Kunstig skalleforming

**Kunstig skalleforming**, også omtalt som **skalledeformasjon**, **kraniedeformering** og liknende, er en varig og villet deformering av hodeskaller hos levende mennesker. Slik kroppsmodifikasjon har forekommet i ulike kulturer, blant annet i sentrale deler av Afrika, i Nord- og Sør-Amerika, Europa, Midtøsten og India. 

Ved hjelp av fastbundne klemmebord, reiving med stramme hodebandasjer og andre metoder har en forlenget og forflatet de plastiske kraniene hos spedbarn, eller formet dem i kjeglefasong. Asymmetriske deformasjoner kan også ha oppstått naturlig hos omreisende nomadefolk som har båret nyfødte fastbundet med hodet stramt festet over lang tid.

## Bakgrunn og utbredelse
Skalleplatene hos nyfødte har stort mellomrom med mykt bindevev, såkalte fontaneller, for at det store hodet skal kunne lirke seg gjennom morens bekken under fødselen. Denne formbarheten holder seg de første levemånedene, og skalleforming har derfor vanligvis blitt utført på barn fra de er omkring én måned gamle og et halvt år framover. Det skal ikke være meldt om tydelige tegn på at inngrepene har svekket den mentale kapasiteten, og det er uvisst om kraniedeformitetene har påvirket hjernefunksjonene hos friske personer. 

Det eldste kjente eksempelet på kunstig skalleforming er fra en neandertaler fra omkring 43 000 fvt. som er funnet i Shanidar-hula i Irak. Den første skriftlige omtalen finnes hos grekeren Hippokrates som omkring 400 fvt. beskriver *macrocephali*, «lang- eller storskaller» oppkalt etter praksisen med skalleforming.
Kranieforming har ellers forekommet blant annet hos kongelige og prester i det gamle Egypt, hos indianere i nazca-, inka- og maya-kulturene, hos stammefolk i Kongo og Sentral-Afrika, i sørøstre deler av Europa i folkevandringstiden og blant enkelte landsbyboere i Frankrike på 1800-tallet.

Hodeforming har vært en markering av sosial status og gruppetilhørighet og et skjønnhetsideal; i kulturer der en har båret vannkrukker på hodet, kan svulmende bakhoder og spisse, kjegleformede isser ha vist at personene kun hadde hodet til pynt.

Forbigående misforming av kranier kan også forekomme i forbindelse med selve fødselen, for eksempel etter bruk av fødselstang. Vedvarende kraniedeformiteter kan oppstå som følge av hydrokefali («vannhode»), mikrokefali (*microcephali*), oksykefali («tårnkranium») og annet.


Fil:Verunstaltung des Kopfes auf Neupommern.jpg|Mann fra New Britain i Papua Ny-Guinea med kunstig formet kranium tidlig på 1900-tallet.
Fil:Déformation Péruvienne MHNT.jpg|Ekstrem deformering av hodeskalle med flat panne og kjegleformet isse tidlig i nazcakulturen i Peru omkring år 100–200.
Fil:Crânedéformé.jpg|Deformert hodeskalle fra Paracas-kulturen, 800–200 f.Kr.
Fil:Crane déformé 1905 MHNT.jpg|Fransk kvinneskalle fra 1905 som eksempel på *déformation toulousaine* eller *déformation normande* («deformasjon fra Toulouse eller Normandie»), fransk skalleforming i første halvdel av 1800-tallet etter bruk av stramt hodebånd som barn.
Fil:Tiwanaku Deformed Skull in the Horniman Museum.jpg|En Tiwanaku deformert hodeskalle fra Bolivia
Fil:Mayancranialmodification.jpg|Deformert Maya-hodeskalle
Fil:Elongated skull Hungarian national Museum 3.jpg|Deformert hodeskalle funnet i Mozs, Ungarn, ca. 5. århundre e.Kr.


## Se også
* Fotbinding, fotsnøring
* Kroppsmodifikasjon
* Flathead (*Bitterroot Salish*, «flatpanner»), indianerstamme i dagens Montana i USA

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om deformert skalle funnet i Mexico