Pascalina Lehnert

**Pascalina Lehnert** (født **Josefina Lehnert**; 1894–1983) var en tysk noenne som tilhørte den romersk-katolske nonneordenen Søstre av det Hellige Kors, av Menzingen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Josephina Lehnert var datter av en postfunksjonær. Som 15-åring inntrådte hun i en nonneorden, og da den som hun anså for å være den enkleste og best beskjedne av alle. Hun ble etterhvert opptatt i ordenen Schwestern vom Heiligen Kreuz, og da hun avla sine ordensløfter tok hun navnet Pascalina. I moderklosteret i det sveitsiske Menzingen lærte hun å lage mat, sy og husholde. 

### Arbeid for Pavestolen
Hun ble av sine foresatte i 1918 sendt til München for å arbeide for den pavelige nuntius. Søster Pascalina ble således husholderske og sekretær for nuntius til Bayern, erkebiskop Eugenio Pacelli. 

I 1929 ble erkebiskop Pacelli kalt til Vatikanet i tjeneste som statssekretær hos daværende pave Pius XI, og hun fulgte med, først som hans husholderske og etterhvert mer og mer som en av hans personlige sekretærer. Hun forble i hans tjeneste også etter at Pacelli ble pave. Det ble sett på med stor uro at en nonne skulle bo i Vatikanet, hun var den første kvinnen som fikk arbeide og bo i pavepalasset. 

Eugenio Pacelli ble utnevnt til pave og kalte seg Pius XII fra den 2. mars 1939 til han døde den 9. oktober 1958 i Castel Gandolfo i søster Pascalinas nærvær.

Søster Pascalina var under nazityskernes okkupasjon av Roma svært aktiv med å beskytte forfulgte jøder. Kanskje  jøder skal ha blitt hjulpet av Vatikanets instrukser til katolske instanser, og også på eget territorium ble det gjemt jøder. Som for eksempel en gruppe menn som ble smuglet inn i Vatikanet forkledd som pavens vaktkorps mens deres familier var i beskyttelse i et kloster i Roma. Tilsammen ble så mange som 15 000 innkvartert i pavens sommerresidens Castel Gandolfo. Hun organiserte utdeling av hjelpepakker med medisiner, klær og mat, dette fortsatte hun med også i etterkrigstidens Europa. Selv paven skal ha vært med å utdele disse hjelpepakker. 

Hennes interesse for politikk ble først sett på med misbilligelse, hun var tysk og ansett for å være en fare. Etterhvert ble hennes kunnskaper og hennes bidrag for Vatikanets politiske virke verdsatt.

## Æresbevisninger
Søster Pascalina fikk i 1958 fra pave Johannes XXIII utmerkelsen Pro Ecclesia et Pontifice (*For Kirken og for Paven*). I 1969 mottok hun Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden (tysk: *Bundesverdienstkreuz*) og i 1980 Den bayerske fortjenstorden (tysk: *Bayerischer Verdienstorden*). I 1981 fikk hun av presidenten  i Østerrike Ærestegnet for fortjenester i gull (tysk: *Goldenes Ehrenzeichen für Verdienste um die Republik Österreich*).

## Verker
* Pascalina Lehnert: *Ich durfte ihm dienen, Erinnerungen an Papst Pius XII*, Naumann, Würzburg 1986. ISBN 978-3-88567041-4.
* Pascalina Lehnert: *Brief*. Archiv Institut Menzingen, 1. Februar 1944.
* Pascalina Lehnert: *Brief*. Archiv Institut Menzingen, 16. Februar 1944.
* Pascalina Lehnert: *Brief*. Archiv Institut Menzingen, 7. April 1944.
* Pascalina Lehnert: *Brief*. Archiv Institut Menzingen, 19. Mai 1944.
* Pascalina Lehnert: *La Giornata del Pontifice Pio XII.* Osservatore Romano, Citta del Vaticano, 22. März 1952.

## Referanser


## Litteratur
* Primo Mazzolari: *La Carita Del Papa, Pio XII.e la ricostruzione dell’Italia*. Edizione Paoline, 1991.
* Paul I. Murphy, R. Rene Arlington: *La Popessa: The Controversial Biography of Sister Pascalina, the Most Powerful Woman in Vatican History*. Warner Books, New York 1983, ISBN 0-446-51258-3.
* Martha Schad: *Gottes mächtige Dienerin, Schwester Pascalina und Papst Pius XII*. Herbig, München 2007, ISBN 978-3-7766-2531-8.
* Jean Mathieu-Rosay: *Die Päpste im 20. Jahrhundert*. Primus Verlag, Wissenschaftl. Buchgesellschaft, Darmstadt 2005, ISBN 3-89678-531-1, S.&nbsp;110–113.