open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laurbærkorsved

**Laurbærkorsved** (*Viburnum tinus*) er en eviggrønn busk i moskusurtfamilien.

Den blir opptil sju meter høy, men er som regel mindre. De motsatte, læraktige og ovale bladene er skinnende mørkegrønne på oversiden og kjertelhårede under. Blomstene er hvite og sitter i en opptil ni cm bred halvskjerm. Fruktene er mørkeblå. Laurbærkorsved vokser i maquis og eviggrønn skog.

Nominatunderarten er utbredt i det meste av middelhavsområdet, men mangler noen steder i øst. På Azorene finnes underarten *Viburnum tinus* subsp. *subcordatum*. I laurbærskogene på Kanariøyene vokser *Viburnum tinus* subsp. *rigidum*, som tidligere ble regnet som en egen art.

Laurbærkorsved blir dyrket som hageplante i mange land. Den tåler ikke mye frost, og i Norge må planten dyrkes i baljer som tas inn om vinteren.

## Galleri

Viburnum tinus 00.JPG|Vekstform
Viburnum tinus.JPG|Blomster
V.tinus-hojas-1.JPG|Over- og underside av blader
Laurustinus (Viburnum tinus) fruits close-up (15726127869).jpg|Frukt
Viburnum tinus spp subcordatum (Flower).jpg|subsp. *subcordatum* 
Viburnum tinus subsp. rigidum.jpg|subsp. *rigidum*


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Artigas internasjonale lufthavn

**Artigas internasjonale lufthavn** (spansk: *Aeropuerto Internacional de Artigas*)  er hovedlufthavnen til Artigas i nordlige Uruguay. Den ligger i landsbyen Artigas.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Aviation-Safety: Artigas internasjonale lufthavn (engelsk)
Rigmor Frimannslund Holmsen

**Rigmor Modesta Frimannslund Holmsen** (født 31. januar 1911, død 28. april 2006) var Norges første magister i etnologi. Hun hadde stor innflytelse på dette fagets utvikling i Norge.

Frimannslund gikk på Sofie Lindstrøms pikeskole og på Bergen katedralskole, før hun studerte nordisk filologi. I 1939 mottok hun ett års svensk statsstipend for å studere under professor Sigurd Erixon i Stockholm. I 1940 ble Nils Lid utnevnt til den første professor i etnologi i Norge. Frimannslund fikk da muligheten til å avlegge magistergraden i etnologi i 1941, som den første i Norge. I 1946 ble Frimannslund ansatt som konservator på Norsk Folkemuseum, instituttet Norsk etnologisk gransking. I årene 1948—1949 gjennomførte hun et studieopphold med feltstudier i USA.

Av folkediktningen hun samlet i Hordaland var to varianter av eventyret om «Vetleliten» (= Smørbukk ATU 327C), den ene etter Ragnhild Bergo, og den andre etter søsknene David og Brita Else Gullbrå. Søknene Gullbrå fortalte henne også eventyret om «Tommeliten» (ATU 700).

I tillegg til instituttet Norsk etnologisk gransking var Frimannslund også knyttet til Instituttet for sammenlignende kulturforskning. Hun gjennomførte omfattende feltstudier i tillegg til undervisning ved Universitetet i Oslo og Bergen.

Frimannslund giftet seg i 1961 med professor Andreas Holmsen og tok hans etternavn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Australian stumpy tail cattle dog

**Australian stumpy tail cattle dog** (FCI #351), også kalt *australsk stumphalet kveghund* eller *stumphalet australsk kveghund*, er en naturlig stumphalet, mellomstor hunderase av collietype. Australsk stumphalet kveghund oppsto i Australia for å gjete kveg, og er en krysning mellom europeiske gjeterhunder og den australske dingoen.

## Opprinnelse og alder
Australsk stumphalet kveghund stammer fra hunderasen Smithfield collie fra Tasmania, opprinnelig engelsk og eksteriørmessig ganske lik bearded collie og old english sheepdog. Eksemplarer fra rasen ble importert til Australia tidlig i det 19. århundret og kryssavlet med australske dingoer. Dokumentasjonen på avlsvirksomheten er svak fra denne perioden, og det finnes flere ulike versjoner av rasens utvikling. En er at en drover ved navn Timmins fra Bathurst, New South Wales, krysset en Smithfield dog med dingo, og fikk en ny type brukshund som han døpte Timmin's Biters. For å luke ut de karakteristiske trekkene av dingo og få mer medgjørlige hunder, krysset han videre med Scottish smooth collies, og fikk flekkede røde og blå hunder, født uten haler.

I boken *A Dog Called Blue* argumenterer forfatteren Noreen Clark for at både Australian Stumpy Tail Cattle Dog og Australian Cattle Dog avstammer fra samme avlsvirksomhet, døpt Halls Heelers. Virksomheten skal ha foregått i 1830-årene i tilknytning til en stor kvegfarm drevet av Thomas Hall. Også hundene til Hall sies å være krysninger mellom Smithfield Cattle Dogs og dingoer, men ifølge Clark skal rasen ha utviklet seg i to forskjellige retninger på slutten av det 19. århundret. Selektiv avl av korthalede og stumphalede hunder, har befestet trekket i dagens hunder. A summary of both versions of the breed's history is found in the Fédération Cynologique Internationale breed standard.

Australsk stumphalet kveghund er anerkjent av Australian Stumpy Tail Cattle Dog Club of New South Wales i Australia og av Australian National Kennel Council som en brukshund. Den er også anerkjent av i New Zealand av New Zealand Kennel Club som brukshund, og i USA av United Kennel Club som gjeterhund. Australsk stumphalet kveghund er også listet som offisiell rase av Norsk Kennel Klubb. Australsk stumphalet kveghund er midlertidig anerkjent av Fédération Cynologique Internationale fra 2005, i gruppe 1, seksjon 2, som kveghund og har rasenummer 351.

## Referanser
Cordelierklubben

**Cordelierklubben** (fra *cordelier*, en fransk betegnelse for de fransiskanske observanter, en gren av fransiskanerordenen) var et folkelig og radikalt politiskt selskap under den franske revolusjon. Cordelierklubben ble opprettet 27. april 1790 og fikk sitt navn av at man til å begynne med hadde et gammelt fransiskanerkloster som møtelokale. 

De fleste av dens ledende ledere ble henrettet da revolusjonen tok en ny vending i 1794. Den hadde da utspilt sin rolle, men bestod formelt frem til april 1795.

## Medlemmer
Blant Cordelierklubbens mest kjente medlemmer var 

* Jean-Baptiste Carrier
* Pierre Gaspard Chaumette
* Marie-Joseph Chénier
* Georges Jacques Danton
* Camille Desmoulins
* Fabre d'Églantine
* Jacques René Hébert
* Jean-Paul Marat
* Antoine-François Momoro
* Pierre-François-Joseph Robert
* Charles-Philippe Ronsin
* François-Nicolas Vincent

## Litteratur
* Rachel Hammersley: *French revolutionaries and English republicans. The Cordeliers Club 1790–1794*. Boydell & Brewer, Woodbridge 20911, ISBN 978-1-8438-3646-9. 
* Albert Mathiez (utg.): *Le „Club des Cordeliers“ pendant la crise de Varennes et la massacre du champs de Mars*. Champion, Paris 1910.
*Hilaire Belloc: *Danton: A Study*. New York: Charles Scribner's Sons, 1899.
*André Castelot & Alain Decaux: *Le Grand Dictionnaire d'Histoire de la France*. Paris: Éditions Fayard, 1979 
*Rachel Hammersley: *French Revolutionaries and English Republicans: The Cordeliers Club 1790-1794*. Rochester: Boydell & Brewer Inc., 2005.
*R.B. Rose: *The Making of the Sans-Culottes.* Manchester: Manchester University Press, 1983.
Massakren på Marsfeltet

**Massakren på Marsfeltet** i Paris fant sted den 17. juli 1791 under den franske revolusjon.

## Massakrens forspill
Etter kongefamiliens mislykkede forsøk på å flykte fra revolusjonen oppstod republikanske stemninger i Frankrike. Den radikale Cordelierklubben ville utnytte disse stemninger for å ta noen skritt nærmere monarkiets fall og innføring av republikk. En resolusjon ble utarbeidet, og klubben, med Danton i spissen, vedtok å undertegne og manifestere resolusjonen ved et massemøte på Marsfeltet.

## Dens forløp
Noen radikale politikere gikk ut blant folket for å samle underskrifter mot kongen, og for å holde taler der de kritiserte kongens oppførsel. Mange folk møtte opp, noe rojalistene ikke likte.

På grunn av en alvorlig forstyrrelse utbrøt uroligheter under manifestasjonen. To menn mistenkt for å være spioner ble funnet under podieplattformen, og ble hengt av folk i mengden.  Lederen for nasjonalgarden, general Lafayette, beordret garden til å konfrontere forsamlingen, og red foran den inn på området. De klarte å spre mengden.

Men senere kom den enda mer besluttsomt tilbake, ledet av Danton og Camille Desmoulins. Mengden var da på om lag 10&nbsp;000 personer. Nasjonalgarden svarte med å hive stein på garden, noen skjøt også mot troppene. Garden svarte med å skyte opp i luften for å skremme folkemassene til å slutte. Men det hjalp ikke. Da en dragon ble truffet og falt ned, var det nok. På ordre fra Paris' borgermester Jean Sylvain Bailly gav Lafayette garden ordre om å skyte inn i folkemassene. Omkring 50 personer ble drept og hundrevis såret.

## Ettervirkninger
Flere av de ledende venstremennene gikk under jorden eller i landflyktighet. En kortvarig monarkisk reaksjon inntrådte. Mange av de til da dominerende republikanerne hadde flyktet eller gått under jorden. Dermed ble Jakobinerklubben det ledende partiet på venstresiden, og etterhvert det mektigste partiet i Frankrike.

Senere kom Massakren på Marsfeltet å inngå i anklagene mot Bailly og Lafayette. Førstnevnte ble henrettet, sistnevnte tvunget i eksil.

## Litteratur
*Panon Desbassayns: «Tagebuchnotiz über die Vorfälle auf dem Marsfeld (17. Juli 1791)». I: Chris E. Paschold (utg.): *Die Französische Revolution. Ein Lesebuch mit zeitgenössischen Berichten und Dokumenten*. Reclam, Stuttgart 2000, ISBN 3-15-008535-7.
*«Denkschrift der Jakobiner über das Massaker auf dem Marsfeld (7. August 1791)». I: *Die Französische Revolution. Ein Lesebuch mit zeitgenössischen Berichten und Dokumenten*. Reclam, Stuttgart 2000, ISBN 3-15-008535-7.
*David Andress: *Massacre at the Champ De Mars: Popular Dissent and Political Culture in the French Revolution*. Royal Historical Soc, 2000, ISBN 978-0861932474.
Niingselva

**Niingselva** er ei elv i Evenes kommune i Nordland. Den renner ut fra Niingsvatnet (510 moh) og munner ut i Strandvatnet (3 moh). Den har sine kilder i fjellområdene vest for Niingsvatnet. Niingselva er  lang ( regnet fra fjerneste kilde vest for Blåvatnet), og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er . 

Elva er utbygd til kraftproduksjon gjennom Niingen kraftverk, som ligger ved nordbredden av Strandvatnet og utnytter fallet fra Niingsvatnet til Strandvatnet.

## Referanser
Haraldrudveien (Oslo)

**Haraldrudveien** (5–35, 18–40) er en vei på Økern i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Brobekkveien vestover og svinger mot sør til Persveien. Veien fikk navn i 1947 etter Haraldrud gård som lå på området (nr. 10–12).

 

## Bygninger og institusjoner
Fabrikkbygningene er delvis bygget om og delvis revet, men de første fabrikklokalene med den høye pipen står fortsatt. Området huser i dag Oslos største videregående skole og en rekke store og små virksomheter som en del av Økern næringspark. Flere av virksomhetene i byggene mellom Kabelgata og Tårngata har gjennomgående lokaler med tilgang fra begge sider. De fleste bedriftene har adresse Kabelgata.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Hartmanns vei (Oslo)

**Hartmanns vei** (1–45, 2A–42C) er en vei på Øraker i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Sponhoggveien til Bærumsveien, men en bom like nedenfor Mortensvingen sperrer for gjennomfartstrafikk.

Veien fikk navn i 1921 etter ingeniør Gustav Hartmann (1857–1940), som eide Eureka mekaniske verksted og anla veien for å bygge boliger for verkstedets ansatte.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Haråsveien (Oslo)

**Haråsveien** (1–25, 2A–10) er en vei på Sollerud i bydel Ullern i Oslo. Den går i bue fra Bestumveien til Lilleakerveien.

Navnet ble vedtatt i 1917 on henspiller på at området en gang var harejaktterreng.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Haslefetbakken (Oslo)

**Haslefetbakken** (2–4; ingen oddetallsadresser) er en vei på Abildsø i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Enebakkveien til Agronomveien.

Veien fikk navn i 1985 etter gården Haslefet, som skal ha blitt ryddet i vikingtiden og senere inngått i Søndre Abildsø (gnr./bnr. 160/5, revet rundt 1950).

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Hartvig Halvorsens vei (Oslo)

**Hartvig Halvorsens vei** (5–7, 2–6B) er en vei på Volvat i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Reidar Kobros vei til Lille Borgen vei.

Veien fikk navn i 1970 etter sogneprest Hartvig Halvorsen (1854–1910), som stiftet Det norske Diakonhjem i 1890.

## Referanser


## Kilder
* Hartvig Halvorsens vei i Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Hauges vei (Oslo)

**Hauges vei** (1A–31, 2–36) er en vei på Tåsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Blåsbortveien til Tåsenveien. Vest for Tåsenveien fortsetter veiløpet som Østhellinga.

Veien fikk navn i 1919 etter Hans Nielsen Hauge, som en periode eide Bakkehaugen gård.

Veien har småhusbebyggelse.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Haugenstuveien (Oslo)

**Haugenstuveien** (25A–55, 811, 18–52;) er en vei på Haugenstua i bydelene Stovner og Alna i Oslo. Den går vestover fra Haugenstua stasjon, der det er gangveiforbindelse østover under og til Ole Brumms vei. Ved Haugenstien dreier den mot nordvest og ender som blindvei etter noen titalls meter. Det er bom like øst for svingen. Det er generelt begrensninger på biltrafikk i veien, slik at den fremstår som gang- og sykkelvei, men med mulighet for kjøring til eiendommene, ikke minst i området rundt Linjeveien og Hesjeveien.

Veien fikk navn i 1910 etter Haugenstua gård.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Haugmannsveien (Oslo)

**Haugmannsveien** (1–15, 2–26) er en vei på Refstad i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Refstad allé til Eltonveien. I svingen ved sistnevnte er det gangveiforbindelse til Økern torgvei.

Veien fikk navn i 1939 etter eplesorten Haugmann.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Kunståret 1973

**Kunståret 1973** er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1973.

## Fødsel
*29. januar – Louise Hindsgavl, dansk kunstner
*1. februar – Yuri Landman, nederlandsk eksperimentell instrumentmaker, musiker, musikkpedagog og tegneserieskaper
*8. mai – Hiromu Arakawa, japansk tegneserietegner av manga
*7. juli – Natsuki Takaya, japansk tegneserietegner av manga
*18. august – Jerome Lagarrigue, fransk kunstmaler og illustratør
*Jean-Pierre Canlis, amerikansk glasskunstner
*Oisín McGann, irsk forfatter og illustratør
*Rosalind Nashashibi, engelsk palestinsk filmkunstner

## Dødsfall

* 17. januar – Tarsila do Amaral, brasiliansk modernistisk kunstner (født 1886).
*14. mars – Chic Young, tegneserietegner fra USA (født 1901)

*1. mai – Asger Jorn, dansk kunstner og and essayist (født 1914)

*20. juli – Robert Smithson, kunstner fra USA (født 1938)
 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Haukelibakken (Oslo)

**Haukelibakken** (3–15, 8–12) er en vei på Slemdal i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Frognerseterveien og har gangveiforbindelse videre til Dalsveien.

Veien fikk navn i 1917 etter Hauklia, Hauk Aabels eiendom i Frognerseterveien 18C. 

Veien har villabebyggelse.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Haugenstien (Oslo)

**Haugenstien** (8–12; ingen oddetallsadresser) er en vei på Haugenstua i bydel Alna i Oslo. Den går fra Haugenstuveien til Gransdalen. Dette er for en gangvei å regne der det kun er anledning til å kjøre til eiendommene.

Navnet ble vedtatt i 1982.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Johannes Voorhout

**Johannes Voorhout** (1647–1723) var en nederlandsk maler.

## Liv og virke
Johannes Voorhout var sønn av urmakermester Cornelis Voorhout fra Amsterdam. Han studerte i fem år hos Constantijn Verhout i Gouda, deretter fem år hos Johannes van Noort i Amsterdam.

Fra tidlig på 1670-tallet virket Voorhout i Hamburg, men vendte tilbake til Amsterdam i 1707 og ble der livet ut.

Voorhout regnes som en typisk representant for det amsterdamske historiemaleriet sent på 1600-tallet og skapte sjangermalerier i stilen til Caspar Netscher og Gerard ter Borch. Maleriet *Häusliche Musikszene* fra 1674, en allegori over vennskap, er kjent fordi det etter en del usikkerhet nå er allmenn enighet om at det viser de tre kjente, men lite portretterte barokkmusikerne Dietrich Buxtehude,  Johann Adam Reincken og Johann Theile i samspill.

## Kilder
* 

## Litteratur
* Gisela Jaacks: *Häusliche Musikszene von Johannes Voorhout – Zu einem neu erworbenen Gemälde im Museum für Hamburgische Geschichte.* I *Beiträge zur deutschen Volks- und Altertumskunde* 17 (1978)

## Referanser
Hasselbakken (Oslo)

**Hasselbakken** (1–11; ingen partallsadresser) er en vei på Blindern i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går som blindvei sørover på vestsiden av Sognsveien sør for John Colletts plass.

Veien fikk navn i 1952 etter eiendommen Hasselbakken.

Veien har eldre villabebygglese og terrasseblokker fra 1970-årene. Nevnes kan f.eks. en nybarokk murvilla i nr. 7 som ble tegnet av Morgenstierne & Eide og oppført for Ingeborg Foss Eide i 1923. Den likeledes nybarokke villaen i nr. 11 ble tegnet av Jens Zetlitz Monrad Kielland og oppført som egen bolig i 1920.

## Kilder
* [Oslo byleksikon: Hasselbakken](https://oslobyleksikon.no/side/Hasselbakken_(vei))

## Eksterne lenker
*
Ángel S. Adami internasjonale lufthavn

**Ángel Adami internasjonale lufthavn** (spansk: *Aeropuerto Internacional Ángel Adami*)  er hovedlufthavnen til Montevideo i sørlige Uruguay. Den ligger i landsbyen Montevideo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* SUAA  (engelsk)
* Informasjon SUAA SUAA, Melilla internasjonal lufthavn (engelsk)
Moss havn

**Moss Havn KF** er en storbåthavn som tar imot lasteskip og er et kommunalt foretak i Moss kommune. Havnen ligger i Værlebukta og har 670 meter kailengde og opp til 11 meter dybde. 

Havnen har også bastøferjetrafikk,  ferjesambandet mellom Moss og Horten drives av Bastø Fosen.

Gjestehavnen ligger i sentrumsområdet ved Østre kanalgate, skal man fylle drivstoff må man til Fuglevik eller Kambo.

## Historie
På 1800-tallet lå havneanleggene i Mossesundet. I 1807 kom det første bryggeanlegget i Værlebukta. Kanalen gjennom Værlesanden som ga forbindelse mellom Mossesundet og Værlebukta og gjorde Mossesundet isfritt tidligere på våren, ble gravd ut i 1850-årene. Den første båten gikk gjennom kanalen 6. november 1855.

I 1919 vedtok bystyret at videre utbygging av hovedhavnen skulle skje ved Værla som med det ble det nye kallenavnet på Værlebukta og hvor Moss Havn har sitt tilholdsted i dag.

## Moss havns historiske utenlandsferjer
* MS «Stena Nordica» (1979)
* MS «Stena Nordica» (1973)
* MS «Stena Nordica» (1969)
* MS «Sagafjord»
* MS «Skagen»

## Oversikt over Bastøferjene
* Bastøfergene
* Bastø Fosens ferjer 

## Gjestehavnen i sentrum
 
Fil:Moss Kanalbrücke.jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Moss havn   
* Havnealliansen
Heggelielva

**Heggelielva** er ei elv i Ringerike og Oslo kommuner. Den har utspring fra Søndre Heggelivatnet og renner først mot sør, før den ved Storebekkhytta snur mot øst. I Sørkedalen løper den sammen med Langlielva og danner Sørkedalselva, som siden drenerer nord i Bogstadvannet. Elva er  lang ( regnet fra øverste kilde ved Oppkuven), og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

## Se også
* Liste over elver i Oslo

## Referanser
Marty Feldman

**Martin Alan «Marty» Feldman** (født 8. juli 1934 i London, død 2. desember 1982 i Mexico by) var en britisk komiker, skuespiller og regissør. Feldman fikk utstående øyne med strabisme på grunn av en mislykket operasjon i forbindelse med hans Graves' sykdom. Feldman vokste opp på Londons østkant, East End, og hans foreldre var jødiske immigranter fra Kyiv i Ukraina. På 1970-tallet ble Feldman et kjent ansikt i Norge fra Solo-reklamer som hvor han opptrådte sammen med Spike Milligan. Han døde i Mexico by under innspillingen av filmen *Havets gule skrekk*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Marty Feldman var sønn av jødisk-russiske immigranter og ble født i London. 

### Karriere
Da han var 20 år bestemte han seg for å forsøke å gjøre komikk til sin levevei. Han skrev sammen med Barry Took en rekke sketsjer og sitcoms til tv- og radioprogrammer, heriblant den innflytelsesrike *[[Round the Horne]]* (1965-1968).

I 1967 opptrådte han for første gang selv på tv i serien *[[At Last the 1948 Show]]*. I en av sine sketsjer her opptrer han sammen med John Cleese. Sketsjen, hvor Feldman plager en ekspeditør ved å spørre etter bøker som ikke finnes, ble senere en del av Monty Python-gruppens sceneshow og utgitt på et album (uten Feldmans medvirken). Også andre av sketsjene som Feldman i de årene var medforfatter til, ble senere brukt av Monty Python. Blant disse er noen som senere ofte ble trodd å være originale Python-sketsjer. Det var tett kontakt mellom Feldman og de senere Python-medlemmer, også i tv-serien *The Frost Report*, som Feldman skrev materiale til noen episoder av.

I 1968 fikk Marty Feldman sitt eget TV-show *Marty* på BBC. Serien fikk stor suksess og mottok to BAFTA-priser og vant en Gullrose ved tv-festivalen i Montreux. I de neste år lagde han flere tv-serier, men samtidig gav hans suksess ham mulighet til å innlede en filmkarriere med *[[Every Home Should Have One]]* (1970). Videre laget han tv i USA med blant annet opptreden i *[[The Dean Martin Show]]*. 

Filmmessig hadde han nok mest suksess sammen med Mel Brooks og Gene Wilder; han medvirket også i *Silent Movie* i filmer som *[[Frankenstein junior]]* og *[[Glem ikke kamelene!|Glem ikke kamelene]]*.

### Privatliv

Marty Feldman giftet seg med Lauretta Sullivan i 1959.

Feldman døde av et hjerteslag på et hotellværelse i Mexico by, der han var i gang med innspillingen av filmen *Kaptein Gulskjegg*.

Han er begravet i Los Angeles tett ved sitt filmforbilde Buster Keaton.

## Filmbiografi
* 1969 – *The Bed Sitting Room*.
* 1970 - *[[Hissig på grøten]]* (med Julie Ege).
* 1974 - *[[Frankenstein Junior]]*.
* 1975 - *[[The Adventure of Sherlock Holmes’ Smarter Brother]]*.
* 1976 - *[[Silent Movie]]*.
* 1976 - *Sex With a Smile*.
* 1977 - *[[Glem ikke kamelene!|Glem ikke kamelene]]* (som han også regisserte).
* 1980 - *[[Et herrens liv]]*.
* 1982 - *Slapstick of Another Kind*.
* 1983 - *[[Havets gule skrekk]]*

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Superart

En **superart** i biologien er en taksonomisk kategori som brukes for en gruppe på minst to distinkte, men nært beslektede arter. Uttrykket ble brukt og popularisert først av Bernhard Rensch og senere av Ernst Mayr. De to forfatterne spesifiserte at artene som utgjør en superart må være utbredt slik at artene må ha forskjellige levesteder (allopatrisk utbredelse). Superart tilsvarer tysk *Artenkreis* (fra tysk *Art* (art) og *Kreis* (sirkel, ring)) og er også brukt i en del engelskspråklig faglitteratur (*superspecies*).

Superarter er spesielt interessante fordi de kan sies å representere et «øyeblikksbilde» av artsdannelsen – evolusjon tatt på fersk gjerning. Det er ikke noe skarpt skille mellom svært godt differensierte underarter og medlemmer av en superart, så betegnelsen er vanligvis tentativ og noen ganger kontroversiell.

## Superarter i nomenklaturen
Begrepet superart brukes oftest i botanikken i tilfeller der det er usikkert om man har med en svært variabel art eller flere svært nærstående arter å gjøre. I zoologien regnes gråspurv, middelhavsspurv og romerspurv som én superart, hvor romerspurven antas å ha oppstått ved hybridisering mellom de to andre. I tilfeller der det ikke har vært gjort tilstrekkelig studier for å finne ut hvor mye kryssing som er mulig eller faktisk foregår, kan den beste tilgjengelige taksonomisk løsningen være å benytte superart som en nødløsning. Som biologisk kategori har «superart» verken et primæt eller sekundært taksonomiske nivå i International Code of Botanical Nomenclature, men er tillatt i henhold til artikkel 4.3.

## Beslektede fenomener
I en del slike artsgrupper foregår naturlig kryssinger mellom noen av artene. En slik superart med uklare artsgrenser kalles et artskompleks. En superart der alle artene krysser seg med andre, men ikke alle kan krysse seg med alle, er en ringart, i engelskspråklig litteratur også kalt *Rassenkreis* (fra tysk *Rassen* (rase, populasjon) og *Kreis* (sirkel, ring)). En ringart vil i mange tilfeller sannsynlig utvikle seg over tid for å bli en superart.

## Referanser
Basset fauve de bretagne

**Basset fauve de bretagne**, som noen ganger går under navnet **fawn brittany basset**, er en kortbent jakthund hunderase hvis spesialitet er som sporhund. Rasen kommer opprinnelig fra Bretagne.

## Opprinnelse og historie
Hunderasen ble utviklet i det som i dag er Frankrike. Rasen ble avlet fra den større grand fauve de Bretagne, en hunderase som i dag er utdødd. Det gikk også rykter om at basset fauve de bretagne var nær å dø ut etter andre verdenskrig, men at rasen ble reddet ved å kryssavle de gjenlevende individene med petit basset griffon vendéen og strihåret dachshund. Dette er dog bestridt av den franske raseklubben, som sier at antall individer aldri tippet under levedyktig nivå. Den mellomstore hunderasen griffon fauve de Bretagne finnes fortsatt, men er sjeldnere enn basset. I dag er basset mest brukt som utstillingshund eller familiehund, og har hatt en gradvis økning i antall individer, som i 2007 gjorde at rasen ble tatt av den britiske kennelklubbens liste over sjeldne hunderaser. Basset brukes dog også som sporhund.

## Lynne og væremåte
Basset fauve de bretagne er kjent som kjærlige, glade og utadvendte hunder. Rasen går svært godt sammen med barn, men de har fortsatt sterke instinkter som jakthund, og elsker å spore lukter. En basset fauve de bretagne vil derfor ikke passe enhver familie.

## Annet
Rasen har i Storbritannia ingen kjente arvelige sykdommer, men det er kjent at noen blodslinjer i Frankrike er plaget med epilepsi.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Bassetklubb
Nescafé

**Nescafé** er et varemerke eiet av Nestlé og omfatter en rekke kaffeprodukter. Navnet er et teleskopord (sammentrukket ord) av ordene «Nestlé» og «café». Nescafé er Nestlés største enkeltprodukt og ble lansert første gangen som et merkevare den 1. april 1938 i Sveits.

Opprinnelsen til Nescafé går tilbake til 1930 da Brasil hadde et betydelige overskudd i kaffeproduksjonen og trengte hjelp for å oppbevart den. På forespørsel fra den brasilianske regjeringen begynte Nestlé med laboratorieundersøkelser, ledet av kaffeeksperten Max Morgenthaler, om man kunne få fram et kaffeprodukt som kun trengte varmt vann for å få en kaffedrikk.

I 1965 introduserte Nestlé et frysetørret kaffemerke kalt for «Nescafé Gold» i Europa.

I 2006 lanserte Nestlé kaffemaskinen Dolce Gusto under Nescafé-merket.

## Referanser


## Se også
* Nespresso

## Eksterne lenker
*
De’Longhi

**De’Longhi Appliances S.r.l.** er en italiensk produsent av elektriske husholdningsapparater, stiftet i 1902 av De’Longhi-familien. Selskapet har hovedkontor i Treviso og har 7&nbsp;354 ansatte (2011).

## Historie
Selskapet ble grunnlagt av De 'Longhi familien i 1902 som en liten produsent av deler. Selskapet ble et aksjeselskap i 1950. Historisk sett var De’Longhi en stor produsent av bærbare varmeovner og klimaanlegg, men har i senere tid utvidet produktsortimentet til å omfatte også andre typer husholdningsapparater.

De'Longhis oppkjøp av den britiske kjøkkenmaskinprodusenten Kenwood Limited i 2001 ga De'Longhi tilgang til Kenwoods kinesiske fabrikk. Som et resultat av dette er mange av De'Longhis produkter nå importert fra Kina, mens design og utvikling fortsatt i stor grad gjøres i Italia.

For tiden opererer De'Longhi 13 produksjonsanlegg og 30 internasjonale datterselskaper som støtter salg til 75 land over hele verden. Internasjonalt salg står for nesten 75 prosent av konsernets totale inntekter, som ble €1630 millioner i 2010.

16. april 2012 kjøpte De'Longhi alle rettigheter til å produsere Braun-merkede produkter fra Procter & Gamble i segmentet for mindre kjøkkenmaskiner. Procter & Gamble vil fortsatt eie merkevaren Braun. €50 millioner ble betalt umiddelbart og €90 millioner vil bli utbetalt i løpet av de neste 15 årene.

Aksjer i selskapet blir omsatt på Borsa Italiana - børsen i Milano.

## Eksterne lenker
* 
* Investor Relations
* Norsk nettsted
Ashram

**Ashram**, eller **asjram**, er et sted for kommunal tilbaketrekking i hinduismen, mao. noe som ligner på et klostervesen. Fra gammelt av har menn og kvinner, også ektepar, samla seg i ei gruppe hytter i skogen, der de kunne leve et fromt og enkelt liv og drive religiøse studier og øvinger under veiledning av hellige menn.

Ashram-ideen er blitt tatt opp av nye indiske ledere som Gandhi (som Sabarmati ashram ved Ahmadabad) i Aurobindo (i Puducherry) og Tagore (ved Shantiniketan i Bengal). Andre kjente ashramar er Sivananda Saraswati og Maharishi Mahesh Yogi sine ashramar ved Rishikesh. På 1960-tallet dro mange vestlege kjendiser, som The Beatles, til Maharishi-ashramen.

Også kristne har oppretta ashramar i India, både innfødte nasranikristne og misjonærer. Andre er blitt inspirerte av ideen til å opprette ashram-samfunn i Vesten (f. eks. Communauté de l'Arche/Community of the Ark opprettet av Lanza del Vasto i 1948). Andre ashram-senter kan fokusere på kurs i yoga, ayurveda og lignende.

## Se også
* Dojo
* Yeshiva

## Kilder

* «Ashram» (14. februar 2009), *Store norske leksikon*. Fri artikkel henta 25. oktober 2014.
* «Maharishi Mahesh Yogi Ashram», lonelyplanet.com

## Eksterne lenker
* 
* Gandhi Ashram ved Sabarmati
Det internasjonale året for lys

**Det internasjonale året for lys og lysteknikk** markeres av De forente nasjoner i 2015 for å øke oppmerksomheten omkring lys og lysvitenskap. Åpningsseremonien for markeringen ble arrangert i Paris fra 19. til 20. januar 2015.

President François Hollande er markeringens høye beskytter i Frankrike, der nobelprisvinnerne Claude Cohen-Tannoudji og Serge Haroche også er sponsorer for arrangementet. Prins Andrew er markeringens høye beskytter i Storbritannia. I Norge er Norsk Fysisk Selskap kontaktpunkt for markeringen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
3. divisjon fotball for menn 2015

**[[3. divisjon fotball for menn]] 2015** er det fjerde nivået i norsk fotball 2015.

## Tabellene

### Avdeling 1

### Avdeling 2

### Avdeling 3

### Avdeling 4

### Avdeling 5

### Avdeling 6

### Avdeling 7

### Avdeling 8

### Avdeling 9

### Avdeling 10

### Avdeling 11

### Avdeling 12

## Målskårere

**37 mål**
*  Sindre Mauritz-Hansen,  (avdeling 2)
*  Øystein Lundblad Næsheim,  (avdeling 3)
----

**30 mål**
*  Armin Sistek,  (avdeling 2)
*  Kim Brenna,  (avdeling 2)
----
**27 mål**
*  xx,  (avdeling y)
----
**26 mål**
*  Joacim Olsen,  (avdeling 1)
----
**25 mål**
*  xx,  (avdeling y)
----
**24 mål**
*  xx,  (avdeling y)
----
**23 mål**
*  Atli Heimisson,  (avdeling 2)
*  Christian Østli,  (avdeling 4)
----
**22 mål**
*  xx,  (avdeling y)
----
**21 mål**
*  Kim Viken,  (avdeling 1)
*  Willy Zamble,  (avdeling 2)
----
**20 mål**
*  Dan Mönell,  (avdeling 3)
*  xx,  (avdeling y)
*  xx,  (avdeling y)
----
**19 mål**
*  Kristian Emil Bjørndalen,  (avdeling 2)
*  xx,  (avdeling y)
*  xx,  (avdeling y)
----
**18 mål**
*  Fredrik Levorstad,  (avdeling 1)
----
**17 mål**
*  Ali Øzen,  (avdeling 1)
*  Andreas Eriksen,  (avdeling 2)
*  Mergim Shurdhiqi,  (avdeling 2)
*  Jonas Kordahl,  (avdeling 2) 
----
**16 mål**
*  Dino Mulac,  (avdeling 1) 
*  Youssef Chaib,  (avdeling 1)
*  Haris Heremic,  (avdeling 3)
*  Stig Haugseth,  (avdeling 3)
*  Erik Benjaminsen,  (avdeling 4) 
----
**15 mål**
*  Stian Solberg,  (avdeling 2)
*  Torstein Åsbø Eike,  (avdeling 3)
*  Lamin Jaiteh,  (avdeling 4)
*  xx,  (avdeling y) 
----
**14 mål**
*  Kristian Bjørseth,  (avdeling 1)
*  xx,  (avdeling y)
*  xx,  (avdeling y)
*  xx,  (avdeling y) 
----
**13 mål**
*  Simen Stølen,  (avdeling 2)
*  Ulrich Østigård Ness,  (avdeling 2)
*  Sebastien Lobmann,  (avdeling 2)
*  Herman Henriksen,  (avdeling 2) 
*  Jorge Rosario Matos,  og  (avdeling 3) 
*  Adrian Thun,  (avdeling 3) 
*  Bernt Skipstad Ollestad,  (avdeling 4) 
*  Brahain Stiven Mosquera,  (avdeling 4) 
*  Thomas Larsen,  (avdeling 4) 
*  Alexander Aass,  (avdeling 4) 
*  Kristoffer Hoven,  (avdeling 4) 
----

**12 mål**
*  Ilias El Hafedi,  (avdeling 2)
*  Ørjan Heiberg,  (avdeling 2)
*  Henrik Lehne Olsen,  (avdeling 2)
*  Henning Bunæs,  (avdeling 3) 
----

**11 mål**
*  Herman Blystad,  (avdeling 1) 
*  Balraj Singh,  (avdeling 1)
*  Christian Bjerkenes,  (avdeling 2)
*  Valentin Blaka,  (avdeling 2) 
*  Eirik Andreas Larsson,  (avdeling 3) 
*  Edvinas Blazys,  (avdeling 4) 
*  Lirigzon Abdullahu,  (avdeling 4) 
*  Kenneth Di Vita Jensen,  (avdeling 4) 
*  Mathias Eriksen,  (avdeling 4) 
*  Anders Gustavsen,  (avdeling 4) 
----
**10 mål**
*  Amani Mbedule,  og  (avdeling 1)
*  Anders Åsland Hansen,  (avdeling 2)
*  Simen Rustadbakken,  (avdeling 2) 
*  Markus Woldsund,  (avdeling 3) 
*  Ulrik Ferrer,  (avdeling 3) 
*  Peter Jacob Helmer Jacobsen,  (avdeling 4) 
*  Sverre Martin Torp,  (avdeling 4) 
*  Andreas Bråtun,  (avdeling 4) 
*  xx,  (avdeling y)
Militæradministrasjonen i Frankrike

**Militæradministrasjonen i Frankrike** (tysk: *Militärverwaltung in Frankreich*) var en militærforvaltning etablert av Nazi-Tyskland for å administrere de okkuperte nordlige og vestlige områdene av Frankrike. Området Militæradministrasjonen hadde ansvar over ble kalt *zone occupée* frem til Tyskland okkuperte det sørlige Frankrike ved Fall Anton november 1942. Området ble da delt inn i en sørlig og nordlig sone som gikk under navnene *zone sud* og *zone nord*. Militærforvaltningen opphørte etter frigjøringen av Frankrike som følge av operasjon Overlord og operasjon Dragoon. Den administrative enheten eksisterte formelt fra mai 1940 til desember 1944, selv om mesteparten av de franske områdene hadde gått tapt i løpet av sommeren 1944.

## Administrativ struktur
Etter den andre våpenhvilen ved Compiègne ble Frankrike delt opp i en okkupert sone i nord og en uokkupert sone i sør. Denne oppdelingen ble i våpenhvilen begrunnet ved at det var nødvendig for å beskytte interessene til det tyske riket. Det franske koloniriket ble satt under ledelse av Philippe Pétain og Vichy-regimet. Fransk suverenitet skulle bli utøvd over hele det franske territoriet, inkludert den okkuperte sonen, Alsace og Moselle, men den tredje artikkelen i fredsavtalen fastsatte at fransk suverenitet i den okkuperte sonen skulle underlegges militæradministrasjonen i Frankrike og at Tyskland skulle ha muligheten til å utøve autoritet som en okkupasjonsmakt.

## Se også
* Militæradministrasjonen i Belgia og Nord-Frankrike
* Vichy-regimet

## Referanser


## Eksterne lenker

* Cliotexte: sources on collaboration and resistance 
* Cliotexte: daily life under occupation
* NAZI diplomacy: Vichy, 1940
Høgskolen i Skövde

**Høgskolen i Skövde** (på svensk *Högskolan i [[Skövde]]*, HS, er en svensk statlig høgskole. Høgskolen i Skövde ligger i Skövde kommune.

Det er den minste svenske høgskolen, samt den som ble senest opprettet.

## Referanser
Magne Harry Draagen

**Magne Harry Draagen** (født 1974) er en norsk kirkemusiker. Han har vært domkantor ved Nidarosdomen 2012–2021. Han medvirket til ombygging og restaurering av Steinmeyer-orgelet, hovedinstrumentet i kirken.

Draagen er fra Gjemnes kommune, der han som ung begynte å spille orgel i Øre kirke. Han studerte ved Norges musikkhøgskole, der han avsluttet med diplomeksamen i solistisk orgelspill.

Etter å ha arbeidet ved Gamlebyen kirke og Trefoldighetskirken i Oslo, ble Draagen i 2003 assisterende domkantor ved Oslo domkirke. Der var han også kunstnerisk leder for Oslo Domkirkes Guttekor. Fra 2010 til 2011 var Draagen domkantor ved Stavanger domkirke.

Fra 2021 fikk han stillingen som organist i St. Michaelis-kirken i Hamburg. En av grunnene til å søke seg vekk fra Nidarosdomen var Den norske kirkes liturgiske veivalg og ikke å prioritere bruken av tilgjengelige kirkemusikkressurser i gudstjenestene.

Draagen har gitt ut CD med orgelmusikk spilt på Steinmeyer-orgelet i Nidarosdomen Han har også utgitt en innspilling av orgelmusikk komponert av Camille Saint-Saëns og har medvirket ved andre innspillinger. I tillegg til virket som organist og korleder, har Draagen også komponert kirkemusikk.

## Utgivelser
* *Echoes of Leipzig in Nidaros Cathedral* 2020
* *The Steinmeyer Organ of Nidaros Cathedral* 2014
* *Saint Saëns Organ Music* 2011
* *Soli Deo Gloria* 2010
* *Canto Ergo Sum* 2009

## Referanser
Torgeir Bergrem

**Torgeir Bergrem** (født 20. september 1991 i Klæbu) er en norsk snøbrettkjører som konkurrerer i slopestyle. Han representerte Norge under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble utslått i semifinalen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Verdenscupen i skihopping 1994/95

**Verdenscupen i skihopping 1994/95** var den sekstende verdenscupsesongen i skihopping. Sesongen startet 10. desember 1994 i Planica og avsluttet 25. februar 1995 i Oberstdorf. Østerrikeren Andreas Goldberger vant verdenscupen sammenlagt, mens Finland vant nasjonscupen.

## Kalender
### Menn

### Lag

## Resultater

### Sammenlagt

### Skiflygingscupen

### Nasjonscupen

## Referanser
USAs nasjonale filmregister

**USAs nasjonale filmregister** (eller **National Film Registry**) er et amerikansk register over filmer som ansees for å være «av kulturell, historisk eller estetisk betydning» og som USAs Library of Congress derfor har definert som bevaringsverdige. National Film Registry stadfester på sine hjemmesider at filmene det er tale om ikke er kåret som de «beste» amerikanske filmene gjennom tidene, men innlemmes i registeret fordi de avspeiler amerikansk kultur og levesett, og derfor er av varig betydning for USA som nasjon.

## Forvaltningsorgan
Filmregisteret forvaltes av det statlige organet National Film Preservation Board, som ble opprettet av den amerikanske Kongressen da Kongressen i 1988 vedtok loven «National Film Preservation Act». Kongressen har senere vedtatt flere lovendringer.

National Film Preservation Board er underlagt Library of Congress.

## Utvelgelse av filmer
Hvert år velges det ut 25 filmer som innlemmes i National Film Registry. Det er Library of Congress' direktør som har den øverste beslutningsmyndighet i denne utvelgelsen, men alle innbyggere i USA kan nominere filmer for oppføring i registeret. Hver innbygger kan nominere hele 50 filmer pr. år.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Verdenscupen i skihopping 2005/06

**Verdenscupen i skihopping 2005/06** var den tjuesjuende verdenscupsesongen i skihopping. Sesongen startet 26. november 2005 i Kuusamo og avsluttet 19. mars 2006 i Planica. Tsjekkeren Jakub Janda vant verdenscupen sammenlagt, mens Østerrike vant nasjonscupen.

## Resultater

### Sammenlagt

### Nasjonscupen
Hiroyuki Kanai

**Hiroyuki Kanai** (født 1925 i Osaka, død februar 2012) var en japansk forretningsmann og filatelist. Hans samling av klassiske frimerker fra Mauritius er omtalt som tidenes beste frimerkesamling fra ett enkelt land.

Kanai var sønn av en rik forretningsmann, og som voksen overtok han ledelsen av flere av farens firmaer. Gjennom dette oppnådde han økonomisk frihet til å dyrke hobbyen han hadde hatt sia femårsalderen. Han bygde opp svært gode og spesialiserte samlinger av frimerker fra Japan, New Brunswick, Nova Scotia, Trinidad, Mauritius og Finland. Han oppnådde flere høythengende priser på internasjonale utstillinger.

Mauritius-samlinga inneholdt flere av de svært sjeldne «Post Office»-merkene fra 1847, som var landets første utgivelser. På private hender skal det bare finnes ett ubrukt eksemplar av hver av verdiene *1 penny* og *2 pence*; Kanai eide begge. Han hadde også det eneste kjente brevet som er frankert med begge disse merkene. Da Kanais samling blei stykka opp og solgt på auksjon i 1993, gikk dette brevet for drøyt 30 millioner kroner, noe som gjør at det fortsatt (2014) er verdens dyreste filatelistiske objekt.

Kanai var president i det japanske filatelistforbundet i ei rekke år. Han var et hyppig brukt jurymedlem ved internasjonale utstillinger og er innrullert i «The Roll of Distinguished Philatelists» i Royal Philatelistic Society i London, verdens kanskje høyeste utmerkelse på feltet. Han blei tildelt den japanske Æresmedaljen av keiser Hirohito. En motorvegtunnel i Osaka er oppkalt etter ham.

## Kilder

* Ørn Grahm: «Eide verdens beste samling», i *Frimerkeposten*, nr. 1, 2014, side 20–25.
* Nekrolog på nettstedet til auksjonsfirmaet David Feldman, datert 6. februar 2012; besøkt 31. desember 2014.

## Referanser
Verdenscupen i skihopping 2004/05

**Verdenscupen i skihopping 2004/05** var den tjuesjette verdenscupsesongen i skihopping. Sesongen startet 27. november 2004 i Kuusamo og avsluttet 20. mars 2005 i Planica. 

## Kalender
### Kuusamo

 K-120 Kuusamo, Finland

 K-120 Kuusamo, Finland

### Trondheim
 K-120 Granåsen, Norge

 K-120 Granåsen, Norge

### Harrachov
 K-120 Harrachov, Tsjekkia

 K-120 Harrachov, Tsjekkia

### Engelberg
 K-120 Engelberg, Sveits

 K-120 Engelberg, Sveits

### Hoppuka

#### Oberstdorf

 K-115 Oberstdorf, Tyskland

#### Garmisch-Partenkirchen
 K-115 Garmisch-Partenkirchen, Tyskland

#### Innsbruck
 K-120 Innsbruck, Østerrike

#### Bischofshofen
 K-120 Bischofshofen, Østerrike

### Willingen
 K-120 Willingen, Tyskland

### Bad Mitterndorf
 K-180 Bad Mitterndorf, Østerrike

 K-180 Bad Mitterndorf, Østerrike

### Titisee-Neustadt
 K-120 Titisee-Neustadt, Tyskland

 K-120 Titisee-Neustadt, Tyskland

### Zakopane
 K-120 Zakopane, Polen

 K-120 Zakopane, Polen

### Sapporo
 K-120 Sapporo, Japan

 K-120 Sapporo, Japan

### Pragelato
 K-120 Pragelato, Italia

### Nordisk turnering

#### Lahtis

 K-120 Lahtis, Finland

#### Kuopio
 K-120 Kuopio, Finland

#### Lillehammer
 K-120 Lysgårdsbakkene, Norge

#### Oslo
 K-115 Holmenkollen, Norge

### Planica
 K-185 Planica, Slovenia

 K-185 Planica, Slovenia

## Lag

### Willingen

### Pragelato
 K-120 Pragelato, Italia

### Lahtis
 K-120 Lahtis, Finland

## Kilder
* 2004-05 Ski Jumping World Cup
Liste over vinnere av verdenscuprenn i alpint for kvinner

**Liste over verdenscupvinnere i alpint for kvinner** omfatter alle vinnere i verdenscupen i alpint fra 1967 til dags dato. Listen inneholder vinnere i utfor, super-G, storslalåm, slalåm, kombinasjon, parallellslalåm og parallell-storslalåm, men ikke lagkonkurranser.

Totalt 266 alpinister fra 21 nasjoner har vunnet minst ett individuelt renn. Den første vinneren i 1967 var canadieren Nancy Greene, som vant slalåmrennet i Oberstaufen. Den nyeste oppføringen på denne listen er Italies Laura Pirovano, som vant uftorrennet i Val di Fassa den 6. mars 2026. Alpinister fra 21 nasjoner fra tre kontinenter har vunnet renn; Jugoslavia og Slovenia er oppført separat, men regnes som én nasjon; også Tyskland og Vest-Tyskland blir vist, men telles sammen. Den første vinneren for sitt land er uthevet i blått.

Marielle Goitschel var den første alpinisten som vant renn i to forskjellige sesonger (1967 og 1967/1968). Perrine Pelen er den høyest plasserte alpinisten som bare har vunnet renn i én disiplin, med sine 15 seire i slalåm. Totalt har 83 alpinister vunnet bare ett renn. Den yngste vinneren er Christa Zechmeister (født 4. desember 1957) som vant slalåmrennet i Val-d’Isère den 7. desember 1973. Den eldste vinneren er Lindsey Vonn (født 18. oktober 1984), med sin seier i uftorrennet i Altenmarkt-Zauchensee den 10. januar 2026. Mikaela Shiffrin er den høyest rangerte alpinisten med sine 109 rennseire. Det er også mestvinnende for begge kjønn etter at hun 11. mars 2023 gikk forbi Ingemar Stenmark som står med 86 seire.

## Liste over verdenscupvinnere
* Disipliner innført i verdenscupen: Utfor, storslalåm, slalåm (1967); alpin kombinasjon/superkombinasjon, parallellslalåm/byrenn (1975); super-G (1983); parallellstorslalåm (2020)
*Sesonger aktiv viser til første og siste sesong med tellende resultat. Årstallet viser til den delen av sesongen som foregikk etter nyttår.

Sist oppdatert: 25. mars 2026

 

## Fotnoter og referanser


## Eksterne lenker
* FIS-ski.com - offisielle resultater for verdenscupen i alpint
* Alpine Ski World Cup Women's Races Most Valuable Racers – At least 2 wins Alpine ski database
Ljubno

**Ljubno ob Savinji** er en by i ved Savinjaelven nord i Slovenia. Byen hadde i 2012 1,094 innbyggere. 

I byen ligger blant annet skihoppanlegget Logarska dolina som har arrangert verdenscupen i skihopping for kvinner.

## Referanser
Zaō

**Zaō** (japansk: 蔵王町 &ndash; *Zaō-machi*) er en by i prefekturet Miyagi på øyen Honshu i Japan.

Ved byen ligger blant annet Yamagatabakken som har arrangert verdenscupen i skihopping for kvinner.
## Referanser

## Eksterne lenker
*
Râșnov

**Râșnov** (tysk: *Rosenau*) er en by i Romania som i 2002 hadde  innbyggere. Ved byen ligger hoppbakken Trambulina Valea Cărbunării som har arrangert verdenscuprenn i skihopping.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kühtai

**Kühtai** er et fjellpass i Tirol i Østerrike. Det binder sammen alpedalen Ötztal og Oetz med Gries im Sellrain. I fjellpasset ligger vintersportsstedet Kühtai som blant annet har arrangert verdenscupen i alpint.

## Eksterne lenker
* Offisiell hjemmeside
Henning Bahs

**Henning Bahs** (1928–2002) var en dansk scenograf og manusforfatter. Han er spesielt kjent for sitt samarbeid med Erik Balling i forbindelse med 13 *[[Olsen-banden (Danmark)|Olsen-banden]]* filmer og TV-serien *[[Huset på Christianshavn]]*.

Henning Bahs-prisen er oppkalt etter ham og deles ut samtidig med Bodilprisen.

## Priser
Bahs mottok Æres-Bodil i 1974. Han fikk Robertprisen for årets scenograf tre ganger; i 1986 for filmen *[[Johannes' hemmelighed]]*, i 1990 for *[[Miraklet i Valby]]* og i 1992 for *[[Europa (film)|Europa]]*. I 1998 fikk han Æres-Robert.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Primobolan

**Primobolan** (metenolon) er et anabolt androgent steroid (AAS), nærmere bestemt et derivat av DHT (dihydrotestosteron). Angående virkning og bivirkninger er det mest sammenlignbart med Anavar, men med lavere toksisitet og mindre forverring av kolesterolet. Primobolan konverteres ikke til østrogen og har ingen progestagenaktivitet, og forstyrrer da ikke menstruasjonssyklusen og gir ikke ekstracellulær vannretensjon. Sædproduksjonen ser ikke ut til å forstyrres, men egenproduksjonen av testosteron reduseres som ved bruk av andre anabole steroider. Primobolan er tilgjengelig med esterne acetat (kort halveringstid) og enantat (lenger halveringstid). Det finnes i både tablettform og som olje til injeksjon. Tablettene er ikke C-17-alfa alkylert og er da lite giftig for leveren, men biotilgjengeligheten blir sterkt redusert og høyere doser blir nødvendig. Ved dopingprøve er sporingstiden forholdsvis lang. Konsum av kjøtt fra dyr gitt Primobolan kan også gi utslag på dopingprøver.

Primobolan regnes som et av de anabole steroidene med minst bivirkninger og minst helserisiko. Som et DHT-derivat kan det imidlertid fremskynde hårtap for genetisk predisponerte menn (androgen alopeci) hvis det ikke holdes i sjakk med eksempelvis minoxidil, uten at Primobolan er kjent som en versting. For eldre menn er også godartet prostatahypertrofi et mulig problem. Kviser er en annen potensiell bivirkning.

Primobolan er et lavandrogent steroid, hvilket gjør det mye mer egnet for bruk av kvinner enn testosteron. Det er imidlertid også litt mindre anabolt per mg. I studier har brystkreftrammede kvinner fått Primobolan i ukentlige doser så høye som 1200 mg/uke. Det ga gode kliniske resultater, men medførte betydelig virilisering. I en annen studie var virilisering, rødlig farge i ansiktet, muskelkramper og økt sexlyst de mest forekommende bivirkningene for brystkreftpasienter ved doser på 400 mg/uke i fire måneder.

Blant jenter som bruker Primobolan i forbindelse med trening er doser på 50-100 mg/uke vanlig, og medfører lite eller ingen merkbar virilisering. Primobolan er imidlertid et av de mest forfalskede anabole steroidene pga. den høye råvareprisen, hvilket gjør det mer risikabelt å bruke hvis produktet er kjøpt på det svarte markedet. I tillegg til økt muskelmasse og styrke samt reduksjon av kroppsfett kan kvinner forvente økt sexlyst ved bruk.

I likhet med nandrolon ser Primobolan i rottestudier ut til å være en sterk androgenreseptoragonist i muskelvev til tross for lav androgenitet. I en annen rottestudie fant man at Primobolan økte erytrocyttene mer effektivt enn nandrolon samt økte hemoglobin signifikant. Granulocyttene, lymfocyttene og trombocyttene ble imidlertid ikke påvirket av de anabole steroidene. I tillegg til å øke hemoglobin effektivt er Primobolan også et av steroidene som i likhet med nandrolon, Anavar og Equipoise har vist seg å styrke ledd og bindevev. Det gir økt kollagensyntese og kan da brukes mot osteoporose, samt at det vil redusere skaderisikoen for brukere av anabole steroider. Nitrogenretensjon og kalsiumretensjon økes. 

## Referanser