open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zaria av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg

**[[Zaria av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg|Zaria, grevinne av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg]]** (Joanna Zaria Nicoline Milou) (født 18. juni 2006 i London) er andrefødte datter av prins Johan Friso og prinsesse Mabel av Oranien-Nassau, og barnebarn av Nederlands dronning Beatrix og prins Claus. Hun har en eldre søster, grevinne Luana. 

Ettersom faren ga avkall på sin arverett til tronen da han giftet seg, har heller ikke grevinne Zaria arverett.

## Fødselen
Zaria ble født 04:12 den 18. juni 2006, fødselsvekten var 3700 gram.

## Navn
Hun har blitt oppkalt etter
* hennes far, Johan Friso – **Joanna** 
* den slaviske gudinnen for skjønnhet – **Zaria**
* hennes tante Nicoline Wisse Smit, hennes mors søster – **Nicoline**
* Maria Louise (1688–1765), som var gift med den Frisiske stattholderen Johan Willem Friso – **Milou**.

## Referanser
Høyerestående fluer

* Aschiza 
* Schizophora

**De høyerestående fluene** (Cyclorrhapha), er en delgruppe av fluene. Den andre delgruppen er de laverestående fluer.

Felles for alle de høyerestående fluer, er at de har en opp-nede, U-formet, spalteåpning i ansiktet, kalt *Frontalsuturen*. Bak denne spalteåpningen finnes en «pose» eller «ballong» som fluene blåser opp og bruker når de skal ut av puppehylsteret. Mange arter har puppestadiet sitt like under jordoverflaten, og denne «ballongen» er derfor også nyttig for å frigjøre en vei helt fra jorden.

De er små til middels store fluer, med kroppslengde fra 2&nbsp;mm til ca.&nbsp;40&nbsp;mm. Larvene mangler hodekapsel og har høyst ulike levevis, fra planteetere og vedborere til parasitter, rovdyr, blodsugere og gjødseletere.

Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen. Puppens hud er hudskjelettet fra siste larvestadie. Den revner med et O-formet snitt foran, omtrent som et lokk. Litt enkelt forklart skjer dette ved at den blåser opp en «ballong» eller «pose», foran på hodet.  Puppeskallet revner og den unge nyklekte fluen kommer krypende ut. Posen faller tilbake etterpå.

## Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom tovingenes delgrupper er avklart i ulik grad.

* **[[Fluer]]** (Brachycera) 
** Muscomorpha
*** **en del av de [[Laverestående fluer|laverestående fluene]]** – Acroceridae, Nemestrinidae, Asiloidea, Asilidae, Therevidae, Scenopinidae, Ocoidae, Apsilocephalidae, Mydidae, Apioceridae, Bombyliidae, Hilarimorphidae, Apystomyidae, Empidoidea, 
*** **Høyerestående fluer** (Cyclorrhapha). Omtrent 2&nbsp;000 arter i Norge. 
**** Gruppe Aschiza 
***** Overfamilien **[[Lonchopteroidea]]** 
***** Overfamilien **[[Platypezoidea]]** 
***** Overfamilien **[[Syrphoidea]]** 
**** Gruppe Schizophora
***** Overfamilien **[[Vepsefluer|Conopoidea]]** 
***** Overfamilien **[[Nerioidea]]** 
***** Overfamilien **[[Diopsoidea]]** 
***** Overfamilien **[[Tephritoidea]]** 
***** Overfamilien **[[Opomyzoidea]]** 
***** Overfamilien **[[Carnoidea]]**
***** Overfamilien **[[Sciomyzoidea]]** 
***** Overfamilien **[[Sphaeroceroidea]]** 
***** Overfamilien **[[Lauxanioidea]]** 
***** Overfamilien **[[Ephydroidea]]**
***** Overfamilien **[[Muscoidea]]** 
***** Overfamilien **[[Hippoboscoidea]]** 
***** Overfamilien **[[Oestroidea]]**

## Eksterne lenker
* 
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Zack de la Rocha

**Zack de la Rocha** (født 12. januar 1970 i Long Beach, California) er musiker, poet og aktivist. Han er mest kjent som vokalisten i Rage Against the Machine (RATM), et politisk-inspirert band som har vært et av de mest innflytelsesrike rockeband i nyere musikkhistorie.

## Tidlig Liv
Zack de la Rocha er sønnen til Roberto "Beto" de la Rocha, en kjent meksikansk-amerikansk maler, som var aktiv i å promotere Chicano-kultur i USA.  Moren er puerto ricansk. Han vokste opp i et overveldende hvitt nabolag. Dette gjorde at han falt utenfor de normale sosiale gruppene i nabolaget. Han ble etterhvert interessert i punk og hardcore.

## Musikkarriere
Zack de la Rocha startet bandet sitt første viktige band, Inside Out, i 1991. Bandet fikk en del fans i lokalområdet, men gav bare ut en singel, *No spiritual Surrender* på Relevation Records før de ble oppløst i 1991 . 

Fra 1991 ble han frontfiguren i Rage Against the Machine, fram til de ble oppløst og de la Rocha fokuserte mer på soloprosjekter. 

RATM – og dermed også de la Rocha – ble innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 2023. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Bournonville

**Bournonville** er en skole innenfor klassisk ballett. Den blir også kalt **dansk ballett**, og ble utviklet av August Bournonville, som jobbet for den Den Kongelige Ballet i Danmark. Bournonville-teknikken er veldig forskjellig fra andre ballettmetoder. Armene blir holdt i lave, enkle posisjoner, og føttene gjør raske bevegelser. Piruetter gjøres med foten ved ankelen istedenfor ved kneet.
Margot Fonteyn

**Margot Fonteyn de Arias** (1919–1991) var en britisk ballettdanser og moteskaper. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hun ble født Margaret Evelyn Hookham og ble kalt «Peggy». Faren var britisk; moren var halvt irsk og halvt brasiliansk. Hennes brasilianske bestefar var forretningsmannen Antonio Fontes. Svært tidlig tok hun og broren hennes en justert form av hans etternavn - «Fonteyn». En del av hennes barndom ble tilbrakt i Kina, der faren handlet med tobakk. Hun bodde i Tianjin og senere i Shanghai, og fikk danseundervisning der av en russisk emigrant. Etter at familien flyttet tilbake, begynte hun på Vic-Wells Ballet (som senere ble Sadler-Wells og til slutt Royal Ballet).

### Ballett
Hun debuterte på scenen da hun var bare 15 år, som et snøfnugg i *[[Nøtteknekkeren]]*.  Allerede som 16-åring var det mange som kommenterte hennes talent.

I 1939, da andre verdenskrig brøt ut, hadde hun allerede danset mange av de «klassiske» rollene: Odette/Odile i *[[Svanesjøen]]*, Giselle i *[[Giselle]]* og Aurora i *[[Tornerose]]*. Ikke minst hadde hun vært en stor inspirasjon for koreografen Fredrick Ashton. Gjennom hele andre verdenskrig reiste hun sammen med Royal Ballet.

Etter krigen danset hun blant annet rollene som Askepott, Chloe og Ildfuglen. Hennes status som internasjonal stjerne ble sikret etter en forestilling i New York i 1949. Hun ble i 1956 utnevnt til kommandørdame av Order of the British Empire og derved adlet. Hun fikk derved rett til å føre tiltaleformen *[[dame]]* foran sitt navn.

I 1956 giftet hun seg med Roberto de Arias. I 1960 gikk det rykter om at hun skulle pensjonere seg, men overraskende nok startet hennes største epoke i 1961, med et samarbeid med Rudolf Nurejev.

### Samarbeidet med Nurejev (1961–1979)
Nurejev og Fonteyn debuterte som ballettpartnere den 1. mars 1962 i *[[Giselle]]*. Det ble laget en del balletter til dem, som *Marguerite* og *Armand*, og Kenneth Macmillians versjon av *[[Romeo og Julie]]*.

I 1967 ble Nurejev og Fonteyn arrestert på en fest i San Francisco da politiet kom for å lete etter illegale rusmidler. Paret lagde også filmer av *Svanesjøen*, *Romeo og Julie*, *[[Les Sylphides]]* og «slave pas de deux»-en fra *La Corsaire*.

Roberto hadde blitt skutt i 1964 av en politisk rival, og blitt alvorlig handikappet. Umiddelbart etter hendelsen hadde Fonteyn vurdert å slutte som danser, men hun fortsatte fordi hun trengte inntektene fra ballettkarrieren for å betale for ektemannens legeregninger. Hun tok seg av ham til hans død i 1989.

I 1972 trakk Fonteyn seg mer tilbake fra scenen, og flyttet til Panama for å bo sammen med sin mann der. Fra da av opptrådte hun ikke lenger i helaftens ballettforestillinger, kun i énaktere. Imidlertid begynte hun også å utforske moderne ballett som uttrykksform, og danset blant annet med Martha Graham og hennes kompani.

I 1979 fikk hun tittelen Prima Ballerina Assoluta av Royal Ballet, og sluttet helt å opptre som ballettdanser. I perioden 1981–1990 var hun *[[chancellor]]* ved University of Durham.

I 1991 døde Fonteyn av kreft.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Giselle

***Giselle, eller Willisene*** (fransk: *Giselle, ou Les Wilis*) er en romantisk ballett i to akter. Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges og Théophile Gautier skrev librettoen mens koreografien var ved Jules Perrot og Jean Coralli. Musikken er komponert av Adolphe Adam. Balletten hadde urpremiere på Paris-operaen den 28. juni 1841.

Ballett ble skrevet for den italienske ballerinaen Carlotta Grisi. Inspirasjonen ble hentet fra Willis i *Elementargeister* av Heinrich Heine, og fra diktet *Les Orientales* 
av Victor Hugo, som handlet om en pike som døde etter å ha danset hele natten.

## Historien
Balletten handler om ubesvart kjærlighet, svik og forsoning. Den fattige bondejenta Giselle arbeider på et herberge i et fjellandskap sammen med moren *Berthe*, som passer godt på henne. 
Giselles mor har fortalt henne myten om «Willisene», åndene til jomfruer som blir sviktet og forlatt før de skal gifte seg. Willisene går rundt på nettene og hevner seg på menn ved å tvinge alle de møter til å danse til de dør. 

Unge og uskyldige Giselle elsker å danse, men lider av et svakt hjerte. Skogvokteren Hilarion er svært forelsket i henne. Grev Albrecht er også forelsket i Giselle og kommer på besøk. For ikke å skremme henne, kler han som en vanlig arbeider. Giselle blir smigret av hans oppmerksomhet og danser ivrig. Hilarion oppdager at hun har besøk og skjønner at det er greven. Han blir sjalu, slåss med greven og avslører hans identitet. 

Bathilde, Albrechts forlovede kommer, og Giselle forteller Bathilde at hun er blitt forlovet med Albrecht. Når Giselle får vite at Albrecht allerede er forlovet med en annen, blir hun så fortvilet at hun begynner å danse desperat og ustanselig inntil hun faller død om. Albrecht blir sønderknust av sorg og ber om tilgivelse på hennes grav.

På kvelden kommer Willisene frem, ledet av Myrtha. Giselle kalles frem fra de døde og Albrecht kommer. Giselle trøster Albrecht. Willisene fanger og dreper Hilarion. Willisene skal drepe Albrecht også, men Giselle beskytter ham til morgenen kommer og Willisene ikke lenger har makt over dem. Giselle og Albrecht tar farvel for siste gang. Han er tilgitt, livet hans er reddet og Giselle kan forsvinne tilbake til graven.

## Oppsettinger i Norge
Giselle har vært satt opp en rekke ganger i Norge, senest ved Den Norske Opera & Ballett i 2020. Hovedrollen som Giselle ble danset av solistene Whitney Jensen, Melissa Hough og Grete Sofie Borud Nybakken.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «The Earliest Russian Giselles» , artikkelen diskuterer de første tolkerne av rollen som Giselle i Det russiske keiserdømmet
* Dansehistorie om ''Giselle'' av Suzanne McCarthy for Royal Ballet
* «Giselle», Rudolf Nureyev danser Albrecht i *Giselle*
* Alternative Giselle movie
Vaganova

**Vaganova** eller **Vaganova-teknikken** er en metode innenfor klassisk ballett.  Den ble utviklet av Agrippina Vaganova fra Russland. 

Vaganova lagde en bok som beskrev nøye hvordan ballett skulle utføres, læres bort, når det skulle læres bort, hvor lang treninger burde være, osv. I russisk ballett er det større fokus på armene, og mindre på fotarbeidet. I Norge kan man finne ballettundervisning i denne metodikken hos Den Norske Ballettskole (dnbs.no)
Balanchine

**Balanchine** er en metode innenfor klassisk ballett. Balanchine-metoden blir ofte kalt amerikansk ballett, og er en mer moderne versjon de gamle teknikkene. Den ble funnet opp av koreografen George Balanchine som jobbet for the New York City Ballet. Balanchines stil er full av veldig raske bevegelser, ofte med utradisjonelle armer og føtter. Stilen ble oppfunnet på 1920-, 30- og 40-tallet.
Anna Pavlova

**Anna Pavlovna Pavlova** (1881–1931) var en berømt russisk ballerina som var aktiv de første tiårene av 1900-tallet.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Anna Pavlova ble født  på et militærsykehus i Sankt Petersburg. Hennes foreldre var Matvej Pavlovitsj Pavlov, en menig soldat, og Ljubov Fjodorovna Pavlova. Faren døde da Anna var to år gammel. Hun tilbragte sin tidlige barndom hos sin mormor i den lille landsbyen Ligovo utenfor Sankt Petersburg; i Ligovo gikk hun på skole.

Hun gikk deretter på den keiserlige ballettskolen i St. Petersburg.

### Karriere
Anna Pavlova var fra 1899 engasjert ved Mariinskijballetten. Hun fikk soliststatus i 1906. Pavlova danset i *[[Nøtteknekkeren]]*, *[[Raimonda (ballett)|Raimonda]]*, *[[Giselle]]*, *[[La Bayadère]]*, *[[Giselle]]*, *[[Svanesjøen]]*, *[[Les Sylphides]]*, *[[Don Quixote]]* og *[[Coppelia]]*. I 1907 koreograferte Michel Fokine den kjente soloen Døende Svane for Pavlova, og dette ble hennes mest kjente rolle.

Fra 1910 bodde Anna Pavlova fast i London. I 1911 dannet hun sitt eget ballettkompani som hun turnerte med over hele verden. Med på turneene var som oftest den berlinske sosietetsforograf Frieda Riess og tegneren Ernst Oppler. I 1920-årene hadde hun vennskapsrelasjoner med billedhuggeren Hugo Lederer i Berlin t og skaptei hans atelier og under hans ledelse to små helfigurs selvportretter, som havvnet som porsellensfigurer i *[[Victoria and Albert Museum]]* i London (Museum nr. S 296-1978 og nr. S 105-1994).
	
På slutten av 1800-tallet var teknikk viktig i ballett og derfor skulle danserne ha mye muskler. Pavlova forandret dette. Hun hadde vært mye syk som barn, og var som voksen tynn og lett og passet derfor godt til roller som for eksempel Giselle. På grunn av problemer med føttene sørget hun for bedre støtte ved å utstyre sine ballettsko med hardved på sålene og en avrundet tåboks. Siden dette var uvanlig på hennes tid fikk hun i henhold til Margot Fonteyns biografi retusjert fotos slik at den store tåboksen ikke syntes. Pavlovas endringer er i dag standard på ballettsko.

Pavlova døde 23. januar 1931 av lungehinnebetennelse på *Hotel Des Indes* i Haag. I henhold til gammel ballett-tradisjon ble framføringen den neste dagen hun skulle ha opptrådt holdt som normalt, bortsett fra at ingen danset hennes rolle. I stedet viste en enkelt lyskjegle hvor hun skulle ha stått på scenen under oppføringen.

## Kaken ''Pavlova''
Australia og New Zealands nasjonaldessert er kakesorten *[[Pavlova (dessert)|Pavlova]]* bakt av marengsmasse. Kaken fikk sitt navn etter at Pavlova hadde flere gjesteopptredener i begge landene i 1926 og 1929.

## Fotnoter


## Referanser


## Litteratur
* Barbara Beck: *Die berühmtesten Frauen der Weltgeschichte: Vom 18. Jahrhundert bis heute*. Marix, Wiesbaden 2008, S. 76–78, .
* Jan Grynimega: *Anna Pawlowa*. In: *Reclams Universum* 43.1 (1927), S. 348–349 (mit 6 Skizzen von Walter Müller-Worpswede).

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Anna Pavlova på virtual-history.com
*  Bilder av Anna Pavlova digitalisert av National Library of Australia
*  Anna Pavlova i Encyclopaedia Britannica
Archibald Wavell

General **Archibald Wavell** (født 5. mai 1883 i Colchester, død 24. mai 1950 i London) var en britisk offiser.

Han hadde erfaring fra den andre boerkrigen i 1903. Under første verdenskrig fikk han ødelagt det ene øyet, men han fortsatte sin militærtjeneste, og da andre verdenskrig brøt ut, var han sjef for de britiske styrkene i Midtøsten. 

Han maktet å nedkjempe de italienske styrkene i Afrika, men måtte gi opp da Italia og Tyskland angrep Hellas og han måtte avgi styrker for å kjempe der. Han ble siden flyttet til India, hvor han hadde gjort tjeneste før, og da Japan erklærte krig, fikk han ledelsen av ABDA-kommandoen i 1941. Han fikk imidlertid ikke nok tropper og måtte se Japan erobre Britisk Malaya, Singapore, og Burma. I 1943 ble han visekonge over India, en oppgave han skjøttet med stor forståelse for Indias behov. Han var imot delingen av landet, men da dette ble britisk politikk, la han så godt grunnlag som mulig for å gjennomføre det. I 1947 ble han erstattet av Lord Mountbatten. Han trakk seg da tilbake og bodde i England til han døde i 1950.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Geitmyrsveien (Oslo)

:::*Se [[Geitmyrsveien|pekerside]] for flere forekomster av Geitmyrsveien.*

**Geitmyrsveien** (1–75, 20–76) er en gate i Oslo som ligger i bydel St. Hanshaugen. 

Gaten er ca. 1,6 km lang. Den går fra Ullevålsveien på St. Hanshaugen, langs   (gatenr. 1-33), og er nord for parken grense mellom strøkene Lovisenberg og Valleløkken (gatenr. 34-54/63A), og senere mellom Lindern og Lovisenberg frem til Kirkeveien / Griffenfeldts gate (ring 2) der gaten ender.

Bebyggelsen i Geitmyrsveien langs parken St. Hanshaugen er boliggårder og en rekke fine byvillaer. Nr. 33 er gårdsanlegget Nicolailøkken med våningshus i sveitserstil oppført 1836 og intakt tun med driftsbygninger. Nr. 44-48 tilhører Frølichbyen. I nr. 69-71 ligger Det odontologiske fakultet (tidl. Tannlegehøyskolen) og i nr. 75 Nasjonalt folkehelseinstitutt.

Gaten har fra 1879 navn etter Gjetemyren gård i Tåsenveien 2. I dag kalles området med kolonihager og skolehager mellom Griffenfeldts gate (krysset med Geitmyrsveien), Uelands gate og Kierschows gate for Geitmyra. 

Busslinje 37 (Helsfyr–Nydalen) går i Geitmyrsveien mellom Colletts gate og Kirkeveien. Fra 1899 gikk det trikk (linjen Sagene–Akersgata, senere blant annet Sagene ring) i Geitmyrsveien mellom Colletts gate og Kirkeveien. Trikkelinjen ble nedlagt i 1961.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Arne Gallis

**Arne Gallis** (1908–1997), professor, dr. philos., var språkforsker (slaviske språk).

Arne Gallis ble dr. philos. i 1947. Han arbeidet som førstebibliotekar ved Universitetsbiblioteket i Oslo 1951–1957, ble dosent i slaviske språk ved Universitetet i Oslo 1957, professor samme sted 1967–1975. Han utga en rekke undersøkelser over slaviske språk, flere bibliografiske arbeider, f. eks. bind 4 av *Nynorsk bokliste* for tidsrommet 1926–1935 (utgitt 1942), *Jugoslavia-Norge, en bibliografi* (utgitt 1953) og *Slavistikkens historie i Norge* (utgitt 1982). Han oversatte flere bøker, blant annet Boris Pasternaks monumentale roman om Sovjetunionen, *Doktor Zhivago*, til norsk (utgitt 1958, samme år som Pasternak får Nobelprisen i litteratur).

Arne Gallis var redaktør for *Andebu bygdebok* (1975–1982) og skrev selvbiografien *Fra Vestfold til Balkan* (1991).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Arne Gallis i Norsk Oversetterleksikon
Hans Holmen

**Hans Holmen** (født 1878 på Holmen i Hedrum, død 1958) var en norsk maler og billedhugger.

Hans Holmen utdannet seg ved Harriet Backers malerskole i Kristiania 1899&ndash;1900 og ved Zahrtmanns malerskole i København de to følgende år. Han debuterte på Statens kunstutstilling 1902 med et maleri fra fløtningen. Sine motiver fant han stort sett i hjembygdas skog- og jordbruk, og han fikk etter hvert et godt navn som portrettmaler.

Et portrettoppdrag bragte ham til England og Frankrike hvor han særlig studerte skulptur i museene. Han gikk mer og mer over til denne uttrykksformen uten å gi slipp på malingen. Etter første verdenskrig slo han seg ned i Sandefjord, der hans skulptur av presten og salmedikteren Magnus Brostrup Landstad fikk plass i 1928. Det var første gang en offentlig statue var hugget i norsk hardstein. Sammen med "Myllarguten" (1940) på Nordagutu (nærmere bestemt ved Nordagutu stasjon), Ulabrand-monumentet i Ula (1933) og bysten av Harald Sohlberg på Røros, regnes den til hans hovedarbeider. Han har også formet minnesmerker over de falne 1940-1945 ved Bommestad i Hedrum og i Stokke.

Særegne er mange av de gravstøtter, gravplater og relieffer, nærmere 60 i tallet, som smykker kirkegårder mange steder i landet. De fleste er hugget i stein, noen få er utført som relieffer i bronse. Et par smijernsarbeider foreligger også etter Holmens tegninger.

Til hans tidlige produksjon hører en rekke illustrasjoner til noen av Lorens Bergs bygdebøker. Holmen sto også for utsmykningen i Kodal kirke, men disse arbeidene er fjernet ved restaurering av kirken.

Holmen har også laget støtten av Lorens Berg ved Gallisvannet i Kodal.

## Referanser
Johannes Bergh

**Johannes Bergh** er navnet til flere personer:

*Johannes Bergh (1837–1906), norsk advokat
*Johs. Bergh, norsk jazzhistoriker, plateprodusent og journalist
Mikal Urheim

**Mikal Andor Petter Kelok Urheim** (1932–2020) var en norsk samisk lærer, forfatter og læstadianerpredikant fra Tysfjord i Nordland. Urheim har vært sentral i arbeidet med å fremme lulesamisk språk, han satt blant annet i språknemnda som laget den gjeldende lulesamiske rettskrivinga, og han satt som lulesamisk representant i Samisk utdanningsråd og deltok i Samerettsutvalget.

Urheim ble i 1993 utnevnt til statsstipendiat i historie, de siste 10 år av sitt yrkeslivet.

Barneboka *Tre samiske fortellinger* (1991) er utgitt på norsk, svensk og lulesamisk.

I 2012 ble Urheim tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv, for sin samfunnsgagnlige og livslange pionerinnsats for samisk språk, kultur og samfunnsliv. Han arbeidet for at de samiske grenselosene under andre verdenskrig skulle anerkjennes.

Urheim arbeidet i mer enn femti år for å fremme nasjonale og lokalpolitiske saker av stor samfunnsmessig betydning, særlig for det samiske folk, og lulesamene spesielt.

Han donerte i 2017 sitt arkiv på 800 kg dokumenter og bøker til museet ved Árran lulesamiske senter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Warwick (distrikt)

**Warwick** er et administrativt distrikt i Warwickshire i England. Det har navn etter byen Warwick, men administrasjonssenteret er Leamington Spa, mens Warwick er administrasjonssenter for grevskapet. 

Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at distriktene Leamington Spa, Warwick, Kenilworth og Warwick landdistrikt ble slått sammen. Distriktet dekker et areal på 282,88 km² og hadde 137&nbsp;648 innbyggere i 2011.

## Steder i distriktet
*Ashow 
*Baddesley Clinton, Baginton, Barford, Beausale, Bishops Tachbrook, Blackdown, Bubbenhall, Budbrooke, Bushwood 
*Cubbington 
*Eathorpe 
*Haseley, Hatton, Honiley, Hunningham
*Kenilworth 
*Lapworth, Leamington Spa, Leek Wootton 
*Norton Lindsey 
*Offchurch, Old Milverton 
*Radford Semele, Rowington, 
*Sherbourne, Shrewley, Stoneleigh 
*Wappenbury, Warwick, Wasperton, Weston-under-Wetherley, Whitnash, Wroxall 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nasjonalballetten

**Nasjonalballetten** er et statlig ballettkompani, og det eneste norske klassisk baserte dansekompaniet. Kompaniet består av ca. 65 dansere og holder fra 2008 til i Operahuset i Bjørvika. Ballettsjef fra 2012 er Ingrid Lorentzen.  

## Repertoar
Ved siden av klassiske verk som *[[Svanesjøen]]*, *[[Tornerose (ballett)|Tornerose]]* og juletradisjonen *[[Nøtteknekkeren]]* har Nasjonalballetten er vidt repertoar som favner moderne, internasjonale koreografer som Jiří Kylián, Dacho Duato og koreografparet Sol León og Paul Lightfoot. Nasjonalballetten satser også på nye verk skapt spesielt for kompaniet av blant andre koreografer som Alexander Ekman, Liam Scarlett og huskoreografene Jo Strømgren og Alan Lucien Øyen. 

## Historikk
Nasjonalballetten ble grunnlagt i 1958 som *Den Norske Operas Ballett*, og gikk i mange år under navnet *Operaballetten*. Den skiftet navn til Nasjonalballetten i 1983. Sju av de ti første danserne var norske. Den britiske danseren Harcourt Algeranoff var kompaniets første sjef. For å understreke ballettens posisjon ved musikkteaterscenen – og at den skulle være riksdekkende – var kompaniets første forestilling en ballettforestilling med urpremiere på Hamar den 2. november 1958. Denne premiereforestillingen hadde et program som blant annet omfattet andre akt av balletten *[[Coppèlia]]*. 

I de første årene ble balletten hovedsakelig benyttet i operaoppsetninger, og sjeldnere i rene danseforestillinger. Siden har den blitt gradvis bygget opp til dagens posisjon, hvor den har like mange forestillinger på Den Norske Operas hovedscene som operaensemblet.

## Ballettskolen
Ballettskolen ved Den Norske Opera & Ballett ble etablert i 1965 for å gi barn utdanning i klassisk ballett. I anledning skolens 60-årsjubileum høsten 2025 skiftet skolen navn til Nasjonalballettskolen.

## Referanser
Øygardstølen

**Øygardstølen** (eller **Ørneredet**) er en støl rett over Lysebotn som er gjort om til et spisested. Stedet er også utgangspunkt for turer til Kjerag og er kun åpent på sommertid siden veien fra 1984 er vinterstengt. Øygardstølen har utsikt til Lysebotn og utover fjorden. I 2006 hadde Kjerag/Øygardstølen 27&nbsp;375 besøkende.

Stølen er utgangspunkt for sauesanking i området. Etter 1984, da veien fra Lyse til Sirdalen ble åpnet, har også turismen i området økt. Mellom annet har Kjerag blitt et turistmål.

## Referanser
LaMarcus Adna Thompson

**LaMarcus Adna Thompson** (født 8. mars 1848 i Jersey i Ohio i USA, død 8. mai 1919 i Glen Cove i delstaten New York) var både søndagsskolelærer og moralist, men er nok best kjent for sitt arbeid med utvikling av berg-og-dal-baner. 

Thompson blir av og til kalt 'gravitasjonens far', og i løpet av sitt liv tok han ut over 30 ber-og-dal-banerelaterte patenter. Han var riktignok ikke den første som tok ut patent på en berg-og-dal-bane, den æren må gå til John G. Taylor. Men Thompsons patent nr. 310,966, tatt ut 20. januar 1885, skulle bli den første berg-og-dal-banen med kommersiell suksess.

Thompsons *Switchback Railway* åpnet på Coney Island i 1884 var den første berg-og-dal-banen i USA drevet av gravitasjon. Den var inspirert av Mauch Chunk Switchback Railway, en kullgruvebane som lå i det som nå er Jim Thorpe i Pennsylvania. En tur med Thompsons bane kostet den gang 5 cent.

Han fortsatte med berg-og-dal-baner, og i løpet av fire år hadde han skapt over 50 berg-og-dal-baner over hele USA og i Europa. 

## Kilder
* Bruce T. Marshalls sider om LaMarcus Adna Thompson 
* Et essay om berg-og-dal-banens historie i USA
* Thomsons nekrolog i New York Times 9. mars 1919
Ashow

**Ashow** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Warwick i grevskapet Warwickshire i England, rundt 4 km sørøst for Kenilworth. Den sørligste delen av landsbyen ligger ved elven Avon, og den når via veien B4115. Landsbyen har unngått den typiske ekspansjonen som de fleste britiske bosetninger fikk på 1900-tallet.

Ashow har rundt 51 hus og en liten kirke som er datert til tidlig på 1100-tallet og har en kirkegård. Landsbyen har ingen former for industri eller arbeid, men Ashow og nabogrenden Bericote, som har vært avbefolket siden 1540, hadde tidligere tre møller. Den tidligste referansen til Ashow finnes i *[[Domesday Book]]* fra 1086, der stedet kalles *Asceshot*.

I henhold til folketellingen i 2001 hadde sognet en befolkning på 104 innbyggere, noe som hadde økt til 108 ved tilsvarende folketelling i 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ashow Village
Otto von Brentano di Tremezzo

**Otto Rudolf von Brentano di Tremezzo** (1855–1927) var en tysk politiker (Det katolske sentrumspartiet).

## Liv og virke
### Bakgrunn, utdannelse og yrke
Brentano di Tremezzo, som tilhørte en adelsslekt av italiensk opprinnelse, studerte fra 1874 til 1877 jus i Giessen og München. Han arbeidet så som advokat i Friedberg, og i 1891 flyttet han sitt kontor til Offenbach am Main. I 1900 ble han også notar, og i 1902 ble han utnevnt til justisråd og i 1913 til geheimejustisråd.

Hans sønn Heinrich von Brentano di Tremezzo var tysk utenriksminister fra 1955 til 1961. Sønnen Clemens von Brentano di Tremezzo var ambassadør til Italia, og sønnen Bernard von Brentano var forfatter.

### Politisk karrière
Otto von Brentano di Tremezzo var medlem av bystyret i Offenbach am Main i flere år. Fra 1897 til 1918 var han medlem av det hessiske andrekammeret for valgkretsen Bingen-Land. 

I 1919 og 1920 tilhørte han Weimar-nasjonalforsamlingen, og deretter var han frem til 1924 riksdagsmann for det katolske sentrumspartiet. Fra 1919 til 1927 var han også medlem av den hessiske landdagen. Mellom 1918 og 1927 var han dessuten hessisk justisminister og fra 1921 til 1927 også hessisk innenriksminister.

## Referanser
Oslo byleksikon

***Oslo byleksikon*** er et byleksikon som dekker Oslo og den nærmeste omegnen. I 2020 kom leksikonet i nettutgave: oslobyleksikon.no, med tilhørende bykart: oslobykart.no, utgitt av Oslo Byes Vel. Målsettingen fra første utgave har vært at «Boka skal inneholde det en osloboer bør vite om den byen og den omegnen han jamlig ferdes i». 

## Fem papirutgaver fra 1938 til 2010

Leksikonet kom ut første gang i 1938 og hadde geograf Aksel Arstal som redaktør. Opplysninger ble samlet inn ved befaringer, fra kart, litteratur og meddelelser fra mange personer. Leksikonet ble utgitt av Johan Grundt Tanum forlag og arbeidet støttet av Oslo Byes Vel, byarkitekt Harald Aars, reguleringssjef Harald Hals, sjefbibliotekar Arne Arnesen ved Deichman Bibliotek m.fl. Formatet ble valgt for at leksikonet skulle få plass i jakkelommen. 

Annen utgave kom i 1966 med Carl Just som redaktør. OBOS, Byplankontoret og kommunens statistiske kontor ble takket for viktige bidrag ved denne utgivelsen. 

Tredje utgave kom i 1987 i samarbeid mellom Oslo Byes Vel og Kunnskapsforlaget, med Reidar Hanssen som redaktør og 4700 artikler.

Fjerdeutgaven utgitt i 2000 inneholder 5600 artikler og hadde Knut Are Tvedt som redaktør. Leksikonet inneholder alle Oslos gater, veier, plasser, mange parker, torg, broer og kaier, samt alle byens skoler, kirker, kirkegårder, museer, sykehus, teatre og kinoer. Fjerdeutgaven hadde i november 2007 vært utsolgt siden starten av 2005 med et førsteopplag på 13&nbsp;000 eksemplarer, før et nytt opplag kom.

Femte utgave kom ut i september 2010. Denne nye, utvidede utgaven inneholder over 6000 artikler og «beskriver en by i støpeskjeen. Fjordbyen, Bjørvika-utbyggingen, nye anlegg på Bislett og Holmenkollen, Pilestredet park, Ringnes Park og Nydalen, museer og sykehus som flytter og bytter navn, en økende befolkning, et religiøst mangfold og en flerkulturell by».
Også denne utgaven ble utgitt på Kunnskapsforlaget. 

Bibliografiske opplysninger og lenke til de fem papirutgavene på Nasjonalbibliotekets nettpublisering:

* hovedredaktør Knut Are Tvedt ; utgitt i samarbeid med Oslo Byes Vel og Oslo Bymuseum, 693 sider, utgitt 2010 av Kunnskapsforlaget, ISBN 978-82-573-1760-7
## Utgaver
* 
* 
* 
* 

## Nettleksikon
'''Oslobyleksikon.no''' er den *sjette utgaven* av Oslo Byleksikon og formidles digitalt. Nettstedet med tekstinnhold eies og driftes av Selskabet for Oslo Byes Vel. Det digitale oppslagsverket ble offisielt lansert 6. februar 2020 og er realisert ved økonomisk støtte fra OBOS, Fritt Ord, Bergesenstiftelsen og Oslo kommune. Gjenbruk av tekst skal krediteres oslobyleksikon.no.

## Referanser


## Litteratur

*Astrid Ledang des Rosiers: «Ny tid for Oslo Byleksikon». I: *[[St. Hallvard (tidsskrift)|St. Hallvard]]* 1/2020, side 36–43.

## Eksterne lenker
* Digital versjon av 4. utgave (Bokhylla.no)
* Kunnskapsforlaget – Oslo byleksikon
* Artemisia AS – Bokanmeldelse av Oslo byleksikon (Geir Tandberg Steigan)
* Oslo Byleksikon på nett
Goy

**Goy** (flertall: **goyim**) er på gammel-hebraisk et ord som betyr nasjon eller folkeslag. Ordet opptrer 550 ganger i den hebraiske versjonen av Bibelen. I moderne hebraisk og jiddisch benyttes ordet både religiøst og sekulært som betegnelse på mennesker som ikke er jøder. Ofte brukes det i moderne tid som en nedsettende karakteristikk.

Etter rabbanittisk-jødisk religiøs lov (se Halakhá) er en person definert som jøde dersom vedkommende er født av en jødisk mor.

## Referanser
Brüssel-Rundschau

***Brüssel-Rundschau*** er en tyskspråklig belgisk avis. Den ble grunnlagt i begynnelsen av 1996, og har siden vokst jevnt.

## Eksterne lenker
*  Brüssel-Rundschau
Budapester Zeitung

***Budapester Zeitung*** er en tyskspråklig ungarsk avis i Budapest. Avisen utgis av Jan Mainka, som ser seg i en brobyggerrolle mellom ikke-ungarsktalende utlendinger og resten av landet. 

## Se også
Tyskspråklige aviser utenfor Tyskland

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Låve

**Låve** er en driftsbygning eller del av driftsbygning på en gård. Opprinnelig ble betegnelsen brukt om treskerommet, midtrommet i løa. Låve brukes tradisjonelt til oppbevaring av avlinger. Betegnelsen brukes til dels på samme måte som løe eller lade. På eldre norsk ble betegnelsen *láfi* eller *lófi* brukt. Avlingen oppbevares tradisjonelt i rom (Vestlandet: *brot*, Østlandet: *golv*) på siden av midtrommet. En tradisjonell låve er bygget så høyt at midtrommet har to etasjer. Låve er omtalt i Landsloven fra 1274, men ingen bygninger bevart. Den store moderne driftsbygningen på en gård kan også kalles låve, selv om bruken ikke lenger har mye med den opprinnelige låven å gjøre. 

Låven har sammenheng med korndyrkingen. Slik det beskrives i litteraturen var låven i første rekke *rommet* hvor man tresket korn. Huset der man oppbevarte kornnekene etter innhøstingen, der kornstålet ble stablet, ble kalt løa. Da er løa et hus først og fremst til å lagre kornnekene, og bare i den grad man har plass brukes løa i tunet til lagring av fôr til husdyra. Da hadde man egne fôrløer til lagring av fôr.

Å lø (å lade) betyr å stable (opp), f.eks ved, stein, stråfôr eller korn.

I førindustriell tid var kornet selve gudslånet. I skuronna ble kornet slått med sigd, en krøp på knærne bortover marka, det var viktig at hvert aks kom med. Et passelig knippe ble bundet sammen til et kornnek, som så ble tredd på staur og sto til tørk en stund før de ble båret inn på låven eller i løa. Nå skulle kornstålet stables, og det ble gjort slik at mus og rotter skulle ha vanskelig for å komme til. Nekene ble lagt med halmstubbene ut, og stålet ble lagt så tett som mulig. Treskingen var det neste arbeidsoperasjon, og den kunne gjerne foregå i kuldegrader, for da løsnet kornet lettere fra akset. 

Før treskemaskinene ble innført foregikk treskingen på låvegulvet med et redskap som ble kalt sliul eller tust (Det har mange navn fra ulike steder i Norge). Låvegulvet var en gulvplatting på noen kvadratmeter, laget av plank som var drevet godt sammen. Noen steder var det bare dette gulvet som ble kalt for låve.   

Noen steder i Norge var kornlåven et eget hus som sto på stabber slik som et stabbur. 

### Enhetslåven
I siste del av 1800-tallet ble «enhetslåven» den vanlige formen på norske uthus. Tidligere hadde gårdene mange og relativt små uthusbygninger, en bygning for hver funksjon. Med enhetslåven ble de fleste funksjoner samlet under ett tak i en stor bygning. Typisk for enhetslåven er låvebrua som gjør det mulig å frakte høy til øvre del av bygningen, mens rom for husdyrene (fjøs og stall) er i første etasje over gjødsekjelleren. Disse ofte rødmalte låvene er en karakteristisk del av kulturlandskapet på bygdene. Overgang til enhetslåve var delvis et resultat at utskiftinger fra klyngetun med teigblanding til enkeltgårder.

## Referanser


## Litteratur
* Berg, Arne: *[http://www.nb.no/nbsok/nb/f6d7c41b80be92db181cd701f3081e63.nbdigital?lang=no#0 Norske gardstun]* Oslo: Universitetsforlaget, 1968.
* Røyrane, Eva: *Norges låver* Leikanger: Skald forlag, 2014.

## Eksterne lenker
* Jon Bojer Godal i TA
Routing Information Protocol

**Routing Information Protocol**, forkortet **RIP**, er en protokoll som blir brukt av rutere for å tilpasse seg endringer i nettverkstilkoblingene ved å sende informasjon om hvilket nettverk hver ruter kan nå og om avstanden til nettverkene.
Páll Guðmundsson

**Páll Guðmundsson** (født 1959 på Húsafell i det vestlige Island hvor han fortsatt bor) er en islandsk skulptør og kunstner.

Guðmundsson har blant annet sin utdannelse fra Universitet for kunst i Köln i Tyskland, *Kölner Hochschule für Angewandte Kunst*. Guðmundsson skulpturer direkte ut fra berg som han finner rundt sitt hjemsted Húsafell. Han har blant lagt skulpturer av ansiktene til den tyske komponisten Johann Sebastian Bach, den islandske og internasjonale popstjernen Björk og den islandske forfatteren Þór Vilhjálmsson. Han gjorde også minnemonumentet over det tragiske dødsfallet til den islandske opplysningsforfatteren og filologen Eggert Ólafsson og hans hustru Ingibjørg Guðmundsdóttir som ble avduket i 1998 utenfor Ingjaldshóll.

Guðmundsson har også en karriere som musiker med sitt spesielle instrument som er en harpe lagd av steiner, og har med det turnert med det islandske bandet Sigur Rós.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Nonsens

**Nonsens** er en sammensetning av «non» (ikke) og «sense» (fornuft). Det er synonymt med vrøvl, tull, tøys og vås og betegner en uttalelse eller påstand uten fornuftig mening.

Når noen i en diskusjon anser at en ytring ikke er logisk eller er i overensstemmelse med en viss (ofte subjektiv) ideologi kan ordet nonsens bli brukt i nedsettende og fornærmende argumentasjonsteknikk.

## Vitenskap

Filosofisk og vitenskapelig  stilles imidlertid strengere krav til hva som kan anses å være nonsens, og det kan være meget vanskelig å definere noe som nonsens uten inngående analyse. Nonsens anses å være kjernen i kritikken av pseudovitenskap og kvasifilosofi.

Da Albert Einstein lanserte sin relativitetsteori ble den av mange betraktet som stridende mot fornuften og til og med forkastet av nazistene av rasepolitiske grunner som jødisk nonsens.

## Poesi

Omvendt kan det som overflatisk sett betraktes ved nærmere analyse vise seg å være fornuft. Dikteren Emily Dickinson skrev at «mye galskap er den guddommeligste fornuft for det skarpe øye» (fritt oversatt). 

Nonsensdikt kan være et mer uskyldig uttrykk for «ikke-fornuft» og av og til ha til konstruktiv hensikt å utfordre logikk og etablerte forestillinger. Fra dette perspektiv er «det fornuftige» en mulig hindring for fantasien. Et eksempel på dette er diktet Jabberwocky av Lewis Carroll.

Den britiske tegneren og forfatteren Edward Lears populære «Book of Nonsense» ble opprinnelig utgitt i 1846. Den inneholder humoristiske tøysevers og limericker som minner om barneregler, og anses som opphav til nonsenssjangeren i engelsk litteratur.

## Se også
* Forskning
* Vitenskap
* Vitenskapelig metode
* Poesi
* Intelligent design

## Eksterne lenker
* Vitenskap og nonsens
Polar Park

**Polar Park**, er verdens nordligste dyrepark, beliggende i i Bardu kommune i indre Troms.  

Parken åpnet 18. juni 1994, og baserer seg på å vise fram dyr i sine naturlige omgivelser. Dette innebærer at hver art får mye plass. 

Polar Park er siden sommeren 2013 ett av tre Besøkssenter rovdyr i Norge, autorisert av Miljødirektoratet.

*Elg
*Hjort
*Moskusfe
*Rein
*Ulv
*Gaupe
*Jerv
*Brunbjørn
*Fjellrev

## Referanser

## Eksterne lenker
*
École française

**École française** er den franske ballettmetoden. Den ble grunnlagt av danseren og koreografen Rudolf Nurejev. Det som da brukes mest er det Nureyev var flink til, blant annet raske bevegelser som gjør at musikk må ofte spilles sakte. Fransk ballett har alltid vært kjent for ren teknikk.
Biafra

**Biafra**, offisielt **Republikken Biafra**, var en utbryterstat sørøst i Nigeria. Den eksisterte fra 30. mai 1967 til 15. januar 1970. Staten var oppkalt etter Biafrabukta. Innbyggerne var for det meste iboer som ledet løsrivelsen på grunn av økonomiske, etniske, kulturelle og religiøse spenninger blant de forskjellige folkene i Nigeria. Opprettelsen av staten var en av flere komplekse grunner til utbruddet av den nigerianske borgerkrigen, også kalt biafrakrigen.

Land of the Rising Sun var landets nasjonalsang, og staten ble formelt anerkjent av Gabon, Haiti, Elfenbenskysten, Tanzania og Zambia. Andre stater som ikke offisielt anerkjente landet, men ga det støtte og bistand, var Israel, Frankrike, Portugal, Rhodesia, Sør-Afrika og Vatikanstaten. Biafra mottok også bistand fra ikke-statlige aktører som Joint Church Aid, C.S.Sp. i Irland, Caritas, MarkPress og amerikanske Catholic Relief Services. Norges Røde Kors og Kirkens Nødhjelp gav også bistand under krigen.

Etter to og et halvt år med krig, hvor rundt én million sivile mistet livet i krigshandlinger eller hungersnød, ble Biafra enige om en våpenhvile med Nigerias regjering, og Biafra ble gjeninnlemmet i Nigeria.

## Referanser
Hønsehus

**Hønsehus** kan være et lite selvstendig bygg, et rom i et større bygg, eller et større eller mindre produksjonsbygg tilpasset høns. Hønsehuset skal beskytte hønsene mot vær og vind, samt rovpattedyr og andre tyver. Mange mindre bygg eller rom er utstyrt med en luke på veggen og en hønsestige mellom innkvarteringen og en hønsegård – et inngjerdet område hvor hønsene kan gå fritt. Større produksjonsbygg brukes til enten storskala produksjon av egg eller kylling for salg. Disse er innvendig tilpasset enten såkalte frittgående høner eller burhøns for produksjon av egg til konsum, eller kylling til konsum.

## Se også
* Økologisk landbruk
* Eggproduksjon
Cecchetti-metoden

**Cecchetti-metoden** er en form for ballettinstruksjon som ble utviklet Enrico Cecchetti (1850&ndash;1928). Metoden består av et treningsystem med særlig oppmerksomhet på anatomi innenfor teknikkene av klassisk ballett, og søker å utvikle de vesentligste karakterstikker for dans gjennom et strengt treningsregime. Hensikten er for studenten å lære og danse ved å studere grunnleggende prinsipper for bli selvstendig framfor å etterligne bevegelsene som blir utført av instruktøren.

Metoden skiller seg fra andre typer klassisk ballett ved at den redusere danserens trening til mer presis tilnærming. Metoden består av et fast regime med bestemte øvelser for hver dag i uken. Dette sikrer at ulike trinn blir øvet på i planlagte sekvenser og at hver del av kroppen jobber like mye. Hver øvelse er utført både til høyre og til venstre, man starter med en side den en uke og den andre siden den neste uke. Som med alle teknikker lærer metoden elevene å koordinere bevegelse for føtter, ben, armer og hode, og ikke oppdelt, men i relasjon til hele kroppen, for å utvikle en følelse av grasiøse linjer. For Cecchetti-metoden er det viktig trinn ble gjort og utført korrekt én gang framfor ti slurvete ganger.

Cecchetti-metoden er klassisk i sitt fokus på linjer uten ekstravaganse eller masete bevegelser. Metoden inkluderer et fullt vokabular av bevegelser, nærmere førti *[[adagio]]er*, laget av Cecchetti for å utvikle og vedlikeholde danserens ferdigheter. Den er spesielt kjent for sine åtte *[[port de bras]]*.

## Eksterne lenker
* Cecchetti Ballet
Royal Academy of Dance

**Royal Academy of Dance** er en ballettskole i England som har en egen stilart og metode. Den ble grunnlagt i 1920 av en gruppe profesjonelle dansere. Royal Academy of Dance har over 15 000 medlemmer i 82 land. Det finnes flere trinn i systemet som bestemmer om en danser er flink nok til å lære bort RAD metode, eller er profesjonell danser.

## Eksaminasjoner
Royal Academy of Dance tilbyr eksaminasjoner i alle gradene fra Pre-Primary til Advanced 3. Det er med eksaminatorer fra hele verden. 

## Eksterne lenker
* Royal Academy of Dance, offisielt nettsted
* Charity Commission pages , inkludert årsrapporter
Småfe

**Småfe** er et samlebegrep som viser til sauer og/eller geiter som brukes som produksjonsdyr. Dette er domestiserte mellomstore pattedyr i kvegfamilien. Motsetningen kalles storfe og er et storvokst produksjonsdyr i den samme familien. 

## Se også
* Bufe
* Husdyr
Julie Dahle Aagård

**Julie Dahle Aagård** (født 1978) er en norsk sanger, utdannet sangpedagog ved Jazzlinja (NTNU) i 2002.

Hun har også vært aktiv i scenefaget, først i hennes egen kabaret, *Julie, heilt ålein* (1998), senere i *Lady Arbuthnott* på Sunndalsøra, *Mack & Mabel* på Hedmark Teater og *Havet legg aldri stilt* (Norveg).  Hovedrolle på Det Norske Teatret i oppsetningen *Piaf* (2005) og i juni 2010 som trellen Anna i det historiske spillet Håkon og Kark (Korsvikaspillet) på Lade i Trondheim.

Første utgivelse var soloplaten *Det klaraste lyset*, laget av Åge Aleksandersen, og urfremført under ski-VM 1997 i Trondheim (Norske Gram, 1997).   Hun ga også ut *Goodnight stranger* (Jo Vestly Produksjon, 2001).  Hun er med i Ketil Gutviks Gutvik 5, bandet Cannonballs, samt Reggae Kings.
Hun var frontfigur i kvintetten Subtonic fra 2003, der hennes tekster figurerer på utgivelsen *In this house*.  I noen år har hun turnert med Trondheim Voices. I 2009 kom hun ut med albumet *Stumpin' Feet* som ble nominert til Spellemannprisen 2009 i kategorien kvinnelig artist.
## Utgivelser
* *Det klaraste lyset*, 1997
* *[[Stompin' Feet]]* (2009)
* *Lauvet* (2015)
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Fjærkre

**Fjærkre**, også kalt **fjærfe** og **fjørfe**, er et fellesnavn for visse tamme fugler i hobby- og landbrukssammenheng. Med fjærkre forstås ifølge Mattilsynet høns, kalkuner, gjess, ender, rapphøns, strutsefugler (Ratitae), vaktler, fasaner, perlehøns og duer, samt rugeegg fra disse.

## Norge
Opplysningskontoret for egg og hvitt kjøtt arbeider med markedsføring og informasjon på vegne av bransjen i Norge. Arbeidet finansieres av en såkalt omsetningsavgift og disse midlene administreres av Landbruksdirektoratet. Opplysningkontoret hadde tidligere navnet Opplysningskontoret for egg og fjørfekjøtt. Kontoret definerer hvitt kjøtt som kjøttprodukter fra kylling og kalkun.

## Referanser
Rudiment

**Rudiment** er et bygningstrekk ved kroppen som ligger igjen fra en tidligere periode, og som ikke lenger har den opprinnelige rollen. Haleben, store hjørnetenner (spesielt røttene) og at avstanden mellom stortå og "peketå" er noe større enn mellom de andre tærne (fra da vi hadde gripetær) er eksempler på rudimenter. Vi finner også rudimenter hos dyr. F.eks har både hvaler og kvelerslanger rester av hofteben og baklemmer. Rudimentære organer kan få ny funksjonell betydning. Et eksempel på det sistnevnte er strutsens fjærkledde stumper som blant annet hjelper med å styre kroppens bevegelser.
Luino

**Luino** er en liten by nær grensen mot Sveits på den østlige bredden av Maggioresjøen i Provinsen Varese (Lombardia, Nord-Italia). I 2004 var innbyggertallet 14.179.

## Historie

Luino er velkjent for det ukelige markedet sitt, som finner sted om onsdager og sies å være det største i Europa. Rundt byen er det også et imponerende landskap, og Luino er dermed en populær turistdestinasjon, spesielt blant turister fra Sveits, Tyskland og Nederland.

Jernbanestasjonen i byen er også historisk viktig siden det står på banen som en gang var den eneste ruten mot St. Gotthard-tunnelen. Stasjonen blir fremdeles brukt både av den italienske og den sveitsiske statsbanen.

## Økonomi
Før slutten av 1800-tallet var Luino blitt en industriby. Tekstilindustrien var særlig sterk her på grunn av de mange vassdragene som kunne brukes for å produsere kraft til maskineriet. Mange tekstilfabrikker ble grunnlagt av sveitsiske industrimenn. Selv om noen tegn på dette tidligere næringslivet forblir i gate- og villanavn i Luino og andre byer i området (f.eks. Villa Hussy i Luino og via Stehli i nabokommunen Germignaga), aktiviteten i sektoren er nå betydelig redusert.

Et fenomen som er svært utbredt her er grensearbeidet, dvs. folk som bor i Luino og omegn og reiser til arbeidet i Sveits hver dag (på italiensk heter disse arbeiderne *frontalieri*). Slik er Luino og nabokommunene blitt sovebyer til en viss grad.

## Berømte innbyggere
Folk fra Luino har bidratt mye til italiensk 1900-talls litteratur. Både forfatteren Piero Chiara og dikteren Vittorio Sereni var født her.

Dramatikeren og mottakeren av Nobelprisen i litteratur i 1997 Dario Fo tilbrakte også en del av ungdommen her og i Porto Valtravaglia, som ligger noen kilometer sør for Luino.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Billy Bremner

**William «Billy» John Bremner** (født 9. desember 1942 i Stirling, Skottland, død 7. desember 1997 i Doncaster, England) var en skotsk fotballspiller. Han ble i 1970 kåret til Football Writers' Association Footballer of the Year.

Han var lagkaptein for det legendariske laget til Leeds United på 1960- og 70-tallet. Bremner er valgt inn i både skotsk og English Football Hall of Fame.
Han ble under en avstemning blant Leeds-supportere valgt til den beste Leeds-spilleren gjennom tidene.

Bremner var kaptein for  under Fotball-VM i Tyskland i 1974.
## Eksterne lenker
*