open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Teig

En **teig** er en del av en eiendom som ligger adskilt fra resten av eiendommen.

Statistisk sentralbyrå definerer teig som areal som er helt omsluttet av areal som tilhører andre eiendommer. Hvis offentlig vei eller jernbane deler en eiendom i flere deler, skal disse som hovedregel ikke regnes som egne teiger.

## Historie
Fra tidligere tider og fram til ca. 1850 var gårdene blitt endret etter at arveskifter og medgifte førte til at store landområder ble stadig mer oppdelt i teiger (teigblanding). Dette var urasjonelt og førte til behov for rasjonalisering. I 1821 ble så *«Lov om utskifting»* vedtatt. Det viste seg imidlertid at denne loven ikke fikk den tilsiktede virkning.  Først ved «Jordskifteloven» som ble innført i 1859 (*Lov om Jords og Skovs Udskiftning af Fællesskab av 12. oktober 1857*) ble det fart i utskiftningsarbeidene på landet, og innføringen av loven ble også en viktig milepæl i kartfesting av eiendomsgrenser. Særlig i perioden 1860–1890 ble det laget mange store og kunstferdige utskiftningskart av høy kvalitet. Fremdeles foretar jordskifteverket årlig mange større utskiftningsforretninger etter ønske fra gårdbrukerne, der teigblandingen oppheves eller reduseres.

## Referanser


## Eksterne lenker
* kartverket.no Teig med flere matrikkelenheter
Alfred Eriksen

**Alfred Eriksen** (1864–1934) var en norsk politiker, prest og avisredaktør. Han grunnla avisen *[[Nordlys (avis)|Nordlys]]*, og var også kjent som riksmålsmann.

Eriksen var tilhenger av rasehygiene og medlem av Den konsultative norske komité for rasehygiene, en organisasjon stiftet av Jon Alfred Mjøen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
I sin barndom fattet Alfred Eriksen interesse for språk gjennom overlærer og språkreformator Knud Knudsen. Eriksen var sogneprest i Karlsøy fra 1891 til 1910. I 1896 tok han doktorgraden med en avhandlingen «Vilje: en psykologisk Afhandling». 

I 1902 grunnla han avisen *[[Nordlys (avis)|Nordlys]]*, etter å ha røket uklar med Venstre-avisen i Tromsø, og redigerte denne frem til 1911. 

### Lokalpolitiker
Eriksen var ordfører i Karlsøy fra 1899 til 1903. I tiden som ordfører var han i langvarig strid med væreier og tidligere ordfører Adolf M. Helberg, og til dels også med handelsmann og ordfører Christian Figenschou i nabokommunen Helgøy. Han ble gjenvalgt til kommunestyret i 1904 og 1907, selv om han da bodde fast i Kristiania, men fikk da ikke nok stemmer til å bli ordfører.

Eriksen støttet i tidligere år partiet Venstre, og var kandidat ved stortingsvalget i 1900, men kom ikke inn på Stortinget. 

### Stortingsmann
I 1902 skiftet han til Arbeiderpartiet, og ved valgene i 1903 var han en av fire Arbeiderparti-politikere som ble valgt inn på Stortinget fra Nord-Norge (i Tromsøsundet valgkrets). På Stortinget ble han gruppefører for Arbeiderpartiet og partiets samlingsfigur i den første perioden. Han ble gjenvalgt i 1906 og 1909.

### Etter politikken
I 1912 ble han imidlertid ekskludert fra partiet, fordi han hadde skrevet under på en appell som bad velgerne unngå å stemme på kandidater som ikke støttet riksmålssaken. Fra 1911 til 1916 var han formann i Riksmålsforbundet. I 1911 ble han utnevnt til sogneprest i Vålerengen.

Eriksen ble tildelt Medaljen for borgerdåd og 7. juni-medaljen.

### Familie
Alfred Eriksen var gift med Sigrid Marie Wexelsen; de fikk ni barn sammen. Hun kom fra en kjent prestefamilie, som datter av Wilhelm Andreas Wexelsen (1828 - 1904). Ekteparet Eriksens yngste datter Solvejg Eriksen utga sin fars dagboksnotater fra 1905 i bokform, og hun skrev også boken *Brød i himmelen. Historien om Karlsøypresten og hans hustru. Et tidsbilde fra sosialismens første kampår og Det mannsdominerte samfunn* (1976) om sine foreldre.

## Referanser


## Kilder
* Ulf L. Vinje: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2010090608038 Folk ved havet – Karlsøy kommune 1838-1998]* (s. 68-76, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Håvard Dahl Bratrein: *[http://karlsoy.com/bygdebok/periode10_del07.html Karlsøy og Helgøy Bygdebok]*. Karlsøy kommune 1989-94 (del 7 «Fiskerbondens politiske revolusjon», nettversjon via karlsoy.com)
* Biografi hos Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste (besøkt 12. februar 2012)

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Leon Osman

**Leon Osman** (født 17. mai 1981 i Wigan, Stor-Manchester, England) er en engelsk tidligere fotballspiller som har spilt for tre engelske klubber. Han er midtbanespiller og spiller nå for Everton i Premier League.

## Biografi
Leon Osman, som har vært en del av Everton sitt fotballakademi, var med på å vinne FA Youth-cup for Everton i 1998. I oktober 2002 ble han lånt ut til Carlisle United, og han debuterte for denne klubben den 5. oktober 2002 i en ligakamp mot Torquay United. To uker senere laget han sitt første mål for *the Cumbrians* da de spilte 2-2 mot Macclesfield Town. I januar 2003 returnerte han til Everton, og 12. januar 2003 debuterte han for *the Toffees* da han ble byttet inn i det 89. minutt i en ligakamp mot Tottenham Hotspur. I april 2003 fikk han sin andre ligakamp for Everton, men også denne gang ble det et kort innhopp rett før slutt i en kamp mot Aston Villa. 

I første del av 2003/04-sesongen fikk han med seg 1 ligakamp og 1 cupkamp for Everton før han i januar 2004 ble lånt ut til Derby County. Hans første kamp for *the Rams* var den 28. januar 2004 mot Sheffield United, mens hans første mål kom 7. februar 2004 da Derby spilte 2-2 mot Cardiff City. Etter 17 kamper og 3 mål for klubben fra Derbyshire vendte Osman tilbake til Everton i april 2004, og 1. mai 2004 fikk han sin første kamp fra start for klubben fra Liverpool. Det var i en ligakamp den 1. mai 2004 mot Wolverhampton Wanderers, og i det 3. minuttet av denne kampen scoret Osman sitt første mål for Everton.

Den neste sesongen etablerte Leon Osman seg i Evertondrakten, og da 2004/05-sesongen var over hadde han spilt 29 ligakamper og scoret 7 mål. I 2005/06-sesongen ble det 35 ligakamper og 4 mål før han i første del av 2006/07-sesongen spilte 16 av de 19 første ligakamper for *the Toffees*.

## Karriere som spiller

## Referanser


## Kilder
* Rollin, Glenda & Rollin, Jack: *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07* (side 473). Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X

## Eksterne lenker
*
Bopel

En **bopel**, **bosted** eller **domisil** er tilholdsstedet, eller boligadressen til en person. Bopelen vil normalt være personens faste oppholds-, post- og besøksadresse. Juridisk har en persons bopel betydning i saker rundt retter og plikter som stemmerett, verneplikt, verneting, skatteplikt eller statsborgerrett.

I Norge er bosted registrert i Folkeregisteret. Begrepet «bopel» ble erstattet av «bosted» i Lov om folkeregistrering av 9. desember 2016 nr. 88.

## Se også
* Adresseendring
* Bolig
* Bostedsløs
* Domisilprinsippet
* Fritidsbolig
* Hjem

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Club Daze Volume 1: The Studio Sessions

***Club Daze Vol. 1: The Studio Sessions*** er et studioalbum av heavy metal-gruppa Twisted Sister.

Albumet inneholder sanger som er spilt inn mellom 1978 og 1981 på Mediasound, Electric Lady Studios og Bolognese Studios.

## Sporliste
# «Come Back» 
# «Pay the Price» 
# «Rock N Roll Saviors» 
# «High Steppin'» 
# «Big Gun» 
# «TV Wife» 
# «Can't Stand Still» 
# «Follow Me» 
# «I'll Never Grow Up Now» 
# «Lady's Boy» 
# «Leader of the Pack» 
# «Under the Blade» 
# «Shoot 'Em Down» 

## Musikere
*Dee Snider – vokal
*Jay Jay French – gitar og bakgrunnsvokal
*Eddie Ojeda – gitar
*Mark Mendoza – bass og bakgrunnsvokal
*Kenneth Harrison Neill – bassgitar
*Tony Petri – trommer

## Eksterne lenker
*
Funhouse

**Funhouse** er et norsk rockeband etablert i 1989 med Marius Müller som frontfigur. Bandet ga ut fire studioalbum og ett konsertalbum før Müller døde i 1999. Bandet ble på enkelte utgivelser omtalt som **Marius Müller's Funhouse**.

## Historikk
Funhouse ble startet av Müller og trommeslager Totto Hansen mot slutten av 1980-årene. De etablerte seg som et fast innslag på Smuget i Oslo, og fikk platekontrakt med Sonet. Tidlige medlemmer inkluderte Kjetil Saunes og senere Pål Reinertsen på bass.

Albumet *[[Maximum (album)|Maximum]]* (1991) ble spilt inn med Per Hillestad som trommeslager, mens *[[Det Norske Huset]]* (1997) hadde bidrag fra Bugge Wesseltoft og Hilde Heltberg. Bandet ble kjent for sitt energiske uttrykk og for å kombinere Müllers egne låter med Jimi Hendrix-inspirerte coverlåter.

Etter en lengre pause gjenoppsto Funhouse i 2018, og har siden spilt på festivaler og klubber. 

I 2024–2025 opptrådte bandet med Totto Hansen og Pål Reinertsen fra originalbesetningen, samt med ny vokalist Odd Einar Nordheim,  i tillegg til Per Hillestad, Tommy Kristiansen og Kristian Wentzel.

## Diskografi
* 1990 – *[[Funhouse (album)|Funhouse]]* (Sonet)  
* 1991 – *[[Maximum (album)|Maximum]]* (Second Hand Records)  
* 1993 – *[[Big (album)|Big]]* (Sonet)  
* 1994 – *[[Plugged!]]* (Sonet, konsertalbum)  
* 1997 – *[[Det Norske Huset]]* (Norske Gram)  
* 2009 – *Plugged 2 – Rett og slett* (Slagerfabrikken)  
* 2025 – *Stuck in Here* (AmperTone Studio, singel)

## Medlemmer
* Marius Müller – vokal, gitar (1989–1999)  
* Totto Hansen – trommer (1989–1991, 1992–1999, 2024–)  
* Kjetil Saunes – bass (1989–1990)  
* Pål Reinertsen – bass (1990–1997, 2024–)  
* Per Hillestad – trommer (1991, 2024–)  
* Tommy Kristiansen – gitar (2024–)
* Kristian Wentzel – tangenter (2024–)
* Odd Einar Nordheim – vokal (2024–)

## Referanser
Magnus Dagestad

**Magnus Dagestad** (1865–1957) var en norsk kunsthåndverker og grunnlegger av Norsk kunsthandverksskule, som han grunnla i 1920.

Som ung var Dagestad elev hos den kjente treskjæreren Lars Kinsarvik. Denne hentet inspirasjon fra den gamle norrøne ornamentikken, som også Dagestad ble opptatt av. På en utstilling i Paris i 1889 fikk han bronsemedalje for møbler og treskurd. Han stilte også ut arbeidene sine på verdensutstillingen i Chicago.

Dagestad og hans hustru, brukskunstneren Helena Dagestad, bygget eget verksted på Voss. I 1920 grunnla han Norsk kunsthåndverksskole, og var leder for skolen inntil 1935. I 1950 åpnet han selv et lite museum over arbeidet sitt. Museet er senere utvidet med nybygg og utstillingsrom.

Magnus Dagestad tegnet også mange ungdomshus, trolig 15-16 stk. i tidsrommet 1914 – 1920. Alle ligger på Vestlandet med unntak av Nordvang (1927) i Vats i Ål kommune. Huset her ble tegnet av Dagestad med inspirasjon fra den nasjonalromantiske dragestilen og stod ferdig i 1927. 

## Bibliografi
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Magnus Dagestad på Norsk biografisk leksikon
* Magnus Dagestad Muséet
* Bilde av Magnus Dagestad, Digitalt Museum
Nusfjord

**Nusfjord** er et av Norges eldste og best bevarte fiskevær, beliggende på Flakstadøya i Flakstad kommune i Lofoten. I Nusfjord har det vært drevet fiske siden midten av 1800-tallet. Enkelte hevder at trehusbebyggelsen i Nusfjord står på UNESCOs verdensarvliste, men dette er ikke riktig. Det som er tilfelle er at Nusfjord i UNESCOs arkitekturvernår (1975) ble utpekt som et av tre pilotprosjekter i Norge, for bevaring og synliggjøring av unike trehusmiljøer.

Siste soloppgang før mørketida er 8. desember og første soloppgang etter mørketida er 4. januar.


Fil:Nusfjord road, 2010 09.jpg| Flakstadøya til Nusfjord.
Fil:Nusfjord 2015.jpg|Nusfjord juli 2015


## Eksterne lenker
* 
* Nusfjord AS
* Nusfjord.com
* turliv.no - informasjon og bilder fra Nusfjord
* - virtuell tur med panoramabilder fra Nusfjord
*
Bruksrett

En **bruksrett** er en særegen rett en person har til å benytte en gjenstand, en eiendom, eller en del av en eiendom. Bruksrett tilknyttet en eiendom kalles også for en servitutt. Bruksretten kan være tidsbegrenset eller evigvarende. Den trenger ikke være knyttet til en navngitt person, men kan for eksempel være eieren av et gårdsnummer. Man må vurdere bruksretten konkret for å vurdere om den kan overdras, gå i arv osv.
Bernt Lie

**Bernt Bessesen Lie** (født 13. juli 1868 i Mandal, død 14. juli 1916) var en norsk forfatter, idag mest husket for guttebøkene *Sorte Ørn*, *Svend Bidevind*, *Peter Napoleon* og *Guttedage*.

Lie var brorsønn av Jonas Lie og fetter av Erik Lie. Han var sønn av byfogden i Mandal, og tok selv juridisk embetseksamen i 1891. Året etter debuterte han med folkelivsskildringen *Matje Kajsa*, en realistisk novelle om en gammel kvenkone og hennes skuffede kjærlighet, hat og hevnlyst. Samme år kom *I Eventyrland. Fortælling fra det nordligste Norge*, tilegnet onkelen, om en kunstmaler drevet av lengten etter et landskap som kunne gi svar på det kan «kjendte sig inderst inde at være og vilde».

Bernt Lies bøker foregår i borgerlige miljø. Handlingen er like gjerne lagt til Italia, der Lie bodde i en årrekke, som i Nordland, ofte med en grunntone av motsetning mellom nord og sør. I de berømte guttebøkene hans ligger imidlertid handlingen i nord. 

Bernt Lie har også skrevet teksten til «Bodøkantaten», et orkesterstykke satt til toner av Fridthjov Anderssen som ble urfremført i Bodø i 1916. Del 5 av Bodøkantaten er «Bodøsangen». På grunn av tidsnød ble femte del originalt fremført med melodien til "Ja, vi elsker dette landet". Senere har Signe Bergljot Meyer komponert en egen melodi til denne. 

Billedhuggeren Emil Lie var sønn av Bernt Lie.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Peter Napoleon''  ved Trondheim Folkebiblioteks digitale boksamlinger
* Digitaliserte bøker av Bernt Lie hos Nasjonalbiblioteket
* Bernt Lie på Fjordgaten
* Bodøkantaten ved Arkiv i Nordlands samling
Erik Lie (forfatter)

**Erik Røring Møinichen Lie** (født 23. november 1868 i Kristiania, død 28. april 1943) var en norsk forfatter, kulturhistoriker og pressemann. Erik Lie var den yngste sønnen til forfatteren Jonas Lie og far til NS-politikeren og politiministeren Jonas Lie d.y. Gift 1897 med Kathrine Elisabeth Dons (1876–1947), som også var forfatter, og lærerinne ved Ragna Nielsens skole i Kristiania/Oslo. 

I dag er Erik Lie først og fremst kjent for to ting: Han stiftet Den norske Forfatterforening i 1893, og han var blant Tysklands fremste forsvarere under første verdenskrig. Hovedverket i så måte er *Indenfor fæstningens mure, skildringer fra det beleirede Tyskland* utgitt i 1918.

I 1890-årene var Lie bibliotekar ved Sainte-Geneviève-biblioteket i Paris, hvor han fikk opprettet en skandinavisk avdeling, Bibliothèque Nordique. Han utga de litteraturhistoriske verkene *Honoré de Balzac* (1893) og *Den europæiske litteratur i kulturhistoriske billeder* (1896), samt forfatterportrettene *Jonas Lies oplevelser* (1908), *Arne Garborg : En livsskildring* (1914) og *Erindringer fra et dikterhjem* (1928). 

En av Lies andre hovedinteresser var sin egen slekt. Sammen med Faste Svendsen reiste han et monument over deres stamfar Mons Lie d.e. og skrev boken *Nådigherren* om den samme.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Liste over bøker på Nasjonalbibliotektet
Fylkesvei 1942

**Fylkesvei 1942** går mellom Spikset og Ullern i Ullern i Sør-Odal. 

Veien heter **Ullernvegen** mellom Ullern og Vestre Spikset og **Spiksetsvingen** igjennom Spikset. Den fikk status som fylkesvei 30. desember 1982.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 287 (Hedmark).

## Kommuner og knutepunkter

 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Fylkesvei 1578

**Fylkesvei 1578** går mellom Steinerud og Sandnes i Ullern i Sør-Odal. Den fikk status som fylkesveg 30. desember 1982.

Strekningen ble fastlagt 2019, og består av den tidligere Fylkesvei 286 (Hedmark) og en kort delstrekning av den tidligere Fylkesvei 482 (Akershus).

## Kommuner og knutepunkter

*Dystå bru fylkesgrense

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Olaf Broch

**Olaf Broch** (1867–1961) var en norsk språkforsker og slavist, og professor i slaviske språk ved Universitetet i Oslo.

Broch er i ettertid fremfor alt kjent for sitt arbeid med russenorsk språk. Dette arbeidet ble utgitt i *[[Norsk tidsskrift for sprogvidenskap]]* i 1927. I samtiden var han imidlertid mest kjent som forfatteren av det som lenge var standardverket innenfor slavisk fonetikk, fra 1911. Broch skrev også om norsk, bl.a . om norsk intonasjon.

Olaf Broch er grandonkel til Ingvild Broch, som sammen med Ernst Håkon Jahr tok opp sin slektnings arbeid med russenorsk.

## Verker
* *Zum kleinrussischen in Ungarn* (1895)
* *Slavische Phonetik* (1911)
* *Govory k zapadu ot Mosal'ska* (Talemål vest om Mosalsk), 1916
* *Håndbok i elementær fonetik* (med Ernst W. Selmer, 1921)
* *Fra Østlandets dagligtale* (1923)
* *Proletariatets diktatur* (1924)

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Digitaliserte bøker av Broch hos Nasjonalbiblioteket.
*  Olaf Broch hos Norsk oversetterleksikon
Birger Stuevold-Hansen

**Birger Stuevold-Hansen** (født 1870, død 1933) var en norsk jurist og politiker (V).

Stuevold-Hansen var sønn av prost Ole Stuevold Hansen, og ble etterhvert høyesterettsadvokat. Han var ordfører i Molde 1903 &ndash; 1904 og stortingsrepresentant fra Møre for Venstre 1913 &ndash; 1915. I Gunnar Knudsens andre regjering var han statsråd for provianteringsdepartementet 1917 &ndash; 1919 og handelsdepartementet 1919 &ndash; 1920. Han var dessuten formann i Spitsbergenkullkomiteen i 1920, og i flere andre offentlige utvalg. Han var direktør for Norges vassdrags- og energidirektorat fra 1921 til 1925.

Han døde på toget fra Bergen til Oslo, og ble gravlagt i sistnevnte by.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Spellemannprisen 1985

**Spellemannprisen 1985** var den fjortende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 18. januar 1986 i Norges Varemesse på Sjølyst i Oslo. For første gang ble prisen og vandretrofeet Årets spellemann delt ut. Prisen ble opprettet som en utmerkelse til artister som hadde preget musikkåret på tvers av og i tillegg til de sjangerbestemte klassene, og var en fortsettelse av prisen årets artist.  a-ha ble de første som kunne kalle seg Årets spellemann og fikk i tillegg prisen i pop-klassen for debutalbumet *[[Hunting High and Low]]*. Det ble delt ut to hederspriser: en til Bobbysocks og Rolf Løvland for seieren i Eurovision Song Contest og en til Forente Artister for *[[Sammen for livet]]* som ble spilt inn til inntekt for sultrammede i Afrika. Hedersprisene ble delt ut av Kronprinsesse Sonja.

Utdelingen huskes ellers for da prisutdelerne Brødrene Dal ved en feiltakelse ropte opp feil navn i klassen barneplater. Gruppen Mabben Max med blant andre Maj Britt Andersen ble først utropt som vinner, men måtte returnere til sine plasser da det viste seg at det var «Harry Halvsjuk & the Håpløse» fra ungdomsprogrammet Halvsju som fikk prisen.

Utdelingen ble ledet av Åge Aleksandersen mens Egil Monn Iversen ledet Kringkastingsorkestret. Det var 185 påmeldte plateinnspillinger. 
__NOTOC__
## Vinnere

## Øvrige nominerte
Pop:
* Egil Eldøen – *[[Welcome Into My Heart]]*
* The Monroes – *[[Face Another Day]]*

Rock:
* Terje Tysland – *[[Frekk og fredelig]]*
* Stage Dolls – *[[Soldier's Gun]]*

Folkemusikk/gammaldans:
* Geir Egil Larsen – *Fløytelåt og dansarslått*
* Sondre Bratland – *Kjeldevatn*

Jazz:
* Terje Rypdal – *[[Chaser]]*
* Egil Kapstad – *Epilog*

Country & western:
* Bjøro Håland – *[[Just For You (album)|Just for You]]*
* Gone at Last – *Gone at Last*

Klassisk/samtidsmusikk:
* Arne Nordheim – *Wirklicher Wald og Aurora*
* Bergen Blåsekvintett – *The Bergen Wind Quartet*

Visesang:
* Alf Cranner – *[[Din tanke er fri]]*
* Lillebjørn Nilsen – *[[Hilsen Nilsen]]*

Åpen klasse:
* Sigmund Groven – *Colour Slides*
* Frode Thingnæs – *[[Flåklypaballetten]]*

Barneplater:
* C-Blokk Bandet – *C-blokk bandet*
* Mabben Max og Fred Av sted – *Har du hørt det?*

Årets bransjepris:
* Erling Lund (Lydtekniker)
* Rolf Løvland (Opphavsmann)

Årets spellemann:
* Jonas Fjeld Band – *[[Neck n' Neck]]*
* Knut Buen – *På gamle tufter*
* Terje Rypdal – *[[Chaser]]*
* Jon Eberson Group – *Stories*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Spellemannprisens arkiv
King Tubby

**King Tubby** (født **Osbourne Ruddock** 28. januar 1941, død 6. februar 1989) var en jamaicansk plateprodusent, mest kjent for sin innflytelse på utviklingen av dub på 1960- og 1970-tallet. Tubbys innovative studioarbeide, hvor han løftet rollen som plateprodusent til et kreativt nivå som tidligere hadde vært forbeholdt komponister og musikere, viste seg å bli svært innflytelsesrikt på tvers av mange sjangre av populærmusikk. King Tubby blir ofte omtalt som oppfinneren av remiksen. Man kan dermed også anse mye produksjon av dance og elektronisk musikk som nedstammet fra ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 285 (Hedmark)

**Fylkesvei 285 i Hedmark** gikk mellom Vetterud og Mangå i Sør-Odal.
Traséer: Vetterud – Auli (1,4&nbsp;km), Skulstad – Slåstad (7,8&nbsp;km), Nordset – Mangå (12,2&nbsp;km)

2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1940 og fylkesvei 1941.

## Kommuner og knutepunkter

* Opstad bru (Oppstadåa, 72 m)

*  fra Leikvang mot  Slomarka,  Odals Verk-vegen mot  Øyset i Kongsvinger, felles trasé til Sundby
Odals Verk-vegen
* Leikvang bru (over E16, 57 m)
*  fra Sundby mot  Sisselrud i Kongsvinger

* Sander bru (Glomma 244 m)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart
William Nygaard d.e.

**William Martin Nygaard** (1865–1952) var en norsk forlegger og politiker. Han var leder for forlaget Aschehoug fra 1900 til 1935, og stortingsrepresentant for Frisinnede Venstre 1922–1924.

Han var farfar til forlegger William Nygaard d.y.

## Bakgrunn
Nygaards familie flyttet i 1877 til Halden der han begynte på latinlinjen. I 1879 var han med å stifte Gymnasiesamfundet Brage.  Han tok examen artium i 1883 og examen philosophicum 1884. Etter et avbrutt filologstudium reiste han på en lengre sjøreise årene 1886–87.   

I Halden traff han sin senere kone Constance Wiel, datter av konsul Andreas Wiel og barnebarn til industrigründeren Mads Wiel. Familien Wiel var den dominerende borgerfamilien i Halden. Wiels formue skulle senere bli et viktig grunnlag for Nygaards forlagsvirksomhet. Constance Wiel arvet en stor formue, mens William Nygaard var filolog uten særlig egne midler. Constances formue gjorde det mulig for Nygaard å etablere forlag. Andreas Wiel var også engasjert i datterens liv og virke, og han ga råd og kapital til svigersønnen. Constances søster Alette giftet seg med Otto Andersen som grunnla Otto Andersens skole i Kristiania. Søstrene Wiel gikk på Natalie Zahles skole i København. Constance og Williams datter Constance Wiel Schram ble forfatter.

## Forlegger

Nygaard ble ansatt i H. Aschehoug & Co.s bokhandel i 1887. Sammen med Thorstein Lambrechts kjøpte han i 1888 både bokhandelen og forlaget, og i 1900 ble han eneeier for forlaget, som skiftet navn til H. Aschehoug & Co. (W. Nygaard). Han var direktør for forlaget helt til 1940, da sønnen Mads Wiel Nygaard overtok.

I 1895 tok Nygaard initiativ til opprettelsen av Den norske Forleggerforening, hvor han også var formann i to perioder – begge ganger avløst av Torger Baardseth.

## Politiker

Nygaard var medlem i Oslo bystyre 1908–1919, og i 1910 var han med ved dannelsen av Frisinnede Venstre. Han var stortingsrepresentant for Frisinnede 1922–1924.

## Bibliografi
* Erik Rudeng: *William Nygaard: 1865–1952*. Aschehoug, 1997. ISBN 82-03-26111-6

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fylkesvei 5928

**Fylkesvei 5928 Tafjordvegen** går mellom Sylte og Tafjord i Fjord kommune på Sunnmøre, og gir bygdene Fjørå og Tafjord veiforbindelse med kommunesenteret Sylte og omverden. Veien følger nordsiden av Tafjorden, og har tre tunneler: Fjøretunnelen, Heggurtunnelen og Skjegghammartunnelen. 

Veien har flere rasoverbygg blant annet på grunn av steinsprang.

Veistrekningen Fra Sylte til Fjørå kai åpnet i 1974, mens strekningen fra Fjørå kai videre inn til Tafjord åpnet i 1982. Tafjord Kraft ga et stort tilskudd til bygging av denne siste delen veien. Samlet kostnad var 77 millioner kroner. Av dette dekket Tafjord Kraft 35,6 millioner kroner, Olje- og industridepartementet 21,4 millioner, fylkeskommunen 14,3 millioner og kommunen 5,7 millioner.

Før Fjørå og Tafjord fikk veiforbindelse gikk det ferge på strekningen Sylte–Fjørå–Tafjord. På 1920–1930-tallet gikk det motorbåt eller dampbåt til Tafjord, fra 1946 inngikk Tafjord opprinnelig i en lang ferjerute fra Sjøholt eller Dyrkorn (på den tiden var det ingen veiforbindelser langs Storfjorden innenfor Sjøholt eller Dyrkorn). Senere gikk fergen bare fra Valldal.

Veiene i Norddal kommune fikk tildelt gatenavn i 2015. Fylkesvei 92 fikk navnet «Tafjordvegen» hele veien fra Sylte til Tafjord. Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 92.

## Kommuner og knutepunkter

*  Fjøretunnelen ( m)

* Jørnstrekoverbygget (52 m)
* Stigflåoverbygget (73 m)
* Instestigoverbygget (81 m)
* Sandfonnesoverbygget (40 m)
*  Heggurtunnelen ( m)

*  Skjegghammartunnelen (662 m)

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Fylkesvei 231

**Fylkesvei 231** går mellom Vangen og Øvrebyen i Kongsvinger.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 381 (Hedmark).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Spellemannprisen 1984

**Spellemannprisen 1984** var den trettende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 5. januar 1985 i Ibsenhuset i Skien. Åge Aleksandersen ble årets artist etter suksessen med albumet *Levva livet!*. Hedersprisen ble tildelt platedirektør Totto Johannessen mens Jon Eberson og Sidsel Endresen fikk opphavsmennprisen for albumet *City Vision*. For første gang ble det delt ut pris i klassen country & western og første pris gikk til Cato Sanden.

Utdelingen var den første som ble holdt utenfor Oslo. Marianne Krogness ledet utdelingen mens orkesteret ble ledet av Egil Monn-Iversen. 164 plateinnspillinger var påmeldt. 

## Vinnere

## Øvrige nominerte
Pop:
* Beranek – *[[Trigger (album)|Trigger]]*
* Jahn Teigen / Anita Skorgan – *Cheek to Cheek*

Rock:
* Åge Aleksandersen & Sambandet – *[[Levva livet!]]*
* Blind Date – *Dangers of Love*

Folkemusikk/gammaldans:
* Sven Nyhus – *Bergrosa*
* Vågå Spelmannslag – *Bågådrag*

Jazz:
* AHA!! – *Keep Nose in Front*
* Bjarne Nerem – *This Is Always*

Country & western:
* Claudia / Big Hand / Casino – *Fools Never Learn*
* Johannes Kleppevik – *[[North Atlantic Ocean]]*

Klassisk/samtidsmusikk:
* Geir Henning Braaten – *Norwegian Pianorama*
* Isaac Shuldman / Robert Levin – *Fiolinsonater*

Vise:
* Kine Hellebust / Anders Rogg – *[[Fra innsida]]*
* Hege Tunaal – *Epitafios*

Åpen klasse:
* Ketil Bjørnstad – *[[Mine dager i Paris]]*
* Ole Paus – *[[Grensevakt (album)|Grensevakt]]*

Barneplate:
* Bjørn Rønningen – *Familiens spøk*
* Trollungan – *Sprell*

Årets artist:
* Dollie de Luxe – *[[Dollie de Luxe (album)|Dollie de Luxe]]*
* Kine Hellebust / Anders Rogg – *[[Fra innsida]]*

Produsent/opphavsmann/arrangør:
* Åge Aleksandersen – *[[Levva livet!]]*
* Øystein Sunde – *[[I Husbukkens tegn]]*

## Eksterne lenker
* 
* Spellemannprisens arkiv
Tom Ketil Krogstad

**Tom Ketil Krogstad** (født 1965) er en norsk forretningsdrivende innen erotikk. Han har vært sentral i driften av den omstridt sexklubben Club 4 i Trondheim. I 1990-årene drev han med salg og produksjons av spekemat og fiskemat. 

Krogstad er født i Meråker. Som fire-åring flyttet han sammen med moren og stefaren til Hitra. 

I ungdomsårene var han politisk aktiv. Han var først medlem av AUF. Deretter var han med på å starte en upolitisk liste og ble valgt inn i kommunestyret på Hitra i midten av 1980-årene. Han trakk seg ut av politikken etter noen få år.

Krogstad startet yrkeslivet rundt 1980 og arbeidet først hos Svein Tårnesvik i Grefsnesvågen som drev med sjømat og lakseoppdrett. Her var han i ti år. I 1990-årene bodde han på Skatval der han drev et cateringsselskap og en butikk som solgte spekemat. I midten av 1990-årene etablerte han Royal Salmon, sammen med noen sambygdinger. De kjøpte laks fra Midnor på Hitra som ble foredlet til røykalaks og speket laks i Trondheim. De ble norgemestere i røykalaks i to år, og utviklet merkevaren Pilegrimslaksen i samarbeid med Pilegrimskontoret i Oslo. I tillegg solgte Krogstad spekematprodukter og dro rundt på martna med både spekemat og laks. I slutten av 1990-årene åpnet han en restaurant på puben Lille London i Trondheim og omtrent på samme tid startet han den omstridte erotiske klubben Club 4.

Club 4 fikk mye oppmerksomhet i mediene og ble meget kontroversiell. Myndighetene mente av klubben bedrev ulovligheter og i 2003 ble Krogstad dømt for hallik-virksomhet, ulovlig skjenking og fremvisning av pornofilmer. Club 4 ble samtidig stengt. 

I ettertid utgav han en selvbiografi med hovedvekt på tiden i Club 4. Han gjenåpnet den i 2013.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dagbladet: ''Sak om Krogstad hos Dagbladet''.
Gro Ann Uthaug

**Gro Ann Uthaug** (født 1953) er en norsk skuespiller.

## Utdannelse
Uthaug tok utdannelse ved Mountview Theatre School (nå Mountview Academy of Theatre Arts) i London i årene 1976–1979.

## Karriere
### Teater
Hun var ansatt ved Riksteatret i tidsrommet 1980–1982, og ved Rogaland Teater i årene 1982–1984.

Fra 1984 til 1993 var hun skuespiller ved Sogn og Fjordane Teater der hun blant annet spilte Nora i *[[Et dukkehjem]]* av Henrik Ibsen, Puck i *[[En midtsommernattsdrøm]]* av William Shakespeare og Susan i *Almisse for fallen engel* av Alan Bennett.

I 27 år (fra 1985 til 2011) hadde hun dessuten rollen som «Magrethe Prestefrille» i *Songen ved det store djup* (Kinnaspelet) av Rolf Losnegaard.

I 1993 etablerte hun sin egen teatergruppe Tema Teater, med base på Østre Toten i Oppland. For Tema Teater har hun tolket kvinneskikkelser som Mary Wollstonecraft og Emily Dickinson, og hadde hovedrollen som Camilla Collett i en forestilling som hadde premiere til Colletts 200-årsjubileum i 2013.

### Undervisning
Fra høsten 2003 frem til hun pensjonerte seg våren 2018 ledet hun musikallinjen på Musikkfolkehøgskolen Viken i Gjøvik.

### Film
Uthaug har spilt i den norske filmen *[[Villhesten]]*, Varg Veum-filmen *[[Bitre blomster (film)|Bitre Blomster]]*, *[[Den første julen i Skomakergata]]* og flere kortfilmer.

## Familie
Gro Ann Uthaug er datter av billedhugger Jørleif Uthaug og søster til forfatteren Geir Uthaug.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erling Fløtten

**Erling Fløtten** (født 20. november 1937 i Kirkenes, død 28. oktober 2010) var en norsk næringslivsleder og politiker for Arbeiderpartiet. Han var fylkesordfører i Finnmark. Han var også en brobygger mellom Finnmark og Murmansk i Russland. 

Fløtten representerte Arbeiderpartiet i Finnmark fylkesting i flere år. Han var fylkesordfører fra 1987 til 1995 og i perioden fra 1983 til 1987 var han leder av fylkeskommunens helse- og sosialstyre. Etter fylkestinget var han regiondirektør i NHO. Denne stillingen hadde han frem til han pensjonerte seg i 2007. Han hadde også flere tillitsverv, som blant annet styremedlem og senere styreleder i Finnmarkseiendommen (Fefo) og medlem av styret for Høgskolen i Finnmark. Fløtten meldte seg ut av partiet i 2009 i protest mot at han ble kastet som styreleder fra Finnmarkseiendommen av sitt eget parti. Han var også president i Norges Sjakkforbund fra 1997 til 1998.  

Fløtten var også opptatt av landsdelens forhold til Russland, og i 1988 undertegnet han, sammen med guvernøren i Murmansk, den første samarbeidsavtalen mellom Finnmark fylkeskommune og Murmansk oblast. Han var særlig opptatt av miljøutfordringene på Kola i forbindelse med atomkraftverkene og tungmetallene fra Nikkel. Videre la han vekt på at Finnmark og Nord-Norge skulle utvikle sin egen kompetanse for å skape et tungt miljø internasjonalt. Han ville hindre at vi ble utkonkurrert av andre lands interesser og multinasjonale selskaper med profitt som mål. Han var også sentral i prosessen da Barentsregionen ble stiftet i 1993. Han var på slutten av sitt liv gjesteprofessor ved Kola Science Centre i Apaty i Murmansk.

Han var utdannet lektor med fransk, engelsk og historie.

Fløtten døde under en sjakkturnering i Arco i Italia.

## Referanser
Tore O. Sandvik

**Tore Onshuus Sandvik** (født 1969) er en norsk politiker (Ap) fra Trondheim. Den 4. februar 2025 ble han Norges forsvarsminister. Han har tidligere vært statssekretær og konstituert klima- og miljøminister i Andreas Bjelland Eriksens foreldrepermisjon.

Sandvik var fylkesordfører i Sør-Trøndelag fra 2003 til sammenslåingen av Trøndelagsfylkene i 2018, deretter fylkesordfører i Trøndelag frem til 2023.

## Biografi
Sandvik er oppvokst på Kolstad i Trondheim. Han gikk Heimdal videregående skole og studerte ved NTNU.

Sandvik meldte seg inn i AUF i 1987, og ble valgt til leder i AUF i Sør-Trøndelag i 1990. Han var blant EU-motstanderne i Arbeiderpartiet og kom til å stå Trond Giske nært. Sandvik var ungdomssekretær i LO i Sør-Trøndelag fra 1995 til 2000 og visepresident i ungdomsorganisasjonen til Den europeiske faglige samorganisasjon.

Sandvik var statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet under den første Stoltenberg-regjeringen fra 2000 til 2001. Han hadde et særlig ansvar for IT-politikken.

Han var strategidirektør i IT-selskapet Extend AS i Trondheim fra 2002 til 2003.

Han var medlem av Sør-Trøndelag fylkesting og fylkesutvalg fra 1999 og fylkesordfører fra 2003. Han var allerede den gangen tilhenger av å slå sammen Sør- og Nord-Trøndelag og Nordmøre til én administrativ enhet.

Som fylkesordfører var Sandvik særlig opptatt av regional næringspolitikk, og var blant initiativtagerne til et næringspolitisk regionssamarbeid med Kina og det bedriftsrettede programmet «Innflagging Trøndelag». Han har også arbeidet med å styrke samarbeidet mellom myndighetene og NTNU, SINTEF og næringsliv i Trøndelag.

Ved sammenslåingen av Trøndelagsfylkene i 2018 ble han på nytt valgt til fylkesordfører. Han stilte ikke til gjenvalg ved fylkestingsvalget i 2023, etter 20 år som fylkesordfører.

## Utmerkelser
*  Spesielt fortjenestekors, Ukraina

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Marianne Andersen

**Marianne Andersen** (født 1980) er en norsk tidligere orienteringsløper. Hun representerte Kristiansand Orienteringsklubb, Fredrikstad Skiklubb, Konnerud Idrettslag, Nydalens Skiklub og NTNUI. Andersen er verdensmester i stafett.

## Karriere
Marianne Andersen ble regnet som en av Norges beste kvinnelige orienteringsløpere gjennom mange år og har en rekke toppresultater i NM og i internasjonal sammenheng. I 2009 løp hun på det norske laget som vant VM-gull i stafett i ungarske Miskolc. Hun løp ankeretappen og kunne selv løpe Norge inn til gull etter at Betty-Ann Bjerkreim Nilsen og Anne Margrethe Hausken hadde fullført sine etapper.

I VM-sammenheng har hun til sammen ett gull, ni sølv og fire bronse, totalt 14 medaljer. Fra EM har Andersen tre sølvmedaljer å vise til.  

I 2006 ble hun tildelt idrettsstipend fra Buskerud fylkeskommune samtidig som hun ble nominert i kategorien *Åpen klasse* til Idrettsgallaen 2007. 

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Marianne Andersens personlige hjemmeside
* Andersens statistikk under NM i orientering 
* Profil og intervju hos Kondis.no
Spellemannprisen 1983

**Spellemannprisen 1983** var den tolvte utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 7. januar 1984 i Oslo Konserthus i Oslo. Jahn Teigen fikk bransjens hederspris mens The Monroes vant den nyopprettede klassen årets artist, en forløper til Årets spellemann, samt popklassen. De ble dermed første artist som vant mer enn en pris under samme utdeling. 

I forbindelse med utdelingen ble juryordningen lagt om og det ble opprettet en fagjury per klasse i stedet for en felles jury. De vurderte tilsammen 185 plateinnspillinger. Utdelingen var også den første hvor de nominerte ikke visste på forhånd hvem som var vinner i de ulike klassene, og den første hvor det var ulike prisutdelere i de ulike klassene. 

Utdelingen ble ledet av Erik Diesen mens Egil Monn Iversen som vanlig var orkesterleder og ledet denne gang Kringkastingsorkestret. 

## Vinnere

## Øvrige nominerte
Årets pop:
* Trond Granlund – *[[Driftin']]*
* Vazelina Bilopphøggers – *[[På tur]]*

Årets rock:
* Blind Date – *Don't Talk*
* De Press – *[[On the Other Side]]*

Årets folkemusikk/gammaldans:
* Sondre Bratland – *Den blå gleda*
* Geirr Lystrup & Godtfolk – *Ha ti dæ!*

Årets jazz:
* Øystein Sevåg / Lakki Patey – *Windflowers*
* Magni Wentzel – *Sofies plass*

Årets klassisk/seriøse plate:
* Ungdomssymfonikerne – *Nødvendigheten av å skape*
* František Veselka / Milena Dratvová – *Valen, Kvandal, Mortensen*

Årets Vise:
* Ryfylke Visegruppe – *[[Forlis (album)|Forlis]]*
* Vestlandsfanden – *[[Lystig lag]]*

Åpen klasse:
* Bjørn Eidsvåg – *[[Passe gal]]*
* Tramteatret – *[[Det går alltid et korstog]]*

Årets barneplate:
* Trygve Hoff – *Trollfjell langs leia*
* Anne Cath. Vestly – *Ole Aleksander Filibom-bom-bom*

Årets artist:
* Alex – *[[Always (Alex-album)|Always]]*
* Pål Thowsen – *Sympathy*

Årets produsent/opphavsmann/arrangør:
* Jan Erik Kongshaug – Produsent for *[[Just For You]]* (Inger Lise Rypdal)
* Bent Patey – Opphavsmann bak *Ocean Front Walk* (eget album)

## Eksterne lenker
* 
* Spellemannprisens arkiv
Kjell Olaf Jensen

**Kjell Olaf Jensen** (1946–2016) var en norsk magister i litteraturvitenskap, litteraturkritiker, oversetter av skjønn- og faglitteratur fra fransk, tysk, engelsk og skandinavisk, essayist og fra 1997 leder av Norsk PEN. Fra 1985 til 1990 var han formann i Norsk Litteraturkritikerlag, fra 1989 til 1993 var han visepresident i Association Internationale des Critiques Littéraires, og fra 1984 til 1986 og 1988 til 1992 var han styremedlem i Amnesty International Norge. 

Han mottok Riksmålsforbundets oversetterpris sammen med Michael Konůpek i 1984 for oversettelsen av Milan Kunderas *Tilværelsens uutholdelige letthet.*

Jensen ble i 2010 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans bidrag for det frie ord.» Det ble samtidig sagt at det ved beslutning om tildeling var «lagt vesentlig vekt på Jensens mangeårige arbeid og engasjement for ytringsfriheten.» Jensen mottok, sammen med Michael Konůpek, Riksmålsforbundets oversetterpris i 1984 for den tsjekkiske romanen *[[Tilværelsens uutholdelige letthet]]* av Milan Kundera, og ble årets kritiker i 2001.

Som oversetter arbeidet Jensen etter strategien å alltid være tro mot forfatteren. Han mente at oversettelsen skulle «være den samme romanen» og gi en norsk leser den samme opplevelsen som den ville ha gitt leseren av kildeteksten. Samtidig mente han at man ikke skulle gi leseren inntrykket at vedkommende leste en norsk roman.

## Referanser
The Lionheart Brothers

**The Lionheart Brothers** er et band opprinnelig fra Klæbu utenfor Trondheim. De flyttet basen til Oslo i 2006. For albumet *Dizzy Kiss* ble de nominert til Alarmprisen 2007 og Spellemannprisen 2007, begge i klassen rock. Låten «50 Souls And A Discobowl» fra *Dizzy Kiss* var den 3. mest spilte låten på NRK P3 i 2007.

Bandmedlemmene assosieres ofte med bandene 120 Days og Serena-Maneesh.

## Diskografi
**[[White Angel Black Apple]]* (2003)
**[[Colour Contrast Context]]* (2004)
**[[Dizzy Kiss]]* (2007)
**[[Matters of Love and Nature]]* (2011)

## Medlemmer
*Marcus Forsgren: gitar, vokal (1998&ndash;)
*Audun Storset: tangenter, vokal (2001&ndash;)
*Frantz Andreassen: bass (2004&ndash;) 
*Morten Øby: gitar, vokal (2004&ndash;2005, 2006-)
*Fred Gerhard Strand: trommer (1998&ndash;2003, 2009-)

### Tidligere medlemmer
*Peter Rudolfsen: trommer (2004&ndash;2008)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gunnar Jess

**Gunnar Jess** (1951–2006) var en norsk musiker og komponist. Han var utdannet som kantor ved Norges musikkhøgskole og var aktiv som pianist, arrangør og produsent i visemiljøet på 70- og 80-tallet.

Jess deltok på en rekke plateinnspillinger og arbeidet med blant andre Hege Tunaal, Lars Klevstrand og Åse Klevland. Han var i en periode (1979&ndash;1984) repetitør og musikalsk veileder ved Statens teaterhøgskole, og var teatermusiker ved Sogn og Fjordane teater og for flere ad hoc-prosjekt tidlig på 80-tallet. Han var også med å opprette frigruppen Tema Teater i 1999. Jess var også kulturjournalist i Akershus Arbeiderblad.

På 90-tallet var Jess kantor i Førde Kirke, Holsen Kirke, Haukedalen Kirke og senere Hoff Kirke på Østre Toten (1992&ndash;2001). Fra 2001 og frem til sin død var han forbundssekretær for MFO (Musikernes fellesorganisasjon) og la ned et stort arbeid for å bedre arbeidsforholdene til norske organister og kantorer. Gunnar Jess var også redaktør for «Norsk Kirkemusikk».

## Verk
* Kantate: Vandringen, kilden og kristi brev (1997)
* Musikal: Kong Vinter (1999)
* Musikal: Snødronningen (1995)
* Messe: I håp til Gud (2000)
* Sanger med tekster av William Blake (1997)

## Referanser
Allosaurus

* *A. fragilis*
* *A. astrox*
* *A. europaeus*
* *A. jimmadseni*

**Allosaurus** var en kjøttetende dinosaurus i familien Theropoda/Allosauridae. Den kunne bli opp til 12 meter lang, og kunne gjenkjennes på sitt store hode på en kort nakke og på sin lange hale. Det mest påfallende kjennetegnet var likevel to «horn» rett over øynene. For 155 til 145 millioner år siden, i senjuraperioden, var dette den vanligste store jegeren i dagens Nord-Amerika. Den delte da områder med flere av de mest kjente sauropodene, blant annet Stegosaurus og Diplodocus. Begge disse var potensielle byttedyr.

## Funn
Allosaurus er en av de vanligste dinosaurene i sørvestlige USA. Fossiler har blitt funnet i Montana, Wyoming, South Dakota, Colorado, Oklahoma, New Mexico og Utah i USA. Det har også blitt gjort funn i Portugal.

I Cleveland Lloyd Dinosaur Quarry i Utah finnes et spesielt fossilområde. I området kan man finne over 10 000 ben, mest fra Allosaurus, men også blandet sammen med levningene fra flere andre dinosaurer, for eksempel Stegosaurus. Hvordan så mange forskjellige arter kan ha fått levningene sine på samme sted er fortsatt et mysterium. Funn fra flere forskjellige dyr over hverandre er ekstremt sjeldne.
## Eksterne lenker
*
Rama Lama das Pönkabteilüng

**Rama Lama das Pönkabteilüng** er et punkband fra Nord-Trøndelag. De er kjent for obskøne tekster og skildringer fra trøndersk festliv. Bandet består av: UFFAkiller – vokalist, Lieberposhteig – gitar, Iskariot – bass, Paulzen – trommer. De spilte på Storåsfestivalen første året den ble arrangert, i 2004.

*Dagsavisen* gav albumet *Langpils* karakteren 4 (av 6) og omtalte det som «litt barnslig slemt, men uimotståelig for alle som en gang har hatt sansen for slik rabiat musisering». Det vistes da særlig til låten «Namsos skoilla vorri bomba ætti Prudence». *Bergens Tidende* omtalte albumet som «en milepæl i norsk rock på tjuehundretallet, med tekster som står til 6 i alle andre sammenhenger enn i norskundervisningen». Musikkavisa *[[Puls (avis)|Puls]]* skrev i sin omtale «enda et band fra Trøndelag som gjør sin greie, helt upåvirket av de gjeldende trender. Deilig og usminket. […] kanskje ikke noen musikalske genier, men de har forstått hva rocken handler om».

## Diskografi
* *Achtung! Ich bin ein Fuzzballkampf* (1999, egenutgitt, 21 spor)
* *Langpils* (2004), 35g Records, albumcoveret er en parodi av *[[Vømlingen]]* av Vømmøl.

**Medvirker på**
* *Te Hælvete Me Aill Sammen!* (2005, div. artister med ett spor hver)
* *Rosenborg Undergrunn* (2009, div. artister med ett spor hver)
* *Steinkjer Pønkrock Shitty* (2011, div. artister med ett spor hver)
* *Julepønk I Norge* (2019, div. artister med ett spor hver)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Rama Lama das Pönkabteilüng-blogg
* 
* 
*  Rama Lama das Pönkabteilüng på *[[NRK Urørt]]*
Risto Laakkonen

**Risto Laakkonen** (født 1967) er en finsk tidligere skihopper.

## Karriere

Laakkonen debuterte i verdenscupen i 1986 i Harrachov med en åttendeplass. De neste årene tilhørte han verdenstoppen, og i 1988 og 1989 vant han verdenscuprenn i Thunder Bay i Canada. 

Vinteren 1988/89 gikk han til topps sammenlagt i hoppuka. Denne sesongen oppnådde han også sin beste sammenlagtplassering i verdenscupen &ndash; han ble nummer sju.

I VM 1989 i Lahtis ble han verdensmester i laghopping, og kom på andreplass i VM 1991 i Val di Fiemme. I OL 1992 tok han også gull i laghoppingen. Etter OL-sesongen la han opp sin aktive karriere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ostepop

**Ostepop** er en type puffet snacks laget blant annet av maismel, med et belegg av ost eller ostepulver. Den produseres ved ekstrudering av oppvarmet maisdeig gjennom en dyse som former produktet enten rett, bøyd, krøllete eller som en ball. Eksempler på noen typer ostepop er Cheez Doodles, samt butikkenes egne merkevarer.

## Historie
Ostepop ble oppfunnet i USA i 1930-årene. Det finnes to konkurrerende historier. Ifølge den ene ble den først laget av Edward Wilson og/eller Clarence J. Schwebke fra Flakall Corporation i Beloit i Wisconsin, en produsent av dyremat. De friterte og saltet puffet mais som ble produsert på firmaets maskiner. Senere ble ost tilsatt. Det ble søkt om patent i 1939, og produktet, kalt *Korn Kurls*, ble kommersialisert i 1946 av Adams Corporation, dannet av en av grunnleggerne av Flakall og hans sønner. Adams Corporation ble senere kjøpt opp av Beatrice Foods.

En annen historie sier at ostepopen ble funnet opp av Elmer Candy Corporation i New Orleans i Louisiana enten før eller i 1936, da salgssjefen for Elmer, Morel M. Elmer, Sr., bestemte seg for å holde en konkurranse i New Orleans for å gi dette vellykkede produktet et navn. Vinnernavnet *CheeWees* brukes fremdeles i dag av produsenten, Elmer's Fine Foods.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dunfermline Palace

**Dunfermline Palace** var et kongelig slott i Dunfermline i Skottland. 

Palasset stod ved siden av Dunfermline Abbey, rett ved en ravine. Det ble gjenoppbygget av Jakob IV i 1500, og var en av favorittresidensene til de skotske monarkene. Jakob IV, Jakob V, Maria I og Jakob VI tilbrakte mye av sin tid der. Anna av Danmark bodde der før hennes mann Jakob VI også ble konge av England, og hun fødte tre barn der: Elizabeth, Robert og Charles. David I og Jakob I ble også født på Dunfermline. 

Etter Karl Is skotske kroning i 1633 var han på et kort besøk på sitt fødested. Den siste monarken som var der var Karl II, som bodde der rett før slaget ved Pitreavie i 1650. Slottet ble forlatt kort tid etter, og innen 1708 hadde var taket borte.

Det eneste som er bevart av slottet er sørveggen og kjøkkenet.
Brian Greene

**Brian Greene** (født 9. februar 1963) er en amerikansk fysiker og  superstrengteoretiker. Siden 1996 har han vært professor ved Columbia University.

Han ble født i New York og viste tidlig store evner innen matematikk. Da han var tolv år gammel fikk han privatundervisning av en professor ved Columbia University fordi han var forbi high school-nivået. 

Hans bok *[[The Elegant Universe]]: Superstrings, Hidden Dimensions, and the Quest for the Ultimate Theory* (1999) er en popularisering av superstrengteori og M-teori. Den var finalist for Pulitzer-prisen i sjangeren non-fiction og vinner av The Aventis Prizes for Science Books i 2000. 

*The Elegant Universe* ble senere gjort til en spesialserie på PBS med Greene som forteller. 
Hans andre bok, *[[The Fabric of the Cosmos]]* (2004) handler om rom, tid og universets natur. 

## Referanser