Den galende Hane

***Den galende Hane*** var et dansk tidsskrift som kom ut i perioden 1827–1829 i København. Det ble utgitt av hattemaker G.A. Müller.

## Bakgrunnen for bladet
G.A. Müller kom fra en ansett borgerfamilie i København av tysk herkomst. Han hørte derfor til Sankt Petri kirkes menighet i byen. Hanen på kirkefløyen hadde i lang tid manglet hode. Müller hadde derfor fått mistanke om at to av medlemmene i menighetens ledelse hadde underslått penger fra kassen, slik at det manglet penger til den nødvendige reparasjon av kirken. 
Denne meningen forfektet Müller i noen artikler i bladet *[[Politivennen]]*, men etter hvert ble angrepene hans altfor hensynsløse og nesten avsindige. Dette medførte at *Politivennen*s  utgiver ikke lenger ville ta inn innlegg fra han om saken. Oppmuntret av noen spøkefugler besluttet Müller seg for å grunnlegge sitt eget blad som da utkom under tittelen *Hanen* med en vignett som forestilte en hane. Senere fikk hanen følge av en rytter på hver side av hanen, som stakk til den med lanser, mens det fra hestens rompe falt dukater. Noe senere kom det en vignett som forestilte Sankt Petri Kirke med den hodeløse hanen på spiret og to ryttere ridende på eseler, hver av dem bærende på  en sekk med «kirkens Spæk» (slik omtalte Müller Petri Kirkes penger).

## Bladets innhold
Bladet hadde som motto: «Jo galere jo bedre» og sjelden har et motto vært mer treffende, for innholdet i bladet var svært underlig. Som følge av egne og andres handlinger hadde Müller satt sin formue på spill og han var sterkt henfallen til alkohol. Han ble stadig utsatt for spott og leven av flere lystige vinkjellergjester og unge studenter. De utnyttet hans enfoldighet eller rettere sagt hans fikse idé om det antatte bedrageriet ved å drive gjøn med han. De fikk han til å skrive det mest forvirrede vrøvl i bladet, tull som de klekket ut på vertshusene. Et begrep om bladets innhold gir en artikkel fra det første nummeret som begynner slik:

Dette ene eksempelet på bladets innhold i prosa er tilstrekkelig for å karakterisere det. Det skal i tillegg tilføyes at bladet også gjenga helt spesielle uttrykk som  Müller benyttet, særlig når han hadde drukket konjakk, som han kalte «Rachenputsere». Bladets innhold bærer tydelig preg av at redaktøren var henfallen til alkohol og den tilstand dette medfører. En tilstand som han selv har beskrevet i et dikt:

Dette og mye annet som ligner fikk man Müller til å rykke inn i bladet, hvis innhold Müller selv var svært stolt av. Denne skandalen fortsattes nesten et helt år til morskap for en del, men til stor sorg for Müllers familie, som ved alle mulige midler forsøkte å stoppe den uten å lykkes. Bladet utkom inntil Müller døde av et apoplektisk anfall på Frederiks Hospital i 1829. 

Familien rykket inn en dødsannonse der det sto: Det ble da også sagt om  Müller at han var en ærlig, strevsom og godmodig mann før han lot seg forlede til å opptre i en sak som forvirret hans forstand og gjorde ham til et offer for ungdommelig ondskap.

## Kilder
* J. Davidsen, *Fra det gamle Kongens Kjøbenhavn*, Gyldendal, 1880, s. 217-219.
* Jette D. Søllinge & Niels Thomsen, *De danske aviser*, bind 1, Odense Universitetsforlag, 1988. ISBN 87-7492-664-0. s. 150.