open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Møsstrond

**Møsstrond** er et sogn som ligger omkring Møsvatn i Rauland prestegjeld i Vinje kommune i Telemark.

Omtrent 40 av de 150 innbyggerne i sognet mangler veiforbindelse, og er derfor avhengige av båt om sommeren og snøskuter om vinteren.

Etter at Møsvatnet ble regulert, ble Møsstrond kirke liggende på øya Hovden. Her lå også Sør-Norges siste internatskole, Møsstrond skule, en grunnskole som ble nedlagt i 2002 og senere har blitt drevet som Møsstrond turisthytte. I nordvestenden av Møsvatnet ligger Mogen turisthytte som er et populært startpunkt for fotturer på Hardangervidda. I juli–september går båten MB «Fjellvåken II» i rute mellom Skinnarbu og Mogen.

Møsvatn er ellers kjent for et godt røyefiske, både sommer og vinter.

## Historikk
På Møsstrand er det gravd ut flere jernvinneanlegg som var i drift fra rundt 500 e.Kr. og frem til svartedauden. Det kryr av jernvinneplasser i et slikt omfang at det på den ca. 50 km2 store landtangen ut i Møsvatn, i gjennomsnitt må ha ligget 5–6 jernvinneplasser pr km2, tett i tett langs myrene, med spor etter kullmiler i bjørkeskogen. På Møsstrand fantes både myrmalm og trevirke til smelteprosessen, så her ble det i århundrer utvunnet jern i stor stil. Jernet ble sendt videre i ubehandlet tilstand, og jernbarrer er ikke funnet i Telemark. Men jern kunne byttes mot varer de selv manglet, spesielt salt og korn til øl, men også luksusvarer som keramikk og glass, varer det er funnet spor av, men som ikke er laget i Telemark.

Oppdemningen av Møsvatn ble foretatt uten hensyn til mulige kulturminner. Arkeologiske undersøkelser i forkant av vannkraftutbygging ble ikke innført i 1960. Tradisjonen fortalte om fast bosetning i området før svartedauden, og utgravningene i årene 1961–1983 bekreftet dette. Alt i bronsealderen ble det dyrket korn på Rauland. Sommeren 1959 var en skoleklasse på fjelltur da en av elevene fant en pilespiss av jern, og året etter ble det avdekket en hustuft fra folkevandringstiden. Etter 1349 lå gårdene for det meste øde etter pesten, og sagnet om hesten Førnesbrunen som fraktet de døde fra traktene ved Møsvatn til Rauland kirke har holdt seg, i likhet med slåtten hesten fikk oppkalt etter seg, og som fortsatt spilles på hardingfele. På 1500- og 1600-tallet tok bosetningen seg opp igjen.

## Dikt om Møsstrond
Dikteren O. Ramsvik står bak et dikt som skildrer Møsstrond slik:
:Enhver som vil vide hva Fjeldtrakter er,
:han reiser til Møsstrand af dennem og lær
:der vindes ei Føde ved Plog eller Harv,
:men Riflen fra Fader til Søn går i Arv.
:Med den tar han ud i Regnvær og Slud,
:om Hensigten lykkes, det ved ene Gud.
:
:Om sommeren trives Kvægavl ret godt,
:men ellers af Grøde da bliver det smaat.
:Der bliver for lidet af Sommer hos dem,
:det meste av Aaret i Vinter gaar hen. (O. Ramsvik)

## Plasser rundt vannet

Fil:Møsstrond - Hovden I.jpg|Hovden
Fil:Møsstrond - Hovden nørdre.jpg|Hovden nørdre
Fil:Møsstrond - Førnes vestre.jpg|Førnes vestre
Fil:Møsstrond - Førnes austre.jpg|Førnes austre
Fil:Møsstrond - Sundet I.jpg|Sundet
Fil:Møsstrond - Holvik østre.jpg|Holvik østre


## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Byråd

**Byråd** er en vanlig betegnelse på et politisk organ i en bykommune, i Norge i moderne tid brukt om et utøvende politisk organ i (by)kommuner med byparlamentarisme. Byråd er både navnet på selve organet og tittel på medlemmene av byrådet. Som navn på organet er byråd nøytrum («et byråd», «byrådet»), mens som tittel for medlemmene av byrådet er ordet maskulinum («en byråd», «byråden»), analogt med bruken av ordet statsråd.

## Norge

Byrådet er det utøvende organet i kommuner som styres etter prinsippet om byparlamentarisme, og er modellert etter regjeringen. I Norge styres Oslo, Bergen og Trondheim av byråd, som ledes av en byrådsleder. De andre medlemmene av byrådet har tittelen byråd, og styrer byrådsavdelinger, tilsvarende departementer.

Byrådet er ansvarlig for saksbehandlinga overfor kommunestyret, og det erstatter dermed administrasjonssjefen/rådmannen og formannskapet. Byråd (som hankjønnsord) er også tittelen til det enkelte byrådsmedlem.

Reglene om byråd finnes i kommunelovens kapittel 3, som imidlertid bruker det mer generelle begrepet «kommuneråd». Kommunen kan velge mellom to ulike modeller:
* a) Kommunestyret velger byrådet. Det kan fremmes flere forslag, og det voteres mellom disse. Dersom ingen av alternativene oppnår flertall av avgitte stemmer, foretas det omvalg mellom de to forslaga som fikk flest stemmer. Det skal oppgis i forslaget hvem som skal være byrådets leder og nestleder. Supplering ved eventuell avgang foretas også ved valg i bystyret.
* b) Ordføreren peker ut en byrådslederkandidat. Dette skal være den en «antar kan samle størst oppslutning i kommunestyret (…) for sitt kommuneråd». Kandidaten setter så sammen sitt kollegium, som konstituerer seg selv. Byrådslederen står fritt til når som helst å skifte ut medlemmene i rådet.

Oslo og Bergen benytter modell b), mens Tromsø benyttet modell a) før den gjenopptok formannskapsmodellen etter en overgangsordning frem til våren 2016. Oslo er både en kommune og et fylke, slik at Oslos kommuneråd også er fylkesråd i lovens forstand.

Det står kommunestyret nokså fritt å delegere myndighet til byrådet, og byrådet kan til en viss grad delegere videre til den enkelte byråd.

Dersom en fylkeskommune velger parlamentarisk styreform, gjelder tilsvarende regler, men organet kalles da fylkesråd.

## Se også
* Liste over Bergens byråder
* Liste over Oslos byråder

## Referanser
John Gregory (fotballspiller)

**John Charles Gregory** (født 11. mai 1954 i Scunthorpe) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball og har også vært manager i flere klubber.

Som spiller var han innom klubbene Aston Villa, Brighton & Hove Albion, Queens Park Rangers og Derby County. Gregory fikk seks landskamper for .

Han startet sin karriere som manager i Portsmouth og Plymouth Argyle, men begge disse jobbene varte bare i noen måneder hver i årene 1989 og 1990.
I september 1996 var han tilbake som manager i klubben Wycombe Wanderers. Wycombe var sist i 2. divisjon da han overtok, og i løpet av denne sesongen førte han de opp til en plass midt på tabellen. I februar 1998 sluttet han i Wycombe for å overta managerjobben i Aston Villa hvor han var fram til 2002.

Han var  også manager i Derby County i perioden januar 2002 til mars 2003.

## Landslagskarriere for England

## Karriere som manager

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dionisio Neagrus Laurerio

**  Dionisio Neagrus Laurerio** (1497–1542) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i pavelig diplomatisk tjeneste både i forhold til England og senere Skottland. Han tilhørte servittordenen.

Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539, med *[[San Marcello al Corso]]* som tittelkirke.

Noen måneder etter ble han utnevnt til biskop av Urbino.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Hans Scherfig

**Hans Scherfig** (født 8. april 1905 på Østerbro i København, død 28. januar 1979 i Hillerød) var en dansk forfatter og maler. Han er mest kjent for romanene *[[Det forsømte forår]]*, *[[Den forsvundne Fuldmægtig]]*, *[[Idealister]]* og hovedverket *[[Frydenholm]]*.

## Liv og virke
I 1920-årene startet Scherfig på et universitetsstudium i zoologi, men oppga det etter sin debututstilling i 1928 til fordel for billedkunsten. Mot slutten av 1920-årene malte han blant annet kubistisk, men han er mest kjent for sine litografier, som idylliserer jungelens dyr på en måte som er blitt beskrevet som naivisme. Selv oppfattet han denne kategoriseringen som meningsløs.

En øyesykdom som reduserte synet til ca. 2% gjorde – ifølge Scherfig selv – at skrivingen ble prioritert fremfor billedkunsten. I 1929–1930 foretok han en reise i USA, der han blant annet opplevde det store børskrakket. Opplevelsene kom til å  prege ham for resten av livet og ga næring til hans sosiale indignasjon, først uttrykt gjennom en serie voldsomt satiriske noveller. Han debuterte i bokform i 1931 med *Hvad lærer vi i skolen?*. Samme år ble han også medlem av det danske kommunistpartiet.

Han skrev syv romaner, hvorav en, *Skorpionen*, utkom i mer enn 20 land. Av mange regnes romanen *Frydenholm* (1962), et oppgjør med dansk samarbeide med de tyske okkupantene under andre verdenskrig, som hans hovedverk. I Norge er han nok mer kjent for den ironiserende samfunns- og skolekritikken  i romanen *Det forsømte forår* (1940). Minst to av Scherfigs satiriske romaner, *Den døde mand* (1937) og *Den forsvundne fulmæktig* (1938) er også blitt stående som klassikere i dansk kriminallitteratur. Også *Det forsømte forår* regnes av mange som fullgod kriminalroman.

Scherfig behersket også andre litterære uttrykksformer enn romanen. Nevnes kan hans reiseskildring fra Kirgisistan, som ser verden gjennom et helt annet filter enn det mange kjenner fra hans romaner.

I skarp motsetning til hans jungelmalerier står hans essays, for eksempel *Naturens uorden*, samt Amsteds møte med naturen i *Den forsvundne fuldmægtig*. Her skildres naturen som kaotisk og vill.

I bortimot 15 år arbeidet han på et verk om gullsmeder, men rakk ikke å fullføre det før sin død. Ifølge ham selv skulle dette ha blitt hans viktigste verk.

Scherfig er begravd på Assistens kirkegård i København. Gravstenen er navnløs, godt skjult og forestiller en skilpadde, utført av billedhugger Carl Otto Johansen i 1975. Scherfig fikk skilpadden i gave av sin kone, og ønsket den som gravstein til glede for alle.

## Priser (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ascanio Parisani

**Ascanio Parisani** (født i Tolentino i Italia, død 3. april 1549 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til biskop av Caiazzo i 1528, og bispeviet av erkebiskop Gabriele Mascioli Foschi, O.E.S.A.

Året etter ble han forflyttet til Rimini.

Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Medellín

**Medellín** er den nest største byen i Colombia. Den befinner seg i Aburrádalen i departementet Antioquia. Selve kommunen hadde 2&nbsp;441&nbsp;000 innbyggere i 2013. Med omkringliggende områder er befolkningen på rundt 3,7 millioner, noe som gjør Medellín til en av verdens 100 største byer. Bykjernen preges av skyskrapere, kjøpesentre og et hektisk natteliv. Lenger ut fra bykjerna finner man fattigkvarterer, der det blant annet bor folk som har vært nødt til å flykte fra de væpnede konfliktene andre steder i landet.

Byen ligger 1500 moh. i den sentrale delen av Andesfjellene. Medellínelva renner gjennom byen. Byen har et temperert klima, hvor temperaturen ligger på om lag 24°C, noe som har gitt byen kallenavnet «den evige vårens by.» Årstidene består av to regnperioder (vinter) og to tørrperioder (sommer) per år. Cerro El Volador er den største naturparken i byen, og har et areal på 106 hektar.

Medellín var lenge kjent som kokainhandelens hovedstad, med påfølgende vold og terror. Etter at flere av de største narkotikakongene (hvor Pablo Escobar var den mest kjente) ble myrdet, har sikkerheten i byen økt. Disse dagene er langt forbi nå som byen opplever sterk økonomisk vekst.

## Bydeler

Byområdet i Medellín kommune er delt inn i 16 administrative bydeler (*comunas*):
#Popular
#Santa Cruz
#Manrique
#Aranjuez
#Castilla
#Doce de Octubre
#Robledo
#Villa Hermosa
#Buenos Aires
#La Candelaria
#Laureles - Estadio
#La América
#San Javier
#El Poblado
#Guayabal
#Belén

Kommunens rurale områder, både øst og vest for byen, er delt inn i fem *corregimientos*, uten fastsatt rekkefølge:
* Palmitas
* San Cristóbal
* Altavista
* San Antonio
* Santa Elena

## Personer født i Medellin
* Juan Pablo Ángel – fotballspiller
* Mauricio Ardila – syklist
* Víctor Aristizábal – fotballspiller
* J Balvin – komponist og artist
* Griselda Blanco – «kokaindronning»
* Fernando Botero – billedhugger og maler 
* Santiago Botero – syklist
* María Luisa Calle – syklist
* Iván Córdoba – fotballspiller
* Andrés Escobar – fotballspiller
* José Darío Uribe Escobar – økonom
* René Higuita – fotballspiller
* Darío Castrillón Hoyos – kardinal
* Juanes – komponist og artist
* Mauricio Molina – fotballspiller
* Víctor Ortega – stuper
* Álvaro Uribe Vélez – politiker
* Pablo Escobar - narkobaron

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Medellín reiseside hos Colombia Reports
* Medellín reise- og expatblog
* Forvandlingen av Medellín
* Off2Colombia Reise til Medellín 
* Colombia’s City On A Hill, fra Newsweek
Enrique de Borja y Aragón

** Enrique de Borja y Aragón ** (født 1518 i Gandía i Spania, død 16. september 1540 i Viterbo av en *violenti et incognito morbo* – voldsom og ukjent sykdom) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til biskop av Squillace i 1539, men ikke bispeviet på grunn av for lav alder. Han døde 22 år gammel, før han hadde oppnådd kanonisk alder.

Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.

Han var onkel til kardinal Rodrigo Luis de Borja y de Castro Pinós (kreert 1536), og oldebarn av pave Alexander VI.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Hydrocephalus

**Hydrocephalus** (eller **vannhode**) er en sykdomstilstand hvor det foreligger forstyrrelser i omsetningen av cerebrospinalvæske og hvor hjernens væskehulrom blir utvidet. Patofysiologisk skjelner man mellom obstruktiv og ikke-obstruktive former for hydrocephalus. Sykdommen kan være medfødt, som f.eks. ved akveduktstenose, oppstå i tidsrommet omkring fødselen i barneårene eller i voksen alder.

Det kan medføre vansker som kan minne om aspergers syndrom, som feks. forståelsesvansker, og lyd-/lys-sensitivitet, men graden av dette varierer på lik linje med aspergers syndrom. 

## Referanser


## Eksterne lenker

* Ryggmargsbrokk- og Hydrocephalusforeningen

*
Umbukta

**Umbukta** er den norske delen av innsjøen Över-Uman (sørsamisk: *Jillemes Upmeje*) i Rana kommune i Nordland fylke. Den er ei bukt som strekker seg rundt fire kilometer nordover fra riksgrensa.   E12 følger østsida av innsjøen. Området rundt sjøen er mye brukt som friluftsområde for befolkningen i Ranaområdet.

## Umbukta fjellstue
Ved nordenden av sjøen, en kilometer sør for Umskartunnelen, ligger Umbukta fjellstue. Som fjellstue har den vært i bruk siden 1873, men det tilhørende gårdsbruket ble ryddet allerede på 1830-tallet. Fjellstua var et viktig stoppested for bønder og jegere som skulle fra Lappland til og fra Mo i Rana med sine handelsvarer. Under andre verdenskrig ble fjellstua inntatt av tyskerne, som brukte den som grensestasjon. Gårdsdrifta ble lagt ned i 1973 og fjellstua overtatt av Rana kommune, men driften ble lagt ned på 1980-tallet. Etter årtusenskiftet er fjellstua blitt overtatt av private og restaurert, og den drives i dag som serverings- og overnattingssted. Folk får også ha campingvognene og bobilene sine her, mot betaling.
Siiddasjávri

**Siiddasjávri** (nordsamisk) (lulesamisk: *Sijdasjávrre*, «svensk»: *Sitasjaure*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Mesteparten av sjøen ligger i Gällivare kommune i svensk Lappland, mens den langt mindre, norske delen ligger i den tidligere Ballangen kommune (Narvik kommune etter 1. januar 2020) i Nordland fylke. Innsjøen ligger i det nordsamiske språkområdet, men tett opp til språkgrensen for lulesamisk.

Siiddasjávri er regulert for produksjon av vannkraft, og vannet fra sjøen føres i en 16 kilometer lang tunnel til Ritsem kraftverk ved Akkajaure. I forbindelse med utbyggingen av Skjomen kraftverk ble det også sprengt en vanntunnel til Siiddasjávri. Formålet med denne tunnelen er å kunne benytte Langvatnet, som ligger oppstrøms fra Siiddasjávri på norsk side, til magasinering av vann for kraftverkene i Skjomen. Om vinteren, når kraftprisene i Norge er høyest, tappes vann fra Langvatnet via Siiddasjávri og videre til Skjomen, mens det om sommeren føres en tilsvarende mengde overskuddsvann fra norsk side tilbake gjennom tunnelen til Siiddasjávri, hvor det benyttes til kraftproduksjon i Ritsem og nedenforliggende kraftverk langs Luleälven.

Om sommeren kan fjellvandrere overnatte på Sitasjaurestugorna, som drives av Svenska Turistföreningen og ligger ved veien mot Ritsem. Veien ble bygget i forbindelse med vannkraftutbyggingen og eies av Vattenfall AB, men den vedlikeholdes ikke i særlig grad. 

## Se også
* Liste over innsjøer i Skandinavia

## Referanser
Pierce-Arrow

**Pierce-Arrow** var en amerikansk produksjonsbedrift i sving fra 1901 til 1938.  De er best kjent for sine luksuriøse biler, men de produserte også lastebiler, brannbiler og sykler.

Biler fra Pierce-Arrow ble brukt av amerikanske presidenter (William Howard Taft), Hollywood-stjerner, bedriftseiere og kongelige.

Studebaker kjøpte opp aksjemajoritet i firmaet i 1928, men solgte seg ut igjen da de nærmet seg konkurs i 1933.

Selskapet gikk konkurs i 1938, etter at salget sviktet på 1930-tallet.
## Eksterne lenker
*
Giacomo Savelli

** Giacomo Savelli** (født i 1523 i Roma i Kirkestaten, død 5. desember 1587 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.  Han virket i den romerske kurie i mange år.

Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539, med *[[San Nicola in Carcere]]* som tittelkirke.

Han var onkel til kardinal Giulio Savelli (kreert 1615), og tilhørte en aristokratisk slekt som også omfattet blant annet pavene Honorius III (1216–1227) og Honorius IV, og kardinalene Bertrand Savelli (1212), Cenzio Savelli (1216), Giovanni Battista Savelli (1471), Silvio Savelli (1596), Fabrizio Savelli (1647), Paolo Savelli (1664) og Domenico Savelli (1853).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Miguel da Silva

** Miguel da Silva** (født 1480 i Évora i Portugal, død 5. juni 1556 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble sendt av kong Manuel av Portugal til universitetet i Paris, og fortsatte senere med studier i Siena, Bologna og Roma, der han knyttet vennskap med ledende intellektuelle som Girolamo Osorio, Paolo Giovio, Lilio Giraldi, Pietro Bembo og Jacopo Sadoleto. Han var en dyktig forfatter med en grundig humanistisk dannelse, og en fremragende matematiker.

Fra Roma dro han til Venezia. Senere reiste han rundt omkring i Europa og vendte tilslutt tilbake til Portugal der han ble tilknyttet det kongelige hoff. Han deltok under femte Laterankonsil (1512&ndash;1517), og var portugisisk ambassadør i Roma under pontifikatene til pave Leo X (1513&ndash;1521), pave Hadrian VI (1522–1523) og pave Klemens VII (1523–1534). Disse pavene ville gjerne ha ham som kardinal, men kong João III av Portugal motsatte seg det. I 1526 ble han hentet hjem til ledende stillinger ved hoffet. Han var en personlig venn av maleren Raffaello Sanzio.

Han ble valgt til biskop av Viseu den 21. november 1526, og ble senere portugisisk statsminister. Han foretrakk å bo i Roma fremfor ved hoffet i Lisboa, og bad kongen om tillatelse til å forlate riket for å delta ved Tridentinerkonsilet. Dette be nektet ham, men han ignorerte forbudet og dro i all hemmelighet til Italia i 1540 for aldri å vende tilbake til hjemlandet. Paven sendte ham som ambassadør til republikken Venezia i 1540.

Han ble utnevnt til kardinal *in pectore* av pave Paul III den 9. desember 1539, og dette ble publisert den 2. desember 1541. Dette satte den portugisiske konge lite pris på, og prøvde å forby ham å benytte seg av kardinalsverdigheten. Han mistet også sine kirkelige embedsinntekter i Portugal, og ble "denaturalisert" . Kongen forbød alle portugisere fra å ha omgang eller korrespondanse med ham.

Han fratrådte embedet som biskop av Viseu i 1547, og ble deretter administrator av bispedømmet Massa Marittima i 1549.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Paolo Giovio

** Paolo Giovio **(1483–1552) var en italiensk humanist som stod i pavenes tjeneste og ble biskop av Nocera de’ Pagani.

Han fikk legeutdannelse i Pavia og utøvde yrket først i Como og Milano og deretter i Roma i pavene Julius IIs og Leo Xs tjeneste. Etter å ha tjent også pave Klemens VII noen år ble han biskop i 1528. 

Han forlot Roma i 1549 og slo seg etterhvert ned i Firenze. Han har etterlatt seg et bredt forfatterskap.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Martyrium

**Martyrium** (fra middelalderlatin *martyrium *, «martyrdød; martyrgrav, martyrkirke») vil si å ofre livet eller utstå lidelser for sin tros eller overbevisnings skyld. Ordrett betyr det underliggende greske ordet *vitnemål*. Den som lider et martyrium, blir martyr.

I arkitekturen betegner et martyrium et minnesmerke over en hellig person, reist på det stedet han er gravlagt eller har lidd martyrdøden.

Martyriene hadde gjerne en rund eller oktogon form. Bygningstypen går tilbake til oldkirken.

## Referanser
Krøderen (tettsted)

**Krøderen** er et tettsted i Krødsherad kommune i Buskerud, det ligger i sørenden av innsjøen Krøderen der Snarumselva begynner, ca. 100 kilometer nordvest for Oslo. Tettstedet hadde  innbyggere per 1. januar .

Krøderen er kanskje best kjent som endestasjon for Krøderbanen, som i dag er en populær museumsjernbane på sommerstid. Krøderbanen går mellom Vikersund og Krøderen og er ca. 26&nbsp;km lang. Den ble åpnet som smalsporbane i 1872, men ble ombygd til normalspor 1909 sammen med Randsfjordbanen. Siden 1985 har den vært en museumsbane.

Tømmer fra Hallingdal ble lastet om ved Krøderen for togtransport videre til Drammen, persontrafikken hadde forbindelse med dampbåt fra Gulsvik.  Båtturen tok 2 1/2 time med D/S «Haakon Adelsten» (fra 1861), «Krøderen» og «Norefjeld». Siste dampbåt gikk i 1925, etter at Bergensbanen hadde blitt åpnet hadde ikke båttrafikken tilstrekkelig trafikkgrunnlag. Siden 1990 går det imidlertid turisttrafikk om sommeren.

Fra Krøderen er det kort vei til kjente utfartssteder som Norefjell og Vassfaret.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Museet Krøderbanen
Aursjøen

:*For innsjøen i Skjåk, se [[Aursjoen]].*

**Aursjøen** er en regulert innsjø på grensen mellom fylkene Innlandet og Møre og Romsdal. Før reguleringen i 1953 var det tre innsjøer, Gautsjøen i sør (851 moh), Grynningen i midten (837,5 moh) og Aursjøen i nord (831 moh). Dammen utgjør hovedmagasinet til Aura kraftverk. Med fullt magasin er sjøen 30&nbsp;km lang og rommer 561 millioner m³ vann. Høyeste regulerte vannstand er 856 moh. Laveste regulerte vannstand er for Gautsjøen 843,5 moh, for Grynningen 837,5 moh og for Aursjøen 827,3 moh.

Berggrunnen består i hovedsak av tungt forvitrende bergarter (gneis/granitt og noe kvartsitt), som gir grunnlag for surt miljø. Men morenemasser virker positivt på vannkvaliteten.

Aursjøen har bestand av ørret og harr. Før reguleringen skjedde reproduksjonen av ørret stort sett på rennende vann mellom de tre opprinnelige innsjøene. Etter reguleringen ble tilgjengelige gytearealer redusert med 70-80 %. Regulanten ble derfor pålagt å sette ut ørret årlig, men fangster ved prøvefiske domineres likevel av fisk som kommer fra naturlig rekruttering.
 
Fra gammel tid har det vært en ferdselsåre mellom Aursjøen og Grynningen. I 2006 sto Oppland fylkeskommune for utgraving av boplasser fra steinalder og bronsealder i dette området.

KNT oppførte i 1893 sin første turisthytte ved Aursjøen. Hytta ble reist like ved vannkanten og hadde 10 sengeplasser. I 1910–1911 ble en ny hytte reist høyere opp i terrenget for å møte planene om oppdemming. Hytta ligger ved anleggsvei, tilgjengelig med privatbil, og er betjent.

Aursjøen ligger i dag som en kile mellom Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark på østsiden og Dalsida landskapsvernområde på vestsiden. Verneområdene ble opprettet 3. mai 2002.

## Galleri

Aursjøen.jpg|Aursjøen mot øst
2012-07 Aursjøen vest.jpg|Aursjøen mot vest 
2012-07 Aursjødammen.jpg|Demningen mot vest slipper ut vann til elva Aura 
Solnedgang over Aursjøen.JPG|Solnedgang over Aursjøen. Utsikt mot Aursjødammen


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Flyfoto av Aursjøen før utbyggingen
Namsvatnet

**Namsvatnet** (sørsamisk: *Nååmesjenjaevrie*) er en innsjø i Røyrvik kommune i Trøndelag fylke. Det naturlige utløpet er mot nordvest til elva Namsen. De største tilløpselvene er Storelva og Virmaelva, som begge kommer fra Børgefjellet og munner ut helt nord i sjøen.

Ved reguleringen i 1959 ble innsjøen oppdemmet (gårder måtte da fraflyttes), og en tunnel ble laget for å lede vannet sørover til Vektaren.

I dag er turistlivet en viktig aktivitet. Via 9 km båttransport fra Namsvassgrenda til Namsvatnets nordlige del, når man Børgefjell nasjonalpark. Der finner en også Kristi krybbe kapell, en villmarkskirke (fjellkapell) mye brukt i sommerhalvåret. Namsvatnet har røye, ørret og ørekyt.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Dybdekart, Store Namsvatnet, NVE
Storrostavatnet

**Storrostavatnet** (nordsamisk: *Rostojávri*, svensk: *Råstojaure*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Målselv kommune i Troms. Den svenske delen, som er mange ganger større, ligger i Kiruna kommune i Lappland. Innsjøen ligger øverst i Rostadalen, helt øst i Øvre Dividal nasjonalpark. 

Vannet har to utløp med nokså lik vannføring. 55 % av vannets samlede avløp går mot vest gjennom Rostaelva som hører til Målselvvassdraget. Resten avrenner mot øst gjennom Rostoeatnu som hører til Torneälvvassdraget. Storrostavatnet ligger således på vannskillet mellom Norskehavet og Østersjøen, og innsjøen utgjør en pseudobifurkasjon.

## Referanser
Rogen

**Rogen** (sørsamisk: *Rovje*, svensk: *Rogen*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Femundsmarka nasjonalpark, i fylkene Innlandet og Trøndelag. Også på svensk side ligger sjøen i et vernet området, Rogens naturreservat i Jämtlands län. Sjøen har utløp i vest med elva Røa, som renner gjennom flere innsjøer til Femunden. Sjøen er dermed kilde til Trysilelva-Klarälven-Göta älv, slik at vannet fra sjøen først går inn i Norge for å så renne tilbake til Sverige.

Området rundt Rogen er et særpreget morenelandskap. Fenomenet finnes flere steder, men er spesielt tydelig her, og ble tidlig beskrevet herfra. Det har derfor fått navnet Rogenmorene.

## Referanser
Monica Kristensen Solås

**Monica Kristensen Solås** (født 1950) er en norsk glasiolog, meteorolog, polfarer og forfatter. Hun ble født i Torsby i Sverige av svensk-norske foreldre, men familien flyttet senere til Kongsvinger.

Solås er utdannet cand.mag. med matematikk og fysikk som fag ved Universitetet i Oslo og deretter cand.real i teoretisk plasmafysikk ved Universitetet i Tromsø. I 1983 tok hun en doktorgrad  med emnet antarktiske isfjell ved universitetet i Cambridge i England.

Hun har vært flere ganger både i Antarktis og i Arktis. I 1986–1987 ledet hun en ekspedisjon til Sydpolen langs Roald Amundsens gamle rute. Et av målene var også å finne Amundsens telt på Sydpolen. Dette ville kunne stilles ut under OL på Lillehammer i 1994. På grunn av uvær og storm måtte hun og kollegene snu ved 86 grader sør. Under en ny ekspedisjon i 1993, ble det gjort et nytt forsøk. Denne gangen ble teamet rammet av en tragedie da hennes nære medarbeider Jostein Helgestad falt ned i en bresprekk og omkom.

Senere har hun vakt vitenskapelig interesse gjennom sitt forskningsarbeid både i Arktis og Antarktis. I 1989 ble hun — som den første kvinne siden 1942 — tildelt Royal Geographical Societys gullmedalje (Founder's Medal), og i desember 1991 påtok hun seg å koordinere et treårig forskningsprosjekt i Antarktis.

Etter dette har hun vært leder for Værvarslingen i Nord-Norge og leder i Kings Bay AS på Svalbard. Hun var i 2004-05 generalsekretær i Redningsselskapet, men suspendert, og senere avsatt etter at datatilsynet anmeldte redningsselskapet fordi Solås på ulovlig vis hadde snoket i de ansattes epost. Fra 1. januar 2005 er hun leder for Norsk Genressursråd.

I 1990 ble hun kåret til Årets budeie.

## Bibliografi
### Kriminalromaner
* *Hollendergraven*, Forlaget Press, 2007
* *Kullunge*, Forlaget Press, 2008
* *Operasjon Fritham*, Forlaget Press, 2009
* *Den døde i Barentsburg*, Forlaget Press, 2011
* *Ekspedisjonen*, Forlaget Press, 2014

### Sakprosa
* *Mot 90 grader syd*, Grøndahl, 1987
* *Det magiske landet*, Grøndahl, 1989
* *Dager mot Antarktis*, Grøndahl Dreyer, 1993
* *Kings Bay saken*, Forlaget Press, 2012
* *Amundsens siste reise*, Forlaget Press, 2017

## Referanser


## Eksterne lenker
* Monica Kristensen Solås  hos *polarhistorie.no*
Svanevatn

**Svanevatn** (finsk: *Salmijärvi*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Russland. Den er en del av hovedvannstrengen i Pasvikelva. Den norske delen ligger i Sør-Varanger kommune i Finnmark, mens den russiske delen ligger i Petsjenga rajon i Murmansk oblast. Bygda Svanvik ligger i nordenden av sjøen.

Den russiske delen av innsjøen omfatter også Kuetsjarvi, som er forbundet med selve Svanevatn gjennom det én kilometer lange og 200 meter brede sundet Protoka. Dobbeltsjøen Svanevatn/Kuetsjarvi har et samlet areal på , fordelt med  på Svanevatn og  på Kuetsjarvi. Flere av Pasvikelvas sideelver på russisk side munner ut i sjøen; Menikkajoki i selve Svanevatn, og Kuvernerinjoki, Sjuonijoki og Kolosjoki i Kuetsjarvi.

Forurensing og avløp fra smelteverk og kloakk fra byen Nikel har i mange tiår rent inn i Kuetsjarvi via elva Kolosjoki. Forurensingen har sterkt redusert vannkvaliteten i innsjøen, og har også påvirket Svanevatn og Pasvikelva nedstrøms fra innsjøen. Siden 1990 er det på russisk side gjort flere tiltak for å redusere forurensingen.

## Se også
* Liste over innsjøer i Finnmark

## Referanser
Hurdalssjøen

**Hurdalssjøen** er en innsjø i kommunene Eidsvoll, Nannestad og Hurdal i Akershus. Mellom Hurdalssjøen og Vorma renner Andelva, og i denne elva ligger Bøhnsdalen kraftverk og fire mindre kraftverk. Hurdalssjøen er fra gammelt av regulert ca. 3 m. Hurdalsvassdragene omfatter flere elver som renner ned til Hurdalssjøen, vassdraget er vernet i Verneplan III for vassdrag. Vernevedtaket omfatter alle tilløpselvene som renner ned til Hurdalssjøen. Det er dessuten et naturreservat i nordenden av sjøen ved innløpet av Hurdalselva.

Hurdalssjøen har en stamme av storørret, som i det vesentlige bruker Hurdalselva som gyte- og oppvekstområde.

Ved Hurdalssjøen er det badeplasser, fiskemuligheter og et rikt dyreliv.

## Morfometriske data
* Middeldybde: 26 m
* Volum: 945 mill. m³
* Største: bredde 3&nbsp;km
* Største lengde: 19,2&nbsp;km
* Overflate: 33,16&nbsp;km²
* Strandlinjens lengde: 45&nbsp;km
* Strandlinjen utvikling: 2,3


Åsanden strand ved Hurdalssjøen-3.JPG|Badestrand ved Åsanden
Badeplassen ved Meierisvingen ved Hurdalssjøen.JPG|Badestrand ved Meierisvingen
Hurdalssjøen Lima Limaspillet scenografi historisk utendørsteater Norway 2017-08-26.jpg|Publikumsbenker og scenografi for Limaspillet, et historisk utendørsteater, ved badeplassen Lima sør i Hurdalssjøen.


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Hurdalinfo.no om Hurdalssjøen
* NVE dybdekart
* Botanikkens og biologiens historie, Halvor Aarnes
Byglandsfjorden

**Byglandsfjorden** er en innsjø i kommunene Evje og Hornnes og Bygland i Agder fylke. Den er en del av Otravassdraget og strekker seg fra Vassenden i sør til Ose i nord. Om sommeren trafikkeres fjordstrekningen fra Byglandsfjord til Ose av veterandampbåten DS «Bjoren» som er verdens eneste vedfyrte passasjerdampbåt som fortsatt går i rutetrafikk.

Innsjøen er også habitat for den stedegne laksefisken byglandsfjordbleka. På grunn av sur nedbør har denne fisken ikke reprodusert naturlig siden midt på 1970-tallet og stammen er helt avhengig av utsetting for å overleve.

Navnet Byglandsfjorden brukes ofte om hele den 40 kilometer lange strekningen fra Vassenden til Ose, men den øvre delen nord for Storstraumen heter Åraksfjorden og regnes som en egen innsjø.

Den sørligste delen av Byglandsfjorden kalles *Årdalsfjorden*.

Byglandsfjorden ble regulert til kraftmagasin i 1905 og har i dag en reguleringshøyde på 5 meter. Magasinet rommer . Kraftverkene Vigelandsfoss, Hunsfoss, Steinsfoss, Nomeland og Iveland bruker alle vann fra magasinet.

Riksvei 9 går langs østsiden av Byglandsfjorden. Fånefjell er kommunikasjonshistorisk et spesielt parti fordi det her er fire ulike traseer forbi på innsiden, over, rundt på yttersiden og gjennom fjellet.

## Se også
*Åraksfjorden

## Fotnoter



## Referanser
Ibagué

**Ibagué** (Bef. (1985): 288&nbsp;575 bef. (2000): 422&nbsp;549) er hovedstad i provinsen Tolima i Colombia. Byen ligger om lag 1300 moh. på østsiden av fjellkjeden Cordillera. Byen ligger mellom elvene Rio Chipalo og Rio Combeima, som begge er sideelver til Rio Cuello.

Byen ble grunnlagt av Andres Lopez de Galarza den 4. oktober 1550 under navnet «Villa de San Bonifacio de Ibagué.» Byen ble provinshovedstad i Huila i 1887. I forbindelse med opprettelsen av provinsen Tolima i 1908, ble Ibagué utnevnt til provinshovedstad. Byen fikk eget universitet i 1954.

I de omkringliggende områdene produseres det blant annet kaffe, kakao, tobakk og ris.
Vaggatem

:*Denne artikkelen er om innsjøen. For bygda, se [[Vaggatem (bygd)]].*
**Vaggatem** (også skrevet *Vaggetem*; skoltesamisk: *Vââggtemjäuʹrr*; nordsamisk: *Vagatamjávri*; kvensk: *Vouvatusjärvi* eller *Vouvatus*;
russisk: Воуватусъярви – *Vouvatusiarvi*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Russland. Den norske delen ligger i Sør-Varanger kommune i Finnmark fylke.

## Referanser
Ytre Storevatnet

**Ytre Storevatnet** er en innsjø i Bykle kommune i Agder. Den er nå den nordligste delen av Svartevatn-magasinet til Sira-Kvina Kraftselskap.

## Referanser
Rosskreppfjorden

**Rosskreppfjorden** er en innsjø i Sirdal og Valle kommuner i Agder. Elva Kvinas utspring er fra sørenden av sjøen, men etter få meter dannes Håhellervatnet. Mellom Roskreppfjorden og Håhellervatnet går Suleskardveien like under dammen i sørenden av fjorden.

Rosskreppfjorden er regulert som magasin for Roskrepp kraftverk, som er en del av utbyggingen til Sira-Kvina Kraftselskap.

Etter pålegg settes det ut fisk hvert år av utbygger i denne innsjøen. Dette gjør at det finnes bekkerøye og ørret i vannet.

Fil:Rosskreppfjorden.jpg|Rosskreppfjorden retning nordover
Fil:Rosskreppfjorden 2.jpg|Rosskreppfjorden sett fra bilveien øst for innsjøen


## Referanser




## Eksterne lenker
*
Kallvatnet

**Kallvatnet** (sørsamisk: *Gaallajaevrie*) er en innsjø 564 meter over havet mellom Junkerfjellet og Melkfjellet sørøst i Rana kommune i Nordland fylke. Vatnet er regulert som magasin for Rana kraftverk. Det naturlige avløpet fra sjøen er gjennom elva Plura, som har dannet Jordbrugrotta om lag to kilometer nedenfor sjøen. Etter reguleringen renner det lite vann i elva.

## Referanser
Storglomvatnet

**Storglomvatnet** er en regulert innsjø i Meløy kommune i Nordland fylke. Magasinet brukes til kraftproduksjon i Svartisen kraftverk ved Holandsfjorden og er Norges største reguleringsmagasin (målt i nyttbart volum) med en kapasitet på  millioner kubikkmeter.


Fil:Dam for Storglomvatnet seen from below.jpg|Storglomvassdammen ved Nedre Bolivatnet sett nedenfra.
Fil:Dam for Storglomvatnet seen from above.jpg|Storglomvassdammen ved Nedre Bolivatnet sett ovenfra.
Fil:Spillway for Storglomvatnet.jpg|Overløpet og tunnel ved Nedre Bolivatnet.
Fil:Storglomvatnet reservoir and Svartisen glacier.jpg|Storglomvatnet med Svartisen i bakgrunnen.
Fil:Svartisen og Storglomvatnet i slutten av 1800-tallet.jpg|Storglomvatnet på slutten av 1800-tallet før regulering. Svartisen sees i bakgrunnen.


## Referanser




## Eksterne lenker
*
Isteren

**Isteren** er en innsjø i Engerdal kommune i Innlandet fylke. Isteren er en næringsrik innsjø med et stort artsmangfold. Den er en populær sjø for sportsfiske. Sjøen huser en av landets 30 storørretstammer, og er derfor pålagt et strengt vern og strenge fiskeregler. Sommeren 2006 ble det tatt en ørret som veide 9,250&nbsp;kg med stang fra en liten båt. Her finnes også gjedde, sik, abbor, harr og lake. Spesielt er at det er tre ulike stammer sik i Isteren; den mest tallrike er *dvergsik*, også kalt *siksild* eller lokalt bare *sild*. En annen form, *grunnsik*, kan bli storvokst, opptil flere kilo. Den er vanlig forekommende i strandsonen. En mellomtype, *strømsik*, går opp i Gløta for å gyte.

Isteren ligger i et statsalmenningsområde, men «retten» til fisket og administrasjonen av fisket er privatrettslig. Fiskerettighetene er delt på 46 andeler. (Lotteiere og hevdseiere.) Det blir solgt fiskekort for stangfiske og garnfiske.(Manuelt kortsalg og elektronisk via Inatur.  Rundt sjøen er det to fiskevoller og noen enkeltstående hytter.

Fra nord renner elva Sømåa ut i Isteren. Ved elva er det et rikt fugleliv, spesielt om våren. Her kan en observere sjeldne arter på trekk. Også bever og elg finnes. Både den nedre del av Sømåa og Isteren er et eldorado for kanopadlere. Isteren er ikke særlig dyp, med gjennomsnittsdybde 7,4 meter. Bunnen er også kupert, noe som gir mange viker, holmer, skjær og grunner.

Det er tilatt med motorbåt på Isteren. Største tillatte motorstørrelse er 40 hk, og fartsgrense er 20 knop. 

Østbredden av Isteren danner grense for Bjørnberga og Isteren naturreservat, som utgjør hele området mellom Isteren og Femunden. Den nordøstre delen av sjøen (Bjørnfjorden og Balvika) ligger også innenfor reservatet. Her er all motorisert ferdsel forbudt. Dette området mellom Isteren og Femund er også vinterbeiteområde for rein fra Elgå reinbeitedistrikt. (Svahken Sijte).  Noen store bukker går ofte igjen i området på sommeren, disse er populære fotoobjekter da de er temmelig nærgående og lite sky. Dyrene er helt ufarlige.

## Referanser
Leinavatn

**Leinavatnet** (nordsamisk: *Lenesjávri*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen, som utgjør så godt som hele innsjøen, ligger i Bardu kommune i Troms fylke. Den svenske delen ligger i Kiruna kommune i Lappland. Innsjøen består av to bassenger, adskilt med et smalt sund kalt Strømmen. Utløpet er i nord til den korte Leinavasselva, som renner ned til Altevatnet.

## Referanser
Langvatnet (Rana)

**Langvatnet** er en innsjø i Rana kommune i Nordland fylke. Langvatnet er regulert som magasin for Langvatn kraftverk og Reinforsen kraftverk. Langvassgrenda ligger for vestenden, i nordøst Røvassdalen. Langvatnets naturlige utløp er mot Ranelva gjennom Langvassåga. 

Fra den vestre og den østre delen av Svartisen renner Glomåga ut i Langvatnet, sammen med de mindre sideelvene Trolldalselva, Leiråga og Ramnåga. Fra den østre delen av Svartisen renner Svartisåga og Blakkåga, og møtes som Raudvassåga, som også er tilknyttet Langvatnet. Oppdemningen av Reinforsen dam, i nærheten av Reinforsen kraftverk, fører nemlig til at Raudvassåga ofte renner ut i Langvatnet. Det medfører også at vannet fra Ranelva tidvis renner oppover Langvassåga og ut i Langvatnet. Strømningsretningen i Langvassåga er avhengig av tilløpet til og vannstanden i Langvatnet, vannføringene i Raudvassåga og Ranelva, lukestillingene i Reinfossen dam og driften i Langvatn kraftverk.


Langvatnet north A.JPG
Langvatnet north B.JPG
Langvatnet north C.JPG
Langvatnet north D.JPG


## Referanser




## Eksterne lenker
*
Feren

**Feren** er en innsjø i kommunene Meråker og Verdal i Trøndelag fylke. Den største delen av innsjøen ligger i Meråker.

Utløpet til elva Forra er fredet som Øvre Forra naturreservat.

I sjøen finnes ørret og røye. Det er tillatt med garnfiske, mot kjøp av fiskekort.

## Referanser
Strandavatnet (Hol)

**Strandavatnet** er en innsjø i Hol kommune i Buskerud. Vannet ligger øverst i Sudndalen og er en av kildene til Holselva som renner ut ved Hagafoss.

Innsjøen er regulert som magasin for Hol I kraftverk. Ved første regulering i 1943 ble vannstanden hevet tre meter. I 1955 ble reguleringshøyden økt med 21 meter, og i 1957 med ytterligere fire meter. Samlet reguleringshøyde er dermed 28 meter. Før reguleringa lå det flere mindre fjellgårder ved vannet.

I forbindelse med reguleringen ble regulanten, daværende Oslo Lysverker, pålagt å sette ut fisk for å avhjelpe de negative konsekvensene av reguleringen. I 1972 ble det rapportert at utsettingene av yngel og en-somrig fisk som Oslo Lysverker hadde foretatt, ikke hadde gitt noe særlig resultat.

Hallingskarvet nasjonalpark strekker seg ned til Strandavatnet på sørsiden. På nordsiden går fylkesvei 50 mellom Hol og Aurland.

## Se også
* Liste over innsjøer i Buskerud

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Stuorajávri (Kautokeino)

**Stuorajávri** er en innsjø i Kautokeino kommune i Finnmark fylke. Innsjøen ligger mellom Bidjovagge gruver og kirkestedet i Kautokeino.

## Referanser
Gresvatnet

**Gresvatnet** (også kalt **Grasvatnet**, svensk: *Gräsvattnet*, sørsamisk: *Graesiejaevrie*) er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Hemnes kommune i Nordland fylke. Den svenske delen ligger i Storuman kommune i Västerbottens län.

Innsjøen er regulert som magasin for Rana kraftverk.

## Galleri

Fil:Gräsvattnet - KMB - 16001000039524.jpg|Sjøen og Okstindan.
Fil:16001000431784-Gräsvattnet-Riksantikvarieämbetet.jpg
Fil:Gräsvattnet - KMB - 16001000039588.jpg|Hytter ved sjøen.
Fil:Gressvatnet2009.jpg|alt=Fra område ved vatnet, vatnet til høyre. Sterke vindkast skapte store utfordringer. Bilde tatt august 2009. Telt med store steiner på stommatten sees op bilde over høyfjell|Fra området sør for vatnet (2009)


## Referanser




## Eksterne lenker
*
Farris

::*For mineralvannet se [[Farris (mineralvann)]]

*'Farris**, eller **Farrisvannet**, er en  [[innsjø]] i [[Vestfold]] mot grensen til [[Telemark]]. Innsjøen demmes opp av [[raet]] som danner [[Farriseidet]] som fra langt tilbake i historien har vært landeveis forbindelse mellom Brunlanes og resten av Vestfold. Langt den største delen av Farris ligger i [[Larvik]] kommune, mens den lengst i nord danner grense mot [[Porsgrunn]] og strekker seg inn i [[Siljan]] kommune. Innsjøen har et areal på ca. 22 km², og er opptil ca. 120 meter dyp.

== Navnet ==
[[Farriseidet]] mellom Farris og Larviksfjorden hadde opprinnelig navnet **Fareid*' ([[norrønt]]: *Fareið*), sammensatt av «far» («ferd») og «[[eid (landform)|eid]]». Dette «ferdselseidet» ga innsjøen navnet *Fareiðsvatnet*, som utviklet seg til «Farrisvannet» og videre til «Farris». Et eldre navn på Farris kan være *Lýsir'' som finnes i gårdsnavnene Lysby og Lysnes ved Farrisvannet.

## Geografi og geologi

Farris er en vesentlig del av Farrisvassdraget som strekker seg fra Skrimfjella i nord til Larviksfjorden i syd, og den viktigste vannkilden er Siljanelva som har munningen helt nord i innsjøen. I tillegg kommer fra vest den mindre Rekåa via Oklungen og munner ut nordvest.

Farris er geologisk sett en fortsettelse av Larviksfjorden. Det store raet danner Farriseidet på tvers av den langstrakte fjordstrukturen, og demmer opp Farrisvannet i sydenden. Innsjøen har således en utstrekning på 20,5 km i nord-syd-retning, mens største bredde sjelden overstiger en km. Farris består av to hoveddeler, hver 10-11 km lange. I sydøst det egentlige Farrisvannet med Lysbufjorden i nord og Nesfjorden mot vest med forbindelse til Eikenesfjorden i nordvest. Mellom disse delene ligger en rekke øyer, de største er Bjørnøya, Eikenesøya og Flatøya.

På sydøstsiden ligger bukten Farriskilen og dens omgivelser var et av arnestedene for vinteridrett i Larvik med avholdte skirenn, travløp og skøyteløp.

## Farriselva
Farriselva er Farrisvannets naturlige utløp, og har en lengde på ca. 1&nbsp;100 meter før den munner ut i havet ved Larvik. Elva med sitt fossefall har vært en viktig kraftkilde for Larviks industri siden 1500-tallet. De siste årene har den hatt svært liten vannføring pga. stort uttak til drikkevann og kraftproduksjon.

## Drikkevannskilde
Vestfold Interkommunale Vannverk leverer drikkevann fra Farris og Eikeren til omtrent 200&nbsp;000 innbyggere. Sjøene er drikkevannskilde for nær 170&nbsp;000 personer, hovedsakelig i Vestfold fylke. Farris er også inntaksdam for Fritzøe kraftverk.

## Mineralvann

Farris har gitt navnet til mineralvannet Farris, som siden 1907 er tappet fra naturlige kilder med grunnvann fra Bøkeskogen, ikke fra innsjøen.

## Litteratur
* Pål Nymoen: Farriseidet i Larvik. Et veghistorisk knutepunkt. Rapport feltarbeid. Norsk sjøfartsmuseum. 2008.
*  

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Vestfold Interkommunale Vannverk, VIV
Leksdalsvatnet

**Leksdalsvatnet** er en innsjø i kommunene Steinkjer og Verdal i Trøndelag fylke. Det meste av arealet ligger i Verdal.

Lundselvoset naturreservat på østsiden av vatnet og Lyngås-Lysgård fuglefredningsområde i sørøst ble begge opprettet i 1984, og gjort til ramsarområde i 2013.

## Referanser
Rengen

**Rengen** er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Lierne kommune i Trøndelag fylke, den svenske ligger i Krokom kommune i Jämtlands län. Utløpet er i sørøst gjennom Rengsfallet til Valsjön og videre til Hotagen, Hårkan og Indalsälven.

## Referanser
Gjevillvatnet

**Gjevillvatnet** (også skrevet *Gjevilvatnet*) er en innsjø i Oppdal kommune i Trøndelag fylke. Den ligger i Oppdal Bygdealmenning, en av Norges største private eiendommer.

Innsjøen er hovedmagasin for Driva kraftverk med en reguleringshøyde på 15 meter. I den østlige enden renner elva Festa ut. Festa kraftstasjon ble nedlagt da Driva kraftverk ble satt i drift i 1973.
Gjevillvatnet ligger i den sørøstlige delen av Trollheimen. På vannets nordlige side med utsikt til innsjøen ligger Gjevilvasshytta, som eies av Trondhjems Turistforening. En kilometer vest for Gjevillvasshytta ligger Rauøra, en langstrakt sandstrand og et yndet badested på sommerstid. 
Innsjøen er omgitt av fjellene Storhornet, Okla, Gjevillvasskamban, Blåhøa og Svahøa. Gjevillvassdalen er en utpreget seterdal med et kulturlandskap som er preget av dette. Det er også mange hytter i dalen og enkelte naust ved innsjøen. 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Mingevannet

**Mingevannet** er en innsjø i kommunene Sarpsborg og Skiptvet i Østfold fylke. Mingevannet er den del av Glommas vestre løp som strekker seg fra elvas dele ved Furuholmen til Trøsken bru. Glommas vestre løp utgjøres for øvrig av Vestvannet, Ågårdselva, Visterflo, Skinnerflo og Seutelva.

## Referanser
Mår (innsjø)

**Mår** (eller **Mårvatn**) er en innsjø i kommunene Tinn i Telemark og Nore og Uvdal i Buskerud. Innsjøen ligger sørøst på Hardangervidda, og er regulert som magasin for Mår kraftverk ved Rjukan. Sjøens naturlige utløp er gjennom Kalhovdfjorden og elva Mår ned til Tinnsjø, og er dermed en del av Skiensvassdraget.

Turisthytta Mårbu og Mårbu Fjellstue ligger ved den nordøstlige enden av Mår.

## Regulering
Sjøen ble regulert som magasin for kraftverkene lenger ned i Skiensvassdraget allerede i 1917, og er dermed et av våre eldre magasiner. Fram til 1959 var tillatt reguleringshøyde ca. 8 meter. Senere har man tillatt ytterligere senking av laveste regulerte vannstand (LRV), slik at total reguleringshøyde nå er 21,28 meter. Stegaros kraftverk, som utnytter fallet fra Mår til Kalhovdmagasinet og er bygget i tilknytning til den eksisterende tappetunnelen, ble satt i drift i 2002.

## Referanser
Mår (andre betydninger)

**Mår** kan referere til:

*Mår &ndash; et dyr i mårfamilien
*Mår (innsjø) &ndash; en innsjø i Tinn i Telemark og Nore og Uvdal i Buskerud
*Mår (elv) &ndash; en elv i Tinn i Telemark
Stuorajávri

**Stuorajávri** eller **Stuorrajávri** kan vise til:

* Stuorajávri (Alta) – en innsjø i Alta kommune i Finnmark
* Stuorajávri (Kautokeino) – en innsjø i Kautokeino kommune i Finnmark
* Stuorrajávri (Sør-Varanger) – en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark
* Stuorrajávri (Utsjok) – en innsjø i Utsjok kommune i Finland