UNESCOs konvensjon om vern av den immaterielle kulturarven

**UNESCOs konvensjon om vern av den immaterielle kulturarven** ble undertegnet i Paris i 2003 og trådte i kraft i 2006. 

Den norske UNESCO-kommisjonen gir en ikke uttømmende definisjon av begrepet immateriell kulturarv: «Språk, utøvende kunst, sosiale skikker, tradisjonelle håndverksferdigheter, ritualer, kunnskap og ferdigheter knyttet til naturen er eksempler på immateriell kulturarv».

Den immaterielle kulturen har på grunn av sin egenart fortonet seg som usynlig i forhold til den materielle kulturarven, men ble gjennom UNESCO gjort til et spesielt hovedsatsingsområde. I globalt perspektiv er immateriell kulturarv ikke bare viet oppmerksomhet, men også atskillige bekymringer med hensyn til alle muntlige kulturtradisjoner og kulturelle kunnskaper som daglig forsvinner fra det menneskelige repertoar.

Konvensjonen skal legge grunnlaget for en mer målrettet og systematisk innsats for å dokumentere, bevare og fremme immaterielle kulturuttrykk som muntlige fortellergenre, ritualer og skikker, dans, musikk, kunnskaper om tradisjonelt håndverk, osv., både nasjonalt, i forbindelse med kulturmøter, dvs. gjennom satsingsfeltet mangfoldige minner, og gjennom internasjonale prosjekter rettet mot utviklingsland.

## Fortegnelser
UNESCO har tre ulike lister som er knyttet til den immaterielle kulturarven:

* UNESCOs representative liste over menneskehetens immaterielle kulturarv skal bidra til å løfte fram og synliggjøre den immaterielle kulturarven. Listen skal også øke bevisstheten om betydningen av immateriell kulturarv og konvensjonen, samt oppmuntre til dialog og kreativitet.
* UNESCOs liste over immateriell kulturarv med umiddelbart behov for vern skal gi oversikt over immateriell kulturarv som står i fare for å forsvinne, og bistå i arbeidet med å sikre videreføring av sårbar kunnskap og sårbare praksiser gjennom vernetiltak.
* UNESCOs fortegnelse over gode vernepraksiser skal gi oversikt over og spre informasjon om programmer, prosjekter og aktiviteter som sikrer videreføring av immateriell kulturarv og som på en god måte ivaretar konvensjonens prinsipper og målsetninger.

## Norge
UNESCO-konvensjonen om vern av den immaterielle kulturarven ble i Norge ratifisert gjennom vedtak i Stortinget, 17. januar 2007 [St.prp. nr. 73 (2005-2006)]. Av det årlige tildelingsbrevet av 23. januar 2009 går det frem at Kulturdepartementet ber ABM-utvikling om å komme opp med en oversikt over de relevante fagmiljøene og en kartlegging av de ulike kulturarvsområdene som etterspørres gjennom Unesco-konvensjonen om immateriell kulturarv. 

Fra og med 2011 er det Kulturrådet som har ansvar for å følge opp arbeidet med immateriell kulturarv i Norge.

Som det første nordeuropeiske bidraget ble Oselververkstaden i Hordaland den 1. desember 2016 oppført på UNESCOs liste over *Beste vernepraksiser*.

### Frivillige organisasjoners rolle
Innsats fra ulike organisasjoner, ikke-statlige og frivillige, betyr mye for arbeid med vern og videreføring av immateriell kulturarv lokalt, nasjonalt og internasjonalt. UNESCO-konvensjonen legger stor vekt på å etablere et nettverk av slike ikke-statlige organisasjoner og frivillige organisasjoner (NGO-er) som kan arbeide lokalt i det enkelte land og gi råd til UNESCO sentralt. En organisasjon kan få innpass i dette nettverket ved å søke UNESCO om akkreditering i henhold til artikkel 91 i bestemmelsene om implementering av Konvensjonen. I Norge har Kulturrådet følgende beskrivelse av betydningen av slik akkreditering:*«Det å bli akkreditert kan sees som en bekreftelse for en NGO på at man besitter viktig kunnskap og metode som er i overenstemmelse med UNESCOS verdier.»*Ifølge Kulturrådet er ordningen med akkreditering en annen strategi enn den som brukes i Verdensarvkonvensjonen av 1972, der noen få, internasjonale, ikke-statlige organisasjoner fungerer som rådgivere for Verdensarvlista. 

Fem norske frivillige organisasjoner er (pr. 2018) akkreditert av UNESCO som rådgivere på immateriell kulturarv. Disse organisasjonene er sentrale, både på lokalt og nasjonalt nivå, i arbeidet med vern og videreføring av immateriell kulturarv i Norge. De har hver for seg lang erfaring i dette arbeidet. De fem norske organisasjonene som er akkreditert er:

* Norsk senter for folkemusikk og folkedans
* Norsk håndverksinstitutt
* Norges Husflidslag
* Forbundet Kysten
* Norsk etnologisk gransking ved Norsk Folkemuseum

## Referanser


## Eksterne lenker
* Konvensjon om vern av den immaterielle kulturarven (UNESCO) på Lovdata
* Lists of intangible cultural heritage and Register of best safeguarding practices
* Stortingsproposisjon St.prp. nr. 73 (2005–2006).
* Kulturrådets sider om immateriell kulturarv
* Rapport: Immateriell kulturarv i Norge. (Utarbeidet av ABM-utvikling). Oslo, Kulturrådet, 2010
* Norsk håndverksinstitutt på Maihaugen