Melodi Grand Prix 1999

**Melodi Grand Prix 1999** var den 38.&nbsp;utgaven av Melodi Grand Prix, Norges nasjonale uttak til Eurovision Song Contest. Konkurransen ble arrangert lørdag 27. februar 1999 på NRK Marienlyst i Oslo, og vinneren fikk representere Norge i Eurovision Song Contest 1999 i Jerusalem.

Åtte finalister deltok, der kjente artister som Mette Hartmann, Tor Endresen og Stephen Ackles var blant deltakerne. Vinneren ble imidlertid den da ukjente bergensmusikeren Stig van Eijk og låten «Living My Life Without You». Van Eijk representerte Norge i den internasjonale finalen, der han ble nummer 14 av 23 med 35&nbsp;poeng. Seieren ble Stig van Eijks musikalske gjennombrudd i Norge; debutalbumet *[[Where I Belong]]* lå 14 uker på albumlisten, og han ble kåret til årets mannlige artist under Hit Awards samme høst.

## Format
Også dette året ble sendingen holdt på NRK Marienlyst med Rune Gokstad og Øystein Bache som programledere. NRK hadde som året før, invitert komponister til å sende inn bidrag, og for første gang i en norsk finale var ingen av finalemelodiene på norsk.  

Geir Langslet ledet det lille orkesteret. Dette var siste gang NRK brukte et orkester til å akkompagnere sangene, siden 2000 har all musikk vært ferdiginnspilt. Unntaket var i 2015, da Kringkastingsorkestret var tilbake for ett år. 

Stephen Ackles og Tor Endresen vendte tilbake til konkurransen, mens Håvard Gryting var korist for Lars Fredriksen året før. Popartisten Mette Hartmann var forhåndsfavoritten. De fleste artistene var ukjente, men både Stig van Eijk og Toril Moe hadde deltatt i talentkonkurransen ''Stjerner i sikte'', hvor sistnevnte vant sesongen 1997. Dag Brandth var låtskriver og vokalist i guttegruppa Shatoo i slutten av 1980-årene.

## Sendingen

Sendingen ble overført direkte på NRK1 og NRK P1 fra klokken 21.00 til 22.40. Sendingen startet med en sketsj av programlederne Rune Gokstad og Øystein Bache. Deretter kom de to på scenen og ønsket seerne velkommen, før de hilste på reportere fra landets fem stemmedistrikter: Beate Hårstad Jensen (Tromsø), Tore Ellingseter (Trondheim), Hans Gunnar Skarstein (Bergen), Lars Helge Rasch (Kristiansand) og Noman Mubashir (Oslo). Deretter introduserte programlederne fagjuryen og juryleder Rolf Løvland.

Deretter startet presentasjonen av de åtte bidragene. Etter at de åtte låtene var fremført, startet telefonavstemningen. Under stemmeperioden var det en lengre pause med intervjuer fra artistenes green room etterfulgt av en videoreportasje fra Ski-VM i Ramsau med programledere Espen Graff og Karen-Marie Ellefsen, og artistene Åge Aleksandersen og Bjarne Brøndbo. Deretter fulgte et potpurri med israelske Eurovision-bidrag, fremført av elever fra Norsk Teater- og Ballettakademi, mens Midtøsten-korrespondent Fritz Nilsen holdt en oppdiktet Eurovision-rapport om midtøstenkonflikten.

Resultatet ble avgjort gjennom telefonavstemning og en fagjury, og Stig van Eijk vant konkurransen suverent.

## Resultat

## Avstemning
Resultatet ble avgjort av telefonstemmer som ble fordelt på fem regioner. Hver region ga 1, 2, 3, 5, 7&nbsp;og 10&nbsp;poeng. I tillegg var det en ekspertjury i studio som ga 2, 4, 6, 10, 14 og 20&nbsp;poeng. Fagjuryen ble ledet av Rolf Løvland, og de øvrige jurymedlemmene var Gunilla Holm Platou, Jorun Erdal, Erik Nodland og Anders Rogg. Juryens stemmer hadde dobbel verdi.

I første runde leste hver landsdel og fagjuryen opp sine stemmer fra 1–7 (fagjuryen 2–14). Deretter kalte man opp alle landsdelene og fagjuryen på nytt for å avlevere sitt toppoeng. 

## Hendelser

Før finalen truet Stephen Ackles med å trekke seg fra konkurransen. Årsaken var at *[[Norsk Telegrambyrå|NTB]]* hadde kalt ham «Elvis-imitator». «Ett sted må grensa gå. Etter alle disse årene er jeg lei av å bli karakterisert som 'Elvis-imitator'. Jeg trekker meg fra finalen i Melodi Grand Prix dersom merkelappen Elvis-imitator blir sittende.» sa Ackles. *NTB* nektet å beklage karakteristikken, men Ackles gjorde aldri alvor av truslene. 

Samtlige åtte norske finalelåter hadde engelsk tekst, noe som fikk Norsk Målungdom til å oppfordre til boikott av konkurransen.

Dette året fungerte telefonavstemningen prikkfritt, og 282&nbsp;000&nbsp;nordmenn fikk avgitt sin stemme via telefon. Dette var den mest vellykkede telefonavstemningen Telenor hadde hatt til da. Sendingen fikk også ros i pressen. *VG* kalte finalen for «tidenes beste» og mente vinnerlåten hadde potensial. *Dagbladet* mente vinnerlåten var catchy. «Norge har fått en ny popartist. Denne låta kommer vi langt med i Jerusalem.» 

Seieren ble et stort musikalsk gjennombrudd for Stig van Eijk. «Living My Life Without You» ble en stor hit og lå ti uker på VG-lista med tredjeplass som beste notering. Debutalbumet *[[Where I Belong]]* lå 14&nbsp;uker på albumlisten, og Stig van Eijk ble kåret til *Årets mannlige artist* under Hit Awards samme høst.

Den norske finalen ble sett av 1&nbsp;270&nbsp;000&nbsp;seere, det samme som året før.

## Noter


## Referanser


## Eksterne lenker

*