open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
TouchStream LP

**TouchStream LP** er en input-enhet som fungerer som et tastatur og en avansert styreplate. Enheten er utviklet av FingerWorks. 

Tastaturet består av to flater som måler 12,7 x 16,5 cm og ligger med langsidene mot brukeren. For at brukeren skal ha noe å sikte etter, har flatene bilder av taster.
Tastaturet er imidlertid helt flatt, og de eneste taktile referansepunktene er to små nupper som skal ligge under hver pekefinger ved touch-skriving.

Flatene er forbundet med hverandre via en flatkabel, og kobles til PC-en med USB.

Noe av det som gjør dette tastaturet spesielt, er bruken av såkalte gestures.
Så lenge brukeren berører flatene med én finger av gangen, fungerer TouchStream LP som et vanlig tastatur, men hvis man lar to fingre gli over den ene flaten, har man plutselig kontroll over muspekeren, på samme måte som med en styreplate.

Produsenten hevdet at den flate formen og de motstandsløse tastetrykkene reduserer belastningsskader ved bruk av tastatur. 
Det at brukeren slipper å flytte hånden mellom tastasturet og musen er en stor fordel for grensesnitt-krevende oppgaver som programmering, bildebehandling og lignende.

Funksjonaliteten til dette tastaturet er imidlertid langt større enn en vanlig styreplate som kun takler ett berøringspunkt av gangen. Bruker man tre, fire, eller fem fingre på TouchStream LP, kan man blant annet endre størrelser på vinduer ved å presse dem sammen eller dra dem utover med intuitive bevegelser.

Tastaturet er programmerbart, og ble levert med programvare for Windows og Linux som gjorde at brukeren kunne tilpasse tastene og gesturene selv, eller dele opp tastaturet i andre soner enn det som var standard. Forhåndsinnstillinger for ulike standardoppsett som AZERTY, Dvorak og QWERTY fulgte med som standard.

FingerWorks er ikke lenger på markedet. 
På grunn av funksjonaliteten og det elegante (skjønt noe spinkle) designet til TouchStream LP går pent brukte eksemplarer vanligvis for høyere priser på bruktmarkedet enn hva tastaturet noensinne kostet nytt.

## Eksterne lenker
*  FingerWorks.com  - offisiell side
*  The TouchStream LP - omtale
*  makezine.com - omtale
Cathrine Fossum

**Cathrine Fossum** (født 1977) er en norsk journalist og programleder. Hun er nyhetsanker i TV 2 Nyhetene og på TV&nbsp;2&nbsp;Nyhetskanalen. Hun har tidligere vært Programleder i *[[God morgen Norge]]* på TV 2, og i flere andre programmer.  

Fossum har også jobbet som nyhetsanker/reporter i TVNorge. Tidligere har hun jobbet i lokal TV-kanalen TV Drammen, og har erfaring fra flere aviser og ukeblader. Fossum har en bachelorgrad i internasjonal journalistikk fra England, i tillegg til statsvitenskap mellomfag fra Molde og Sør-Afrika. Mellom 2015 og 2017 var hun med-programleder på Underhuset på TV 2.

Hun hadde et kort opphold fra TV 2 i 2017 for å jobbe som kommunikasjonssjef i Rema 1000. Høsten 2017 var Fossum tilbake i TV 2. Frilans fra 2023.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kjersti Wold

**Kjersti Wold** (født 1. august 1962) er norsk fag- og skjønnlitterær forfatter, skrivepedagog og foredragsholder. Det skjønnlitterære forfatterskapet hennes retter seg mot barn, ungdom og voksne. Barnebokserien om *Nettopp-Jensen og tometer'n* er oversatt til tysk og andre språk.

Kjersti Wold er utdannet ved Århus Universitet, i fagene litteraturhistorie og Creative Writing, og ved Forfatterstudiet i Bø (et studium på Høgskolen i Telemark). Hun har vært gjestelærer ved forfatterstudiet og veileder ved Norsk barnebokinstitutts forfatterutdannelse.

Kjersti Wold er litteraturformidler med oppdrag for den offentlige kulturformidlingsordningen Den kulturelle skolesekken, og holder skrivekurs for voksne og barn. Sammen med mannen sin, Geir Vang, driver hun *Noesis – senter for kreativitet og kommunikasjon*.

Kjersti Wold bor i Holmestrand i Vestfold.

## Bokutgivelser
* 1988: *Sarahs stemme*, roman
* 1990: *Andre steder*, novellesamling
* 1994: *Stjerne-nettet*, barnebok illustrert av Malgorzata Piotrowska
* 1994: *Skrivekurs for skrivelystne*, fagbok sammen med Gro Dahle og Norunn Askeland
* 1997: *Prinsessene lander*, novellesamling
* 2000: *Nettopp Jensen og Tometer´n*, barnebok
* 2001: *Nettopp Jensen og nummeret før døden*, barnebok
* 2002: *Nettopp Jensen og de røde djevlene*, barnebok
* 2004: *Nettopp Jensen og scoring i svingene*, barnebok
* 2005: *Velkommen til språket*, fagbok sammen med Gro Dahle
* 2005: *Englevind og limonade*, bildebok sammen med Bo Gaustad
* 2006: *Nettopp Jensen og mirakelminuttet*, barnebok
* 2006: *[[Henrik Ibsen]]. Gåten med mange svar*, lettlest biografisk roman for ungdom 
* 2008: *Sorte seil*, historisk roman for ungdom
* 2009: *Barnet som ikke ble*, fagbok sammen med Jane Flohr
* 2010: *Idébok for skapende skriving*, fagbok
* 2011: *Rapport fra et sandkorn*, ungdomsroman sammen med Geir Vang
* 2015: *Skriv ditt liv*, lærebok, Cappelen Damm

### Dramatikk
* 1992: *Granateplenes port*, skuespill for Grenland friteater
* 1993: *Så vanskelig med mirakler*

## Litterære priser
2011: Vinner av Gyldendal Barn og ungdoms romankonkurranse sammen med Geir Vang for *Rapport fra et sandkorn*

## Referanser

## Eksterne lenker

*Presentasjon av Kjersti Wold i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* Kjersti Wolds egenpresentasjon
* Cappelen forlags presentasjon av Kjersti Wold 
* Telemarksportalen om Kjersti Wold
Brompton Road

**Brompton Road** er ei gate i Knightsbridge i bydelen Kensington & Chelsea i London. Den begynner ved Knightsbridge undergrunnsstasjon, går sørvestover til det som populært kalles «Brompton Cross» sør for South Kensington undergrunnsstasjon, og fortsetter videre sørvestover som Fulham Road.

Gaten er en gjennomfartsåre i et av Londons mest velstående områder og har mange dyre restauranter, butikker og hoteller. Europas største varemagasin, Harrods ligger i Brompton Road.

Brompton Road må ikke forveksles med Old Brompton Road, som ligger noe lenger nord og vest i South Kensington.

Brompton Oratory er en av de største katolske kirkene i London. Den er særlig kjent for sin konservative liturgi, ofte med hele messen på latin.
Begnadalen

**Begnadalen** er både et dalføre sør i Valdres, en bygd, en grend og et kirkesogn i Sør-Aurdal kommune, i Innlandet fylke. Dalføret strekker seg langs begge sider av Begnaelva, nordover fra grensen mot Ådal i Ringerike kommune.

Bygdesentrum i dalføret heter Bagn og ligger nord i dalen Begnadalen. Selve bygda består av det mindre delområdet Begnadalen med grunnkretsene Grimsrud, Garthus, Tollefsrud, Begna og Sørum. Alle grunnkretsene har navn etter små grendelag. Noen ganger assosieres navnet *Begnadalen* med grendelaget *Tollefsrud* et par kilometer lengre ut i dalen, men stedet er en egen grend.

Tidligere var Begnadalen sammen med Hedalen et eget annekssogn. Da ble *Begnadalen* omtalt som «Nedre Hedalen» og *Hedalen* omtalt som «Øvre Hedalen». Dette henger igjen i lokal språkdrakt da steder omtales som «oppi Hedalen» og «nedi Begnadalen».

NRK sportens førstedame Karen-Marie Ellefsen er født og oppvokst i Begnadalen, men flyttet til Oslo i ung alder.

Det bor 525 innbyggere i bygda.

## Eksterne lenker
* Begnadalen.no
Kommune (Brasil)

En **kommune** i Brasil heter *município* og er den minste politiske administrative enheten i Brasil. Den befinner seg under de føderale enhetene (*UF – Unidade Federativa*, eller delstat). Den har kun to myndigheter, den utøvende (prefeitura) og den lovgivende (câmara municipal).  Generelt sett er en kommune satt sammen av en by, et hovedsete og omkringliggende områder, men de kan også være satt sammen av forskjellige tettsteder innenfor det samme kommuneområdet. Når byer utvikler seg i større grad og de begynner å nærme seg andre kommuner, blir det gitt navnet *[[Metropolregion]]*. Dette skjer veldig ofte for hovedstedene i delstatene.

Det er kommunen som har den direkte praktiske omsorgen for de forskjellige livsaspektene til innbyggerne, slik som eiendomsregister, vedlikehold av mindre viktige adkomstveier, asfaltering, trafikkontroll på adkomstveier de har ansvar for samt grunnskoleutdanningen. Kommunen tilbyr også helsestasjoner for sine innbyggere. De kontrollerer og verifiserer publikumstransport innenfor kommunen (taxi, bybusser, lokaltrafikk). Kommunen har også ansvar for den lokale søppelhåndteringen samt de åpne markedene.

De politiske inndelingene i kommunen (distrikter) er underlagt rådhuset (*[[prefeitura]]*). En kommune er delt opp i bairroer innenfor samme region. Det kan også være under-prefeituras som desentraliserer administrasjonen sin dag-til-dag operasjon. Uansett er all utøvende politisk makt under ordførerens (*[[prefeito]]*) kontroll og utpekte assistenters (tillitsverv).

Kommunen har ingen væpnet politistyrke, men har et kommunepoliti (guarda municipal) som generelt ikke benytter skytevåpen.

I Brasil er kommunegrensene sjelden i samsvar med bybebyggelsesgrenser, hverken naturlige eller kulturelle i en by, men er satt i samsvar med politiske interesser fra de lokale oligarkene.

I dag har Brasil 5&nbsp;560 kommuner fordelt på 26 delstater og et føderalt distrikt.
Registreringsbrev

Et **registreringsbrev** er et dokument som utferdiges av *«oppmålingsmyndigheten»* i en kommune for å registrere en ny grunneiendom i matrikkelen. Registreringsbrev kan utferdiges i henhold til *«delingsloven»* etter følgende forhold:
*Fradeling av en teig av en eiendom som er fysisk adskilt fra resten av eiendommen. *I dette tilfelle vil det ikke bli foretatt noen egen oppmåling av eiendomsgrensene for arealet, idet det ikke blir opprettet noen nye grenser.*
*Registrering av et tidligere umatrikulert areal som er antatt å ha et visst eierforhold. Her vil oppmålingsmyndigheten angi et «antatt» eierforhold. *(I dette tilfellet må registreringen annonseres på tilbørlig måte, slk at eventuelle hjemmelshavere som ikke er angitt i annonsen kan gjøre innsigelser.)*

## Se også
*Delingsforretning

## Eksterne lenker
* Delingsloven
Selja Forlag

**Selja Forlag** er et norsk forlag, grunnlagt i 1996 med kontor i Førde. Den første boka som kom ut på forlaget, handlet om klosterruinene på Selja. Selja var i eldre tider et senter for hele vestlandskysten, og navnet skal gi uttrykk for at Selja Forlag er et forlag for hele Vestlandet.

Forlaget gir ut i snitt mellom seks og åtte bøker hvert år, og til nå har de fleste hatt tema fra Sogn og Fjordane. Forlaget har utgitt over hundre bøker siden starten. 

Forlaget har tre fast ansatte. Leder for forlaget er Torkjell Djupedal.

## Eksterne lenker
Offisielt nettsted
Anfinn Kallsberg

**Anfinn Kallsberg** (1947–2024) var en færøysk politiker. Han var Færøyenes lagmann (regjeringssjef) fra 1998 til 2004 og formann i Fólkaflokkurin fra 1993 til 2007.

Kallsbergs «suverenitetsregjering» måtte gi opp målet om en folkeavstemning om forholdet til Danmark, men arbeidet ledet til at det færøyske hjemmestyret fikk tilført større myndighet og fikk medvirkningsrett i utenriks- og sikkerhetspolitikken.

Kallsberg var medlem av både det færøyske Lagtinget og det danske Folketinget, som den ene av to representanter fra Færøyene. Han var Lagtingets formann fra 1991 til 1993 og medlem Færøyenes landsstyre (regjering) i flere omganger.

## Bakgrunn
Anfinn Kallsberg vokste opp i Klaksvík og bodde mange år på Viðareiði, nordøst på Færøyene. Han utdannet seg innen handel og regnskap. Han arbeidet for rederi- og handelsbedriften J.F. Kjølbro i Klaksvík før han etablerte sitt eget regnskapskontor i 1974.

## Politisk arbeid
Han var formann i kommunestyret i Viðareiðis kommuna fra 1974 til 1980.

I 1980 ble han innvalgt på Lagtinget fra Norðoyar. Han var medlem av Pauli Ellefsens regjering med ansvar for fiskeri- og handelspolitikk fra 1983 til 1985.

I 1989 satt han i den kortvarige Jógvan Sundsteins første regjering med ansvar for fiskeri- og kommunalpolitikken. Han ble deretter formann i Lagtingets finanskomité.

Kallsberg var Lagtingets formann fra 1991 til 1993. I 1993 overtok han som partiformann i Fólkaflokkurin etter Sundstein. Kallsberg tok partiet inn i regjering i 1996 og satt med ansvaret for finanspolitikken i årene etter bankkrisen på Færøyene.

Ved lagtingsvalget i 1998 fikk selvstyrepartiene flertall, og Kallsberg dannet «suverenitetsregjeringen», som ønsket større selvstyre og en folkeavstemning om forholdet til Danmark. Folkeavstemningen ble avblåst i 2001, men regjeringens arbeid førte frem mot Fámjinserklæringen og Overtagelsesloven i 2005. Færøyene ble også mindre økonomisk avhengig av budsjettoverføringer fra Danmark.

I 2003 avdekket to journalister at Kallsbergs regnskapsfirma, rundt 20 år tidligere, hadde flyttet 1 million danske kroner fra et fiskemottak til to rederier, hvor Kallsberg var medeier, som leverte fisk til mottaket. Da saken ble kjent, betalte Kallsberg tilbake, men saken endte likevel i en regjeringskrise og nyvalg til Lagtinget i januar 2004.

Kallsberg var valgt inn i det danske Folketinget fra 2005 til 2007, som den ene av to representanter fra Færøyene. Han sa deretter fra seg gjenvalg som partiformann og vurderte å gi seg på Lagtinget. Han ble gjenvalgt til Lagtinget i 2008 og satt som formann i Lagtingets finanskomité frem til januar 2011, da han gikk av med pensjon.

## Utmerkelser
Kallsberg ble i 2001 utnevnt til storridder med stjerne av Den islandske falkeorden, og i 2005 til ridder av Dannebrogordenen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Davíð Oddsson

**Davíð Oddsson** (1948–2026) var en islandsk politiker for det liberalkonservative Sjálfstæðisflokkurinn. Han var sjef for Islands sentralbank. Da den islandske økonomien brøt sammen høsten 2008, ble det krevd at han måtte gå av som sentralbanksjef, og etter at statsminister Jóhanna Sigurdardóttir flere ganger også ba ham om å trekke seg, forlot han jobben den 26. februar 2009.

Oddsson tok juridisk utdannelse ved Islands universitet, der han ble uteksaminert i 1976. Fra 1982 til 1991 var han Reykjavíks borgermester.

Han var Islands statsminister i perioden 1991–2004 og utenriksminister 2004–2005. Han er den islandske statsministeren som har sittet lengst på sin post. 

7. september 2005 meddelte han at han ville trekke seg tilbake fra politikken, og senere samme måned overlot han utenriksministerposten til Geir H. Haarde. I oktober 2005 ble han så utnevnt til sentralbanksjef.

Etter han trakk seg som sentralbanksjef ble han i september 2009 redaktør i Islands største avis, *[[Morgunblaðið]]*, sammen med . At Oddsson ble valgt til redaktør var kontroversielt etter hans sorti som sentralbanksjef, og møtte kritikk. I mai 2016 kunngjorde han at han stilte til valg som president i det forestående presidentvalget i juni samme år. I perioden fra han kunngjorde sitt kandidatur og frem til valget ble *Morgunblaðið* distribuert gratis. Som redaktør ble han beskyldt for å forsøke å pynte på historien om sitt tidligere virke, gjennom publisering av hans versjon av hendelser. Han forble redaktør i avisen frem til han døde 1. mars 2026, 78 år gammel.

Ved siden av sine offentlige embeter har han gitt ut diktsamlinger, skuespill og noveller. Byggingen av turistattraksjonen Perlan blir ofte kreditert til han.

## Utmerkelser
*  Storkors av Den islandske falkeorden (1991)
*  Storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden (1991)
*  Ordenen for eksepsjonelle fortjenester (2006)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jon Christensen

**Jon Ivar Christensen** (1943–2020) var en norsk jazzmusiker (slagverk, perkusjon).

Christensen var en av Europas fremste jazzmusikere på slutten av 1900-tallet.

Han utga *No Time for Time* med Pål Thowsen, Arild Andersen og Terje Rypdal (Pan Records, 1976) som ga Spellemannprisen 1977. Med Knut Riisnæs utkom *Riisnæs/Christensen featuring [[John Scofield]]/[[Palle Danielsson]]* (Odin Records, 1992) hvilket ga Spellemannprisen 1992 i klassen jazz.

Den autodidakte Christensen etablerte seg ellers tidlig i Oslos jazzmiljø, med Gunnar Brostigen orkester (1958), Arild Bjørk (1960), Finn Melbye kvintett (1960), Arild Wikstrøm kvartett (1961), Egil Kapstad trio (1962–1964), Karin Krog kvartett (1963–1968), Terje Bjørklund trio (1965–1966), Einar Iversen, Bjørn Johansen, Frode Thingnæs sekstett, Radka Toneff, Knut Riisnæs kvartett, Jazzpunkensemblet, Arild Andersen, i Masqualero, Jon Balke's Etno Funk, Sidsel Endresen, Tore Brunborg, Oslo 13, Bjørn Alterhaug, Bendik Hofseth, Bugge Wesseltoft, Olga Konkova, Jacob Young og Bertine Zetlitz.

På tyske ECM medvirket han på et titall utgivelser med Jan Garbarek, Eberhard Weber (1975–76), Terje Rypdal og Jan Erik Vold. Han arbeidet med de svenske Jan Allan/Rune Gustafsson, Bobo Stenson/Palle Danielsson, Lars Danielsson kvartett, finske Iro Haarla, danske Alex Riel og Cæcilie Norby, og de amerikanske Steve Kuhn, Stan Getz, Sonny Rollins, Dexter Gordon, Keith Jarrett, George Russell og John Scofield.

Jon Christensen var gift med skuespiller og tidligere kulturminister Ellen Horn. Deres datter Emilie Stoesen Christensen (født 1986) er sanger og skuespiller. 

## Utmerkelser
* Buddyprisen 1967
* «Årets trommeslager» (European Jazz Federation, 1975)
* Spellemannprisen 1977 i klassen jazz for *No Time for Time*, sammen med Pål Thowsen
* Gammleng-prisen  1984
* Oslo bys kunstnerpris 1987
* Spellemannprisen 1992 i klassen jazz for *Riisnæs/Christensen*, sammen med Knut Riisnæs
* Årets jazzmusiker (1993)
* Oslo Jazzfestivals Ella-pris 2018

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Biografi fra Jazzbasen.
*  Diskografi fra Jazzbasen.
Peter Runggaldier

**Peter Runggaldier** (født 29. desember 1968 i Sëlva) er en tidligere italiensk alpinist. Runggaldier var blant de dominerende utøverne i fartsdisiplinene (utfor og super-G) i 1990-årene. Han tok sølv i utfor under VM 1991 i Saalbach (bare slått av Franz Heinzer).

Han vant Super-G-delen av verdenscupen i sesongen 1994/95. I løpet av karrieren vant han to enkeltrenn i verdenscupen, begge i super-G.

Han la opp som aktiv utøver i mars 2000.

## Pallplasseringer i verdenscupen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Official Website of Peter Runggaldier
Helmut Höflehner

**Helmut Höflehner** (født 24. november 1959 i Gumpenberg) er en tidligere østerriksk alpinist.

## Karriere

Höflehner var utforspesialist, og vant i løpet av karrieren 10 enkeltrenn i verdenscupen. I 1985 og 1990 sikret han seg krystallkulen som bevis på sammenlagtseier i utforcupen.

I internasjonale mesterskap hadde ikke Höflehner stor suksess, og står uten medaljer.

## Resultater i verdenscupen i alpint

### Enkeltseire

### Sammenlagtplasseringer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hølera (elv)

**Hølera** er en elv som renner fra Hølervatnet og ned i Begna ved det lille tettstedet Hølera i Sør-Aurdal kommune.

Elven er sentral i Mikkjel Fønhus' diktning, som *Kverrvilla* med *Kverrviljuvet* fra boka *Det skriker fra Kverrvilljuvet*. Selve juvet er ett stykke opp langs elva fra Europavei 16. Det går merket sti langs elva og frem til *Trollstugu*, ei jettegryte i juvet.

Elven er vernet i henhold til Verneplan I for vassdrag. Det var ønske om å bygge ut elva fra grunneiere, og NVE gjorde vedtak om at utbyggingen ikke trengte konsesjonsbehandling, til tross for vernet. Dermed ble Hølera kraftverk bygget og satt i produksjon i 2013.

## Referanser
Damtjern (Lier)

**Damtjern** er et tjern i Lier kommune i Buskerud. Det ligger mellom Fosskollen og Liertoppen kjøpesenter. Damtjern er 0,13&nbsp;km² stort og ligger 194 meter over havet. Tjernet har sitt utløp i Lierelva og har blant annet abbor.

## Badeplass
Damtjern var på 1990-tallet preget av at det ble brukt som tilholdssted for utenlandske sesongarbeidere som bodde i bilene sine på parkeringsplassen i sørenden av tjernet. Kommunene tok tak i problemet, ved å blant annet stenge parkeringsplassen, og i de seinere årene har Damtjern blitt en populær badeplass for befolkningen på Tranby, Reistad og Lierskogen. Det er to utetoaletter utplassert på østsiden, samt en rullestolrampe på sørsiden.

Badesesongen ble sterkt redusert sommeren 2006 da nedbør tok med seg store mengder leire og gjørme. Dette var grunnet store anleggsarbeider, blant annet i forbindelse med en vannledning, bygging av byggevarehuset Bauhaus og en motorcross-bane i nærheten.

I dag er vannkvaliteten igjen god.

## Klatrefelt
Granittklippene langs tjernets vestside egner seg godt for klatring, og Damtjern har i mange år vært et populært sportsklatrefelt. Feltet ble utviklet på siste halvdel av 1980-tallet, hovedsakelig av klatrere fra Oslo, og Damtjern ble på denne tiden den viktigste arenaen for utviklingen av ruter i den øvre delen av graderingsskalaen i Norge. I 1986 gikk Marius Morstad «Stive dempere», landets første rute gradert 8+ (fransk grad 7c+), og i 1988 sto Per Hustad for et nytt gjennombrudd da han fullførte sitt langtidsprosjekt, ruta «Marathon», grad 9 (fransk grad 8b).

Sommeren 2006 ble det gjennomført en større reboltingsaksjon, blant annet med støtte fra Drammen Klatreklubb, hvor de gamle boltene fra 1980-tallet ble skiftet ut.

## Annet bruk
Damtjern brukes blant annet også til fisking, sommer og vinter. Tjernet blir relativt hurtig isdekt vinterstid, grunnet lite tilstrømning av vann og liten sirkulasjon. Om vinteren brukes isen til speedcross, billøp og flyplass for modellfly.

## Referanser
Acanthocnemidae

* *[[Acanthocnemus nigricans]]*

**Acanthocnemidae** er en gruppe av biller som ser ut til å omfatte bare en eneste art, *Acanthocnemus nigricans*. Det finnes flere forskjellige artsnavn i gruppen, men alle ser ut til å være synonymer for den samme arten. Billen ligner overfladisk på medlemmer av familien børstebiller (Melyridae). Denne billen utmerker seg ved et spesielt organ som sitter på undersiden av forbrystet, og er følsomt for infrarød stråling (varmestråling). Dette hjelper billen å finne skogbranner som den trolig er avhengig av. *Acanthocnemus nigricans* stammer trolig fra Australia, men er i dag utbredt over det meste av verden i varme strøk, trolig spredt med handel med tømmer.

## Utseende
Middelsstor bille (3,5 – 6&nbsp;mm), avlang, brun, svakt skinnende, oversiden dekket av lange, oppstående hår. Det generelle utseendet ligner på slekten *Dasytes* i familien børstebiller (Melyridae). **Hodet** er nesten like bredt som brystskjoldet, fasettøynene er store, runde og ganske flate. Antennene er omtrent så lange som hodet er bredt, 11-leddete, trådformede, de tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige. **Brystskjoldet** (pronotum) er litt bredere enn langt, firkantet sett ovenfra, grovt punktert. På sidene av forbrystet, under sidenkanten, rett foran fremhoftene, er det på hver side en oval åpning dekket av en tynn, lys membran. Dette er et sanseorgan som registrerer infrarød stråling. Denne typen sanseorgan er ikke kjent fra andre insekter, de fleste andre insekter som registrerer infrarødt gjør det ved hjelp av øynene eller antennene. **Dekkvingene** er avlange, parallellsidige, med tydelige skuldre og middels fin, rekkevis punktur. **Beina** er middels lange og slanke. **Larvene** er ukjente.

## Levevis
Billenes infrarød-følsomme sanseorgan hjelper dem til å finne skogbranner, og de synes knyttet til brannskadede områder, selv om de også kan finnes på steder som ikke synes påvirket av brann. I Europa finnes *Acanthocnemus nigricans* langs Middelhavet, i områder som er kjent for hyppige skog- og markbranner. Man vet ikke sikkert hva larvene lever av, men de aller fleste beslektede grupper i overfamilien Cleroidea har larver som lever av andre insekter og det er sannsynlig at denne billens larver spiser insekter som borer i brannskadet ved.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia
**** Overfamilien gnag- og maurbiller, Cleroidea
***** Familien Acanthocnemidae
****** *Acanthocnemus nigricans* (Hope, 1845)

## Kilder
* Alonso-Zarasaga, M.A., Sánchez-Ruiz, M. og Sánchez-Ruiz, A., 2003. Una nueva familia de Coleoptera para España: Acanthocnemidae. *Aracnet* 11: 179-180 (på spansk, med foto av *A. nigricans*). http://sea-entomologia.org/aracnet/11/10/index.htm
* Kovalenko, Ya.N., 2011. Acanthocnemidae (Coleoptera), a family of beetles new to Russia. *Zoosystematica Rossica* 20: 71-73. http://www.zin.ru/journals/zsr/pdf/2011-1/kovalenko.pdf
## Eksterne lenker
*
Børetau

**Børetauet** ble brukt til å frakte høy med. Kjennemerket var at det ble utstyrt med en treklave på midten. Taumaterialet måtte være mykt og smidig. 

Tauet ble først lagt på bakken, med tauendene spredt. Så ble høyet lagt på til lasset passet for den som skulle bære. Festingen foregikk med en spesiell knyting i klaven. Så ble armene tredd gjennom slik at høybøra ble båret som en ryggsekk. Siden tørrhøy var forholdsvis lett i forhold til volumet, kunne slike bører se ganske store og ruvende ut.

Dette var en vanlig måte å frakte høy på fra uveisomme utslåtter og utløer. Der det var mulig, ble børene hengt på løpestreng et stykke av veien.
Select (SQL)

En **<code>SELECT</code>**-spørring i SQL returnerer en resultatmengde av opptegnelser fra en eller flere tabeller.

Den brukes for å hente ut data fra en database. Kilden til disse dataene kan for eksempel være en tabell, en visning eller lignende. I de fleste applikasjoner som jobber mot databaser er `SELECT` den vanligste operasjonen som utføres mot dataene. En `SELECT`-spørring beskriver hvordan brukeren ønsker at dataene skal være representert i resultatmengden som returneres. Hvordan denne representasjonen genereres og hentes ut, er opp til databasehåndteringssystemet, som ut ifra spørringen genererer den mest optimale planen for å hente ut dataene fra databasen.

## Grunnleggende syntaks
En `SELECT`-spørring består alltid av spesifikasjonene `SELECT` og `FROM`. `SELECT` bestemmer hvilke kolonner som skal hentes ut og `FROM` bestemmer hvilken tabell de skal hentes fra.

Spørring som henter ut alle verdier fra en tabell:

```sql
SELECT *
FROM tabell
```


Spørring som henter ut bestemte kolonner fra en tabell:

```sql
SELECT kolonne1, kolonne2
FROM tabell
```


Spesifikasjoner som ofte benyttes sammen med `SELECT`:
* <code>JOIN</code> &ndash; for å hente ut tilhørende rader fra andre tabeller.
* <code>WHERE</code> &ndash; for å hente ut rader med bestemte verdier.
* <code>GROUP BY</code> &ndash; for å gruppere verdier i en kolonne over flere rader.
* <code>HAVING</code> &ndash; brukes for å gjøre begrensninger i datamengden etter at man har gruppert et antall rader med `GROUP BY`.
* <code>ORDER BY</code> &ndash; for å angi sortering av resultatmengden.
* <code>LIMIT</code> &ndash; for å bestemme hvilke rader som skal hentes ut.

## Eksempel
Tabellen *personer* ser slik ut:

Spørring:

```sql
SELECT navn, bosted
FROM personer
```

Spørringen returnerer følgende tabell:

## Referanser
New vogue children

***New vogue children*** er den japanske gruppa Schwarz Steins debutalbum, og ble utgitt 30. juni 2003.

## Sporliste
#«the alternation of generations -conception-» 
#«Release me»
#«Rise to Heaven»
#«Queen of Decadence»
#«transient»
#«BIO GENESIS»
#«fester love»
#«Succubus»
#«New vogue children»
#«the alternation of generations -increase-» 

## Kilder
*
Artificial Hallucination

***Artificial Hallucination*** er den japanske gruppa Schwarz Steins andre og siste album, og ble utgitt den 25. februar 2004.

## Sporliste
#«Testament»
#«Addictive Epicurean»
#«Profane gene»
#«CREEPER»
#«the alternation of generations -expire-»
#«Emergence of Silence»
#«Perfect Garden SK0520MIX»
#«Corroded Cage»
#«Schism»
#«Last Hallucination»

## Eksterne lenker
Alnes

**Alnes** er en tettbebyggelse i Giske kommune på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Bygda ligger på en halvøy på nordsiden av Godøy, og er knyttet til fastlandet via Godøytunnelen til øya Giske, Giskebrua til Valderøy og Valderøytunnelen til Ellingsøy. 

I 2006 var innbyggertallet 205 personer, men antallet innbyggere sank til under 200 i 2007, og dermed mistet Alnes sin status som tettsted. Folketallet i 2017 var 181.

Navnet *Alnes* kan være dannet av treslaget alm, eller av et tapt elvenavn «Alma» eller «Alna».

Alnes fikk status som utvalgt kulturlandskap i jordbruket i 2017, som «eit typisk fiskarbondelandskap
på nordvestlandet.»

Under andre verdenskrig var det en tysk stilling i Alnesfyret. Området rundt Alnes fyr er nå fredet av riksantikvaren som de vil bevare inntrykket av fyret. Fyret ble bygget av Kristian Mork, som også bygde fyret på Høgstein-Godøy.
## Galleri

Fil:Alnesfyr.jpg|Alnes fyr
Fil:2008 08 23 Giske 008 Cr.jpg|Alnes sett fra Giske med Nerlandsøy i bakgrunnen 25 km unna.
Fil:2010 09 12 Godøy 051.jpg|Alnes. 
Fil:Alnes fyr i mars 2013-07089.jpg|Alnes fyr i nordlys. 

## Referanser
Johan Glüsing Plesner

**Johan Glysing Plesner** (født 1703, død 1735) var fra Kerteminde i Danmark og sønn til kjøpmann Bendix Jens Plesner (d. 1708) gift med Anna Dorthe Bager (d. 1748), begge Kerteminde.

Johan Plesner kom til Skien ca. 1720, og var ansatt ved Gjemsø kloster. Den 7. desember 1729 giftet han seg i Solum kirke med Karen Cathrine Hind som var datter til rådmannen Knud Pedersen Hind i Kerteminde. Bryllupsfeiringen foregikk på klosteret. Seks år senere, den 4. mai 1735, ble han begravet ved Solum kirke.

## Familie
Fra Johan og Karen stammer en stor etterslekt med navnet *Plesner* og – via kvinneledd – også med en lang rekke andre slektsnavn. De var foreldre til bl.a. Knud Plesner som var farmors far til dikteren Henrik Ibsen og morfar til maleren August Cappelen. De var dessuten fars foreldre til fogden Bendix Plesner (d. 1827) i Nedre Telemark og Bamble, som var morfar til *Benedicte M. Wessel* (d. 1904) gift med Didrik Cappelen.

## Referanser
Rocco Siffredi

**Rocco Siffredi** (artistnavn til **Rocco Tano**, født 4. mai 1964) er en italiensk pornoskuespiller, regissør og produsent. Han er født Ortona i provinsen Abruzzo. Han har medvirket i over 1300 pornofilmer.

## Karriere
Etter to år i den italienske marinen (1980–1982) dro han til Paris for å arbeide i brorens restaurant. I 1985 begynte han som pornoskuespiller i Frankrike. De første årene deltok han stort sett i franske og italienske pornofilmer. Det var derimot etter å ha deltatt i en rekke av John Staglianos «Buttmann»-filmer på begynnelsen av 1990-tallet at karrieren virkelig tok av. I 1994 begynte han også som regissør. Han har nå et eget produksjonsselskap med base i Budapest.

Han gav i 2004 uttrykk for at han ønsket å slutte som pornoskuespiller og heller konsentrere seg om regi og produksjon. Men han deltar enda (2007) i sexscener foran kamera. Hovedproblemet er at han ikke har funnet noen som kan «overta tronen» å være den mannlige stjernen i filmene sine. Spanjolen Nacho Vidal så lenge ut til å bli Rocco sin stjerne, men han brøt ut og dannet sitt eget produksjonsselskap.

## Stil
Rocco Siffredi har spilt i pornofilmer av svært forskjellig karakter. Fra romantiske hardpornofilmer til pornokomedier og «gonzo» porno i dokumentarstil.
Roccos varemerke i sine egne produksjoner er derimot «tøff og røff» sex med fokus på analsex. Rocco har produsert tre forskjellige serier som er populære.

*Rocco's Initiations* tar for seg unge europeiske kvinner som han tilsynelatende treffer «tilfeldig» på gata og som han har sex med.

*Rocco's True Anal Stories* har som navnet sier fokus på analsex. De kvinnelige pornoskuespillerne er også mer etablerte innen bransjen.

*Rocco – Animal Trainer* er Roccos hardeste serie der fokuset er på ekstrem sex.

## Karriere utenfor pornoindustrien
Rocco har spilt roller i kinofilmene «Romance» (1999) og «Helvetes anatomi» (2004). 
Han har også spilt i en del reklamefilmer. Deriblant en reklame for et italiensk potetgullmerke.

## Privatliv
Han har siden 1991 vært gift med den ungarskfødte pornoskuespilleren Rosa Caracciolo. Sammen har de to sønner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Mike Newell

**Michael Cormac Newell** (født 28. mars 1942 i St. Albans Hertfordshire) er en britisk filmregissør og produsent for video og TV.

Newell ble utdannet ved St Albans School og Magdalene College ved University of Cambridge. Han har også deltatt på et tre års kurs ved Granada Television.

I 2005 ble Newell ble den første britiske regissøren for Harry Potter, da han regisserte filmen *[[Harry Potter og Ildbegeret (film)|Harry Potter og Ildbegeret]]*.

## Filmografi (utvalg)
* *[[Mumiens hemmelighet]]* (1980)
* *[[Bad Blood (film)|Bad Blood]]* (1981)
* *[[Dance with a Stranger]]* (1985)
* *[[Enchanted April]]* (1992)
* *[[Into the West (film)|Into the West]]* (1992)
* *[[Fire bryllup og en gravferd]]* (1994) 
* *[[Donnie Brasco]]* (1997)
* *[[Pushing Tin]]* (1999)
* *[[Mona Lisa Smile]]* (2003)
* *[[Harry Potter og Ildbegeret (film)|Harry Potter og Ildbegeret]]* (2005)
* *[[Love in the Time of Cholera]]* (2007)
* *[[Prince of Persia: Sands of Time]]* (2010)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Green Harbour

**Green Harbour ** var fra omkring 1905 en stasjon for de norske hvalfangstskutene ved Finneset i Grønfjorden på Svalbard. I 1908 ble Svalbards første brevhus åpnet der. Det ble brukt norske frimerker og norske portosatser «idet Green Harbour i postal henseende ansees som en norsk station».

Mens posten til og med 1911 bare leilighetsvis ble sendt mellom Norge og Spitsbergen, kom det i stand fast postforbindelsen mellom Tromsø og Green Harbour i 1912 med motorkutteren M/S «Pelikanen». Frem til 1918 ble også posten tatt med av en rekke hvalfangstskip. Fra 1918 skal dampskipet «May» ha bragt post hver annen uke i seilingssesongen.

Stortinget bevilget i 1911 300&nbsp;000 kroner til oppbygging av Spitsbergen Radio, og allerede 22. november 1911 var telegrafstasjonen i Green Harbour operativ for helårsdrift. Telegrafstasjonen var den aller første i arktiske områder. Den etablerte en statlig, norsk etat i denne isfrie fjorden, med radiomaster som utnyttet «sikten» gjennom Grønfjorddalen i sør. Gjennom stasjonen vokste et norsk samfunn opp på Finneset og her etablerte Sysselmannen seg de første årene inntil Sysselmannsgården ble bygd i Longyearbyen. Radiostasjonens korresponderende stasjon på fastlandet var Ingøy radio på Ingøya i Finnmark. Spitsbergen radio dekket hele Ishavet, og dannet knutepunktet for all kommunikasjon mellom Arktis og resten av verden. Etableringen var en viktig forutsetning for at Norge senere kunne bli tilkjent suverenitet over Svalbard.

Da Svalbardtraktaten ble iverksatt 14. august 1925, skiftet Postvesenet navn på alle poststedene på Svalbard. Advent Bay ble omdøpt til Longyearbyen, Kings Bay ble til Ny-Ålesund, og Green Harbour ble til **Ankershamn**. Den nyansatte sysselmannens kontor ble plassert i «Statens hus» hvor allerede telegrafen og værstasjonen holdt til.

Forsøk på kullgruvedrift fra 1911 ble raskt oppgitt. Det finnes rester av taubanefundamentene.

Den første boringen etter gass på Svalbard ble gjennomført av engelske Northern Petroleum Syndicate i Green Harbour 1920. Problemet var at de boret på Store Norske Spitsbergen Kulkompanis felt og de måtte forlate stedet.

Stasjonen ble vedtatt nedlagt i 1929, og året etter flyttet både sysselmannen og telegrafstasjonen til Longyearbyen som ble det nye administrative senteret for traktatlandet.

Masten til det opprinnelige anlegget står fortsatt, og er et fredet kulturminne.
Liste over Islands utenriksministre

**Liste over [[Island]]s utenriksministre** fra 1941.

## Utenriksminister (18. november 1941 – 1. januar 1970)

### Utenriksminister (1. januar 1970 – )

Regjeringsloven på Island, som ble vedtatt av Alltinget 28. mai 1969, trådte i kraft 1. januar 1970. Dermed regjeringen ble formelt etablert sammen med sine departementer som hadde inntil da ikke formelt eksisterte separat fra ministrene.

## Referanser


## Eksterne lenker

*  (engelsk)
*  (islandsk)
Forlagsredaktør

En **forlagsredaktør** er en redaktør som arbeider som sjef i en redaksjon i et bokforlag eller sammen med andre redaktører, det vil si redaksjonsmedlemmer, i avdelingen. Hen leser og vurderer innsendte manus, holder kontakten med forfattere, oversettere, illustratører og designere, rekrutterer nye forfattere og ser etter gode utenlandske bøker for oversettelse. Forlagsredaktører har ofte faglig bakgrunn fra andre deler av forlagsbransjen, fra bibliotek eller bokhandel. Mange har også studert litteraturvitenskap.

## Eksterne lenker
*Hvordan jobber en forlagsredaktør?. Den norske Forfatterforening
Berlin Ostbahnhof

**Berlin Ostbahnhof** (tidligere **Schlesischer Bahnhof**) er en jernbanestasjon i Berlin som historisk har vært kjent under flere navn.

Den ble åpnet i 1842 under navnet **Frankfurter Bahnhof** som vestlig endestasjon for Frankfurter Eisenbahn til Frankfurt an der Oder. I forbindelse med fusjonen mellom Frankfurter Bahn og Niederschlesisch-Märkische Eisenbahn i 1845 ble den omdøpt til **Niederschlesisch-Märkischer Bahnhof**. I 1852 ble jernbaneselskapet overtatt av den prøyssiske stat, og stasjonen fikk navnet **Schlesischer Bahnhof**

Under byggingen av Berliner Stadtbahn i 1882 ble den opprinnelige endestasjonen gjort til en gjennomgangsstasjon. Under bygningsarbeidene ble persontrafikken ledet til Ostbahnhof noen hundre meter nord for *Cüstriner Platz*. Samtidig ble skinnegangen til Preußische Ostbahn flyttet fra Ostbahnhof til Schlesischer Bahnhof. Etter gjenåpningen av Schlesischer Bahnhof ble den gamle Ostbahnhof stengt.

I 1950 omdøpte kommunistregimet Schlesischer Bahnhof til Ostbahnhof. I 1987 ble den så omdøpt til **Hauptbahnhof**. Jernbanestasjonen hadde dengang internasjonal trafikk til bl.a. Skandinavia.

I 1998 fikk den navnet Berlin Ostbahnhof.

Jernbanestasjonen er en av de viktigste i det østlige Berlin. Den har ni spor, derav fire for S-Bahn (forstadstog) og to for gjennomgangstog.

Fra 1903 fantes det nord for Schlesischer Bahnhof et spor kalt *Wriezener Bahnsteig*, som fra 1924 ble en egen stasjon kalt Wriezener Bahnhof, brukt for persontrafikk i retning Wriezen. Stasjonen ble 31. desember 1949 stengt for persontrafikk og senere bare brukt for posttrafikk.

Sydøst for stasjonen lå godsstasjonen *Ostgüterbahnhof*, som ble revet i 2003. Syd for Ostbahnhof ligger også den tidligere *[[Postbahnhof]]*, hvor stasjonshallen er bevart og brukes til utstillinger, som klubb og for konserter.

## Litteratur

* Joachim Seyppel: *Schlesischer Bahnhof, Erinnerungen*, Herbig Verlagsbuchhandlung, München 1998 (ISBN 3-7766-2053-6)

## Eksterne lenker
*
Olaus Alvestad

**Peder Olaus Alvestad** (født 21. januar 1866 på Hildrestranda i Haram, død 12. oktober 1903 på Voss) var en norsk folkehøgskolelærer, avisredaktør og sangbokredaktør.

## Biografi
Alvestad tok lærereksamen ved Asker seminar i 1888. Han var deretter andrelærer på Sagatun folkehøgskole. Deretter ble han lærer på Nordhordland amtsskule som lå i Os fra 1890 til 1892 og ved Ullmanns folkehøgskule i Seljord fra 1892 til 1894. Mens han var lærer i Os, grunnla han Os skyttarlag i 1891. Sammen med Lars Eskeland grunnla han Voss folkehøgskole i 1895 og arbeidet der til 1902. I 1896 kjøpte han avisa Hordaland sammen med Lorentz Nybø og redigerte den til sin død i 1903. 

## Ettermæle
I 1898 ga han ut *Norsk songbok for ungdomsskular og ungdomslag*. Den kom i mange opplag, og ettersom den var i bruk på de aller fleste frilynte folkehøgskolene i hele hundreåret, ble den en av de mest brukte sangbøkene på 1900-tallet. Den ble trykt i over 130 000 eksemplarer de første tretti årene. Siste utgave kom i 1998, da under navnet *Songbok for folkehøgskolen*, som den hadde hatt siden 1982. På folkemunne ble den bare kalt «Alvestads sangbok», og over halvparten av sangene var på landsmål (som i 1929 fikk merkelappen nynorsk). 

I hagen på hjemstedet hans på Hildrestranda i Haram kommune, er det satt opp en bauta som minne etter ham.

## Referanser
Dennis Gabor

**Dennis Gabor** (ungarsk: Gábor Dénes, født 5. juni 1900 i Budapest, død 9. februar 1979) var en ungarsk-britisk fysiker og nobelprisvinner.

Gabor ble tildelt nobelprisen i fysikk i 1971 «for oppfinnelsen og utviklingen av den holografiske metoden». Han fikk også Rumfordmedaljen.

## Se også
* Gabormedaljen
* Gaboratom

## Referanser


## Eksterne lenker
Mel Brooks

**Mel Brooks** (født **Melvin Kaminsky**; 1926) er en amerikansk filmregissør, skuespiller, komiker og skribent. Han er kjent for filmene *[[Musical-svindlerne]]*, *[[Vill Vest]]*, *[[Frankenstein Junior]]* og *[[Robin Hood: Men in Tights]].*

Brooks regnes blant de beste parodi-filmskaperne. Han har parodiert westernfilmer (*Blazing Saddles*), Robin Hood-filmer (*Robin Hood – Helter i strømpebukser*), *[[Star Wars]]* og *[[Star Trek]]* (*[[Spaceballs – Romnaut|Romnaut]]*), vampyrfilmer (*[[Dracula er død – og trives med det]]*) og monsterfilmer (*Frankenstein Junior*). To andre filmer, *[[Høydeskrekk (film)|Høydeskrekk]]* og *[[Silent Movie]]* er både parodier og hyllester, til respektive Alfred Hitchcock og stumfilmer. *[[History of the World]]* er en av filmene has hvor han parodierer menneskehetens historie.

Brooks er jøde, noe som ofte er et gjennomgangstema i filmene. Brooks leker ofte med jøder, blant annet da han dukker opp som en jiddischtalende indianerhøvding i *Blazing Saddles* og som rabbi Tuckermann i *Robin Hood: Men in Tights*. Et av kjennemerkene i Brooks' filmer, er at han bruker mange av de samme skuespillerne, deriblant Dom DeLuise, Madeline Kahn, Harvey Korman, Gene Wilder, kona Anne Bancroft og seg selv.

## Filmografi
Som regissør, om ikke annet er oppgitt:
* 1968 – *[[Musical-svindlerne]]*
* 1970 – *[[Mel Brooks' 12 stoler]]*
* 1974 – *[[Vill Vest]]*
* 1974 – *[[Frankenstein Junior]]*
* 1976 – *[[Silent Movie]]*
* 1977 – *[[Høydeskrekk (film)|Høydeskrekk]]*
* 1981 – *[[Mel Brooks helsprøe verdenshistorie]]*
* 1987 – *[[Spaceballs – Romnaut|Romnaut]]*
* 1991 – *[[Life Stinks]]*
* 1993 – *[[Robin Hood – Helter i strømpebukser]]*
* 1995 – *[[Dracula er død – og trives med det]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Mary McAleese

**Mary Patricia McAleese**, irsk **Máire Mhic Ghiolla Íosa**, (født 27. juni 1951 i Belfast i Nord-Irland) er en irsk politiker. Hun var president i Irland i to sjuårsperioder fra 1997 til 2011. Hun er medlem av det partiet Fianna Fáil.

Mary McAleese var Irlands andre kvinnelige president, og den første kvinnelige statslederen til å etterfølge en annen kvinne. Hun er også den første presidenten som har sitt opphav fra Nord-Irland. I 2009 ble hun rangert blant verdens 100 mest mektige kvinner av det amerikanske tidsskiftet *[[Forbes]]*.

I den første presidentperioden beskrev hun at hun hadde som mål å «bygge broer». Hun beundrer dronning Elisabeth II og var vert for det første besøket av et britisk statsoverhode i republikken Irlands historie. Den 11. november 2004 begynte hun på sin andre og siste syvårsperiode som president. Hun ble gjenvalgt som uavhengig og uten motkandidat siden opposisjonen ikke ville ta på seg de økonomiske og politiske kostnadene ved å drive valgkamp på grunn av at valget ville bli vanskelig å vinne. 

Fra 19. november 2005 til hun gikk av 10. november 2011 var hun det lengst sittende valgte kvinnelige statsoverhode.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisiell biografi, Irlands presidentembete
Gamla Ullevi

**Gamla Ullevi** er en fotballarena i Göteborg som ble innviet 5. april 2009. Arenaen er hjemmebane for IFK Göteborg, GAIS og Örgryte IS, og nasjonalarena for Sveriges damelandslag i fotball. Publikumskapasiteten er 19 000 tilskuere, hvorav 15000 er sitteplasser. Spillebanen er 105 &times; 68 meter og underlaget er naturgress. Gamla Ullevi er plassert på samme plass som den tidligere arenaen med samme navn som ble innviet i 1916 og revet i 2007.

## Historikk
I juni 2005 fikk Higabgruppen oppdraget av kommunen å projektere og oppføre en ny fotballarena i Göteborg. Rivingen av den eldre Gamla Ullevi ble påbegynt 9. januar 2007 for å gi plass til den nye på samme sted.
 
Etter at språkprofessoren Sture Allén fikk oppdrag i å komme med navneforslag, døptes arenaen til Gamla Ullevi. Tidligere hadde derbyklubbene IFK Göteborg, GAIS og Örgryte IS foreslått at navnet skulle selges til et firma, og Göteborgs-Posten hadde foreslått Gunnar Gren-stadion. Det framkom også forslag å gi det større Ullevi et nytt navn.

Første kampen på Gamla Ullevi ble spilt den 5. april 2009 i derbyet mellom Örgryte IS og GAIS i Allsvenskan. Kampen endte med 5-1 til GAIS, med 17 531 tilskuere. Første målet ble scoret av GAIS-spilleren Per Ericsson. IFK Göteborg spilte sin premierekamp 11. april, da de vant 6-0 over Djurgårdens IF, med 18 276 tilskuere. Den 25. april ble Gamla Ullevi innviet som nasjonalarena for Sveriges damelandslag i fotball i en vennskapskamp mot Brasil.

## Bildegalleri

Fil:Gamla Ullevi inside.JPG|Arenaens innside.
Fil:Gamla Ullevi straight.JPG|Langsiden.


Fil:Gamlaullevinov3.JPG|November 2008
Fil:Ombyggnad.JPG|Mai 2008
Fil:Ombyggnad3.JPG|Mai 2008
Hans Mustad

**Hans Mustad** (født 1837, død 1918) var en norsk fabrikkeier, og en av Norges største industribyggere. Han var medeier i firmaet O. Mustad & Søn fra 1874 og startet få år etter produksjonen av fiskekroker og bygde opp bedriften til et verdensomspennende konsern. Firmaet er fortsatt i dag verdensledende innen produksjon av fiskekroker.

## Privatliv
Hans Mustad var sønn av fabrikkeier Ole Mustad (1810&ndash;1884). Hans Mustad giftet seg med Marie Bernhardine Heyerdahl 3. september 1872 i Kristiania. Hans Mustad var far til Wilhelm Mustad.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Hans Mustad» i Norsk biografisk leksikon
Narrmarihand

**Narrmarihand** (*Anacamptis morio*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).

## Utseende
Narrmarihand er en fargerik orkidé. Den får aks med store, purpurfarga blomster, som synes langt av gårde. Narrmarihand blir ikke så stor, rundt 30 centimeter, men tar det igjen ved ofte å opptre i store bestander på opptil flere tusen planter der den finnes.

Narrmarihand-planter får som regel 5&ndash;6 blader. Disse omkranser planta som en hylse når den er unge. Narrmarihand har tidligere blitt ført til slekta *[[Orchis]]*, der vårmarihand fortsatt hører til. Nyere forskning på gener har imidlertid ført til at narrmarihand i stedet har blitt plassert i slekta *[[Anacamptis]]* sammen med den kjente orkidéen Salepsrot.

## Forekomster i Norge
Narrmarihand har en svært begrensa opptreden i Norge. Den finnes faktisk kun i to kommuner, nemlig Grimstad og Lillesand i Aust-Agder. Størstedelen av forekomstene er i Grimstad. Blomsten er funnet kun på ett landfast sted i Norge, på den sørlige delen av Kalvehageneset i Homborsund. Der narrmarihanda vokser i Norge er den sterkt knytta til havet, og den går sjelden mer enn 50 meter unna sjøen.

Tidligere var det en brei oppfatning om at narrmarihand var en kalkkrevende art i Norge, som den er på de fleste voksestedene i Europa. Undersøkelser av voksestedene har derimot vist at den helst vokser på svaberg og grasmark med lave pH-verdier, også der det i nærheten fantes skjellsandbanker.

Narrmarihand er på grunn av den lille utbredelsen både totalfreda og på Norsk rødliste for arter som kritisk truet (CR) i Norge.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Narrmarihand, Anacamptis morio hos botanikk.no
Natja Brunckhorst

**Natja Brunckhorst** (født 1966) er en tysk skuespiller og manusforfatter. Hun ble kjent for rollen som Christiane F. i filmatiseringen av *[[Christiane F. – Å være ung er for jævlig]]* i 1981. På grunn av det store fokuset på hennes person flyttet hun som 17-åring til London, hvor hun fullførte skolen. Mellom 1986 og 1987 bodde hun i Paris. Hun reiste så tilbake til Tyskland, hvor hun laget noen mindre kjente filmer. Hun fikk leukemi i 1993, men overlevde kreftsykdommen. Fra 1998 har hun vært manusforfatter for fjernsynsserien *Einsatz Hamburg Süd*. Hun spilte i filmen *[[Krigeren og keiserinnen]]* i 2000 sammen med blant andre Franka Potente og Benno Fürmann. Videre spilte hun fra 2002 i fjernsynsserien *Dr. Sommerfeld – Neues vom Bülowbogen*.

Hun har en datter, Emma, født 1991, og bor per 2007 i München.

## Utmerkelser
* Deutscher Drehbuchpreis 2001: *Wie Feuer und Flamme*

## Filmografi
* 1981 – *[[Christiane F. – Å være ung er for jævlig|Christiane F. – Wir Kinder vom Bahnhof Zoo]]*
* 1982 – *[[Querelle]]*
* 1987 – *Kinder aus Stein*
* 1989 – *Tiger, Löwe, Panther*
* 1991 – *Babylon*
* 1995 – *Eine fast perfekte Liebe*
* 1995 – *Alles außer Mord: Y.?17*
* 1997 – *Kalte Küsse*
* 1998 – *Einsatz Hamburg Süd* (manus, fjernsynsserie)
* 2000 – *[[Krigeren og keiserinnen|Der Krieger und die Kaiserin]]*
* 2001 – *Wie Feuer und Flamme* (*manus*)
* 2002 – *La Mer* (regi og manus)
* 2002 – *Dr. Sommerfeld – Neues vom Bülowbogen* (fjernsynsserie)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*