open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Neisse

**Neisse** (tysk: *Neiße*, polsk: *Nysa*, tsjekkisk: *Nisa*) er en av de nåværende grenseelvene mellom Tyskland og Polen. På tysk heter den helt nøyaktig *Lausitzer Neisse* (også kalt *Görlitzer Neisse*) i Niederschlesien. På polsk *Nysa Łużycka*, og på tsjekkisk *Lužická Nisa* (den har sitt utspring rett innenfor grensen til Tsjekkia). Neisse er en venstre sideelv til Oder.

Neisse/Nysa er også navnet på to andre elver som begge ligger godt inne på polsk område: Nysa Kłodzka (*Glatzer Neisse*) og Nysa Szalona.

## Se også
* Oder-Neisse-linjen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nedre Schlesien

**Nedre Schlesien** (polsk *Dolny Śląsk*, tysk *Niederschlesien*, latin *Silesia Inferior*) er den nordvestlige delen av det historiske og geografiske Schlesien. Området har gjennom historien vært underlagt Polen, Böhmen, Østerrike, Preussen og Tyskland. Det ligger i dag i Polen, og er fordelt mellom det nederschlesiske voivodskap og voivodskapene Opole og Lubusz.

## Historie
Området ble innlemmet i det polske riket i 990 og forble slik til 1348 da det ble en del av Böhmen. Det kom under de østerrikske habsburgerne i 1526, og ble i 1742 avstått til Preussen som en følge av den østerrikske arvefølgekrig. Fra 1870 og frem til 1945 var Nedre Schlesien del av Tyskland, først som en del av provinsen Schlesien og deretter fra 1919 i form av provinsen Nedre Schlesien. 

Mot slutten av andre verdenskrig ble Nedre Schlesien okkupert av Sovjetunionen, og som følge av Potsdamkonferansen innlemmet i Polen (sammen med Schlesien, som erstatning for områdene Polen måtte avstå til Sovjetunionen i øst), og den tyske befolkningen tvangsforflyttet til Tyskland.

## Litteratur

* Lucyna Harc et al.: *Cuius Regio? Ideological and Territorial Cohesion of the Historical Region of Silesia (c. 1000–2000).* Wydawnictwo eBooki.com.pl, Wrocław [Band 3 noch nicht erschienen]
** Bd. 1: *The Long Formation of the Region Silesia (c. 1000–1526).* 2013, ISBN 978-83-927132-1-0 (online).
** Bd. 2: *The Strengthening of Silesian Regionalism (1526–1740).* 2014, ISBN 978-83-927132-6-5 (online).
** Bd. 4: *Region Divided: Times of Nation-States (1918–1945).* 2014, ISBN 978-83-927132-8-9 (online).
* Adrienne Bier: *Und auf einmal mussten wir weg. Erleben und Erinnern von Flucht und Vertreibung aus Niederschlesien 1945*. Turris Verlag, Cochem 2018, ISBN 978-3-9817144-4-9.

## Se også
* Øvre Schlesien

## Eksterne lenker
*
Riksdag

**Riksdag** har flere betydninger:
;Sverige
*Sveriges riksdag, den svenske nasjonalforsamlingen.

;Finland
*Finlands riksdag (*Eduskunta*), den finske nasjonalforsamlingen.

;Tyskland (*Reichstag*)
* Riksdagen (Det tysk-romerske rike) 
* Riksdagen (Det nordtyske forbund)
* Riksdagen (Det tyske keiserrike)
* Riksdagen (Weimarrepublikken)
* Riksdagen (Nasjonalsosialistisk)
Parlamentet i Tyskland etter 1949 kalles Forbundsdagen. Det møtes etter gjenforeningen av de to tyske statene i Riksdagsbygningen i Berlin.

;Danmark
*Rigsdagen, det danske samlede parlament, altså Folketinget og Landstinget under ett.
Sionisme

**Sionisme** er en form for jødisk nasjonalisme, som hevder at det jødiske folk utgjør en etnisk/nasjonal gruppe med rett til hele eller deler av det historiske landskapet Palestina med hovedvekt på Jerusalem, definert som Israels land. Et religiøst mangfold av sionisme støtter at jøder opprettholder sin jødiske kultur og identitet, motsetter seg at jøder assimilerer seg inn i andre samfunn og har fremmet jødisk tilbakevending til Israel for at jøder kan være et flertall i sin egen nasjon, og for bli frigjort fra antisemittisk diskriminering, ekskludering og forfølgelse som historisk skjedde i diaspora.

Sionismen oppsto på slutten av 1800-tallet i sentrale og østlige Europa som en nasjonalistisk bevegelse, og kort tid etter forsto de fleste ledere i bevegelsen at hovedmålet var opprette en egen stat i Palestina, den gang et område kontrollert av Det osmanske rike. Grunnlaget for sionismen ble lagt med Theodor Herzls bok *[[Der Judenstaat]]* (*Jødestaten*). Herzl hevdet at den eneste løsningen på de økende restriksjoner mot jøder og antisemittismen var en selvstendig jødisk stat. Fra 1917 fokuserte sionismen på å etablere en stat i den vestlige delen (dagens Israel) av det da nyopprettede britiske protektoratet Palestina (dagens Israel og Jordan) &mdash; tidligere en gruppe provinser i Det osmanske rike. Siden etableringen av staten Israel har sionistbevegelsen fortsatt, men hovedsakelig fremmet på vegne av den jødiske staten og fokusert på trusler mot dens fortsatte eksistens og sikkerhet.

Andre og mindre vanlig bruk av begrepet «sionisme» er som en ikkepolitisk og kulturell sionisme, opprettet og representert mest framtredende av Ahad Ha'am; og som politisk støtte for staten Israel av ikke-jøder, slik som kristen sionisme som mener at jødene vender tilbake til det hellige land er i henhold til bibelsk profeti. Begrepet «kristen sionisme» ble popularisert på midten av 1900-tallet etter at begrepet «sionisme» ble opprettet i 1890. Før den tid ble begreper som «restaurasjonisme» eller «gjeninnsettelsen» benyttet.

Forsvarere av sionisme mener det er en nasjonal frigjøringsbevegelse for hjemføring og tilbakeføring av en spredt sosial-religiøs gruppe til sitt forlatte hjemland. Antisionisme, kritikere av sionisme, hevder at sionisme er kolonialisme, eller rasistisk ideologi som har ført til manglende rettigheter, fratagelse og forvisning av arabisk befolkning i Palestina.

Den første sionisten som tok til orde for sionisme i en europeisk kontekst, var den marxistiske Moses Hess med sitt litterære verk *[[Rom und Jerusalem: Die letzte Nationalitätsfrage]]*, publisert i 1862 i storbyen Leipzig.

## Se også
* Israel
* Sion
* Antisemittisme
* ZOG

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Technische Universität Berlin

**Technische Universität Berlin** (TU Berlin, TUB) er et av Berlins fire universiteter. Det ble grunnlagt 1. november 1770 som *Berg- und hüttenmännisches Lehrinstitut*. Dette ble i 1879 omorganisert og kalt *Königliche Technische Hochschule* henholdsvis *Technische Hochschule Charlottenburg*. Universitetet har idag ca. 29 500 studenter og finnes i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf (ortsteil Charlottenburg).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Freie Universität Berlin

**Freie Universität Berlin** (forkortet: *FU Berlin, FUB eller bare FU*, bokstavelig talt: *Det frie universitet*) er det største av Berlins fire universiteter. Det ligger i bydelen Steglitz-Zehlendorf (området Dahlem) i den vestlige delen av byen.

Universitetet ble grunnlagt i det daværende Vest-Berlin i 1948. Årsaken var at Humboldt-universitetet under den kalde krigen hadde havnet i den sovjetokkuperte delen av byen, og at det dermed var behov for et nytt universitet i det frie Vest-Berlin. Dannelsen av universitetet kom som direkte følge av kommunistenes forfølgelse av studenter i Øst-Berlin og de politiske føringene som Humboldt-universitetet ble underlagt. Navnet *Det frie universitet* skal forstås i betydningen at universitetet lå i den frie verden som kontrast til Øst-Berlins og Humboldt-universitetets «ufrihet». Det gjenspeiles også i mottoet «Veritas, Iustitia, Libertas» (sannhet, rettferdighet, frihet). Freie Universität Berlin bygget personalmessig og kulturelt på Humboldt-universitetet før delingen av Berlin og var i praksis en vestlig etterfølgerinstitusjon. Det ble med en gang Vest-Berlins ledende universitet og et av de mest anerkjente i Tyskland. Universitetet er internasjonalt særlig kjent for sin forskning innen humaniora, samfunnsvitenskap og naturvitenskap.

På 1980-tallet utviklet universitetet seg til et masseuniversitet, og studenttallet var ved Tysklands gjenforening over 60 000. Som følge av redusering av studieplasser ved Freie Universität og at Humboldt-universitetet igjen ble tilgjengelig, er antallet studenter nå redusert til ca. 31 000 studenter (uten det medisinske fakultetet på sykehuset Charité). Etter gjenforeningen måtte alle ansatte ved østlige universiteter, hvor ansettelsene frem til da hadde skjedd på rent politisk grunnlag, søke stillingene sine på nytt, og de fleste stillingene ved det gamle Humboldt-universitetet ble besatt av personer fra Freie Universität og andre vesttyske universiteter.

Botanischer Garten Berlin tilhører universitetet.
## Fakulteter
Universitetet består av tolv fakulteter:
* Biologi, Kjemi, Farmasi *(BCP)*
* Pedagogikk og psykologi
* Geovitenskap
* Historie og kulturelle studier
* Matematikk og Datavitenskap *(MI)*
* Fysikk
* Filosofi og Humaniora
* Statsvitenskap og Samfunnsvitenskap
* Rettsvitenskap
* Økonomi *(School of Business and Economics)*
* Veterinærmedisin
* Charité medisinske skole (felles fakultet FU og HU)

## Eksterne lenker
* 
* Freie Universität Berlin
Materiale

**Materiale** brukes for å fremstille et produkt. Det finnes ulike typer materiale. Bruksområdene er mange. Materialer brukes som komponenter, blandemateriale eller tilsetningsstoffer. Et materiale kan være følgende:

*Tre
*Hamp
*Mineral
**Glass
*Metall
**Stål
**Aluminium
**Titan
*Plast
**Termoplast
*Kompositt
**Glassfiber
**Karbonfiber
**Betong
*Tekstil
**Ull (tekstil)
**Bomull
Saarbrücken

**Saarbrücken** er hovedstaden i den tyske delstaten Saarland. Den hadde per 30. november 2016  innbyggere. Byen har universitet og er den eneste storby i delstaten. Den oppsto i 1909 ved sammenslåingen av de tre byene *Saarbrücken, St. Johann* og *Malstatt-Burbach.* Saarbrücken er det politiske, næringsmessige og kulturelle sentrum for Regionalverband Saarbrücken.

## Historie
Den første trefningen i den fransk-tyske krig fant sted her 2. august 1870.

## Bilder

File:Saarufer.jpg|Elven Saar
File:SB-Rathaus.jpg|Rådhuset om natten
File:Altes Rathaus Saarbrücken 2011.jpg|Det gamle rådhuset
File:SB-Theater 1.jpeg|Delstatsteateret
File:Panorama Saarbrücker Schloss.jpg|Saarbrücken slott
File:Ludwigskirche bei Nacht Haupteingang-2.jpg|Ludwigskirken


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Zentrum gegen Vertreibungen

**Zentrum gegen Vertreibungen** (senter mot fordrivelser) er en stiftelse basert i Wiesbaden som skal ta for seg den etniske rensningen gjennom fordrivelser av cirka 15 millioner tyskere (med 2 millioner døde) på slutten av og etter annen verdenskrig, fra sentral- og østeuropeiske områder som ble okkupert av Stalins røde armé. Senteret skal også behandle andre, både historiske og aktuelle, tilfeller av etnisk rensning.

Initiativet til stiftelsen og senteret ble tatt av CDU-politikeren Erika Steinbach, som frem til 2014 var president for Bund der Vertriebenen, og SPD-politikeren Peter Glotz.

Stiftelsen har også arbeidet for å oppføre et  dokumentasjonssenter og minnesmerke i Berlin med samme navn.

## Se også
* Fordrivelsen av tyskere etter andre verdenskrig

## Eksterne lenker
* Zentrum gegen Vertreibungen
* https://web.archive.org/web/20040113005340/http://www.bundestag.de/presse/hib/2002/2002_082/01.html
* https://web.archive.org/web/20040403220616/http://www.bund-der-vertriebenen.de/infopool/zentrumggvertreibung.php3
Sparkstøtting

En **sparkstøtting**, eller simpelthen **spark**, er en slags liten slede som består av en stol som det er påmontert to meier under. Meiene fortsetter bakover til i overkant av det dobbelte av lengden av stolen.
Sparken drives framover av at føreren står på den ene meien, og samtidig sparker bakover i underlaget med den andre foten, derav navnet. Meiene har en viss fleksibilitet, og sparken kan styres ved hjelp av håndtakene som er montert i stolryggens øvre kant. Man kan ha en passasjer på stolsetet.

En spark kan bare kjøres på harde, glatte underlag som is eller på hardpakket snø. Spark brukes på islagte sjøer, både på reise og under isfiske. Til bruk langs vei er det flere forutsetninger som må være til stede: Det ideelle sparkføret er middels glatt, der meienes glid er godt balansert opp mot friksjonen mellom skoen og underlaget som er nødvendig for framdriften. Man kan da lett nå opp i hastigheter på rundt 15–20&nbsp;km/t, eller enda mer i nedoverbakker.

Sparken er i vanlig bruk i Norge, Sverige og Finland. Sparkbruk forutsetter en visst trafikknivå, slik at løssnø blir hardpakket og danner det ideelle føret. Stor trafikk sliter unna snøen og vanskeliggjør sparkbruk. Strøing med grus, eller salting er på samme måte et hinder for sparkbruk. På den måten har sparken stort sett overlevd i utkantstrøk.

Spark-VM arrangeres på Geilo og i Hurdal.

## Historie

Den første kjente beskrivelsen av sparken er fra byen Piteå i Nord-Sverige i 1872. Byen Piteå har også et eget sparkmuseum som viser forskjellige eldre utgaver av sparken. Etter 1900 ble sparken vanlig i Norge. I Aschehougs konversasjonsleksikon fra 1925 heter det at den er «særlig yndet hos ungdommen». Fram til ca. 1930 ble sparkene produsert av bygdesmeder. Etter 1930 ble produksjonen industrialisert. Tidlige sparker hadde meier av tre med jernbeslag under. Sin fulle fleksibilitet fikk sparken først med stålmeiene.

I trefningen ved Minnesund i april 1940 ble sparkstøttinger brukt for å forflytte norske tropper på Mjøsisen.

Historisk hadde sparken flere materielle forutsetninger. Først at bygdesmeder var vanlige. Dernest måtte det være et visst trafikkvolum av hest (med slede) som hardpakket snøen tilstrekkelig til sparkbruk. Sparkens bredde er etter alt å dømme tilpasset skrittbredden hos hester.

Det finnes flere varianter av sparken, med én eller tre meier, eller med hjul. Ingen har hatt samme suksess som originalen.

*Nansen-sparken* produsert av *Nansen produkter* på Vegårshei var ifølge firmaet selv det eneste produkt Fridtjof Nansen gav tillatelse til å bære hans navn. Nansen-sparken ble senere produsert av Norax AS på Tynset. Espegard AS i Hallingdal som har solgt sparker siden 2006, overtok produksjonen fra Norax i 2020 og er den siste norske produsenten av sparkstøttinger.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*
Spark (andre betydninger)

**[[Spark]]** er en brå, kraftig bevegelse med ben og fot. Å utføre dette kalles **å sparke**.

«Spark» kan også ha andre betydninger:

**Sport og idrett**:
* Sparkstøtting (spark) – en liten slede på tynne meier, lokalt også brukt i konkurransesammenheng

* Spark – en generell betegnelse på sportslige teknikker best kjent fra fotball og fra kampsporter:
** Brassespark (fotball)
** Frispark, indirekte frispark og straffespark (fotball)
** Kampsport#Spark, i kampsport

* Fotballklubben Spark fra 1898 var en av forløperne til VIF = Vålerengens Idrettsforening 
* Fotballklubben Spark fra 1919 var en av forløperne til Idrettslaget Stein fra Hammerfest

**Musikk**:
* ''Spark'' (Jan Devik-album) – musikkalbum fra 1982, med Jan Devik
* ''Spark'' (Marit Larsen-album) – musikkalbum fra 2011, med Marit Larsen

* Andre musikkalbum som begynner med *Spark*:
** *[[Spark of Life]]* – et musikkalbum fra 2002, med Anne-Marie Giørtz og Ab und Zu
** *[[Spark the Revolution]]* – en EP fra 2008, med Gerilja
** *[[Spark to a Flame: The Very Best of Chris de Burgh]] – et samlealbum fra 1989

*'Annet''':
* (Få) sparken – et folkelig uttrykk for avskjed fra et arbeidsforhold

## Se også
* flerbetydningssiden Sparks
Svartehavet

**Svartehavet** er et hav mellom Europa og Lilleasia, eller mellom Russland, Ukraina, Romania, Bulgaria, Georgia og Tyrkia, ca. &nbsp;km² stort (ikke inkludert Azovhavet). Rominholdet er &nbsp;km³. Lengden er &nbsp;km og den største bredden er 610&nbsp;km. Svartehavets dypeste sted er &nbsp;m dypt (gjennomsnittlig dybde er mellom &nbsp;m og &nbsp;m) Det er forbundet med Middelhavet gjennom Bosporosstredet, Marmarahavet og Dardanellene. Det er forbundet med Azovhavet gjennom Kertsjstredet. De viktigste havnebyer er Odessa og Sevastopol.

Flere store elver renner ut i Svartehavet, deriblant: Don, Dnepr, Dnestr og Donau. Rundt en tredjedel av vannet i Europas elver renner ut i Svartehavet. På grunn av den store ferskvannstilførselen er deler av Svartehavet lite saltholdig.

Følgende seks land har kystlinje til Svartehavet:

* Russland
* Ukraina
* Romania
* Bulgaria
* Tyrkia
* Georgia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Braunschweig

**Braunschweig** er en by i delstaten Niedersachsen i Tyskland, med om lag 240&nbsp;000 innbyggere. Byen ligger nord for fjellene Harz så langt opp i elven Oker som den er seilbar. Elven knyter byen til Nordsjøen via elvene Aller og Weser.

## Historie
Opphavet til byen er ukjent, men enn mener at byen ble dannet av to bosetninger som ble slått sammen. Den ene ble grunnlagt av Bruno II, en saksisk greve som døde før 1017, på den ene siden av Oker. Den andre bosetningen ble grunnlagt av grev Dankward, som slottet Dankwarderode er kalt opp etter. Det opprinnelige navnet på byen var *Brunswik* en kombinasjon av navnet Bruno og *wik*, en by der kjøpmenn tok seg enn hvil og lagret varene sine. Navnet indikerer derfor en ideell hvileplass, siden den lå ved et vadested over Oker. Dokument fra kirken St. Magni fra 1031 oppga navnet på byen som *Brunesguik*. En annen forklaring på navnet er at det oppstod fra *Brand*, eller brenning, som indikerer et sted der landskapet har blitt ryddet etter en brann.

På 1100-tallet gjorde hertug Henrik Løve Braunschweig til hovedstad i staten sin og bygde Braunschweig domkirke. Han var så mektig at han turte å nekte og hjelpe Fredrik Barbarossa militært, noe som førte til at han ble fordømt og mistet makten.

Braunschweig var en hansaby fra 1200-tallet til midten av 1600-tallet. På 1700-tallet var Braunschweig både et politisk og kulturelt senter. Lessings drama Emilia Galotti og Goethes Faust ble framført første gang i Braunschweig.

Det meste av tiden var Braunschweig residens for et hertugdøme med samme namn *(Herzogtum Braunschweig)*, som var en del av Det tyske riket siden 1871. Etter den første verdenskrigen fikk den status som *Freistaat Braunschweig* i Weimarrepublikken. Etter den andre verdenskrigen ble staten Braunschweig løst opp og en del av den nye delstaten Niedersachsen.

Under den andre verdenskrigen var byen en del av militærdistriktet Wehkreis XI og ble utsatt for kraftige bombeangrep fra de allierte. 15. oktober 1944 ble det meste av gamlebyen ødelagt, til da den største samlingen av bindingsverkshus i Tyskland, og også de fleste kirkene. Bare domkirken, som av nazistene gjorde til nasjonalhelligdom, overlevde bombene.

En liten del av gamlebyen overlevde også bombetokta. Store deler av det som hadde blitt ødelagt ble restaurert og bygd opp igjen etter krigen.

## Kjente folk fra Braunschweig
*Carl Friedrich Gauss (1777 - 1855), matematiker og fysiker
*Wilhelm Wurm (1826–1904), kornettist og dirigent

## Se også
* Braunschweig-Lüneburg
* Hertugdømmet Braunschweig
* Braunschweiger Schloss

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jolly Cola

**Jolly Cola** er en brus som selges i Danmark, på Færøyene og på Grønland. I Norge ble den tidligere produsert av Brænne Mineralvatn. Brusen ble introdusert 14. mars 1959.

## Eksterne lenker
* Offisiell hjemmeside på dansk
Kjell Rasmus Steinsvik

**Kjell Jakob Rasmus Steinsvik** (født 13. april 1933 i Oslo, død 16. juli 2000 i Modum) var en norsk fabrikkeier og mesén.

Han er mest kjent for etableringen av Blaafarveværket som museum med årlige kunstutstillinger og dokumentasjon av Blaafarveværkets historie. I Steinsviks nedlagte magnesittverk på Morud holder nå Blaafarveværkets dokumentasjonssenter til. Han var gift med Tone Sinding Steinsvik. Han har fått Buskerud fylkes kulturpris to ganger, og ekteparet ble i 1993 utnevnt til riddere av 1. grad av Dannebrogordenen for sin innsats for å bevare Blaafarveværket.

Han var sønn av redaktør Kjell Steinsvik og sønnesønn av Rasmus Olai Steinsvik og Marta Steinsvik samt dattersønn av Jakob Hveding Sletten.

## Referanser



## Eksterne lenker
* Kjell Steinsvik i Norsk biografisk leksikon
* Blaafarveværket
Kjell Steinsvik (redaktør)

**Kjell Steinsvik** (født 18. desember 1903, død 12. februar 1977) var redaktør i *[[Romsdals Budstikke]]* fra 1936 til 1954. Han grunnla også det som etterhvert ble Hustadmarmor på 1950-tallet, bakgrunnen var engasjementet i Ytre Romsdalshalvøyas Jorddyrkings- og Jernbanekomite (der Steinsvik var formann). Komiteen arbeidet for å dyrke opp de store myrflatene ytterst på halvøya, de mente at  dekar myr i Hustad-området (i Fræna) kunne dreneres til åkerjord. Ideen var å bruke den kalkforekomsten i området til å gjøre den sure myrjorda grøderik. Hustad Bruk ble stiftet i 1948 med datterselskapene Hustadjord AS og Hustad Kalk og Marmor AS. Steinsvik og komiteen arbeidet også for å forlenge jernbanenettet til byene og kysten. 

Han var redaktør i avisen samtidig som han arbeidet oppbygging i Hustad Bruk og i 1954 ble han presset til å gå. Han argumenterte også for at Molde måtte få høye boligblokker. Steinsvik er hedret for sitt arbeid med en byste i Molde, avduket i 2004.

Under andre verdenskrig fikk han juling for en artikkel i *Romsdals Budstikke* som han nektet å beklage. Han gikk ut av redaksjonen (avisene i Romsdal ble fra 1942 utgitt i fellesskap) i 1943 og fortsatte da som daglig leder, mens NS-mannen Kåre Lange var redaktør. Han var tilbake som redaktør i juli 1945. Han var en periode medlem av Molde bystyre (for Venstre) og var som redaktør engasjert i politisk debatt i Molde.

Han var sønn av Rasmus Olai Steinsvik og Marta Steinsvik, og var far til Kjell Rasmus Steinsvik.
## Referanser
Ungarns regenter

Liste over regenter for Kongedømmet Ungarn:

## [[Huset Árpád]]
* 995 -1038 Stefan I av Ungarn
* 1038&ndash;1046 Peter I av Ungarn
* 1046&ndash;1060 Andreas I av Ungarn
* 1060&ndash;1063 Béla I av Ungarn
* 1063&ndash;1074 Salomon I av Ungarn
* 1074&ndash;1077 Géza I av Ungarn
* 1077&ndash;1095 Ladislaus I av Ungarn
* 1095&ndash;1116 Koloman av Ungarn
* 1116&ndash;1131 Stefan II av Ungarn
* 1131&ndash;1141 Béla II av Ungarn
* 1141&ndash;1162 Géza II av Ungarn
* 1162&ndash;1063 Ladislaus II av Ungarn
* 1163&ndash;1173 Stefan III av Ungarn
* 1170&ndash;1196 Béla III av Ungarn
* 1204&ndash;1205 Ladislaus III av Ungarn
* 1205&ndash;1235 Andreas II av Ungarn
* 1235&ndash;1270 Béla IV av Ungarn
* 1270&ndash;1272 Stefan V av Ungarn
* 1272&ndash;1290 Ladislaus IV av Ungarn
* 1290&ndash;1301 Andreas III av Ungarn

## Huset Anjou

* 1308&ndash;1342 Karl I Robert av Ungarn
* 1342&ndash;1382 Ludvig I av Ungarn, Ludvig den store
Kant (andre betydninger)

Ordet **kant** kan vise til følgende:

* Filosofen Immanuel Kant
* Forfatteren Hermann Kant
* En kant (geometri), forbindelse mellom to hjørner i en geometrisk figur
* En forbindelse mellom to hjørner eller noder innen i en graf 
* Kant (danseforestilling)
* En spillerposisjon i fotballformasjoner
Familie (biologi)

**Familie** () er en kategori brukt i den biologiske systematikken;
en familie kan omfatte én eller flere beslektede slekter, og én eller flere beslektede familier sammenfattes som orden. En gruppe av nært beslektede familier omtales som en *overfamilie*, og er en mellomgruppe, mellom *orden* og *familie*. Likedann ordnes slekter innen familien, som er nært beslektet som *underfamilier*.

## Noen kjente familier
Familier er tradisjonelt svært viktig i botanikken, der mange av de de kjente gruppene har navnet -familie også på norsk, slik som rosefamilien og kurvblomstfamilien. Også i dyreriket utgjør familiene ofte velkjente og lett identifiserbare grupper, slik som hundedyr, kattedyr (to familier av rovdyr), kvegdyr, hjortedyr (to familier av klovdyr) og marihøner og løpebiller (to familier av biller).

Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det ingen allmenne regler for hva som utgjør en familie, selv om de mest kjente familiene (som den over) har vært fastsatt og ankerkjent i flere hundre år. Høyere systematiske kategorier som slekt og familie vil imidlertid ofte representere tydelige episoder med radiasjon. Systematikere etter Charles Darwin har forsøker å skape systematikk som reflekterer det underliggende stamtreet, likevel vil spørsmålet om en art eller gruppe tilhører den ene eller andre familien eller om en beskrevet familie skal anerkjennes i det hele tatt – være et resultat av tradisjon og praksis. Innenfor fylogenetisk nomenklatur brukes derfor ofte begreper som «gruppe» og «clade» i stedet for formalenheter som familie.

## Navnetradisjoner
Vitenskapelige navn er laget slik at en kan kjenne igjen hvor i det systematiske hierarkiet plante- eller dyregruppen er plassert. Det gjøres ved at roten på typusslektens er lik.

* Plantefamilier familie:  -aceae, underfamilier: -oideae

* Dyrefamilier familie: -idae, underfamilier: -inae, overfamilie: -oidea

## Se også
* Liste over plantefamilier

## Referanser


## Eksterne lenker
*
28. juli

**28. juli** er den 209. dagen i året, 210. i skuddår. Det er 156 dager igjen av året.

## Navnedag
Reidar, Reidun.

## Historie
* 1822 – Peru gjør seg uavhengig av Spania.
* 1914 – En måned etter drapet på tronfølgeren Franz Ferdinand erklærer Østerrike-Ungarn Serbia krig og første verdenskrig bryter ut.
* 1943 – Britiske og amerikanske flyvere bombarderer Hamburg og massakrerer på få timer minst  mennesker.
* 1947 - Det norske lasteskipet DS Ocean Liberty eksploderer i den franske havnebyen Brest. Om lag 20 mennesker blir drept og flere hundre skadet.
* 1965 – President Lyndon Johnson gir ordre om å sende 50&nbsp;000 amerikanske tropper til Sør-Vietnam.
* 1976 – Jordskjelvet i Tangshan i Kina med muligens mer enn  omkomne.

## Fødsler
Se flere som er født 28. juli i :Kategori:Fødsler 28. juli.
* 1838 – Jan Matejko, polsk maler (d. 1893)
* 1840 – Edward Drinker Cope, amerikansk zoolog (d. 1897)
* 1866 – Beatrix Potter, britisk barnebokforfatter (d. 1943)
* 1873 – Martinus Lørdahl, norsk skøyteløper (d. 1933)
* 1922 – Jacques Piccard, sveitsisk dypvannsforsker (d. 2008)
* 1925 – Haldis Havrøy, norsk politiker (d. 2000)
* 1929 – Jacqueline Kennedy Onassis, USAs førstedame (d. 1994)
* 1933 – Jan «Jonas» Gulbrandsen, norsk fotballspiller (d. 2016)
* 1933 – Normann Aanesland, norsk professor i landbruksøkonomi (d. 2021)
* 1938 – Robert Hughes, australsk-amerikansk kunstkritiker og dokumentarfilmskaper (d. 2012)
* 1943 – Richard Wright, britisk musiker (d. 2008)
* 1944 – Michael Bloomfield, musiker fra USA (d. 1981)
* 1945 – Jim Davis, tegneserieskaper fra USA (Pusur)
* 1946 – Wenche Øyen, norsk maler og illustratør
* 1952 – Vajiralongkorn, konge av Thailand
* 1954 – Hugo Chávez, venezuelansk president (d. 2013)
* 1956 – Guadalupe Larriva, ecuadoriansk statsminister (d. 2007)
* 1959 – Morten Dæhlen, norsk professor i informatikk
* 1963 – Elmar Mäder, kommandant for sveitsergarden
* 1966 – Roger Strøm, norsk skøyteløper
* 1971 – Ian McCulloch, britisk snookerspiller
* 1975 – John Erik Kaada, norsk komponist
* 1976 – Johannes Hardarson, islandsk fotballspiller
* 1979 – Vegar Bjerke, norsk fotballspiller
* 1981 – Fernando Alonso, spansk Formel 1–fører
* 1981 – Michael Carrick, engelsk fotballspiller
* 1982 – Silvía Nótt, islandsk sanger
* 1987 – Pedro, spansk fotballspiller
* 1991 – Lars Lundin, svensk ishockey-spiller.
* 1994 – Dominik Holec, slovakisk fotballspiller.
* 1999 – Noah Kuavita, belgisk gymnast som konkurrerer i turn
* 2000 – Shunki Higashi, japansk fotballspiller.

## Dødsfall
Se flere som døde 28. juli i :Kategori:Dødsfall 28. juli.
* 1741 - Antonio Vivaldi, italiensk komponist
* 1750 – Johann Sebastian Bach, tysk komponist
* 1842 – Clemens von Brentano, tysk poet og forfatter
* 2004 – Francis Crick, fysiker. Oppdaget DNA-molekylet og vant nobelprisen i fysiologi eller medisin 1962
* 2006 – Rut Brandt, norsk–tysk førstedame (f. 1920)
* 2011 – Abdul Fatah Yunus, libysk politiker (f. 1944)
* 2025 – Laura Dahlmeier, tysk skiskytter (f. 1993)

## Helligdager og høytidsdager
* Nasjonaldag for Peru
Norges statsminister

**Norges statsminister** er landets regjeringssjef og utøver mye av den utøvende makten som tilfaller kongen etter Grunnloven.

Jonas Gahr Støre (Ap) har siden 14. oktober 2021 vært Norges statsminister.

## Utnevnelse
Statsministeren utnevnes av kongen, og siden innføringen av parlamentarismen i 1884 (først formalisert ved lov i 2007) må vedkommende ha støtte blant et flertall av Stortingets medlemmer. I praksis vil den avtroppende statsministeren gi kongen råd om hvem han skal utpeke som ny statsminister etter en regjerings avgang. Statsministeren er vanligvis selv medlem av Stortinget, men overlater stortingsplassen til sin vararepresentant så lenge vedkommende er medlem av regjeringen.

De øvrige statsrådene i regjeringen utnevnes av kongen etter anbefaling fra statsministeren. De sitter kun så lenge de har statsministerens, og Stortingets, tillit.

## Statsministerens makt
Statsministerens rolle er ikke formelt definert, og er basert på konstitusjonell sedvane fremfor uttrykkelig lovgivning. Statsministeren er medlem av Statsrådet og leder for regjeringen, og i prinsippet kongens nærmeste rådgiver. Den myndighet som statsministeren har over regjeringen er avhengig av flere faktorer:
* Evnen til å styre regjeringens agenda, og dermed bestemme hva som skal diskuteres.
* Evnen til å utnevne og avskjedige regjeringsmedlemmer.
* Innflytelsen som kommer av posisjonen som leder av et (eventuelt) flertall i Stortinget.
* Makten som kommer fra å stå sentralt i all beslutningstagning.

I europeiske studier kommer den norske statsministeren ut med minst makt og innflytelse.

## Statsministerens omdømme og ettermæle
I 1997 gjennomførte journalist Kjell Cordtsen en undersøkelse blant norske historikere, journalister og statsvitere og ba dem rangere omdømmet (eller storheten) til norske statsministre fra Christian Michelsen til Thorbjørn Jagland. Rangeringen viste at Einar Gerhardsen og Christian Michelsen var de to statsministrene med best ettermæle. Statsministrenes ettermæle kan predikeres ut fra lengden på deres tid som statsminister og omfanget på arbeidsledigheten.

## Se også
* Liste over Norges statsministre
* Liste over de lengstsittende norske statsministre
* Norges regjering
* Statsministerens kontor

## Referanser

## Litteratur
* King, Anthony. 1994. "Chief Executives in Western Europe." In Developing Democracy. Comparative Research in Honour of J.F.P. Blondel, ed. I. Budge and D. McKay. London: Sage.
* Cordtsen, Kjell. 1997. "Gerhardsen til topps, Jagland til bunns." VG, 12. oktober, 21-5.
* Grendstad, Gunnar, and Jon Dagsland Holgersen. 2009. "Varighet og Velstand. En prediksjonsmodell for ettermælet og omdømmet til de norske statsministrene i det 20. århundre." Norsk Statsvitenskapelig Tidsskrift 25 (2):99-124.

## Eksterne lenker
*
Roman

:*For mannsnavnet, se [[Roman (navn)]]*

En **roman** er en lengre, diktet prosafortelling som i vår tid gjerne utgis som egen bok. Alternativt kan en roman utgis som en føljetong i en avis eller et tidsskrift. For eksempel var dette vanlig i Storbritannia på 1800-tallet, og den store engelske romanforfatteren Charles Dickens ga ut de fleste av romanene sine som føljetong. Det finnes også eksempler på romaner som er publisert i elektronisk form på internett.

Som regel skildrer romanen menneskers liv og skjebne. Vekten kan variere fra ytre begivenheter og miljøskildringer til å konsentreres rundt det sjelelige og karakterutviklingen.

Ordet kommer fra *romanz*, som i middelalderen var betegnelsen på det talespråket som hadde utviklet seg på fransk område fra «romernes språk», latin. Ordet gikk så over på en særskilt sjanger av fortellinger som enten var oversatt fra latin til folkespråket (det vil si fransk eller Provençalsk) - eller var skrevet på folkespråket etter antikke romerske forbilder. Dette var en del av den høviske litteraturen, som kom på moten i Frankrike på 1100-tallet. Første gang ordet «roman» forekommer i fransk, er i tittelen *[[Roman de Brut]]*, som er en oversettelse fra 1155 av en engelsk krønike.

Som den første egentlige roman i europeisk litteratur regnes likevel Miguel de Cervantes' *[[Don Quijote]]*. Denne romanen kan leses som et oppgjør med middelalderen og dens høviske ridderdiktning, og slik sett innvarsle *det moderne* i europeisk idéhistorie. Også i et langt tidsperspektiv kan romansjangerens utvikling sies å gjenspeile framveksten av et moderne tenkesett, ved at sjangeren særlig har blitt brukt til å vise fram menneskelig individualitet, menneskers valg og menneskets ensomhet.

I løpet av 1800-tallet utviklet romanen seg til å bli den mest populære litterære sjangeren, og fra slutten av 1800-tallet og framover har en rekke forfattere ført romansjangeren inn på nye veier, slik at den har fortsatt å være en hovedsjanger også i modernismen: Fjodor Dostojevskij, Knut Hamsun, Marcel Proust, Franz Kafka, James Joyce, Virginia Woolf, Robert Musil.

## Undersjangre
Romanen kan deles i en rekke undersjangre, dels etter formkriterier, dels etter innhold:
* Brev- og dagbokroman
* Dannelsesroman
* Dokumentarroman
* Fantasyroman
* Gotisk roman
* Historisk roman
* Idéroman
* Kjærlighetsroman
* Kriminalroman
* Nøkkelroman
* Oppvekstroman
* Robinsonade
* Tendensroman
* Utviklingsroman

## Litteratur
*Georg Lukács: *Theorie des Romans*, 1920
*Mikhail Bakhtin: *Epos og roman*, 1941
*Peter Brooks: *Reading for the Plot*, 1986

## Eksterne lenker
* 
*Roman; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
*Romansjanger; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Ringerikes Blad

***Ringerikes Blad*** er en norsk dagsavis som ble etablert av Johan Jørgen Krohn i 1845 (første nummer 17. januar 1845), den gang under navnet *Ringeriges Ugeblad*. De første årene kom avisen ut i formatet 19,5 x 20,5&nbsp;cm. Sønnen Johan Fredrik Krohn overtok bladet ved farens død i 1859, og utvidet formatet til 20x30 cm og ga ut avisen to ganger i uken. Etter at Johan Fredrik Krohn døde, drev enken Antonie bladet videre med skolestyrer Hans E. Woll som redaktør og bistand fra Antonies far, Ole Andread Owren (da pensjonert fogd). I 1895 var bladet i en vanskelig økonomisk situasjon og ble drevet videre («forpaktet») av Ingvald Helseth som kjøpet bladet med trykkeri i 1906.

Bladet skiftet navn til *Ringerikes Blad* i 1880. Redaktør Krohn gikk på 1880-tallet inn for «Ringerikslinjen», en direkte jernbaneforbindelse mellom Sandvika over Ringerike til Hønefoss, som første ledd i anlegg av Bergensbane gjennom Hallingdal.

Avisen har hovedkontor i Hønefoss og er i dag en del av Amedia. Avisen var opprinnelig Høyre-orientert, men ble kjøpt av A-pressen i 1997. Dekningsområdet er Ringeriksregionen, samt lokalstoff fra kommunene Ringerike, Hole og Jevnaker. Den gis ut alle dager unntatt søndag. Avisselskapet AS Ringerikes Blad eier datterselskapet Eikerbladet som utgir avisen med samme navn. På folkemunne kalles avisen «Ring blad».

Utgiver er selskapet *AS Ringerikes Blad*. Ansvarlig redaktør er Christian Senning Andersen.

## Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Abstrakt algebra

**Abstrakt algebra** er en gren innen matematikken der man studerer algebraiske strukturer, som blant annet grupper, ringer, moduler, kropper, vektorrom og algebraer.  I universell algebra og kategoriteori studeres fellestrekk ved mange forskjellige matematiske strukturer.  Algebraiske strukturer, sammen med sine assosierte homomorfismer, danner kategorier.  Kategoriteori er en formalisme for å studere og sammenligne forskjellige matematiske strukturer.  

Ordet abstrakt algebra brukes for å skille grenen fra elementær algebra og anvendes i dagens matematikk og teoretisk fysikk. Mange grener av matematikk bygger på videreutviklede begreper fra abstrakt algebra, blant annet algebraisk geometri, algebraisk tallteori og algebraisk topologi.

Flere store norske matematikere har gjort viktige bidrag innen abstrakt algebra, som Karl Egil Aubert, Niels Henrik Abel, Peter Ludvig Meidell Sylow og Sophus Lie.

Begrepet «abstrakt algebra» er først kjent fra 1860, der det nevnes i magasinet *The London, Edinburgh, and Dublin Philosophical Magazine and Journal of Science*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
FN-dagen

**FN-dagen** markeres 24. oktober hvert år med møter, diskusjoner, utstillinger og kulturarrangementer i forbindelse med etableringen av FN i 1945. Dagen er innstiftet for å informere om målsettingene og resultatene som FN står for internasjonalt. Resolusjon 168 fra 31. oktober 1947 er grunnlaget for markeringen, som er gjennomført siden 1948. Dagen er en offisiell flaggdag for FN, og 6. desember 1971 ble det foreslått at dagen skulle være høytidsdag i alle medlemsland. Det har ikke blitt gjennomført ennå. Dagen markeres ofte på skoler. Dagen er del av FN-uken som går fra 20. til 26. oktober.

## FN-dagen i Norge
I Norge står FN-sambandet for mye av aktivitetene rundt dagen. Det tilrettelegger for ulike aktiviteter for skoleelever gjennom å tilby materiell til skolene. Idéen er at man skal bruke dagen til å informere om FNs virksomhet. Mange skoler vil likevel flytte selve arrangementet til en senere dag og bruke FN-dagen som en markering av starten på en prosjektperiode.

## FN-dagen i verden
* I Costa Rica er dagen en nasjonal helligdag. 
* I Danmark, Finland og Sverige er denne dagen en flaggdag der man flagger enten med FN-flagget eller med landets eget flagg. 
* I USA holder USAs president en tale.

## Eksterne lenker
* Undervisningsopplegg, FN-dagen 2013, hos FN-sambandet 
* Om FN-dagen hos FN-sambandet 
* FN-dagens hjemmeside hos FN 
* «Gimleelever med mini-FN», *Halden arbeiderblad*, om barneskoleopplegget MINI-FN
* «Verdensproblem på timeplanen», *Helgeland arbeiderblad*, opplegg for Mosjøen videregående skole
Heckler & Koch MP5

**MP5** er en maskinpistol fra den tyske fabrikanten Heckler & Koch. Mekanismen er basert på den benyttet av Heckler & Koch G3, og er nedskalert fra 7,62x51mm til 9x19mm.
__NOTOC__
Våpenet er kamret for 9 x 19 mm Luger-ammunisjon, og leveres med våpenmagasiner for 15 og 30 patroner.

Våpenet er tilgjengelig med både fast, foldbar og innskyvbar kolbe. Det brukes hovedsakelig til SIBO, eskorte og andre situasjoner der større våpen er upraktisk. For politistyrker kan den svake gjennomtrengningskraften være en fordel, spesielt i gisselsituasjoner og andre scenarier der en person må uskadeliggjøres mens det er uskyldige til stede.

MP5 regnes som et særdeles nøyaktig våpen, som det også er lett å lære seg å mestre. Avfyringssystemet gjør at våpenet er nøyaktig fra første skudd, og våpenet har svært liten rekyl såfremt man ikke avfyrer det fullautomatisk. Det er fire skytemoduser: Enkeltskudd, dobbeltskudd, tre skudd (burst) eller fullautomatisk. Hvilke alternativer som er tilgjengelige, varierer mellom de forskjellige modellene.

## Historie
Opprinnelig het våpenet HK54 og fikk navnet MP5 etter at den tyske hæren tok det i bruk som «Maschinenpistole 5» i 1966. Det har siden blitt tatt i bruk av en rekke lands militær- og politistyrker. 

## I norsk tjeneste
I det norske forsvaret ble MP5 tatt i bruk på 80-tallet.Våpenet erstattet MP40, som hadde blitt beslaglagt fra tyske okkupasjonstropper etter krigen. Forsvaret startet utfasingen til fordel for MP7 i 2008, men MP5 benyttes fortsatt av enkelte avdelinger, bl.a. spesialstyrkene.

Politiet erstattet sine M1 karabinere (SLK) med MP5 på begynnelsen av 90-tallet. MP5 er fortsatt i bruk i politiet.

## Varianter
MP5 finnes i 120 forskjellige utgaver, blant annet:
* **MP5K** («Kurz»), forkortet versjon uten kolbe.
* **MP5K-PDW** (Personal Defense Weapon), MP-5K med innslåbar kolbe.
* **MP5SD**, versjon med lyddemper.
* **MP5-10mm**, versjon som tar 10 mm Auto ammunisjon.

MP5A2 (fast kolbe), MP5A3 (innskyvbar kolbe) og MP-5K er i bruk i det norske forsvaret.

### Oversikt over hovedvariantene

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  H&K MP5
Etna

:*Denne artikkelen omhandler vulkanen Etna. For den norske elven av samme navn, se [[Etna (elv)]].*

**Etna**, som også er kjent som **Mongibello** lokalt, er en aktiv vulkan på østkysten av Sicilia i Italia, tett ved byen Catania, som har mer enn 300&nbsp;000 innbyggere. 

Høyden over havet varierer med utbruddene. Nordøstkrateret er høyest og målte ca. 3&nbsp;315 moh. tidlig i 2004, etter at den i 1980 hadde vært oppe i en høyde av 3&nbsp;350 m. Siden da har den gradvis minket, inntil den i september 2004 til mars 2005 hadde et større utbrudd som førte høyden opp i 3&nbsp;350 m igjen. Sørøstkrateret, som formet seg i 1978 og vokste dramatisk i perioden 1998–2001, men den er fortsatt noen titalls meter lavere enn toppen på nordøstkrateret. Foruten de distinkte nordøst- og sørøstkratrene finnes også et sentralkrater.

Utbruddet den 3. desember 2015 skjedde mellom klokken 03:20 og 04:10. Lavafontenen sto rundt en kilometer høyt, med asken i en høyde av tre kilometer. Aktiviteten fortsatte de kommende dagene og asken nådde en høyde på syv kilometer, noe som medførte at flyplassen i Catania måtte stenge i noen få timer. Utbruddet den 26. desember 2018 ble fulgt av et jordskjelv med styrke 4,8. Det seneste utbruddet begynte den 16. februar 2021.

Etna er den vulkanen i verden som lengst har fått dokumentert sine utbrudd, faktisk helt tilbake til 1500-tallet f.Kr. 

Etna er en av de mest aktive vulkaner i verden, men anses til tross for at den leilighetsvis gjør stor skade likevel ikke for å være spesielt farlig, ettersom lavaen på Etna flyter for sakte til å kunne gjøre skade på mennesker. Utbruddene forhindrer derfor ikke blomstrende aktivitet på og rundt vulkanen. Foruten stor turisme drives det utstrakt jordbruk i det fruktbare vulkanske jordsmonnet, og i vinterhalvåret gir flere skianlegg mulighet for å bedrive skisport med havutsikt. 

Etna er kalt «dronningen» av europeiske vulkaner, både på grunn av sin spektakulære beliggenhet og størrelse, og dens aktivitetsnivå. 

I gresk mytologi skal Zevs, kongen av gudene, ha beseiret monsteret Tyfon, kalt far av alle monstre og holdt ham fanget under vulkanen. I tillegg skal smia til guden Hefaistos, guden over blant annet teknologi, smeder, metall og metallurgi, og ild, også ligge under vulkanen. Hans romerske ekvivalent var forøvrig *[[Vulkan (gud)|Vulkan]].*

## Se også
* Etnahund

## Referanser
Brigade 12

**Brigade 12** (også kjent som «**trønderbrigaden**») var en mobiliseringsbrigade i det norske forsvaret.

Før krigen gikk Brigade 12 under navnet Brigade 5.  Den ble ikke mobilisert ved krigsutbruddet.  Etter krigen ble den hetende Kombinert regiment 12.  Navnet Brigade 12 kom til i 1983.

Forsvarets innsatsstyrke/Hær inngikk i brigaden da styrken var oppsatt på begynnelsen av 2000-tallet.  Dette ble vedtatt i stortingspreposisjon 55.  Fra iverksettingsbrevet:  «Juster dagens Brigade 12 når det gjelder organisasjon og materielloppsett slik at Hærens del av Forsvarets innsatsstyrker (FIST-H) inngår som en del av brigaden. Brigade 12 skal utvikles som en selvstendig brigade.» 

## Se også
* Hærens nummersystem under 5. divisjon

## Referanser
Apostelen Tomas

**Tomas**, også skrevet *Thomas* og ofte omtalt som **apostelen Tomas**,  var en av Jesu tolv disipler eller apostler. *Toma* betyr «tvilling» på arameisk, og navnet er også blitt oversatt med det greske *Didymos*.

## Liv og betydning
I Bibelen fortelles det at Tomas tvilte da de andre disiplene sa de hadde sett den oppstandne Jesus. Tomas måtte se Jesus selv for å kunne tro. Da Jesus, åtte dager senere, viste ham sårene på hendene og føttene, ble han overbevist.

Tradisjonen forteller at han virket som forkynner og apostel i Persia og India. Den gamle ortodokse Malankarakirken i Kerala i India regner således apostelen som sin apostel, og de kristne der kalles gjerne *[[tomaskristne]]*. Hans relikvier skal befinne seg i St. Thomas-katedralen i Mylapore utenfor Madras i India, et sted som i lang tid har vært pilegrimsmål for kristne. Også i Den syriske ortodokse kirke spiller apostelen Tomas en viktig rolle. 

Ifølge gammel muntlig tradisjon ble Tomas drept 3. juli år 72, ved å bli stukket ned med en lanse eller et spyd fra bakhold av en hedning.

I kirkekunsten blir apostlene tradisjonelt  framstilt med hvert sitt attributt, en gjenstand som vanligvis viser til måten de døde på. Apostelen Thomas' attributt er  vinkelhake eller lanse.

### Skytshelgen
I katolsk tradisjon er Thomas skytshelgen for India og Pakistan, Portugal, St. Thomas, Goa, Kirkestaten, Urbino, Parma og Riga, arkitekter, bygningsarbeidere, landmålere, tømmermenn, murere, steinhoggere og teologer; mot blindhet; ved ryggsmerter; for et godt ekteskap.

## Eksterne lenker
* 
* St. Apostelen Tomas (engelsk)
* Biografi på engelsk
De hellige syv sovere

**De hellige syv sovere** eller **de syv sovere fra Efesos** (på latin *Septem dormientium*, «syvsoverne») var ifølge en populær legende syv unge menn som ble murt inne i en grotte i Efesos vest i Tyrkia på grunn av sin kristne tro i år 249 e.Kr. Der falt martyrene i søvn og våknet ikke før nesten 200 år senere da grotten ble åpnet i 447. Mennene er siden blitt feiret som helgener både i østlig og vestlig kristendom, og er også kjent i islam. Navn, steder og andre detaljer varierer i ulike tradisjoner, men helgendagen til minne om de hellige syv sovere er i vest 27. juli. 

Legenden er opphavet til begrepet «syvsover» om en person som sover tungt og lenge.

## Legenden og tradisjoner knyttet til den

Legenden forteller at under keiser Decius' (249&ndash;51) forfølgelse i år 250 nektet syv unge kristne menn fra Efesos å ofre til «gudekeiseren», og derfor ble det sendt soldater for å arrestere dem. De gjemte seg da i en hule på nordvestsiden av fjellet Kalion (i dag Panayirdag) i Efesos. Forfølgerne fant gjemmestedet, og murte de flyktende inne i hulen for at de skulle dø.

Nesten 200 år senere, i 447, trengte noen hyrder seg tilfeldigvis inn i hulen, og de syv mennene våknet til nytt liv av den friske luften. Undrende gikk de inn i en ny tid. De ble ført for den kristne keiser Theodosios II (408&ndash;50) og biskopen av Efesos og vitnet om sin oppstandelse fra de døde. Folk undret seg over dette miraklet, og de syv soverne la seg trygt ned for å dø, og de ble æret som martyrer. De syv ble skytshelgener mot søvnløshet og feber.

Minnedagen deres er i vest 27. juli, med unntak av i Tyskland der den er 27. juni. Dagen er ikke lenger med i den romerske helgenkalender. I øst feires de 23. oktober, unntatt i den gresk-ortodokse kirke, der de feires 2. august. På norske primstaver var dagen merket som *Syvsoverdagen*, og i folketroen mente man at man kunne spå været for syv uker fremover denne dagen. 

Navnene på de hellige «syvsoverne» varierer i ulike versjoner av legenden:
* Syrisk tradisjon: Achillides, Diomedes, Eugenios, Kyriakos, Probatos, Sabbatios og Stefanos
* Latinsk tradisjon: Johannes, Maximian, Konstantin, Martinian, Malchus, Serapion og Dionysius
* Ortodoks tradisjon:  Antoninos, Dionysios, Exakostodianos (Konstantin), Jamblikos, Johannes, Martinian og Maximilian 
## Referanser


## Kilder
*
Skald

En **skald** var en norrøn dikter, poet og historieforteller. 

Skaldene arbeidet ofte for konger og høvdinger med å kvede skaldekvad og således dekorere, dokumentere og gjenfortelle historier om tidligere tiders stordåder. Kvadene handlet ofte om guder og helter, og gjerne om vikingkongene. Skaldekvad er betraktet som kunstart og de beste skaldene var meget anerkjent og fikk god betaling. Det kunne være et flott sverd, en svær armring i ekte gull, eller et helt skip.

Skaldene skrev ikke ned kvadene. De ble enten fortalt eller kanskje sunget ut til forsamlingen. Kvadene gikk inn i denne muntlige historietradisjonen. Noen kvad ble husket og gjenfortalt i så mange generasjoner at de ble skrevet ned, omtrent fra 1100-tallet og utover etter at alfabetet kom med kristendommen.

Vi kjenner til rundt 250 skalder. Noen av disse er Øyvind Skaldespiller, Torbjørn Hornkløve, Jorunn Skaldemøy, Tormod Kolbrunarskald, Eyjolv Dådaskald og Egil Skallagrimson som er den største av skaldene. Skaldene var som oftest menn, men det var også kvinner som kunne kvede.

Mest kjent av de som skrev ned norrøn diktning, er nok Snorre Sturlason med *[[Heimskringla]]*, *[[Den yngre Edda]]* og *[[Egils saga]]*.

## Eksterne lenker
* Skaldekvad på norrønt fra prosjektet «Norrøne tekster og kvad»