open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hamilton (film)

:*Se også [[Hamilton]]*

***Hamilton*** er en svensk-norsk action-thriller fra 1998 regissert av Harald Zwart. Filmen handler om en svensk agent som forsøker å stanse smugling av atomvåpen ut fra Russland. Historien er basert på Jan Guillous romaner om den svenske agenten Carl Hamilton. Hovedrollen spilles av Peter Stormare. 

En utvidet versjon på tre ca timer ble vist som fjernsynsserie i 2001.

## Handling
Agentene Carl Hamilton og hans kollega Åke Stålhanske får ordre om å tilintetgjøre en russisk smuglergruppe som smugler atombomber ut av Russland. Hamilton og Stålhanske får samarbeidsproblemer når sistnevnte lar en av smuglerne slippe unna grunnet samvittighetsnag. Personen som slapp unna blir senere anklaget for mord på en lastebilsjåfør. Det kommer fram at lastebilen ble brukt til å smugle en annen atombombe gjennom Sverige, et våpen som nå befinner seg i Libya. Carl Hamilton sendes ut på oppdrag for å lokalisere bomben.

## Rollebesetning
*Peter Stormare - Carl Hamilton
*Lena Olin - Tessie
*Mark Hamill - Mike Hawkins
*Mats Långbacka - Åke Stålhandske
*Madeleine Elfstrand - Anna
*Thomas Hedengran - Gustavsson
*Christer Söderlund - Ulfsson
*Jevgenij Lazarev - Jurij Tjivartsjev
*Terry Carter - Texas Slim
*Per Grytt - Per Molander
*Per Flygare - Jansson
*Lena-Pia Bernhardsson - Niemi
*Krister Henriksson - forhørsleder
*Douglas Johansson - Matti
*Gustav Levin - offiser
*Niels Dybeck - overbefal
*Göran Forsmark - politimann

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bård Michalsen

**Bård Borch Brøndlund Michalsen** (født 1958) overtok som ansvarlig redaktør i *[[Harstad Tidende]]* i juni 2004, og sluttet i april 2012.

Michalsen er utdannet medieviter/cand.polit. Han begynte som journalist i *[[Moss Dagblad]]* i 1976, og har senere presseerfaring fra *[[Andøyposten]]*, *[[Altaposten]]*, A-pressens osloredaksjon, *[[Dagbladet]]* samt fag- og ukepresse. Han jobbet noen år som kommunikasjonsrådgiver ved Nordområdesenteret. Han jobber nå som førstelektor ved Høgskolen i Harstad som er en del av Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet. 

I 2020 ble han utnevnt som medlem av regjeringens ytringsfrihetskommisjon. I 2020-21 var han også viserektor ved UiT.

Han har også utgitt bøker. Som boken *Komma*, utgitt i 2014

## Bibliografi
* *Håndbok i mediekontakt* – Universitetsforlaget 1985
* *Hjelp! Jeg er blitt lokalpolitiker* – Kommuneforlaget 1988
* *Om kontrollen over utsagn gitt i intervjuer* – Andøyposten 1998
* *Golfstrømmen tur/retur : den lille boka om det meksikanske kjærtegnet* – God strek 1999
* *Molter : den lille boka om bærenes dronning* – God strek 1999
* *Avis-Norge : den lille boken om vår alles stemme* – God strek 2001
* *Presseetikk* – IJ-forlaget 2003
* *Polarhelten Helmer Hanssen : den trofaste toer* – God strek 2011
* *Komma* – Juritzen 2014
* *Harstad : de tusen gleders by* – sammen med fotograf Trym Ivar Bergsmo, Hugin og Munin 2014
* *Skriv bedre : håndboka for deg som vil skrive så jobben blir gjort* – Spartacus 2017
* *Tegn til sivilisasjon : skrifttegnene som forandret Europa* – Spartacus 2018
* *Verbene som beveger verden* – Spartacus 2019
* *Bli hørt! : retorikk for et nytt årtusen* – Spartacus 2023

## Referanser
Norður-Þingeyjarsýsla

**Norður-Þingeyjarsýsla** er et fylke i det nordøstlige Island. Det befinner seg i regionen Norðurland eystra. Det inkluderer Hraunhafnartangi, Fastlands-Islands nordligste punkt.
Kari Rønnekleiv

**Kari Rønnekleiv** (født 15. juli 1972) er en norsk fiolinist. Hun er utdannet ved Trøndelag musikkonservatorium og Royal College of Music i London. Hun har jobbet som landsdelsmusiker i Finnmark, i Tromsø Symfoniorkester og som frilansmusiker i orkester som Bodø Sinfonietta, Trondheim Symfoniorkester og TrondheimSolistene. Hun er gift med komponist Ole-Henrik Moe og sammen ga de i 2007 ut albumet *Ciaccona/3 Persephone Perceptions* med musikk av Moe framført av Rønnekleiv. For albumet vant de Spellemannprisen 2007 i klassen samtidsmusikk. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kar Rønnekleiv hos mic
Rødøy herredstyre 1935−1938

**Rødøy herredstyre 1935−1938** er en oversikt over representanter i Rødøy herredstyre etter herredstyrevalget i 1934.

## Herredstyrevalget 1934

## Representanter <sup>1</sup>

1 Listen over representanter er ikke komplett, og er ikke fordelt på partier

## Kilder
* Arkivet, Rødøy kommune, ved historiker Trond Aakvik den 17. desember 2007
Tim Kring

**Richard Timothy «Tim» Kring** (født 1957) er en amerikansk forfatter og tv-produsent. Han står bak tre TV-serier som har hatt varierende grader av suksess: *Strange World*, *Crossing Jordan* og *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]*. 

## Biografi
Han gikk ut fra USC, School of Cinematic Arts i 1983. 

## Karriere
Han fikk sin start som forfatter for fjernsyn, ved å skrive for serien *[[Knight Rider]]*. Et av hans tidligere prosjekter var *Misfits of Science*, som hans senere prosjekt *Heroes*, handlet om mennesker med superkrefter. Et annet tidlig prosjekt var *[[Teen Wolf Too]]*, skrevet sammen med Jeph Loeb. De slo kreftene sammen når de produserte *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]*.

## Priser og nominasjoner
### [[Emmy Award]]
* 2007 – Nominert – Outstanding Drama Series – *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]*
* 1997 – Nominert – Outstanding Drama Series – *[[Chicago Hope]]*

### Humanitas Prize
* 1997 – Nominert – 60 Minute Category – *[[Chicago Hope]]*

### TV Land Awards
* 2007 – **Vinner** – Future Classic Award – *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]*

### Writers Guild of America
* 2007 – Nominert – WGA Award (TV) – *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]*

## Filmografi
### Som skuespiller

### Som produsent

### Som forfatter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Teie ubåtstasjon

**Teie ubåtstasjon**, også kalt **Teie undervannsbåtstasjon**, i Tønsberg i Vestfold var orlogsstasjon (flåtestasjon) for det norske ubåtvesenet i Den norske marinen fra 1918 fram til tyskernes okkupasjon av Norge fra april 1940.

## Historie

Teie ubåtstasjon lå ved Byfjorden i Tønsberg like nedenfor Teie hovedgård på nordspissen av øya Nøtterøy i Tønsberg kommune. Den ble bygd som base for norske ubåter, med kaianlegg, verksted og torpedomagasin, i 1917. 
I 1926 ble flyveren og ubåtkapteinen Hans Fleischer Dons (1882–1940) utnevnt til sjef for ubåtstasjonen på Teie. Kommandør og marineattasjé Hans Peder Henriksen (født 1894) var sjef for stasjonen 1938–39.

Teie ubåtstasjon ble overtatt av tyskerne etter okkupasjonen i 1940 og brukt som base for Kriegsmarines ubåter i Oslofjorden under andre verdenskrig. Tyskerne holdt også fanger her. Etter krigen overtok Tønsberg kommune bygningene, og benyttet dem til undervisning. Stiftelsen Teie Ubåtstasjon (STUB) har senere restaurert bygningene, og de huser nå et museum. Tønsberg kystkultursenter disponerer den gamle ubåtstasjonen og Svend Foyns riggerloft som er flyttet fra Kaldnes mekaniske verksted som lå i nærheten.

File:A-2.jpg|«A2» var ubåt i Sjøforsvaret fra 1913 til 1940. Den ble skadet av synkeminer i Oslofjorden 9. april, overgitt til tyske okkupasjonsstyrker, igjen overtatt av besetningen og etterlatt som vrak ved Teie ubåtstasjon 12. april.
File:Teie hovedgård, Tønsberg bryggeri, tyskerbrakker (14609054164).jpg|Flyfoto fra 1940- eller 1950-tallet av Teie hovedgård ved kanalen i Tønsberg. Like nedenfor villaen ligger anlegget etter Teie ubåtstasjon. På bildet sees også den gamle kanalbrua til venstre og tyskerbrakker til høyre. Leirområdet ble etter andre verdenskrig bebygd med Tønsberg yrkesskole.
File:Reperbanen (14603275442).jpg|Den nye Kanalbrua som åpnet 1957 med området for Teie ubåtstasjon like bak. På bildet sees også Teie hovedgård til venstre og Tønsberg reperbane og Kaldnes mekaniske verksted bak.
File:Tønsberg Reperbane, Kaldnes (14424497438).jpg|Gammelt flyfoto av Teie hovedgård på Nøtterøy, med området for ubåtstasjonen like nedenfor og Tønsberg Reperbane.


## Se også
* Tønsberg kystkultursenter

## Referanser


## Eksterne lenker
* Forbundet Kysten
* Loggen Kystlag
* Miljolare.no
James Kyson Lee

**James Kyson Lee** (이기선, født 13. desember 1975) er en koreansk/amerikansk skuespiller, best kjent for sin rolle som «Ando Masahashi» i TV-serien *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]*.

## Biografi
### Tidlig liv og familie
Lee ble født i Seoul i Sør-Korea. Hans mellomnavn, Kyson, den anglifiserte versjonen av hans koreanske navn, betyr «Child of the Spirit». Lee flyttet med familien sin til New York City når han var 10 år gammel, der han senere gikk Bronx High School of Science. Han studerte kommunikasjon ved Boston University og New England Institute of the Art, hvor han også begynte å opptre med musikk, dans og improvisasjonell komedie.

## Karriere
Sommeren 2001 flyttet han til Los Angeles. Der begynte han på opplæring i jazz-sang, musikalsk teater og skuespill. Han har spilt improvisasjon og «sketch comedy» ved Upright Citizens Brigade i Los Angeles. I sin første TV-audtion, fikk han en gjesterolle på CBS-serien *[[JAG (TV-serie)|JAG]]* og han har vært en skuespiller siden det.

Lee var med på Miss Universe konkurransen avholdt i Mexico by (hvor han ble feilaktig introdusert som japansk-amerikaner). Hans spørsmål til en av deltakerne, som tilfeldigvis var Miss Korea 2007 Honey Lee, var «*If you had a superpower, what would it be and why?*»

Lees mest kjente rolle er «Ando Masahashi» på NBC-serien *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]*. Som en gjenganger i den første sesongen, men er nå en seriens faste karakterer.

## Filmografi
* *[[Shutter (2008 film)|Shutter]]* (2008) &mdash; Ritsuo
* *[[Do Over]]* (2009) &mdash; Mike Lee
* *[[The Roel]]* (2009) &mdash; Ansel
* *[[Doesn't Texas Ever End]]* (2009) &mdash; Rick
* *[[White on Rice]]* (2009) &mdash; Tim Kim
* *[[Moola]]* (2008) &mdash; Jimmy Woo
* *[[Akira's Hip Hop Shop]]* (2009) &mdash; Akira Kubota
* *[[Asian Stories (Book 3)]]* (2006) &mdash; Jim Lee
* *[[Ghost Hunters: Point of Contact]]* (2006) &mdash; Dr. Ken Shin
* *[[Big Dreams Little Tokyo]]* (2006) &mdash; Murakami
* *[[Las Vegas (TV-serie)|Las Vegas]]* &mdash; Joon Ho Park (1 episode, 2007)
* *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]* &mdash; Ando Masahashi (2006 – )
* *[[On the Rocks]]* (2006) &mdash; Donald Park
* *[[Heist (TV series)|Heist]]* (2006) &mdash; Universal Studio Guide 
* *Know Your Enemy* (2006) 
* *Doberman* (2005) &mdash; Johnny Bartender
* *[[Bunny & Clydo]]* (2005) &mdash; Clydo
* *Snapdragon* (2005) &mdash; Hyun
* *[[Chinese Beauty]]* (2005) &mdash; Jerry
* *[[The West Wing]]* (2004) &mdash; Oversetter Zheng 
* ** (2004) &mdash; Monty
* *[[Harlequin (disambiguation)|Harlequin]]* (2004) &mdash; Emeril Park
* *Haircut* (2004) &mdash; Joe 
* *[[Threat Matrix]]* (2004) &mdash; Vargas Killer 
* *[[All About the Andersons]]* (2003) &mdash; Josh 
* *[[JAG (TV-serie)|JAG]]* (2003) &mdash; Løytnant Pak (1 episode, 2003)
* Anime Expo (2007) – James Kyson Lee – Intervjuer

## Referanser


## Eksterne lenker
* James Kyson Lee's Official website
*
5,45 × 39 mm

**5,45 × 39 mm** er en patron fra Sovjetunionen brukt i automatgeværet AK-74.

Patronen ble utviklet i 1974 og erstatter gradvis 7,62 x 39 mm patronen som var i bruk tidligere.

## Prosjektil
Den russiske militære helmantlede *5N7* 5,45 mm prosjektilet er av et litt spesielt design. Prosjektilets kjerne består hovedsakelig av en bløt stålstang som blir kuttet i riktig lengde i produksjonsprosessen for å gi korrekt vekt. Det er et hulrom foran stålkjernen, bak spissen på prosjektilet. Basen på prosjektilet er innsvingt, dvs. at den har såkalt *boat-tail* design, som gir bedre ballistiske egenskaper, og den har en blyplugg bak i enden. Blypluggen i kombinasjon med tomrommet i tuppen av prosjektilet gjør at den blir baktung. Hulrommet gjør også at spissen lettere blir deformert når den treffer noe, noe som gjør at den vil slingre. Prosjektilet veier 3,2 gram har en utgangshastighet på 900 m/s.

## Referanser


## Se også
* Liste over patrontyper

## Eksterne lenker
*
Melody Maker

***Melody Maker*** (*MM*) var et ukentlig britisk musikkmagasin og var ifølge utgiveren IPC Media verdens eldste ukentlige musikkavis. *Melody Maker* ble første gang utgitt i 1926 og inneholdt da artikler med hjelpsomme råd for musikere og sangblad. Magasinets orintering ble endret med tiden og med musikkens utvikling. På 1970-tallet skrev *Melody Maker* hovedsakelig om ny rock og annen moderne musikk, noe som gjorde at den fikk rundt 300&nbsp;000 ukentlige lesere. Utover 1980-tallet erfarte magasinet lavere salg og tapte omsider markedsandeler til nystartede musikmagasiner som *[[Q (magasin)|Q]]* og *[[Kerrang!]]* samt til det allerede etablerte og rivaliserende tidsskriftet *[[New Musical Express]]*. I desember 2000 ble *Melody Maker* lagt ned og sammenslått med *New Musical Express*.

## Avertering gjennom ''Melody Maker''
Flere ganger har *Melody Maker*-averteringer hjulpet til med å starte band eller endre bandsammensetninger:
* Noel Redding prøvespilte for å bli The Animals' nye gitarist i 1966. Han fikk ikke jobben, men bassisten i The Animals, Chas Chandler, introduserte han for Jimi Hendrix. Redding fikk så jobben som bassist, og sammen med trommeslageren Mitch Mitchell startet de The Jimi Hendrix Experience.
* Bill Bruford søkte i 1968 etter et band som trengte trommeslager, fikk svar fra Jon Anderson og Chris Squire, og sammen startet de Yes.
*Rick Davies grunnla Supertramp i 1969.
* Steve Hackett ble den nye gitaristen i Genesis i 1970.
*Originalbesetningen bak Camel fant keyboardist Peter Bardens i 1971.
*Deep Purple fant den til da ukjente David Coverdale i 1973.
* Vince Clarke fra Erasure fant Andy Bell in 1985.
*Originalbesetningen i Suede rekrutterte gitaristen Bernard Butler i 1989.

## Referanser
Komagelva

**Komagelva** (nordsamisk: *Stuorrajohka*, i øvre deler *Guovžagurjohka* og *Guovdavákkejohka*) er ei elv i Vardø, Båtsfjord og Vadsø kommuner i Finnmark. Den har utspring sentralt på Varangerhalvøya og munner ut i Varangerfjorden ved Komagvær. Komagelva er 52,6&nbsp;km lang.

## Elvas løp
Elva har utspring på vestsida av Falkfjellet, sentralt på Varangerhalvøya. Den renner først i nordlig retning, gjennom det markante dalføret i Midtdalen. Ved det rundt 200 meter dype og 1 kilometer lange Bjørnskaret skjærer elva gjennom fjellryggen som krysser Varangerhalvøya fra vest til øst. Etter Bjørnskaret kommer sideelva Gárgašjohka inn fra vest, og Komagelva snur mot øst og renner gjennom en bred elvedal i et åpent heilandskap. Elva har ingen markante fossefall, men veksler mellom rolige partier og små stryk. I nedre del danner elva store meandere og landskapet blir flatere med med mange myrer. Her kommer også sideelvene Gorsajohka og Dálajohka inn fra nord. Komagelva munner ut i Varangerfjorden ved Komagvær i Vardø kommune.

## Geologi og biologi
Berggrunnen i vassdraget består av omdannede sedimentære bergarter, i sør hovedsakelig sandsteiner, i nord veksling mellom kvartsittisk sandstein og leirstein. Ved utløpet dominerer leirskifer. Mektige terrasser i nedre deler er geofaglig interessante. De indre delene av vassdraget har lite vegetasjon, bortsett fra noe gress og lyng. Nedenfor Bjørnskaret vokser tette belter av viervegetasjon langs elva. Vassdraget er skogløst og har et arktisk preg. Myrene langs elva har betydning som viktige lokaliteter for fugl, og faunaen er tallrik og artsrik.

## Fiske og friluftsliv
Komagelva er kjent som ei meget god lakseelv. Laksen går helt inn til Bjørnskaret, 25 kilometer fra munningen. I tillegg er det også en stor bestand av sjørøye i vassdraget. Vassdraget er et viktig område for friluftsliv, som foruten sportsfiske omfatter jakt, bærsanking og fotturisme. Mesteparten av nedbørfeltet er upåvirket av tekniske inngrep, bortsett fra veien til Vadsø som krysser elva ved munningen, samt en del hytter og kjørespor i de nedre deler.

## Vern
Vassdraget ble i 1973 vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag. Vernegrunnlaget var vassdraget som en sentral del av et særpreget, arktisk og karrig landskap med utpreget viddekarakter i øvre deler. Elvesystemet utgjør en sentral del av landskapet og preger nedre del med meandrer, myrer og små vann, hvor elveløpsformer, botanikk, landfauna og vannfauna utgjør viktige deler av naturmangfoldet. I tillegg kom Komagelvas betydning for friluftslivet, inkludert jakt og fiske, spesielt etter laks. Komagelva er et anbefalt referansevassdrag og har stor verdi for naturvitenskapelig forskning, spesielt for fagene botanikk og zoologi.

Mesteparten av nedbørfeltet ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark, som ble opprettet i 2006.

## Fotnoter



## Referanser
Österland

**Österland** var en svensk landsdel i nåværende Finland. I nord hadde det grense mot Norrland. 

## Landskap
Österland besto av følgende seks landskap:

## Historie
På 1200-tallet krevde de svenske kongene overhøyhet over området som i dag motsvarer de sørlige delene av Finland. Detaljene rundt denne prosessen er lite kjent. Österland ble sett på som en konstituert del av det svenske kongeriket til tross for at landsdelen fikk stemmerett ved valg av konge først den 15. februar 1362 når Håkan Magnusson ble valgt til medregent til sin far.

Österland ble utropt til et storfyrstedømme av kong Johan III av Sverige i 1581. Som prins 1556, hadde han fått en del av området som et hertugdømme ved siden av de hertugdømmene som ble styrt av hans brødre. Hertugdømmene ble opprettet av Gustav Vasa for sine sønners utkomme. 

Finland var en del av det svenske riket frem til Finske krigen 1808&ndash;09. Etter krigen ble landsdelen Russisk sammen med de østlige delene av Norrland og Åland. Dette landområde ble til det autonome storfyrstedømmet Finland. I finsk historieskrivning blir det noe misvisende begrepet Sverige-Finland brukt om tiden før 1809.

## Se også
*Sveriges landsdeler
Rolf Borch

**Rolf-Steinar Borch** (født 9. november 1975) er en norsk klarinettist. Han opptrer både som soloartist og i kammermusikkensembler i Europa og Scandinavia og har blant annet vært medlem av samtidsensemblet asamisimasa. I 2007 ga han ut sitt første soloalbum, dobbeltalbumet *Step Inside*, på Aurora. For albumet ble han nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen samtidsmusikk. Han ble i 2008 tildelt De unges Lindemanpris. I 2012 ga han ut albumet *Inside Out* og ble nominert til Spellemannprisen 2012 i klassen samtidsmusikk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmesiden til Rolf Borch
* Rolf Borch hos mic
Kjetil Grande

**Kjetil Grande** (født 1977), kjent mononymt som **Grande**, er en norsk gitarist, sanger og låtskriver fra Kristiansand. Grande er kjent som soloartist og som frontfigur i The Crank Bros..

Han var gitarist i det norske R&B-bandet Good Time Charlie i perioden 1998–2005 og var med på albumet *Oochie Coochie*, og har spilt med en rekke norske og internasjonale artister, deriblant Thom Hell, Paperboys, Helene Bøksle, Salvador Sanchez, Knut Reiersrud, Vidar Busk og Marthe Wulff.

I november 2007 ga han ut debutalbumet *Uppers, Downers, Screamers & Howlers* på Fabuloso Records/Sonet. Albumet vant han Spellemannprisen 2007 i klassen blues. I 2009 bidro Grande som gitarist og låtskriver på Paperboys' *[[The Oslo Agreement]]* og som gitarist på Thom Hells *All Good Things* som ble utgitt i 2010. Albumet *You Are the Night* ble lansert 19. april 2010. Grandes sideprosjekt, R&B-trioen The Crank Bros., ble nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen blues for sitt debutalbum.

Grande har også holdt konserter på bransjefestivalen South By Southwest (SBSW) i Texas, USA. Samme år ble han invitert av Eric Clapton som support-artist for hans konsert i Norge, Koengen (Bergen).

## Diskografi

;Soloalbum
* Autostrada (2015, Fabuoloso / Musikkoperatørene)

* Black Midnight, Stars & The Streetlight (2009, Fabuloso Records / Sonet)

* *Uppers, Downers, Screamers & Howlers* (2007, Fabuloso Records / Sonet)
* *You Are The Night* (2010, Fabuloso Records / Sonet)

;Diverse andre 
;
* Thom Hell : Six (2014, Voices of wonder)

* Salvador Sanchez : Happy Daze (2011, MTG Music)
* Matilda : A Heart (2013, Sony Music Entertainment Norway AS)

* The Crank Bros.: *Black Midnight, Stars & Streetlights* (2009, Fabuloso/Sonet/Universal)
* Paperboys: *The Oslo Agreement* (2009, Bonnier Amigo)
* Thom Hell: *All Good Things* (2010, VME)
* Marthe Wullf: *Jacket* (2006), *Safety Pins* (2008)
* Good Time Charlie: *Oochie Coochie* (1999)

## Eksterne lenker
* Myspace
* Youtube
* Facebook
Lillehammer stadion

**Lillehammer stadion** ble åpna som skøytebane 1. januar 1897. Banen ligger på Lillehammer, 180 moh.

Det har vært avholdt ett internasjonalt mesterskap på banen; VM for kvinner, 21.-22. februar 1953, der Khalida Sjegolejeva fra Sovjetunionen vant. Det er ellers avholdt flere nasjonale mesterskap på Lillehammer. Banen ble nedlagt som skøytebane 1. januar 1976.

## Norgesmestere i hurtigløp på skøyter på Lillehammer stadion
### Menn, senior
* 1929: Ivar Ballangrud, Trondhjems Skøiteklub
* 1951: Hjalmar Andersen, Sportsklubben Falken
* 1969: Dag Fornæss, Hamar IL
### Kvinner, senior
* 1946: Randi Thorvaldsen, IF Liv
* 1959: Sonja Ackermann-Olsen, Oslo Idrettslag
* 1966: Sigrid Sundby, Arbeidernes SK
### Menn, junior
* 1938: Roald Vatn, Oslo Skøiteklub
* 1957: Thorstein Sandholt, Oslo Idrettslag
### Kvinner, junior
* *1959: [[Randi Elisabeth Nilsen]], Hamar IL* (uoffisielt mesterskap for piker)
* 1966: Kirsten Holtet, Åsnes IL

NM er blitt arrangert på Lillehammer også i 1909 med Oscar Mathisen som vinner, men dette mesterskapet ble lagt til mjøsisen. I 1977 ble Kay Stenshjemmet mester på den nye banen på Stampesletta.

## Eksterne lenker
* 
*
Bekledningsarbeiderforbundet

**Bekledningsarbeiderforbundet** ble stiftet i 1969, etter en fusjon mellom Norsk Bekledningsarbeiderforbund, Norsk Tekstilarbeiderforbund og Norsk Skotøyarbeiderforbund. Norsk Skinn- og Lærarbeiderforbund gikk inn i 1973. Bekledningsarbeiderforbundet organiserte arbeidere fra tekstilindustrien, konfeksjonsindustrien, skotøyindustrien og skinn- og lærindustrien.

I 1988 gikk Bekledningsarbeiderforbundet sammen med Norsk Bygningsindustriarbeiderforbund, Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund, Norsk Papirindustriarbeiderforbund og Norsk Skog- og Landarbeiderforbund, og dannet det nye Fellesforbundet.

## Formenn
*1969–1988: Finn Nilsen

## Kilder
Bekledningsarbeiderforbundet i Store norske leksikon
John L. Kamsvåg: Med nål og tråd gjennom 100 år. Oslo 1990. ISBN 82-10-03307-7
Viva kulturskolekor

**Viva kulturskolekor** er et kor i Sandnes, etablert i 1968, og som har hatt over 1100 medlemmer. Kormedlemmene er fra Sandnes, Stavanger, Klepp, Time, Hå og Randaberg

## Eksterne lenker
*
Hemisfair

**Hemisfair** er et norsk prosjektband innen bluegrass ledet av Knut Hem. Bandet består av etablerte musikere, blant annet fra Hellbillies, Farmers Market og Øystein Sundes backingband. I 2007 ga de ut albumet *Blue Blue Grass of Home* på plateselskapet Wilma Records. På albumet brukte de en rekke gjestevokalister: Aslag Haugen, Tore Andersen, Monika Nordli, Paal Flaata og Hilde Heltberg. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen country.

## Medlemmer
* Knut Hem, dobro og weissenborn
* Terje Kinn, banjo og sang
* Lars Håvard Haugen, akustisk gitar, mandolin og kor 
* Håkon Askeland, mandolin
* Finn Guttormsen, kontrabass
* Bjørn Holm, kontrabass og kor
* Øystein Fosshagen, fele

## Diskografi
**Helluva Heartache* (2007, EP)
**Blue Blue Grass of Home* (2007, CD-album)

## Eksterne lenker
* 
* Heimsfair på MySpace
Southport FC

**Southport F.C** er en engelsk fotballklubb som ble grunnlagt i 1881 i Southport, Merseyside. Klubben spiller i National League North. Klubben spilte i den engelske fotballigaen fram til 1978, og ble da stemt ut og erstattet av Wigan. De ble da den siste klubben som ble valgt ut av ligaen før den ordningen ble avviklet på 80-tallet.

## Meritter
*The Football League 4. divisjon: 1973 (Før Premier League) 
*Northern Premier League: 1993 
*Football Conference North: 2005 
*FA Trophy: Finale 1998
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Södra Vi

**Södra Vi** er et tettsted i Vimmerby kommune i Kalmar län i landskapet Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet  innbyggere.

Södra Vi ligger cirka 10 kilometer nord for Vimmerby.  

## Referanser
Universitetet i N’Djamena

**Universitetet i N'Djamena** (fransk: *Université de Ndjamena*) er Tsjads ledende institusjon for høyere utdanning. Det ble etablert i 1971, da som *University of Chad*, og skiftet til dagens navn i 1994. Universitetet var beregnet for 4000 studenter, men i dag har det rundt 6000 studenter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* N'Djamena University – Offisielt nettsted
*
Dagenham & Redbridge FC

**Dagenham & Redbridge Football Club**, eller bedre kjent som Dag & Red, er en engelsk fotballklubb som ble stiftet i 1992. Dag & Red holder til i Dagenham, Øst-London. Klubben spiller på sine hjemmekamper på Victoria Road stadion som har en kapasitet på 6&nbsp;000.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Portretter ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom

Denne artikkelen tar for seg fiktive portretter ved Galtvort i bok- og filmserien *[[Harry Potter]]* av J.K. Rowling.

## Den trinne dame

Den trinne dame er vaktposten ved inngangen til Griffings oppholdsrom, og blir ofte oppskaket hvis noen skal komme inn sent på kvelden/natten og vekker henne. I *[[Harry Potter og De vises stein]]* dro hun på besøk til et annet portrett midt på natten, og låste dermed Harry Potter, Ronny Wiltersen og Hermine Grang ute fra sovesalen sin. I *[[Harry Potter og Fangen fra Azkaban]]* ble den trinne dame angrepet av Sirius Svaart og det tok litt tid før hun våget å vokte Griffingtårnet igjen. Mens hun var borte var det Ridder Callagal som fikk oppgaven å vokte over inngangen.

I den første filmen (*[[Harry Potter og De vises stein (film)|Harry Potter og De vises stein]]*) ble den trinne dame spilt av Elizabeth Spriggs. Hun opptrådte ikke i den andre filmen, men i den tredje filmen (*[[Harry Potter og Fangen fra Azkaban (film)|Harry Potter og Fangen fra Azkaban]]*) var hun tilbake, spilt av Dawn French. Den trinne dame opptrådte heller ikke i den fjerde filmen.

## Ridder Callagal

Ridder Callagal er et portrett av en eksentrisk ridder. Han fikk oppgaven å vokte inngangen til Griffings oppholdsrom ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom i *[[Harry Potter og Fangen fra Azkaban]]*, da den trinne dame ble ødelagt etter sitt møte med Sirius Svaart. 

Ridder Callagal ble mislikt av alle siden han brukte halvparten av tiden foran inngangen til oppholdsrommet med å utfordre folk til duell, og resten på å komme på vanskelige passord som han forandret ofte. 

Han fikk ikke sparken før etter at han hadde latt Sirius Svaart komme inn, etter at Sirius hadde lest samtlige passord for den uken på en liste (som Nilus Langballe hadde satt sammen da han ikke greide å følge med på alle de nye passordene). 

Ridder Callagals portrett var allerede velkjent ved Galtvort i Rulle Wiltersens dager.

## Portretter av Galtvorts rektorer

Portrettet til *Finius Persilius Svaart – En av forgjengerne til Sirius Svaart, og kjent for å være den minst populære rektor noen sinne.

Portrettet til Rektor Kronian – En tidligere rektor ved skolen.

Portrettet av *Armando Duppel – Forgjengeren til Albus Parsifal Ulfrik Brian Humlesnurr, beskrevet som skallet og med grått skjegg.

## Se også
*Personer i Harry Potter-bøkene
*Spøkelser ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom
*Grunnleggerne av Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom
*Ansatte ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom
*Ansatte ved Magidepartementet
*Ansatte og elever ved Beauxbaton
*Medlemmer av Føniksordenen
*Dødsetere i Harry Potter-bøkene
*Dødseter
*Familien Potter
*Familien Dumling
*Familien Malfang
*Familien Wiltersen
*Elever i Griffing
*Elever i Håsblås
*Elever i Smygard
*Elever i Ravnklo
Ragnhild Bjørnebekk

**Ragnhild Aspen Tombre Bjørnebekk** (født 1946) er tidligere forsker ved Politihøgskolen. Hun har tidligere vært forsker/stipendiat ved Pedagogisk forskningsinstitutt og Institutt for medier og kommunikasjon ved Universitetet i Oslo, og gjesteforsker ved Psykologisk institutt UiO. Hun er utdannet cand. paed. ved Pedagogisk forskningsinstitutt i 1986. Hun er mye brukt som ekspert i media i spørsmål rundt vold, kriminalitet og gjenger.
## Referanser
Zaghawa

**Zaghawaene** er en afrikansk etnisk gruppe eller stamme som tradisjonelt holder til øst i Tsjad og nordvest i Darfurregionen i Sudan. De omtaler seg selv som *beriene*, men de er mere kjent som zaghawaene, et navn de har fått av arabere i området. Samlet utgjør de rundt 450&nbsp;000 mennesker, hvorav 310&nbsp;000 i Sudan og 130&nbsp;000 i Tsjad. I tillegg lever anslagsvis 10&nbsp;000 som innvandrere i Libya. 

Drøyt 340 000 zaghawaer snakker et eget språk, som også kalles zaghawa, som tilhører den nilosahariske språkfamilien. Rundt 110&nbsp;000 av zaghawaene i Sudan har blitt arabisert. Tradisjonelt har zaghawaene delvis vært nomader, og særlig livnært seg gjennom oppdrett av kameler og sauer. I løpet av de siste par tiårene har en stor del av zaghawaene forlatt de tradisjonelle hjemområdene nordvest i Darfur og slått seg ned i de mer nedbørrike områdene lenger sør i regionen, i områder som tradisjonelt har vært befolket av andre folkegrupper. Mange har også bosatt seg i Sudans hovedstad Khartoum eller utvandret til Libya. 

Tross sitt beskjedne antall, dominerer zaghawaene politisk i Tsjad. Den nåværende presidenten, Idriss Déby, og flere tidligere statsministre og andre regjeringsmedlemmer i Tsjad er zaghawaer. I Sudan danner zaghawaene kjernen i opprørsbevegelsen Justice and Equality Movement (JEM). Darfur-konflikten har gjort 100&nbsp;000 opprinnelig sudanesiske zaghawaer til flyktninger i Tsjad.

## Referanser
Sevede

**Sevede** var et av de små folklandene som senere ble til landskapet Småland. 

Sevede omfattet hele nåværende Vimmerby kommune, hele Misterhults sogn og de nordre delene av Kristdala sogn. Sevede folkland strakk seg fra innlandet med Vimmerby som sentralt sted med tingplass ut til kysten med havnplass i Figeholm.
Sevede betyr «rik på vassdrag» og henviser til Stångån.   

Sevede tilhørte i middelalderen Kalmar slottslän og sto under kontroll av fogden på Kalmar slott.

## Se også
*Aspeland
*Finnveden
*Hanbörd
*Kinda
*Möre
*Njudung
*Tveta
*Tjust
*Vedbo
*Vista (Småland)
*Värend
Katarina Sederholm Hoff

**Katarina Ulla Marian Sederholm Hoff** (født 1968) er en norsk tidligere friidrettsutøver og vektløfter. 

Hun er født finsk, men fikk norsk statsborgerskap i 1998, og bosatte seg i Stjørdal. Hun er gift med den norske kulestøteren Roar Hoff. De har sønnene Oscar (2003) og Jacob (2006) som har fulgt i foreldrenes fotspor og er begge medaljevinnere fra NM i kulestøt.

Etter at hun la opp som aktiv, har hun vært bl.a. daglig leder i Sør-Trøndelag Friidrettskrets, styremedlem i Norges Vektløfterforbund, leder i Tangmoen IL og Stjørdal FIK, og leder i arrangementskomiteen for NM i friidrett 2022.

## Friidrett
Sederholm Hoff er norsk rekordholder i kulestøt for kvinner med 17,11 meter fra 1998. Hun representerte Stjørdal Friidrettsklubb. Hun har de 20 beste resultatene av en norsk kulestøter gjennom alle tider i Norge, og er tre ganger norsk mester fra 1998, 1999 og 2000.

## Vektløfting
Sederholm Hoff representerte Trondheim Atletklubb og har de norske rekordene for vektklassen +75&nbsp;kg:

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Lorentz A. Lossius

**Lorentz A. Lossius** var et firma innen klippfiskbransjen i Kristiansund. Firmaet ble etablert i 1833, og det har hele tiden hatt tilknytning til Lossiusgården på Innlandet i Kristiansund. Lorentz A. Lossius var lenge det eneste firmaet i bransjen i den tradisjonelle klippfiskbyen på Nordmøre. 

I 1979 hadde firmaet ansatt 33 menn og 7 kvinner som hadde arbeidsplasser på Lofotkompaniets brygge og i Sjursvika. Eieren fortalte da til avisa Tidens Krav at det utviklet seg nye markeder i Tyskland og Frankrike på grunn av innvandrere og gjestearbeidere.  I 2006 var antallet redusert til 12. 

I 1986 eksporterte firmaet klippfisk for 60 millioner kroner. 

Firmaet produserte i 2006 850 tonn klippfisk ifølge firmaets nettsted.   

Firmaet eksporterte særlig mye til landene Portugal og Brasil.

I 1995 kom nye EØS-regler for behandling av fisk og kjøtt. Utstyr og lokaler kunne ikke lenger være laget av tre. De gamle klippfiskbryggene var ikke lenger brukelige. 

I 2001 brant Lofotkompaniets store bryggekompleks ned i den største brannen som har vært i Kristiansund siden krigen. 

Selskapet ble avviklet i 2011. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Firmaets nettsted
Voskresensk

:* *Voskresensk* var også navnet på byen [[Istra (by)|Istra]] før 1930.*

**Voskresensk** (russisk: Воскресе́нск) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger rundt 90 km sørøst for Moskva, ved bredden av elva Moskva. Bystatus ble innvilget i 1938. Den hadde .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vereja

**Vereja** (russisk: Вере́я) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Protva, 113&nbsp;km sørvest for Moskva. Den hadde .

Byen Vereja  ble først nevnt i en krønike i 1371. Den var senteret i fyrstedømmet Vereja på 13&ndash;1400-tallet. Kristi fødsels katedral i det lokale kreml ble bestilt av Vladimir av Staritsa til minne om erobringen av Kazan i 1552. Katedralen gjennomgikk en omfattende ombygging på 1700-tallet, og et høyt neoklassisistisk klokketårn ble reist i 1802. Den eldste sognekirken stammer fra 1667-79.

## Referanser
Golitsyno

**Golitsyno** (russisk: Голи́цыно) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger 40&nbsp;km vest for Moskva. Den hadde .

Den ble grunnlagt som en bosetning i 1872, og fikk innvilget bystatus i 2004.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
William Wain Prior

**William Wain Prior** (født 18. juli 1876 i København i Danmark, død  9. mars 1946 i Frederiksberg) var en dansk offiser, mest kjent som for å ha hatt posten som øverstbefalende for den danske hæren fra 1939 til 1941. Han ledet hæren gjennom den korte kampen mot tyskerne morgenen 9. april 1940.

## Biografi
### Tidlig karriere
William Wain Prior ble øverstbefalende for 5. regiment i 1928, en post som han holdt i to år. Han hadde diverse poster i generalstaben inntil han ble sjef for generalstaben i 1931. Fra 1937 til 1939 var han øverstbefalende for Sjællandske Division. I 1939 ble han utnevnt som øverstbefalende for den danske hæren.

På 1930-tallet argumenterte han for en utvidelse av hæren, men disse ønskene ble ikke støttet av flertallet i Folketinget, som fryktet at det nazistiske Tyskland ville oppfatte en utvidelse av militæret som en provokasjon.

### Angrepet på Danmark i 1940
Da Tyskland invaderte Danmark i 1940, ønsket Prior at hæren aktivt skulle forsvare landet. Regjeringen delte ikke hans holdninger, blant annet av frykt for at byer som København skulle bli utsatt for lignende og like ødeleggende bombardementer som Warszawa nettopp hadde opplevd under den tyske invasjon av Polen i 1939.

Prior fortsatte som øverstbefalende under den første delen av okkupasjonen og han arbeidet blant annet for at den danske hæren ikke skulle bli aktivt involvert på tysk side. Han forlot sin stilling i oktober 1941.

## Gravlagt
Han er gravlagt på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

## Referanser


## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20050216172938/http://milhist.dk/leksikon/prior.htm (Dansk)
* TIME Magazine artikkel om Priors forfremmelse til den danske hærens øverstbefalende
Iskra

**Iskra** kan vise til:

* Iskra (avis) – en kommunistisk avis (1900–1905)
* FK Iskra Danilovgrad – en fotballklubb fra Montenegro
* PZL-Mielec TS-11 Iskra – en polsk flytype
Fellesstrekningen i øst

**Fellesstrekningen i øst** er en strekning på T-banen i Oslo, beliggende i Bydel Gamle Oslo. Den ligger mellom Fellestunnelen i vest og før Lambertseterbanen, Østensjøbanen og Furusetbanen begynner i øst. Strekningen åpnet i 1966 og har tre stasjoner: Ensjø stasjon, Helsfyr stasjon og Brynseng stasjon. Grunnen til at det ikke er en del av de andre banestrekningene finner man i historien: Lambertseterbanen og Østensjøbanen fantes (som trikkelinjer) lenge før denne strekningen ble åpnet, og intensjonen bak den nye strekningen var både å betjene disse banestrekningene, samt Furusetbanen som kom noen år senere. Man kan derfor ikke knytte den til noen spesifikt av de nevnte banene, eller si at den ene av banene grener av den andre mtp åpningstidpunkt: Alenestrekningene for Lambertseterbanen og Østensjøbanen var på plass før fellesstrekningen.

Bruksgraden på strekningen er høy, det går fire ruter her, dog snur rute 1 på Helsfyr utenfor rushtid. Likefullt, 4 avganger i kvarteret, eller 16 i timen er langt over det vanlige for t-banen i Oslo, med unntak av Fellestunnelen i sentrum.

Ruter skrev i sin K2012-rapport om fremtidsønskene for strekningen:
"*Ruter har utredet en rekke alternativer for å løse de litt mer langsiktige kapasitetsbehovene ved ny metrotunnel, med markedsgrunnlag, kapasitet, knutepunkter og grunnforhold/kostnader som de mest sentrale elementene i vurderingen. Den optimale løsningen synes å være en ny tunnel Majorstuen-Bislett-Stortinget-Grünerløkka-Tøyen-Ensjø-Helsfyr-Bryn. ... Sum samfunnsnytte ved ny tunnel vil være ca. 30 mrd kr. Størst andel er kundenes tidsgevinst ved at vi kan øke frekvensen på grenbanene.*"

## Vedlikehold
I Oslopakke 3 for perioden 2018–2021 (vedtatt i 2017) nevnes strekningen:

«I forslag til Handlingsprogram 2018–2021 er det satt av om lag fire mrd 2018-kr til omfattende oppgraderinger og nyinvesteringer i trikke- og T-banenettet i Oslo over posten «*Store kollektivtiltak Oslo – T-bane og trikk*» i Oslopakke 3. I perioden 2018–2021 planlegges det å gjennomføre følgende større tiltak innenfor avsatt ramme til «Store kollektivtiltak Oslo – T-bane og trikk»: ... • Oppgradering av fellesstrekningen Majorstuen-Tøyen, fellesstrekningen Etterstad - Hellerud og oppgradering av Ryen base.»

## Oversikt
Reisetid og avstander sett fra Tøyen.

I ettertid har trafikken på Ensjø stasjon økt kraftig: Pr 2017 er det nærmere 14 000 reisende pr dag.

## Referanser
Podolsk

**Podolsk** (russisk: Подо́льск) er en industriby i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Pakhra (en bielv til elva Moskva). Den er den største byen i Moskva oblast, og hadde . 

Byen Podolsk vokste ut fra landsbyen (selo) Podol, som på 1700-tallet tilhørte Danilovklosteret i Moskva. Podolsk ble innvilget bystatus av Katarina II i 1791. På den tiden etablerte Russland de viktigste landdistriktene, utnevnte guvernører og etablerte nye byer.

Før den russiske revolusjonen var Podolsk en av de mest industrialiserte byene i Russland. En *[[Singer]]*-fabrikk som produserte symaskiner ble bygget her.

Uljanovfamilien pleide å bo i Podolsk. Vladimir Lenin besøkte byen flere ganger, og hadde endog en liten eiendom og en hytte der. I 1900 holdt han et møte i Podolsk med sosialdemokrater fra Moskva og andre byer for å få deres støtte til avisa *[[Iskra (avis)|Iskra]]*, som allerede var under etablering. 

I 1971 ble Podolsk tildelt Arbeidets røde banners orden. I sovjettiden var Podolsk en av de industrielle gigantene i Moskva oblast. På den tid var det mer enn sytti fabrikker i virksomhet i byen, og de fleste av innbyggerne arbeidet ved en av disse fabrikkene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Iskra (avis)

***Iskra*** (russisk: Искра, «Gnist») var en politisk avis av russiske sosialistiske emigranter, etablert som Det russiske sosialdemokratiske arbeiderpartiets offisielle organ.

Den første utgaven ble utgitt i Leipzig i 1900. Andre utgaver ble utgitt i München, London og Genève. Til å begynne med ble avisa styrt av Lenin. I 1903, etter delingen av RSDLP, forlot Lenin staben, og avisa ble overtatt av mensjevikene og ble utgitt under kontroll av Georgij Plekhanov til 1905. Gjennomsnittlig opplag var 8&nbsp;000.

Iskra's motto var «Из искры возгорится пламя» («Fra en gnist skal en ild blusse opp») &mdash; en linje fra svaret som Vladimir Odojevskij skrev til diktet av Pusjkin henvendt til anti-tsar dekabristene som var fengslet i Sibir.

Enkelte i staben var senere involvert bolsjevik-revolusjonen i oktober 1917.

Pesonalet i begynnelsen:
* Vladimir Lenin (Vladimir Iljitsj Uljanov)
* Georgij Plekhanov
* Vera Zasulitsj
* Pavel Akselrod (Pinkhus Borukh)
* Julius Martov (Julij Cederbaum)
* Aleksandr Potresov

Senere:
* Leon Trotskij (Ljov Davidovitsj Bronstein)

Trykk: Blumenfeld.

## Se også
* Pravda

## Referanser




## Eksterne lenker
*
3,7 cm PaK 36

**PaK 36** (*Panzerabwehrkanone 36*) var en tysk panservernkanon som avfyrte 37mm granater. Den ble utviklet i 1936 av Rheinmetall og ble kamptestet under den spanske borgerkrigen. Den var grunnstammen i flere lands panservåpen under de første årene av andre verdenskrig. **KwK 36 L45** er identisk, men ble brukt som kanon på flere stridsvogner. Blant annet tidlige varianter av Panzer III.

PaK 36, med sitt lave kaliber var allerede utdatert under slaget om Frankrike i mai 1940. Den var ubrukelig mot tyngre allierte stridsvogner, slik som den britiske Mk.II Matilda og de franske Char B1 og Somua S-35.

PaK 36 begynte å bli erstattet av den nye 5 cm PaK 38 i midten av 1940. Nye wolframkjerne granater forbedret pansergjennomslagskraften for PaK 36. I bruk mot sovjetiske T-34 stridsvogner under operasjon Barbarossa ble det klart virkelig hvor fullstendig utdatert PaK 36 var. På tross av dette forble den standard panservern i mange tyske enheter frem til 1942. 

Mens PaK 36 ble gradvis byttet ut, ble mange av kanonene installert på halvbeltevogner og brukt som lett panservern. En del PaK 36 ble også gitt til tyske allierte, slik som Finland, Ungarn, Romania og Slovakia. Da *Stielgranate 41* kom i 1943 betydde det at PaK 36 igjen kunne trenge igjennom tungt panser, men kun på nært hold (under 300 meter). PaK 36, med de nye granatene, ble gitt til tyske fallskjermjegerstyrker og andre lette infanteriavdelinger.

## Eksterne lenker
*
Etna stasjon

**Etna stasjon** er en nedlagt jernbanestasjon i bygda Leirskogen på den nedlagte Valdresbanen i Sør-Aurdal kommune i Innlandet fylke. Stedet hadde tidligere betydelig trafikk med post, butikk og tømmervirksomhet.

Den opprinnelige stasjonsbygningen ble oppført i 1903; den er solgt og flyttet. I 1940 ble en vokterbolig flyttet fra Midtstigen holdeplass på Numedalsbanen og tatt i bruk som stasjonsbygning ved Etna. (I sluttrapporten for Numedalsbanen stod det at det var Lampeland vokterbolig som ble flyttet, men det er feil − den bygningen står der fortsatt sterkt ombygget.)

Stedet ligger ved fylkesvei 2464 mellom Breidablikk i Sør-Aurdal og Madslangrud i Etnedal. Ved Breidablikk er det et veiskille mot fylkesvei 219 mellom Bagn og Bruflat. Ved Madslangrud er det et veiskille mot fylkesvei 33, som går vestover mot Aurdal og østover mot Dokka.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
Tonsåsen stasjon

**Tonsåsen stasjon** er en nedlagt jernbanestasjon i bygda Tonsåsen på den nedlagte Valdresbanen i Etnedal kommune i Innlandet fylke. Den ble åpnet 1903 og var betjent til 1984. Stasjonsbygget har siden 2000 blitt benyttet av designerne Arne & Carlos.

Stedet hadde tidligere en betydelig trafikk med post, butikk og tømmertrafikk. Rett ved lå det et større sagbruk med palleproduksjon. Tidligere var det også omfattende torvproduksjon.

Tonsåsen stasjon ligger ved fylkesvei 219 mellom Bagn i Sør-Aurdal og Bruflat i Etnedal. Ved Breidablikk er det veikryss med fylkesvei 234 til Madslangrud i Etnedal gjennom bygda Leirskogen. I Bagn går Europavei 16 sørover mot Hønefoss og nordover til Fagernes. Nordover fra stasjonen går veien til kryss med fylkesvei 33 som går vestover mot Aurdal og østover mot Dokka.

Under den andre verdenskrig var det harde kamper i området.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
Bjonevika

**Bjonevika** er en grend ved innsjøen Sperillen i Ringerike kommune i Buskerud.

Grenda har veiforbindelse med Bjoneroa ved Randsfjorden, med en vei på totalt 14 kilometer. Bjonevika ligger like ved åsen, der det finnes et velkjent padleområde kalt *[[Fjorda]]*.

Under angrepet på Norge i 1940 var det harde sammenstøt mellom Valdresgruppen og Gruppe Adlhoch. De tyske styrkene havnet her i et ildoverfall før de norske styrkene trakk seg nordover for å organisere forsvar i Bagn.

## Referanser
Tonsåsen

**Tonsåsen** er en bygd og et skogsområde mellom Bagn, Bjørgo og Bruflat. Bygda ligger delvis i kommunene Etnedal og Sør-Aurdal. Tidligere var det egen jernbanestasjon på den nå nedlagte Valdresbanen, Tonsåsen stasjon. Gjennom mange år var det behandling av tuberkulosepasienter på Tonsåsen sanatorium.

## Under den andre verdenskrig

Under angrepet på Norge i 1940 var det harde kamper i bygda mellom Valdresgruppen og Gruppe Adlhoch. De tyske styrkene sto fast i en norsk sperrestilling ved Tonsåsen sanatorium ved Madslangrud og sendte et kompani i en omgående bevegelse over Leirskogen for å gå rundt de norske styrker som hadde trukket seg tilbake fra Høljarast. Disse støtte så på norske styrker i kampen ved Breidablikk.

Senere bygde de tyske styrkene opp en stor lytte og peilestasjon i bygda, eller en *radarstasjon*, stasjonen «Trauerweide». Dette bestod av to FuMo 214 «Würzburg-Riese» benevnt *Würzburg Riese 1* som stod på  og *Würzburg Riese 2* på , og ett Freya gerät kalt *Freya* som stod på . Fundamentene for *Würzburg Riese* 1 og 2 kan ses på høyden rett øst for *Os Gjestegård* og på en høyde et par hundre meter lengre øst. Fundamenter for *Freya* brukes som portstolper i innkjørselen rett vest for gjestegården. Kun få kilometer unna bygde de norske hjemmestyrkene opp Breiesleiren, en illegal radiostasjon for kontakt med England og transittleir for folk som hadde gått i dekning. Radiostasjonen ble aldri peilet av tyskerne. Noen mil unna, i Base ELG inne i Vassfaret, var det et radiofyr for flygninger fra England. Heller ikke dette ble peilet, muligens på grunn av problemene radaren skapte for de som opererte mobile peileanlegg.

## Referanser
Bjørn Odmar Andersen

**Bjørn Odmar Andersen** (født 14. mars 1943, død 4. januar 2008) var en norsk fotballspiller og fotballtrener. Han spilte for Ørn-Horten, Strømsgodset, Brann, Tønsbergs Turn og Sarpsborg. 

Han spilte for Brann i 1963 og 1964 mens han avtjente verneplikten på Haakonsvern. Han fikk 41 kamper for Brann, og ble seriemester med laget i 1963.

Andersen kom til Strømsgodset fra Ørn-Horten foran 1969-sesongen, og spilte i klubbens største periode – da klubben var blant de beste i Norge. På sine fem sesonger i klubben ble han norgesmester tre ganger, i 1969, 1970 og 1973. Han var også viktig i laget som vant seriemesterskapet i 1970. I Strømsgodsets statistikker står han bokført med 114 A-kamper og åtte scoringer.

I tillegg til Ørn, Brann og Strømsgodset spilte han mot slutten av karrieren også for Tønsberg Turn og Sarpsborg samtidig som han var trener for klubbene.

Bjørn Odmar Andersen fikk med seg ti A-landskamper i fotball. Han døde av prostatakreft.

## Trenerkarriere
* Ørn Horten 1976–1979,
* Tønsberg Turn 1980–1982,
* Sarpsborg FK 1983–1984,
* Strømsgodset 1985,
* Tønsberg FK 1987–1988,
* Falk 1989–1990 og 1992–1993,
* IL Runar 1994–1998.

## Referanser


## Eksterne lenker
*