open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Josefin

**«Josefin»** er et skillingstrykk av ukjent opprinnelse. Sangen har vært brukt en del på plate, og spesielt gruppen «Doodle Bugs» (kjent for slageren «Lille Laila»), hadde stor suksess med denne i 1969. Den er på et blandingsspråk av svensk og norsk, men det antas at visen kommer fra Sverige.

## Teksten

**1.**Det var en gång en flicka som hette Josefin
Josefin-fin-fin, Jose-jose-josefin.
Det enda som hon ägde var en gammal symaskin
symaskin-skin-skin, syma-ma-ma-maskin.

**2.**Hon hadde och en festmann, som hette Jonatan
Jonatan-tan-tan, Jona-Jona-Jonatan.
Och hon var inte vacker men han var likadan
likadan dan dan, lika lika likadan.

**3.**Han hadde och en skuta som ut på bøljan for
bøljan for for for, uppå uppå bøljan for.
Den hadde han fått ærvat ut av sin kjæra mor
kjær mor mor mor, kjæra rara rara mor.

**4.**Så sende han et brev til sin kjære Josefin
Josefin-fin-fin, Jose-Jose-Josefin.
Og ba henne att segla med sin kjære symaskin
symaskin-skin-skin, syma-ma-ma-ma-maskin.

**5.**Og när dom så kom ut på den stora stora sjø
stora sjø sjø sjø, stora stora stora sjø,
så strandade det skeppet på den grøna grøna ø
grøna ø ø ø, grøna grøna grøna ø.

**6.**Da sade Jonatan: Du jag tror vi sitter fast
sitter fast fast fast, sitter sitter sitter fast.
Vi måste lasta av något utav vår ballast,
vår ballast last last, vår balla-la-la-la-last.

**7.**Ballasten ja det var jo den kjæra symaskin
symaskin-skin-skin, syma-ma-ma-ma-maskin.
Och efteråt han kasta ut sin kjæra Josefin
Josefin-fin-fin, Jose-Jose-Josefin.

**8.**Nu går han der og sørjer for sin kjære Josefin
Josefin fin fin, Jose-jose-josefin.
Som sitter ner på havbotnen och syr på symaskin
symaskin-skin-skin, syma-ma-ma-ma-maskin.


## Kilder
*Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
Lindehålsmannen

***Lindehålsmannen*** er en norsk novellefilm fra 1995 regissert av Kjetil Hervik. Hovedrollene spilles av Eivind Moi Eikje og Jon Eikemo.

Åtteåringen Bjørn blir sendt av gårde for å levere julemat til en einstøing som bor i pakt med naturen, langt fra folk. Han er samtidig skeptisk siden det har gått rykter om at barn som besøker ham aldri vender tilbake. For gutten blir det et møte som snur opp ned på livets verdier.

Den ble vist på NRK1 i 1998.

;Produksjon
Filmen ble tildelt 650 000 i produksjonsstøtte fra Norsk filminstitutt. Den ble innspilt i Ryfylke i desember 1994 og hadde premiere i 1995.

## Rollebesetning
*Eivind Moi Eikje (f. 1985) som Bjørn
*Jon Eikemo som Lindehålsmannen
*Stein Hytland som far
*Anne Marie Aune som mor
*Irene Halseid som Hjørdis
*Øystein Hervik som Håvard

## Filmmusikk
Den norske visegruppen Vamp komponerte og fremførte sangen *Lindehålsma'en* til bruk i filmen. Teksten til sangen er skrevet av lyrikeren Kolbein Falkeid. Sangen var spor 4 på CD-platen *[[13 humler]]*, som ble utgitt i 1996.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tina Lie

**Tina Caroline Lie** (født 31. juli 1965 i Oslo) er en norsk låtskriver, tekstforfatter og produsent. Hun har siden 2000-tallet turnert med sitt band i Norge og i utlandet.

Hun ga ut sitt debutalbum *[[He Tickles My Fancy]]* i 2005 og i 2009 kom oppfølgeren *[[Free Enough to Fall]]*  som ble spilt inn i Chicago med Byron House som produsent. Hennes tredje kom ut  2011 og heter *[[Notes]]*. Lie gav ut et coveralbum i 2014, *Immersions*.

## Diskografi
### Soloalbum
* *[[Freedom Child]]* (1998)
* *[[He Tickles My Fancy]]* (2005)
* *[[Free Enough to Fall]]* (2009)
* *[[Notes]]* (2011)
* *Immersion* (2014)

### Solosingler
* *Twilight Hour* (2009)
* *Get It Right* (2009)
* *Notes* (2011)

## Referanser
Hva sjøguttene synger

«***Hva sjøguttene synger***» med undertittelen «...om høstkveldene når de går nedover veien i måneskinn med piger under armen og spiller trekkspill og danser» er et skillingstrykk av Vilhelm Krag. Denne visa står i visesamlingen «Vestlandsviser» fra 1898. Ved siden av denne, finner man også «en vise om pigerne i Spanien» og «O Vestland, du min moderjord» i denne skriften. Melodien er eldre enn visa.

## Teksten

**1.**O pige vil du høre deg en sang
mens vi ganger at spasere oss en tur,
ja en sang i fra Amerika
hvor monmonere og menskeædre bor.
Trallera mens vi står, trallera mens vi går
trallera mens vi danser i det grønne.
Ja en sang i fra Amerika
hvor monmonerne og menskædre bor.

**2.**Det var en kone ut i Wasjington
hun var skjønn at skue som få.
Hun var kledt i en atlaskeskjole
med alskens dingelinger hengte på.
Dingeling mens vi går, dingeling mens vi står
dingeling mens vi danser i det grønne,
hun var kledd i en atlaskeskjole
med alskens dingerlinger hengte på.

**3.**Den pene kone hun hadde seg en mann
han var fæl og så hesligen ut,
og i pannen hadde han en nogle
krusediller, kruseduller som en stut.
Krusedull mens vi står, krusedull mens vi går,
krussedulle rulle rum i det grønne.
Og i pannen hadde han en nogle
kruseduller kruseduller som en stut.

**4.**Og en aftenstund da mannen han kom hjem
så han noget han nødig skulle sett.
Men så trakk han straks sin revolver
og så skjøt ham dem ned på samme plett.
Bomberom mens vi står, bomberom mens vi går
bomberom mens vi danser i det grønne.
Men så trakk han straks sin revolver
og så skjøt ham den ned på samme plett.

**5.**Og blodet det sprutet på det gyldne tapet
og elskeren skrek som en gris
og da de så begge var døde
skjøt mannen seg selv naturligvis
Akkameg mens vi står, akkameg mens vi går
akkameg mens vi danser i det grønne.
Og da de så begge var døde
skjøt mannen seg selv naturligvis.

**6.**O min pike si vil du have meg til mann
skal vi knytte kjærlighetens bånd?
men o du må alletider huske
på den troløse ut i Wasjington.
Husk på det mens vi går, husk på det mens vi går,
husk på det mens vi spaserer i det grønne.
Men o du må alletider huske
på den troløse ut i Wasjington.

**7.**Men hvis du siger nei at du ikke vil meg ha
så kan du så men lade vær,
for jeg vet en pike i Chikago
hun er penere enn nogen pige her.
Trallera mens vi står, trallera mens vi går
trallera mens vi danser i det grønne.
For jeg ved et pige i Chikago
hun er penere enn nogen pige her.


## Kilder
*Sangene i våre hjerter av Elin Prøysen, Damm 2007

## Eksterne lenker
*
Wilhelm Matthias Naeff

**Wilhelm Matthias Naeff** (født 1802 i Altstätten, Sankt Gallen i Sveits, død 1881 i Muri bei Bern) var en sveitsisk politiker. Han ble etter grunnleggelsen forbundsrepublikken i 1848, medlem av landets første regjering.  I 1853 var han forbundsrådets president.  

Naeff var sønn av en innflytelsesrik kjøpmann og studerte juss i Heidelberg i Tyskland. Tilbake i Sveits ble han 1828 valgt inn i den kantonale regjeringen i Sankt Gallen. I 1848 ble Naeff valgt inn i forbundsrådet, der han satt som medlem i sammenhengende 27 år.  Wilhelm Naeff mistet etterhvert politisk innflytelse, og han overlevde ulike gjenvalg kun med et svakt flertall. Den 31. desember 1875 trakk Naeff seg fra alle sine posisjoner. Han huskes blant annet for sin innsats for det sveitsiske postvesen. 

## Referanser
Constant Fornerod

**Constant Fornerod** (født 1819 i Avenches i Sveits, død 1899) var en sveitsisk politiker og et medlem av Forbundsrådet mellom 1855 og 1867.

Fornerod ble valgt inn som medlem av Forbundsrådet den 11. juli 1855, som representant for kantonen Vaud. Han var representant til 31. oktober 1867. Fornerod var tilknyttet Det frie demokratiske partiet. I hans periode i Forbundsrådet hadde han ansvaret for flere departementer, blant disse er:
#Handels- og tolldepartementet (1855 – 1856)
#Utenriksdepartementet som president i Konføderasjonen (1857)
#Handels- og tolldepartementet (1858)
#Finansdepartementet (1859 – 1861)
#Militærdepartmentet (1862)
#Utenriksdepartementet som president i Konføderasjonen (1863)
#Militærdepartmentet (1864 – 1866)
#Utenriksdepartementet som president i Konføderasjonen (1867)

## Referanser
Walther Stampfli

**Walther Stampfli** (1884–1965) var en sveitsisk politiker som var født i Aeschi i Sveits. Han var medlem av det sveitsiske Forbundsrådet fra 1940 til 1947. 

Stampfli ble valgt inn som medlem av Forbundsrådet den 18. juli 1940. Han forlot dette vervet den 31. desember 1947. Stampfli var tilknyttet Det frie demokratiske parti (FDP / PRD). Under hans tid som medlem av Forbundsrådet var Stampfli ansvarlig for finansdepartementet og han var president for den sveitsiske konføderasjonen i 1944. Mellom 1921 og 1940 arbeidet Stampfli i ledelsen av bedriften Ludwig von Rollschen Eisenwerke. I 1922 ledet han parlamentet i kantonen Solothurn. Mellom 1930 og 1940 var Stämpfli også medlem av det sveitsiske Nasjonalrådet.

## Referanser
Idéroman

En **idéroman** er en betegnelse som dels brukes om en roman der en forfatter har et klart budskap som fremføres enten eksplisitt eller implisitt i handlingen, eller et verk på romanform som speiler flere idéer som brytes i en bestemt tidsepoke. En idéroman av den første typen, hvor budskapet blir entydig framstilt og er et hovedpoeng i verket kalles gjerne tendensroman. 

Idéromaner av typen med et entydig budskap (tendensromaner] går nok lengre tilbake, men ble vanlige under realismen og naturalismen med eksempler som Amalie Skrams *Hellemyrsfolket* og Christian Krohgs *Albertine*. I nyere tid kan en i norsk litteratur spesielt peke på feminismen og ML-bevegelsens antiimperialisme og antikapitalisme som idéretninger  som har benyttet seg av romanformen for å vinne fram med sitt budskap.
Et vanlig virkemiddel  i idéromaner er satire. Spesielt romaner hvor politisk satire er framtredende kan gjerne karakteriseres som idéromaner. Også romaner hvor det ikke er noe entydig budskap, men hvor ulike ideologiske, politiske eller religiøse syn spiller en viktig rolle i handlingen kan karakteriseres som  idéromaner. Et eksempel på den siste kategorien er Aldous Huxleys *[[Kontrapunkt]]*.
Oline Lothe Hesselberg

**Oline Lothe Hesselberg** (født 12. desember 1982) fra Ellingsøy i Ålesund er en norsk sykepleier og tillitsvalgt som i 2011 varslet om lovstridige arbeidsforhold for ansatte ved Ammerudlunden Sykehjem i Oslo.  Hun mottok i 2011 ytrings- og varslingsprisen Stockmanns hammer for sin innsats.

## Adecco-saken
Ifølge Hesselbergs avsløring ble hovedsakelig utenlandske arbeidstakere tilbudt uverdige boforhold og lovstridige arbeidsavtaler og lønnsforhold av sykehjemskjeden Adecco Helse, som var ansvarlig for driften av Ammerudlunden Sykehjem i Oslo inntil 2011. Det ble dokumentert at enkelte ansatte hadde arbeidsuker på inntil 84 timer, og uten at det ble utbetalt tarifflønn eller overtidskompensasjon. En rekke ansatte overnattet på feltsenger i sykehjemmets bomberom. Dette ble starten på den såkalte Adecco-saken, da det i fortsettelsen ble avdekket liknende forhold ved flere andre institusjoner drevet av selskapet Adecco i ulike kommuner. I mars 2011 kunngjorde Adecco at selskapet avvikler all sykehjemsdrift i Norge.

## Referanser
Staldmestergården (København)

**Staldmestergården** er en historisk bygning som ligger ved Frederiksholms Kanal nr.21–23 på Slotsholmen i København
mellom Christiansborgs ridebaneanlegg og  Christian IVs bryggerhus.

Staldmestergården ble bygget på initiativ av Frederik IV for å huse personalet ved Den kongelige Staldetat.

Staldmestergården er utført i barokk ved Christof Marselis, Wilhelm Friedrich von Platen og Ernst Brandenburger. Bygningen er L-formet med to etasjer og kjeller. Den er reist av gul mursten med valmtak i rød tegl. Hovedinngangen er mot kanalen og er utformet i kalksten fra Stevns.

Undervisningsministeriet og Kirkeministeriet holder til i bygningen. Staldmestergården ble fredet i 1918.

## Referanser


## Kilder
* Staldmestergården hos Undervisningsministeriet
* Staldmestergården hos Slots-og Ejendomsstyrelsen
Laurin

**Laurin** er et sveitsisk retoromansk mannsnavn.

*Laurin* er også et etternavn.

## Utbredelse

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Laurin Rinder (f. 1943), amerikansk musikkprodusent
* Laurin Braun (f. 1991), tysk iskhockeyspiller

## Annen bruk av navnet

* Laurin var ifølge et sydtirolsk sagn en dvergekonge som hadde sitt rike i fjellkjeden Rosengarten.

## Referanser


## Eksterne lenker
Eduard von Steiger

**Eduard von Steiger** (1881–1962) var en sveitsisk politiker som var født i Langnau im Emmental i Sveits. Han var medlem av Forbundsrådet mellom 1940 og 1951.

von Steiger ble valgt inn som medlem av Forbundsrådet den 10. desember 1940 og han forlot dette embetet den 31. desember 1951. I von Steigers tid i embetet hadde han ansvaret for justis- og politidepartementet og han var president for den sveitsiske konføderasjonen i to omganger i 1945 og 1951.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marcel Pilet-Golaz

**Marcel Pilet-Golaz** (født 31. desember 1889 i Cossonnay, død 11. april 1958 i Paris) var en sveitsisk politiker. 

Pilet-Golaz ble valgt til medlem av det sveitsiske Forbundsrådet den 13. desember 1928. Han satt som representant til 31. desember 1944. Pilet-Golaz var tilknyttet Det frie demokratiske partiet. Under hans tid som medlem av det sveitsiske forbundsrådet var Pilet-Golaz leder for flere politiske avdelinger og departementer, blant annet var han leder for departementet for innenrikssaker. Pilet-Golaz satt som president for den sveitsiske konføderasjonen i to omganger i 1934 og 1940. Pilet-Golaz ble sagt å være en pragmatisk politiker som skal ha vært kraftig imot fascismen og nazismen som blomstret opp i Tyskland og Italia på 1930-tallet. 

Som leder for utenrikssaker, måtte Pilet-Golaz hele tiden finne en balanse mellom stadig flere og større krav fra det nasjonalsosialistiske Tyskland og de protestene som kom fra de allierte landene i kjølvannet av tyskernes krav. I 1944 forsøkte Pilet-Golaz å forberede Sveits sitt elendige politiske forhold til Sovjetunionen, men dette forsøket mislykkes til de grader og Pilet-Golaz ble svært upopulær i hjemlandet på grunn av dette. Pilet-Golaz mistet deretter all støtte både fra politisk hold og fra den sveitsiske befolkningen etter dette, og han følte seg tvunget til trekke seg fra alle sine politiske verv i desember 1944.

## Referanser
Emmanuel Pahud

**Emmanuel Pahud** (27. januar 1970 i Genève, Sveits) er en sveitsisk fløytist og en dedikert og allsidig kammermusiker. 

Pahuds far var av fransk og sveitsisk bakgrunn og hans mor var fra Frankrike. Pahud er mest kjent for hans repertoar med elementer fra barokk og klassisk fløyte. Pahud ble født inn i en ikke-musikalsk familie og fra han var fire til 22 år gammel, ble Pahud undervist og veiledet av anerkjente fløytister som François Binet, Carlos Bruneel og Aurèle Nicolet. Pahud ble utdannet ved Conservatoire de Paris øfr han beynte i internasjonalt orkester og han sluttet seg til Berlin Philharmonic Orchestra i 1992. 

Emmanuels far arbeidet for et amerikansk selskap og familien måtte flytte flere ganger i løpet av barndommen hans. Bare seks uker etter at Pahud ble født flyttet han sammen med foreldrene til Bagdad i Irak og bodde der i ett år. Familien flyttet igjen da Emmanuel var ett år gammel, denne gangen til Frankrike, og Emmanuels yngre bror ble født i Paris kort tid etter at de hadde flyttet dit. I 1972, flyttet familien til Madrid for en periode på to år, og i 1974 flyttet de videre til Roma der de bodde de neste fire årene. I 1978, i en alder av åtte år, flyttet Pahud og familien hans til Brussel i Belgia. 

Emmanuel begynte deretter å studere ved Music Academy of Uccle i Sør-Brussel der studerte han sammen med Michel Moinil. Det var på denne tiden han ble mer bestemt og fokusert på å spille fløyte på et høyere nivå. I 1985, vant Pahud den nasjonale konkurransen i Belgia (le concours National de Belgique) og samme år, spilte Pahud sin første konsert med National Orchestra i Belgia. Pahud har gjennomført flere internasjonale opptredener over hele Europa, Nord-Amerika og i Japan i betraktning sammen med flere anerkjente musikere fra hele verden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Ernst Nobs

**Ernst Nobs** (1886–1957) var en sveitsisk politiker. 

Nobs satt som ordfører i Zürich fra 1942 til 1944 før han ble valgt inn som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet 15. desember 1943, som det første medlemmet fra det sveitsiske sosialdemokratiske partiet. Nobs forlot sin posisjon i Forbundsrådet 31. desember 1951. I hans periode i rådet var Nobs også ansvarlig leder for Finansdepartementet og han satt som president for den sveitsiske konføderasjonen i 1949.

## Referanser
Bárut

**Bárut** (fra samisk: *bølge*) er en trio innenfor samisk musikk og joik. Gruppen startet i 2007 i forbindelse med en produksjon for Rikskonsertene og består av joikeren Inga Juuso, perkusjonisten Martin Smidt og multiinstrumentalisten og vokalisten Asbjørn Berson.

Debutalbumet *Bálggis* ble gitt ut på plateselskapet Vuelie 8. april 2011. Albumet høstet svært gode kritikker i en rekke norske aviser, deriblant Aftenpostens anmelder Svein Andersen, som ga platen terningkast seks. Albumet er produsert av Frode Fjellheim. For albumet vant gruppen og Inga Juuso Spellemannprisen 2011 i åpen klasse.

## Diskografi
**Bálggis* (Vuelie, 2011) - utgitt under navnet Bárut / Inga Juuso

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  vuelie.no
Gor (navn)

**Gor** (armensk Գոռ) er et armensk mannsnavn som betyr «stolt».

## Utbredelse

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Gor Mkhitarian (f. 1973), armensk sanger

## Referanser


## Eksterne lenker
Ani (navn)

**Ani** (armensk: Անի) er et armensk kvinnenavn med opprinnelse i navnet på den armenske middelalderhovedstaden Ani. Navnet kan bety «å ta vare på».

## Etymologi
Det armenske kvinnenavnet *Ani* (armensk: Անի) har opprinnelse i navnet på den armenske middelalderhovedstaden Ani. Betydningen av navnet kan muligens være «å ta vare på».

*Ani* kan også være en kjæleform av *[[Anna]]*.

Mannsnavnet *Ani* kan bety «åndesønn».

## Utbredelse
*Ani* er mest utbredt som kvinnenavn, og er spesielt utbredt i Armenia, hvor det blant annet var det mest brukte navnet på jentebarn født i 2009.

|}

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Ani Kaaro (død 1901), newzealandsk stammeleder
* Ani Idrus (1918&ndash;1999), sumatrisk journalist og grunnlegger av avisen Waspada
* Ani Kavafian (født 1948), tyrkisk-amerikansk fiolinist
* Ani Phyo (født 1968), kanadisk kokk
* Ani Kyd (født 1969), kanadisk sanger
* Ani DiFranco (født 1970), amerikansk sanger
* Ani O’Neill (født 1971), newzealandsk kunstner
* Ani Takidze (født 1972), georgisk pianist
* Ani Lorak (født 1978), ukrainsk sanger
* Ani Batikian (født 1982), armensk-skotsk fiolinist
* Ani Nyhus (født 1983), kanadisk softballspiller
* Ani Mijačika (født 1987), kroatisk tennisspiller
* Ani-Matilda Serebrakjan (født 1989), armensk alpinist
* Ani Khatsjikjan (født 1991), armensk friidrettsutøver
* Ani Vardanjan (født 1991), armensk skøyteløper
* Ani Amiraghjan (født 1993) armensk tennisspiller
* Ani Ghukasjan, armensk fotballspiller
* Ani Maldjian, armensk-amerikansk sopran
* Ani Schnarch, rumensk-israelsk-britisk fiolinist
* Ani Zonneveld, malaysisk-amerikansk sanger

## Referanser


## Eksterne lenker
Mohamed Elyounoussi

**Mohamed Amine Elyounoussi** (født 1994) er en norsk fotballspiller som spiller for den danske klubben .  

Mohamed Elyounoussi er fetteren til Tarik Elyounoussi og storebror til fotballspilleren Anwar Elyounoussi.

## Karriere
Han fikk sin debut for Sarpsborg 08 i i Tippeligaen den 8. mai 2011, da han ble byttet inn i en kamp mot Odd Grenland. Den 15. mars 2014 ble Elyounoussi solgt til  etter lang tids interesse fra Romsdalsklubben.

Hans første mål kom i hans første kamp for Molde, mot  22. mars 2014.

I 2016 dro Elyounoussi til den Sveitsiske klubben , hvor han fikk spille i Mesterligaen. Han fikk sin første Mesterligakamp den 28. september 2016, borte mot .

29. juni 2018 meldte han overgang til . Han var i den engelske klubben helt fram til sommeren 2023, avbrutt av to sesonger på utlån til skotske .

Fra 27. juli 2023 spiller Elyounoussi for danske .

### Landslaget
Elyounoussi har flere kamper på aldersbestemte landslag for Norge.

18. januar 2014 fikk han sin første landskamp for  mot  og 13. juni 2017 scoret han sitt første landslagsmål for  , i en vennskapskamp mot .

## Meritter
;Molde FK
* NM: (1) 2014
* Seriemester: (1) 2014

;FC Basel
* Superligaen (1): 2016/2017
* Schweizer Cup (1): 2016/2017 

## A-landskamper

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Albertine Necker de Saussure

**Albertine Adrienne Necker de Saussure** (født 9. april 1766 i Genève, Sveits, død 20. april 1841 i Mornex i Vallée du Saleve, i nærheten av Genève) var en sveitsisk forfatter og pedagog som også var talsmann for kvinners rett til utdannelse.

## Liv og virke
Necker de Saussure var datter av den anerkjente sveitsiske forskeren, Horace Bénédict de Saussure, som sørget for at datteren fikk den beste utdannelsen som var tilgjengelig for kvinner på denne tiden. Saussure giftet seg med en kjent botaniker som var nevø og navnebror av kong Ludvig XVI sin finansminister, Jacques Necker. Hennes bror, Nicolas-Théodore de Saussure, var en kjent kjemiker og forsker på plantefysiologi. Necker de Saussure la stor vekt på likhet for alle mennesker, både menn og kvinner. Necker de Saussure led av døvhet gjennom store deler av livet sitt.

Hennes viktigste litterære arbeid, *L'Education Progressive* også kjent som *Etude du Cours de la Vie* som ble publisert i 1828, var en lang og innflytelsesrik studie om pedagogisk teori og utdannelse for kvinner. Dette arbeidet var delt inn i to deler, opprinnelig i tre bind som ble publisert suksessivt. De to første bindene tar for seg utdannelse generelt. Det tredje og siste bindet er spesielt viet til utdannelse for alle kvinner på lik linje med menn.

Saussure publiserte også en biografi om sin nære venn og kusine, gjennom ekteskap, Germaine de Staël. Dette verket ble publisert i 1821.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Necker de Saussure (Mme) in: Dictionnaire de pédagogie de Ferdinand Buisson
Laugspokal

**Laugspokal** er et drikkekar som ble brukt i håndverkslaugene. Laugspokalene ble brukt i ritualene når nye medlemmer eller vandrende svenner skulle ønskes velkommen i lauget og til andre høytidelige skåler. De kalles derfor ofte også for velkomster.

Laugspokaler har lokk og er gjerne rikt dekorert. Laugspokalene her ofte påhengte skilt med medlemmenes navn eller initialer og årstall, og skiltene er gjerne dekorert med symboler knyttet til vedkommende fag. Det var skikk og bruk at nye svenner ga et slikt skilt ved opptagelsen i lauget. De bevarte, norske laugspokalene er laget av metall (tinn, kobber eller sølv), men i Danmark er det også brukt laugspokaler av glass, keramikk og tre.

## Referanser


## Litteratur
* Krohn-Hansen, Thv. (1942): *Norsk velkomster fra laugstiden*. Oslo

## Eksterne lenker
* Laugspokaler i Digitaltmuseum
* Se flere bilder av skreddersvennenes velkomst på Digitaltmuseum
Ángel Boligán Corbo

**Ángel Boligán Corbo** (født 10. mai 1965 i Havanna på Cuba), kjent som **Ángel Boligán** eller under signaturen **Boligán**, er en kubansk karikaturtegner og tegneserieskaper. 

Boligán har kunstutdannelse fra *Escuela Nacional de Instructores de Arte* i Havanna, der han ble uteksaminert i 1987. Siden 1992 har han bodd i México. Boligán arbeider nå som avistegner for den meksikanske avisa El Universal, der han bidrar med poengterte kommentartegninger og karikaturer under tittelen *Espejo de tinta* («Tusjspalten»). 

Boligán har fått over 120 internasjonale utmerkelser og hedersomtaler for tegningene sine. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Boligáns nettpresentasjon med galleri, biografi, liste over priser m.m.
SønderjyskE Ishockey

**SønderjyskE Ishockey** er en dansk ishockeyklubb fra Vojens. Før inkludering i Sønderjysk Elitesport 2004 klubben var kjent som IK Jylland (2003–04), Vojens Lions (1997–2003) og Vojens Hockey Club (stiftet 1963), som fortsatt er den overordnede klubben.

SønderjyskE Ishockey har vunnet det danske mesterskape 6 ganger i 1979, 1980, 1982, 2006, 2009 og 2010. Laget trenes av Mario Simioni, som har vært på kontoret siden 2004 og har tidligere Vojens spiller John Lund som sin assistenttrener.

## Eksterne lenker
*
Ani

**Ani** kan vise til:

*Ani (historisk by), en tidligere by og armensk hovedstad 
*Ani (gud), en gud i etruskisk mytologi
*Ani (navn), et armensk kvinnenavn
Karl Kobelt

**Karl Kobelt** (1891–1968) var en sveitsisk politiker og medlem av det sveitsiske Forbundsrådet.

Kobelt ble valgt inn som medlem av Forbundsrådet den 10. desember 1940 og han forlot dette embetet den 31. desember 1954, etter fjorten sammenhengende år som medlem av Forbundsrådet. Kobelt var tilknyttet det sveitsiske Det frie demokratiske partiet. I Kobelts periode i Forbundsrådet hadde han ansvaret for den militære sveitsiske avdeling og han satt som president for den sveitsiske konføderasjonen i to omganger, henholdsvis i 1946 og igjen i 1952.

## Referanser
Odense Bulldogs

**Odense Bulldogs** er en dansk ishockey klubben stiftet i 1978. Stammer fra tidligere Odense Skøjte og Ishockey Klub, da interessen ble for stor til å huset ishockey i en skøyteklubb.

Etter mange år i lavere divesjon, flyttet klubben første team (kalt Odense Bulldogs) i 1991 opp i øverste rad, Superisligaen nå kalt AL-Bank League. Klubben har ikke vunnet det danske mesterskapet, men har vunnet cupen Tuneringen 3 ganger, sist i 2008-2009 (4-1 over Herning Blue Fox) Klubben trenes av Pär Johansson. Odense Ishockey Klub A / S som selskapet opererer klubben ble stiftet den 26. Mai 2008 og ledes av president Jack Nielsen.

OIK's hjemmebane heter Alban Arena fordi OIK's hovedsponser er Albani bryggerier og Royal Unibrew.

## Eksterne lenker
*
Max Petitpierre

**Max Petitpierre** (1899–1994) var en sveitsisk politiker, jurist og medlem av den sveitsiske Forbundsrådet.

Petitpierre ble valgt inn som medlem av sveitsiske Forbundsrådet 14. desember 1944 og han forlot dette embetet den 30. juni 1961. Petitpierre var tilknyttet det sveitsiske Det frie demokratiske partiet. Under hans tid i Forbundsrådet var Petitpierre president for den sveitsiske konføderasjonen i tre omganger, henholdsvis i 1950, 1955 og for siste gang i 1960. Samt at han var leder for det sveitsiske utenriksdepartementet (UD) mellom 1944 og 1961. Petitpierre døde en fredelig død av naturlige årsaker i mars 1994, i en alder av 95 år. 

## Referanser
Adolf Ogi

**Adolf Ogi** (født 1942 i Sveits) er en sveitsisk politiker fra landsbyen Kandersteg i de sveitsiske alpene.

Ogi ble valgt inn som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet 9. desember 1987. Han ble valgt som medlem av det sveitsiske folkepartiet fra den sveitsiske kantonen Bern. Ogi forlot sin posisjon i det sveitsiske Forbundsrådet 31. desember 2000. I hans periode som medlem av Forbundsrådet var Ogi ansvarlig for flere avdelinger og departementer. Blant annet for transport, kommunikasjon og energidepartementet mellom 1988 og 1995 og for det sveitsiske forsvarsdepartementet. Ogi satt som president for den sveitsiske konføderasjonen to ganger, henholdsvis i 1993 og igjen i 2000. Fra 2001 til 2007 var Ogi en spesialrådgiver angående utvikling og fred for FNs generalsekretær.

## Referanser
Kaspar Villiger

**Kaspar Villiger** (1941–) er en sveitsisk forretningsmann, politiker og et tidligere medlem av det sveitsiske Forbundsrådet, en posisjon han hadde mellom 1. februar 1989 og 31. desember 2003.

Villiger er leder for den sveitsiske banken UBS og han er tilknyttet det sveitsiske frie demokratiske parti. Villiger har sittet som president for den sveitsiske konføderasjonen i to omganger, henholdsvis i 1995 og igjen i 2002. I september 2003 annonserte Villiger at han kom til gå av fra sin rolle i det sveitsiske Forbundsrådet, den 31. desember 2003, da hadde han sittet i dette rådet sammenhengende i  fjorten år. I 2004 ble Villiger medlem av styret i Nestlé og Swiss Re. Den 4. mars 2009 annonserte UBS AG at Villiger ville bli nominert til å etterfølge Peter Kurér som ny leder for den største banken i Sveits. Villiger er i tillegg medlem av Global Leadership Foundation, en organisasjon som arbeider med å fremme et godt styresett flere steder i verden.

## Referanser
Friedrich Frey-Herosé

**Friedrich Frey-Herosé** (1801–1873) var en sveitsisk politiker. Han ble medlem av landets første regjering, etter etableringen av forbundsstaten Sveits i 1848.

Friedrich Frey-Herosé ble valgt inn som medlem av Forbundsrådet 16. november 1848. Han var tilknyttet Det frie demokratiske partiet. Som medlem av Forbundsrådet ledet han flere departementer. I tillegg satt han som forbundsrådets president i to omganger, henholdsvis i 1854 og 1860. Frey-Herosé forlot sin posisjon i det sveitsiske forbundsrådet, 31. desember 1866. 

## Referanser
Aalborg Pirates

**AaB Ishockey** er en dansk ishockeyklubb fra Aalborg, som spiller i de øverste danske serien, Superisligaen. AaB Ishockey ble opprettet i 1967 som en avdeling for sports klubb AaB, som på den tiden hadde fotball og cricket på programmet. I 1980 AaB Ishockey skilt fra AaB i foreningsregi, men fortsatte under dette navnet fram til 1997. I 1997 fusjonerte det med AaB Ishockey klubb Aalborg (Aalborg IK) og 1997 til 2003 skjedde Aalborg elite ishockeylag som Aalborg Ishockey Klub (AIK). Fra 2003 laget igjen dukket opp under navnet AaB Ishockey. Klubben har vunnet en eneste danske mesterskapet i 1981, men har også vunnet flere sølvmedaljer. Klubben er en del av AaB Group, som også driver en profesjonell fotball og håndball.

AaB Ishockey spiller sine hjemmekamper i Gigantium med 5000 tilskuerplasser er den største ishockey arena Danmark siden 2007. Den nye arenaen erstattet den gamle Aalbog Skøjtehal bygd i 1967.

## Eksterne lenker
*
Enrico Celio

**Enrico Celio** (1889–1980) var en sveitsisk politiker. 

Celio ble valgt som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet 22. februar 1940. Han satt som representant i ti år, til 15. oktober 1950. Celio var tilknyttet det sveitsiske kristne demokratiske folkepartiet. I hans periode som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet var Celio blant annet ansvarlig for departementet for post og jernbane, og han satt i tillegg som president for den sveitsiske konføderasjonen i to omganger, henholdsvis i 1943 og 1948. 

## Referanser
Devoteam

**Devoteam** er et fransk børsnotert konsern etablert i 1995 av Stanislas de Bentzmann og Godefroy de Bentzmann. Selskapet er et europeisk konsulentselskap innen informasjons- og kommunikasjonsteknologi (IKT), med særskilt fokus på IT- transformasjon. Selskapet er børsnotert på Euronext og hadde en omsetning på EUR 555M (2016). Av dette er 45 % i Frankrike og resterende  55 % internasjonalt. Devoteam er lokalisert i 20 land i Europa, Midtøsten og Afrika med til sammen 4 100 medarbeidere (2016).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
5. etappe av Giro d’Italia 2011

**5. etappe av [[Giro d'Italia 2011]]** ble kjørt den 11. mai 2011 og gikk mellom Piombino og Orvieto. Etter den foregående etappen som ble gjennomført som en minnemarkering for Wouter Weylandt, bestemte Leopard-Trek etter samtale med rytterne å trekke laget fra rittet. Weylandts gode venn og treningskamerat Tyler Farrar stod også av rittet etter 4 etapper.

Etappens første brudd gikk etter 12 kilometer da BMCs Martin Kohler opparbeidet seg en luke. Hovedfeltet lot sveitseren gå, og på det meste hadde han et forsprang på over 12 minutter. Etter hvert satte Garmin-Cervélo seg fremst i feltet og tok opp jakten på Kohler. Forspranget krympet inn, men sveitseren var først opp begge de to kategoriserte stigningene og sikret seg klatretrøya etter etappen. Farten ble satt opp i hovedfeltet før den nest siste stigningen som bestod av svært løs grus som virvlet opp mye svevestøv. Feltet ble sprengt, og David Millar som syklet i den rosa trøya falt av det som var igjen av feltet. Briten hadde allerede hatt en dårlig dag på jobben etter at han dundret inn i Ángel Vicioso, mannen som lå på andreplass i sammendraget før etappen. Begge rytterne gikk i bakken i en klønete episode. Takket være gode tempoegenskaper klarte Millar å komme opp til feltet igjen, men klarte ikke å klore seg fast opp den siste stigningen.

Med rundt 8 kilometer igjen til mål fikk Kohler besøk av Pieter Weening og John Gadret. Weening dro i fra de to andre like etterpå i et forsøk på å holde unna for forfølgerne opp den siste stigningen med en gjennomsnittlig stigning på 12%. Flere angrep gikk i fra gruppen med sammenlagtfavoritter, men Weening holdt unna og sikret seg sin første etappeseier i Giroen og tok over ledelsen i sammendraget. 
 
## Manglende ryttere
* **31**  Chris Barton (BMC) brøt.
* **101**  Brice Feillu (LEO) startet ikke etter at laget trakk seg fra rittet.
* **102**  Dominic Klemme (LEO) startet ikke etter at laget trakk seg fra rittet.
* **103**  Thomas Rohregger (LEO) startet ikke etter at laget trakk seg fra rittet.
* **104**  Tom Stamsnijder (LEO) startet ikke etter at laget trakk seg fra rittet.
* **105**  Bruno Pires (LEO) startet ikke etter at laget trakk seg fra rittet.
* **106**  Davide Viganò (LEO) startet ikke etter at laget trakk seg fra rittet.
* **107**  Fabian Wegmann (LEO) startet ikke etter at laget trakk seg fra rittet.
* **109**  Oliver Zaugg (LEO) startet ikke etter at laget trakk seg fra rittet.
* **151**  Francesco Failli (FAR) brøt.
* **175**  Tom-Jelte Slagter (RAB) brøt.
* **201**  Tyler Farrar (GRM) startet ikke.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Resultater på gazzetta.it
*  Resultater på gazzetta.it
Vidar Wold

**Vidar Wold** (født 7. mars 1974 i Trondheim) er en norsk trener og tidligere ishockeymålvakt. Wold tok over treneransvaret sammen med Jan André Aasland for Frisk Asker midt i sesongen 2018/2019. Det endte med NM-gull etter at Storhamar ble slått 4-2 i kamper. Wold er i dag ansatt som sportssjef i Frisk Asker.

Wold er far til Sander Wold og Eskil Wold.

Wold som spilte nesten hele sin karriere for moderklubben sin Frisk Asker og Asker Hockey (1991–2007), tilsammen 435 kamper. Wold hadde 1 sesong i døgnfluen Spektrum Flyers (Oslo) før han vendte hjem til Asker. Han fikk også kamper for Norges herrelandslag i ishockey. Høydepunktet i landslagskarrieren er da han voktet målet i VM i 2000 da storspill fra Wold gjorde at Norge sensasjonelt slo Canada 4-3. Wold var plaget av skader i sine siste sesonger og han la opp som aktiv spiller i 2007.

I 2008 ble Vidar Wold ansatt i Frisk Asker som sports- og markedskoordinator Han har også vært hockeyekspert på Viasat.

16. september 2018 var han andrekeeper for Frisk Asker i kampen mot Vålerenga i Getligaen, ettersom førstekeeper Nicklas Dahlberg ikke kunne spille og alle Frisk Askers juniorkeepere var på samling med NTG i USA.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Emil Sonderegger

**Emil Sonderegger** (født 28. november 1868 i Herisau, død 15. juli 1934) var en offiser og høyreekstrem politiker fra Sveits.

Som sønn av ledende sveitsisk forretningsmann arbeidet Sonderegger opprinnelig med eksport, noe som innebar at han reiste mye og som et resultat av dette utviklet han seg meget gode språkkunnskaper. Sonderegger forlot familiens virksomheten for å følge en karriere innen den sveitsiske hæren og han ble utnevnt til løytnant i 1888. Sondereggers militære karriere blomstret og han kommanderte en hel brigade i 1916. Sonderegger og hans brigade fikk ordre om å undertrykke generalstreiken i Zürich i november 1916, noe som ble meget godt mottatt av sveitsiske konservative politikere som kalte Sonderegger for en frelser av fedrelandet. 

Sonderegger ble forfremmet til den sveitsiske generalstaben i 1920, men han forlot det sveitsiske militæret i 1923 i protest mot planene om å omstrukturere og kutte i pengestøtten til landets militærvesen. Sonderegger begynte å arbeide for Schweizerische Industriegesellschaft Neuhausen samt at han gjennomførte en foredragsturne i Kina. Sonderegger var en sterk motstander av parlamentarisk demokrati, og han støttet det private næringsliv fremfor statlig innblanding i landets økonomi. 

På 1930-tallet ble Sonderegger en markant høyreekstrem politiker. Han ble med i Nationale Front, men forlot dette for å grunnlegge partiet Volksbund. Etter splittelsen i dette grunnla han sitt eget parti, Volksfront.

## Referanser
Risør Håndballklubb

**Risør Håndballklubb** (stiftet 24. april 1956 som *Risør Håndball- og Volleyballklubb*) er en håndballklubb fra Risør i Agder. Klubben er en av Sørlandets største håndballklubber og spiller med helblå drakter, mens reserve-/bortedraktene er sorte. Tidligere har klubben spilt i både grønnhvite og helvite drakter.

## Historikk
Klubben rykket opp til 3. divisjon 1978/79 (dagens 2. divisjon), som er det høyeste klubben har vært i seriesystemet.

## Æresmedlemmer
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Den store grønne muren

**Den store grønne muren** (engelsk: *The Great Green Wall*) er et planlagt prosjekt for å stanse ørkenspredningen i Sahel-regionen sør for Sahara i Afrika. Et om lag 15&nbsp;km bredt bånd av skog skal plantes tvers over hele kontinentet, fra Djibouti i øst til Senegal i vest, en strekning på omkring 7&nbsp;775&nbsp;km. Prosjektet er et samarbeid mellom elleve land i regionen: Burkina Faso, Djibouti, Eritrea, Etiopia, Mali, Mauritania, Niger, Nigeria, Senegal, Sudan og Tsjad.

Allerede på 1980-tallet foreslo Burkina Fasos daværende marxistiske diktator Thomas Sankara et lignende prosjekt. Nigerias president Olusegun Obasanjo gjenopplivet forslaget i 2005, og det ble godkjent av Organisasjonen for afrikansk enhet (OAU) i desember 2006. I juni 2010 signerte de elleve berørte landene en konvensjon for å drive gjennom forslaget. Det globale miljøfondet Global Environment Facility har gitt 115 millioner dollar for å finansiere prosjektet.

Tørke med påfølgende feilslåtte avlinger er et alvorlig problem i Sahel, og man håper at prosjektet skal kunne motvirke tørken og hemme ørkenspredningen. I 2010 ble det beregnet at om lag 10 millioner mennesker i verden var rammet av matmangel som følge av tørke. Kritikerne advarer imidlertid mot at den grønne veggen skal kunne forårsake store klimaproblemer og mener at man også må ta hensyn til urbefolkningen i området. Ved tidligere skogplantingsforsøk i Sahel og Sahara har invaderende arter blitt innført i området, noe som har ført til monokultur og fortsatt utarming.

## Kilder
*
*
*
Christian IVs tøyhus

**Christian IVs tøyhus** (Tøjhuset) er en bygning på Slotsholmen i København som opprinnelig ble bygget som tøyhus. Tøyhuset ble oppført i tidsrommet 1598–1602 etter planer av Christian IV. Berendt Petersen var på dette tidspunkt byggmester hos kongen og er kreditert selve oppføringen av byggverket.

Tøjhuset var en del av forsvarsanlegget og ble bygget etter utenlandske forbilder. De ulike bygningene ble anlagt rundt et havnebasseng hvor flåtens skip kunne proviantere.

Selve tøyhuset er 163 meter langt, 24 meter bredt og veggene er 3 meter tykke. 

Siden 1928 har Tøjhusmuseet holdt til i bygningen.

## Bakgrunn og historie
Kort tid etter at Christian IV ble kronet bestemte han seg for å ruste opp. Rivaliseringen med Sverige om kontroll over Østersjøen gjorde at han trengte en sterk flåte med en godt beskyttet base. Han besluttet derfor å bygget en ny krigshavn på Slotsholmen ved Københavns slott. 

Det hadde vært et arsenal på stedet i et halvt århundre, men det var en ganske liten bygning av bindingsverk, en av flere slike arsenaler spredt over hele byen og det var nå utdatert. 

I 1598 inngikk kongen kontrakt med Berendt Petersen om oppdraget. Seks år senere var et stort nytt arsenal fullført. Ved siden av det var et forsyningsdepot, Proviantgården, med samme lengde og utforming, men noe smalere.

Det var mellom disse to bygningene den nye havnen skulle konstrueres. En lokal entreprenør ved navn Melchior Spangenberg fikk i oppdrag å grave ut havnen for en pris av  daler, et lass rug, bygg og en tønne med smør. Havnebassenget skulle dekke et område på mer enn fem hektar og ha en dybde på fire meter. En kanal 125 meter lang og 4 meter dyp skulle forbinde den med kysten.  For å beskytte munningen av havnen ble det bygget ytterligere to bygninger på hver side av kanalen; Galejhuset og Svovlhuset.  

Hele komplekset sto ferdig rundt 1610. Skipene kunne ankre opp langs enten arsenalet eller Proviantgården, bli forsynt med varer og losses  gjennom portene som vendte mot vannet. Anlegget hadde også sitt eget bakeri og bryggeri i dag kjent som Christian IVs bryggerhus. 

Utenfor inngangen til det nye havnebassenget var en skulptur av Leda og svanen montert på en høy kolonne bygget på en sandbanke.

## Referanser
Oslo–København

:*For filmen, se [[Oslo – København]]*

**Oslo &ndash; København** er en fergerute melloom Oslo i Norge og København i Danmark. Skipene på ruten er MS «Pearl Seaways» og MS «Crown Seaways» som går i pendeltrafikk mellom stedene med daglige avganger. Overfarten tar 17 timer.  

## Historie
Før hadde ruten en anløpshavn i Helsingborg. Stoppet i Helsingborg ble nedlagt 15. oktober 2006.

I 2019 ble et nytt landstrømanlegg tatt i bruk i Oslo. I 2021 ble et tilsvarende anlegg satt i drift også i København. 

Sommeren 2020 startet DFDS å anløpe Frederikshavn på veien til København etter at Stena Line la ned sin rute mellom Oslo og Frederikshavn i forbindelse med koronapandemien.

Rederiet var DFDS Seaways fra starten i 1866 til 1. november 2024, da Gotlandsbolaget kjøpte ruten og de to skipene med 800 ansatte for 500 mio kr. Fra 2025 seilte de to skipene under navnet Go Nordic Cruiseline.

## Skipene
### «Pearl Seaways»
Pearl Seaways ble kjøpt av DFDS i 2001 og hadde sin første tur mellom Oslo og København 26. juni 2001. Skipet er det største på Oslo–København-ruten og har plass til 2168 passasjerer og 350 biler. 

### «Crown Seaways»
Crown Seaways har gått i denne ruten siden skipet ble bygget i 1994. Skipet har plass til 2044 passasjerer og 450 biler.

## Ulykker i rutens historie
17. november 2010 var fergen MS «Pearl Seaways», da kalt «Pearl of Scandinavia», på vei fra Oslo til København da en ombygget elbil eksploderte på bildekket. Eksplosjonen forårsaket en brann som ødela flere biler og deler av bildekket. Ingen ble skadet, og skipet fortsatte til København.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.dfdsseaways.no/om-bord/oslo-kobenhavn-ombord/skip/
* http://www.dfdsseaways.no/om-bord/oslo-kobenhavn-ombord/
Jean Charles Léonard de Sismondi

**Jean Charles Léonard de Sismondi** (født 9. mai 1773 i Genève, død 25. juni 1842) var en forfatter fra Sveits. Han er aller mest kjent for sine mange arbeider om fransk og italiensk historie og for sine økonomiske ideer.

Hans far og alle hans forfedre synes å ha båret navnet Simonde, i hvert fall fra den tiden da de utvandret fra Dauphiné og bosatte seg andre steder i Frankrike og i Sveits. Simondi klatret opp den sosiale rangstigen og nådde den sveitsiske overklassen, og hadde både rang og eiendom, selv om faren hans bare var en pastor fra landsbygda. Den fremtidige historikeren ble godt utdannet, selv om familien hans helst ønsket at han skulle vie seg til handel i stedet for til litteratur.

På slutten av 1800-tallet ble familiens eiendommer i Sveits solgt og med det store utbyttet fra disse eiendommene emigrerte store deler av familien til Italia. Der kjøpte de en liten gård i Pescia nær Lucca og Pistoia, og de begynte å dyrke jordbruksprodukter. Sismondi arbeidet også på familiegården og opplevelsene derfra ga ham materialet til den første boken, som fikk navnet *Tableau de l'agriculture toscane*. Etter å ha vendt tilbake til Genève, publiserte Simondi sin første bok der i 1801.

I 1803 publiserte Simondi sin andre bok, *De la richesse commerciale*. Dette var hans første verk i emnet politisk økonomi, et emne han interesserte seg for resten av livet. Som økonom representerte Sismondi en humanitær protest mot tidens dominerende ortodoksi. I boken *On Classical Economics* vier Thomas Sowell et helt kapittel til Sismondi, og hevder blant annet at Sismondi er en oversett pioner.

I 1813 besøkte Sismondi Paris for aller første gang. Han bosatte seg der i en periode og hadde god kontakt med store deler av det franske litterære samfunnet. I april 1819 giftet Sismondi seg med Jessie Allen fra England. Hennes søster, Catherine Allen, var gift med James Mackintosh. En annen søster, Elizabeth Allen, var gift med Josiah Wedgwood II. Sismondis senere år ble hovedsakelig tilbrakt i Genève. 

I 1826 ble Sismondi valgt til medlem av Det kongelige svenske vitenskapsakademiet.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* Jean-Charles-Léonard Simonde de Sismondi, 1773–1842.
* Henryk Grossman: ''Sismondi, Jean Charles Leonard Simonde de (1773–1842)''. 1934.
* Michael Schneider: ''Sismondi’s Macroeconomic Model. An Annotated Translation.''  (PDF; 216&nbsp;kB) History of Economics Review.
Petter Sæther

**Petter Sæther** (født 14. november 1979) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte for moderklubben sin Furuset Ishockey, Manglerud Star, Frisk Asker, Oppsal IF i 2. divisjon og spilte på juniorlandslaget.
Han også hatt en kort karriere som innebandyspiller i klubben Bydel 16 fra nettopp bydel 16 i Groruddalen.

Sæther har senere gått musikkens vei, og slapp i januar 2019 ut låten Kreta under sitt eget navn på  strømmetjenesten Spotify.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Klas Fleming

**Klas Fleming** (født 1592, død 26. juli 1644) var en svensk admiral, riksråd, også kjent for planlegging av sentrale deler av Stockholm. 

Klas Fleming ble født i Villnäs i Finland som sønn av stattholder i Åbo, Lars Fleming og Anna Horn. Han studerte ved flere utenlandske læresteder og tjenestegjorde i krigen mot Russland i 1612. I 1619 ble han utnevnt til underadmiral. Fleming var sjef for en svensk flåte som havarerte ved kysten av dagens Latvia i 1625, senere kjent som Flåteforliset ved Domesnäs, i alt 10 svenske skip av en styrke på 14 gikk tapt.

I 1625 ble han utnevnt til riksråd, han ble admiral og president i räknekammaren i 1629 og rikskammerråd i 1630. I 1634 ble han utnevnt til overstattholder i Stockholm og sto for planlegging av sentrale deler av byen, som Norrmalm, byggingen av Slussen med mere. I 1637 ble han president i Kammarkollegiet.

Ved siden av administrativt arbeide fortsatte han å tjenestegjøre i flåten. I 1644 førte han kommando over en flåtestyrke han selv i stor grad hadde bidratt til å bygge opp og utmerket seg flere ganger i kamp med danske sjøstridskrefter. Etter å ha erobret Fehmarn 29-30. juni 1644 sammen med Lennart Torstenson kom han der 1. juli i kamp med den dansk-norske kongen Christian V, et slag som endte uavgjort. Fleming trakk sin styrke tilbake til Kielfjorden, hvor han 26. juli ble truffet av en tysk kule og døde to timer etter. 

Klas Fleming giftet seg første gang i 1618 med Anna Göransdotter Snackenborg, derpå i 1638 med friherrinne Helena Bielke, datter av riksråd Klas Bielke. Han var far til Herman Claesson Fleming, Lars Claesson Fleming og Göran Claesson Fleming.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Fuglehodehalvøya

**Fuglehodehalvøya**, også **Doberai-halvøya** eller **Jazirah Doberai**, er ei halvøy nordvest på den indonesiske delen av øya Ny-Guinea. Halvøya ligger i Papua Barat-provinsen, mellom Stillehavet i nord, Berau-bukta og Seramsjøen i sør og Irian-bukta i øst.

## Referanser
Sharif Husayn

**Sharif Husayn** (arabisk: ‏حسین بن علی‎, *Ḥusayn bin ʿAlī*; født 1854 i Istanbul, død 4. juni 1931 i Amman) var emiren av Mekka fra 1908 til 1917, da han erklærte seg selv til konge av Hejaz og han fikk internasjonal anerkjennelse med denne tittelen. 

Husayn var den eldste sønnen til Sharif Ali ibn Muhammad og hans kone, Salha Bani-Shahar. Husayn er mest kjent for å ha startet det arabiske opprøret i 1916 mot Det osmanske riket i løpet av den første verdenskrig. Hans uavhengighetserklæring skjedde i samforstand med britene og med hjelp av Lawrence av Arabia. Han inntok de osmanske garnisonene i Mekka og Jidda og antok så tittelen *konge av [[Hejaz]]*.

I 1924, da Det osmanske kalifatet ble offisielt avskaffet, utropte Husayn seg til kalifen av alle troende muslimer.

Hans planer om et «Storarabia» ble imidlertid mislykket og i 1924 måtte han etter et angrep fra emiren Ibn Saud i Nejd abdisere til fordel for sin eldste sønn Ali. Ved kalifatets avskaffelse ved Atatürk i 1924 erklærte Husayn seg som kalif, men kravet på kaliftittelen fikk en blandet mottagelse, og han ble forvist til Kypros. Han døde i Amman i Jordan.

Husayns andre sønn Abdullah blev emir i Transjordan, senere konge av Jordan (1921-1951), og hans tredje sønn Faisal ble konge av Irak (1921-1932).

Klanen han tilhørte var hasjimittene.

## Referanser


## Litteratur
* Svensk uppslagsbok 1955