Deus ex machina

***Deus ex machina*** [] (latin: *gud fra maskinen*) betegner et fortellerteknisk grep der et usannsynlig, umotivert eller kunstig element i form av en figur, gjenstand eller begivenhet blir introdusert i en historie for å løse et problem eller en umulig situasjon.

## Historisk bakgrunn
Dette fortellertekniske grepet har vært kjent og drøftet i hvert fall siden Antikkens Hellas. Aristoteles kritiserer bruken av det i Poetikken (335 f.Kr.). Den første kjente bruken av det latinske uttrykket *deus ex machina* er av Horats i hans Ars Poetica (18 f.Kr.), der han instruerer poeten om aldri å ty til dette. Som eksempel viser Horats til klassisk gresk tragedie, der en gudeskikkelse ofte introduseres uten foranledning for å løse opp i en ellers uløselig situasjon. Det var vanlig at en introduserte skuespilleren som spilte guden ved å senke ham eller henne ned på scenen med en kran (mekhane), slik at det fremsto som at guden plutselig steg ned fra himmelen og rett inn i handlingen - altså "gud fra maskinen". 

## Eksempler på bruk av ''deus ex machina''
*Deus ex machina* har vært benyttet til alle tider, og gjenfinnes i alle former for Skjønnlitteratur - prosa, poesi, opera, teater, film, reklame etc.

### Teater
Ludvig Holberg var en flittig anvender av *deus ex machina*, for eksempel i Erasmus Montanus. Der nekter Rasmus for at jorden er flat som en pannekake helt frem til femte akt, der kongens løytnant uten foranledning entrer scenen og får Rasmus til å krype til korset og innrømme for alle at jorden er flat. Harmonien gjenopprettes dermed av en figur tilsvarende gudene i Antikkens tragedier.

### Litteratur
I romanen Fluenes herre av William Golding blir det brukt en *deus ex machina* da barna som er strandet på en øde øy blir reddet av figuren "sjøkapteinen". 

### Film
Det usannsynlige aspektet ved *deus ex machina* kan utnyttes komisk, ved å understreke absurditeten i det og derved også parodiere grepet i seg selv, slik som i Monty Pythons "Profeten Brians liv og historie", der hovedpersonen Brian plutselig reddes fra en uløselig situasjon av et forbipasserende romskip.

### TV
Et av de mest kjente eksemplene i en TV-serie finnes i den amerikanske storsuksessen Dallas. I åpningen av niende sesong viser det seg at én av hovedrollene hadde drømt hele åttende sesong. Dette tillot serieskaperne å reintrodusere en hovedrolle som døde i  åttende sesong.

### Reklame
I nyere tid er det kanskje i reklame en oftest finner de mest åpenbare *deus ex machina.* Dette skjer gjerne i form av at reklamen beskriver en situasjon som hovedrollen(e) befinner seg i, hvorpå en rolle som gir et inntrykk av troverdighet plutselig introduseres, sammen med produktet som angis å løse problemet. Inntrykket av troverdighet er ofte basert på at personen fremstår som en autoritet, f.eks. ved å bære klær som assosieres med en yrkesgruppe med autoritet på det aktuelle problemet (som en lege med et helseprodukt, eller en håndverker med et bygningsmateriale), og/eller ved å åpenbart være fri for problemet selv, og derved implisitt ha løst det for sin egen del. For eksempel kan hovedpersonen står foran speilet på badet sitt og prøve forgjeves å pusse bort en flekk på en tann, hvorpå en person kledt som en tannlege og som i tillegg har kritthvite tenner plutselig dukker opp på badet med et tannblekingsprodukt.

## Kritikk
*Deus ex machina* blir ofte sett som et dårlig fortellerteknisk grep av kritikere fordi det minimerer historiens interne logikk, selv om nettopp det iblant er et grep som er gjort med vilje.