Johan Strand Johansen

**Johan Strand Johansen** (1903–1970) var en norsk NKP-politiker som satt på Stortinget i årene 1945&ndash;1949 og igjen 1954&ndash;1957. Han var arbeidsminister i Einar Gerhardsens første regjering i 1945 (samlingsregjeringen). Han er også kjent for sin rolle i Furubotn-oppgjøret i 1949.

## Liv og virke
Han ble født på Lysøya i daværende Jøssund kommune, men vokste for det meste opp på Lademoen i Trondheim. Foreldrene var Anton Rambeck Johansen og Ellen Johansen Strand. Søsteren Gerda Strand Johansen fulgte langt på vei samme vei som broren, som journalist og kommunist.

I 1924 ble han journalist i *[[Ny Tid (1899–1947)|Ny Tid]]*, kommunistenes presseorgan i Trondheim, og fra samme år og frem til 1928 var han sekretær i Norges Kommunistiske Ungdomsforbund. Fra 1927 til 1930 studerte han ved Kominterns Lenin-skole i Moskva. I 1930 ble han redaktør i *[[Hardanger Arbeiderblad]]* i Odda, og fra 1931 var basen hans i Oslo, som medarbeider i *[[Arbeideren]]* og medlem av partiets sentralstyre.

Strand Johansen var i fengsel en rekke ganger i løpet av 1920- og 1930-tallet som følge av politiske aktiviteter. I 1924 ble han idømt seks ukers fengsel for deltagelse i Fjellseter-affæren. Han var sentralstyrets representant på den streikemarkeringen som siden skulle utvikle seg til å bli Menstadslaget, og ble i etterkant av dette idømt ti måneders fengselsstraff.

Strand Johansen ble sammen med sin russisk-jødiske kone Helene Sterlina (1903–1942) arrestert av Gestapo i 1941. Strand Johansen tilbrakte store deler av krigen i Sachsenhausen. Hans kone Helene ble drept i Auschwitz i 1942. Johansen hadde hjulpet mange tsjekkiske og andre slaviske fanger i sin tid i Sachsenhausen, og for dette ble han hedret med det tsjekkoslovakiske Krigskorset.

## Etter krigen
I 1945 ble han partisekretær i NKP, og ble samtidig valgt inn på Stortinget. Han var en av to NKP-representanter i samlingsregjeringen i 1945. Han var også sentral i de mislykkede samlingsforhandlingene med Det norske Arbeiderparti samme år.

Som en av de fremste tillitsvalgte i NKP kom han til å stå i spissen for oppgjøret med Peder Furubotn i 1949. Selv om fløyen ble omtalt som Løvlien-fløyen, etter partiformann Emil Løvlien, var det Strand Johansen som sto for de kraftigste angrepene mot «det annet sentrum» i partiet. Ifølge boka *Spaneren* av Ørnulf Tofte i Politiets overvåkingstjeneste hadde Strand Johansen møter med KGBs resident Aleksander Alekhin under det interne partioppgjøret i 1949. I 2014 kom det frem at Mitrokhin-arkivet oppgir at de sovjetiske hemmelige tjenester etablerte kontakt med ham i 1945, da Strand Johansen var stortingsrepresentant og medlem av utenrikskomiteen. Arkivet inneholdt ingen detaljer om hva kontakten førte til.

I 1953 ble han valgt til nestformann i NKP, men trakk seg i 1955 etter at han hadde blitt sendt til Moskva for et kuropphold. Det var da tydelig at han var i mentalt ubalanse, trolig som en reaksjon på så vel oppholdet i konsentrasjonsleiren, ektefellens død og de sterke konfliktene i partiet. Han fikk senere en leilighet i Moskva, og bodde der til sin død i 1970. Han spilte ingen politisk rolle etter 1955 selv om han sendte en strøm av brev til ulike nøkkelpersoner i NKP. Han mente selv at han hadde stor politisk innflytelse gjennom denne brevskrivingen, noe blant annet Reidar T. Larsen avviser i sine bøker.

## Litteratur
Skjeseth, Alf: *Røde Strand. Johan Strand Johansens dramatiske liv* (ISBN 978-82-93461-23-4 - Nygaard Forlag, 2025)

## Referanser


## Eksterne lenker
*