Whitesnake

**Whitesnake** (alternativt kjent som **David Coverdale's Whitesnake** tidlig eller **serpens albus** på latin) var et britisk bluesrock-, hardrock- og heavy metalband som ble dannet av tidligere Deep Purple-vokalist David Coverdale i 1978 i London, England, Storbritannia. Etter at Deep Purple ble oppløst i 1976 spilte Coverdale inn to soloalbum, *White Snake* (1977) og *Northwinds* (1978). Bandet som var med Coverdale på disse albumene ble kalt *The Whitesnake Band* etter debutalbumet og navnet ble formalisert til *Whitesnake*. Tidlig ble bandet kalt *The White Snake Band*. På slutten av 1980-tallet gikk bandet over fra en dominerende bluesrock-lyd til en glam metal-basert en (eller pop-orientert metal).

Bandets besetning har variert kraftig opp gjennom årene, og bandets medlemmer har inkludert Jon Lord (keyboard) og Ian Paice (trommer) fra Deep Purple, samt Dave Dowle (trommer), Bernie Marsden (gitar), Neil Murray (bassgitar), Micky Moody (gitar), Mel Galley (gitar), Adrian Vandenberg fra Vandenberg (gitar), John Sykes (gitar), Vivian Campbell (gitar), Steve Vai (gitar), Dough Aldrich (gitar), Marco Mendoza (bassgitar) og Cozy Powell (trommer).

## Karriere
### Bluesrock, 1978&ndash;1983
Whitesnake ble til under forutsetning av at David Coverdale skulle ha kontroll over bandets musikkstil, etter at Deep Purple hadde endt opp i et funk-rot som ingen ville være med på lengre. Coverdale ville tilbake til bluesrocken som hadde vært basisen for Deep Purple på hans første album med bandet, *[[Burn (album)|Burn]]* fra 1974. 

Coverdale selv karakteriserte bandets musikkstil som «progressiv R&B», og de fikk straks et publikum i Storbritannia og Europa. Bandets første utgivelse, EPen *Snakebite* inneholdt hiten «Ain't No Love In the Heart of the City», og snart kom debutalbumet *Trouble*. Både kritikere og platekjøpere likte hva de hørte, selv om enkelte ikke kunne la være å sammenligne det med Deep Purple.

I 1979 utga de albumet *Lovehunter* som var like rotfestet i bluesrocken som forgjengeren.Før innspillingen av albumet *Ready an' Willing* i 1980 kom de tidligere kollegaene fra Deep Purple, trommeslager Ian Paice og keyboardist Jon Lord med i bandet. Interessen ble naturlig nok stor, og nå ble Whitesnake en av de store attraksjonene på konserter og festivaler rundt om i Storbritannia og Europa, men foreløpig var det ingen særlig interesse for bandet i USA.  

Albumet *Ready an' Willing* inneholdt kjempehiten «Fool for Your Loving», og i 1980 utga bandet også et konsertalbum som på mange måter ble definerende for den tidlige utgaven av bandet. *Live...In the Heart of the City* gikk helt til femteplass på album-lista i Storbritannia. Bandet var også hovedattraksjonen på den store rock-festivalen i Reading i 1980.

Det neste albumet, *Come an' Get It* kom ut i april 1981 og gikk raskt oppover listene. En andreplass på albumlista i Storbritannia bekreftet bandets popularitet. På denne tiden ble Coverdales datter syk, og Whitesnake ble lagt på is for en periode. Da Coverdale var klar for å spille igjen, skiftet han ut nesten hele bandet. 

Bare Lord og Coverdale var tilbake, mens Cozy Powell tok over trommene etter Ian Paice. *Saints & Sinners* het albumet som ble utgitt i 1982, og som inneholdt hit-singelen «Here I Go Again», som senere skulle bli en kjempehit verden over i ny heavy metal-versjon.

Whitesnake turnerte Storbritannia og Europa fra november 1982 til august 1983 med stor suksess, men nå ville Coverdale prøve lykken i USA for alvor.

### Heavy og Glam, 1984&ndash;1990

Første forsøk på å overvinne publikum på den andre siden av Atlanterhavet var albumet *Slide It In* fra 1984. Det virket som om all konsentrasjon var rettet mot et gjennombrudd i «Statene», og interessen var dalende på hjemmefronten. Etter to år med innspillinger og markedsbearbeiding hadde Coverdale samlet nye musikere for å gjøre det store fremstøtet. Heavy metal og glam metal var blitt «mote-musikken» i USA fra midten av 1980-tallet, og Whitesnake sto nå klare for erobringen av det amerikanske kontinentet.

Etter flere år med stor suksess i Europa var det albumet *1987* som markerte bandets gjennombrudd i USA i nettopp 1987. Det solgte over åtte millioner eksemplarer, og singelene «Is This Love» og «Here I Go Again» (i ny versjon), toppet hitlistene rundt om i verden. Whitesnake ble nå karakterisert som glamrock og heavy metal, og denne musikkstilen var også et markant brudd med det «gamle» Whitesnake. 

Da oppfølgeren *Slip of the Tongue* kom i 1989 bestod besetningen blant andre av gitarlegenden Steve Vai. Likevel klarte ikke albumet å følge opp suksessen fra forgjengeren, og etter dette ble bandet oppløst for en periode.

### 1997&ndash;2022

Et nytt album, *Restless Heart*, ble utgitt først i 1997. Dette var egentlig et David Coverdale-soloalbum som ble utgitt under navnet David Coverdale & Whitesnake.

I 2003 gjenoppsto Whitesnake i anledning bandets 25-årsjubileum. Coverdale fikk med seg Doug Aldrich (gitar), Reb Beach (gitar), Marco Mendoza (bass), Tommy Aldridge (trommer) og Timothy Drury (keyboard). Denne besetningen holdt seg helt til 2005, da Mendoza forlot bandet, og ble erstattet av Uriah Duffy. 

De siste årene har bandet konsentrert seg om live-spilling og i februar 2006 kom *Live....In the Still of the Night* ut på DVD. Denne konserten ble filmet 20. oktober 2004 i legendariske Hammersmith Odeon (nå Hammersmith Apollo) i London, og låtutvalget tar for seg hele bandets karriere.

I 2008 kom studioalbumet *Good to Be Bad*, som fikk god kritikk og var etterlengtet av fansen som hadde fryktet at det ikke ville komme flere studioalbum fra bandet. Bandets neste studioalbum, *Forevermore*, ble gitt ut i 2011 på Frontiers Records. I 2015 kom albumet *The Purple Album* som inneholder nye versjoner av utvalgte låter fra Coverdales tre album som vokalist i Deep Purple, *[[Burn (album)|Burn]]* (1974), *[[Stormbringer (album)|Stormbringer]]* (1974) og *[[Come Taste the Band]]* (1975). I 2022 la David Coverdale og Whitesnake ut på en avskjedsturné som de snart måtte avbryte på grunn av helseproblemer. I 2025 annonserte David Coverdale at han hadde pensjonert seg, og dermed satte det en stopper for bandets aktivitet.

## Medlemmer
**Tidligere medlemmer**:
* David Coverdale &ndash; vokal (1978–1990, 1994, 1997, 2003–2022)
* Tommy Aldridge &ndash; trommer (1987–1990, 2003–2007, 2013–2022)
* Reb Beach &ndash; gitar, bakgrunnsang (2003–2022)
* Joel Hoekstra &ndash; gitar, bakgrunnsang (2014–2022)
* Michele Luppi &ndash; keyboard, bakgrunnsang (2015–2022)
* Dino Jelusick &ndash; keyboard, piano, bakgrunnsang (2021–2022)
* Tanya O'Callaghan &ndash; bassgitar, bakgrunnsang (2021–2022)
* Neil Murray &ndash; bassgitar (1978–1982, 1983–1986)
* Micky Moody &ndash; gitar, bakgrunnsang (1978–1982, 1982–1983)
* Bernie Marsden &ndash; gitar, bakgrunnsang (1978–1982) (død 2023)
* Dave "Duck" Dowle &ndash; trommer (1978–1979)
* Jon Lord &ndash; keyboard (1978–1984) (død 2012)
* Ian Paice &ndash; trommer (1979–1982)
* Cozy Powell &ndash; trommer (1982–1985) (død 1998)
* Mel Galley &ndash; gitar bakgrunnsang (død 1988)
* Colin Hodgkinson &ndash; bassgitar, bakgrunnsang (1982–1983)
* John Sykes; gitar, bakgrunnsang (1983–1985)
* Aynsley Dunbar &ndash; trommer, rytmeinstrument (1985–1986)
* Adrian Vandenberg &ndash;  gitar bakgrunnsang (1987–1990, 1994-1997)
* Rudy Sarzo &ndash; bassgitar, bakgrunnssang (1987–1990, 1994)
* Vivian Campbell &ndash; gitar, bakgrunnsang (1987–1988)
* Steve Vai &ndash; gitar, bakgrunnsang (1989–1990)
* Denny Carmassi &ndash; trommer, rytmeinstrument (1994–1997)
* Warren DeMartini &ndash; gitar, bakgrunnsang (1994)
* Paul Mirkovich &ndash; keyboard (1994)
* Brett Tuggle &ndash; keyboard, bakgrunnsang (1997) (død 2022)
* Guy Pratt &ndash; bass (1997)
* Steve Farris &ndash; gitar, bakgrunnsang (1997)
* Steve Farris &ndash; gitar, bakgrunnsang (1997)
* Derek Hilland &ndash; keyboard (1997)
* Doug Aldrich; gitar, bakgrunnsang (2003–2014)
* Timothy Drury &ndash; keyboard, bakgrunnsang (2003–2010)
* Marco Mendoza; &ndash; bassgitar, bakgrunnsang (2003–2005)
* Uriah Duffy; &ndash; bassgitar, bakgrunnsang (2005–2010)
* Chris Frazier; &ndash; trommer (2007–2010)
* Brian Tichy; trommer, slagverk, bakgrunnsang (2010–2013)
* Michael Devin &ndash; bass, munnspill, bassgitar, bakgrunnsang (2010–2021)

## Diskografi
### Studioalbum
*1978 *Snakebite*
*1978 *Trouble* 
*1979 *Lovehunter* 
*1980 *Ready an' Willing* 
*1981 *Come an' Get It* 
*1982 *Saints & Sinners* 
*1984 *Slide It In*
*1987 *1987* 
*1989 *Slip of the Tongue* 
*1997 *Restless Heart* 
*2008 *Good to Be Bad*
*2011 *Forevermore*
*2015 *The Purple Album*

### Konsertalbum
*1980 *[[Live at Hammersmith (Whitesnake)|Live at Hammersmith]]* (opprinnelig kun i Japan)
*1980 *Live...In the Heart of the City*
*1998 *Starkers in Tokyo* 
*2006 *Live: In the Shadow of the Blues
*2011 *Live at Donington 1990*
*2013 *Made in Japan*
*2013 *Made in Britain/The World Record*

===Samlealbum===
*1994 *Whitesnake's Greatest Hits* 
*2000 *20th Century Masters – The Millennium Collection: The Best of Whitesnake* 	
*2000 *Best Ballads*	
*2002 *Here I Go Again: The Whitesnake Collection* 
*2003 *Best of Whitesnake* 
*2003 *The Silver Anniversary Collection* 
*2004 *The Early Years* 
*2006 *The Definitive Collection* 
*2006 *Gold: Whitesnake* 
*2008 *30th Anniversary Collection*

===VHS og DVD===
*1983 *Whitesnake Commandos* ([[VHS]])
*1987 *Trilogy* (VHS)
*1988 *Trilogy (+ Bonus Track)* (VHS)
*1998 *Starkers in Tokyo* (VHS og [[DVD]])
*2006 *Live...In the Still of the Night* (DVD)
*2011 *Live at Donington 1990'' (DVD)

## Se også
* The Snakes
* The Company of Snakes

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*