open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kjøleskap

**Kjøleskap** er et husholdningsapparat som benyttes for å konservere mat og drikke i en kjølig atmosfære for å oppnå lengre holdbarhet enn det som er mulig ved rom- eller kjellertemperatur. Kjøledisker, kjølereoler og kjøleskap er også i utstrakt bruk i dagligvareforretninger, kaféer og kantiner og til dels i storhusholdninger og -kjøkken.

I dag har de aller fleste boliger et kjøleskap for oppbevaring av mat og drikke. Kjøleskapet er det siste leddet i en ubrutt kjølekjede som starter hos en produsent (av f.eks. melk med kjøletank), og går via innsamling, foredling, transport og dagligvarebutikk, til den ender i et privat kjøleskap. Ved siden av kjøling tilpasset kjøleskap, er i dag dypfrysing som forutsetter en ubrutt frysekjede med dypfryser hos sluttbruker, blant de vanligste konserveringsmetodene i norsk dagligvareindustri og -handel. Et rom med samme funksjon kalles kjølerom. Kjølemaskinen i et kjøleskap eller kjølerom fungerer på samme måte som en varmepumpe.

Kjølevarer (lett bedervelig mat) skal oppbevarest ved 4 °C eller lavere. 

Kjøleskap er delt opp i klasser etter omgivelsetemperatur
SN :10–32 grader
N : 16–32 grader
ST :16–38 grader
T : 10–43 grader.

## Historikk
Kjøleskapet ble oppfunnet i 1876 av den tyske ingeniøren Carl von Linde. Kjøleskapet benytter en varmepumpe for å kjøle innsiden av skapet. Det vanlige i Norge er at kompressoren i kjøleskapet bruker 230&nbsp;V spenning.

På 1920-tallet var kjøleskap ofte ekstremt farlige på grunn av innhold av giftig ammoniakk som kunne lekke ut. I 1929 omkom mer enn hundre mennesker av en slik lekkasje på et sykehus i Cleveland, Ohio. Oppfinneren Thomas Midgley tok på seg oppgaven med å skape en gass som var trygg i bruk. Det han kom frem til, var klorfluorkarbongass, forkortet til KFK, som senere viste seg å bryte ned ozonet i stratosfæren, og derfor ble forbudt å bruke. Dermed ble isobutan, som ikke er skadelig for ozonlaget, en av de vanligste gassene å bruke i kjøleskap.

## Referanser
Allitterasjon

**Allitterasjon** eller **bokstavrim** betegner i metrikken trykksterke ord på rad som begynner med samme konsonant («rubb og rake»), samme konsonantkombinasjon («fri og frank») eller ulike vokaler («åt Jotunheimen ók Odins son»). Allitterasjon er en form for rim særlig kjent fra skaldekvad, og kalles da stavrim. 

## Forekomst og eksempler
Historisk kjennes bokstavrim kjennes helt fra urnordisk som i innskriften på Strømsbrynet fra tidlig 600-tall: *wate hali hino horna* (= væte skal brynet hornet, dvs «hornet (som brynet ble båret i) skal væte brynesteinen»). Det er et nordisk stildrag felles for lærd og folkelig stil, for prosa og poesi, og eldre enn bokstavskrift. Aller mest utbredt var allitterasjon i lovspråket som holdepunkt for hukommelsen: *acr oc eng*/«åker og eng»; *engum manne til meins*/«ingen mann til mén»; *til fjallz sem til [[fjord|fioru]]*. 

Allitterasjon brukes også i et utall dagligdagse vendinger, for eksempel «fri og frank», «folk og fe», «fjell og fjord», «over stokk og stein», «en stakket stund», «langt om lenge», «tull og tøys», «hull i hodet», «ve og vel», «takt og tone», «fra sans og samling», «på den grønne gren», «rubb og rake», «i nattens mulm og mørke», «spinke og spare», «styre og stell», «til spott og spe», «med brask og bram», «løs og ledig», «bastet og bundet», «synd og skam», «i storm og stille», «bulder og brak», «i stumper og stykker», i «stor stil», «himmel og hav», «vær og vind», «pomp og prakt», «mellom bakker og berg», «en sjel og en skjorte», «på nære nippet», «på flyende flekken», «på hengende håret», «smitt og smule», «hui og hast», «rett og riktig», «list og lempe», «ta fornuften fangen», det «lakker og lir». 

## Personnavn
Allitterasjon ble også praktisert i indoeuropeernes toleddete personnavn. På Istaby-runesteinen fra Blekinge kan man lese at steinen ble reist av *hathuwulafaR haeruwulafiR*, det vil si av «Hathulv, sønn av Hiorulv», der altså både far og sønn har navn med leddet *-wulafaR* (-ulv) i seg. Stavelsen *hath-* stammer fra indoeuropeisk **katu* (= kamp) og utgjør første ledd i gælisk *Caturix* og norrønt *Hathulv*.

Et dominerende prinsipp ved germansk navngivning var skikken med at barnet fikk det ene leddet av farens (sjeldnere en annen slektnings) navn. Tacitus navngir to brødre, to høvdinger av cherusker-stammen, *Inguiomerus* og *Segimerus*, der det felles etterleddet opplagt stammer fra farens navn. Leddet *segi-* stammer fra indoeuropeisk **segho-* (= seier), og gjenkjennes i oldindisk *Saha-jah*, gælisk *Segovesus*, og som leddet *Sig-* i norske navn som *Sigbjørn* og *Sigrid*. Samme alliterasjon ser vi i runesteinen fra Snoldelev, som er reist for *Gunwald*, sønn av *Roald*. (*Roald* tilsvarer det høytyske *Hrodowald*, men i norrøne språk forsvant w'en tidlig fra navnet.)

På Bornholm finner man likeså Bodilsker-runesteinene, der *Alvkil* og *Thorkil* reiste stein etter «*Økil/Øthkil*, far sin», mens på en annen runestein Frøybjørn var sønn av Asbjørn.

*[[Hildebrandslied]]*, nedskrevet på 830-tallet, handler om Hadubrand, sønn av Hildebrand, sønn av Heribrand.

## Referanser
Dolkhaler

* *[[Carcinoscorpius rotundicauda]]*
* *[[Limulus polyphemus]]*
* *[[Tachypleus gigas]]*
* *[[Tachypleus tridentatus]]*

**Dolkhaler** (eller hesteskokrabber) er en liten leddyrgruppe som er søstergruppen til edderkoppdyrene.

De mest fremtredende egenskapene er den dolkaktige halen og det runde ryggskjoldet (derav navnene). På skjoldets overside sitter to par med øyne: Medianøynene er to tettstående små prikker helt foran, fasettøynene er store og ligger mer mot sidene. De har også endel andre lysfølsomme soner spredt ut på skallet.  Snur man dyrene på ryggen, ser man at munnåpningen, chelicerene og de fem gangbeinparene ligger under og innenfor det vide, hesteskoformede ryggskjoldet. Et særtrekk er at også bakkroppens sju første segmenter er dekket av et felles skjold. Til tross for dette krigerske utseendet lever dolkhalene kun av åtsel, leddormer, små muslinger og krepsdyr, som de graver etter i sandbunnen i grunne kystområder.  Munnen, som sitter mellom beina, er så liten at dolkhaler ikke kan spise store dyr.  

De beveger seg vanligvis over havbunnen ved hjelp av gangbeina, men når de en sjelden gang svømmer gjøres dette som oftest på ryggen. 

Halen brukes som ror når dolkhalene svømmer, og til å snu dolkhalene riktig vei hvis de havner på rygg når de beveger seg på land.  Mennesker har brukt haler til å lage harpuner.  

Når de skal forplante seg kommer de på land. Hunnen legger mengder med grønne egg i sanden, mens hannen befrukter dem.  En dolkhalehunn kan produsere 80 000 egg i løpet av et år.  Egg fra dolkhaler er en viktig næringskilde for noen andre dyr.  

Mens *Limulus polyphemus* er en atlantisk-nordamerikansk art, finner man de tre resterende artene, som også går under navnet **molukkreps**, i Sydøst-Asia.

Dolkhalene omtales som levende fossiler, fordi gruppens morfologi har endret seg svært lite over de siste 150 millioner år.
De ligner også overfladisk på de utdødde trilobittene, og har bevart flere egenskaper fra leddyrenes stamart som ikke lenger finnes hos edderkoppdyr, bl.a. fasettøyne, spalteføtter og bokgjeller.

## Referanser




## Kilder
* Halvor Aanes, ''Rekke leddyr (Arthropoda)'', oversikt over grupper, *Universitetet i Oslo*, besøkt 15. mars 2014.

## Eksterne lenker
* 

zh-yue:中國鱟
Opisthokonta

* *[[Ancyromonas]]*
* *[[Corallochytrium]]*
* flercellede dyr
* krageflagellater
* Mesomycetozoa
* Ministeriidae
* Nucleariidae
* sopper

**Opisthokonta** er en stor gruppe av heterotrofe eukaryote organismer som &#150;&nbsp;foruten flere små encellede grupper&nbsp;&#150; omfatter to av de mest suksessrike flercellede organismegruppene, dyr og sopper.

De nære slektskapsbåndene mellom dyr og sopper ble oppdaget av den britiske biologen Thomas Cavalier-Smith i 1987, på grunnlag av RNA-baserte slektskapsanalyser.
I etterkant har man også funnet mange ikke-genetiske fellestrekk (homologier) for Opisthokontas delgrupper.
Blant disse er:
* evne til å fremstille kitin;
* cellene beveger seg ved hjelp av én bakoverrettet cilie (hos sopp bevart i algesoppene, hos dyr bevart f.eks. i sædcellen);
* bruk av glykogen (og ikke stivelse) som opplagsnæring;
* forekomsten av proteinet kollagen.

Opisthokontas stamart var encellet og levde for cirka 1,5 milliarder år siden.
Fylogenetiske analyser har også plassert flere nålevende encellede organismer i gruppen.
Av disse står krageflagellater nærmest dyr, mens mikrosporidier har vist seg å høre til soppene.
De andre gruppene har ikke blitt sikkert plassert i Opisthokontas stamtre ennå.
Mesomycetozoa (tummelsykesoppen m.m.) kan være krageflagellatenes nærmeste slektning, mens *[[Ancyromonas]]* ser ut til å være søstergruppen til alle de øvrige Opisthokonta.

### Kladogram
I september 2003 så Cavalier-Smiths stamtre slik ut:

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Sopp (andre betydninger)

**Sopp** kan referere til:
* organismene **[[sopper]]**
** herunder sopp som medisinsk lidelse, eks. fotsopp
* Studentsamskipnaden i Oppland (**SOPP**)
* en «bunt» tømmer klargjort for slep over et vann under tømmerfløting
* et forum som eksisterer på læringsplattformen It's Learning

* Olav Johan Sopp, norsk mykolog
Grønne planter

* ***[[Chaetosphaeridium]]***
* ***[[Chlorokybus atmophyticus]]***
* ***[[Coleochaete]]***
* ***[[Entransia fimbriata]]***
* **[[grønne alger]]**
* ***[[Klebsormidium]]***
* **[[kransalger]]**
* **[[landplanter]]**
* ***[[Mesostigma viride]]***
* **[[Zygnematales]]**

**Grønne planter** er en stor plantegruppe som omfatter både encellede og flercellede alger og landplanter.
Felles for disse er grønnfargen, som kommer av at kloroplastene inneholder klorofylltypene a og b.
Et ytterligere fellestrekk (homologi), som oppstod i stamarten til de grønne planter, er celleveggen.

## Inndeling og evolusjon
Evolusjonære slektskapsanalyser har vist at de grønne plantenes stamtre består av to store grener.
Den ene (**grønne alger**) er stort sett vannlevende, den andre (**Streptophyta**) omfatter landplanter og noen få ferskvannsalger (bl.a. kransalgene, som tidligere ble regnet til grønnalgene).
Stamarten til de grønne plantene og de mest basale gruppene i de ulike grenene har vært og er encellede.
Man antok tidligere at landplantene sto i slutten av en evolusjonær «utviklingsrekke» fra encellede alger via cellekolonier til mer og mer komplekse flercellede organismer.
Dette har blitt avkreftet, i og med at flercellethet har oppstått mangfoldige ganger i ulike grener av de grønne plantenes stamtre.

I detalj ser slektskapsforholdene –&nbsp;gjengitt i hierarkisk skrivemåte&nbsp;– slik ut:
* **[[Grønne alger]]**
** Olivengrønnalger
** Ekte grønne alger
*** Havsalater
*** [Gruppe uten navn]
**** Trebouxiophyceae
**** Grønnalger
* **[[Streptophyta]]**
** ***[[Mesostigma viride]]***
** ***[[Chlorokybus atmophyticus]]***
** [Gruppe uten navn]
*** ***[[Entransia fimbriata]]***
*** ***[[Klebsormidium]]***
*** [Gruppe uten navn]
**** Zygnematales
**** [Gruppe uten navn]
***** ***[[Chaetosphaeridium]]***
***** ***[[Coleochaete]]***
***** [Gruppe uten navn]
****** Kransalger
****** **[[Landplanter]]**
******* Levermoser
******* [Gruppe uten navn]
******** Nålkapselmoser
******** [Gruppe uten navn]
********* Bladmoser
********* Karplanter
********** Karsporeplanter (Pteridophyta)
*********** Kråkefotplanter (Lycophytes)
*********** Snelleplanter    (Pterophytes)
*********** Bregneplanter   (Pterophytes)
********** Frøplanter (Spermopsida)
*********** Nakenfrøete planter (Gymnospermae)
*********** Blomsterplanter (Angiospermae)
*********** 
I noen tilfeller, der slektskapsforholdene ikke er helt klarlagt, ser man at tre grupper har samme innrykk.

## Eksterne lenker
*
George Huntington

**George Huntington** (født 9. april 1850, død 3. mars 1916) var en amerikansk lege. Han beskrev sykdommen Huntingtons chorea, i Norge også kjent som Setesdalsrykkja.

## Referanser
Assonans

**Assonans** eller **halvrim** brukes i metrikken om lydlikhet mellom vokaler i trykksterke stavelser eller i begynnelsen av enkelte ord. Se ellers rim.

Assonans ble mye brukt i eldre tiders diktning, f.eks. i norrøn litteratur og i folkediktninga: 

*Han la seg n*'e**d om jol**e**ftan,''<br />
''st**e**rkan sv**e**vnen f**e*'kk*
Louis-François-Auguste de Rohan Chabot

** Louis-François-Auguste de Rohan Chabot ** (født 29. februar 1788 i Paris i Frankrike, død 8. februar 1833 i Besançon) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble prest etter at hans kone omkom i 1815. Han var erkebiskop av Auch 1828, og deretter av Besançon 1828&ndash;1833.

Han ble kreert til kardinal i juli 1830 av pave Pius VIII.

Han deltok ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini (sr.) (1569-1646) *1625
* Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
* Kardinal Nicolò Guidi di Bagno (|583-1663) *1644
* Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
* Kardinal Louis-Antoine de Noailles (1651-1729) *1679
* Biskop Jean-François Salgues de Valderies de Lescure (1644-1723) *1699
* Erkebiskop Louis-Jacques Chapt de Rastignac (1690-1750) *1722
* Erkebiskop Christophe de Beaumont du Repaire (1703-1781) *1741
* Biskop César-Guillaume de La Luzerne (1738-1821) *1770
* Erkebiskop Gabriel Cortois de Pressigny (1745-1823) *1786
* Erkebiskop Hyacinthe-Louis de Quélen ( - ) *1817
* Kardinal *Louis-François-Auguste de Rohan Chabot* (1788-1833) *1829

## Referanser
Raffaele Mazio

**Raffaele Mazio** (født 24. oktober 1765 i Roma i Italia, død 4. februar 1832 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal i mars 1830 av pave Pius VIII.

Han deltok ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Remigio Crescini

** Remigio Crescini** (født 5. mai 1757 i Piacenza i Italia, død 20. juli 1830 i Montefiascone) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Parma 1828&ndash;1830.

Crescini tilhørte Benediktinerne. Han ble kreert til kardinal i juli 1829 av pave Pius VIII.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1649-1730) *1724
* Kardinal Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Kardinal Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Francisco Antonio de Lorenzana y Butrón (1722-1804) *1765
* Kardinal Giuseppe Maria Spina (1756-1828) *1798
* Kardinal *Remigio Crescini*, O.S.B. (1757-1830) *1828
## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Johnny Banan Band

**Johnny Banan Band** var en rockegruppe i Bergen som eksisterte fra 1976–1980. Gruppas medlemmer var med å danne Bergen Rock Klubb høsten 1977. Gruppa arbeidet først og fremst med en rockeopera som handlet om Johnny Banans liv, men de opptrådte blant annet på TV, ved siden av en rekke konserter på Vestlandet og Oslo.

Musikerkollektivet Johnny Banan Band dannet utgangspunktet for The Aller Værste! som ble dannet av Ketil Kern, Harald Øhrn, Lasse Myrvold og Chris Erichsen fra Johnny Banan Band samt Sverre Knudsen.

Disse spilte i Johnny Banan Band:
* Lasse Myrvold
* Ketil Kern
* Chris Erichsen
* Harald Øhrn
* Kate Augestad
* Geir Johnson

## Referanser


## Eksterne lenker
* Johnny Banan Band - ''Alt i dass - Fantastisk plastikk'' - *YouTube*
* «The Aller Værstes gode hensikt», omtale og intervju
Wi-Fi

**Wi-Fi** er en kommunikasjonsteknologi for trådløst lokalt datanett. Gjennom Wi-Fi kan elektroniske enheter overføre data trådløst over et datanettverk ved hjelp av radiobølger, avgrenset til 10–100 meters rekkevidde. Datamaskiner, smarttelefoner og andre trådløse enheter kan koble seg til det trådløse nettet for å få tilgang til internett. 

## Frekvensbånd
Wi-Fi benytter to frekvensbånd; det lisensfrie 2,4 GHz-båndet (S-båndet) og 5 GHz.

2,4 GHz gir bedre dekning og større rekkevidde, men lavere hastighet, og 5 GHz gir høyere hastighet, men mindre rekkevidde. 

I 2018 gikk Wi-Fi Alliance over til brukervennlig navngiving hvor protokollene 802.11b/a/g/n/ac/ax ble referert til som henholdsvis Wi-Fi 1-6:

## Se også
*Hotspot (nettverk)
*Dekningsområde

## Referanser


## Eksterne lenker
* www.wi-fi.org
Airbus A310

**Airbus A310** er en flytype med middels til lang rekkevidde. Flyet var en videreutvikling av Airbus A300 og ble produsert av Airbus Industrie i årene 1982 til 1998. De første kundene var Lufthansa og Swissair. 

Da flytypen var en videreutvikling av A300, ble den opprinnelig kalt A300 B10. I prinsippet er dette en forminsket versjon av A300 der de største forskjellene er:
* **Kortere flyskrog** – Flyet har en kapasitet på rundt 200 passasjerer.
* **Nyutviklet vinge** – utviklet av British Aerospace.
* **Mindre [[haleror]]**

## Varianter

* **A310-200** Utstyrt med Pratt & Whitney JT9D jetmotorer. 
* **A310-300** Økt maksimalvekt og økt rekkevidde gjorde at denne typen ble brukt på blant annet transatlantiske ruter.
* **A310-C** Versjon som kan konverteres til enten last eller passasjrer.
* **A310-F** Fraktversjon.
* **A310 MRTT** (Multi Role Tanker Transport) Militært tankfly.

## Ulykker

Natt til 30. juni 2009 (norsk tid), krasjet en Airbus A310 i sjøen utenfor byen Moroni i øygruppen Komorene. Den eneste overlevende var en 14 år gammel jente. Det er meldt om 5 døde, og 152 savnede.

## Militær bruk

Noen få A310 har blitt tatt i militær bruk for blant annet VIP-transport. Blant brukerne finner man Thailand, Tysklands Luftwaffe, Canada, hvor flytypen har betegnelsen **CC-150 Polaris**, og Frankrikes Armée de l'air.

## Eksterne lenker
* 
* Airbus A310 produksjonsliste 
* Airbus offisielle sider: A300/A310 familien
Antonio Domenico Gamberini

**Antonio Domenico Gamberini** (1760–1841) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, og var innimellom også biskop av Orvieto 1825&ndash;1833.

Han ble kreert til kardinal i desember 1828 av pave Leo XII.

Han deltok ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Bernardino Giraud (1721-1782) *1767
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal *Antonio Domenico Gamberini* (1760-1841) *1926

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Benedetto Colonna Barberini di Sciarra

**Benedetto Colonna Barberini di Sciarra** (født 22. oktober 1788 i Roma i Kirkestaten, død 10. april 1863 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert *[[in pectore]]* til kardinal i oktober 1826 av pave Leo XII, publisert desember 1828, med *[[Santa Maria sopra Minerva]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Göteborgs-Tidningen

***Göteborgs-Tidningen*** er en svensk dagsavis som utgis i Göteborg. Den ble grunnlagt i 1902, og 1960-tallet byttet avisen navn til *GT*. Avisen eies av Bonnier, og er *[[Expressen]]*s lokalutgave for Göteborg og Vest-Sverige.

## Referanser


## Eksterne lenker
* GTs offisielle nettsted
Palantír

**Palantírene** (quenya: det som skuer i det fjerne), også kalt *synesteinene*, var i Tolkiens univers syv steiner av krystall som ble laget av noldoene i Eldamar tilbake i de to trærnes tidsalder (Gandalv spekulerer endog på om det kan ha vært Fëanor selv om smidde dem). Steinene ble gitt i gave til Amandil av Andúnië og ble brakt til Midgard av dúnedain da Númenor gikk under. Steinene hadde evnen til å vise bilder av fjerne ting, enten i rom eller tid, og kunne også brukes til å kommunisere med de andre steinene, noe som ble brukt til å holde rikene Gondor og Arnor samlet og forsvare dem.

De syv palantírene ble spredd utover nordariket og sørriket (Arnor og Gondor). Steinene var plassert i *Orthanc* (tårnet i Jarnagard), i *Minas Anor* (gammelt navn på Minas Tirith), *Minas Ithil* (gammelt navn på Minas Morgul), i Osgiliath, på *Amon Sûl* (Blåstertopp) og i Annúminas. Den syvende steinen var plassert i *Elostirion*, det høyeste av de tre tårnene på Tårnåsene, men denne skuet først og fremst mot havet.

I det tredje tideverv gikk steinene i nordariket tapt i krigen mot Angmar. I en borgerkrig falt steinen i Osgiliath i storfloden Anduin, og da Minas Ithil ble tatt av nazgûl ble det farlig å bruke de resterende steinene, fordi ingen var sikker på om Sauron hadde Ithil-steinen eller ikke. Denne steinen ble antageligvis ødelagt i Barad-dûrs fall. I det fjerde tidevervet kunne *Kong Elessar* (Aragorn) bare bruke Orthanc-steinen, fordi steinen i Minas Tirith ikke kunne brukes etter Denethors selvmord.
Tønder

**Tønder** er en dansk by som ligger i Sønderjylland. Byen har  innbyggere (2023) og er Tønder kommunes administrasjonssenter. På tysk kalles byen «Tondern» mens den heter «Tuner» på nordfrisisk. 

## Historie
Tønder vokste opp ved en naturlig rasteplass for oksetransporter mot sør, i 1243 fikk den byrettigheter. Den var da en av de få havnene på Slesvigs vestside (som byen dengang tilhørte). Tønderhus borg ble oppført av Erik I av Slesvig ca.1265–70. Takket være at områdets innbyggere vant land fra sjøen, mistet Tønder adgangen til havet og dermed en del av sin betydning som handelsby. Opp igjennom historien har Tønder vekselvis vært tysk og dansk, og fremdeles er en tysk minoritet bosatt i kommunen.

## Tønder i dag

Byen er i dag en moderne skole- og arbeidsby med blant annet aluminiumsindustri, fotolaboratorium, støpefabrikker og sko-fabrikken ECCO ved siden av et aktivt handelsliv.  Nærmeste naboby er Møgeltønder, som ligger 4 km vest for Tønder. 

Tønder er kjent for gammel arkitektur. I byen ligger mange gater og hus fra 1600-tallet, da byen opplevde en kraftig vekst i kniplingsindustrien. Fremdeles spiller kniplingene en rolle i byen, nå ved den spesielle kniplingsfestivalen som arrangeres i byen som er kjent for de spesielle «tønderkniplinger». Den trekker besøkende fra hele verden.

Hvert år arrangeres Tønderfestivalen den siste hele helgen i august. Den en av Europas viktigste festivaler innenfor tradisjonell og moderne folkemusikk, roots og blues. Festivalen ble arrangert for første gang i 1974 og i 2006 var det ca. 1900 frivillige medarbeidere tilknyttet den.

Tønder er i tillegg et ikke uvanlig etternavn i Norge og Danmark. I Nederland og i Sør-Afrika finnes varianten *van Tonder*, som betyr «fra Tønder».

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Tønderfestivalen
* Fakta om Ny Tønder kommune
Númenor

**Númenor** var i Tolkiens Midgard den store øya som edain (menneskene) fikk av valaene, etter slutten av det første tidevervet. Midt på øya lå Emerië. 

På slutten av det andre tidevervet sank denne øya i havet, etter at menneskene av sjalusi mot *eldaene* for udødeligheten, ble stadig mer hovmodige og ville ha adgang til Valinor, som var blitt forbudt for dem ved valaenes bann. Dette skjedde bare fordi Sauron hadde en viss innflytelse og fordervet dem. Da de gikk mot valaene under Ar-Pharazôn, la disse Ardas herskap og edains skjebne i Erus hånd. Han forandret verdens oppbygning, og en revne åpnet seg i havet, som svelget Númenor og deres flåter. Landet Númenor ble siden omtalt som *Atalantë* (quenya), *Akallabêth* (adûnaisk), den sunkne eller *Mar-nu-Falmar*, landet under bølgene. Midt på øya lå fjellet Meneltarma. På vestsiden av øya lå elven Nunduinë.
Expressen

***Expressen*** er en svensk sentrum–høyre-orientert dags- og tabloidavis grunnlagt i 1944. Den beskriver sin redaktørposisjon som «uavhengig liberal».

Den første utgaven ble gitt ut 16. november 1944. En hovedartikkel denne dagen var et intervju med mannskaper på det britiske bombeflyet som klarte å senke det tyske slagskipet «Tirpitz».

Avisen eies av Bonnier, som også eier *[[Dagens Nyheter]]*. Det finnes også to lokalutgaver av Expressen; *[[Göteborgs-Tidningen]]*, som er Göteborg og Vest-Sveriges lokalutgave, og *[[Kvällsposten]]*, som er Malmö og Syd-Sveriges lokalutgave.

## Eksterne lenker
*
Arda (Tolkien)

I Tolkiens univers er **Arda** det alviske navnet for hele jorda. Navnet er på Quenya og betyr *Riket*. Det blir for det meste brukt som *Kongelig Arda* for Manwës rike, etter Morgoths fall. Midgard og Valinor er to av kontinentene i Arda.

Mot slutten av det andre tidevervet endret, ifølge Midgars historie, bestanden av Arda seg. Før hadde den vært flat som en plate, men etter Númenors fall og forflyttelsen av Valinor ble den kuleformet. Derfor var alle veiene i det tredje tidevervet *krumme*, unntatt *den rette veien*, som førte til Valinor.
Valinor

**Valinor** eller **Aman** er i Tolkiens univers det kontinentet som ligger lengst vest av alle. Der bor valaene og maiaene. Det er beskyttet av høye fjell som omgir det, og dessuten av flere trolldommer. Etter Ardas forandring (ved Númenors fall) fra en skive til en kule, ble Valinor revet vekk fra Midgard, og bare alvene kan ennå nå det med sine svaneskip, hvis de følger *den rette veien.* Aerandir var med på en tur hit.
Epifytt

**Epifytter** er planter som vokser og lever på overflaten til andre planter, men uten å snylte på dem. Den er altså ikke en parasitt. Ordet er sammensatt av de greske ordene *epi* og *phyton* som henholdsvis betyr «på» og «plante».

Vanlige epifytter er moser som vokser på busker og trær. De er likevel ikke spesielt tilpasset for dette leveviset alene. Blomsterplanter kan også vokse på denne måten om det finnes tilstrekkelige groper i vertsplanten.

I tropiske strøk vokser mange planter både som epifytter og som epifyller. Epifyller er planter som vokser på andre planters blader. Mange av disse har spesielle tilpasninger, for eksempel luftrøtter som er i stand til å hente fuktighet fra luften.

Orkidéfamilien er kanskje verdens største plantefamilie, og omfatter mange epifytter i tropisk regnskog. Mange av dem har knoller til å lagre vann i.

Bregner vokser ofte som epifytter på steder med lite lys som i regnskogen.

## Galleri

Fil:Epiphytes costa rica santa elena.jpg|epifytter i regnskog
Fil:Mossy tree, Cranny - geograph.org.uk - 1073576.jpg|moser
Fil:Common Polypody - Polypodium vulgare (26496547567).jpg|sisselrot
Fil:Rowan shot growing in the moss on the lower part of a birch.jpg|rogn, «flogrogn»

## Referanser
Glassverket Musikkorps

**Drammens Glassverks Musikkorps** ble stiftet i 1909 i Drammen, og som mange andre korps på den tiden nært knyttet til bedriften lokalsamfunnet var bygd opp rundt. På Drammens Glassverk hadde korpset både økonomisk og praktisk støtte gjennom mange år. Korpset var et fullsponset bedriftskorps, aktivt støttet av glassverkets direktør, Ragnar Tanberg, som senere ble æresmedlem i korpset. Korpset er et amatørkorps.

En viktig drivkraft var Asbjørn Tangen som dirigerte korpset hele 45 år. Han var nærmest som en institusjon å regne i distriktets musikkliv, komponerte flere musikkstykker og skrev et utallige arrangementer som korpset til fortsatt benytter. Tangen startet også *Glassverket Guttemusikkorps*, senere Åskollen Skolekorps.

Etter hvert som bedriften etter krigen måtte omorganisere, ble også den økonomiske støtten til korpset redusert, men de betalte dirigentlønn helt til glassproduksjonen opphørte. Likeledes har bedriften holdt gratis øvingslokale, noe som kommunen har videreført etter at de overtok lokalet Varden. Senere kjøpte korpset huset av kommunen for den symbolske summen av fem kroner.

Selv om bedriften forlengst er nedlagt, bærer musikkorpset fortsatt bedriftens navn, hvilket de har tenkt å fortsette med ved at de ser det som viktig å ta vare på sin lokalhistorie. Korpset har gjennom alle år vært regnet som et solid og godt korps, og har også hevdet seg bra ved enkelte konkurranser.

## Eksterne lenker
*
Tommaso Bernetti

**Tommaso Bernetti** (1779–1852) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie.

Da franskmennene invaderte Roma i 1809 dro han med sin onkel, kardinal Cesare Brancadoro, til Reims. I juli 1814 utførte han med stor fremgang et hemmelig oppdrag for pave Pius VII hos den østerrikske keiser. Han returnerte til Roma i 1814 og fikk ansvar for forhandlingene for Murat avgang etter franskmennenes nederlag, og for forberedelsene av pavens endelige hjemkomst til Roma i 1814.

Han ble kreert til kardinal i oktober 1826 av pave Leo XII. Da hadde han kun mottatt de lavere vigsler; han ble ikke presteviet før i 1839.

Han deltok ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

Han ble presteviet i 1839 av biskop Alessandro Bernetti av Recanati e Loreto.
## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni Antonio Benvenuti

**Giovanni Antonio Benvenuti** (født 16. mai 1765 i Belvedere ved Senigaglia i Kirkestaten, død 14. november 1838 i Osimo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie. Senere var han biskop av Osimo 1828&ndash;1838.

Han ble kreert *[[in pectore]]* til kardinal i oktober 1826 av pave Leo XII, publisert desember 1828.

Han ble bispeviet den 25. januar 1829 av kardinalbiskop av Porto og Santa Rufina Bartolomeo Pacca; medkonsekrerende var Giovanni Giacomo Sinibaldi og Peter Augustine Baines, O.S.B. 

Han deltok ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
* Kardinal Bartolomeo Pacca den eldre (1746-1844) *1786
* Kardinal *Giovanni Antonio Benvenuti* (1765-1838) *1829

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Gimli

**Gimli** er en dverg fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Gimli, sønn av Glóin (en av Bilbo Lommeluns opprinnelige følgesvenner i *[[Hobbiten]]*), er en fjern etterkommer av Durin den Udødelige – den første av de syv dvergefedrene – men er ikke medlem av den kongelige ættelinjen. Gimli er dessuten fetteren til Balin, som også var en av Bilbos følgesvenner. Gimli blir introdusert ved rådsmøtet i Kløvendal, der han kommer sammen med hans far for å overbringe nyheter fra hans hjemsted. Gimli blir valgt av Elrond til å være én av de ni i Ringens Brorskap.

Innen Brorskapet blir Gimli gradvis gode venner med alven Legolas, noe som er spesielt, da alvene og dvergene fremdeles kranglet over noen saker på grunn av Doriaths undergang – og mer på grunn av at Legolas' far, Thranduil, en gang kastet Glóin i et av hans fangehull (se Hobbiten).

Ettersom brorskapet blir nødt til å entre Morias miner, er Gimli i begynnelsen veldig entusiastisk og brenner for å finne en dvergekoloni bestående av hans folk der. Dette håpet snus, og Gimli finner ut at Moria er fullt av orker og at hans folk inkludert hans fetter Balin har blitt nådeløst slaktet av orkene.
Etter at Gandalv faller ned i mørket etter å ha kjempet mot Balrogen, klarer brorskapet omsider å komme seg ut av Minene. De flykter inn i Lothlórien, som er befolket av alver som ikke er særlig vennlige overfor dverger.  Gimli ble nødt til å føres inn i skogen med bind for øynene – og dette leder nesten til et voldelig oppgjør inntil Aragorn ber om at alle i følget skal få bind for øynene.

Gimlis mening om alvene forandres dramatisk når han møter Galadriel – hennes skjønnhet imponerer Gimli så mye at når hun spør hva han ønsker seg fra alvene, ber han bare om ett hårstrå fra hennes hode (han får hele tre).
Hans kjærlighet og respekt for Galadriel er bevist ved hans første møte med Éomer av Rohan. Han snakker stygt om Galadriel, og Gimli svarer for det med veldig stygge ord – og dette leder til en anspent situasjon der Aragorn igjen ser seg nødt til å gripe inn.

Etter Ringkrigen ledet Gimli et stort antall av Durins folk mot sør for å etablere et nytt dvergekongedømme i Anglarond, og han ble den første herre over de glitrende hulene i Rohan. Dvergene av de glitrende hulene, ledet av kong Gimli, reparerte mye av den fysiske skaden som ble voldt av Saurons hærer gjennom Ringkrigen. Det er verdt å merke seg at de gjenoppbygget Minas Tiriths store port, og byttet ut treverket med mithril og stål – og pusset opp hele byen.

Gimli var 139 år gammel (født i år 2879 i det tredje tideverv) da Ringens Brorskap satte ut fra Kløvendal – og det gjør ham 52 år eldre enn Aragorn. Han dro i år 120 i det fjerde tideverv over havet sammen med Legolas. Gimli var den første dvergen som dro over havet og kom til Valinor

I Peter Jacksons filmtrilogi *[[Ringenes herre]]* blir Gimli spilt av John Rhys-Davies.
Etiologi

**Etiologi** (av gresk *aitia*, «årsak») er læren om årsaker. Begrepet brukes i filosofi, folkloristikk, fysikk, psykologi og biologi. I etiologien studerer man hvorfor fenomener oppstår og årsakene til at de utvikler seg som de gjør.

I medisin er etiologi studiet av årsakene til ulike sykdommer.

Innenfor folkloristikk og mytologi er etiologiske eventyr mytisk-legendariske forklaringer på hvordan ting har oppstått, eller hvorfor ting er som de er (eksempel: hvorfor bjørnen er stubb-rumpet).

Etymologisk er begrepet er avledet fra greske αἰτιολογία, *aitiologia*, «gi en årsak for» (αἰτία, *aitia*, «årsak»; og -λογία, *-logia*).

## Referanser
Anafor

**Anafor** eller **anafora** (av gr. ἀναφορά, «gjentagelse») er i retorikken betegnelsen på en grammatisk parallellisme, der åpningsordene i en setning gjentas flere ganger etter hverandre.

Den manér det er å begynne flere påfølgende setninger med samme ord eller ordgrupper kan være valgt for bevisst å fremskaffe en suggererende virkning.

Gjentakelsen kan også vise til en attityde, en grunnholdning eller et standpunkt, slik som for eksempel i William Shakespeares *King John*: *Mad world! Mad kings! Mad composition!*

Eller eventuelt, som i Sigbjørn Obstfelders «Jeg ser», at jeg-personen har et fast utgangspunkt eller ståsted, hvorfra hele scenariet betraktes:
:*Jeg ser på den hvite himmel,*
:*Jeg ser på de gråblå skyer,*
:*Jeg ser på den blodige sol.*

På samme vis hos Alf Prøysen i den oversatte barneboka *Tenk om*, hvor inngangsordene gir veiledning til å innta et skjevt blikk på den omvendte verden hvor dyr plasseres inn i menneskelike livssituasjoner og omgivelser, der også det hierarkiske system stilles til skue, og viser særordninger for de mindre dyrene, som lever ut sine liv i en lilleputtverden som det også gis plass til parallelt til det univers de store dyrene opererer innenfor.

I "Øvelser i hjemlig diskriminering", fra diktsamlingen *Farlig Vind* (1972) har Harald Sverdrup (1923–1992) valgt å starte hver strofe med orden "Jævla ...", og så følger offeret for hans verbale utskjelling. Sverdrup reiste selv rundt og leste opp sitt dikt på datidens vise- og lyrikkfestivaler, og viste hvilke forventninger anaforen utløste med hensyn til hvilken forhatt gruppe som skulle få gjennomgå. Det politisk ukorrekte budskapet ble av festivalpublikumet oppfattet ironisk, men avfødte en storm av protester da et av opptakene samtidig ble vist i NRK fjernsynet.

Teknikken kan dessuten være brukt med stor effekt for å slå fast fakta, f.eks. i partiprogrammer eller som retorisk virkemiddel gjennom politiske taler hvor hensikten er å meisle budskapet inn i tilhørerne:
:«Vi vil ...»
:«Vi vil ...»
:«Vi vil ...»

## Se også
*Epanastrofe
*Epifor
*Symploke

## Litteratur
*Harald Sverdrup: *Farlig Vind*. Aschehoug. Oslo 1972.
*Asbjørn Aarnes: *Litterært leksikon. Begreper og betegnelser. Teori – Kritikk – Historie*. 3. utvidede og reviderte utgave. Oslo 1977 ISBN 82-518-0541-4
Alexander Rudnay Divékújfalusi

** Alexander Rudnay Divékújfalusi ** (født 4. oktober 1760 i Szentkereszt i Ungarn (i dag Povazany i Slovakia), død 13. september 1831 i Esztergóm i Ungarn) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Esztergom 1819&ndash;1831, og dermed den ungarske katolske kirkes primas.

Han var imidlertid alltid en sterk støtte av slovakisk kultur og skolevesen. Han sa en gang: *«Jeg er slovak, og om jeg enn skulle bli pave vil jeg fortsatt være slovak»* («Slavus sum, et si in catedra Petri forem, Slavus ero.».

Han ble kreert *in pectore* til kardinal i oktober 1826 av pave Leo XII, publisert i desember 1828. Da hadde han kun mottatt de lavere vigsler; han ble ikke presteviet før i 1839. Han dro aldri til Roma for denrøde kardinalshatt eller for å få seg tildelt tittelkirke.

Han deltok verken ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, eller ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Flavio Chigi den eldre (1631-1693) *1686
* Kardinal Giovanni Antonio Guadagni, O.C.D. (1674-1759) *1724
* Kardinal Christoph Bartholomäus Anton Migazzi von Waal und Sonnenthurn (1714-1803) *1751
* Biskop Michael Léopold Brigido von Marenfels und Bresoviz (1742-1816) *1788
* Erkebiskop Sigismund Anton von Hohenwart, S.J. (1730-1820) *1791
* Kardinal *Alexander Rudnay Divékújfalusi* (1760-1831) *1816

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Gustave-Maximilien-Juste de Croy

**Gustave-Maximilien-Juste de Croy** eller **Croÿ-Solre** eller **Croï** (født 12. september 1773 i familieslottet *l'Ermitage* ved Cambrai i Frankrike, død 1. januar 1844 i Rouen) var en av den katolske kirkes kardinaler.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han nedstammet fra den høyadelige slekten Croÿ og var femte sønn av Emmanuel, hertug av Croÿ og hans hustru Auguste Friederike zu Salm-Kyrburg.

I 1789 ble han utnevnt til domherre i bispedømmet Strasbourg, og det uten å være presteviet. Under den franske revolusjon tok han tilflukt i Østerrike.

Han ble presteviet i Wien den 5. november 1797.

### Biskop, erkebiskop
Den 23. august 1819 ble han valgt til biskop av Strasbourg, den 9. januar 1820 ble han så bispeviet i kirken St-Sulpice de Paris av erkebiskop Jean-Charles de Coucy av Reims; medkonsekratorer var Jules de Clermont-Tonnerre, tidligere biskop av Châlons, og Jean-Baptist-Marie-Anne-Antoine de Latil, biskop av Chartres.

Fra 1821 utøvde han funksjonen som storkapellan av Frankrike. Dette var et av de mest renommerte embeder ved det franske hoff og hadde oppsynet med hoffets religiøse liv. I 1822 ble han utnevnt til pair av Frankrike.

Han var erkebiskop av Rouen fra 1823 til 1844. I 1824 bistod han kong Ludvig XVIII av Frankrike ved hans dødsleie, og presederte over hans rekviemsmesse i klosterkirken Saint-Denis.

### Kardinal
Han ble kreert til kardinal i mars 1825 av pave Leo XII, med Santa Sabina som tittelkirke. Han deltok ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

Etter 1830-revolusjonen hadde han ikke lenger noen oppgaver i Paris, og viet seg da helt og holdent til sitt bispedømme og visiterte alle dets menigheter. Han var i særdeleshet opptatt av familienes kår og barnearbeid. Han oppfordret staten til å beskytte barna. Charles de Montalembert viste til kardinalens appeller og argumenter i sin tale til pairkammeret til fordel for et lovforslag mot barnearbeid. Loven ble vedtatt i 1841.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
* Kardinal Carlo Rezzonico den yngre (1724-1799) *1773
* Kardinal Antonio Dugnani  (1748-1818) *1785
* Erkebiskop Jean-Charles de Coucy  (1746-1824) *1790
* Kardinal *Gustave-Maximilien-Juste de Croÿ-Solre*

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Brocas område

**Brocas område** er et område i den menneskelige hjerne (*gyrus frontalis inferior*) som funksjonelt er knyttet til språklig formuleringsevne.

Brocas område har fått sitt navn etter Paul Broca, som først beskrev det i 1861, etter at han hadde utført en obduksjon av en pasient med nedsatt taleevne.

## Se også
* Wernickes område

## Litteratur
* Per Brodal *Sentralnervesystemet* Universitetsforlaget 5. utgave, 2013 ISBN 9788215021126 
 
## Eksterne lenker
*
Wernickes område

**Wernickes område** er et område i den menneskelige hjerne  som funksjonelt er knyttet til språklig forståelse, anatomisk beliggende i overgangen mellom isselappen og tinninglappen. Det ble først beskrevet av den tyske legen Carl Wernicke, hvis navn det bærer.

## Se også
* Brocas område
## Eksterne lenker
*
Carl Wernicke

**Carl Wernicke** (født 15. mai 1848 i Tarnowitz, Schlesien, død 15. juni 1905 i Gräfenroda), tysk lege, psykiater, anatom og nevropatolog. Han virket som professor i Breslau og Halle, og beskrev et område i den menneskelige hjerne knyttet til språkforståelse, Wernickes område.

## Se også
* Wernickes område
* Paul Broca
* Brocas område

## Referanser
Sosialsjåvinisme

**Sosialsjåvinisme** er en form for patriotisme, spesielt i krigstid, da en støtter sitt eget land eller sin egen nasjon mot andre land, på tross av politiske overbevisninger. Under andre verdenskrig inntok mange politiske partier et sosialsjåvinistisk standpunkt. Mange sosialister oppgav egne overbevisninger til fordel for "vern om fedrelandet", og blei sosialsjåvinister, spesielt medlemmer av Det tyske sosialdemokratiske partiet (SPD) og Det franske sosialistpartiet (SFIO).
Jean-Baptiste de Latil

**Jean-Baptiste-Marie-Anne-Antoine de Latil** (født 6. mars 1761 på øya Sainte-Marguerite ved Fréjus i Frankrike, død 1. desember 1839 i Gémenos ved Marseille) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Som prest hadde han nektet å undergi seg sivilkonstitusjonen for kleresiet  under den franske revolusjon i 1791, og forlot Frankrike. Han kom tilbake året etter, men ble arrestert og fegslet. Etter sin løslatelse dro han til Düsseldorf i Tyskland der han preket og gjorde pastoralt arbeid; senere dro han til England.

Han var erkebiskop av Reims fra 1824, men måtte flykte fra landet til England og Tyskland sammen med kong Karl X etter at han ble styrtet. Han styrte da erkebbispedømmet gjennom en generalvikar. Han kunne returnere til Frankrike medio 1839, men ikke til Reims. Han bosatte seg da i Provence.

Han ble kreert til kardinal i mars 1826 av pave Leo XII.

Han deltok ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, men *ikke* ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Biskop Giovanni Battista Scanaroli (Scannaroli) (1579-1664) *1630
* Kardinal Antonio Barberini, jr. .S.Il.Hieros. (1607-1671) *1655
* Erkebiskop Charles-Maurice Le Tellier (1642-1710) *1668
* Erkebiskop Jean-Baptiste-Michel Colbert de Saint-Pouange (1640-1710) *1675
* Biskop Olivier Jégou de Kervilio (1763-1731) *1694
* Erkebiskop Louis de La Vergne-Montenard de Tressan (1670-1733) *1718
* Kardinal Paul d'Albert de Luynes (1703-1788) *1729
* Kardinal François-Joachim de Pierre de Bernis (1715-1794) *1670
* Kardinal *Jean-Baptiste de Latil* (1761-1839) *1816

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Francisco Javier de Cienfuegos y Jovellanos

**Francisco Javier de Cienfuegos y Jovellanos** (født 12. mars 1776 i Oviedo i Spania, død 21. juni 1847 i Alicante) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han var erkebiskop av Sevilla 1824&ndash;1847, men i 1835 ble han tvunget ut av byen og bosatte seg i Alicante. Da han i 1844 ble gitt tillatelse til å vende tilbake, var han for gammel og syk til det, og forble hvor han var.

Han ble kreert til kardinal i mars 1826 av pave Leo XII, med *[[Santa Maria del Popolo]]* som tittelkirke.

Han deltok verken ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI, eller ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Kardinal Francisco de Solís Folch de Cardona (1713-1776) *1749
* Biskop Agustín Ayestarán y Landa (1738-1804) *1772
* Erkebiskop Romualdo Antonio Mon y Velarde (1749-1819) *1804
* Kardinal *Francisco Javier de Cienfuegos y Jovellanos* (1776-1847) *1819

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church