Italiensk konjunktiv

**Italiensk konjunktiv** omhandler forekomsten av moduset konjunktiv (it. *congiuntivo*) i det italienske språket. 

## Generelt
Konjunktiv opptrer i fire tider på italiensk: Presens, fortid (*[[passato prossimo]]*), imperfektum og preteritum perfektum. I motsetning til andre romanske språk, har ikke italiensk noen konjuntkiv futurum: dersom hovedverbet er i futurm, vil konjunktiv presens eller indikativ bli brukt her. Dette er identisk med fransk konjunktiv. 

## Bruk
Bruken av konjunktiv varierer. Som regel opptrer konjuntkiv i leddsetninger, men forekommer også i uavhengige setninger. 

I noen tilfeller vil konjunktiv være obligatorisk fordi setningen får et annet innhold ved bruk av indikativ. I andre tilfeller er ikke konjunktiv like påkrevet i den forstand at setningen vil endre mening. 

I likhet med flere andre språk forekommer konjunktiv mest i formelt språk, oftest skriftlig. Bruken av konjunktiv er i italiensk dessuten varierende fra region til region. 

### Uavhengige setninger
Konjunktiv i uavhengige hovedsetninger er som regel formelpregede og formelt:*<u>Vinca</u> il migliore! - Måtte den beste vinne!* En finner dessuten setninger som ikke har motsats i indikativ: *"Birra o vino? <u>Vada</u> per la birra." - Øl eller vin? Det blir (bokstavelig: "jeg går for") øl.* Konjunktiv i hovedsetninger vil likevel opptre oftest dersom setningen har form som en leddsetning. *Che* *non si <u>succeda</u>! - Ikke la det skje!* Imperfektum konjunktiv vil brukes ofte i setninger som signaliserer et urealistisk ønske, ofte startet av ordet *se* eller *magari:**Se <u>avessi</u> soldi, andrei subito. - Hvis jeg hadde hatt penger, ville jeg dratt umiddelbart.* 

### Leddsetninger
Konjunktiv kan brukes i alle leddsetninger, men det er ingen regel at man skal bruke konjunktiv i leddsetninger. Spørsmålet om konjunktiv blir dermed større, og avgjøres av setningens betydning og ord og uttrykk som styrer konjunktiv.

Det brukes som regel konjunktiv i blant annet følgende tilfeller:

* Uttrykk av meninger 
* Ønsker og vilje (se optativ)
* Antagelser, tro og håp
* Krav, aksept, påbud, forbud, tillatelse
* Frykt

Listen er ikke uttømmende

#### Meningsuttrykk
Det er flere verb som uttrykker mening, blant de mer vanlige er *pensare* (tenke), *credere* (tro), *immagginare* (forestille seg), *presumere* (anta).*Immagino che <u>sia</u> sano essere vegetariana.*  *- Jeg innbiller meg at det er sunt å være vegetarianer.*Dersom overnevnte uttrykk hadde vært (fremstilt som) en vedtatt sannhet ville indikativ vært brukt:*So che <u>è</u> sano essere vegetariana. - Jeg vet det er sunt å være vegetarianer.* 

## Bøyingsmønstre

### Konjunktiv presens

### Konjunktiv fortid (Passato prossimo)
Denne formen dannes ved å sette sette hovedverbets hjelpeverb i konjunktiv og sette hovedverbet i perfektum partisipp. Alle verbene i tabellen nedenfor tar *avere* (å ha) som hjelpeverb, men noen verb tar også *essere* (å være).

### Konjunktiv imperfektum
Denne formen opptrer blant annet ved urealistiske ønsker i nåtid.  

### Konjunktiv preteritum perfektum (pluskvamperfektum)
Konjunktiv pluskvamperfektum (trapassato prossimo) opptrer sjelden, hovedsakelig i enkelte leddsetninger for å uttrykke fortidig fremtid. 



## Litteratur
* Veland, Reidar (2017): "Moderne italiensk grammatikk". Novus forlag, Oslo. ISBN 9788270998869