open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Thomaskirken i Leipzig

**Thomaskirken i Leipzig** (*Thomaskirche*) er velkjent som kirken der Johann Sebastian Bach var kantor fra 1723 til han døde i 1750. Sammen med *Nikolaikirken* er den hovedkirke i Leipzig. Ved luftangrepet 4. desember 1943 ble kirken sterkt skadet, men hurtig restaurert etter krigens slutt. I 1950 ble graven til Johann Sebastian Bach overflyttet fra Johanneskirken. Foran kirken står også et monument av Bach.

## Referanser


## Eksterne lenker
* www.thomaskirche.org
Førde lufthamn, Bringeland

**Førde lufthamn, Bringeland** (IATA: **FDE**, ICAO: **ENBL**) eies og drives av Avinor. Flyplassen ligger på Bringeland i Sunnfjord kommune i Vestland, og ligger rundt 16 kilometer fra Førde sentrum. Flyplassen ble åpnet 30. august 1986 av statssekretær Åshild Bendiksen. Flyselskapet Widerøe driver ruteflyging til flyplassen.

Da flyplassen åpnet avløste den en flyplass på Øyrane. Flyplassen på Øyrane ble åpnet i 1971, men fikk bare midlertidig driftsløyve på grunn av plasseringen midt i et industriområde.

Ved flyplassen står en minnestein over luftslaget Den svarte fredagen 9. februar 1945.

## Flyselskaper og destinasjoner

Widerøe driver all rutetrafikk til og fra Førde og har fem daglige flyvninger til Oslo lufthavn, Gardermoen. Flyvningene opereres med Dash 8-100-fly og er subsidiert som en del av FOT-rutenettverket på kontrakt med Samferdselsdepartementet. Førde lufthavn er nærmeste flyplass for innbyggerne i ti kommuner i Sunnfjord og Ytre Sogn. Flyplassen hadde 82 922 passasjerer, 5020 flybevegelser og 60 tonn last i 2025.

Helikopteroperatøren Airlift har sin hovedbase på Bringeland og har omkring 150 ansatte ved flyplassen. Selskapet flyr luftambulanse og diverse chartertjenester. Fjordane Flyklubb holder også til på flyplassen.

### Innland


File:Forde lufthamn, Bringeland 2015-09-03 panorma02.jpg|
File:Forde lufthamn, Bringeland 2015-09-03 panorma03.jpg|
File:Dash8 q100 Førde Lufthamn.jpg|


## Referanser



## Eksterne lenker
* Avinors side om Førde lufthamn, Bringeland
* Plassering tidligere Førde lufthavn, Øyrane
Fusta

**Fusta** er en elv i Vefsn kommune i Nordland fylke. Den har sitt utspring i Fustvatnet og munner ut i Vefsnfjorden mellom Skaland og Veset i Vefsn. Hovedelva er  lang, mens hele vassdraget er på . Nedbørfeltet er på  og middelvannføringen ved munningen er .

Det spekuleres i at navnet Fusta kommer av at elva er "fus", eller renner vilt. Den har gitt navn til Fustvatnet og Fustavassdraget. 

Historisk har den vært en viktig lakseelv, men den ble sammen med andre elver i regionen infisert av lakseparasitten *[[Gyrodactylus salaris]]* i 1978*.* Fustavassdraget ble behandlet med Rotenon i 2012 og ble friskmeldt i 2024. Laksen er nå reetablert i vassdraget.

Fusta ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag.

## Referanser
Ådne Søndrål

**Ådne Søndrål** (født 10. mai 1971 på Notodden) er en norsk tidligere skøyteløper. Han er olympisk mester fra 1998 og fire ganger verdensmester. Søndrål representerte Hol Idrettslag, men gikk også for Hamar Idrettslag.

Søndrål var blant verdens beste -meterløpere gjennom det meste av 1990-tallet. Han fikk sølv i Vinter-OL 1992 i Albertville, 0,04 sekunder bak Johann Olav Koss. I OL på Lillehammer i 1994 kom han på 4.-plass. Han vant endelig OL-gull på  meter i 1998 i Nagano, på ny verdensrekord (1.47,87). Seinere i sesongen forbedra han verdensrekorden på nytt (1.46,43) i Calgary.

Han var også blant favorittene foran OL i 2002, men måtte nøye seg med bronsemedalje etter skadeproblemer i ukene før OL. Dermed har han medaljer i samtlige valører på  meter, pluss fjerdeplassen fra 1994.

Han startet karrieren som allrounder, men hadde ikke suksess i de internasjonale sammenlagtmesterskapene. Fra 1996 valgte han å spesialisere seg på  meter og  meter. I 1999 prøvde han seg på allround igjen, og oppnådde sin beste plassering i et internasjonalt allroundmesterskap – 6.-plass i VM på Hamar.

I løpet av karrieren tok Søndrål 4 gull og 6 sølv i VM på enkeltdistanser. Han har 30 enkeltseire i verdenscupen (1 på 500 meter, 11 på  meter og 18 på  meter), og han vant verdenscupen sammenlagt to ganger ( meter i 1999 og 2000). 

Søndrål ble norgesmester på skøyter allround i 1995 og sprint i 1998, og han har to NM-titler på 500 meter, 6 på  meter og 4 på  meter. 

Han la opp i 2002.

## Andre idrettrelaterte ting
Etter OL-gullet i 1998 ble han tildelt Oscarstatuetten og Fearnleys olympiske ærespris. 

Under Vinter-OL 2002 ble han valgt som utøvernes representant i Den internasjonale olympiske komité.

Søndrål deltok i TV-programmet *[[Zebra Grand Prix]]* som hadde premiere på TV 2 Zebra høsten 2009.

Sommeren 2023 avduket Hols ordfører Petter Rukke en statue av Søndrål på nyåpningen av nyrenoverte Hol stadion og aktivitetspark. Statuen viser Søndrål etter målgang for hans OL-gull i Nagano 1998 på  meter.

## Personlige rekorder

## Sammenlagt i [[Verdenscupen på skøyter|Verdenscupen]]

Poeng i parentes er rangeringspoeng som rangeres under verdenscup-poeng, men som likefullt er oppnådd under verdenscup-løp.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*   Ådne Søndrål på www.ISU.html.infostradasports.com
*   Ådne Søndrål på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
*  
*  
*  Hyllest i Skøytesport til Ådne Søndrål i forbindelse med hans 40-årsdag
Den evangelisk-lutherske kirke

**Den evangelisk-lutherske kirke** er de kirkesamfunn som bygger på den protestantiske reformasjon av den katolske kirke i 1517 som ble initiert av den tyske munken og teologen Martin Luther (1483–1546). De største evangelisk-lutherske kirkene finnes i Tyskland, Norden og USA. Den norske kirke er et evangelisk-luthersk kirkesamfunn.

På 1500-tallet vokste det i Tyskland frem en fornyelsesbevegelse innen den katolske kirke. Luthers anstrengelser for å reformere teologien og praksisen til den katolske kirke utløste den protestantiske reformasjon i de tyskspråklige områdene i Det tysk-romerske rike. Fra og med Martin Luthers 95 teser mot avlatshandelen av 1517, spredte Luthers skrifter seg internasjonalt, og raskt overveldet muligheten for paven og den tysk-romerske keiseren til å kontrollere det. 

Splittelsen mellom tilhengerne av Luthers lære og katolikkene ble offentlig og klart med riksdagen i Worms i 1521 og ved Wormser-ediktet ble Luther fordømt og  erklært som kjetter på grunn av sin avvisning av den katolske kirkes lære. Offisielt fikk alle borgere av det tysk-romerske rike forbud mot å forsvare eller fremme hans tanker med trusler av konfiskering og tap av eiendom. Skisma sentrerte seg hovedsakelig om to punkter: kirkens særlige autoritet, ofte kalt for reformasjonens *formelle prinsipp*, og doktrinen om rettferdiggjørelse, ofte kalt for *det materielle prinsipp* for den lutheranske teologi. For Luthers teologi er det formelle prinsipp Bibelen alene (*sola Scriptura*) mens det materielle prinsipp er et sammendrag av den kristne sannhet ved at folket er rettferdiggjort av Guds nåde gjennom troen i Kristus alene.

De ti lutherske bekjennelsesskriftene er samlet i Konkordieboken fra 1580.

Alle de evangelisk-lutherske kirker tilhører altså den protestantiske gren av kristenheten. De kirker som fulgte Luthers tolkning av evangeliet, kaller seg ofte evangelisk-lutherske. Det gjelder kirkene i Tyskland, Sverige, Danmark og Norge og kirker som springer ut fra misjonsvirksomhet utgått fra disse landene. I dag er den evangelisk-lutherske kirke en av de største trosretninger innen protestantismen. Med omtrentlig 80 millioner tilhengere, noe som utgjør rundt en tredjedel av de fleste vanlige tilhengere etter historiske tilhengere av pinsebevegelsen og den anglikanske kirke. Verdens evangelisk-lutherske kirkesamfunn har ikke én felles kirkeledelse eller personlig leder (som den katolske paven, eller den anglikanske erkebiskopen av Canterbury), men over 90 % av dem har et forpliktende internasjonalt samarbeid gjennom Det Lutherske Verdensforbund. Det representerer over 74 millioner mennesker.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Militærfly

**Militærfly** er fly som brukes til militære formål. Dette kan være fly som bærer våpen, slik som kampfly, jagerfly, angrepsfly eller bombefly. Det kan også være fly uten våpen, slik som transportfly, rekognoseringsfly eller overvåkningsfly.

## Historikk
De første luftfartøyene brukt i militær sammenheng var ballonger som ble sendt opp for å kartlegge og rapportere om fiendens bevegelser. Under første verdenskrig fortsatte utviklingen av flyet som rekognoseringsverktøy. Etter hvert ble det også montert maskingevær på flyene for beskyttelse, og bomber for angrep mot bakkemål.

## Kamuflasje

Som regel er militærfly malt i kamuflasjefarger. Disse kan variere fra tradisjonelle grønne og brune farger, til gråtoner og svart, avhengig av flyets rolle. Angrepsfly som flyr lavt over bakken har som regel grønne og brune farger på oversiden, mens undersiden er lys grå eller blå. På denne måten blir det vanskelig å få øye på flyet både ovenfra og fra bakken. Denne typen kamuflasje er også nyttig i tilfeller der flyene opererer fra framskutte flystriper hvor de kan gjemmes blant buskas og trær. Under andre verdenskrig ble hangarbaserte torpedofly og jagerfly som regel malt i blåfarger slik at de skulle være vanskelige å oppdage mot havoverflaten. 

Helikoptre og militærfly som opererer i lav høyde er gjerne malt i farger som gir kamuflasje mot terrenget de opererer i.
Amfibiefly

**Amfibiefly** er fly som kan starte og lande både på en vanlig rullebane (landingsbane) og starte og lande på vann. De kjennetegnes ved at underdelen av flyskroget er båtformet, eller at hjulene er byttet ut med pongtonger. I tillegg til disse pongtongene, har flyet også hjul eller meier, slik at flyet også har mulighet til å lande på en rullebane.

I dag brukes amfibiefly ofte som vannbombefly for å slukke branner. En produsent av slike fly er canadiske Bombardier Aerospace.

## Noen amfibiefly med egen artikkel
*Bombardier 415
*Sikorsky S-42
*Sikorsky S-43
*RC-3 Seabee
*Consolidated PBY Catalina
*Grumman HU-16 Albatross
DKM

**DKM** kan vise til:

* Brunstad Christian Church, tidligere Den Kristelige Menighet, også kalt Smiths venner
* Kriegsmarine, den tyske marinen i perioden 1935 til 1945
* Den Kongelige Mynt
* Dropkick Murphys
Northrop B-2 Spirit

**Northrop B-2 Spirit** er et amerikansk bombefly utviklet på 1990-tallet. Det er bygget etter stealth-prinsippet og har en veldig lav radarprofil (trolig ca. 1/100 av B-52 og 1/10 av B-1B). Det er istand til å levere både konvensjonelle bomber og taktiske atomvåpen. Det er et av de dyreste flyene i verden, med en prislapp på rundt 2,2 milliarder dollar pr. fly.

## Tjeneste
B-2-flåten er basert på Whiteman Air Force Base i Missouri. Depotvedlikehold finner sted ved Oklahoma City Air Logistics Center, Tinker Air Force Base i Oklahoma. De har også flere andre flyplasser der det er tilrettelagt for dem, blant annet på Andersen Air Force Base på Guam i Stillehavet, på Diego Garcia i Indiahavet, og på RAF Fairford i England. 

Kun ett B-2 har krasjet; det gikk i bakken like etter at det tok av fra en flybase på øya Guam 23. februar 2008. Pilotene rakk å skyte seg ut, og ingen mennesker omkom i ulykken.

B-2-flyenes stridsdebut var i Kosovokrigen i 1999. Det har også blitt satt inn i krigen i Afghanistan og Irakkrigen. De var med på å håndheve den libyske flyforbudssonen i 2011, og bombet i 2017 en ISIL-leir i Libya.

Flyet landet 29. august 2023 på Ørland flystasjon som første sted i fastlands-Europa.

Den 22. juni 2025 bombet sju B-2 Irans anlegg for urananriking i Fordow med bomber av typen GBU-57. Dette skjedde åtte dager etter at Israel hadde startet Iran–Israel-krigen.

## Spesifikasjoner

Rekkevidden som er nevnt, gjelder ved tanking kun før avgang. Flyet kan i tillegg også tanke i luften.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Passasjerfly

**Passasjerfly** er fly som har til formål å frakte passasjerer. De største passasjerflyene er jetfly mens de minste passasjerflyene ofte kan være propellfly. Den offisielle definisjon på passasjerfly kan variere fra land til land, men en vanlig definisjon er et fly med plass til minst 20 passasjerer og/eller med en tomvekt på mer enn 22&nbsp;680 kg (50&nbsp;000 pund), med to eller flere motorer.

Mange passasjerfly kan raskt konverteres til lastefly ved å ta ut setene. På denne måten kan man for eksempel frakte flypassasjerer om dagen og gods om natten.

De største produsentene av passasjerfly er Boeing, Airbus, Bombardier Aerospace og Embraer. Pr. januar 2005 er verdens største passasjerfly Airbus A380, som ble lansert 18. januar 2005. Flyet har plass til 555–840 passasjerer, alt etter hvordan det konfigureres, og er også overlegen flyene fra de andre produsentene på flere andre områder.

Den årlige produksjon av passasjerfly på verdensbasis er ikke kjent. De to store produsentene, Boeing og Airbus, produserer hver 35–40 store passasjerfly hver måned. Daglig gjennomføres ca. 49&nbsp;500 flyvninger med passasjerfly. Gjennomsnittlig levealder for et fly varierer, men kan sies å være 20–25 år, og omtrent 200 passasjerfly blir årlig tatt ut av trafikk. Det er etablert en virksomhet hos Airbus, Pamela-prosjektet, som skal ivareta forsvarlig opphugning og gjenbruk av komponenter fra eldre fly.

## Kilder

*Tidsskriftet *Airliner World*
Innflygningskontroll

En **innflygningskontroll** (fra eng. *approach control*) er en del av flygekontrolltjenesten.

En innflygningskontrollenhet er bemannet med flygeledere og har som hovedoppgave å kontrollere luftfartøy for innflygning til og utflygning fra en flyplass.

Et luftfartøy på innflygning overføres til flyplassens kontrolltårn en viss avstand før landing, og et luftfartøy på utflygning overføres fra kontrolltårnet til innflygningskontrollen når det er klar av lokaltrafikken rundt flyplassen.

Innflygningskontrollen disponerer et luftrom/sektor kalt terminal manoeuvring area (TMA), som ligger over luftrommet rundt en flyplass (kontrollsonen).
Terminal manoeuvring area

En **terminal manoeuvring area** (**TMA**), eller **terminal control area** (**TCA**), er et «nedre» ansvarsområde med kontrollert luftrom som styres av innflygningskontrollen i lufttrafikktjenesten.

En TMA er plassert rundt en eller flere flyplasser og er beregnet bruk for innflygning og utflygning fra en kontrollert eller ukontrollert flyplass. 

Trafikken i TMA styres av en eller flere flygeledere i landsdelens kontrollsentral med egen flyradiofrekvens. Denne betegnes ofte som "Approach" eller "Control".

På store flyplasser som Gardermoen, med to parallelle rullebaner, deles TMA og kontrollsonen i to langs midtlinjen mellom rullebanene. Da kan den ene rullebanen brukes til innkommende fly og den andre av avgående fly, eller deler av terminalen fungerer med egen rullebane, egen del av kontrollsonen med egen flygeleder i tårnet, og egen del av TMA med egen flygeleder i områdeflygekontrollsentralen. 

En TMA i Norge har en typisk horisontal utstrekning på 30-60 NM (55-110 km) rundt en flyplass. Nedre grense starter ofte på 2500 ft i Norge, og trappes ofte opp mot 4500 fot ettersom man kommer lenger fra flyplassen. Øvre høyde er typisk FL155 (15500 ft), for Gardermoen er den FL215. Over denne høyden er det etablert CTA (Control Area) som kontrolleres av en flygeleder i en kontrollsentral.

Under nedre grense av TMA er kontrollsonen (CTR) som har betydelig mindre utstrekning, og som omfatter de nærmeste kilometerne rundt en flyplass. Trafikken i kontrollsonen og på rullebanen styres av flygeledere i flytårnet på flyplassen.
Yvonne van Gennip

**Yvonne Maria Therèse van Gennip** (født 1. mai 1964 i Haarlem) er en nederlandsk tidligere skøyteløper. Hun vant tre OL-gull i Calgary i 1988.

## Karriere

Van Gennip deltok for første gang i OL i 1984 i Sarajevo, der hennes beste resultat ble femteplass på  meter.

Vinterlekene i 1988 i Calgary skulle bli hennes absolutte høydepunkt. Hun beseiret de sterke tyske konkurrentene på de tre lengste distansene. Hun forbedret verdensrekorden på  meter med nesten 5 sekunder, og gikk -meterløpet 7 sekunder raskere enn sin egen verdensrekord. Med sine tre gullmedaljer ble Van Gennip, sammen med den finske skihopperen Matti Nykänen, vinterlekenes mestvinnende deltaker.

## Personlige rekorder

## Se også
* Liste over mestvinnende vinterolympiere

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Områdekontroll

**Områdekontroll** (eng.: *Area Control Center*) er en del av flygekontrolltjenesten.

En områdekontroll er bemannet med flygeledere som kontrollerer og overvåker underveis-flygninger i de øvre luftrom, såkalt CTA (eng.: *Control Area*).

Områdekontrollen overfører fly til innflygningskontrollen før luftfartøy starter sin nedstigning og innflygning til en flyplass, samt at de overtar kontrollen av luftfartøy som klatrer ut fra en flyplass og opp til cruising-høyde fra innflygningskontrollen.

I Norge drifter lufttrafikktjenesten 3 områdekontrollsentraler: Bodø Kontrollsentral i Bodø, Stavanger Kontrollsentral på Sola og Oslo Kontrollsentral i Røyken.
Kontrollsentral

En **kontrollsentral** er en områdekontrollenhet eller en kolokkert område- og innflygningskontroll i lufttrafikktjenesten som kontrollerer og overvåker underveis-flyginger.

I Norge er det tre kontrollsentraler: Bodø Kontrollsentral i Bodø, Stavanger Kontrollsentral på Sola, og Oslo Kontrollsentral i Røyken. Avinor arbeider med å redusere dette antallet. Det har lenge vært målet å redusere til to (sør og nord), men Avinor vurderer også om man skal redusere antallet til kun én. Det ble i 2004 bestemt at Kontrollsentral Sør skulle legges til Stavanger og Kontrollsentral Nord til Bodø. Trondheim Kontrollsentral (allokert på Trondheim lufthavn, Værnes) ble derfor lagt ned i 2005 og ansvarsområdet ble overført til Bodø Kontrollsentral.

* Når en kontrollsentral kun inneholder en områdekontroll, kalles dette gjerne et «Area Control Center» (ACC).
* Når en kontrollsentral inneholder både område- og innflygningskontroll, kalles dette gjerne et «Air Traffic Control Center» (ATCC).

## Referanser
Stamlufthavn

**Stamlufthavn** er betegnelsen på en flyplass i Norge som er av stor sivil betydning for å knytte sammen små og lokale flyplasser, og trafikkeres av internasjonal flytrafikk.

## Liste over stamlufthavner
*Bergen lufthavn, Flesland, Kristiansand lufthavn, Kjevik, Bodø lufthavn, Stavanger lufthavn, Sola, Ålesund lufthavn, Vigra, Molde lufthavn, Årø, Kristiansund lufthavn, Kvernberget, Trondheim lufthavn, Værnes, Tromsø lufthavn, Langnes, Alta lufthavn og Kirkenes lufthavn, Høybuktmoen.
I tillegg kommer Norges hovedflyplass, Oslo lufthavn.
Gianni Romme

**Gianni Petrus Cornelis Romme** (født 12. februar 1973 i Lage Zwaluwe) er en tidligere nederlandsk skøyteløper, som gikk for klubben Uithoorn. Han er nå blitt trener for den tyske løperen Anni Friesinger.

Romme var først og fremst en sterk langdistanseløper, med sine beste resultater på 5&nbsp;000 og 10&nbsp;000 meter, men han har også tre internasjonale mesterskapstitler allround. Han var kjent som en løper som slo til med knallharde åpninger.

Han feiret sine største triumfer under OL i 1998 i Nagano, der han tok olympisk gull på både 5&nbsp;000 m og 10&nbsp;000 m. Fire år senere, under OL i Salt Lake City, tok han sølv på 10&nbsp;000 meter bak landsmannen Jochem Uytdehaage. 

Romme ble europamester i Heerenveen i 2003 og verdensmester i Milwaukee i 2000 og Göteborg i 2003. I VM enkeltdistanser tok han tre titler på 5000 m (1998, 1999, 2000) og fire på 10 000 m (1996, 1997, 1998 og 2000).

Romme ble tildelt Oscarstatuetten i 2000.

## Personlige rekorder

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Gianni Rommes offisielle nettside
* 
*
Kontrollsone

**Kontrollsone** er en betegnelse på et kontrollert luftrom som strekker seg fra jordoverflaten opp til en nærmere angitt øvre grense (rundt flyplassen).
En flygeleder i et kontrolltårn er ansvarlig for flygekontrolltjeneste ved flyplassen og i kontrollsonen.
Avgangsvekt

**Avgangsvekt** er en uformell betegnelse på **startmasse**, på engelsk **Take-off mass (TOM)** som i luftfart brukes om massen til et  luftfartøy inkludert summen av alt og alle som er om bord i det starten (take-off) begynner**.** 

**Maksimal startmasse**, på engelsk **maximum take-off mass** (**MTOM**), eventuelt **maksimal startvekt**, er den høyeste massen et luftfartøy er beregnet å kunne ha i det starten begynner, når det er tatt hensyn til alle formelle krav i fartøyets konstruksjon/sertifisering, de rådende forhold (vind, høyde, temperatur), samt planlagt utflygingsrute.

I luftfart brukes '''masse''' som det formelt korrekte i slike sammenhenger, men regelverket sier at det fortsatt er akseptabelt å benytte **vekt**, siden det sjelden medfører fare for misforståelse i praksis.  

MTOM brukes også til beregning av luftfartøyets vekt- og wake turbulence-kategori (vingevirvelkategori) og deles opp i følgende vektkategorier:

* L (lett) – MTOM er mindre enn 7 000 kg
* M (medium) – MTOM er mellom 7 000 kg og 136 000 kg
* H (tung) – MTOM er mer enn 136 000 kg

Med få unntak er betegnelsen på vektkategori og vingevirvelkategori den samme.

## Beslektede uttrykk
*Flyets bruttovekt (*aircraft gross weight*)
*Produsentens tomvekt (*manufacturer's empty weight*)
*Maximum zero-fuel weight
*Operating empty weight
* Maksimal rampvekt (*maximum ramp weight*), som gjerne er et par hundre kilogram over MTOW
* Tomvekt (*empty weight*)
* Maksimum flyvekt (*max gross weight*)
* Fremre tyngdepunktsgrense (*forward center of gravity limit*)
* Bakre tyngdepunktsgrense (*aft center of gravity limit*)
* Minimum vekt i setet/setene (*minimum weight in seat/seats*)
* Maksimum vekt i setet/setene (*max weight in seat/seats*)
* Minimum drivstoffbeholdning (*minimum fuel quantity*)
* Maksimum drivstoffbeholdning (*max fuel quantity*)
* Maksimum tillatt hastighet, Vne (*max speed (Velocity Never Exceed), Vne*)
* Steilefart, Vso (*stallspeed, Vso*)
* Maksimum manøvrering, Va (*Max manouvering speed, Va*)
* Begrensende belastningsfaktor ved Va (*Limiting load factor at Va*)

## Se også
* Luftfartsterminologi
* Liste over forkortelser brukt i luftfart
## Referanser
John Philip Sousa

**John Philip Sousa** (født 6. november 1854 i Washington D.C. i USA, død 6. mars 1932 i Reading i Pennsylvania) var en amerikansk komponist og korpsdirigent. Han er kanskje en av de mest kjente marsjkomponistene. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
John Philip Sousa, sønn av spansk-portugisiske John Antonio Sousa og bayerske Maria Elisabeth Trinkhaus, var den tredje i rekken av en søskenflokk på ti. Faren var trombonist i *The U.S. Marine Band* og John Philip vokste med det opp i en verden fylt av korpsmusikk. Seks år gammel begynte han å lære å synge og spille en rekke strenge- og messinginstrumenter. Etter å ha forsøkt å rømme avgårde med et sirkusorkester, fikk han som trettenåring lov til å spille med faren i U.S. Marine Band. 

### Musiker
Sousa forlot militærkorpset i 1875, han tok da til å turnere en tid som fiolinist og kom etterhvert til å dirigere ymse teaterorkestre. Ett av dem var *Gilbert & Sullivan's H.M.S. Pinafore* på Broadway; noe som ledet til et møte med Jane van Middlesworth Bellis, som han 30. desember 1879 giftet seg med. 

I september 1880 returnerte imidlertid Sousa til Washington for å dirigere *U.S. Marine Band* («*The President's Own*»), noe han gjorde fram til han dannet sitt eget profesjonelle orkester, *The Sousa Band*, i 1892. Sousas orkester, med fremragende musikere som Herbert Clarke, Del Staigers og Arthur Pryor, ble meget populært. *The Sousa Band* kom til å turnere over store deler av verden, deriblant i Canada, Storbritannia, Kanariøyene, Sør-Afrika, Australia, New Zealand, Fiji og Hawaii. 

Sousa døde 77 år gammel, etter en musikkprøve med *The Ringgold Band* i Reading i Pennsylvania.

### Musikk
Sousa skrev over 100 marsjer i løpet av sin karriere, men han skrev også en masse annen musikk – deriblant operaer/operetter, overtyrer, suiter og konsertstykker, korverk, solostykker, transkripsjoner og arrangement.
 
#### Utvalgte verker
Totalt står Sousa oppført med 595 forskjellige komposisjoner, her følger et lite utvalg av de mest populære:
#### Marsjer
* *El Capitan* (1886), marsj
* *[[The Washington Post (marsj)|The Washington Post]]* (1889), marsj
* *The Liberty Bell* (1893), marsj
* *King Cotton* (1895), marsj
* *[[The Stars and Stripes Forever]]* (1896), marsj

#### Operaer/operetter
* *El Capitan* (1895)
* *The Bride Elect* (1897) («The Wolf»)
* *The American Maid* (The Glass Blowers) (1909) 

#### Solostykker
* *La Reine d'Amour* (kornett) (1879)
* *Nymphalin* (fiolin) (1880)
* *Belle Mahone* (saksofon) (1885)

## Trivia
Sousafonen har fått navn etter ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  
* Dallas Wind Symphony sin ressursside
Stillhet

**Stillhet** er et totalt eller relativt fravær av lyd. Begrepet skildrer det motsatte av bråk. Omgivelser hvor lydnivået ikke overstiger 20 decibel betraktes som stillhet.

I mange kulturer benytter mennesker seg av stillhet for vise sin respekt for noe, eksempelvis sorg. Et minutts stillhet blir stundom holdt ved en minnemarkering etter en ulykke eller ved begravelser av offentlige personer.

En utstrakt gestus for å markere eller mane til stillhet eller taushet er sette en finger vertikalt framfor leppene. Mindre alvorlig kan man signalisere det samme ved å føre tommel og pekefinger langs leppene for å mime at munnen er stengt med glidelås.

Målt etter støyplageindeksen (SPI) står industri, bygge- og anleggsvirksomhet, flytrafikk og togtrafikk hver for 5% av den totale støyplagen.

## Eksterne lenker
* Miljøstatus i Norge: Stillhet i naturen 
* Konferanse om stillhet og ro – verdier og kunnskap
APEC

**APEC** (**Asia-Pacific Economic Cooperation**) er en gruppe av 21 Stillehavsland som møtes årlig for å forbedre sine økonomiske og politiske bånd. Det første møtet ble holdt i Canberra i Australia etter initiativ av Australia i 1989, og har for tiden hovedkontor i Singapore. Medlemmene i APEC utgjør 60 prosent av verdensøkonomien. Det årlige møtet mellom de ulike landenes statsledere (utenom Taiwan, som representeres av en person på ministernivå) kalles *APEC Economic Leaders Meeting*.

## Medlemsland

### Fra [[1989]]
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Fra [[1991]]
* 
*  Kina
*  Taiwan

### Fra [[1993]]
* 
* 

### Fra [[1994]]
* 

### Fra [[1998]]
* 
* 
* 

## Årlige toppmøter
Organisasjonen gjennomfører årlige toppmøter.

## Eksterne lenker
*
Tom Nordlie

**Tom Nordlie** (født 1962) er en norsk fotballtrener. Han var tidligere hovedtrener for .

Nordlie var også hovedtrener for Avaldsnes kvinner en periode.

Nordlie var en aktiv vannpolo-spiller i 1980-årene og han deltok med landslaget i EM. Han spilte vannpolo for Oslo klubben Vika, som trener på tøyenbadet i Oslo. Nordlie har jobbet som ekspertkommentator for NRK. Nå jobber Nordlie i RB som ekspert. 

## Epoker
**1988–1997:** Det første tiåret av trenerkarrieren trente Tom Nordlie lokale klubber i Oslo-området. Skedsmos damelag i 2. divisjon, Løvenstad i 5. divisjon, 2.-divisjonsklubbene Lørenskog, Strømmen og Skjetten, samt Bærum i 1. divisjon. I to år var han også assistenttrener for Strømmen.

**1998–1999:** Ble landskjent da han førte Odd til eliteserien og etablerte klubben greit med en 7.-plass i debutsesongen.

**2000–2003:** Tre bitre tap i kvalifiseringskamper. Nedrykk til 1. divisjon med Vålerenga i 2000 etter tap for Sogndal i kvalifiseringen. Etter et år som TV-ekspert ble det knepne tap for Brann og Vålerenga etter å ha ført Sandefjord til 3.-plass i 1. divisjon og kvalifisering i både 2002 og 2003.

**2004–2006:** Tre år med jubel. Suverent opprykk fra 1. divisjon med Start i 2004 og sølv i eliteserien 2005 etter å ha ledet med 6 poeng til ferien. Lå på 13.-plass i juli året etter da Stig Inge Bjørnebye tok over og førte klubben opp på 6.-plass. Tok i september 2006 selv over Viking som lå på sisteplass i eliteserien og berget klubben opp på 11.-plass. Byttet jobb med Lillestrøms trener Uwe Rösler etter sesongen.

**2007–2009:** 4.-plass i eliteserien og cupmesterskap med Lillestrøm i 2007. Lå på 13.-plass i mai året etter og gikk av. Nye trenere overtok og berget plassen. Tok over Kongsvinger i september 2008 da klubben lå 5 poeng under streken på 15.-plass i 1. divisjon. Endte på 13.-plass og berget plassen med 5 poengs margin. Året etter lå Kongsvinger på 3.-plass da Nordlie byttet jobb i august 2009 og overtok Fredrikstad som da lå på 14.-plass i eliteserien.

**2014–2015:** Nordlie trente i denne perioden kvinnelaget til Avaldsnes Idrettslag.

2016-2019: Nordlie trente Skeid i disse 4 sesongene med opprykk til Obos i 2018, men rykket ned igjen 2019

Den 3. desember 2019 ble han ansatt som hovedtrener for Lillestrøm Sportsklubb. Han ledet Lillestrøm i kvalifiseringskampene mot Idrettsklubben Start.

### Sentrale hendelser i karrieren

* Opprykk til eliteserien med Odd Grenland og Start.
* Tok Sandefjord to ganger til kvalifisering til Eliteserien.
* Sølv i eliteserien med Start og vinner av Kniksenprisen.
* Cupmesterskap med Lillestrøm.
* Ansatt på høsten som redningsmann og berget Viking og Kongsvinger fra nedrykk, sterkt delaktig i Kongsvingers opprykk til eliteserien året etter. 

* Nedrykk fra eliteserien med Vålerenga.
* Tapte to kvalifiseringer til eliteserien med Sandefjord.
* Sluttet midt i sesongen i Start og Lillestrøm mens klubbene lå på nedrykksplass.
* Nedrykk fra Tippeligaen med Fredrikstad FK, etter et hjemmetap mot Sarpsborg 08.
* Nedrykk fra Obosligaen med Skeid og deretter Eliteserien med Lillestrøm på en og samme sesong.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Rullebane

**Rullebane** er en betegnelse på det området som er beregnet nyttet for luftfartøy for avgang og landing ved en flyplass. En rullebane kan være av fast dekke (betong, asfalt) eller løst (grus, gress).

Lengde på rullebaner oppgis som regel i meter etter anbefaling av den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO), mens enheten fot fremdeles brukes på mange rullebaner i Nord-Amerika.

## Nummerering
På de fleste rullebaner kan det foretas avgang og landing i to retninger, og i luftfarten betegnes dette med et to-sifret tall som angir banens magnetiske retning på et 360-graders kompass avrundet til nærmeste 10 hele grader og deretter dividert med 10 (hvis 0 så brukes 36). For eksempel vil en baneretning på 268 grader bli avrundet til 270 og angitt som 27. Noen rullebaner kan ha restriksjoner på avgang og/eller landing i enkelte retninger.

Ved bruk av bane 18, landes det fra nord mot sør (sør er 180 grader). Den motsatte baneretningen er 36 (landing mot nord, 360 grader). Videre følges dette for en bane som ligger øst-vest &ndash; bane 09 ved avgang og landing mot øst og bane 27 ved avgang og landing mot vest. Dersom det er to parallelle rullebaner, skilles de fra hverandre ved at det legges det til en «L» (for «left») på banen til venstre, og «R» (for «right») på banen til høyre. For eksempel har de to parallelle rullebanene på Oslo lufthavn, Gardermoennumrene 01L/19R og 01R/19L. Der det er tre parallelle baner legges det til en «C» (for «centre») på banen i midten, dette ser man for eksempel ved Schiphol lufthavn i Amsterdam. Er det fire eller flere rullebaner er det vanlig å forskyve tallet et hakk på noen av banene, for eksempel er det fire parallelle nord-syd rullebaner i Denver, og de er nummerert 16R/34L, 16L/34R, 17L/35R og 17R/35L.

## Se også
* Flyplass
* Baneretning

## Eksterne lenker

* United States Aeronautical Information Manual – Federal Aviation Administration, utgis hvert år (engelsk)
* United States Airport/Facility Directory (d-AFD) – Federal Aviation Administration, utgis hver 56. dag (engelsk)
Norsk Flygelederforening

**Norsk Flygelederforening** (**NFF**) er et fagforbund for flygeledere i Norge som ble stiftet i 1973. Foreningen organiserer omkring 500 flygeledere i Norge. Leder fra 2011 er Robert Gjønnes.

## Eksterne lenker
* 
*
Baneretning

**Baneretning** er den retning som fly bruker til avgang og landing på en rullebane. Baneretningen som er i bruk kalles som regel *bane-i-bruk* (engelsk: *Runway-in-use*, som ofte forkortes *RWY-in-use*).

Bane-i-bruk er den baneretning som av kontrolltårnet anses best egnet for bruk av avgang og landing for de luftfartøyer som skal trafikkere flyplassen. Et luftfartøy skal som regel foreta avgang og landing mot vindretningen, for å kunne minimere flyets hastighet i forhold til bakken (og dermed nødvendig rullebanelengde) og likevel ha nok hastighet i forhold til lufta det flyr i.

Kontrolltårnet tar i tillegg hensyn til værforhold, flyplassens utforming, rullebanens status samt innflygings- og landingshjelpemidler.

Baneretning angis som et to-sifret tall, som er baneretningen i grader (i forhold til magnetisk nord) rundet av til nærmeste ti-talls grader og med den siste nullen utelatt. For eksempel blir en baneretning på 188° angitt som 19 og 58° angitt som 06. Enkelte angivelser brukes ikke: Retning 00 (rett mot nord) brukes ikke, men angis som 36. Også 02/20 og 13/31 utelates, for å unngå forveksling. I stedet brukes 01 og 19 eller 03 og 21 avhengig av hva som er nærmest.

På de fleste rullebaner er det mulig å lande og ta av i begge retninger. Slike rullebaner har to angivelser, en for hver retning. Når en refererer til rullebanen som sådan, uten tanke på retning, brukes ofte begge baneretningene, slik at hovedrullebanen på Oslo lufthavn, Fornebu ble angitt som 06/24.

Om det finnes flere parallelle rullebaner, ville disse få en L (left), R (right), eller C (centre) etter tallbetegnelsen. eks. 19R

## Se også
* Flyplass
* Rullebane

## Referanser


## Eksterne lenker

* United States Aeronautical Information Manual – Federal Aviation Administration, utgis hvert år (engelsk)
* United States Airport/Facility Directory (d-AFD) – Federal Aviation Administration, utgis hver 56. dag (engelsk)
Flykontrollenhet

**Flykontrollenhet** er en enhet av lufttrafikktjenesten som yter flygekontrolltjeneste for et kontrollert luftrom eller kontrollsone.

En flykontrollenhet kan være:
* Kontrolltårn
* Innflygningskontroll
* Områdekontroll

Et kontrolltårn er alltid plassert på en kontrollert flyplass, mens en innflygningskontroll kan være plassert sammen med et kontrolltårn, alene eller sammen med en områdekontroll.
En områdekontroll kan være alene, eller være sammen med en innflygningskontroll.

## Se også
*Kontrollsentral
Døgn

**Døgn** (fra *[[Norrønt (språk)|norrønt]]*) eller **jorddøgn** er en grunnleggende astronomisk tidsenhet. I astronomien opererer man med ulike døgn: et «sant soldøgn», et «middelsoldøgn» (24 timer) og et «stjernedøgn» (23 timer, 56 minutter og 4 sekunder). 

I middelalderen og tidligere, i norrøne og fler språk, betø *dœgr* kun 12 timer. Natten varte 12 timer óg dagen, uavhengig av om det var vinter eller sommer. Timene kunne med andre ord være lengre og kortere avhengig av nattens og dagens lengde i sommer og vinterhalvåret.

Siden 1967 har SI-systemets grunnenhet for tid, sekundet, vært definert til varigheten av 9 192 631 770 perioder av strålingen som svarer til overgangen mellom de to hyperfine nivåene av grunntilstanden til cesium-133-atomet ved null kelvin. Før var sekundet definert til 1⁄86400 av et 24-timers middelsoldøgn. Ettersom det astronomiske døgnets varighet varierer gikk man vekk fra å definere tid som astronomiske forhold.  

For 680 millioner år siden varte et jorddøgn bare 22 timer. Jordens veksling mellom springflo og nippflo etterlater seg spor i laguner der det avleires materiale med ulik kornstørrelse. I urgamle lagune-sedimenter i South Australia er det avleiret korn fra prekambrium, og analyse av disse påviste at Jorden den gang roterte betydelig raskere enn i dag - en omdreining tok rundt 22 timer. Steiner med en alder på 1,4 milliarder år, funnet i Kina, tyder på at døgnet den gang varte i 19 timer. Men Jordens omdreiningshastighet er svært stabil - den senkes med bare 1,8 millisekund hvert hundreår, så det vil ta 200 millioner år å vinne en ekstra time.

Et døgn kan også bety dag og natt på andre planeter, f.eks. varer et Jupiter-døgn 10 timer.

## Kalenderdøgn
I tillegg til å være en tidsenhet av nevnt varighet, kan «døgn» også bety et 24 timer langt tidsintervall med start kl. 00.00 og slutt 24.00 (også kalt «kalenderdøgn»). Et kalenderdøgn er et 24 timer langt tidsintervall med start kl. 00.00 og slutt 24.00. Dette inndeles normalt i følgende intervaller:
*Natt (00.00 - 06.00)
*Morgen (06.00 - 09.00)
*Formiddag (09.00 - 12.00)
*Ettermiddag (12.00 - 18.00)
*Kveld (18.00 - 24.00)
*Middag er kl. 12.00.
*Midnatt er kl. 00.00.

## Referanser


## Se også
*Dag
*Natt
Vandrerhjem

Et **vandrerhjem**, (engelsk: *hostel*) også **vertshus** eller **herberge**, er et rimelig overnattingsted. Stedene ofte har fasiliteter som tilrettelegger for at gjester kan møtes og bli kjent, slik som for eksempel et felles kjøkkenområde. Vandrerhjemmene har rom for én person til rom for flere personer. I Norge er de fleste rommene to og fire-sengs rom.

## Historikk
Vandrerhjemmene er historisk tilknyttet ungdomsherberge-bevegelsen som ble stiftet av den tyske læreren Richard Schirrmann i 1909. Bevegelsen spredte seg til flere land, og i 1932 ble International Youth Hostel Federation (IYHF) etablert i Amsterdam med 11 medlemsland. I 2006 tok IYHF i bruk merkenavnet Hostelling International. Organisasjonen har hovedkontor i London. Hostelling International er anerkjent av UNESCO (United Nations’ Educational, Scientific and Cultural Organisation).

I Norge åpnet det første vandrerhjemmet i 1930 i Trondheim.

## Se også
* Hotell
* Vertshus

## Eksterne lenker
*Hostelling International Norge
*Hostelworld
* Hostelling International
Maximo Inocencio

**Maximo Inocencio** (født 18. november 1833 i Cavite by i provinsen Cavite på Filippinene, henrettet den 12. september 1896 i Cavite) var filippinsk nasjonalist under to opprør mot det spanske styre på Filippinene. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av Tranquilio Inocencio og Ana Maria Franco. Faren var sjømann i utenriksfart på Mexico, og døde da Maximo Inocencio var barn. 

Han hadde lite skolegang, men klarte å etablere seg som snekker i Cavite. Han giftet seg med Narcisa Francisco, og de fikk ni barn i årenes løp. 
### Forretningsmann
Etter hvert hadde han Maximo Inocencio bygd opp et bygningsfirma som fikk større og større oppdrag. Inocencio ledet byggingen av kirker, skoler, broer og andre offentlige bygg. Blant annet var han med på å bygge Tejeros-broen i Cavite, provinsens parlamentsbygning og den lokale grunnskolen. I tillegg til bygninger og broer bygde han ulike båttyper. Senere startet han også et sagbruk og en trelasthandel. Virksomheten gikk godt, og han hadde 25 ansatte i foretaket sitt. 

Følgelig var han en kjent forretningsmann i Cavite, med en solid økonomi, da Cavite-opprøret i 1872 startet. 

**Landsforvisning:** Maximo Inocencio var blant dem som spanske myndigheter holdt ansvarlig for Cavitemytteriet i 1872, og ble dømt til ti års fengsel og landsforvist til Cartagena i Spania. Den samtidige historikeren Manuel Artigas y Cuerva hevdet at Inocencio ikke hadde hatt noe med dette opprøret, men ble pågrepet og dømt fordi han var frimurer. Inocencio klarte etterhvert å ta seg fra Spania til Frankrike, og fra Marseille klarte han å forhandle frem oppreisning og tillatelse til å vende tilbake til Filippinene. Da han var kommet hjem til Cavite gjenopptok han sin gamle virksomhet, og hans sosiale status ble også gjenreist. Han støttet samtidig propagandabevegelsen som ble drevet fra utlandet og var rettet mot det spanske overherredømmet.  
### Arrestasjon og henrettelse
Da den filippinske frigjøringskrigen brøt ut i august 1896 befant Inocencio seg nok en gang blant de samfunnsledende filippinerne som ble pågrepet av spanske myndigheter. Den direkte foranledningen til at han ble pågrepet var et vitnemål fra en mann ved navn Alfonso de Ocampo, som anga Inocencio og tre andre menn som ledere for et planlagt opprør som Inocencio skulle sørge for å utløse ved å skyte opp fyrverkeri fra båten sin. Arrestasjonen fant sted 4. september 1896. Den 11. september ble han kjent skyldig i å ha startet eller planlagt å starte opprør.

Maximo Inocencio og tolv andre menn ble henrettet av spanjolene  den 12. september 1896. De har gått over i filippinsk historie som «De tretten martyrene fra Cavite». De øvrige henrettede var Luis Aguado, Eugenio Cabezas, Feliciano Cabuco, Agapito Conchu, Maximo Gregorio, Jose Lallana, Severino Lapidario, Victoriano Luciano, Alfonso de Ocampo, Francisco Osorio, Hugo Perez og Antonio San Agustin.

Maximo Inocencio var den eldste av de tretten som ble skutt, og spanske myndigheter ønsket med denne massehenrettelsen å statuere et eksempel som kunne skremme folk til å holde seg i ro. I stedet ledet avrettingen til væpnet oppstand i alle byene i Cavite.

## Referanser
Vingevirvel

**Vingevirvel** er virvler som dannes rundt vingetippen på et luftfartøy når det av luftstrømmen rundt vingen dannes løftekraft.

På grunn av vingens utforming dannes det et lavtrykk over vingen og et høytrykk under vingen. Dette er nødvendig for å skape en løftekraft som sørger for at et luftfartøy kan stige og holde seg i luften, selv om det er tyngre enn luft.

Dette fører til vingevirvler (engelsk: wake turbulence/wingtip vortices) da høytrykket under vingen «prøver å utjevne» lavtrykket over vingen. For at dette skal skje må luften strømme fra undersiden av vingen til oversiden, og dette skaper en virvel som går med klokken på venstre vinge, og mot klokken på høyre vinge – sett bakfra. Jo større et fly er (høyere maksimal startvekt), desto kraftigere vingevirvler dannes.

Denne luftstrømmen har en enorm kraft som «ødelegger» luftformasjonen, som dermed kan lage såkalte nedstrømmer (downstreams/downdraft) og turbulens for andre fly som kommer bak og lavere. Dette fører til tap av kontroll på luftfartøyet og «stall» (tap av løftekraft).

Luftfartøy er på grunn av dette delt inn i tre kategorier – lett (*light*), medium (*medium*) og tung (*heavy*).

Vingevirvelkategorier basert på avgangsvekt (MTOW):
* L (lett) – MTOW er 7 000 kg og mindre
* M (medium) – MTOW er mer enn 7 000 kg og opptil 136&nbsp;000 kg
* H (tung) – MTOW er 136 000 kg og mer

For å unngå at forfølgende fly skal havne i vingevirvlene og dermed miste løft (og i verste fall styrte) er det i lufttrafikktjenesten derfor etablert adskillelsesminium i forhold til hvor langt bak et lett fly (småfly, for eksempel Cessna 172) må være bak et medium eller tungt fly (for eksempel Boeing 747 Jumbojet).

Et småfly som lander etter et større fly kan unngå downdraft og vingetippvirvler ved å fly brattere inn mot rullebanen og sikte mot et punkt lengre inn på rullebanen. Da er flyet over luften der virvler og fallvind gir problemer.

Vingevirvler skapes av alle fly og helikoptere, uansett størrelse og hastighet.

Vingevirvler har ført til et utall av småflyulykker (da disse er mest utsatt) og havari, men også større fly har blitt offer for vingevirvler fra forangående fly og styrtet.
Soldøgn

Et **middelsoldøgn** er 24 timer. I løpet av ett år er dette den gjennomsnittlige tiden mellom to påfølgende ganger solen kulminerer (står nøyaktig i syd).

Et **sant soldøgn** er den faktiske tiden mellom to påfølgende ganger den virkelige solen kulminerer. Lengden av dette sanne soldøgnet varierer litt fra dag til dag og er nesten aldri *nøyaktig* lik 24 timer.

## Referanser



## Se også
*Tidsjevningen
*Døgn
Campione d’Italia

**Campione d'Italia** er en italiensk kommune i provinsen Como og regionen Lombardia, og ligger ved Luganosjøen.

Campione d'Italia er en italiensk eksklave (ligger helt utenfor øvrig italiensk territorium) og utgjør en enklave i kantonen Ticino i Sveits. I luftlinje er det ca. 1&nbsp;km til Italia, men pga. det vanskelige terrenget er veiavstanden 10&nbsp;km.

Kommunen fikk status som enklave da Ticino bestemte seg for å bli en del av Den sveitsiske føderasjonen i 1798, mens innbyggerne i Campione bestemte at de fortsatt skulle være en del av Lombardia. Navnet *d'Italia* ble tilført under Mussolinis tid som fascistdiktator.

Valutaen i Campione d'Italia er sveitsisk franc, i motsetning til resten av Italia som bruker euro.

## Se også
*Büsingen am Hochrhein, tysk enklave i Sveits.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Jan S. Kroghs Geosite: Om Campione d'Italia
Como

**Como** er en by med 78 315 innbyggere (2001) i regionen Lombardia i Nord-Italia, ca. 45. km. nord for Milano. Den grenser til kantonen Ticino i Sveits, og er kjent for Comosjøen.

Den er hovedstad i provinsen Como.

Dens nærhet til Comosjøen og til Alpene har gjort Como til et turistmål, og byen inneholder mange kunstverk, kirker, hager, museer, teatre, parker og palasser. Domkirken i Como, sete for bispedømmet Como; basilikaen Sant'Abbondio, Villa Olmo og byens middelalderske rådhus; og Casa del Fascio fra 1900-tallet. Sacro Monte di Ossuccio er et sted for pilegrimsreiser. Sacro Monte di Ossuccio er med på UNESCOs verdensarvliste.

## Personer
* Plinius den eldre
* Plinius den yngre
* Pave Innocent XI
* Alessandro Volta
* Giuseppe Terragni

## Referanser


## Eksterne lenker
*
HF

**HF**, **hF** og **Hf** kan sikte til

*Kortbølgen (**HF**) &ndash; fra engelsk *high frequency*
*Helseforetak (**HF**) &ndash; norsk foretaksform for helseinstitusjoner
*Historisk-filosofisk fakultet (**HF**); enhet ved universiteter)
*Kjemisk formel for Flussyre (**HF**)
*Forkortelse for *hurtigferge*
*hektofarad (**hF**) &ndash; en SI-enhet for kapasitans lik 100 farad
*Kjemisk symbol for grunnstoffet hafnium (**Hf**), atomnummer 72
Gerhard Stoltenberg

**Gerhard Stoltenberg** (født 29. september 1928 i Kiel, død 23. november 2001 i Bonn) var en tysk politiker (CDU). Han var forskningsminister i de føderale regjeringene under Ludwig Erhard og Kurt Georg Kiesinger fra 1965 til 1969, og ble deretter ministerpresident i Schleswig-Holstein fra 1971, frem til at han i 1982 ble medlem av Helmut Kohls føderale regjering, først som finansminister (1982–1989) og deretter som forsvarsminister (1989–1992). Han gikk av som forsvarsminister som følge av en kontrovers rundt salget av panservogner til Tyrkia.

Stoltenberg tjenestegjorde som soldat i hæren fra 1944. Etter å ha fullført *[[Abitur]]* i 1949 studerte han historie, sosiologi og filosofi ved universitetet i Kiel, og ble dr. phil. i 1954. Deretter arbeidet han som forsker. I 1960 ble han professor. I 1965 og igjen i perioden 1969/1970 var han direktør for Kruppverkene i Essen.

Han hadde vært medlem av CDU siden 1947, og var formann for *[[Junge Union]]* mellom 1955 og 1961. Fra 1996 til sin død var han formann for Otto-von-Bismarck-Stiftung i Friedrichsruh. Stoltenberg døde i 2001 i Bad Godesberg like utenfor Bonn.

Fra 1971 til 1982 var han ministerpresident i Schleswig-Holstein, der Karl Otto Meyer tok opp kampen mot Stoltenberg som stilte seg helt avvisende til de politiske krav fra det danske mindretallet.

I egenskap av ministerpresident var han fra 1977 til 1978 president for *[[Forbundsrådet (Tyskland)|Bundesrat]]* (og derved stedfortreder for statsoverhodet). Fra 1982 til 1989 var Stoltenberg Tysklands finansminister og fra 1989 til 1992 forsvarsminister.

Helmut Kohl presset igjennom hans avgang som forsvarsminister etter en kontrovers rundt Tysklands salg av tanks til Tyrkia.

## Referanser