open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Desideria av Sverige og Norge

**Desideria** av Sverige og Norge (født **Bernadine Eugenie Désirée Clary**; 9. november 1777 i Marseille i Frankrike, død 16. desember 1860 i Stockholm) var dronning av Sverige og Norge gjennom sitt ekteskap med Karl Johan, den tidligere Jean Baptiste Bernadotte. Desideria er stammor til Huset Bernadotte som fortsatt sitter på den svenske tronen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Desideria var datter av silkehandler François Clary (1725 –1794) og hans andre ektefelle Francois Rose (1737–1815), født Somis og vokste opp under den franske revolusjonen. 

Hun ble kjent med Napoléon Bonapartes bror, Joseph. Desideria søster Julie Clary giftet seg med Joseph Bonaparte og paret ble senere utnevnt av til konge og dronning av Spania av Napoléon. Desideria var i 1795 forlovet med Napoléon Bonaparte, men han brøt forlovelsen med henne da han møtte Joséphine de Beauharnais, som han giftet seg med i 1796.

Desideria og Jean Baptiste Bernadotte giftet seg 17. august 1798 på byfogdkontoret i Sceaux, en forstad til Paris og 4. juli 1799 ble deres første og eneste barn, Oscar Joseph Francois født.

### Kronprinsesse av Sverige
I 1810 ble Jean Baptiste Bernadotte valgt til Sveriges kronprins og ble adoptert av den svenske kongen Karl XIII. Den 20. desember samme år ankom Desideria Sverige sammen med sønnen Oscar. 

Desideria hadde store vansker med å finne seg til rette i Sverige. Ektefellen jobbet svært mye og hun lengtet tilbake til Paris og sin søster Julie. Allerede juni 1811 reiste hun tilbake til Paris og hun ble der i elleve år.

I Paris levde Desideria et bekvemt liv sammen med sin søster Julie. De tilhørte den innerste kretsen til keiser Napoleon fram til han tapte i slaget ved Waterloo i 1815. I 1818 døde Karl XIII og Karl Johan overtok da Sveriges trone og Desideria ble dronning av Sverige.

Først 13. juni 1823 returnerte Desideria til Sverige. Med seg hadde hun Sveriges nye kronprinsesse, Oscars brud, Josephine av Leuchtenberg. 

### Dronning
Den 21. august 1829 ble Desideria kronet til dronning elleve år etter sin ektefelle. 

## Biografier
* *Désirée* (1968) av Annemarie Selinko
* *Drottningar och andra kvinnor* av Anna-Stina Ulfström

## Referanser


## Litteratur
* 
## Eksterne lenker
* Biografi på Prosjekt Runeberg
* Artikkel hos SNL SNL-artikkel ved WebCitation
Sortviktunnelen

**Sortviktunnelen** er en tunnel på europavei 69 i Porsanger kommune i Finnmark. Tunnelen går gjennom et bratt fjellparti mellom Indre Sortvik og Fløytvika. Med en lengde på 496 meter er den en av de kortere tunnelene i Finnmark.

## Referanser


## Se også
*Skarvbergtunnelen
*Veitunneler i Norge
Igor Abakoumov

**Igor Abakoumov** (født 30. mai 1981 i Berdjansk i Ukraina) er en profesjonell belgisk landeveissyklist. Han ble belgisk statsborger i 2001. 

## Lag
* 2002–2003 Van Hemert
* 2004 Chocolade Jacques
* 2005–2006 Jartazi
* 2007 Astana
* 2008 Mitsubishi-MKG-Jartazi
* 2009 ISD Cycling Team
* 2010 ISD Continental Team

## Eksterne lenker
*
National Park Service

**National Park Service** (NPS) er den føderale etaten i USA som administrerer alle nasjonalparker, mange «National Monuments», og andre verneområder og historiske eiendommer med forskjellige betegnelser. NPS ble opprettet 25. august 1916 av Kongressen. Det er en etat innen Innenriksdepartementet i USA.

NPS har oppsyn med 391 enheter, hvorav 58 er betegnet som nasjonalparker. Blant de andre enhetene er:
*National Monuments
*National Historical Park
*National Memorials
*National Historic Trail
*National Heritage Area
*National Recreation Areas
*National Wild and Scenic River
*National Lakeshore
*National seashore
*National Battlefields and Military Parks
*Utvalgte National Cemeteries

Det er minst én NPS-administrert enhet i hver stat, bortsett fra i delstaten Delaware.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ejército del Aire y del Espacio

**Ejército del Aire** er luftforsvaret til Spania. Forsvaret ble opprettet i 1939.

## Historie
Ejército del Aire ble opprettet i oktober 1939, helt på slutten av den spanske borgerkrigen. Fra 1950-tallet og utover ble Spania nærmere knyttet opp mot USA, og piloter fra Ejército del Aire fikk trening der. Etter at Spania ble demokratisk på 1970-tallet, ble organisasjonen forandret slik at den skulle være bedre tilpasset NATO, som Spania ble medlem av i 1982.

## Materiell og personell
Ejército del Aire har rundt 27&nbsp;300 medarbeidere og 650 ulike flyvemaskiner. Materiellet holder på å bli oppgradert til en bedre standard, slik man har prøvd på siden NATO-medlemskapet i 1982. Av den grunn kjøpte man inn F-18 fly i 1986, og man holder nå på å skaffe seg Eurofighter som blir det nye hovedflyet.

## Bildegalleri

Fil:Ministerio del Aire (Madrid) 02.jpg|Det spanske luftforsvarets hovedkvarter i Madrid.


## Eksterne lenker

*
Koen de Kort

**Koen de Kort** (født 8. september 1982 i Gouda, Zuid-Holland) er fra 2005 profesjonell, nederlandsk landeveissyklist. Fra 2002-2004 syklet han for Rabobanks aspirantlag, men fikk ikke muligheten til å få en plass på Rabobanks Pro-Tour lag. Etter at Mathieu Hermans hadde formidlet kontakt, ble det skrevet kontrakt med det spanske laget Liberty Seguros-Würth, Manolo Saiz' lag. Under Tour de l'Avenir vant han den 4. etappen. De Kort er en god temporytter.

Han la opp i 2021.

## Meritter

;2004
:Paris–Roubaix U23
:GP Eddy Merckx
:Sammenlagt og etappeseier, Ronde van Vlaams-Brabant
:3.-plass sammenlagt, Paris–Corrèze
;2005
:4. etappe, Tour de l'Avenir
;2008
:4.-plass sammenlagt, Ster Elektrotour
;2009
:Suzuka Road Race 
;2010
:9.-plass sammenlagt, Tour of Britain
;2012
:3.-plass, Dwars door Vlaanderen
:7.-plass sammenlagt, Ster ZLM Toer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Thomas Frei

**Thomas Frei** (født 19. januar 1985) er en sveitsisk landeveissyklist. Han ble tatt for doping i april 2010 og ble utestengt i to år.

## Lag
* Astana (2007–2008)
* BMC Racing Team (2009–2010)
* Christina Watches-Onfone (2012)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Steve Morabito

**Steve Morabito** (født 30. januar 1983 i Monthey) er en tidligere profesjonell, sveitsisk landeveissyklist. Han la opp etter 2019-sesongen.

## Meritter

;2006
:5. etappe, Sveits rundt
;2007
:4. og 6. etappe, Herald Sun Tour
;2018
:Sveitsisk mester i landeveisritt

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Liberties of the Tower of London

**Liberties of the Tower of London** eller bare **the Tower Liberty,** var et forvaltningsområde (en liberty) rundt Tower of London. Området lå utenfor både City of Londons og Middlesex' myndighetsområde. Etableringen av libertiene rundt Tower of London ble vedtatt på 1200-tallet, senest i 1215. Ordningen ble endelig avskaffet i 1894.

## Historie
Området bestod opprinnelig av området innenfor ringmuren og rett utenfor den, inkludert Tower Hill. Disse grensene ble satt på 1500-tallet. 

I 1688 la Jakob II til tre områder:
* Old Artillery Ground
* Little Minories
* Liberty of Well Close

Disse områdene hadde tilfalt kronen ved oppløsningen av Englands klostre, og hadde blitt tatt i bruk for lagring av våpen. Det var derfor hensiktsmessig å underlegge dem Towers autoritet i stedet for byens eller grevskapets.

Liberties hadde en egen administrasjon, som ble ledet av Konstabelen av Tower of London. Det var en egen likskuemann, egen domstol, fengsel og politistyrke. Innbyggerne hadde visse privilegier, som at de kunne kreve retten til ethvert dyr som falt fra London Bridge, eller svaner under broen. 

Fra 1855 ble området administrert av Whitechapel District Board of Works, og i 1889 ble det en del av grevskapet London. I 1894 ble liberties helt avskaffet, og i 1900 ble det innlemmet i Stepney. Det ligger i dag i bydelen Tower Hamlets. 
## Referanser
Grégory Rast

**Grégory Rast** (født 17. januar 1980 i Cham) er en tidligere profesjonell, sveitsisk landeveissyklist. 

Han ble sveitsisk mester på landevei i 2004 og 2006, og vant Tour de Luxembourg i 2007.

Han la opp etter 2018-sesongen.

## Meritter

;2002
: Nasjonal U23-Mester Landevei
;2004
: Nasjonal Mester Landevei
;2005
:3.-plass, Paris–Bourges
;2006
: Nasjonal Mester Landevei
:2.-plass, Giro del Piemonte
:3.-plass, GP Kanton Aargau
;2007
:Sammenlagt og etappeseier, Tour de Luxembourg
;2008
:Grand Prix Istanbul
;2009
:Prologen, Tour de Luxembourg
:Sprintkonkurransen, Romandie rundt
:4. etppe (TTT), Tour de France
;2011
:4.-plass, Paris–Roubaix
;2013
:6. etappe, Sveits rundt

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
*
Aleksej Kolesov

**Aleksej Kolesov** (**Алексей Колесов**) (født 27. september 1984) er en profesjonell kasakhstansk landeveissyklist. Han har syklet for Astana.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andrej Mizurov

**Andrej Mizurov** (født 16. mars 1973) er en profesjonell kasakhstansk landeveissyklist.

## Lag
* 1999 Collstrop-De Federale Verzekeringen
* 2000 Team Deutsche Telekom
* 2001 Team Deutsche Telekom
* 2002 Mercatone Uno
* 2003 MBK-Oktos
* 2004 Oktos
* 2005 Capec
* 2006 Capec
* 2007 Astana
* 2008 Astana
* 2009 Petrochemical Tabriz Cycling Team
* 2010 Tabriz Petrochemical Cycling Team
* 2011 Astana (fra 14.05.)
* 2012 Tabriz Petrochemical

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dmitrij Muravjov

**Dmitrij Muravjov** (født 2. november 1979) er en tidligere profesjonell, kasakhstansk landeveissyklist.

Han er kasakhstansk mester på landevei fra 2002, og mester på temporitt fra 2003 og 2005.

## Meritter

;2001
:Circuit du Hainaut 
;2002
: Nasjonal Mester Landevei
;2003
:Sammenlagt og 3 etappeseire, Ruban Granitier Breton
:1. etappe, Vuelta Ciclista a Navarra
: Nasjonal Mester Tempo
:5. og 6. etappe, Tour des Pyrénées 
;2005
: Nasjonal Mester Tempo
;2011
:7.-plass sammenlagt, Tredagers i De Panne
;2012
:2.-plass, Druivenkoers-Overijse

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jevgenij Sladkov

**Jevgenij Sladkov** (født 15. desember 1983) er en profesjonell kasakhstansk landeveissyklist. Han sykler for *A-Style*, men har tidligere syklet for Astana.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
René Haselbacher

**René Haselbacher** (født 15. september 1977) er en profesjonell østerriksk landeveissyklist. Han sykler for *Vorarlberg-Corratec*. Han har syklet åtte sesonger for Gerolsteiner og to for Astana.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Hjemmeside
Michael Schär

**Michael Schär** (født 29. mai 1986 i Geuensee) er en sveitsisk tidligere profesjonell landeveissyklist. Han la opp etter 2023-sesongen.

## Meritter

;2004
: Nasjonal juniormester på tempo
:Trofeo Comune di Vertova
;2005
: Nasjonal U23-mester på tempo
;2006
: Nasjonal U23-mester på tempo
;2007
:3.-plass sammenlagt, Sachsen-Tour
::Ungdomstrøya 
;2013
: Nasjonal mester i landeveisritt
;2014
:2. etappe, Tour of Utah

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Maksim Gurov

**Maksim Gurov** (**Максим Гуров**) (født 30. januar 1979) er en tidligere profesjonell, kasakhstansk landeveissyklist. Han har blant annet syklet for Pro Team Astana.

I 2010 ble han kasakhstansk mester i landeveissykling.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sarnestunnelen

**Sarnestunnelen** er en tunnel på europavei 69 i Nordkapp kommune i Finnmark. Tunnelen er 195 meter lang. Den er en del av FATIMA-prosjektet, Fastlandsforbindelsen til Magerøya, som ble åpnet 15. juni 1999. Det er lov å sykle gjennom tunnelen.

## Se også
*Honningsvågtunnelen
*Nordkapptunnelen
*Veidnesbrua
*Veitunneler i Norge
Sergej Ivanov (syklist)

**Sergej Valerjevitsj Ivanov** (russisk Сергей Валерьевич Иванов, født 5. mars 1975 i Tsjeljabinsk) er en profesjonell russisk landeveissyklist.

Han har vært profesjonell siden 1996 og er seks ganger russisk mester.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sergej Jakovlev

**Sergej Jakovlev** (født 21. april 1976 i Timertau) er en profesjonell kasakhstansk landeveissyklist.

## Lag
* Besson Chaussures 1999–2000
* Cantina Tollo-Acqua & Sapone 2001
* T-Mobile Team 2002–2005
* Astana 2006–2008	

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Benoît Joachim

**Benoît Joachim** (født 4. januar 1976 i Luxembourg by) er en profesjonell luxembourgsk landeveissyklist. Han sykler for *Differedanger – Apiflo Vacances*. Han har tidligere syklet åtte sesonger for US Postal/Discovery Channel og to sesonger for Astana.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aaron Kemps

**Aaron Kemps** (født 10. september 1983 i Bundaberg) er en profesjonell australsk landeveissyklist. Han syklet for ProTour-laget Astana.

## Lag
* 2005-2006 Liberty Seguros-Würth 
* 2007-2008 Astana
* 2009     Rock Racing
* 2010 Fly V Australia
* 2011 V Australia
* 2012 Champion System

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gennadij Mikhajlov

**Gennadij Mikhajlov** (**Геннадий Михайлов**) (født 8. februar 1974) er en tidligere profesjonell russisk landeveissyklist.

## Lag
* Lada-CSKA (1996–1998)
* Farm Fites (2000)
* Lotto-Adecco (2001–2002)
* US Postal/Discovery Channel (2003–2006)
* Astana (2007)
* Mitsubishi-Jartazi (2008)
* Katjusja (2009)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Julien Mazet

**Julien Mazet** (født 19. mars 1981 i Villeneuve-sur-Lot) er en profesjonell fransk landeveissyklist. Han har syklet for *Auber 93* siden 2005, men unntak av to sesonger i Astana.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Historic Royal Palaces

**Historic Royal Palaces** er en britisk offentlig myndighet som ble opprettet i 1989 for å bestyre de ubebodde kongelige palassene i England. 

Myndigheten har ansvar for:

* Tower of London
* Hampton Court Palace
* Kensington Palace (kun hovedleilighetene)
* Banqueting House
* Kew Palace

Historic Royal Palaces har kontrakt fra ministeren for kultur, media og sport for å bestyre disse eiendommene for monarken. Alle er åpne for publikum.

De bebodde kongelige residensene bestyres av Royal Household Property Section. 

## Eksterne lenker

*
José Antonio Redondo

**José Antonio Redondo Ramos** (født 5. mars 1985 i Alcázar de San Juan) er en tidligere profesjonell spansk landeveissyklist. Han syklet for Astana, men fikk sparken i 2007 for å ha brutt lagets dopingbestemmelser. I 2009 testet han positivt for anabole steroider.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tsjeljabinsk

**Tsjeljabinsk** (russisk: Челябинск) er en by i Russland og administrativt senter i Tsjeljabinsk oblast. Innbyggertallet er  (2006) innenfor bygrensene og  innenfor det urbane området.

Tsjeljabinsk ligger ved elva Miass, på østsiden av Uralfjellene, 210&nbsp;km sør for Jekaterinburg og ca. 200–250&nbsp;m over havnivået. Den transsibirske jernbanen går gjennom byen. Flyplassen heter *Balandino*. Byen er et sentrum for metallurgi, maskinindustri og lett industri, med energi fra Tsjeljabinsk kullkraftverk.

Byen ble grunnlagt 13. september 1736. Opprinnelsen av navnet «Tsjeljabinsk» er usikkert, men det er stor sannsynlighet for at den kommer fra det tyrkiske ordet «çelebi» som betyr «veloppdraget». Ordet «Tsjeljaba» («Челя́ба») er fotsatt brukt som uoffisielt navn på byen.

Det var en småby frem til 1896, da den transsibirske jernbanen ble lagt gjennom byen. Etter dette vokste innbyggertallet raskt, og byen ble et transportknutepunkt og handelssentrum. Videre vekst kom i sammenheng med den andre verdenskrig, da mye industri ble bygget i byen, i tillegg til at industri og offentlige institusjoner fra de vestlige delene av Sovjetunionen evakuerte til byen.

Den første versjonen av byvåpenet ble opprettet den 8. juni 1782. Symbolet på byvåpenet er en kamel med handelsvarer på ryggen, den syboliserer byens betydning i handel.

**Tsjeljabinsk territorium** er delt i syv områder, eller «rajon»:

* Kalininskij rajon
* Kurtsjatovskij rajon
* Leninskij rajon
* Metallurgitsjeskij rajon
* Sovjetskij rajon
* Traktorozavodskij rajon
* Tsentralnyj rajon

## Vennskapsbyer
*  Columbia, USA (1995)
*  Nottinghamshire, Storbritannia (2000)
*  Ramla, Israel (2000)
*  Ürümqi, Kina (2004)

## Eksterne lenker
*
Dudinka

**Dudinka** () er en by i Krasnojarsk kraj i Russland.  Byen ligger ved den østlige (høyre) bredden av elva Jenisej, rundt 300&nbsp;km oppstrøms fra munningen i Jenisejbukta i Nordishavet. Innbyggertall: 25&nbsp;200 (est. 2005), 25&nbsp;132 (folketelling 2002).

## Historie
Dudinka ble grunnlagt i 1667 som en vinterbosetning og en utpost for Mangazeja. I 1930 ble stedet utpekt til administrasjonssenter for regionen. Bystatus ble innvilget i 1951. I sovjetperioden frem til 1991 var byen stengt for utlendinger.  I 2001 ble Dudinka igjen erklært som lukket by, og det kreves særskilt løyve for å besøke byen. Byen var hovedstad i det tidligere autonome distriktet Tajmyr, som fra 1. januar 2007 ble innlemmet i Krasnojarsk kraj.

## Økonomi og næringsliv
Dudinka største virksomhet er havna, som eies av Nornickel. Havna kan trafikkeres av havgående fartøy og er en av de viktigste havnene i Sibir, og gir industribyen Norilsk, 90&nbsp;kilometer mot øst, tilgang til Nordishavet og Nordøstpassasjen. Havna behandler frakt for Norilsk Nikkel og skiper ut 4,5&nbsp;millioner tonn gods, hovedsakelig metaller, kull og malm. Dudinka fungerer også som elvehavn for trafikk videre oppover Jenisej, til Krasnojarsk og den transsibirske jernbanen.

Fra 1978 har bruk av isbrytere på Jenisej muliggjort drift av havna hele året, unntatt under vårflommen og isløsningen i juni. Under flommen stiger elva opptil 15&nbsp;meter, og alle havneanleggene oversvømmes. Havnekranene blir i denne perioden demontert og flyttet til et lager i sikker avstand fra elva inntil flommen er over (se bilde).

I 1969 ble det bygget en gassrørledning fra gassfeltet Messojakha lenger vest, til Norilsk via Dudinka.

## Transport
Den nordligste elektrifiserte jernbanen i verden knytter Dudinka til Norilsk og til Alykel lufthavn, 45 kilometer unna. Det er også veiforbindelse på strekningen. Tre kilometer sør for byen ligger den mindre Dudinka lufthavn. 

## Kjente personer fra Dudinka
*Olga Martynova, dikter

*Petr Yan, mixed martial arts-utøver, tidligere UFC bantamvekt-mester

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Stad Doedinka
*  Dudinka, kart og vær
*  Klima og vær i Dudinka
*  Soviet Arctic Marine Transportation
*  Gulag: Norilsker ITL
*  Elvecruise på Jenisej
*  Reiseberetning
*  Tundra ved Dudinka, historiske fotos (1926)
*  Utskipning av utrustning fra Dudinka til oljefeltet Wankor 
*  Fotos fra Dudinka og omegn
Abakan

**Abakan** (russisk: Абакан, khakassisk: Ағбан) er en by og hovedstad i Republikken Khakasia i Russland. Den ligger i den sentrale delen av Minusinsksenkningen, ved samløpet mellom elvene Jenisej og Abakan, rundt 3400&nbsp;km øst for Moskva. Innbyggertall: 164&nbsp;700 (est. 2005), 165&nbsp;197 (folketelling 2002).

Det russiske fortet Abakan (russisk: Абаканский острог) ble bygget her i 1675, som en del av prosessen med å legge Khakasia under russisk kontroll. Den var også kjent som *Abakansk*. I det russiske keiserdømmet lå den under Jenisej gubernija. I 1780-årene oppstod landsbyen *Ust-Abakanskoje* i samme område, og frem til 1914 var bosetningen kjent under dette navnet. Fra 1914–1925 het byen Abakan, og fra 1925–1931 *Khakassk*. Den fikk innvilget bystatus under sitt nåværende navn i 1931. Innbyggertallet var da 10&nbsp;665.

Abakan var (sammen med Tajsjet) et av endestedene på Abakan-Tajsjetjernbanen. Den er i dag et viktig jernbaneknutepunkt mellom tre jernbanelinjer. Byen har en elvehavn, en lufthavn, industrivirksomheter, Khakasias statlige universitet, og tre teatre. Den har også et kommersielt senter som produserer fottøy, matvarer og metallprodukter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Birobidzjan

**Birobidzjan** (russisk , jiddisch ) er hovedstaden i Den jødiske autonome oblast i Russland. Byen ligger ved elvene Bira og Bidzjan, derav navnet, og er nær grensen til Folkerepublikken Kina og ved Den transsibirske jernbanen. I 2006 hadde byen 78 500 innbyggere. Jiddisch er et av de offisielle språkene der, og blir fremdeles brukt i en viss grad.

De som gjester området finner det vanligvis overraskende grønt. Det er mest lettindustri i byen.

I 2003 hadde dokumentarfilmen *L’Khayim, Kamerat Stalin!* premiere. Den handler om hvordan Stalin opprettet denne regionen for jødene på 1930-tallet, og hvordan tusenvis av jøder slo seg ned der. I tillegg til at filmen viser historien om opprettingen av det som skulle være et «jødisk hjemland», viser den også scener fra Birobidzjan på begynnelsen av 2000-tallet, og intervjuer med samtidige jødiske innbyggere.

Totalt sett var det ingen stor andel av alle sovjetiske jøder som slo seg ned i Birobidzjan. De som gjorde det, unnslapp folkemordet Holocaust som rammet jødene i den vestlige delen av Sovjetunionen, da det nasjonalsosialistiske Tyskland gikk til angrep på Sovjetunionen i 1941.

## Severdigheter
Verdens største menora er reist i Birobidzjan. Den er 21 meter høy.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''Birobidzhan from 1929 to 1931'' - photo album (Digitized page images) at US Library of Congress
* Atlas: Birobidzhan
* Birobidzhan.rfn.ru 
* Birobidzhan government homepage  (official)
** Birobidzhan Photo Gallery  (official)
* Birobidzan, Stalin’s Forgotten Zion by Jonas Bendiksen (Magnum Photos)
Daniel Navarro

**Daniel Navarro García** (født 18. juli 1983 i Salamanca) er en profesjonell spansk landeveissyklist.

## Meritter

;2009
:13.-plass sammenlagt, Vuelta a España
;2010
:5. etappe, Critérium du Dauphiné
;2012
:3.-plass sammenlagt og 3. etappe, Tour de l'Ain
:3.-plass sammenlagt, Tour Méditerranéen
;2013
:Vuelta Ciclista a Murcia
;2014
:13. etappe, Vuelta a España

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Khabarovsk

**Khabarovsk** (russisk Хабаровск) er en by i Russlands fjerne østen og hovedstad i Khabarovsk kraj. Khabarovsk har 577 441 innbyggere (2010) og ligger i innlandet ved elven Amur og samløpet med Tunguska, 30 kilometer fra grensen mot Kina. Byen ble grunnlagt i 1858 som fortet *Khabarovka*, fikk bystatus i 1880 og endret navn til Khabarovsk i 1893. Byen har navn etter oppdageren *Jerofej Khabarov*, som var den første russeren som nådde elven Amur i 1650.

Byen ligger ved den transsibirske jernbanen og har internasjonal flyplass og elvehavn. Etter den andre verdenskrigen ble det holdt rettssaker mot japanske krigsforbrytere her.

## Vennskapsbyer
*  Niigata, Japan (1965)
*  Portland, USA (1988)
*  Victoria, Canada (1990)
*  Harbin, Kina (1993)
*  Bucheon, Sør-Korea (2002)
*  Sanya, Kina (2011)
*  Chongjin, Nord-Korea (2011)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Narjan-Mar

**Narjan-Mar** (russisk: Нарьян-Мар, nenetsisk: Няръянa мар &ndash; *Njar'jana mar*, oversatt: «rød by») er hovedstaden i Nenetsk autonome okrug i Russland. Byen ligger på elva Petsjoras høyre bredd, rundt 100 km fra Barentshavet og 1550&nbsp;km nordøst for Moskva.

## Historie
Narjan-Mar ble grunnlagt som administrativt senter for det autonome området Nenetsk i 1932, i forbindelse med utbyggingen av Petsjora-kullfeltene. Bosetningen fikk bystatus i 1935. I Sovjettiden var Narjan-Mar en lukket by. Byen hadde tidligere store sagbruk, men de fleste er nå nedlagt. Etter sovjettiden har Narjan-Mar fått en mer internasjonal rolle, m.a. som administrativt senter for en av medlemsregionene i Barentsregionen.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Økonomi og næringsliv
Byen har havn for havgående skip, for trafikken fra Petsjora og ut i Barentshavet, og er også elvehavn for trafikken videre oppover Petsjora-elva. Narjan-Mar lufthavn har ruter til Arkhangelsk og Moskva, og med små dobbeldekkere ut på viddene. Byen er et viktig senter for fiske, de har fiske- og sagbruksindustri, og et slakteri for rein. Nenetsia har flere rike oljefunn, og både russiske og vestlige oljeselskaper har oppdrag i Narjan-Mar. LUKoil er i dag byens største arbeidsgiver.

## Naturgitte forhold
### Klima



## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Uoffisielt nettsted for Narjan-Mar (russisk)
Salekhard

**Salekhard** (russisk: Салеха́рд, nenetsisk: Саля'харад, oversatt: *hus på ei halvøy*) er en by og administrativt senter i det autonome området Jamalo-Nenetsk i Russland. Byen ligger i det nordvestre Sibir, ved elva Poluj kun 3&nbsp;km fra samløpet med Ob. Salekhard ligger på polarsirkelen. Innbyggertall: 36&nbsp;827 (folketelling 2002), 32&nbsp;334 (folketelling 1989).

## Historie
Bosetningen **Obdorsk** (russisk: Обдорск) ble grunnlagt i 1595 på stedet hvor khanty-bosetningen Polnovat-Vozj (russisk: Полноват-вож) lå, av russiske nybyggere som etterfulgte  Jermak Timofejevitsj erobring av Sibir. Bosetningen lå ved elva, og navnet er antagelig avledet av dette. Landet rundt Obdorsk ble under tsarene referert til som Obdorskij kraj, eller *Obdorija*.

10. desember 1930 ble stedet administrativt senter i den nye Jamal (Nenets) nasjonale okrug (russisk: Ямальский (Ненецкий) национальный округ). Navnet ble endret til Salekhard i 1933, og bosetningen fikk bystatus i 1938.

## Økonomi og næringsliv
Jamalia er Russlands viktigste kilde til naturgass. Selskapet Novatek, som er Russlands nest største gassleverandør, har hovedkvarteret sitt i byen.

I Salekhard er det også fiskehermetikkindustri og skipsverft. Det kommer ut én avis, *Poljarnyj krug* (Полярный круг). Det er flere universitetsavdelinger i Salekhard.

## Transport
Salekhard er en viktig havneby langs bredden av Ob. 

Det går jernbanelinjer fra nabobyen Labytnangi (på motsatt side av Ob) over Uralfjellene til Vorkuta og videre langs stambanen i republikken Komi, til resten av det russiske jernbanenettet. Dette er i dag det nordøstre endepunktet på det vest-russiske jernbanesystemet. Fra 1949 til 1953 ble det med Salekhard–Igarkabanen gjort et mislykket forsøk på å forlenge jernbanen fra Salekhard til Igarka, et prosjekt som kostet flere tusen Gulag-fanger livet.

Salekhard lufthavn ligger 7&nbsp;km nord for byen.

## Eksterne lenker
* 
* Uoffisielt forum for Salekhard (russisk)
* Salekhard for reisende (engelsk)
* Bilder av restene av Salekhard-Igarka-jernbanen
* Salekhard.net (russisk)
* Novatek (engelsk/russisk)
* Informasjon på nettstedet til regionen Jamalo-Nenetsk (engelsk)
Henri-Frédéric Amiel

**Henri-Frédéric Amiel** (1821–1881) var en sveitsisk filosof, lyriker og kritiker, mest kjent for *Journal Intime* (1883).

Han stammet fra hugenottene og studerte tysk filosofi i Berlin. Ved universitetet i Genève ble Amiel professor i estetikk (1853) og moralfilosofi (1854), men mistet samtidig sine kontakter i aristokratiet, da utnevnelsene i stor grad var støttet av byens demokratiske politiske parti.

En tiltagende isolasjon fra byens kulturelite (aristokratiet) og utilfredshet  med sitt eget virke gjorde at han i 1847 startet arbeidet med egen dagbok, som han i dag er mest kjent for. Den ble utgitt posthumt som *Journal Intime* (1883). Dagboken er oversatt og kommentert i Aasmund Brynildsen *Bilder fra en dagbok* (Dreyer forlag, 1953). Han skrev samtidig flere dikt, og var en habil musiker med stor sans for Beethoven.

## Dikt
* *Grains de mil*
* *II penseroso*
* *Part du rêve*
* *Les Etrangères*
* *Charles le Téméraire*
* *Romancero historiquan*
* *Jour à jour*

## Referanser


## Eksterne lenker

* Werke von und über Henri-Frédéric Amiel i katalogen til Schweizerische Nationalbibliothek
* 
* www.amiel.org/atelier/
Stromatolitter

**Stromatolitter**, **algematter**, (fra gresk *strōma*, matte, lag, stratum, og *lithos*, bergart)  er laminerte sedimentære strukturer dannet ved lagvis binding av kalkslam på overflaten av kolonier med blågrønnbakterier eller grønnalger. 

I dag dannes de i tidevannssonen i grunne havområder, der det vokser matter av sammenfiltrede algetråder. Ofte forekommer stromatolitter i dag i saltsjøer og marine laguner hvor det finnes lite av gressende organismer; f.eks. Hamelin Pool Marine Nature Reserve i Shark Bay i Vest-Australia og Cuatro Ciénegas i Mexico.

Stromatolitter var mer utbredt på jorden i prekambrium. Arkeiske fossiler antas å være encellete kolonier av blågrønne alger, mens yngre (proterozoiske) fossiler prehistoriske former for grønnalger. En art av stromatolitter som var vanlig i geologihistorien er Collenia.

## Forekomster av stromatolitter
*Gunflint Chert i Ontario i Canada (1900 millioner år gammel)
*Chert fra Belcher-øyene i nordre Canada (1900 millioner år)
*Bitter Spring Chert i Vest-Australia (800 millioner år)
*Chert og dolomittstein fra California i USA (800 millioner år)
*Chert og skifer fra Øst-Grønland

## Stromatolitter i Norge
*Raipasgruppen i Alta (ca. 1800 millioner år gammel)
*Porsangerdolomitten (700 millioner år gammel)
*Yngre kalksteiner
*Dolomitt fra sent kambriumtiden på Svalbard

## Referanser


* Grotzinger and Knoll; *Stromatolites in Precambrian Carbonates: Evolutionary Mileposts or Environmental Dipsticks?* 1999.
* Allwood *et al.* (2006) *Stromatolite reef from the early Archean era of Australia*; Nature, '''441''' 714-718.

## Eksterne lenker

* Tidligste tegn til liv
* Australske stromatolitter
* Nyere forskning av stromatolitter fra ScienceDaily
* Forskning på stromatolitter fra Bahamas
Liste over Burundis presidenter

**Liste over Burundis presidenter** viser statsoverhodene i republikken Burundi (Republika y’Burundi) (République du Burundi) fra 1966 til i dag.

## Liste

## Fotnoter

## Referanser
Pozzolana

**Pozzolana**, eller **pulvis puteolanus** på latin, er en type vulkansk aske, som siden oldtiden er blitt brukt som byggemateriale. Den inngår i romerske betong, som romerne kalte opus caementicium.

Pozzelana består av svært finkornet silisiumdioksid (kvarts) eller en kombinasjon av kvarts og aluminiumoksid. Navnet kommer fra Pozzuoli i Italia, som var en av hovedkildene for denne type aske i Romerriket. I dag brukes uttrykket om alle typer pimpstein eller vulkansk aske som består av finknust vulkansk glass og som brukes som pozzolan. Begrepet «pozzolan» dekker imidlertid alt slikt støv, uavhengig av opphav, mens «pozzolana» spesifikt brukes om pozzolan av vulkansk opprinnelse.

## Pozzolansk reaksjon
Pozzolana vil reagere med kalsiumhydroksid og vann (lesket kalk) ved romtemperatur, en reaksjon som kalles pozzolansk reaksjon. I denne reaksjonen dannes kalsiumsilikat-hydrat og kalsiumaluminium-hydrat som begge er uløselige i vann og vil leire seg sammen og stivne. Fordi virkestoffene er uløselige, vil reaksjonen også kunne skje under vann, hvilket muliggjorde mange av oldtidens arkitektoniske mesterverk. Denne reaksjonen er også basis for portlandsement. Kjemisk ser den slik ut:

:Ca(OH)2 + H4SiO4 → Ca2+ + H2SiO42− + 2 H2O → CaH2SiO4 · 2 H2O

## Referanser
Karbonfiber

**Karbonfiber** er et materiale bestående av tynne fiber, mellom 0.005 og 0.010 mm i diameter, som hovedsakelig består av karbonatomer. Disse atomene henger sammen i et krystallmønster, slik at de er oppstilt mer eller mindre parallelt i forhold til lengden av fiberens sentrale aksel. Krystallformen gjør fiberen veldig sterk i forhold til fiberens størrelse.

Fibrene er typisk surret sammen til en tråd, som kan benyttes for seg eller vevd inn i et stoff. Stoffene kan ha forskjellige trådmønstre. Videre kan stoffene kombineres med andre materialer, for eksempel en epoxy, for med dette å skape et komposittmaterialer med karbonfibre som armering. Slike komposittmaterialer kan ha høy styrke i forhold til vekt, og lav termisk ekspansjon. Dette gjør materialet egnet for bruk innen flyindustri, forsvar, motorsport, og konkurranseidretter. Samtidig er materialet forholdsvis kostbart i forhold til lignende materiale som glassfiber eller plast. Videre er det sterkt når det strekkes eller bøyes, men er tilsvarende svakt når det presses sammen eller utsettes for direkte slag. 

## Bruksområder
Karbonfiber brukes mest til å forsterke komposittmaterialer. 

Denne typen materialer brukes i fly, sportsbiler, motorsykler, vindmølleblader og andre steder hvor det kreves høy styrke kombinert med lav vekt. Karbonfiber har vært et av de mest brukte materialer i Formel 1 siden introduksjonen av materialet tidlig på 1980-tallet.

I senere år har det også blitt mer utbredt å benytte karbonfiber på mer utradisjonelle måter. Dette henger sjelden sammen med at et slikt sterkt og lett materiale kreves, men skyldes heller at man ønsker å vekke assosiasjoner rundt den tradisjonelle bruken av materialet (militært, sportslig). Dette kan for eksempel sees i bruken av karbonfiber i smykker, penner (Montblanc, Caran d'Ache) og klokker (TAG Heuer).

Karbonfiber benyttes også i enkelte strengeinstrumenter, og fioliner og cello har ofte en bue av karbonfiber. Dette er et alternativ til de mer vanlige trebuene. Enkelte selskaper produserer også instrumenter som celloer, fløyter, gitarer og mandoliner av karbonfiber.

I tillegg til de ovennevnte brukes materialet i båter, sykler, fiskestenger, hockeykøller, sko, kamerastativer, og mye mer.

## Litteratur
*
Trengereid skule

**Trengereid oppveksttun skule** er en kommunal barneskole fra 1896 på Trengereid i Arna bydel i Bergen. Skolen er fådelt med én klasse på 1.-4. trinn og én klasse på 5.-7. trinn. Skolen ble utvidet i 1949 og i 1984, og har plass til 45 elever. Skolens hovedmålform er nynorsk, og nynorskandelen er 44 % (2020/2021).

I januar 2014 fikk skolen en egen barnehage i det gamle rehabiliterte menighetshuset, og tilrettelagt nye uteområder. Skolen og barnehagen utgjør til sammen Trengereid oppveksttun.

Skolen opplevde synkende elevtall, og hadde 18 elever skoleåret 2022/2023. Før skolestart høsten 2023 var elevtallet så lavt at driften ved skolen ble besluttet avviklet fra årsskiftet 2023/2024 i bystyremøte 22. november 2023, og elevene overført til Garnes skule fra skolestart 2023/2024.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Trengereid skule
Porsangerdolomitten

**Porsangerdolomitten** er en over 200 meter tykk lagpakke som forekommer omkring indre Porsangerfjorden. Dolomitten er 700 millioner å gammel og inneholder stromatolitter. 

## Se også
*Stromatolitter
Spektrum (tidsskrift)

***Spektrum*** (etablert 1946, nedlagt 1954) var et norsk kulturtidsskrift.  Dets formål var «å skape et forum for de kretser i vårt folk som hyller et spiritualistisk livssyn», og  var således en  videreføring av det nedlagte todsskriftet *[[Janus (tidsskrift)|Janus]]* (1933–1941).  Det var ledet av Barthold A. Butenschøn, og utgitt med seks nummer årlig.

Redaktører var Carl Fredrik Engelstad og Hans Peter L'Orange (1946–1949), 
Ernst Sørensen og etterhvert Aasmund Brynildsen.

Blant bidragsytere finner man, foruten redaksjonen,
Aagot Benterud, Niels Christian Brøgger, Ronald Fangen, Gunnar Høst, Odd Nansen, Ørnulf Ranheimsæter, Kristian Smidt og André Bjerke.

Etter nedleggelsen ble det André Bjerke-ledede tidsskriftet *[[Horisont (tidsskrift)|Horisont]]* etablert (1955) og brukt for mange av de samme tema som *Spektrum*.

## Referanser
Gunflint Chert

**Gunflint chert** er en bergartssekvens av båndete jernformasjoner som finnes i Gunflint Range i nordlige Minnesota, USA og vestlige Ontario, Canada langs stranden på nordsiden av Lake Superior. 

Svarte lag i sekvensen inneholder mikrofossiler som er 1,9 til 2,3 milliarder år gamle. Stromatolitter som er omvandlet til jaspis er funnet i Ontario. Formasjonen består av vekslende jernoksid- og silika-rike lag. Jernoksidet er hematitt eller magnetitt med ilmenitt mens silikaen er kryptokrystallin kvarts som chert eller jaspis.

Stanley Tyler fant forekomsten med røde stromatolitter i 1953. Han fant også et svart chertlag med små sfærer, stolper og filamenter på mindre enn 10 mikrometer. Elso Barghoorn, en paleobotaniker ved Harvard, fastslo at *they were indeed structurally preserved unicellular organisms.* I 1965 publiserte de sine observasjoner og navnga en lang rekke med organismer fra Gunflint.

## Referanser


## Litteratur
*Barghoorn, E.S. and Tyler, S.A., 1965: *Microorganisms from the Gunflint Chert*. Science, vol. 147, p. 563-577.
*Schopf, J.W., 1999: *Cradle of Life: The Discovery of Earth's Earliest Fossils*. Princeton University Press, 336 p. ISBN 0-691-00230-4
*Superior type Banded Iron Formation
*Gunflint Chert
De seks artikler

***De seks artikler*** (**Six Articles**, *31 Henry VIII, c.14*) var en lov som ble vedtatt av Det engelske parlamentet under Henrik VIII i juni  1539. Den bekreftet kongens dragning mot en konservativ teologi, og ble av de som ønsket en mer omfattende reform kalt *Bloody Statute* og *Bloody Whip with Six Strings*. Selv om Den engelske kirke brøt med Den hellige stol ble ikke den sentrale troslæren endret før erkebiskop Thomas Cranmer av Canterbury og etterhvert regentene til Edvard VI begynte en reell innføring av protestantisk lære. 

Artiklene bekreftet katolsk trolære angående spørsmål som:
* transsubstansiasjon (nattverdslementene blir virkelig Kristi legeme og blod)
* nattverd under én skikkelse (kun Kristi legeme, brødet, deles ut til legfolket)
* sølibat for de geistlige
* kyskhetsløfter skulle fortsatt overholdes
* private messer kunne feires
* nødvendigheten av individuelt skriftemål til prest

Brudd på loven, det vil si å forfekte en annen lære, kunne resultere i bøter, fengselsstraff eller dødsstraff. Allerede i 1540 ble den mildnet ved at dødsstraff ble forbeholdt de som fornektet transsubstansiasjonslæren, og ytterligere en lov begrenset den tilfeldige måte *De seks artikler* ble brukt på. Henrik VIII opprettholdt ikke alle katolske skikker; for eksempel tvang han i 1541 gjennom bruken av Bibelen på engelsk og oppløsningen av alle helligdommer viet til helgener.

Erkebiskop Cranmer, som var hemmelig gift, var motstander av loven, men fortsatte i sitt embete. Reformbiskopene Hugh Latimer og Nicholas Shaxton gikk av som følge av loven, og ble fengslet i en periode. 

Etter Henrik VIIIs død ble loven trukket tilbake av hans sønn Edvard VI. 

## Se også

* De ti artikler
* De trettini artikler
De ti artikler

***De ti artikler*** (***Ten Articles***) var et reformskrift som ble publisert av erkebiskop Thomas Cranmer av Canterbury i 1536. De var det første sett med retningslinjer for Den engelske kirke idet den ble uavhengig av Den hellige stol. 

Artiklene kan oppsummeres slik:

# Bibelen, de tre økumeniske trosbekjennelser og de første fire økumeniske konsiler har bindende autoritet for kirken.
# Dåp er nødvendig for frelse, også for spedbarn; artikkelen fordømmer også anabaptisme og pelagianisme.
# Botens sakrament, med skriftemål og absolusjon, er «hensiktsmessig og nødvendig»
# Kristi legemes og blods nærvær i form av brød og vin under nattverden er substansielt, reelt og korporlig.
# Rettferdiggjøring kommer gjennom tro, sammen med gode gjerninger og lydighet.
# Det kan brukes bilder (ikoner) i kirkene.
# Helgnene og jomfru Maria skal æres.
# Helgeners forbønn kan påkalles.
# Riter og seremonier som er gode og prisverdige skal observeres; dette inkluderer bruk av liturgiske klær, stenking med vievann, lysprosesjon til kyndelsmesse, utdeling av aske på askeonsdag.
# Doktrinen om skjærsilden, og bønn for de avdøde der, opprettholdes (men ble en ikke-essensiell doktrine)

Disse doktrinene var i liten grad et brudd med katolsk lære. Bare i den første artikkelen, der flere økumeniske konsiler ble utelatt, er det et markant brudd. Cranmer skulle senere bidra til å trekke Den engelske kirke i en mer protestantisk retning. 

*De ti artikler* ble fulgt av ytterligere utledninger i *[[The Institution of the Christian Man]]*, eller *Biskopsboken*, som ble utgitt i 1537. 

## Se også

* De seks artikler
* De trettini artikler
Kommunestyrevalg i Sør-Frøya kommune

**Kommunestyrevalg i [[Sør-Frøya kommune]]** i perioden 1945 til 1959. Sør-Frøya ble opprettet som egen kommune 1. januar 1906 da Frøya kommune ble delt i Nord- og Sør-Frøya kommune fram til 1. januar 1964 da de to kommunene ble slått sammen igjen til Frøya kommune.

## Kommunevalget 1959

## Kommunevalget 1955

## Kommunevalget 1951

## Kommunevalget 1947

## Kommunevalget 1945

## Kommunevalget 1937

## Se også
*Kommunestyrevalg i Frøya kommune (1963–)
*Kommunestyrevalg i Nord-Frøya kommune (1945–1959)

## Referanser
DS «Bægna»

**DS «Bægna»** var et dampskip som gikk i rutetrafikk på innsjøen Sperillen, mellom Heen i Ådalselva, i Ådal (senere Ringerike) kommune, og Sørum i Begnadalen, i Sør-Aurdal kommune, i årene 1868–1929. Båten gikk også under navnet «Danskebåten» på grunn av alle de danskene turistene som kom med den.

Kaptein Johan Christensen hadde over 40 års fartstid og er sagt å være den som døpte om «Puttekollen» der elven passerer fylkesgrensen mellom Buskerud og Oppland til «Valdreshorn».

## Skipet
DS «Bægna»s tonnasje var 48,63 bruttoregistertonn og 15,04 nettoregistertonn. Skipet målte 25,7 meter i lengde, med en største bredde på 4,3 meter. Hovedmaskinen var en compound dampmaskin med arbeidstrykk 120 psi. Oppgitt ytelse var 80 ihk (indikerte hestekrefter) og 17 nhk (nominelle hestekrefter). Skipet var bygget ved Akers mekaniske verksted og ble fraktet i deler fra Drammen til Heen, der den ble satt sammen og sjøsatt på elven. Besetningen besto av en kaptein, tre dekksgutter og to mann i maskinrommet. Den var opprinnelig sertifisert for 162 personer, men siden redusert til 127 personer. Lastekapasiteten var på 20 tonn, og da stakk kjølen ca. 160 cm dypt. DS «Bægna» ble satt inn i person- og godstrafikk på innsjøen Sperillen.

## Rutefakta

Jomfruturen fant sted den 13. oktober 1868. Frem til 1869 gikk båten bare til Nes i Ådal, men da ble ruten utvidet opp Begna til Sørum. Dette var så langt elven var farbar med en såvidt stor båt. DS «Bægna» hadde faste anløp i elven ved Heen (sørlig endekai), Semmen, Skollerud, Bergsund og Flaskerud. Ved flere av disse plassene måtte folk gjerne ro ut til båten, som måtte ankre opp lenger ut i elven. Ved Killingstrømmen måtte det bygges et sluseanlegg for å få båten opp i Sperillen, en innsjø som strekker seg fra Ringmoen til Nes i Ådal. På Sperillen hadde båten faste anløp ved Finsand, Viker, Voldvik og Nes, samt fra 1869 også ved Sørum sør i Begnadalen (nordlig endekai).

DS «Bægna» ble også benyttet til postbefordring, og i årene 1925–1929 hadde båten eget brevhusstempel med nummeret 753. Etter at Valdresbanen kom i drift til Fagernes i 1906 forsvant turistene, der spesielt mange dansker hadde benyttet seg av reisen med Sperillbanen.

Strekningen fra Heen til Sørum utgjorde ca. 75&nbsp;km. Da Sperillbanen åpnet i 1926 ble Finsand det sørligste anløpet på ruten. DS «Bægna» ble tatt ut av trafikk den 11. oktober 1929, da båten gjorde siste reis fra Sørum til Finsand. Etter dette overtok en motorbåt frem til båttrafikken ble endelig nedlagt i 1933. Deler av DS «Bægna» med kapteinens kabin befinner seg ved Norsk Jernbanemuseum på Hamar.

### Anløpssteder
Anløpssteder i kronologisk rekkefølge fra sør mot nord.

* Ådal i Ringerike
** Ådalselva
*** Hen (sørligste anløp, fra 1868 til 1926)
*** Semmen (1868–1926)
*** Skollerud (1868–1926)
*** Bergsund (1868–1926)
*** Flaskerud (1868–1926)
** Sperillen
*** Finsand (1868–1929)
*** Viker (1868–1929)
*** Voldvik (1868–1929)
*** Nes i Ådal (1868–1929)
* Begnadalen i Sør-Aurdal
** Begna
*** Sørum (nordligste anløp, fra 1869 til 1929)

## Se også
* Killingstrømmen

## Kilder
* *Aarbog for Norges handelsmarine 1907* (side 162) - Sjøfartskontoret, Kristiania 1908.
Tom Tjaarda

**Tom Tjaarda** (født **Stevens Thompson Tjaarda van Starkenberg**; født 23. juli 1934 i Detroit, USA, død 1. juni 2017 i Torino, Italia) var en amerikansk bildesigner av nederlandsk herkomst. Tjaarda arbeidet for mange velkjente italienske karosseribyggere, blant dem Carrozzeria Ghia, Pininfarina og Italdesign Giugiaro. De Tomaso Pantera er kanskje hans mest kjente design, men også Fiat 124 Sport Spider og De Tomaso Deauville er blant Tjaardas arbeider.

## Biler designet av Tjaarda
* Ghia Selene (1959)
* Pininfarina Rondine (1963)
* Pininfarina Sigma Berlina (1963)
* Ferrari 330 GT 2+2 (1964)
* Fiat 124 Sport Spider (1965)
* Fiat 124 Coupé (1965)
* Ghia Serenissima Agena (1968)
* De Tomaso Deauville (1970)
* De Tomaso Pantera (1970)
* De Tomaso Longchamp (1972)
* Ford Fiesta (1972)
* Lancia Y10 (1978)
* Chrysler Le Baron (1982)
* Rayton Fissore Magnum (1985)
* Aston Martin Lagonda Coupé (1987)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rodinia

**Rodinia** (av russisk Родина, *Moderland*), er et tidligere superkontinent som trolig eksisterte for 1300 - 700 millioner år siden - altså fra midtre til nyere proterozoikum, under Kryogenium. Det ble dannet av Laurasia, Baltika og Amazonia, som var restene av det forrige superkontinentet Columbia. Videre omfattet kollisjonen trolig også Sao Francisco-skjoldet, Kongoskjoldet og Kalahariskjoldet. Rodina-kontinentet lå hovedsakelig sør for ekvator, nedover mot sydpolen. 

Under dannelsen av Rodina da Amazonia- og Baltika-platene kolliderte, skjedde det en tilhørende fjellkjededannelse langs kollisjonssonen som dannet fjellkjeder i nordøstre Brasil, og Det sveko-norvegiske grunnfjellet i dagens sørlige Norge og Sverige. De ca 1 milliard år gamle grunnfjellsområdene i Agder, Telemark og Sør-Sverige er resultatene av denne kollisjonen. Kollisjonspregede hendelser for 1,3 - 1,0 milliard år siden omfattet også blant annet Bangweuluskjoldet i dagens sentrale Afrika og det store Kalahariskjoldet i Sørlige Afrika (Kongo-plateformasjonene), med innslag av øybuemagmatisme. 

For mindre enn 1 mrd år siden (antakelig 850 - 630 millioner år) brakk Rodina opp og dannet riftsoner som etter hvert utviklet seg til små havområder. Kontinentet delte seg i Gondwana, Laurentia (Nord-Amerika), Siberia (Sibir), Baltica (Skandinavia), samt den lille platen Avalonia (England og deler av Belgia). 

Det er kjent påfølgende, trolig lokale kollisjonshendelser for anslagsvis 750 millioner år siden.
For omkring 600 millioner år siden var restene av kontinentet dekket av isbreer.

## Sannsynlige superkontinenter
En oversikt over sannsynlige superkontinenter, med antatt eksistens i millioner år fra vår tid, omfatter:

* Vaalbara – 3 600–2 800 – Det tidligste kjente superkontinentet, basert på kratoner i Sør-Afrika og Australia
* Ur – 3 100–2 000 – Et av de første stabile kontinentene, mindre enn dagens Australia
* Kenorland – 2 700–2 100 – Sammensatt av flere kratoner, inkludert deler av dagens Nord-Amerika og Baltikum
* Columbia / Nuna – 1 800–1 200 – Et stort superkontinent som samlet mange av dagens kontinenter
* **Rodinia – 1 100–700**
* Pannotia – 600–540 – Et kortlivet superkontinent før Pangea, ofte oversett
* Gondwana – 550–400 (1–2 kontinenter) – En sørlig landmasse som senere ble del av Pangea; inkluderte Afrika, Sør-Amerika, India, Australia og Antarktis
* Pangea – 300–200 – Det mest kjente superkontinentet, som samlet nesten hele jordens landmasse
* Eurasia – 55–nåtid

## Se også
* Columbia
*Prekambrium

## Referanser


## Litteratur
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*