Bartolomeo Pacca den eldre

** Bartolomeo Pacca** (den eldre) (1756–1844) var en katolsk kardinal.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Bartolomeo Pacca var sønn av adelsmannen Orazio Pacca, markgreve av Matrice, og Crispina Malaspina. Han ble utdannet av jesuittene i Napoli, av somaschinerne i det klementinske kollegium i Roma  ved Accademia dei Nobili Ecclesiastici.

### Lavere vigsler, prestevielse
De lavere vielser mottok han 17. juli 1785; den 31. juli samme år ble han viet stil subdiakon, og den 7. august 1785 til diakon. Pacca ble presteviet den 14. august 1785.

### Erkebiskop
Allerede 26. september 1785 ble han utnevnt til titularerkebiskop av *Tamiathis*; han ble bispeviet av kardinal Giovanni Carlo Boschi den 17. april 1786. Han vare tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati, blant annet som nuntius i Köln og Portugal. Mellom disse to postene var han blitt utnevnt til nuntius i Frankrike, men kunne ikke tiltre på grunn av den franske revolusjon.

### Kardinal
Han ble utnevnt til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII.

I 1809 ekskommuniserte pave Pius VII keiser Napoleon I, og den 6. juli ble han og kardinal Pacca arrestert. Paven ble sendt til Savona og Pacca til Fenestrelle. I 1813 ble de begge flyttet til  Fontainebleau. Pacca fikk paven til å tilbakekalle sin overenskomst med Napoleon, og ble deportert til Uzès i januar 1814. Han ble løslatt ved Napoleons fall i april 1814.  Han returnerte da til Roma og organiserte statsjuntaen som regjerte i den fraværende pavens navn.

Han representerte Pavestolen under Wienerkongressen i 1815 inntil kardinal Ercole Consalvi overtok ansvaret.

Da kongen av Napoli, Joachim Murat, rykket mot Roma, flyktet han ikke, og i «de hundre dagene» (1815) fattet han noen kontroversielle beslutninger, som det å fengsle kardinal Jean-Siffrein Maury i Castel Sant'Angelo (som ble sluppet ut av kardinal Consalvi så snart han kom tilbake til byen).

Han var prefekt for Kongregasjonen for biskoper og regularklerikere i 1818, og ble prefekt for Kongregasjonen for seremoniene i 1830.

Han  deltok ved konklavet 1823 som valgte kardinal Annibale della Genga til pave Leo XII. Ved det valget tilhørte han den såkalte *"moderati"*-fraksjonen som forsøkte å blokkere Della Gengas valg.
  
Han deltok senere ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

Pacca ble forfremmet til kardinalbiskop av Frascati i 1818, og i 1821 ble han kardinalbiskop av Porto e Santa Rufina. I 1830 ble han valgt til kardinalkollegiets dekanus, og fikk i henhold til tradisjonen også bispesetet Ostia.

Han var grandonkel til sin navnebror kardinal Bartolomeo Pacca den yngre (kreert 1875).

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
* Kardinal *Bartolomeo Pacca* (1746-1844) *1786

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church