open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kim Småge

**Anne Karin Thorhus** (født 1945), kjent under pseudonymet **Kim Småge**, er en norsk forfatter, frilansjournalist og tekstforfatter. 

Hun er utdannet cand.mag. ved Universitetet i Trondheim med fagene norsk, engelsk og geografi. Hun er utdannet instruktør i Norges Dykkeforbund. Hun debuterte som forfatter under navnet Kim Småge i 1983.

Gjennomgangsfigur i mange av Småges kriminalromaner er politibetjent Anne-kin Halvorsen. Bøkene refererer ofte til et felles univers rundt «Trondheim politikammer» som Småge deler med forfatterne Fredrik Skagen, Idar Lind og Anne Birkefeldt Ragde.

I 1999 ble krimnovellen Renslighet er en dyd fra novellesamlingen *Kvinnens lange arm* tatt med i Gunnar Staalesens novellesamling *Perfekte forbrytelser* under Bokklubben krim og spenning i samarbeid med Rivertonklubben.

Småge har vært leder av Skandinaviska Kriminalsällskapet og nordisk kontakt for Asociación Internacional de Escritores Policíacos.

## Bibliografi
* *Nattdykk* – kriminalroman (1983)
* *Origo* – kriminalroman (1984)
* *Kainan* – kriminalroman(1986)
* *Figurene* – ungdomsbok (1986)
* *Interrail* – ungdomsbok (1988)
* *Lex Love* – roman (1991)
* *Kvinnens lange arm* – noveller (1992) inkludert krimnovellen "Renslighet er en dyd".
* *Sub rosa* – kriminalroman (1993)
* *En kjernesunn død* – kriminalroman (1995)
* *Containerkvinnen* – kriminalroman (1997)
* *Medaljen* – lettlestbok for psykisk utviklingshemmede (1997)
* *Koksbiter og trollsplint* – roman (1999)
* *Solefall* – kriminalroman (2002)
* *Dobbeltmann* – kriminalroman (2004)
* *Dameroman m/menn* – dameroman (2016)

## Priser
* Rivertonprisen 1983, for *Nattdykk*
* Beste ungdomsroman 1986, for *Figurene*
* Språklig samlings litteraturpris 1990
*Glassnøkkelen 1993, for *Sub Rosa*
* Palle Rosenkrantz-prisen 1998, for *En kjernesunn død*

## Referanser


## Eksterne lenker
*  NRK: Lydfiler med Kim Småge
*  Kim Småge i NRK Forfatter
Leonid Kutsjma

**Leonid Danylovytsj Kutsjma** (Леонід Данилович Кучма) (født 1938) er en ukrainsk politiker. Han var Ukrainas andre president, fra 1994 til og med 2005. Mellom 1992 og 1993 var han landets statsminister.

Kutsjma mottok i 1997 Den hvite ørns orden fra Polens president.

## Referanser
Ukrainsk hryvnja

**Ukrainsk hryvnja** (ukrainsk гривня, ) er valutaen som brukes i Ukraina. Den er delt inn i 100 kopijok (копійок).

Hryvnja har vært offisiell valuta siden 1996 da den erstattet «kupongene» (карбованець, *karbovanets*), den midlertidige valutaen som ble brukt etter at Ukraina forlot Sovjetunionen og ikke lenger var en del av rubelområdet.

## Referanser
Blandingsøkonomi

**Blandingsøkonomi** er en økonomisk struktur som innebærer et kompromiss mellom privat (markedsøkonomisk) og statseid (planøkonomisk) industri. Den private virksomheten skjer under betingelser som det offentlige bestemmer. 

Blandingsøkonomi er det mest utbredte økonomiske systemet. Grunnen til at det er så vidt utbredt, er at visse markeder vanskelig kan styres av privat sektor, og ønsket om et velferdssamfunn med billigere helsetilbud og skoler. Det finnes områder som ikke kan drives med overskudd, men som er viktige for samfunnet. Det er ingen privat aktør som frivillig ville startet produksjon når det er umulig å gå med overskudd. Dette er gjerne i markeder med naturlig monopol. I en blandingsøkonomi der noe er statlig styrt betaler innbyggerne skatter for at staten skal produsere visse tjenester som ikke hadde vært lønnsomt for det private. Hvis det skulle blitt drevet privat hadde det ført til store kostnader for den enkelte som valgte å bruke disse godene.

## Se også
*Planøkonomi
*Sosialisme
*Markedsøkonomi
*Kapitalisme
*Sosial markedsøkonomi
*Statskapitalisme

## Referanser
Veslpiggen

**Veslpiggen**, også kalt **Vesle Galdhøpiggen**, ligger i Lom kommune i Innlandet. Det har en høyde på  meter over havet. Veslpiggen regnes som Norges sjette høyeste fjelltopp (når Styggedalstindane regnes som én topp). Toppen ligger i østre Jotunheimen ca. 600 meter nord-nordvest for Galdhøpiggen.

Berggrunnen består av ortopyroksen-gneis.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell

## Fotnoter



## Referanser




## Eksterne lenker
* Detaljert beskrivelse av Veslpiggen på peakbook.org
* Utsikten fra Veslpiggen på PeakVisor.com
Tamblot

**Tamblot** (død 1622 på Bohol på Filippinene) var en filippinsk prest som ledet oppstand mot de spanske kolonimyndigheter på Bohol på Filippinene 1621–22.

## Biografi
Tamblot var en *bablayan* (prest) i den førkristne kult som dominerte på øya Bohol før de spanske katolske misjonærers ankomst. De to første var jesuittprestene pater Juan de Torres og pater Gabriel Sanchez, som kom den 17. november 1596 over fra naboøya Cebu til Baclayon på Bohol. De etablerte seg i Baclayon og begynte raskt med forkynnelsen av kristendommen rundt om på øya. Etter få år flyttet de innover på øya til Loboc. Det var der de grunnla Bohols første katolske menighet i 1602, fulgt av en skole i 1604 (*Seminario Colegio de Indios*), som utdannet det lokale lederskiktets barn.

Tamblot så forfedrenes tro truet av den nye tro som de spanske jesuittene bragte med seg, og dette synes å ha vært hans drivkraft for den motstand han organiserte. Mens de fleste jesuittene var fraværende (de var i Cebu for å feire jesuittmisjonæren Frans Xavier), fikk han med seg rundt 2&nbsp;000 boholanoer på en oppstand.

Da nyheten om opprøret nådde Cebu sendte borgermester Don Juan de Alcarazo en militærekspedisjon over til øya. Den 1. januar 1622 begynte en styrke bestående av 50 spanjoler og over 1&nbsp;000 cebuanos sin fremrykning på øya. I slaget som fulgte, utkjempet under et voldsomt skybrudd ved Malabago nær Cortes, ble borgermesteren såret og spanjolenes styrker tvunget til retrett. Seks måneder senere forsøkte de et nytt angrep, og ble igjen slått tilbake. Da lyktes det spanske snikmordere å trenge inn i Tamblots leir og drepe ham. Nå var opprøret uten leder, og det var lett for spanjolene å nedkjempe det.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Chris Antonette P. Pugay The Revolts before the Revolution www.nhi.gov.ph
Benedicto Nijaga

**Francisco L. Roxas**, **Benedicto Nijaga** og **Geronimo Medina** (henrettet 12. januar 1897 i Manila, Filippinene) var tre av 13 filippinere som ble henrettet av spanjolene på Bagumbayan-feltet i Manila under den filippinske revolusjon. 

*Francisco L. Roxas* ble urettmessig implisert i revolusjonen og henrettet på falske premisser. Roxas var blitt oppsøkt av *Benedicto Nijaga*, en offiser i den spanske hær som hadde gått over til K.K.K.. Han bad om materiell støtte. Roxas ikke bare nektet, men truet med å angi Katipunan til myndighetene. Da la Katipunans leder, Andres Bonifacio, en plan for å avverge faren. For å nøytralisere Roxas og andre *ilustrados* som stod dem imot, ble det utarbeidet forfalskede dokumenter som skulle få det til å fremstå som om Roxas og andre rike filippinere støttet Katipunan økonomisk. Man sørget så for at politiet kom over dokumentene, og på den måten ble Roxas bragt til taushet. Nijaga var ironisk nok en annen av de som ble henrettet sammen Roxas. Også en annen offiser som var gått over til Katipunan, *Geronimo Medina*, var blant de tretten. 

De 13 filippinerne som ble henrettet omtales som *Trece Martires de Bagumbayan*, og gruppen bestod av Numeriano Adriano, Geronimo Medina, José Dizon, Domingo T. Franco, Eustacio Mañalak, Benedicto Nijaga, Ramon Padilla, Braulio Rivera, Francisco L. Roxas, Faustino Villaruel, Moises E. Salvador,  Luis Enciso Villareal og Antonio Salazar.
Moises E. Salvador

**Numeriano Adriano**, **Moises E. Salvador**, **Faustino Villaruel**, **Luis E. Villareal** og **Ramon Padilla** (henrettet 12. januar 1897 i Manila, Filippinene) var fem av 13 filippinere som ble henrettet av spanjolene på Bagumbayan-feltet i Manila under den filippinske revolusjon. 
De var alle medlemmer av Jose Rizals ikkevoldelige reformforening *La Liga Filipina*. Denne foreningen falt sammen da Rizal ble arrestert i juli 1892 og deportert til Mindanao. Da den  trådte sammen igjen for å reorganisere seg, ble den i stedet splittet i to grupper. Radikalerne sluttet seg til Andres Bonifacio og Katipunan; de konservative til *Cuerpo de Compromisarios* som ble ledet av Domingo T. Franco. Denne *Cuerpo* er av historikere blitt beskrevet som «langsom og vankelmodig» – «den fortsatte å eksistere bare i sine grunnleggeres tanke». 

De ble like fullt henrettet, selv om det ikke er lett å se at de har spilt noen rolle i forbindelse med revolusjonen. 

De 13 filippinerne som ble henrettet omtales som *Trece Martires de Bagumbayan*, og gruppen bestod av Numeriano Adriano, Geronimo Medina, José Dizon, Domingo T. Franco, Eustacio Mañalak, Benedicto Nijaga, Ramon Padilla, Braulio Rivera, Francisco L. Roxas, Faustino Villaruel, Moises E. Salvador, Luis Enciso Villareal og Antonio Salazar.
Olaf Heitkøtter

**Olaf Heitkøtter** (født 26. mars 1928 på Otta, død 11. oktober 2013) var en norsk fjelloppsynsmann i Lesja og naturfotograf. Han begynte som fjelloppsynsmann i 1950 og var den første norske heltidsansatte fjelloppsynsmannen.

Olaf Heitkøtter og broren Normann Heitkøtter ble i 1997 tildelt Den Norske Friluftslivprisen. Sammen med den tredje broren, Fredrik, var de initativtakere til opprettelsen av Rondane nasjonalpark, landets første. Faren, Peter Heitkøtter, var tysk, fra Münster i Westfalen, og han reiste til Norge for å unngå militærtjeneste ved opptrappingen til første verdenskrig.

## Bibliografi
* *Reinheimen. Fra en fjelloppsynsmanns dagbok* (1974)
* *Bli med til Trolltjønn* (1980)
* *I lyset fra mitt bål* (1985)
* *De gav oss en arv* (1990)
* *Langs nære stier* (1992)
* *Vernetanker i vassdragsnatur* (1994)
* *Et liv i norsk natur* (2004)

## Referanser
Stordabrua

**Stordabrua** er ei hengebru over Digernessundet, mellom Digernesklubben på Stord og øya Føyno. 

Lengden er på 1076 meter med et hovedspenn på 677 meter. Brutårnene rager 97 meter over vannflaten og seilingshøyden er 18 meter. Stordabrua inngår i Trekantsambandet og er en del av europavei 39. Brua ble åpnet den 30. april 2001.

5. desember 2019 omkom en person i fra Litauen på Stordabrua i en trafikkulykke.

## Se også
*Bømlabrua
*Spissøybrua
*Bømlafjordtunnelen

*Liste over broer i Norge
*Liste over broer i Norge etter lengde

## Referanser


## Eksterne lenker
* Stordabrua - Bruer.no
* Webkamera på Stordabrua
Bømlabrua

**Bømlabrua** er ei hengebru over Spyssøysundet mellom Nautøy og Spyssøya i Bømlo og Stord kommuner i Hordaland. 

## Konstruksjon
Lengden er 998 meter med et hovedspenn på 577 meter. Brutårnene er rager 105 meter over vannflaten, og seilingshøyden er 36 meter. Bømlabrua inngår i Trekantsambandet som del av fylkesvei 542. Brua ble åpnet den 30. april 2001.

Hengebrua er en bygd med en tilfartsdel som hviler på 7 pilarer på den ene siden og en kort tilfartsdel på den andre siden, uten pilarer.
Brua har to kjørefelt og et fotgjengerfelt.

Tårnene og pilarene er bygd med betong klatreforskaling.

Selve brobanen hviler på et kassetverrsnitt i stål. Kassen har en bredde på 13 meter og en høyde på 2,6 meter. Hovedkablene er forankret direkte til fjell.

## Manglende vedlikehold
I mars 2022 ble det kjent at det var oppdaget kritiske skader på bærekablene grunnet fukt. Vestland fylkeskommune satte av 85 millionar kroner til avfuktingsanlegg på broen, samt på Stordabrua.

## Se også
*Spissøybrua
*Stordabrua
*Bømlafjordtunnelen

*Liste over broer i Norge
*Liste over broer i Norge etter lengde

## Referanser




## Eksterne lenker
* Structurae om Bømlabrua
* AAS-JACOBSEN AS om bømlabrua 
* Trekantsambandet – offisiell side
* scandion.no om Trekantsambandet
Hydrofoilbåt

**Hydrofoilbåt**, eller **foilbåt** (egentlig *vannvingebåt*), er en båt med hydrofoil, to bæreplan eller vinger ned i vannet – ett forut og ett akter. Når båten øker farten, løftes selve skroget ut av vannet ved hjelp av de skråstilte vingene. Selve hydrofoilen er laget av en vinge med V, T eller U-form som går over vannoverflaten eller litt ned under overflaten når skroget løftes. I Norge ble hydrofoilbåter ofte omtalt som «hydrofoiler». 

Takket være liten vannmotstand kan hydrofoilbåter holde høy hastighet. Masjhastigheten lå gjerne rundt 30 knop. Båtene ble bygd i lettmetall (aluminium) på grunn av vektbesparelsen. Senere har også seilbåter blitt utstyrt med hydrofoiler med forskjellig utforming, ofte kalt foilbåt.

Hydrofoilbåtene hadde sin storhetstid fra 1960 og utover. Båtene ble satt inn i passasjertrafikk en rekke steder langs kysten, spesielt i lukkede farvann. I en periode var det hydrofoilruter langs hele kysten fra Oslofjorden til Troms.

Den første hydrofoilbåten i rutetrafikk langs norskekysten var HF «Vingtor». Den tilhørte Sandnæs Dampskibs-Aktieselskab (SDA) og ble satt i trafikk 15. juli 1960 på ruten mellom Stavanger og Bergen. SDA og Det Stavangerske Dampskibsselskab (DSD) hadde fått konsesjon på denne ruten i 1959.

I perioden 1961 til 1971 ble det bygd en rekke hydrofoilbåter på lisens også i Norge, flere på  verftet Westermoen Hydrofoil a/s i Mandal. 

Hydrofoilbåtene var belemret med en rekke driftstekniske problemer, de var lite økonomiske i drift og kaiene de skulle legge til ved måtte modifiseres for å gi plass til foilene. I en periode ble luftputebåter prøvd som alternativ, men også disse viste uregelmessigheter. 

Det ble etter hvert Westamaranen – en to-skrogs katamaranbåt utviklet ved Westermoen Hydrofoil som viste veien videre for hurtigbåttrafikken i Norge.

Senere er har man innen seiling også eksperimentert mye innen foilteknikk, det har ført til farkoster som Hydroptère som i 2009 satte fartsrekord over 500 meter med en fart på 51,36 knop (95,12 km/t). Per mars 2024 holdes rekorden av Vestas Sailrocket 2, den er på 54,08 knop (100,16 km/t) og ble satt i 2012.


Fil:Six Pegasus class hydrofoils underway.jpg|Seks fartøyer fra Patrol Combatant Missile Hydrofoil skvadron på vei til Naval Amphibious Base i Little Creek.
Fil:U.S. Navy hydrofoil off Key West, Florida (7982354579).jpg|U.S. Navy hydrofoilbåt utenfor Key West i Florida i 1983.
Fil:Hydrofoil (1181547040).jpg|En hydrofoil i fart på Solent i Storbritannia.
Fil:Hydrofoil (28881282774).jpg|På vei til Stromboli i Italia.
Fil:JR Beetle2 2009.jpg|Beetle2 på Fukuoka bukta i Japan.
Fil:Hydro25b.jpg|Onega i Russland 2011.
Fil:Hydro23b.jpg|Onega i Russland 2011.
Fil:Hydro24b.jpg|Onega i Russland 2011.
Fil:Hydroptère.jpg|Den franske båten Hydroptère.
Fil:Glide Free Foils on Laser.jpg|Australsk seilbåt.
Fil:Ifly15 - hydrofoil catamaran by Catamaran Europe Central.jpg|Tysk iFLY15.
Fil:Bladerider-8.jpg|Bladerider-seilbåt.


## Referanser


## Se også

* Hydrofoil
* Foilbrett
* Ekranoplan
KNM «Sleipner» (F310)

:*«Sleipner» har vært navnet på flere fartøyer i den norske marinen. For en oversikt, se [[Sleipner (andre betydninger)]]*

Korvetten **KNM «Sleipner»** ble bygd ved Nylands verksted i Oslo. Skipet ble sjøsatt den 9. november 1963, og ble overtatt av sjøforsvaret og heiste kommando 29. april 1965. «Sleipner» var det første fartøyet i en ny klasse korvetter.

«Sleipner» hadde et utrustet deplasement på 780 tonn, kunne gjøre 22 knop og hadde en besetning på 63 mann. Fartøyet ble modernisert i 1988 og ble i en periode brukt som kadettfartøy. Det ble utrangert i 1992, og lå siden i opplag.

KNM «Sleipner» ble senket med en torpedo (svensk type TP613) fra KNM Jo i forbindelse med en skyteøvelse i Vestfjorden i juni 2002.

## Sleipner-klassen

Sleipner-klassen var en del av flåteplanen av 1960. Blant de totalt 50 skipene planen omfattet, var det 5 korvetter i Sleipner-klassen, men bare 2 ble realisert etter budsjettkutt. Disse var F 310 **KNM «Sleipner»** og F 311 KNM «Æger». 

Skipene ble bygd ved Nylands Verksted i Oslo, ble utfaset i 1992 og ble i flere år brukt som mål for utprøving og testing av forskjellige våpen. 

I juni 2023 ble Æger, etter flere års opplag ved Ramsund, sendt til bunns etter å ha blitt rammet av en rakett fra fregatten Otto Sverdrup. 

Ved utfasingen var de bestykket med
* 1 3” kanon
* 1 40 mm Bofors
* Anti-ubåt torpedoer
* Terne III antiubåt-raketter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
*
Iglesia ni Cristo

***Iglesia ni Cristo*** (INC, tagalog for *Kristi Kirke*) er en religion med kristen karakter som er oppstått på Filippinene. Trossamfunnet har sin egen helt særegne kirkearkitektur med smale og spisse spir. Trossamfunnet forstår seg selv som i skarp opposisjon til Den katolske kirke, men retter også teologisk kritikk mot de protestantiske kirker. 

## Beskrivelse

*Iglesia ni Cristo* (noen ganger skrevet *Iglesia ni Kristo*) ble grunnlagt av Felix Manalo den 27. juli 1914. Den forstår seg som egentlig opprettet av Jesus Kristus, og begrunner dette med bibelske profetier som den fortolker slik. Trossamfunnet har, til tross for sin betydelige tallmessige størrelse, en stram organisasjon som gjør seg gjeldende i hele medlemsmassen gjennom forskjellige former for tett sosial rettledning og personlig oppfølgning. Dette gjelder også, om enn ofte i klart mindre grad, i de filippinske utenlandsmiljøer der INC har et nærvær. 

På Filippinene har INC en relativt stor politisk innflytelse fordi trossamfunnets anbefalinger i forbindelse ved valgene i meget høy grad blir fulgt av medlemsmassen. 

*Iglesia ni Cristo* har mer enn 200 menigheter i 84 land utenfor Filippinene. Trossamfunnet oppgir ikke samlet medlemskapsstatistikk, men det anslås at det omfatter rundt seks millioner personer, de aller fleste av filippinsk bakgrunn. 

INC er antagelig det nest største trossamfunnet på Filippinene etter Den katolske kirke (dersom man ikke summerer de forskjellige forgreningene av Iglesia Filipina Independiente, som i så fall ville innta annenplassen).

Noen av læresetningene for *Iglesia ni Cristo* er:

* Det er bare én sann Gud, og det er Faderen (Joh. 17,1 og 3)
* Jesus Kristus var et menneske (ikke Gud) sendt av Gud for å være mellommann mellom mennesker og Gud (1 Tim 2,5)
* Bibelen alene er grunnlaget for åndelig rettledning
* Man må være utvalgt og utsendt (Rom 10,15) av Gud for å forkynne Kristi evangelium
* Felix Manalo er utsendt av Gud for å gjenopprette den opprinnelige Kristi Kirke som er omtalt i Apg 20,28, det var han som den eneste i moderne tid ble gitt myndighet til å forkynne Bibelens lære og bud 

INC har sitt hovedkvarter i nabolaget *New Era* i bydelen Diliman i Quezon City, og administreres nå (pr. desember 2004) av de folkevalgte etterfølger, sønnesønnen Eduardo V. Manalo, som tok over etter at faren, tidligere valgte etterfølger Eraño Manalo døde i 2009. Trossamfunnet eier og driver *New Era University* og *New Era Hospital* (begge nær hovedkvarteret i Diliman), og har egne radiostasjoner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''The Iglesia Ni Cristo'', Innlegg i ''SacredTribesJournal's Encyclopedia of New Religious Movements'' (PDF; 135&nbsp;kB)
Hans Fredrik Grøvan

**Hans Fredrik Grøvan** (født 1. november 1953 i Kristiansand) er en norsk politiker (Kristelig Folkeparti). Han var stortingsrepresentant for Vest-Agder fra 2013 til 2021.

## Liv og virke
### Bakgrunn og utdannelse
Han er utdannet cand.polit med hovedfag i pedagogikk og har arbeidet som grunnskolelærer, rektor og amanuensis. Han har for eksempel jobbet som høyskolelektor på Høyskolen i Finnmark (1983-84) og akademirektor på NLA Høgskolen Bergen (1984-89). I pedagogisk sammenheng har han også hatt styreverv i Fjellhaug bibelskole og Fjellhaug Internasjonale Høgskole, NLA Høgskolen, NLA Høgskolen Bergen, NLA Mediehøgskolen Gimlekollen og Høyskolen i Agder.

### Politisk arbeid
Han ble valgt som stortingsrepresentant fra Vest-Agder etter stortingsvalget i 2013. Han representerte Kristelig Folkeparti, og var fra januar 2019 parlamentarisk leder for partiets stortingsgruppe. Grøvan var sentral i revideringen av grunnloven i 2014.  

Grøvan var vararepresentant på Stortinget for KrF i Vest-Agder 2001-05 og 2009-13.

Den 1. desember 2016 ble Grøvan valgt som førstekandidat for Vest-Agder KrF til stortingsvalget 2017. Vennesla-ordfører Torhild Bransdal, Kvinesdal-ordfører Per Sverre Kvinlaug og formannskapsmedlem i Kristiansand kommunestyre Tove Welle Haugland følger på de neste plassene. 

Av verv i partiorganisasjonen var han nestleder Vest-Agder KrF fra 2000 til 2006 og fylkesleder fra 2011 til 2013. 

Han har tidligere vært ordfører i Lyngdal kommune 1995–2007 og medlem av Lenvik kommunestyre 1979-83.

### Annet
Han var styreleder i Agder Energi 2002-05. Grøvan har også hatt en stilling som prosjektleder ved Senter for livsmestring (2007-10) og vært daglig leder i Lister nyskaping. I 2011-2015 var han styreleder for Beit Skandinavia, et gjestehus i Haifa som jobber for gode relasjoner mellom Israel og Norge.

## Stortingskomiteer
* 2013–17: medlem i Transport- og kommunikasjonskomiteen
* 2013–19: medlem i Kontroll- og konstitusjonskomiteen
* 2017–21: medlem i Utdannings- og forskningskomiteen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Felix Manalo

**Felix Y. Manalo** (født 10. mai 1886 i Taguig nær Manila i Generalkapteinskapet Filippinene, død 12. april 1963) var den ledende budbringer av Iglesia ni Cristo, et trossamfunn grunnlagt på Filippinene i 1914. 

## Bakgrunn, navneskifte
Han ble født *Felix Ysagun* som sønn av Mariano Ysagun og Bonifacia Manalo. Senere, etter morens død, endret han etternavn til Manalo. Motivet var ikke alene å hedre morens minne, men å styrke sitt oppdrag (*manalo* betyr *seier* på tagalog). Det hevdes også at han kan ha tenkt på at Manalo-familien var en meget fremstående slekt i Taguig, og navnet dermed inngav mer oppmerksomhet. 

## Spiritist, presbyterianer ...
Manalo var katolikk fra dåpen av, men i ung alder begynte han å prøve ut forskjellige andre trossamfunn. Han sluttet seg til en lokal spiritistisk kult kalt *colorum*, men etter å ha overvært en debatt gikk han over til presbyterianerne. Han begynte på deres presteseminar og ble pastor. Deretter vekslet han over til *The Christian and Missionary Alliance*, etter at han ble tiltrukket av deres dåpspraksis, ved full neddykking. 

Han kom senere i kontakt med syvendedagsadventistene. Han tapte en debatt med en av deres pastorer, og ble deretter adventist selv (1911). Som adventist oppstod det strid mellom han og kirkens administrasjon, som irettesatte ham for det de betraktet som moralske feiltrinn. 

## Iglesia ni Cristo
Etter dette startet han i 1913 sin egen bevegelse, som i 1914 ble formalisert som et registrert trossamfunn. Denne kirken tok i det ytre mønster fra adventkirken og *The Christian and Missionary Alliance*. Han kalte den *[[Iglesia ni Cristo]]*, som er tagalog og betyr "Kristi Kirke". Han fremholdt at han selv var oppfyllelsen av noen bibelske profetier: Han var den 'rovfugl som Herren kaller fra øst' som nevnes i Jes 46,11, den 'ene hyrde' som nevnes i Joh 10,16, men fremfor alt den 'femte engel' som skulle stige frem fra øst, jfr. Åp 7,2. 

Som Guds sendebud var han skarp i sin avvisning av den katolske kirke, og framholdt senere i livet at protestantismen slik den var i USA og ble utbredt derfra, var frafallen.

I 1919 reiste Manalo utenlands for å lære mer om religion. Han dro til USA, i California begynte han på * Pacific School of Religion.* Han vendte tilbake til Filippinene neste år, og konsentrerte seg deretter om å fremme kirkens vekst i landet. 

Manalo ble først gift med Tomasa Sereneo, og de fikk et barn som døde etter kort tid. Tomasa fikk senere tuberkulose og døde selv. Deretter giftet Manalo seg med Honorata de Guzman. Deres femte barn, Erano G. Manalo, er nå (pr. november 2004) leder av *Iglesia ni Cristo*. 

Felix Manalo døde den 12. april 1963.

## Referanser
HF «Vingtor» (1960)

**HF «Vingtor»** var den første hydrofoilbåten som ble satt i rutetrafikk i Norge. Den gikk i trafikk på strekningen Stavanger-Kopervik-Haugesund-Bergen fra 1960 til 1974.

Da den gikk første turen fra Stavanger til Bergen den 15. juni 1960 innledet den hurtigbåt-æraen i Norge. Sammen med søsterskipet HF «Sleipner» som ble levert året etter, gikk «Vingtor» i denne ruten vår/sommer/høst frem til 1974 da Flaggruten ble opprettet og det ble satt inn to nybygde westamaraner med de samme navn.

## Bygging og overlevering
Skipet var bygget i aluminium ved Cantieri Navali Rodriquez i Messina på Sicilia i Italia. Den hadde typenavnet P50, lengden var 30 meter og bredden seks meter, den var bygget i aluminium og  hadde 2 stk. Daimler Benz dieselmotorer på 1&nbsp;300&nbsp;hk.

«Vingtor» kostet 3,6 millioner kroner og ble overlevert til Det Stavangerske Dampskipsselskap og Sandnæs Dampskibs-Aktieselskab i Messina 17. mai 1960. Skipet ble deretter fraktet til Hamburg med Wilhelmsens MS «Tricolor» og gikk derfra til Stavanger for egen maskin med ankomst 4. juni 1960.

Med en teoretisk fart 35&nbsp;knop kunne «Vingtor» tilbakelegge strekningen Stavanger &ndash; Bergen på fire timer.

I 1977 ble «Vingtor» solgt til Kypros der den gikk i trafikk til Libanon, men dette varte bare ett år. Siden har båten vært forsyningsskip i Adriaterhavet for det italienske oljeselskapet Agip.

## Kilder
*Jone Laugaland, Fjordabåtene, 2005, ISBN 82-8140-026-9
* 
* https://www.stordweb.no/erik/detaljer1.asp?id=29

## Eksterne lenker
*
Westermoen Hydrofoil

**Westermoen Hydrofoil A/S** (WH) var et skipsverft i Mandal som spesialiserte seg på bygging av hydrofoilbåter på lisens fra Italia. Virksomheten ble etablert av Toralf Westermoen i 1961.

Den første båten, HF «Westfoil», ble levert i 1962. Denne ble levert til Bahamas.

WH bygget en rekke små og store hydrofoilbåter (PT 20, PT 50) som ble satt i trafikk på egnede strekninger i forskjellige farvann: På vestlandet, i Oslofjorden, i Øresund, på Bahamas og i Hellas.

På slutten av 1960-tallet bygde WT verdens største hydrofoilbåt av typen PT150. HF «Expressen» med plass til 250 passasjerer ble bygget på bestilling fra et svensk rederi. Båten oppnådde imidlertid ikke den kontraktsbestemte hastigheten på 38 knop og kontrakten ble derfor hevet. Dette ble begynnelsen på slutten for hydrofoil-epoken i Mandal.

Etter dette satset HF på å utvikle en hurtigbåt av katamarantype – Westamaranen. Denne båttypen ble en stor suksess og betød et nytt gjennombrudd for hurtigbåter i Norge.

I løpet av 1980-årene ble virksomhetens navn endret til Westamarin a/s. Westamarin var i virksomhet til midt på 1990-tallet. Bedriften var i disse årene et ledende verft for utvikling av hurtigbåter, ikke bare i Norge, men også i internasjonal sammenheng.

Båtene er tegnet av kommandørkaptein Harald Henriksen.

## Fartøy bygget ved Westermoen Hydrofoil

SS:
*1969 «Nefelin 3»
*1973 «Solundir»bnr 23
*1973 «Juvikingen» bnr 31
*1983 «Vøringen» bnr 87

W86:
*1971 «Fjordglytt»/«Kosterfjord», bnr 21
*1972 «Karmsund» bnr 22
*1972 «Fjordtroll», bnr 24
*1972 «Mayflower», bnr 26
*1973 «Kongsbussen», bnr 27
*1973 «Hertugbussen», bnr 28
*1973 «Tedno», bnr 29
*1973 «Koegelwieck», bnr 32
*1973 «Olavsbussen» bnr. 34
*1973 «Haugesund», bnr 35
*1975 «Storesund», bnr 41
*1975 «Fjordkongen», bnr 42
*1975 «Brynilen», bnr 44
*1975 «Øygar», bnr 45
*1976 «Fjorddronningen», bnr 46
*1976 «Highland Seabird», bnr 47
*1976 «Fjorddrott», bnr 48
*1977 «Fjordprinsessen», bnr 49, Avdeling Alta
*1977 «Steigtind», bnr 50, Avdeling Alta
*1978 «Mediteran», bnr 54
*1978 «Hornøy 3», bnr 66 Avdeling Alta
*1978 «Marina 1», bnr 67 Avdeling Alta

W95:
*1974 «Vingtor», bnr 36
*1974 «Sleipner», bnr37
*1975 «Sunnhordland», bnr 38
*1975 «Martini Bianco», bnr 40
*1975 «Westjet», bnr 43
*1977 «Draupner», bnr 51
*1977 «Tunen», bnr 52
*1977 «Tranen», bnr 53
*1977 «Pegasus»
*1979 «Tumleren»
*1981 «Alisur Amarillo», bnr 79
*1981 «Tromsprinsen», bnr 80
*1981 «Celestina», bnr 81, Avdeling Alta
*1982 «Venture 83», bnr 83
*1982 «Venture 84», bnr 84

W88:
*1981 «Haugesund», bnr 78, Avdeling Alta
*1981 «Midthordland», bnr 82
*1985 «Skogøy»
*1986 «Fjordsol» bnr 91

W100:
*1980 «Gimle Belle», bnr 75
*1981 «Gimle Bird», bnr 76
*1981 «Gimle Bay», bnr 77

3700 SC:
*1988 «Salten», bnr 93
*1988 «Ofoten», bnr 94

## Eksterne lenker
* 
* Westfoil
Hjelledalen (Stryn)

**Hjelledalen** er en dal i Stryn kommune i Vestland fylke. Dalen ligger på vestsiden av Strynefjellet, nordvest i Breheimen. Den går fra Videsæter til Hjelle ved Oppstrynsvatnet. Riksvei 15 (Strynefjellsveien) går gjennom dalføret, fra Jøl bru til Hjelletunnelen. Det er en utpreget U-dal.

## Referanser
Anne Brit Stråtveit

**Anne Brit Stråtveit** (født 1947) er en norsk politiker (KrF). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Vest-Agder i perioden 1997–2001. 

Hun var medlem av Lyngdal kommunestyre og formannskap i periodene 1995–1997 og 2003–2007.

Stråtveit arbeidet som rådgiver ved Berge ungdomsskole i Lyngdal fram til hun ble pensjonert. 

## Stortingskomitéer
* 1997–2001: Medlem i Forsvarskomitéen
* 1997–2001: Medlem i Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen

## Eksterne lenker
*
Diosdado P. Macapagal

**Diosdado Pangan Macapagal** (født 20. september 1910 i Lubao i provinsen Pampanga på Filippinene, død 21. april 1997 i Manila) var en filippinsk politiker. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Diosdado P. Macapagal var sønn av forfatteren Urbano Macapagal, som skrev på det regionale språket kapampangan, og hans hustru Romana Pangan.  Han var deres tredje av fem barn. Familien var fattig. Diosdado var en fjern etterkommer etter Don Juan Macapagal, fyrste av Tondo, som var oldebarn av den siste regjerende lakan av kongeriket Tondo, Lakan Dula.

I 1929 begynte han å studere ved University of the Philippines, og senere ved University of Santo Tomas i Manila der han jok juridisk eksamen i 1936. Han tok juridisk doktorgrad i 1957.

### Tidlig virke
Før han slo inn på den politiske løpebane hadde Macapagal vært advokat i Manila. Han støttet opp under motstandskampen mot japanerne under den annen verdenskrig. I 1948 var han annensekretær ved den filippinske ambassade i Washington, DC i USA.

### Politiker
I 1949 ble han valgt til kongressmann, et verv han hadde til 1956. I 1957 ble han visepresident under president Carlos P. Garcia. 

**President:** Diosdado P. Macapagal ble valgt til president for Filippinene i 1961 som kandidat for en koalisjon av liberale og progressive, og beseiret Carlos Garcia som prøvde å bli gjenvalgt. Han la vekt på kampen mot korrupsjon og grådighetskultur. For å stimulere den økonomiske vekst, fulgte han rike rådgiveres råd om å la pesoen flyte fritt, frikoplet fra den amerikanske dollar. Denne pengepolitikken førte til at statsbanken ble tappet for mange millioner peso i hvert år av hans presidentperiode. 

De landreformer han igangsatte viste seg å være av liten betydning. Hans reformtiltak ble blokkert i kongressen og senatet av nasjonalistpartiet, som dominerte disse organene på den tid. I 1965 tapte han presidentvalget mot Ferdinand Marcos.

I 1979 organiserte han partiet National Union for Liberation i opposisjon til president Marcos.

Hans datter, Gloria Macapagal-Arroyo, er Filippinenes president. Hun ble gjenvalgt til en annen presidentperiode den 10. mai 2004.

## Referanser
Burka

**Burka** er en ankellang, heldekkende kvinnedrakt med heklet gitter foran øynene, slik at det er mulig å se uten selv å bli sett. Burka forbindes ofte med islam og forveksles av mange med niqab og hodeskautet hijab. Normen om bruk av både niqab, burka og hijab har en sømmelighetsverdi. Om dette plagget har noen plass innenfor religionen eller ikke, er omdiskutert. 

## Ulike typer hodeplagg for muslimske kvinner

Fil:Muslim woman in Yemen.jpg |Niqab, kvinne fra Jemen
Fil:Hijab illustration artlibre.png|Skisse av hijab
Fil:Iraqi girl smiles.jpg|Hijab på irakisk pike
Fil:Burqa Afghanistan 01.jpg|Burka, kvinner fra Afghanistan


## Eksterne lenker
* 
*  Rapport om brugen af niqab og burka, Københavns Universitet
Oswestry

**Oswestry** (walisisk: *Croesoswallt*) er en markedsby og verdslig sogn  i grevskapet Shropshire i England, nær grensen til Wales. Byen er en av eldste grensebosetninger i England. Byen er administrasjonssenter for distriktet Oswestry. Den ligger ved veikrysset for motorveiene A5, A483, og A495. Ved folketellingen i 2011 hadde sognet en befolkning på 17 105 innbyggere. Det var en økning på nær 10 prosent fra den tilsvarende folketellingen i 2001 med 15 613 innbyggere. Byen ligger kun 8&nbsp;km fra grensen til Wales, og har en blandet walisisk og engelsk kulturarv. Biblioteksamling *Welsh Collection* oppbevares i byens bibliotek.

## Historie
Den eldste bebyggelsen er ved den rundt 3000 år gamle bosetningen Gamle Oswestry, der det finnes rester av en stor bygdeborg fra jernalderen. Arkeologiske undersøkelser har vist at det var bebodd fra omkring 550 f.Kr. I 642 e.Kr. sto slaget ved Maserfield rett ved stedet hvor byen ligger. I slaget seiret Penda av Mercia over Oswald av Northumbria. Sistnevnte ble drept, og liket ble hengt fra et tre, «Oswald's Tree», som ble forvansket til Oswestry. Oswalds kilde skal ha sprunget fram der en av kongens armer ble sluppet av en ravn. Offas dike går rett vest for byen.

I *[[Domesday Book]]* fra 1086 er det omtalt en festning som tilhørte Rainald, sheriff av Shropshire. Normannerne bygde en ny festning på 1100-tallet; dette ble fullstendig rasert etter den engelske borgerkrigen. I middelalderen skiftet engelskmennene og waliserne stadig på å ha kontroll over Oswestry.

Etter borgerkrigen foregikk det fortsatt kamper om grensen ved byen, og det ble derfor bygget en bymur for å beskytte borgerne. Denne ble revet på 1700-tallet, slik at bare en søyle fra en av byportene er tilbake.

Den lokale fotballklubben, The New Saints FC, er et av de få engelske lagene som spiller i den walisiske ligaen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

* Oswestry Town Council
* Oswestry Borough Council
* Oswestry & Border Counties Advertizer Newspaper
* Oswestry Landmarks and Tourism
* Guide til Oswestrys historie og arkeologi
* Annual Oswestry Agricultural Show, årlig landbruksfestival
* The Oswestry Food Festival, matfestival
* The Oswestry Festival of the Word, litterær festival
Gruppesøksmål

Et **gruppesøksmål** er søksmål som føres av eller mot en gruppe på samme eller vesentlig likt faktisk og rettslig grunnlag, og som er godkjent av retten som gruppesøksmål. (Tvistelovens § 35-1)

Det er fire vilkår som alle må være oppfylt for at et gruppesøksmål kan fremmes: 
* at flere rettssubjekter har krav eller forpliktelser på samme eller vesentlig likt faktisk og rettslig grunnlag,
* at kravene ellers kan behandles av retten med samme sammensetning og hovedsakelig etter de samme saksbehandlingsregler,
* at gruppeprosess er den beste behandlingsmåten, og
* det er grunnlag for å utpeke grupperepresentant etter tvistelovens § 35-9.

Gruppesøksmål som prosessform må godkjennes av retten, som så skal sørge for at gruppesøksmålet gjøres kjent overfor dem som kan slutte seg til det, eller som er gruppemedlemmer.  (tvistelovens § 35-5)  Deltakere i søksmålet skal registeres av retten. Ved registreringen kan det fastsettes et maksimalbeløp for gruppemedlemmenes ansvar for sakskostnader.

Gruppemedlemmenes interesser skal ivaretas av en grupperepresentant som oppnevnes av retten. Grupperepresentanten har plikt til å holde medlemmene orientert om prosessen.

Retten til å fremme gruppesøksmål ble innført i Norge med den nye tvisteloven, i kraft fra 1. januar 2008. Reglene for gruppesøksmål følger av tvistelovnes åttende del.

## Eksterne lenker
* Regjeringen.no Ny tvistelov
* Tvistelovens åttende del (2006)
Lotteri- og stiftelsestilsynet

**Lotteri- og stiftelsestilsynet** er et direktorat og tilsynsorgan underlagt Kulturdepartementet. Etaten var inntil 1. januar 2005 kjent som Lotteritilsynet.

Lotteri- og stiftelsestilsynet ble opprettet 1. januar 2001 for å kontrollere norske pengespill. I forbindelse med at lov om stiftelser av 15. juni 2001 trådte i kraft 1. januar 2005 overtok etaten fylkesmennenes tilsynsansvar med stiftelser.

Tilsynet har sitt hovedkontor i Førde.

## Organisering
Lotteri- og stiftelsestilsynet er organisert i to underliggende fagtilsyn med felles direktør og administrasjon.

Fra 1. juni 2014 er **Lotteritilsynet** delt i to avdelinger – en avdeling for pengespill og en for frivillighet. Lotteritilsynet pengespill har ansvaret for tilsynet med Norsk Tipping og Norsk Rikstoto, foruten spillansvar og kontroll av markedet, for eksempel av ulovlig markedsføring, ulovlige pengespill og pyramider.

Lotteritilsynet frivillighet jobber med lotteritillatelser og regnskapskontroll, men skal også godkjenne entreprenører og kontrollere bingosektoren. I tillegg har denne avdelingen ansvar for fordeling av momskompensasjon, både den alminnelige ordningen og moms på idrettsanlegg. Lotteritilsynet frivillighet  har også ansvaret for tilsyn med Grasrotandelen,

**Stiftelsestilsynet** ble opprettet 1. januar 2005 og har nå ansvaret for tilsyn med og kontroll av alle stiftelser i Norge etter stiftelsesloven. Dette ansvaret var tidligere tilknyttet Fylkesmannen. Det er cirka 7600 stiftelser i Norge.

Administrasjon, Kommunikasjon samt Teknisk utvikling og drift støtter fagtilsynene med personalpolitikk, økonomi, kommunikasjon og teknisk utvikling og drift.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lotteri- og stiftelsestilsynet
Programvareselskap

Et **programvareselskap** er et firma som produserer programvare for datamaskiner.  Verdens største programvareselskap er Microsoft som produserer blant annet operativsystemet Microsoft Windows. Andre ledende selskaper er Adobe, Red Hat, Macromedia og Novell.
Wear

**Wear** er ei elv i grevskapet Durham i det nordøstlige England. Den har sitt utspring ved Wearhead i grevskapet Durham, og renner gjennom Weardale forbi Stanhope og Wolsingham. I Bishop Auckland renner den under Auckland slott, biskopen av Durhams residens. Den fortsetter i en nordøstlig retning til den når Durham; der renner den i en bue slik at byen blir liggende nærmest på en halvøy. Den fortsetter så forbi Chester-le-Street og Washington, før den når Sunderland. Tidligere var det opp mot et dusin skipsverft langs elven ved Sunderland, men de aller fleste er nedlagt. Elven renner ut i Nordsjøen i Sunderland. 

## Eksterne lenker
*
Bishop Auckland

**Bishop Auckland** er en markedsby og verdslig sogn  i grevskapet Durham i England. Den er lokalisert 19&nbsp;km nordvest for Darlington og 19&nbsp;km sørvest for Durham ved sammenløpet av elven Wear med dens sideelv Gaunless. Nærmeste naboer er byen West Auckland og landsbyen Escomb. I henhold til folketellingen i 2001 hadde Bishop Auckland en befolkning på 24 392, kontrollregnet til 16 296 for folketellingen i 2011.

Mye av byens eldste historie handler om biskopene av Durham og etableringen av en jakthytte som siden ble utbygget til å bli Auckland Castle, hovedresidensen til biskopene i Durham. Byen er også kjent rådhuset som er en fredet bygning (*Grade I listed*). Slottet ble reist i 1183, og ombygget på 1300-tallet av biskop Anthony Bek, som likte seg bedre der enn i Durham på grunn av nærheten til godt jaktterreng.

Elven Wear renner under slottet og gjennom slottsparken, mens dens sideelv Gaunless renner gjennom selve byen.

## Referanser


## Litteratur
* Fordyce, William (1857): *The History and Antiquities of the County Palatine of Durham*, A. Fullarton and Co.
* Hutchinson, Tom (2009): *South Church Memories of an ancient Auckland community*, Newcastle-upon-Tyne: Summerhill Books, ISBN 978-1-906721-15-2
* Hutchinson, Tom (2005): *The History of Bishop Auckland, Seaham: The People's History*, ISBN 978-1-902527-59-8
* Simpson, David A (1991): *Prince Bishop country the people history and folklore of County Durham and the River Wear*, North Pennine Publishing, ISBN 978-1-874617-00-6
* Simpson, David A (2002): *Northern Roots*, Sunderland: Business Education Publishers, ISBN 978-1-901888-35-5
* Whellan, William (1856): *History, Topography, and Directory of the County Palatine of Durham*, William Whellan and Co.,

## Eksterne lenker
* 
* Durham County Council
Gaunless

**Gaunless** er ei elv i grevskapet Durham i det nordøstlige England. Den er ei sideelv til Wear. Den renner gjennom byen Bishop Auckland. Navnet er av norrøn opprinnelse, for nordboere i området, daner eller nordmenn, og som ikke fant noen nytte av elven og derfor kalt den for det, **gagnlauss* i betydningen «ubrukelig». Det var antagelig tidligere et annet, keltisk navn for elven som siden har gått tapt, kanskje Clyde.

Elva har utspring sør for landsbyen Copley ved samløpet mellom Arn Gill og Hindon Beck. Gaunless renner mot øst forbi landsbyene Butterknowle, Cockfield og Evenwood. Den fortsetter gjennom West Auckland og passerer like sør og øst for byen Bishop Auckland før den munner ut i Wear like nord for byen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
West Auckland

**West Auckland** er en liten by i grevskapet Durham i England. Den er mest kjent for å ha vunnet den første verdenscupen i fotball i 1909. Laget, som besto av lokale kullgruvearbeidere, vant over Juventus i finalen. Pokalen står nå hos West Aucklands arbeiderklubb. I henhold til folketellingen for valgkretsen i West Auckland for 2011, var det 8 509 innbyggere i området.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frankisk språk

**Frankisk språk** (nederlandsk: *Frankisch*; tysk: *Fränkisch*; fransk: *Francique*) omfatter en rekke vestgermanske språk og dialekter som antagelig ble avledet fra de språkene og dialektene som opprinnelig ble snakket av frankere fra deres etnogenese på 200-tallet e.Kr.

Begrepet frankisk kan referere særskilt til

* det gammelfrankiske språket som herskerne i Frankerriket brukte før år 800 da gammelhøytysk og gammelfransk ble rikets dominerende språk. Frankisk har blant annet utviklet seg til nederlandsk. 
* frankisk, en høytysk dialekt som tales i Franken
* den vestmiddeltyske språkfamilien
* et antall vestgermanske språk og dialekter, inkludert alle vestmiddeltyske og noen nedertyske (blant annet nederlandsk)

## Se også
* Tysk språk

## Referanser
György Lukács

**Georg Lukács** (ungarsk: Lukács György, 1885–1971) var en ungarsk hegeliansk og marxistisk filosof og litteraturkritiker. Hans verker, særlig *Geschichte und Klassenbewusstsein* (1923), har hatt stor innflytelse på blant annet Frankfurterskolen. 

Han oppholdt seg i Sovjetunionen fra 1933 til etter andre verdenskrig. Han overlevde Stalins utrenskninger, som førte til at 80% av ungarske kommunister omkom. Høsten 1945 returnerte han til Ungarn hvor han ble innsatt i kommunistpartiet hvor han gjorde utrenskninger av ikke-kommunister fra organisasjoner universiteter. Han deltok i Imre Nagys kortlivete regjering under oppstanden mot den sovjetiske okkupasjonen i 1956, men må ikke forveksles med den østerriksk-ungarske politikeren (død 1950) med samme navn. 

Hans fulle navn var Georg Bernhard von Lukács von Szegedin på tysk, og på ungarsk Szegedi Lukács György Bernát.

Familien var velstående assimilerte jøder og Lukács hadde selv for anti-jødiske holdninger.

## Verker

* *Theorie des Romans* (1916)
* *[[Geschichte und Klassenbewußtsein]]* (1923)
** *[https://www.nb.no/nbsok/nb/942501b0b2633be4bb1d2e8f98f85638?lang=no#0 Historie og klassebevissthet – studier i marxistisk dialektikk]*, overs. Stein Rafoss og Harald Berntsen, Pax forlag, 1971.
* *Goethe und seine Zeit* (1947)
* *Der junge Hegel – Über die Beziehungen von Dialektik und Ökonomie* (1948)
* *Deutsche Literatur im Zeitalter des Imperialismus* (1950)
* *Existentialismus oder Marxismus* (1951)
* *Deutsche Realisten des 19. Jahrhunderts* (1951)
* *Balzac und der französische Realismus* (1952)
* *Der russische Realismus in der Weltliteratur* (1953)
* *Die Zerstörung der Vernunft*, Berlin 1954
* *Der russische Realismus in der Weltliteratur* (1964)
* *Ontologie – Marx. Zur Ontologie des gesellschaftlichen Seins. Die Ontologischen Grundprinzipien bei Marx* (1972)
* *Ästhetik. in Vier Teilen* (1972–76)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Den unge Georg Lukács
Atle Skårdal

**Atle Skårdal** (født 17. februar 1966 i Skien) er en norsk tidligere alpinist, med fartsdisiplinene (utfor og super-G) som sin spesialitet. I løpet av sin karriere tok Skårdal totalt syv verdenscupseire, to VM-gull og ett VM-sølv. Han var aktiv i verdenscupen fra 1985 til 1997, der hans beste sammenlagtresultat var sjetteplass, mens han vant super-G-cupen i 1996. Han vant sitt første verdenscuprenn da han vant utfor i Hahnenkammrennene i 1990, som var 50-årsjubileum for dette tradisjonsrike rennet i Kitzbühel.

Han er ansatt i det internasjonale skiforbundet der han er rennansvarlig for kvinnenes verdenscup i alpint. Han var norsk landslagstrener fra 2000 til 2005.

Skårdal er gift med den tidligere østerrikske alpinisten Karin Köllerer.

## Meritter
* Verdensmester i super-G i 1996 og 1997
* VM-sølv i utfor i 1993
* Vinner av verdenscupen i super-G i 1996
* Mottok Telemark fylkeskommunes kulturpris 1997.

### Resultater i verdenscupen

### Resultater i OL

Skårdal ble skadet i januar 1992 og deltok derfor ikke i Vinter-OL 1992. 

### Resultater i VM

### Verdenscupseire

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wigan (distrikt)

**Wigan** er et distrikt (*metropolitan borough*) i grevskapet Stor-Manchester i England. 

Grensene ble satt i 1972, og i 1974 ble Wigan inkludert i det nye grevskapet Stor-Manchester. I motsetning til de fleste distriktene i grevskapet har Wigan ikke vokst sammen med Manchester.

## Organisering
Wigan-distriktet er inndelt i 25 valgkretser (*wards*). Hver valgkrets har tre rådmenn valgt av velgerne i den valgkretsen. Hver rådmann velges for fire år.

Wigan distriktsråd er en enhetlig myndighet, som betyr at det er ansvarlig for alle lokale offentlige tjenester, i motsetning til områder som har adskilte grevskaps- og distriksmyndigheter.

Wigan er et «metropolitansk» (*metropolitan*) distrikt fordi det er del av Stor-Manchester, et av de seks metropolitanske grevskapene opprettet i 1974 for å dekke de største konurbasjonene. De metropolitanske grevskapsrådene ble avskaffet i 1986, men grevskapsnavnene og deres grenser er fortsatt anerkjent.

## Steder i distriktet

*Abram, Ashton-in-Makerfield, Aspull, Astley, Atherton
*Billinge, Bryn
*Golborne
*Hindley
*Leigh, Lowton
*Orrell
*Platt Bridge
*Standish, Shevington
*Tyldesley
*Wigan, Winstanley.

## Eksterne lenker
*
Batangas

**Batangas** er en filippinsk provins i landsdelen Luzon. Den ligger sørvest for Manila, i regionen CALABARZON. Provinshovedstaden er Batangas City. Nord for Batangas er provinsene Cavite og Laguna. I øst er Quezon. Utenfor sørkysten er øya Mindoro, og i vest er Sørkinahavet.

Provinsen har mange sandstrender og steder for dykking. De mer kjente er Anilao, Matabungkay, Punta Fuego, Calatagan og Laiya. I Batangas er også Taal-vulkanen og Taal-sjøen.

## Politisk inndeling
Batangas er delt i 3 "cities" (bykommuner) og 31 "municipalities" (landkommuner).

### Bykommuner (cities)
*Batangas City
*Lipa City
*Tanauan City

### Landkommuner (municipalities)

## Litteratur
* Thomas R. Hargrove: *The Mysteries of Taal: A Philippine Volcano and Lake, Her Sea Life and Lost Towns*
## Eksterne lenker
*