open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tyrkisk bad

**Tyrkisk bad** (tyrkisk: **hamam**) er den tyrkiske/persiske/arabiske/indiske varianten av dampbad. Hamamı har spilt en viktig rolle som sosial møteplass og sted for rituell rensing i tyrkisk kultur siden osmansk tid. Tyrkiske badehus kan ha en monumental utforming og representere høydepunkter i osmansk arkitektur &ndash; eller de kan være enkle og praktiske innretninger.

## Arkitektur
Hamamene kombinerer funksjonaliteten til sine forløpere, de romerske termene, med den tyrkisk-muslimske tradisjonen for bading, rituell rensing og respekt for vannet.

Under Det osmanske riket var badene fra begynnelsen anneks til moskeene, men utvikla seg raskt til egne institusjoner, og under den store osmanske arkitekten Sinan til monumentalbygg; det fineste eksemplet er Çemberlitaş Hamam i Istanbul, bygd i 1584.

Et typisk hamam består av tre rom. Det første &ndash; *camekan* &ndash; tilsvarer det romerske apoditarium. Det tjener som resepsjon og omkledningsrom, og et sted for avslapning og te etter badet. Gjesten kommer deretter inn i *soğukluk* (romernes tepidarium), som er et middels temperert rom. Lengst inn ligger det varme rommet &ndash; *hararet* &ndash; som tilsvarer det romerske calidarium.

Camekanet er vanligvis den mest monumentale delen av et hamam; det består som regel av et stort, firkanta rom med et hvelva tak og en fontene i midten. Langs veggene er det oppmurte benker der de badende legger igjen klærne. Soğukluk er ofte ikke mer enn en gjennomgang, men det er også vanlig å plassere vaskeservanter og dusjer her. Hararet er den delen som ofte har det vakreste interiøret. Midt i rommet er det vanligvis en plattform av marmor &ndash; *göbetaşi* &ndash; som varmes opp av et ildsted i fyrrommet under &ndash; *külhan*.

De tyrkiske badene er ikke forbeholdt menn alene; vanligvis har et hamam separate avdelinger for menn og kvinner.
## Bruk
Under Det osmanske riket var badene viktige sosiale institusjoner, som i tillegg til å være daglige samlingssteder også kunne tjene som ramme rundt feiring av fødsler, giftemål og årsfester; særlig gjaldt dette kvinneavdelingen.

Tradisjonelt var massørene (*tellak*) unge gutter som bisto kundene med kroppsvasken, og dessuten ytte seksuelle tjenester. Dette systemet døde ut i løpet av de første tiåra av 1900-tallet, etter som Tyrkia i økende grad mottok vestlige impulser. Samtidig avtok de offentlige badene i betydning fordi flere og flere tyrkiske familier fikk installert private bad.

Til badet hørte en rekke rekvisitter som fortsatt kan ses i dagens hamamı: En *pe&#351;temal* er et klede av silke eller bomull til å dekke kroppen med. *Nal&#305;n* er en type tresandaler, ofte dekorert med sølv og perlemor, som gir godt feste på det glatte flisegulvet. En *kese* er en grov vott som brukes til massasjen. Ellers finnes smykkeskrin, forgylte såpekopper, hennaskåler, parfymeflasker med mer.

## Eksterne lenker
* Hamamı i islamsk tradisjon
* Hjemmesida til Çemberlita&#351; hamam i Istanbul
* Hjemmesida til Ca&#287;alo&#287;lu hamam i Istanbul
* Hamam i Bergen
Göteborg-Landvetter lufthavn

**Göteborg-Landvetter lufthavn** (IATA: **GOT**, ICAO: **ESGG**) er en internasjonal flyplass utenfor Göteborg i Sverige. Med 5,0 millioner passasjerer i 2013 er det Sveriges nest største flyplass (etter Stockholm-Arlanda).

Flyplassen er oppkalt etter tettstedet Landvetter, som ligger i Härryda. Landvetter ligger 25 km fra Göteborg og 40 km vest for Borås.
Den er Göteborgs eneste internasjonale flyplass etter at Göteborg City Airport ble nedlagt i 2015.

Flyplassen åpnet 1. oktober 1977.

Den har 110 daglige avganger til 30 destinasjoner.

## Transport til og fra
Man kan komme seg til flyplassen enten med offentlig transport eller med bil.

### Offentlig transport
Flybussen fra Göteborg går ca. tre ganger i timen. Holdeplassene i Göteborg er Nils Ericson-terminalen (ved Sentralstasjonen), Kungsportsplatsen, Park Aveny og Korsvägen. Det tar ca. 20-30 minutter å komme til flyplassen. I tillegg stopper Swebus Express sine busser (busslinje nummer 830) på flyplassen på vei mot Stockholm og Göteborg.

### Bil
Göteborg Landvetter ligger ved Riksväg 40 ca. 25 kilometer fra Göteborg og 40 km fra Borås. Fra Oslo, Malmö eller Karlstad, må man ganske enkelt følge skiltene etter hvert som man nærmer seg Göteborg. Det tar 20 minutter å reise fra sentrum til flyplassen. Fra Oslo må man regne med 15 minutter ekstra tid i rushtidene.

## Ruter og selskaper

## Se også
* Göteborg City Airport, tidligere Säve flygplats. 
* Største flyplasser i Norden

## Kilder
* opplysninger om Landvetter lufthavn på norsk  
## Eksterne lenker
*
Februus

**Februus** var i henhold til etruskisk mytologi en guden for både død og renselse. Måneden februar har fått sitt navn etter ham. For etruskerne var han også en gud for rikdom (penger/gull) og død, begge forbundet med underverden på samme naturlige vis som en langt bedre kjente romerske gud Pluto.

## Renselseritualer
Februus ble en del av romersk mytologi under samme navn, men som en gud hovedsakelig for renselse. For romerne ble han også *Febris*, guddom for malaria. Febris på latin betyr feber. Disse er muligens forbundet med utsvetting av feber, noe som var betraktet som en prosess med avføring, vasking og renselse.

Februus er muligens navngitt i ære for den langt eldre *Februa*, (også *Februalia* og *Februatio*), en vårfestival med vasking og renselse. Februus' hellige måned var *Februarius* (av Februa), derav den norske ordet februar, en måned navngitt for en vårlig festivalen for renselse, *Februa/februalia*, som skjedde den 15. denne måneden. Måneden februar også hellig for Juno, gudinne for ekteskapet, og hun fikk derfor epitet *Februata* eller *Februtis*. Navnet Februus i romersk sammenheng er knyttet til *februare* («å rense») og *februae* («lutring, renselser»).

Disse våraktivitetene renselsene skjedde på omtrent samme tid som Lupercalia, en romersk festival i ære for faunene, satyrlignende vesener i villmarken, og for ulven som oppfostret Romulus og Remus. I løpet av denne festivalen ble rituelle renselser framført sammen med forsonende ofringer. Grunnet dette sammentreffet har det blitt spekulert i om disse Februus på et eller annet vis var forbundet med faunene.

## Referanser
Säve flyplass

**Säve Flygplats**, en periode kjent som **Göteborg City lufthavn**,(IATA: **GSE**, ICAO: **ESGP**) (svensk: *Göteborg City Airport*, engelsk: *Gothenburg City Airport*), var en av Gøteborgs internasjonale lufthavner. Flyplassen ligger 14 kilometer nordvest fra Gøteborg på øya Hisingen. Den tilhørte tidligere F 9 Säve.

Før Ryanair startet sine flyvninger fra GCA hadde flyplassen ca. 9000 passasjerer per år. I år 2007 hadde passasjerantallet steget til cirka 750&nbsp;000. GCA kunde håndtere fly opp til størrelsen av en Boeing 767, Airbus A320 eller andre lignende fly.

Göteborg City lufthavn var en lavprisflyplass og har ingen flybroer. Flyene kunde raskt snu uten at de trenger hjelp av en såkalt pushback tractor.  

Det er to aktive flyklubber på lufthavnen: Chalmers flygklubb samt Aeroklubben i Göteborg (en av Europas eldste flyklubber).

## Historie
Säve flygplats ble bygget i 1940 som en militær flybase. Den ble lagt ned i 1969 og i 1976 ble arbeidet med å flytte noe av passasjertrafikken fra Landvetter påbegynt. 

I 1984 startet man med å tilpasse flyplassen for tyngre luftfartøy, blant annet med å forlenge rullebanen med ca. 400 meter. I 2000 kom Luftfartsverket inn som deltager i flyplassens driftselskap sammen med Volvo og Göteborg kommune. I samband med dette endret man navnet på flyplassen til Göteborg City Airport.
I 2001 åpnet Ryanair sin første rute til London. 

I 2007 ble terminalen bygget om og fikk mer enn doblet kapasitet i ankomst- og avgangshallen.

26. november 2014 ble all trafikk med tunge jetfly stoppet, grunnet problem med taxibanens kvalitet. Dette stoppet all trafikk med Ryanair, Wizzair og Gotlandsflyg. Denne trafikk ble omdirigert til Landvetter flyplass. Sparrow Aviation kan fortsatt fly fra City Airport, men de la ned trafikken i januar 2015.

## Ruter og selskaper
Det går ikke noen fly for betalende passasjer fra Göteborg City lufthavn.

Før desember 2014 gikk:
*Sparrow Aviation  til Stockholm-Bromma
*Gotlandsflyg til Visby
*Ryanair til Alicante, Paris-Beauvais, Brussels-Charleroi, Budapest, Girona, Hahn, London-Stansted, Málaga, Milano-Bergamo, Palma de Mallorca, Rome-Ciampino
*Wizz Air til Beograd, Budapest, Gdańsk, Warszawa-Modlin
Unntatt nedlagte Sparrow Aviation gikk de under 2015 fra Landvetter.

## Transport
Det gikk buss til og fra flyplassen som korresponderte med alle Ryanairs og Wizz Airs avganger og ankomster. Bussen gikk fra Göteborg C, tok ca. 25 minutter og kostet 69 svenske kroner.

Å ta taxi koster fra 300 svenske kroner. Man må spørre om prisen foran, da det ikke er noe regulert maks-pris.

Det var flere bilutleiefirma på flyplassen. Disse er Avis,
Budget, Hertz og Europcar. Å leie bil kostet fra 700 SEK per dag.

## Se også
*Göteborg-Landvetter Airport

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Narmacil I

**Narmacil I** var en romanperson fra J.R.R. Tolkiens fiktive univers, Midgard. 

Han ble den 17. kongen av landet Gondor da hans far, Kong Atanatar II Alcarin, døde i år 1226 i det tredje tidevervet.

Han var like lat som sin far og ble, etter bare å ha regjert i 14 år, lei av å være konge. Da overlot han styringen av landet til sin nevø, Minalcar, som styrte som prinsregent. Minacar ville uansett bli konge en dag siden Narmacil ikke hadde barn.
Etter at Narmacil gav styret til nevøen sin er det ukjent om han hadde noe makt i det hele tatt.

Han døde barnløs i år 1294 i det tredje tideverv, og ble etterfulgt som konge av Gondor av sin yngre bror, Calmacil.
Malmö lufthavn

**Malmö lufthavn**, også kalt **Sturup lufthavn** (IATA: **MMX**, ICAO: **ESMS**) er en svensk flyplass ca. 28&nbsp;km fra Malmö, 26&nbsp;km fra Lund og 55&nbsp;km fra det sentrale København, i Svedala kommune. Hele Malmö by ligger nærmere etter veien til Københavns lufthavn enn til Malmö lufthavn.

## Ruter og selskaper
### Passasjerruter

### Fraktruter
*Icelandair Cargo (Charlotte, Halifax, New York, Reykjavik)
*Pal (Dubai, Kuala Lumpur, Shanghai)
*SAS Cargo Group
*TNT (Helsingfors, Gdańsk, Kaunas, Minsk, St. Petersburg)
*UPS (Gdańsk, Kaunas, Moskva, Riga, Köln, Oslo)

## Se også
* Største flyplasser i Norden

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Danny Blind

**Dirk Franciscus «Danny» Blind** (født 1. august 1961 i Oost-Souburg i Nederland) er en tidligere fotballspiller og -trener.

## Spillerkarriere
Danny Blind spilte først som høyreback for den lokale klubben RCS Oost-Souburg, mens proffkarrieren startet for Sparta i 1979. Etter syv sesonger gikk han i 1986 over til Ajax. For denne klubben har han vært med på å vinne det som er mulig å vinne på klubbnivå. I denne tiden var Ajax nederlandsk seriemester fem ganger, vant Amstel Cup fire ganger, den nederlandske supercupen tre ganger, Mesterligaen, Cupvinnercupen og UEFA-cupen. Blind spilte 537 kamper i Nederlands høyeste divisjon, *de eredivisie*, under disse kampene scoret han totalt 45 ganger. Blind spilte 42 kamper for , men scoret kun en gang.

## Trenerkarriere
Danny Blind avsluttet spillerkarrieren og gikk over fra å spille for Ajax til å trene Ajax A1 (klubbens juniorlag). Fra februar 2003 er han dessuten sjef for Ajax' avdeling for skolering av ungdom. Under sin ledelse ble Ajax A1 cupmestere i 2002 og 2004. Han overtok som hovedtrener for Ajax 14. mars 2005, etter at Ronald Koeman sa opp 25. februar 2005.

I sin første kamp som hovedtrener skrev han historie, med et 0-4-tap for PSV Eindhoven. Et større tap enn dette hadde Ajax aldri hatt. Det ble med denne rekorden, senere i 2005 vant Ajax *Johan Cruijff Schaal* under hans ledelse.

I desember 2006 kjørte Blind inn i et parkert kjøretøy og skadet en 48 år gammel kvinne. Et to år gammelt barn som satt i bilen, slapp uskadd fra episoden. Blind hadde tre ganger så mye alkohol som tillatt i blodet.

I 2007-08 var han han fotballdirektør i sin gamle klubb, Sparta. Sommeren 2008 returnerer han til Amsterdam for å bli Ajax' nye fotballdirektør.

I 2017 fikk han sparken som Nederland sin landslagssjef, etter mange tap som trener. Han har ikke fått trenerjobb siden (pr 2021), men er medlem av Ajax' styre.

## Spillerhistorie

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Skavsta lufthavn

**Stockholm Skavsta flygplats** er en internasjonal lavpris-flyplass som ligger i Nyköping, 100&nbsp;km sør for Stockholm i Sverige. Stockholm Skavsta flygplats er den nest største flyplassen som betjener Stockholm og den tredje største i Sverige.

## Ruter og selskaper

### Charterselskaper
* TUIfly Nordic (Fritidresor) (Antalya (sommerrute), Burgas (sommerrute), Chania (sommerrute), Lanzarote (vinterrute), (vinterrute), Palma (sommerrute), (vinterrute))
* MyTravel Airways (Ving)  (Las Palmas (vinterrute), Tunisia (vinterrute))

## Se også
* Største flyplasser i Norden

## Eksterne lenker
* 
* Luftfoto av Skavsta i Google Maps
Calmacil

**Calmacil** er en mann fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard.
Han var den 18. kongen av Gondor, og etterfulgte sin eldre bror, Narmacil I, som konge i 1294 T.T. da denne døde.

Hans regjeringstid varte i ti år, og i disse årene var det hans sønn Minalcar (senere kjent som kong Rómendacil II) som fortsatte i sin stilling som regent, noe han hadde gjort også i sin onkel, Narmacils, regjeringstid. Det virker derfor som om han aldri egentlig hadde (eller ville ha) noe egentlig makt.

I året 1304 i det tredje tidevervet døde kong Calmacil, og ble etterfulgt av sin sønn, Minalcar, som tok navnet Rómendacil II da han ble kronet til konge.
Erik Skjoldbjærg

**Erik Skjoldbjærg** (født i 1964) er en norsk film- og tv-regissør som har gjort seg spesielt bemerket med filmer som ''Insomnia'' (1997), *[[Prozac Nation (film)|Prozac Nation]] (2001), [[Nokas (film)|Nokas]]* (2010) og miniserien *[[Størst av alt]]* (2006). 

Skjoldbjærg er utdannet ved National Film and Television School i London.

Han regisserte filmen *[[Nokas (film)|Nokas]]* fra 2010 om NOKAS-ranet i Stavanger. For filmen vant han Amandaprisen 2011 i klassen beste regi, Kanonprisen 2010 i klassen beste nyskaper og var i tillegg nominert til Kanonprisen i klassen beste regi. Hans sjette spillefilm, *[[Pyromanen]]* fra 2016, var basert på Gaute Heivolls roman *[[Før jeg brenner ned]]*. For filmen vant han Kanonprisen 2016 i klassen beste regi, mens filmen vant ytterligere to priser samt en pris under Amandaprisen 2016.

## Filmografi
* *[[Kampen om Narvik]]* (2022)
* *[[Forsvinningen - Lørenskog 31. oktober 2018]]* (TV-serie) (2022)
* *[[Pyromanen]]* (2016)
* *[[Okkupert]]* (TV-serie) (2015–2017)
* *[[Pioner (film)|Pionér]]* (2013)
* *[[Nokas (film)|Nokas]]* (2010)
* *[[Størst av alt]]* (TV-serie) (2006)
* *[[En folkefiende (film)|En folkefiende]]* (2005)
* ''Skolen'' (TV-serie) (2004–2005)
* *[[Prozac Nation]]* (2001)
* *[[Insomnia (1997)|Insomnia]]* (1997)
* *Spor* (kortfilm) (1996)
* *[[Close to Home]]* (kortfilm) (1994)
* *Vinterveien* (kortfilm) (1993)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Erik Skjoldbjærg på Filmweb
*
Karim Essediri

**Karim Essediri** (født 1979) er en fransk-tunisisk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Han har tidligere spilt for Bodø/Glimt, Club Africain, Club Meaux, Red Star Paris, Tromsø og Rosenborg. Han ble hentet av trener Per-Mathias Høgmo til Rosenborg i januar 2006 for 3&nbsp;500&nbsp;000 kroner, hvor han signerte en treårskontrakt. 

Essediri var for øvrig den eneste Rosenborg-spilleren som deltok i fotball-VM 2006, da han ble tatt ut i .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Veteranskipslaget Fjordabåten

**Veteranskipslaget Fjordabåten** ble stiftet høsten 1980 og har som formål å ta vare på og holde i drift fartøy som har gått i rutefart på Vestlandet. Laget er basert i Bergen og eier to skip, dampskipet D/S «Stord 1» fra 1913 og MS «Granvin» fra 1931. Drift er i basert på frivillig arbeid. Aktivitetene er finansiert av driftsinntekter fra M/S «Granvin», medlemskontigent og støtte fra offentlige myndigheter og næringsliv.

Veteranskipslaget Fjordabåten utgir i samarbeid med Norsk Veteranskibsklub, Atløys Venner og Nordhordland Veteranbåtlag bladet Dampskibsposten.

## Eksterne lenker
* Veteranskipslaget Fjordabåten, lagets hjemmeside
Elektronisk stabilitetskontroll

**Elektronisk stabilitetskontroll** eller **antiskrens** er et system på hjulgående kjøretøyer som skal hjelpe sjåføren i situasjoner hvor det er fare for at man kan miste kontroll over kjøretøyet.

Systemet overvåker hjulhastigheten, styrevinkler, bremsefunksjon og kursavvik, og tilfører bremsekraft i samsvar med dette individuelt til ett eller flere hjul. Dette hjelper til med å redusere motoreffekt til hjul med dårlig grep, og hindrer dermed hjulspinn og skrens. Enkelte av systemene aktiverer også styreservoen slik at føreren lettere kan gjennomføre de riktige, korrigerende rattbevegelsene, samtidig som feilreaksjoner forhindres.

Slike systemer er påbudt på kjøretøyer opp til 4,5 tonn i USA, og vurderes innført som påbud i EU.

For å forhindre at et, to eller flere drivhjul spinner under akselerasjon, er det utviklet forskjellige former for veigrepskontroll (*eng*: traction control system (TCS) / anti-slip regulation (ASR))

## Andre navn
Elektronisk stabilitetskontroll har ulike betegnelser hos de forskjellige bilprodusentene. Amerikanske Society of Automotive Engineers har normert navnet **electronic stability control** (ESC), men bilprodusentenes navn kan avvike:

## Se også
* Bremser
* Blokkeringsfrie bremser (ABS)

## Referanser
Mitsubishi Delica

**Mitsubishi Delica** er en modellserie av små lastebiler, varebiler og flerbruksbiler fra japanske Mitsubishi. Modellserien som ble lansert i 1968 var en videreutvikling av en liten pickup med samme navn som ble lansert året før. Navnet kommer av det engelske uttrykket **''Deli**very **Ca**r*.
Modellen er solgt under mange forskjellige navn i forskjellige markeder. Den er solgt under navnet *'L300** og **L400** i [[Europa]] og på [[New Zealand]], **Express** og **Starwagon** i [[Australia]] og **Mitsubishi Van** og **Wagon** i [[USA]]. Personbil-versjonen var kjent under navnet **Delica Star-Wagon** fra 1979 til introduksjonen av **Delica Space Gear** i 1994. Den nåværende modellen heter **Delica D:5'''.

## Første generasjon (1968–1979)

Delica ble først lansert i 1968 som en liten lastebil med 600 kg lastekapasitet og 1,1 l bensinmotor med 58 hestekrefter. Senere samme år ble også en varebil og en minibuss lagt til i modellutvalget.

## Andre generasjon (1979–1986)
I 1979 ble modellutvalget utvidet til å omfatte 10 modeller. Samme år ble firehjulstrekk lansert for modellen.

## Tredje generasjon (1986–2013)

I 1986 ble tredje generasjon lansert, med bedre aerodynamikk og selvbærende karosseri.

## Fjerde generasjon (1994–2007)
I 1994 ble fjerde generasjon lansert, under navnet Space Gear i Japan og L400 ellers i verden.

## Femte generasjon (2007– )
31. januar 2007 ble femte generasjon lansert i Japan med Delica D:5.


Fil:P5270011 Mitsubishi Delica Super Exceed (RLH).JPG|Mitsubishi Delica Space Gear L400.
Fil:L300 Kasten.JPG|Mitsubishi Delica L300 varebil.
Fil:Mitsubishi Delica Cargo 001.JPG|Mitsubishi Delica L400 varebil.


## Referanser
Salassi

**Salassi**, eller **salasserne** var et gammelt keltisk-ligurisk folk som bodde i Aostadalen mellom Mont Blanc og Posletta rundt dagens Torino i Piemonte i Italia. Det er funnet spor etter mennesker i området fra 4000 f.Kr, men trolig bosatte salasserne seg i Aostadalen i jernalderen. 

I andre århundre f.Kr okkuperte romerne salassernes område på grunn av den strategiske beliggenheten for å opprette ruter både til Gallia og Tyskland. Salasserne kjempet lenge imot, men romerne beseiret dem til slutt i 25 f.Kr., da Augustus regjerte i Romerriket. Romerne startet en kolonisering av salassernes område, og grunnla kolonien «Augusta Praetoria», byen som i dag kalles Aosta. Området ble i 15 f.Kr. underlagt den romerske provinsen Alpes Poeninae.

Det hevdes at romernes okkupasjon av salasserne endte i et folkemord. 36 000 mennesker skal ha blitt myrdet eller solgt som slaver, og 8 000 unge menn skal ha blitt tvunget inn i romerske legioner.
Mitsubishi Lancer Evolution

**Mitsubishi Lancer Evolution**, også kalt *Mitsubishi Lancer Evo*, er en bilmodell fra den japanske bilprodusenten Mitsubishi, som har vært i produksjon siden 1992. Modellen er fabrikkens flaggskip i sportsbilsegmentet, og er basert på deres Lancer-modell. Evolution-modellene frem til versjon V var homologerte modeller for Mitsubishis deltakelse i World Rally Championships Gruppe A-serie, samt SCCA Pro Rally Championship. For å oppfylle homologeringsreglementet er Evolution basert på den samme plattformen som Lancer, men har blitt forsterket for å tåle høyere effekt. Ti gatemodeller av Lancer Evolution er produsert fra 1992 og frem til i dag, og modellene etter den femte er ikke bygget av homologeringsgrunner.

Opprinnelig var Evo kun ment for salg i Japan, men etterspørsel også i resten av verden førte til at modellen ble tilgjengelig i Europa fra og med den femte utgaven. Den store etterspørselen etter kraftige sportsbiler i USA, samt Subarus suksess med modellen Impreza WRX i USA, førte til at Mitsubishi fra og med den åttende generasjonen også har solgt Evo på det amerikanske markedet siden 2003.

## Mitsubishis Lancer Evo-er

Fil:1993 Lancer Evolution1.jpg|Mitsubishi Lancer Evolution I (1992-1994)
Fil:20170603 Waldviertel Rallye Sprint DSC 4374.jpg|Mitsubishi Lancer Evolution V (1997-1999)
Fil:Mitsubishi Lancer Evo VII.jpg|Mitsubishi Lancer Evolution VII (2001-2003)
Fil:333v.jpg|Mitsubishi Lancer Evolution VIII (2003-2005)
Fil:Mitsubishi Lancer Evolution MR.jpg|Mitsubishi Lancer Evolution IX (2005-2007)
Fil:2008 Mitsubishi Lancer Evolution X.jpg|Mitsubishi Lancer Evolution X (2007-2018)


## Eksterne lenker
*
Gaffeltruck

**Gaffeltruck** (etter engelsk *forklift truck*) eller **motvektstruck** eller **truck** (fra engelsk *truck*, «lastevogn») er en maskin utviklet for å flytte gods ved hjelp av to stålgafler som plasseres under lasten. Gaffeltrucken ble oppfunnet i 1920 av girkasseprodusenten Clark (nå Clark Material Handling Company) for å kunne flytte tungt gods.

Senere er det kommet andre produsenter, blant annet Toyota. Men også Clark, Bobcat, Doosan, Hyundai, Jungheinrich, Mitsubishi, Still, Ausa, Hangcha og Kalmar er velkjente merker i Norge. Det ble tidligere produsert gaffeltrucker i Norge ved Hegg Bruk, så ved Kaldnes Mekaniske Verksted.

Mange gaffeltrucker er drevet av en forbrenningsmotor, spesielt motvektstrucker. Tidligere ble det brukt en del bensindrevne trucker, disse er ikke lenger tillatt i Norge. Nå drives forbrenningsmotorene med diesel eller propan som drivstoff. Gaffeltrucker som brukes innendørs er av hensyn til faren for avgassforgiftning utstyrt med batteridrevet elektrisk motor og hydraulikkpumpe.

## Truckklasser
Trucker inndeles i ulike truckklasser ut ifra deres virkemåte, egenskaper, oppbygning og formål.
* T1 – Skyvetruck, Plattformtruck, Palletruck.
* T2 – Skyvemasttruck, Støttebenstruck.
* T3 – Svinggaffeltruck, Høytløftende plukktruck, Førerløftende truck.
* T4 – Motvektstruck til og med 10tonn.
* T5 – Sidelaster.

Gaffeltrucker deles også gjerne inn i 2 grupper etter løfteevne:
til og med 10 tonn og over 10 tonn.

## Virkemåte
De vanligste typene trucker er konstruert omtrent på samme vis. De tyngste delene av trucken er plassert langt bak, som motor, batterier osv. Samtidig er forhjulene plassert langt fram. Dermed kan trucken klare tunge løft uten å vippe forover. Forhjulene er dessuten kraftige, slik at de skal tåle den samlede tyngde av både truck og last.

Truckene har sving på bakhjulene, og disse er relativt små. Ved at styringen er lagt til bakhjulene blir trucken mer manøvreringsdyktig, og enklere å bruke i trange omgivelser.

De to gaflene er festet på et tårn, der de kan heises opp og ned. Derved kan lasten løftes og senkes. Tårnet kan også bikkes forover eller bakover, tiltes. En av fordelene med dette er at last kan sikres bedre. Når tårnet bikkes bakover vil lasten lene seg mot tårnet, og ikke velte forover. Slike operasjoner med tårnet kan også være nyttige ved finmanøvrering der løft skal på plass i eller lirkes ut av trange lasterom. Da kan løsningen ofte være «å ta'n på tilten». 

Det fins mye ekstrautstyr til gaffeltrucker. I en del arbeidsoperasjoner brukes gaffelforlengere. Det er lange, løse, hule gafler. Ved å kjøre truckens egne gafler inn i hulrommene får man lenger rekkevidde. Forlengere gir mulighet til å løfte last med større volum. Man kan dessuten nå last som står lenger unna trucken, eksempelvis paller som er plassert langt inne på en lasteplan.

## Se også
*Hjullaster
*Hegg Bruk AS

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kodal

**Kodal** er ei bygd med totalt 1735 innbyggere pr. februar 2021 og et tettsted i Sandefjord kommune i Vestfold. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Kodal ligger omtrent ti kilometer nord for Sandefjord sentrum og elleve kilometer sør for Andebu sentrum.

Høyjord, Kodal og Andebu sogn utgjorde tidligere Andebu kommune, som 1. januar 2017 ble slått sammen med Stokke og Sandefjord kommuner.

Kodal har bensinstasjon, barneskolen Kodal skole, barnehage, dagligvarebutikk, idrettsanlegg, bilverksted og frisør. Litt utenfor selve sentrum ligger «Vonheim», et bygdelokale der det blir arrangert alt fra konserter og revyer til bingo og juleverksted. Lokalet brukes også som stemmelokale når det er valg. Ved Vonheim finnes det også en grusbane som blir brukt til fotballtreninger og utekonserter. I nærheten er det også både asfalt- og grusbane for radiostyrte biler.

Kodal idrettslag ble stiftet i 1915 og har hatt mange ivrige utøvere i friidrett, langrenn, fotball, sykkel og håndball. Kodal IL arrangerer hvert år Gråtassen som er et veldig populært triathlon, avholdt første gang i 1998. Kodal IL har en flott lysløype og andre fine løyper som er godt egnet for løping og langrenn.

Kodal kirke ligger på Prestbøen, i et landbruksområde i Kodal.

På Nomme er det gjort to gravfunn fra vikingtiden, mens det til sammen i Kodal sogn er funnet sju gravhauger.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sandefjord kommunes hjemmeside
* Kodal - Store norske leksikon 
* Kodal bygdeleksikon – lokalhistorie og informasjon om Kodal sogn i Andebu kommune
Per Lillo-Stenberg

**Per Lillo-Stenberg** (født 21. juni 1928 i Oslo, død 27. mars 2014 i Levanger) var en norsk skuespiller.

Stenberg debuterte i Nordahl Griegs *Nederlaget* på Den Nationale Scene i 1950. Han var ansatt ved Centralteatret, Folketeatret, Oslo Nye Teater, Fjernsynsteatret og Riksteatret i 1950-1960-årene. Han  arbeidet ved Den Nationale Scene 1967–75, og fra 1975 og fram til pensjonsalder ved Oslo Nye Teater. Har spilt i et variert repertoar, fra «Einar» i Ibsens *Brand* til mannen i *Dengang* av Harold Pinter, samt flere roller i Barthold Halles stykke om Wergeland, *Roser i ørkenen*. Han hadde flere roller i norske filmer, deriblant *[[De Dødes Tjern]]* og *[[Line (film)|Line]]*. Senest i 2004 hadde han en rolle i filmen *Salto, Salmiakk og Kaffe*.

På 1970-tallet startet han elleve sesonger som Kvistadbonden i Spelet om Heilag Olav på Stiklestad, en bonde fra  Inderøy like sør for Steinkjer. På slutten bodde han mye på Røra i Inderøy og døde i 2014 på Levanger. Han var sønn av maleren Paul Lillo-Stenberg (1893–1981) og Helene Cathrine Schnitler (1898). Faren kom fra gården Lillo på Skreia.  Per giftet seg med  Mette Lange-Nielsen (1929–1981; se Stang (slekt fra Halden) og Midelfart). Per og Mette ble foreldre til musikeren Lars Lillo-Stenberg (født 1962), som i 2012 utga «Lykkelig fyr» med tekst av Per, som også skrev andre tekster for deLillos.

## Filmografi
* *[[Salto, salmiakk og kaffe]]* (2004) 
* *[[Regjeringen Martin]]* (2002)  
* *[[Olsenbandens siste stikk]]* (1999)  
* *[[Olsenbanden gir seg aldri!]]* (1981)  
* *[[Farlig yrke]]* (1976) (TV) 
* *Skuggen av ein helt* (1972) (TV)  
* *[[Hurra for Andersens]]* (1966) 
* *[[Broder Gabrielsen]]* (1966)  
* *[[Alle tiders kupp]]* (1964)  
* *[[Læraren]]* (1963) (TV) 
* *[[Line (film)|Line]]* (1961)  
* *[[Hans Nielsen Hauge (film)|Hans Nielsen Hauge]]*  (1961)  
* *[[Støv på hjernen]]* (1959) 
* *[[De dødes tjern]]*  (1958)  
* *[[Peter van Heeren]]* (1957) 
* *[[Gylne ungdom]]* (1956)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Odd

**Odd** er et norrønt mannsnavn. Betydningen er spiss, pilspiss eller spydspiss. Men det kan også ha samme opphav som Aud og Otto: 'rikdom'. Navnedag for Odd er 15. april. Det er brukt som ledd i mange norrøne guttenavn, f.eks Oddvar, Oddvin, Oddbjørn og Torodd.

## Utbredelse
*Oddr* var et vanlig mannsnavn på Island og antakelig også i Norge i vikingtiden. Over 20 forskjellige personer med navnet er nevnt i Landnåmabok.
*Uddr* er kjent brukt i ni runeinnskrifter fra vikingtiden. *Odd* var et vanlig navn i Norge i middelalderen, men ikke blant de aller mest brukte. Over 60 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. I Norge var *Odd* også blant de mest populære navnene på guttebarn født i perioden ca. 1910–1965.

*Oddur* var et svært vanlig navn på Island på midten av 1800-tallet.

*Odd* er i dag et svært vanlig navn i Norge, men er svært lite utbredt i andre land.

|}

## Kjente personer med navnet Odd
* Odd Eidem (1913–1988) – forfatter
* Odd Lundberg (1917–1983) – skøyteløper
* Odd Grythe (1918–1995) – journalist
* Odd Børretzen (1926–2012) – forfatter 
* Odd Einar Dørum (f 1943) – politiker og tidligere leder av Venstre og justisminister
* Odd Nerdrum (f 1944) – kunstmaler
* Odd Iversen (1945–2014) – fotballspiller
* Odd Nordhaug (1953–2013) – forfatter og økonomiprofessor 
* Odd Einar Haugen (f 1954) – forfatter og professor i norrøn filologi
* Odd Eriksen (1955–2023) – politiker og nærings- og handelsminister
* Odd Nordstoga (f 1972) – musiker
* Odd Bohlin Borgersen (f 1980) – skøyteløper

## Annen bruk av navnet Odd
* Odd Fellow – organisasjon
* Odds ballklubb – fotballag

## Fotnoter og referanser


## Eksterne lenker
*
Mette Lange-Nielsen

**Mette Lange-Nielsen** (født 30. april 1929, død 29. mai 1981) var en norsk skuespiller. Hun var gift med Per Lillo-Stenberg og mor til Lars Lillo-Stenberg. Hun hadde flere filmroller. Lars Lillo-Stenbergs sang «Mor» fra 1997 handler om tapet av moren, coverne på deLillos-platene inneholder vanligvis bilder som er tatt av henne.

Hun var Norges første kanalvert og søster til Trygve Lange-Nielsen. Hennes mor var av slekten Stang.

## Filmografi (utvalg)
### Skuespiller
* 1951 – *[[Dei svarte hestane]]*, Viv Førnes
* 1956 – *[[Kvinnens plass]]* 
* 1956 – *[[Roser til Monica]]*
* 1959 – *[[Støv på hjernen]]*
* 1960 – *[[Venner (film)|Venner]]*, kontordama
* 1966 – *[[Broder Gabrielsen]]*, Lina Gabrielsen
* 1972 – *[[Ture Sventon, privatdetektiv (film)|Ture Sventon, privatdetektiv]]*, Fru Hjortron

### Sminke
* 1976 – *[[Den sommeren jeg fylte 15]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Loch of Stenness

**Loch of Stenness** er en innsjø på øya Mainland, som er hovedøya i den skotske øygruppen Orknøyene. I nærheten av innsjøen ligger de to steinsirklene Standing Stones of Stenness og Ring of Brogar. Innsjøen er den største med brakkvann i Storbritannia. 

## Eksterne lenker
* Joint Nature Conservation Committee: Loch of Stenness (engelsk) 
* Kart over Loch of Stenness (engelsk) 
* Bilder (engelsk)
Ragnar

**Ragnar** er et nordisk mannsnavn med norrøn opprinnelse. Navnet er sammensatt av ledd som betyr «makt» og «kriger». Ragnar har navnedag 25. mai i Norge og 1. oktober i Sverige og Finland. En navnebærer er vikinghøvdingen Ragnar Lodbrok fra 800-tallet, kjent fra norrøn litteratur og sagaer. Han har også blitt populær gjennom moderne kultur, særlig TV-serien «Vikings».

## Etymologi
Navnet *Ragnar* er en moderne skandinavisk form av det gammelnorske navnet *Ragnarr*. Navnet er sammensatt av *regin*, « makt» eller «råd, guddommelig kraft» og *herr*, «kriger» eller «hær»

## Utbredelse
*Ragnar* er dokumentert brukt i Danmark fra 800-tallet og i Norge fra 1800-tallet. Navnet var mest brukt i Norge mellom 1920–1940 og i Sverige mellom 1900–1929.

*Ragnar* er i dag et mye brukt navn på Island og Færøyene og i Estland. Det er mindre utbredt i Norge.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Ragnar Lodbrok (800-tallet), nordisk sagnkonge
* Ragnar Östberg (1866–1945), svensk arkitekt kjent for Stockholms stadshus
* Ragnar Frisch (1895–1973), norsk økonom og nobelprisvinner i økonomi
* Ragnar Granit (1900–1991), finsk-svensk nevrofysiolog og nobelprisvinner i medisin
* Ragnar Danielsen (1917–1976) norsk pianist, komponist, musikkarrangør og orkesterleder.
* Ragnar Ulfung (født 1927), norsk operasanger
* Ragnar Kvam jr. (født 1942), norsk journalist, forfatter og seiler
* Ólafur Ragnar Grímsson (født 1943), islandsk politiker, president
* Ragnar Olsen (født 1950), norsk forfatter og visemusiker
* Ragnar Hovland (født 1952), norsk forfatter og dramatiker
* Ragnar Klavan (født 1985), estisk fotballspiller og tidligere Liverpool-spiller

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mari kirke

**Mari kirke** er en kirke oppført i rektangulær form i 1761 i Enebakk kommune, Nordre Follo prosti i Akershus fylke. Kirken ble innviet av biskop Fredrik Nannestad i 1761. Kirken kom i kommunens eie i 1880.

Mari kirke ligger høyt med utsikt over Mjær og store deler av Ytre Enebakk. Adkomst til stedet er via Rv120 og Rv155.

## Historie
Bakgrunnen for byggingen var et testamente opprettet av eieren av Vestby gård, Maren Kamph, i 1753, kort tid før hun døde. Maren Kamph var enke etter en rik handelsmann i Fredrikstad, Peder Nielsen Hess, og hun eide flere gårder og sager både i Ytre Enebakk og i andre bygder. Hun oppholdt seg ofte på Vestby. I testamentet het det bl.a. at 3000 riksdaler skulle gå til oppføring og vedlikehold av en annekskirke ”med det navn Mariæ kirke”. Mariæ er en latinsk genitivsform av Maria, på norsk: Marias kirke. I talemålet ble kirken kalt Mari kirke, som også med tiden ble dens offisielle navn. Maren Kamph ga også tomten til kirken. Byggverket er i tømmer og har 150 plasser. I tillegg til en del gammelt interiør finner man billedhugger Ragnhild Butenschøns «Maria bebudelse» i kirken.

## Interiør
Alter, altertavlen, prekestol og døpefont er fra kirkens tidligste dager. Altertavlen er inspirert av Enebakk kirkes altertavle fra 1667. Mari Kirkes altertavle ble restaurert av Thorvald Ungersnæs (kirkeverge), Julius Ungersnæs (tapetserer), Carl Lunde (maler) i 1897.  Prekestolen ble antagelig først dekorert i 1897 av Carl Lunde. Duen over prekestolen har opprinnelig tilhørt Enebakk kirke. Døpefonten er laget av en dreiet stokk som har kraftige utforminger ved skål og fot. Skålen har en diameter på 50&nbsp;cm.

Øvrig innredning er fra 1800-tallet.

## Våpenhuset
Våpenhuset er laget av bindingsverk og ble sannsynligvis reist samtidig med reparasjon av «Kirkesvalen» i 1777.

## Referanser


## Kilder
* Mari kirke historie 
* Birger Kirkeby: Enebakk Bygdebok, Gards og slektshistorie, Bind III, Enebakk kommune 1991.

## Eksterne lenker
* 
* Marie kirke i «Norges kirker»
*
MS «Granvin»

**MS «Granvin»** er en lokalrutebåt og et fredet veteranskip. I perioden 1931–1968 var «Granvin» en lokalrutebåt tilhørende Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. Båten gikk i vanlig fart til 1987. «Granvin» ble fredet av Riksantikvaren i 2011.

## Lokalrutefart i Hardanger

MS «Granvin» ble levert fra AS Mjellem og Karlsen i Bergen til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipselskap (HSD) sommeren 1931. Den var byggenummer 63 ved verftet. «Granvin» ble brukt til lokalrutefart i Hardanger og fraktet både passasjerer, gods og biler. Om sommeren 1931 til 1934 gikk den også turistruten mellom Norheimsund–Eidfjord–Ulvik. I 1935 ble turistruten overtatt av MS «Eidfjord».

Den 21. februar 1933 gikk Granvin kom ut av kurs og gikk på grunn på Tjuvahomen nord for Øystese. Den ble liggende delvis under vann, men ble berget av Hercules. Granvin var da på vei fra Hardanger til Bergen og det var kraftig snøvær da grunnstøtingen skjedde. Bergingen gikk relativt lett og båten fikk små skader.

Natt til 25. april 1940 fraktet MS «Granvin» og «Eidfjord» norske soldater fra Kinsarvik til Granvin, da fem tyske motortorpedobåter angrep de de norske styrkene i Ulvik. «Eidfjord» ble tatt som tysk krigsbytte, mens MS «Granvin» rakk å komme seg ut før selve angrepet. Under krigen fortsatte den i rutefart.

I 1968 ble MS «Granvin» solgt til Olav Linga på Folkedal i Granvin og leid tilbake til HSD for fortsatt bruk i lokalruten mellom Granvin og Ulvik og mellom Granvin og Odda. Den ble noe bygget om, blant annet ble salongen foran fjernet til fordel for et større lasterom og masten ble flyttet forover. Granvin fikk ny motor, 3syl 2tev Wichmann 3ACA 300&nbsp;bhk.

På grunn av veiutbygging og åpningen av Vallaviktunnelen ble ruten mellom Granvin og Ulvik lagt ned. MS «Granvin» gikk siste turen rundt Oksenhalvøya 30. april 1987.

## Veteranskip

I mars 1988 kjøpte Veteranskipslaget Fjordabåten MS «Granvin» med tanke på bevaring som veteranbåt. Kjøpesummen var  kroner. Vinteren 1988/1989 ble MS «Granvin» delvis restaurert, masten ble flyttet tilbake, og skorsteinen ble tilbakeført lik den originale. Salongen og lugarene foran i skipet ble også tilbakeført. Etter ombyggingen fikk MS «Granvin» passasjersertifikat på 100 passasjerer. Etter dette har MS «Granvin» gått i oppdrag som veteranbåt i Vestland og deltatt på kulturarrangement og stevner langs Vestlandskysten, i Oslo, Gøteborg og i København. Båten drives i dag på dugnadsbasis.

I 1995 fikk MS «Granvin» status som verneverdig fartøy av Riksantikvaren, og den 27. oktober 2011 ble «Granvin» fredet av Riksantikvaren.

Den 28. juni 2005 grunnstøtte MS «Granvin» i Raunefjorden, ikke langt fra Sletten kai. Båten var på vei fra Stord til Bergen med mannskap på fire og ingen passasjerer. Ingen ble skadd, og MS «Granvin» fikk et mindre opphold på verft for å utbedre skadene. Den 25. august 2015 gikk MS «Granvin» på grunn i Nordhordland. En passasjer fikk mindre skader.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Willie Hoel

**Willie Hoel** (1920–1986) var en norsk skuespiller. Hans egentlige døpenavn var Hans Karsten Villie Thorkildsen. Han er kjent for sine komedieroller og blant annet rollen som bakermester Snipp i *[[Jul i Skomakergata]]* og biroller i enkelte av *[[Olsenbanden]]*-filmene og som brannsjef Mathisen i den første filmen om Stompa. Han debuterte på scenen i 1948.

## Filmografi
* 1982: *[[For Tors skyld]]* – Bussjåføren
* 1979: *[[Olsenbanden og Dynamitt-Harry mot nye høyder]]* – Mann med helsetrøye
* 1977: *[[Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet]]* – Brodersen, stasjonsbetjent
* 1976: *[[Olsenbanden for full musikk]]* – Brannmann
* 1976: *[[Reisen til Julestjernen]]* – Vismann
* 1976: *[[Bør Børson II]]* – Elias Månen
* 1975: *[[Tut og kjør]]*
* 1975: *[[Glade vrinsk]]*
* 1974: *[[Knutsen & Ludvigsen (film)|Knutsen & Ludvigsen]]* – Lokomotivføreren
* 1974: *[[Bør Børson Jr. (film 1974)|Bør Børson Jr.]]* – Månen
* 1973: *[[To fluer i ett smekk]]* – Johansen
* 1972: *[[Ture Sventon - Privatdetektiv]]* – Slarvige Svante
* 1972: *[[Lukket avdeling]]* – En pasientvenn
* 1971: *[[Full utrykning (film)|Full utrykning]]* – Dirigenten
* 1970: *[[Olsenbanden og Dynamitt-Harry]]* – Kafevert
* 1969: *[[Operasjon Egon]]* – Kafeverten på Lefsa
* 1968: *[[Smuglere]]* – Brannmester
* 1967: *[[Musikanter]]* – Flyttemann
* 1965: *[[To på topp]]* – Kokken
* 1965: *[[Hjelp – vi får leilighet!]]* – Anton
* 1964: *[[Nydelige nelliker]]* – Oberst Ruud
* 1964: *[[Pappa tar gull]]* – Sølibat
* 1964: *[[Marenco]]* – Tjukken
* 1964: *[[Alle tiders kupp]]* – Vaktmester Granlund
* 1963: *[[Elskere]]* – Doktoren
* 1962: *[[Sønner av Norge kjøper bil]]* – Anton Andersen, kontorsjef
* 1962: *[[Stompa & Co]]* – Brannmester Mathiesen
* 1961: *[[Sønner av Norge]]* – Anton Andersen
* 1960: *[[Millionær for en aften]]* – Phønixteatrets direktør
* 1959: *[[Ugler i mosen (film)|Ugler i mosen]]* – Magelsen junior
* 1959: *[[Støv på hjernen]]*
* 1958: *[[Bustenskjold]]* – Ekspeditøren
* 1957: *[[Fjols til fjells]]* – Doktor Grå
* 1957: *[[Smuglere i smoking]]* – Lensmannsbetjent
* 1957: *[[Peter van Heeren]]*
* 1956: *[[Ektemann alene]]* – Stoffer
* 1956: *[[Gylne ungdom]]*
* 1956: *[[Kvinnens plass]]* – Teodor
* 1955: *[[Trost i taklampa]]*
* 1955: *[[Hjem går vi ikke]]*
* 1952: *[[Det kunne vært deg]]* – En seiler #2
* 1944: *[[Brudekronen]]* – Tallak

## TV-opptredener
* 1988: *[[Fleksnes fataliteter]]* – Klipp fra gammel episode
* 1979: *[[Jul i skomakergata]]* – Bakermester Snipp
* 1974: *[[Fleksnes fataliteter]]* – Pasient på helseklinikken

## Eksterne lenker
*
«Anna Rogde»

«**Anna Rogde**» er verdens eldste seilende skonnert. Den ble bygget i 1868 og sjøsatt ved Bangsund Skipsverft på Bangsund 20. august samme år, under navnet «Anna» af Bergen. Eierne av skonnerten var et partrederi i Bergen. Skonnerten var søsterbåt til Skonnerten «Albert», som ble levert året før, i 1867.

## Historie
I 1872 ble «Anna» af Bergen kjøpt av Isak Rogde, som var fra stedet Rogdo i Hardanger. Skuta fikk da navnet «Anna» af Rogde og gikk på folkemunne under navnet «Anna Rogde». I alle registreringer i skipsregisteret og på Biilbrevet er navnet kun «Anna». Isak Rogde giftet seg senere med Anna fra Kjøtta ved Harstad, som da tok navnet Anna Rogde.

I 100 år seilte «Anna» af Rogde som fraktefartøy. De første fire årene gikk hun i Nordsjøfart og Østersjøfart helt fra Arkhangelsk til Portugal, deretter som frakteskute langs norskekysten, for det meste for seil og etterhvert med en 40 hk Bolinder semidiesel motor.

Brødrene Aage og Magne Gjertmund Indahl, som begge var seilere og hadde kystskippersertifikat klasse 2, kjøpte skuta i 1976. Kjøpesummen var kr 50&nbsp;000,- og skuta var da i så dårlig stand at den måtte holdes flytende med kraftige brannpumper. Brødrene Indahl restaurerte henne i to omganger, i 1976 og i 1985. I 1976–1977 ble skroget restaurert, og i 1985–1986 ble skuta totalrestaurert. Tilsammen ble det brukt ca. 15 millioner kroner på disse to restaureringsprosjektene, for det meste finansiert av Magne Indahls datavirksomhet.

Skuta ble benyttet i forbindelse med frivillig ungdomsarbeid, og de seilte uketurer med ca. 30 ungdommer om bord pr. uke. Til sammen har de gitt opplæring i seiling til ca. 4&nbsp;000 ungdommer.

Etter restaureringen i 1986 ble «Anna af Rogde» blinket ut av Miljøverndepartementet for å være med å danne grunnstammen av bevaringsverdige fartøyer i landet.

«Anna Rogde» ble solgt i 1991 til Stiftelsen Anna Rogde i Harstad. I 2010 ble Stiftelsen konsolidert med Sør-Troms museum. I dag fungerer Stiftelsen Anna Rogde som en eierstiftelse, mens Sør-Troms museum har ansvaret for drift.

## Tekniske data
* Type: to-mastet slett-toppet skonnert
* Byggeår: 1868, sjøsatt 20. august 1868, seilklar 19. september 1868 
* Byggested: Bangsund Skipsverft, Namsos
* Konstruktør: Sigbjørn K. Birkeland
* Lengde over dekk: 92 fot
* Bredde: 22 fot
* Lengde inkl. baugspryd: 120 fot
* Tonnasje: 66 netto registertonn, 92 brutto registertonn
* Seilareal: 444 kvm
* Motor: Cummins QSM11M, montert 2012
* Passasjersertifikat for 30 personer utenfor 5&nbsp;nm. Innen 5&nbsp;nm 60 passasjerer

## Eierforhold
* 1868–1872: Partrederi i Bergen
* 1872–1976: Isak Rogde og familien Rogde
* 1976–1985: Brødrene Aage og Magne Gjertmund Indahl
* 1985–1991: Magne Gjertmund Indahl
* 1991 – : Stiftelsen Anna Rogde.

## Eksterne lenker
* 
* Anna Rogdes hjemmeside
* Annas Rogdes historie på jubileumssiden www.annarogde150.no
* Anna Rogde
Karavanserai

Et **karavanserai**, også skrevet **karavane-serai**, (tyrkisk: *karvansary*, persisk كاروانسرا; i arabisktalende land kalt *khan* eller *funduq*) var et vertshus og herberge for karavaner av kjøpmenn. Karavanseraiene var viktige sentra for utveksling av varer og informasjon langs handelsrutene i Asia, Afrika og Sørøst-Europa. Ordet *serai* er av persisk opprinnelse (سرا), og betyr «bolig» eller «palass».

Vanligvis består et karavanserai av en ringmur omkring en åpen plass, og med en port som er stor nok til å ta imot kameler med tung oppakning. Langs innsida av muren er det bygd staller, nisjer og rom for dyr og reisende.

Karavanseraiene forsynte dyra med vann og fôr, og de reisende med mat og vaskemuligheter. De hadde også butikker der de reisende kunne proviantere for neste etappe, og eventuelt få solgt varer.

## Referanser


## Litteratur
*Ahlstrand, Jan Torsten.; *Arkitekturtermer*. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0

## Eksterne lenker
* UNESCOs sider om karavaneseraier
Loch of Harray

**Loch of Harray** er den nest største innsjøen på øya Mainland, som er den største øya i den skotske øygruppen Orknøyene. I nærheten av Loch of Harray ligger steinsirkelen Ring of Brodgar.

## Eksterne lenker
* Bilder (engelsk)
Annie M.G. Schmidt

**Anna Maria Geertruida Schmidt** (født 20. mai 1911 i Kapelle, død 21. mai 1995 i Amsterdam) var en nederlandsk dikter og forfatter.
## Liv og virke
Annie M.G. Schmidt ble født i Kapelle på halvøyen Zuid-Beveland i den nederlandske provinsen Zeeland. I 1930 dro hun for et år til Tyskland som au pair, for å lære seg tysk. 

Hun skrev vers, sanger, bøker, teaterstykker, musicals og radio- og fjernsynsdrama. I begynnelsen av sitt yrkesaktive liv arbeidet hun som bibliotekar i Amsterdam og Vlissingen. Fra 1946 gikk hun over til å arbeide som researcher, og senere redaktør for den Amsterdam-baserte avisen *Het Parool*. Hun forble i denne jobben frem til 1958.

Fra 1946 til 1958 var hun medlem av kabaretgruppen *De inktvis* (norsk: blekkspruten) sammen med andre kjente medarbeidere fra avisen. Fiep Westendorp som illustrerte alle bøkene om *Jip og Janneke* (nederlandsk: *Jip en Janneke*), var en god venn av henne. Mange av diktene hennes ble tonesatt av komponisten Harry Bannink, i nært samarbeid med Schmidt. 

Dagen etter at hun fylte 84 år, begikk hun selvmord. Hun ble begravet på gravplassen Zorgvlied i Amsterdam. I 2002 ble biografien *Anna,* skrevet av Annejet van der Zijl, utgitt i Nederland.

## Norske utgivelser

* Totto i tittuttårnet (nederlandsk: *Pluk van de Petteflet*)
* Kattepiken (nederlandsk: *Minoes*, film: *Operasjon mjau*) 
* Den flyvende elevator (nederlandsk: *Abeltje*)
* Jip og Janneke (nederlandsk: *Jip en Janneke*)

## Priser
* 1957: «Pris for beste nederlandske barnebok» (*Wiplala*)
* 1964: «Barne- og ungdomslitteraturprisen fra den Nederlandske stat» for hele hennes oeuvre
* 1971: «Den nederlandske bokhandlerforeningens *Zilveren Griffel*» (sølvgriffel) for *Kattepiken*
* 1972: «Den nederlandske bokhandlerforeningens *Zilveren Griffel*» (sølvgriffel) for *Totto i tittuttårnet*
* 1974: «Edmond Hustinxprisen for teaterforfattere» for hennes hele teateroeuvre
* 1981: «Den nederlandske bokhandlerforeningens *Gouden Griffel*» (gullgriffel) for *Otje*
* 1981: «Cestoda-prisen» (en årlig pris for forfattere som bruker det nederlandske språket i sin fulle bredde) for hele hennes oeuvre
* 1987: «Constantijn Huygensprisen» for hele hennes oeuvre
* 1988: H.C. Andersen-prisen
* 1988: «Publikumspris for den nederlandske boken» for hennes dikt og vers
* 1991: «Publikumspris for den nederlandske boken» for hennes barne- og ungdomsbøker
* 1996: «Venz-Barnebokpris» for *Beestenboel*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*