Isaac Casaubon

**Isaac Casaubon** (født 18. februar 1559, død 1. juli 1614) var en klassisk lærd og filolog, den første i Frankrike, og senere i England. I sin tid ble han av mange ansett som den mest lærde mann i Europa.

Casaubon ble født i Genève og ble professor i Montpellier i 1596, i Lyon 1598, i Paris 1599 og bibliotekar hos Henrik IV av Frankrike i 1603. I 1610 bosatte han seg i England.

Blant Casaubons arbeider er det best kjente *De satyrica græcorum poesi et romanorum satira* (1605), samt en rekke utgaver av klassiske forfattere som Theofrastos (1592), Athenaios (1598), Aulus Persius Flaccus 1605, Polybios (1609) med flere.

## Arv og ettermæle
Foruten de bøker nevnt, utga og kommenterte Casaubon antikke forfattere og skrifter som Aulus Persius Flaccus, Suetonius Tranquillus, Aiskhylos, og *[[Historia Augusta]]*. Hans utgave på Polybios, som han la ned enormt arbeid med, ble etterlatt uferdig. Hans mest ambisiøse verk var hans revisjon av teksten til *Deipnosophistæ* av Athenaios, med kommentarer. Om Theofrastos viser kanskje hans mest karakteristiske fortrinn og dyktighet som kommentator. *Exercitationes in Baronium* er om enn et fragment av den massive og kritiske gjennomgang som han fullførte. Den sviktet å presentere den ukritiske karakter av kirkehistorikeren Cesare Baronios historie, og fikk kun moderat suksess, selv blant protestanter.

Hans analyse av *Corpus Hermeticum*, en egyptisk-gresk visdomstekst, snudde den tidligere oppfatningen i Europa at disse tekstene var datert til Moses' tid ved isteden å lokalisere dem til mellom 100- og fra 200-tallet e.Kr. Hans brevveksling på latin ble til sist samlet av Theodorus Janssonius van Almeloveen (Rotterdam, 1709), som organiserte brevene i en detaljert biografi av Casaubon. Dog var denne nederlandske redaktøren kun kjent med Casaubon dagbok i utdrag. Dagboken, *Ephemerides*, viss manuskript er bevart i biblioteket i Canterbury, ble trykt i 1850 av forlaget Clarendon Press. Det utgjør en verdifull nedtegnelse av dagliglivet til en lærd litterat på 1500-tallet.

## Litterære forbindelser
Forskeren i romanene Umberto Ecos roman *Foucaults pendel* (1989) og *Middlemarch* (1874) av George Eliot har navnet Casaubon. Mary Gentle ga navnet til en romanfigur i hennes romaner *Rats and Gargoyles* (1990) og *The Architecture of Desire* (1991) som hyllest til Isaac Casaubon. Ross King nevner Casaubon i hans roman *Ex-Libris* (1998) hvor han er sagt å ha avslørt *Corpus Hermeticum* som en forfalskning, en ide som antagelig er lånt fra Frances Yates' *Giordano Giordano Bruno and the Hermetic Tradition* (1964).

I deres bok *Isaac Casaubon, the Jews, and a Forgotten Chapter in Renaissance* (2011) viser forfatterne Anthony Grafton og Joanna Weinberg at Casaubon var også en hebraisk lærd som hadde en dyp interesse i jødiske studier. Den jødiske bibliotekar Isaac ben Jacob nevner i sin bibliografi *Otsar Hasefarim* (1880) om *Michlol*, en hebraisk bok av David Kimhi vedrørende hebraisk grammatikk, som han tilskriver en «rabbiner Isaac Casaubon».

## Bibliografi
* Casaubon, Isaac (1973): *De Satyrica Graecorum & Romanorum Satira*, Paris, 1605. Faksimileutgave, red. Peter E. Medine, Scholars' Facsimiles & Reprints, ISBN 978-0-8201-1115-5.

## Referanser


## Litteratur
* Marrone, Caterina (2002): *I geroglifici fantastici di Athanasius Kircher*, Nuovi Equilibri, Viterbo, ISBN 88-7226-653-X. s. 166
* Parry, G. J. R. (2002): *A Protestant Vision: William Harrison and the Reformation of Elizabethan England*. Cambridge: Cambridge University Press. s. 303.
* Pattison, Mark (1875): *Isaac Casaubon, 1559–1614*, Longmans, Green,
* Frances A. Yates: *Giordano Bruno and the Hermetic Tradition.* Routledge and Kegan Paul, London, 1964.

## Eksterne lenker
* 
* ''The Wars Of Religion'' Chapter II. «French Humanism and Montaigne», *Cambridge Modern History*, Volume III