900 i Paris kom Paraskevopoulos på fjerdeplass i diskos og i kulestøt ble han nummer fem.

## OL-medaljer
* 1896  Athen –  Sølv i friidrett, diskos  Hellas

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liu Yongfu

**Liu Yongfu** (kinesisk: 劉永福; pinyin: *Liú Yǒngfú*; Wade-Giles: *Liu Yung-fu*; vietnamesisk: *Lưu Vĩnh Phúc*; født 10. oktober 1837 i Qinzhou som da var i Guangdong i Kina, død 1917) var en hakka-kinesisk offiser. 

Liu Yongfu kjempet mot Qing under taipingopprøret i 1850- og 1860-årene, og ble deretter kommandant for De svarte flaggene, en hærstyrke bestående av tidligere taipingopprørere. Han ledet dem i kamper for franskmennene i Tonkin i 1870- og 1880-årene. Under den fransk-kinesiske krig i 1884 og 1885 ble han en nær venn av generalen og politikeren Tang Jingsong, Republikken Formosas første president, og hjalp ham å organisere motstand mot den japanske okkupasjonen av Taiwan. 

Fra 5. juni til 21. oktober 1895 var han Republikken Formosas andre og siste president.

## Referanser


## Litteratur
* J. Lecomte: *La vie militaire au Tonkin*, Paris, 1893
* Lung Chang [龍章]: *Yueh-nan yu Chung-fa chan-cheng* [越南與中法戰爭, Vietnam and the Sino-French War], Taipei, 1993
* H. McAleavy: *Black Flags in Vietnam: The Story of a Chinese Intervention*, New York, 1968
* A. Thomazi: *La conquête de l'Indochine*, Paris, 1934
* A. Thomazi: *Histoire militaire de l'Indochine français*, Hanoi, 1931
Haloperidol

**Haloperidol** (**Haldol**®), C21H23ClFNO2, et typisk antipsykotika tilhørende gruppen butyrofenonderivat. Preparatet ble funnet og patentert i 1959 av Janssen–Cilag. Det er et standardpreparat blant antipsykotika og anvendes oftest når et nytt antipsykotika skal sammenlignes mot pasientens tidigere behandling.

## Dosering
Dosen avpasses individuelt for pasienten av behandlende lege. 

Haldol finnes som en tablett i styrkene 1 og 4 mg, oral løsning 2 mg/ml samt injeksjonsvæske i varierende styrker og varianter, bl. a. depotinjeksjon. Vanlig innledningsdose er 1–4 mg og underholdsdose mellom 4 og 8 mg. Høyere doser enn 10 mg er ikke studert.

## Eksterne lenker
* Informasjon fra FASS
Nové Mesto

**Nové Mesto** kan referere til flere steder i Slovakia:

* Nové Mesto nad Váhom – by
* Nové Mesto pod Šiatrom – slovakisk navn for den ungarske byen Sátoraljaújhely
* Kysucké Nové Mesto – by
* Nové Mesto (Bratislava) – bydel i Bratislava
* Nové Mesto (Košice) – bydel i Košice
* Nové Mesto (Poprad) – bydel i Poprad
* Nové Mesto (Trnava) – bydel i Trnava

## Se også
* Nové Město
* Novo Mesto
Nové Město

**Nové Město** kan referere til flere steder i Tsjekkia:

* Nové Město na Moravě – by, kjent for skiidrett
* Nové Město nad Metují – by
* Nové Město pod Smrkem – by
* Nové Město (Praha) – bydel i Praha
* Nové Město nad Cidlinou – landsby

## Se også
* Nové Mesto
* Novo mesto
Den rumenske uavhengighetskrigen

**Den rumenske uavhengighetskrigen** ble utkjempet i 1877 mot Det osmanske rike. Den 16. april 1877 undertegnet fyrstendømmet Romania og Det russiske keiserdømmet en avtale i București, som innebar at russiske tropper fikk passere gjennom  rumenske landområder, mot at Russland respekterte Romanias integritet. Mobiliseringen startet, og om lag 120&nbsp;000 soldater ble samlet sammen sør i landet for å forsvare det mot eventuell fremrykning av osmanske styrker fra sørsiden av Donau. Den 24. april 1877 erklærte Russland krig mot Det osmanske riket, og russiske tropper gikk så inn i Romania. 

## Oversikt
Den 21. mai 1877 erklærte Mihail Kogălniceanu i det rumenske parlamentet Romania uavhengig etter ønske fra det rumenske folket. Neste dag ble loven undertegnet av fyrst Carol I. Romania avsluttet da utbetalingen av tributt til Tyrkia (914&nbsp;000 lei), og summen gikk isteden til krigsministeriet. 

I starten ønsket ikke Russland å samarbeide med Romania siden de ikke ville at Romania skulle delta i fredsforhandlingene etter krigen, men russerne møtte svært sterk motstand fra den tyrkiske hæren på 50&nbsp;000 mann ledet av Osman Pasja ved beleiringen av Pleven. Storhertug Nikolaj ba da Carol I om støtte og ba samtidig om at den rumenske hæren skulle slå seg sammen med den russiske. Carol I godtok forslaget og tok selv kommandoen over hæren. 

Rumenerne vant slaget ved Grivița og Rahova, og den 28. november 1877 kapitulerte Plevna samtidig som Osman Pasja overga byen, garnisonen og sverdet sitt til den rumenske obersten Mihail Cerchez. Etter at Plevna var inntatt returnerte den rumenske hæren til Donau og vant slagene ved Vidin og Smârdan. Den 19. januar 1878 ba Det osmanske riket om våpenhvile, noe som ble akseptert av både Romania og Russland. Romania vant krigen, men med tap av 4302 falne eller savnede, 3316 sårede og 1919&nbsp;000 syke. Uavhengigheten ble anerkjent av Sentralmaktene den 13. juli 1878.

## Etterspill
Fredsavtalen mellom Russland og Det osmanske riket ble undertegnet i landsbyen San Stefano næt Konstantinopel den 3. mars 1878. Den anerkjente fyrstendømmet Bulgaria under tyrkisk overhøyhet og uavhengighet for Romania, Serbia og Montenegro. Russland holdt etter Romanias oppfatning ikke avtalene i traktaten fra 4. april 1877 om å respektere landegrensene til Romania, slik de var bestemt ved Parisfreden (1856), da seierherene i Krimkrigen overlot til Moldavia tre russiske fylker i Bessarabia. Avtalen ble ikke anerkjent av Sentralmaktene, og etter fredsforhandlingene i Berlin i 1878 ble det avgjort at Russland skulle gi Romania sin uavhengighet. Områdene Dobrudsja, Donaudeltaet og Slangeøya (Insula Șerpilor) skulle overføres til Romania, men Russland fikk beholde fylkene Cahul, Bolgrad og Ismail i det sørlige Bessarabia. Fyrst Carol mislikte avgjørelsen, men ble overtalt av Bismarck til å godta kompromisset på grunn av de store fordelene Romania fikk ved adgang til havner ved Svartehavet i Nord-Dobrogea, som også Bulgaria gjorde krav på.

## Se også
* Kongedømmet Romania
* Den russisk-tyrkiske krigen 1877-1878
Fylkesvei 2790

**Fylkesvei 2790 ** går mellom Rollag stasjon og Bergan i Rollag kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 106 (Buskerud).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker

* Vegvesenets vegkart
Unitarisk vigsel

**Unitarisk vigsel** er et ekteskap som er inngått med en unitar som forretter og vigsler. De første unitariske vielser fant allerede sted i 1920-årene. I dag utføres unitariske vielser i Norge av Unitarforbundet. Unitarene stiller ingen krav til medlemskap, en bestemt tro eller teologisk standpunkt av brudeparet – selv ikke-troende kan vigsles; de fleste andre kristne trossamfunn krever at minst en har en tilhørighet. Unitarforbundet betrakter ekteskapsinngåelse kun som en juridisk ordning og slik sett løsrevet fra krav om bestemt tro og livssyn. Dette betyr at brudeparet selv i stor grad kan tilpasse seremonien slik de ønsker. Unitarene har gjerne flere oppsett brudeparet kan velge mellom, for å gjøre det lettere, men det er ikke noe krav om at disse skal følges. Det eneste krav som stilles fra Unitarforbundets side, er at seremonien er i samsvar med gjeldende lov der vigslingen skal skje, og at den ikke bryter med demokratiske prinsipp som frihet, respekt og toleranse. Det kreves heller ikke at de som gifter seg, må ha tilhørighet til Unitarforbundet, og for ikke-medlemmer vil kontakten med forbundet normalt opphøre etter vielsen. Vielser kan foregå både utendørs og innendørs og er helt uavhengig av bestemte vigselssteder.

Unitarforbundet har godkjent både et kirkelig og borgerlig vigselsrituale; det ene følger en kirkelig liturgi, mens det andre følger det samme rituale som ved borgerlig vielse. Vielser er åpne for alle som til enhver tid tilfredsstiller kravene i ekteskapsloven.

Unitarkirken er et av få kristne trossamfunn som tillater likekjønnet ekteskap. Allerede i 1984 åpnet unitar-universalistene i USA for likekjønnede ekteskap. I januar 2009 trådte loven om kjønnsnøytralt ekteskap i kraft i Norge, og likekjønnede par har nå mulighet til å bli vigslet hos Unitarkirken. Unitarkirken i Norge var det eneste trossamfunn som under regjeringens høringsrunder for forslag om endringer i Ekteskapsloven 2008 stilte seg positivt til likekjønnet vigsel.

## Se også
* Ektevigsel
* Humanistisk vigsel
* Borgerlig vigsel
* Ordinasjon – diakon-, preste- og bispevigsel
* Ekteskap
* Bryllup

## Referanser


## Eksterne lenker

* Unitarforbundets sider om ekteskap
Hearts of Fire

***Hearts of Fire*** var en film fra 1987, med blant annet Bob Dylan, Fiona Flanagan og Rupert Everett. 

## Opphav og filming
Originalt skrevet av Scott Richardson, manuskriptet ble skrevet om igjen av *[[Basic Instinct]]*-forfatteren Joe Eszterhas fordi Lorimar Productions følte at Richardson var en «babyskribent» og ikke erfaren nok til å ta på seg ansvaret for en film med Dylan. Dylan skal visst ha truet med rettssak, dette skal visst ha ført til Eszterha skrev alt om igjen. 

Filmen ble filmet i Canada (Hamilton, Ontario og Toronto) og i United Kingdom (Southerndown og Coney Beach på Porthcawl). Filmens konsertscener ble filmet i Bristol i England.

## Utgivelse
*Hearts of Fire* gjorde det ekstremt dårlig på kino. Den var først utgitt i United Kingdom, og ble tatt vekk fra kinoer etter ca to uker. Film ble ikke engang sendt på kinoer i USA, og ble sendt direkte til video i 1988. *Hearts of Fire* ble gjenutgitt enda en gang på VHS av Warner Brothers 6. desember, 1993. Den har vært tilgjengelig i den nå utgåtte Laserdisc formatet, men filmen har ikke vært utgitt på DVD og det er for tiden heller ingen planer om det.

## Anmeldelser
*[[Variety Magazine]]* mente at det var "unfortunate that the last film of helmer Richard Marquand, who died shortly after completing it, should be *Hearts of Fire*" and that the film failed "to fire on all cylinders despite a nimble performance by the enigmatic Bob Dylan typecast as a reclusive rock star." Channel 4 deemed the film a "blunt instrument of 80s vacuity." DVDLaser fastslo at dette var "a really bad movie," men det er også hva seeren føler for Bob Dylan er "the key to liking or disliking the film."

*[[Time Out London]]* sa at Dylan "hovers enigmatically on the sidelines, offering jaundiced comments." En annen anmeldelse mente at dette er "what is arguably one of the worst performances you are likely to see. His line readings are embarrassing, he clearly has no respect for any of the actors around him, or anyone behind the camera, or anyone who is likely to see the film."

## Soundtrack
I 1987, ga Columbia Records ut *[[Hearts of Fire (soundtrack)|Hearts of Fire]]* soundtrack. Dylan var tydeligvis opprinnelig under kontrakt for å skrive og gi ut fire nye originale innspillinger til albumet, men det endte bare med to og en coverlåt. Det var en coverversjon av  John Hiatt's "The Usual," og Dylan's "Night After Night" og "Had a Dream About You Baby." Dylan kom senere til å gi ut en alternativ versjon av "Had a Dream About You Baby" på albumet *[[Down in the Groove]]* fra 1988.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Variety review av *Hearts of Fire*
* DVDLaser review of *Hearts of Fire*
* The Moviezzz Blog review of *Hearts of Fire*
Heierenfossen kraftverk

**Heierenfossen kraftverk** er et minikraftverk som ligger ved Heiernfossen, oppstrøms Sandaker bru i nedre del av Sogna (Soknavassdraget) i Ringerike kommune, Buskerud.

Kraftverket ble bygd av *Knut Heieren* og sto ferdig i 1980. Han eide og drifta det fram til 1991, da det ble kjøpt av *Jon Stensli*. Stensli eide og drifta det fram til 2001, da *Magne Bruland* kjøpte det.

Kraftverket ligger langs gamle riksvei 7, like oppstrøms Sandaker bru sør i Ytre Soknedalen og cirka 6&nbsp;km vest av Hønefoss. Det har tre marine sentrifugalpumper av typen CE, produsert og modifisert i Lier av Thune Eureka.

Installert effekt er 600 kW. Årsproduksjon er 4,5 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* smakraftverk.com (arkiv)
Christen Magelssen

**Christen Daae Magelssen** (født 6. mai 1841, død 1940) var en norsk billedhugger.

## Liv
Magelssen var sønn av sogneprest i Åfjord Hans Gynter Magelssen (d. 1886) og Drude Cathrine Haar Daae (1815&ndash;88), en søster av Ludvig Kristensen Daa. Som ung var han først sjømann, før han begynte å lage gallionsfigurer i et engelsk verksted. Da han kom tilbake til Norge bestemte han seg for å bli billedhugger, og dro i 1866 til København med statsstipend. Her fikk han undervisning av den danske billedhuggeren Herman Wilhelm Bissen i tre år. I denne perioden utførte han sitt første større arbeid, «Sjømand, som genser sit Fædrelands Kyst».

I de neste årene bodde Magelssen i Kristiania, før han dro til Roma i 1871. Her bodde han i ti år, til å begynne med med statsstipend, og ble kjent med andre nordmenn som var i Italia på samme tid: Ole Bull, Bjørnstjerne Bjørnson, Jonas Lie og Henrik Ibsen. I Roma-perioden laget han blant annet kolossalstatuen «Meleager», som ble utstilt på verdensutstillingen i Paris i 1878. I 1880-årene vendte han tilbake til Norge, og bodde først i Bergen, siden i Kristiania.

Magelssen levde til han ble nesten 100 år gammel. Han var gift med den italienske boktrykkerdatteren Adele Elvira Salandri (f. 1857).

## Verker
### Bøker
* *To Aar ombord i Zephyr* (1867)
* *Anden Styrmand fortæller* (1888)

## Referanser


## Kilder
* Halvorsen, Jens Braage: *Norsk forfatter-lexikon 1814&ndash;1880*, 4. bind, s. 1&ndash;2. Kristiania: Den norske forlagsforening, 1896.

## Litteratur
* Bull, Francis: *Tradisjoner og minner*. Oslo: Gyldendal, 1945.
Tundzja (andre betydninger)

**Tundzja** kan vise til:

*Tundzja – elv som renner gjennom Bulgaria og Tyrkia
*Tundzja kommune – kommune i Bulgaria
*FK Tundzja Jambol – fotballklubb fra Jambol
*Tundzja Stadion – hjemmebane for FK Tundzja
*Hotell Tundzja – hotell i Jambol
*Tundzja (isbre) – isbre på Livingston Island i Antarktis
*BK Tundzja Jambol – basketballlag fra Jambol
Oddernes kommune

**Oddernes kommune** er en tidligere kommune i Vest-Agder, siden 1964 en del av Kristiansand kommune.

Oddernes herred ble opprettet i 1837, og bestod inntil det ble slått sammen med Kristiansand i 1964.

Oddernes kommune omfattet opprinnelig også Randesund. De to delene ble skilt 31. desember 1893, og Oddernes og Randesund var selvstendige kommuner fra 1894 til 1964. Etter delingen hadde Oddernes 1&nbsp;133 innbyggere. Kommunen omkranset byen Kristiansand på nesten alle kanter.

Ved lov av 14. juni 1921 ble ca. 2,75&nbsp;km² av Lund i Oddernes overført til Kristiansand og ble en ny bydel med 2&nbsp;164 innbyggere.

Fra 1. januar 1965 ble Oddernes slått sammen med Kristiansand, samtidig med kommunene Randesund og Tveit. På dette tidspunktet hadde Oddernes et areal på 103&nbsp;km² og innbyggertallet hadde økt til 18&nbsp;668.

Oddernes kommune hadde sitt rådhus på Otras østre bredd ved broen «Thygesons minde» som senere kalles Lundsbroa, som etter byutvidelsen i 1921 ble liggende i Kristiansand. Bygget var også kjent som Filialen på Lund fordi en kjøpmann i Dronningens gate, Raw Wilson, hadde butikk også der. Oddernes kommune hadde senere et nyere rådhus i Tordenskjoldsgate i Kristiansand, et bygg som ble tatt i bruk av Kristiansand kommune ved kommunesammenslåingen i 1965.

## Eksterne lenker
* Foto av Gamle Oddernes Rådhus; panoramio.com
Sotirios Versis

**Sotirios Versis** (gresk: Σωτήριος Βερσής; født 1876, død 1919) var en gresk friidrettsutøver som deltok i de første moderne olympiske leker 1896 i Athen.

Versis kom på tredjeplass i diskos under OL 1896 i Athen. Amerikaneren Robert Garrett vant konkurransen med et kast på 29,15 foran Panagiotis Paraskevopoulos med 28,95 og Versis på tredjeplass med 27,78.

Versis deltok også i vektløfting, han kom på tredjeplass i tohåndsløft bak danske Viggo Jensen og Launceston Elliot fra Storbritannia og i enhåndsløft ble han nummer fire.
 
## OL-medaljer
* 1896  Athen –  Bronse i friidrett, diskos  Hellas
* 1896  Athen –  Bronse i vektløfting, tohåndsløft

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Other Side of the Mirror (film)

***The Other Side of the Mirror: Bob Dylan at the Newport Folk Festival*** er en britisk dokumentarfilm fra 2007  om  Bob Dylans opptreden på Newport Folk Festival i 1963, 1964, og 1965, filmen er regissert av Murray Lerner.

Filmen har film og scener som tidligere sett i Lerners *[[Festival (film)|Festival!]]* (1967), med hele sanger. Den inneholder også Dylans elektriske konsert fra 1965.
Filmen inneholder tidligere usette scener og opptak, dette dokumenterer også forandringen i Dylans stil gjennom tre år på Newport. Filmen var kringkastet av BBC Four 14. oktober, 2007. Regissør Murray Lerner kommenterte: “Over the course of three Newport gigs, Dylan becomes more conscious of his power. His charisma is startling. With electricity and radio, he did what Yeats, Lorca, T. S. Eliot and Ezra Pound never achieved. He reached a mass audience with poetry."

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arsenie Todiraș

**Arsenie Todiraș** (født 1983) er en moldovsk sanger som var med i det tidligere bandet O-Zone.

Nå har han en solo-karriere, og han representerte Moldova i Eurovision Song Contest 2006 sammen med Natalia Gordienko. De fremførte sangen «Loca».

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Hearts of Fire (soundtrack)

***Hearts of Fire*** er et musikkalbum basert på lydsporet fra den kritikerslaktede filmen *[[Hearts of Fire]]*. Columbia Records ga ut platen 20. oktober 1987. Det var spilt inn 26.–27. august 1986 i London. Platen er veldig sjelden, da den lenge har vært ute av produksjon og kan bare kjøpes i brukhandler.

Albumet har tre artister. Bob Dylan har tre sanger, Fiona har fire sanger, og Rupert Everett har tre sanger.

De tre  Bob Dylan-sangene har aldri vært utgitt i noe annet, kommersielt prosjekt eller album av Dylan, det gjør dette til en ettertraktet plate for mange samlere. «The Usual» er en John Hiatt-coverlåt. «Night After Night» og «Had a Dream About You Baby» er hans egne. En alternativ miks av den sistnevnte sangen dukket opp på albumet *[[Down in the Groove]]* fra 1988

## Sporliste
#«Hearts of Fire» 3:45 – Fiona
#«The Usual» 3:33 – Bob Dylan
#«I'm in It for Love» 4:01 – Fiona
#«Tainted Love» 3:09 – Rupert Everett
#«Hair of the Dog (That Bit You)» 3:34 – Fiona
#«Night After Night» 2:50 – Bob Dylan
#«In My Heart» 3:20 – Rupert Everett
#«The Night We Spent on Earth» 4:28 – Fiona
#«Had a Dream About You Baby» 2:36 – Bob Dylan
#«Let the Good Times Roll» 3:30 – Rupert Everett

## Eksterne lenker
http://www.searchingforagem.com/1980s/1987.htm
Masked & Anonymous: Music from the Motion Picture

***Masked & Anonymous: Music from the Motion Picture*** er et soundtrack-album med diverse artister fra 2003. Alle artistene spiller sanger av Bob Dylan (som lagde filmen), bortsett fra Bob Dylan selv, som ikke bare spiller sine egne, men også noen klassiske folkesanger.

På spesialutgaven av albumet fulgte det med en SACD sampler med diverse sanger fra Bob Dylans «Revisited series» (15 av hans album remastered i SACD og vanlig CD-format)

## Sporliste
Alle sanger er skrevet av Bob Dylan, unntatt hvor merket:

# «My Back Pages» – The Magokoro Brothers
# «Gotta Serve Somebody» – Shirley Caesar
# «Down in the Flood» – Bob Dylan
# «It's All Over Now, Baby Blue» – The Grateful Dead
# «Most of the Time» – Sophie Zelmani
# «On a Night Like This» – Los Lobos
# «Diamond Joe» – Bob Dylan (Jack Elliot)
# «Come Una Pietra Scalciata» («Like a Rolling Stone»)  – Articolo 31
# «One More Cup of Coffee» – Sertab
# «Non Dirle Che Non E' Cosi'» («If You See Her, Say Hello») – Francesco de Gregori
# «Dixie» – Bob Dylan (Dan Emmett)
# «Señor (Tales of Yankee Power)» – Jerry Garcia	
# «Cold Irons Bound» – Bob Dylan
# «City of Gold» – The Dixie Hummingbirds

## Kilder
*
Allegheny (elv)

**Allegheny** er ei elv i delstatene Pennsylvania og New York i USA. Den har utspring i Potter County i Pennsylvania. Derfra renner den først i nordvestlig retning og inn i delstaten New York, før den snur mot sørvest og tilbake inn i Pennsylvania. I byen Pittsburgh løper den sammen med elva Monongahela og danner elva Ohio, som er ei sideelv til Mississippi.

Allegheny er 523 km lang, og er seilbar på de nederste 110 km, mellom Pittsburgh og East Brady.

## Eksterne lenker
* 
* ''Watershed Atlas'' for elvene Allegheny og Monongahela
Trøllanes

**Trøllanes** (, dansk: *Troldenæs*) er en bygd på Færøyene. Trøllanes er en gammel jordbruksbygd, lengst nord på østkysten av Kalsoy, adskilt fra havet med høye klipper. På Kalsoys nordende finnes en fyrlykt og en av Færøyenes største krykkjekolonier. Herfra er det fri utsikt til Kunoyarnakkur og Enniberg.

Trøllanes og Mikladalur har Mikladals kirkja som sognekirke. Sognet ble i 1931 en egen kommune, men i 2005 tillagt Klaksvík. Siden 1985 har Trøllanes vært forbundet med de øvrige bygdene på Kalsoy gjennom fem veitunneler. Fra Syðradalur lengst sør på øya er det fergeforbindelse til kommunesenteret Klaksvík.

Den 1. januar 2016 hadde Trøllanes 15 innbyggere fordelt på fem gårder.

## Historie

Trøllanes er første gang nevnt i jordeboken i 1584. Første ledd i stedsnavnet betyr «troll». Et sagn forteller at troll inntok bygden hver helligtrekongersaften, men at en gammel kone en gang påkalte Jesus, og trollene forsvant for godt.

Ifølge de færøyske tingbøkene ble den ellers isolerte bygden i 1686 overfalt av åtte bevæpnede sjørøvere, som stjal talg, vadmel og annet tøy. De kom i en slupp av typen som nederlandske og engelske fiskere brukte på denne tiden.

Trøllanes er en jordbruksbygd basert på sau, melkekyr og slaktefe. Historisk har fuglefangst også vært en viktig næringsvei. Det er bratt ned til kaien, som bare kan anløpes i godt vær, og bygden mangler derfor de naturgitte forutsetningene for å omstille seg til den moderne fiskeindustrien. Alle forbindelser gikk sjøveien frem til slutten av 1983, da Lagtinget opprettet en helikopterrute. I 1985 åpnet en 2,2 km lang veitunnel til Mikladalur.

Et viktig samlingspunkt på Trøllanes og i Mikladalur har vært avholdslaget, stiftet av lærer Absalon Guttormsen i 1883.

## Referanser
Agnes Kittelsen

**Agnes Elisabet Hilden Kittelsen** (født 1980) er en norsk skuespiller kjent fra filmer som *[[Max Manus (film)|Max Manus]]* (2008) og *[[Kon-Tiki (spillefilm)|Kon-Tiki]]* (2012) samt TV-serien *[[Exit (TV-serie)|Exit]]* (2019–2023).

## Karriere
Kittelsen scenedebuterte som amatør sommeren 2002 i en moderne versjon av *[[Aladdin]]*. Dette var en forestilling med skuespillere fra andreklassen ved Statens teaterhøgskole. Hun fullførte teaterhøgskolen i 2003. 

Hun TV-debuterte i 2004 i serien *[[Skolen (TV-serie)|Skolen]]*, og hadde året etter en birolle i serien *[[Brødrene Dal og mysteriet om Karl XIIs gamasjer]]*. Høsten 2005 spilte hun hovedrollen som Alice i en sceneoppsetning av *[[Alice i Eventyrland]]* på Den Nationale Scene, og i 2007 medvirket hun i oppsetningen *Kaldt produkt*, som var en omskrevet versjon av Ibsens *[[Et dukkehjem]]*. 

Kittelsen hadde en sentral rolle i den norske filmen *[[Max Manus (film)|Max Manus]]* i 2008. For rollen ble hun tildelt Amandaprisen for beste kvinnelige birolle og Kanonprisen 2008 for beste kvinnelige hovedrolle. I 2010 spilte hun hovedrollen i filmen *[[Sykt lykkelig]]* og ble nominert til Amandaprisen 2011 og Kanonprisen 2010 for filmen. 

Fra 2010 til 2015 spilte hun rollen som Malin Tramell i TV 2-serien *[[Dag (TV-serie)|Dag]]* og fra 2019 rollen som Hermine Veile i NRKs TV-serie *[[Exit (TV-serie)|Exit]]*. Hun har også spilt rollen som den vakre Unn den Fagre i syngespillet *[[Herøyspelet Kongens Ring]]* i flere år og spilt i teaterstykket *Trollbyen*.

## Filmografi
### Film

### Fjernsyn

## Priser og nominasjoner

## Privatliv
Kittelsen har to barn; en sønn med sin tidligere samboer skuespiller Endre Hellestveit, og en datter med sin nåværende ektemann svenske musiker Lars Winnerbäck. Hun ble gift i Stockholm med Winnerbäck i 2016.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
*  Agnes Kittelsen på Filmweb
*
Naurstad

**Naurstad** (lulesamisk: *Návstáde*) er en liten bygd i Bodø kommune i Nordland med ca. 100 innbyggere. Naurstad ligger 30 min fra Bodø sentrum. Naurstadveien fører til bygda. Det er gangvei gjennom skogen fra Naurstad til Godøynes. Bygda har navn etter gården med samme navn.

Navnet Øvre Naurstad eller Øvernaurstad er i tunet. Gården har store sammenhengende jordbruksarealer som er delt i lange teiger mot sjøen og mot utmarka.

Rester av en gårdshaug fra middelalderen ligger sentralt i tunet. Rester av en gårdshaug ligger også øst i flaten mellom husene og sjøen; den fremtrer som en liten forhøyning. Her skal det ha ligget et klyngetun.

Flere spor etter gravhauger fra jernalder ligger i innmarka, mellom husene og sjøhusene. En flatmarksgrav ble funnet; nær naustene i vest lå en gravhaug som ble fjernet før 1930. Flere løsfunn fra middelalder og vikingtid er gjort på innmarka.

## Referanser
Den svarte krigen

**Den svarte krigen** er navnet på konflikten mellom britiske kolonister og tasmanske innfødte i Tasmania først på 1800-tallet. Kolonistenes «krigføring», som var mer som en klappjakt å regne, blir av noen omtalt som et rent folkemord, da den førte til nesten fullstendig utryddelse av den tasmanske urbefolkningen. 

Krigen ble aldri offisielt erklært, og dette har ført til variasjoner med hensyn til når den startet og sluttet. Starten blir gjerne datert til da europeisk nybygging på øya begynte i 1803. Klappjakten på urinnvånerne var mest intens i 1820-årene, og det er disse årene som til vanlig blir kalt «Den svarte krigen». Krigen tok slutt i 1833, da restene av den innfødte befolkningen ble deportert til den lille øya Flinders Island i Bass-stredet.  

Konflikten er omdiskutert blant australske historikere, blant annet når det gjelder tallet på innfødte som ble drept, men den innfødte befolkningen i 1803 (da den britiske koloniseringen tok til) er vanligvis regnet for å være mellom 5 000 og 10 000. I 1833 var det kun 300 av disse igjen, da de ble deportert til Flinders Island. Her døde de fleste etter kort tid pga. sykdom. En liten håndfull tasmaniere ble tilbakeført til Tasmania etter et par år.   

## Litteratur
*
Charles Emil Lewenhaupt

**Charles Emil Lewenhaupt** *den eldre* (født 28. mars 1691 i Stockholm, henrettet 4. august 1743 i Stockholm) var en svensk general. Han ble henrettet for militære forsømmelser i krig.  

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av greve og generalløytnant Carl Gustaf Löwenhaupt og grevinne Amalia Wilhelmina von Königsmarck. 

### Militær
I en alder av 16 år gikk Lewenhaupt i nederlandsk militærtjeneste hvor han ble forfremmet til kapteins grad i 1709. Året etter gikk han inn i svensk tjeneste, hvor han siden ble ytterligere forfremmet til oberstløytnant og deltok i slaget ved Gadebusch i 1712.

I 1720 giftet han seg med Beata Cronhielm etter å ha fått sønnen Charles Emil Lewenhaupt den yngre (1721–1796). 

I 1722 ble Lewenhaupt forfremmet til generalmajor. Ved Sveriges ståndsriksdag av 1741 ble han en faktor i avgjørelsen til Den russisk-svenske krigen mot det russiske keiserdømmet. I løpet av krigen den 20. juni 1743 ble Lewenhaupt dømt til døden på grunnlag av for dårlig opptreden og ledelse i krigen. Selve henrettelsen ble satt til den 20. juli, men ble senere utsatt til 30. juli. Lewenhaupts sønn med samme navn og en mindre gruppe lyktes for øvrig i å befri ham, men Lewenhaupt ble fanget ombord et fartøy i Stockholms skjærgård i retning mot Danzig. 

Den 4. august 1743 ble dommen fullbyrdet, og Lewenhaupt ble halshugget ved Norrtull i Stockholm.  

**Andre versjoner:** Da anklagen mot Lewenhaupt fremkom det alternative opplysninger som gjør geldende at Lewenhaupt tok sin tilflukt i et underjordisk rom på øya Storholmen nord for Lidingö, som var blitt benyttet ev eierne av Frösviks säteri på Bogesundslandet (som senere kom under Vaxholms kommune) for forvaring av verdisaker i krigstider, men gjemmestedet ble funnet og han ble tatt og ført til Stockholm for rettegang. Sannhetsgehalten i denne historien er omstridt og motsies av den detaljerte biografien over Lewenhaupt som ble forfattet av Gustav Jonasson med tittel *Charles Emile – Skurk eller syndabock?*.

## Referanser


## Kilder
**Svenskt biografiskt handlexikon*, 1906 (tilgjengelig i nettversjon på Project Runeberg: https://runeberg.org/sbh/b0042.html)
Norman Lamont

**Norman Lamont**, baron Lamont av Lerwick, (født 8. mai 1942) er en britisk konservativ politiker. Han har hatt plass i Underhuset for valgkretsen Kingston upon Thames. Han var Storbritannias finansminister mellom 1990 og 1993.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Øst-Attikí

**Øst-Attikí** (tidligere **Øst-Attika**) er et prefekturområde i Hellas. Det er en del av periferien og prefekturet Attikí. Hovedstaden i prefekturområdet er Pallini, og det dekker de østlige områdene av storbyområdet til Athen. Østlige områder av Øst-Attikí er derimot mer landlige. 

Prefekturområdet grenser til to av de andre attiske prefekturområdene, Athen og Vest-Attikí i vest, og til prefekturet Viotia i nordvest. I nord ligger Notios Evvoikos-bukten og Egeerhavet ligger i øst og i sør, mens Saroniabukten ligger mot vest. 

## Kommuner