Trekryper

* se inndeling

**Trekryper** (*Certhia familiaris*) er en art i trekryperfamilien (Certhiidae) og tilhører ordenen med spurvefugler (Passeriformes). Arten deles i ti underarter, hvorav nominatformen (*C. f. familiaris*) hekker i store deler av Fennoskandia. Arten er nært knyttet til skog, og den brune fuglen kan minne om en mus når den klatrer på trestammene.

Amerikatrekryper (*C. americana*) og rododendrontrekryper (*C. hodgsoni*) er tidligere blitt regnet som underarter av *C. familiaris*, men begge skiller seg fra trekryperen gjennom både genetikken og sangen. Av de ti underartene, som nå anerkjennes, regnes spesielt *C. f. corsa* som distinktiv, men den ser ut til være nærmest beslektet med *C. f. macrodactyla*.

## Beskrivelse
Trekryperen blir omkring  og veier typisk . Den har brunspettet overside og hvit underside, lang stjert og et spisst, svakt nedoverbøyd og halvlangt nebb. Lemmene er korte, men tærne (tre framover- og en bakovervendt) og klørne er kraftige, spesielt baktåen og kloen på denne. Det er denne kombinasjon som gjør arten så klatredyktig. Fuglen bruker den lange stjerten som støtte når den klatrer.

### Inndeling og utbredelse
Inndelingen og utbredelsen av underartene følger Handbook of the Birds of the World Alive og er i henhold til Harrap (2016). De tidligere underartene i Himalaya og Nord-Amerika er nå skilt ut som egne arter.

* Certhiidae, trekryperfamilien
** *[[Certhia]]*
*** *[[Trekryper|C. familiaris]]*, trekryper
**** *C. f. britannica*, Irland og Storbritannia (unntatt Scillyøyene, Orknøyene og Shetland)
**** *C. f. macrodactyla*, Vest-Europa til Polen, Slovakia, Ungarn, sør til det nordlige Spania (De kantabriske fjell, Sierra de Cebollera og Pyreneene), Italia (Appenninene sør til Abruzzo) og det nordvestre Kroatia
**** *C. f. corsa*, Korsika
**** *C. f. familiaris* (nominatformen), Fennoskandia og Øst-Europa (fra Polen) østover til Vest-Sibir (Jenisejs nedslagsfelt), videre sørover til Hellas og det nordvestre Tyrkia og det nordlige Ukraina
**** *C. f. daurica*, det sørlige sentrale Sibir (fra Jenisejs nedslagsfelt) østover til Okhotsk, Sakhalin og Kurilsk, og sør til Kasakhstan, Nord-Mongolia og Nordøst-Kina, Russlands fjerne østen (Amurland, Ussuriland), Nord-Japan (Hokkaido) og det nordlige Nord-Korea
**** *C. f. caucasica*, Krim, Kaukasus, Nord-Tyrkia, Georgia, Armenia og Aserbajdsjan (til Talysjfjellene)
**** *C. f. persica*, Nord-Iran (Elburzfjellene østover til Gonbad-e-Kavus)
**** *C. f. tianschanica*, det sørøstre Kasakhstan og Kirgisistan (Tian Shan) til Nordvest-Kina (Xinjiang øst til Hami)
**** *C. f. bianchii*, Nord-Kina (Qinghai, Gansu, Shaanxi og Shanxi)
**** *C. f. japonica*, det sørlige Japan (Honshu, Shikoku og Kyushu)

## Atferd
Trekrypere klatrer i spiralform oppover trestammene og plukker edderkopper og insekter av morken bark. Om vinteren kan den også spise frø, spesielt av furu og gran. I kalde vintre dør mange av disse små fuglene, men bestanden bygger seg raskt opp igjen. Arten er stort sett standfugl i Norge, men noen fugler trekker til De britiske øyer og Mellom-Europa. Om vinteren opptrer den nesten alltid som medlem av meiseflokker, sammen med granmeis, svartmeis, toppmeis og fuglekonge.

Trekryperen finnes i de fleste skogstyper, men er oftest å finne i tilknytning til eldre barskog. I store deler av Europa overlapper utbredelsen med kortklotrekryper (*C. brachydactyla*), og da er trekryper som regel begrenset til barskog og høyereliggende strøk. Arten lever i store deler av Eurasia, fra Irland i vest til Japan i øst. I Norge er den vanlig i store deler av Sør-Norge. Den avtar i antall nord for Trøndelag, og i Finnmark finnes den knapt. Den får 1-2 kull i løpet av året. Reiret legges helst bak et løsnet barkflak på en trestamme. Den legger 4–6 egg som ruges av hunnen i 14-16 dager. Begge foreldrene mater ungene, som forlater reiret etter 15–17 døgn. Ekorn, røyskatt og flaggspett tømmer ofte reirene, mens de voksne er et vanlig bytte for spurvehauk.

## Referanser




## Eksterne lenker
*