open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Patricia McCormick

**Patricia Joan McCormick** (1930–2023) var en amerikansk stuper som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

McCormick ble olympisk mester i stuping to ganger under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Hun vant konkurransen i både svikt- og tårnstup.

Fire år senere, under Sommer-OL 1956 i Melbourne, vant hun to nye olympiske titler i svikt- og tårnstup.

## OL-medaljer
* 1952  Helsingfors  -  **Gull** i stuping, sviktstup  USA
* 1952  Helsingfors  -  **Gull** i stuping, tårnstup  USA
* 1956  Melbourne  -  **Gull** i stuping, sviktstup  USA
* 1956  Melbourne  -  **Gull** i stuping, tårnstup  USA

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rolf Martin Angeltvedt

**Rolf Martin Angeltvedt** (født 1966) er daglig leder for Stiftelsen Helseutvalget.

Rolf M. Angeltvedt har vært leder av Helseutvalget siden 2003, men har jobbet med hiv og aids siden 1994. Rolf Martin Angeltvedt mottok prisen «Årets æreshomo» i 2005. Han har skrevet boken *Gaykids* sammen med Lill-Ann Chepstow-Lusty og  i 2008.

## Referanser
Robert Clotworthy

**Robert «Bob» Lynn Clotworthy** (født 8. mai 1931 i Newark, New Jersey, død 1. juni 2018 i Salt Lake City, Utah) var en amerikansk stuper som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Clotworthy vant en olympisk bronsemedalje i stuping under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han kom på tredjeplass i sviktstup bak sine landsmenn David Browning og Miller Anderson.

Fire år senere, under Sommer-OL 1956 i Melbourne, ble han olympisk mester i sviktstup.

## OL-medaljer
* 1956  Melbourne  -  **Gull** i stuping, svikttup
* 1952  Helsingfors  -  Bronse i stuping, svikttup

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Paula Jean Myers

**Paula Jean Myers-Pope** (1934–1995) var en amerikansk stuper som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma

Myers vant en olympisk sølvmedalje i stuping under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Hun kom på andreplass i tårnstup bak sin landsmann Patricia McCormick.
## OL-medaljer
* 1952  Helsingfors –  Sølv i stuping, tårnstup, kvinner
* 1960  Roma –  Sølv i stuping, sviktstup, kvinner
* 1960  Roma –  Sølv i stuping, tårnstup, kvinner
* 1956  Melbourne –  Bronse i stuping, tårnstup, kvinner

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Joe Higgs

**Joe Higgs** (født 3. juni 1940, død 18. desember 1999) var en jamaicansk vokalist, perkusjonist, gitarist og låtskriver.
Han var kjent for sine gode komposisjoner og sitt flotte gitarspill. På 1960-tallet utgjorde Higgs duoen Higgs and Wilson sammen med Roy Wilson. Han var Peter Tosh og Bob Marley sin musikkveileder opp gjennom 1960-tallet, og er kjent som mannen som lærte Bob Marley å spille gitar. Joe Higgs opptrådte av og til sammen med the Wailers på starten av 1970-tallet. 
 
Joe Higgs er en anerkjent og respektert musiker på Jamaica, han fikk tittelen «The father of reggae» av Jimmy Cliff. Joe Higgs minnes av sine venner som en vis og forståelsesfull person, med et stort musikalsk talent. Han var også en stor rettighetsforkjemper og rebel mot styresmaktene, særlig jamaicanske. Joe Higgs mest kjente låter er «There is a Reward for Me» og «Stepping Razor». 
Det var faktisk Edward Seaga, senere statsminister på Jamaica i tiden 1980–1989, som produserte Higgs and Wilsons debutsingel i 1960 «Oh, Manny Oh». Seaga var plateprodusent før sin politiske karriere. 

Higgs døde av kreft 18. desember 1999.

## Diskografi
### Singler utgitt av [[Higgs and Wilson]]
* «Oh manny, oh»        – 1960
* «I Long for the day»  – 1960
* «It is a day»         – 1960
* «How can I be sure»   – 1960
* «Come on home»        – 1961
* «Sha ba da»           – 1961
* «Mighty Man»          – 1961
* «If you Want Pardon»  – 1963
* «Gone is Yesterday»   – 1964
* «Love not for me»     – 1964
* «Pain in my Heart»    – 1964
* «Saturday Night»      – 1965
* «Dont Mind Me»        – 1970

### Joe Higgs Soloalbum
* *Life of Contradiction*   – 1975
* *Unity is Power*          – 1979
* *Triumph*                 – 1985
* *Family*                  – 1988
* *Blackman know yourself*  – 1990
* *Roots Combination*       – 1995  (Joe Higgs med Marcia Higgs)
## Eksterne lenker
* 
* 
*
Johan Trandem

**Johan Gustav Trandem** (1899–1996) var en norsk kulestøter og diskoskaster. 

Han representerte Skotterud IL da han i 1920 gikk hen og ble Eidskogs første norgesmester med et kast på 69,85 meter, regnet sammenlagt med begge hender. Trandem meldte senere overgang til Oslolaget Torodd Idrettsforening som holdt til på  Gamle Frogner stadion.  Han ble norgesmester i diskos tre år på rad, 1922&ndash;1924, og i kulestøt i 1925.  

Han kom på 8.-plass i diskosfinalen under sommer-OL 1928 i Amsterdam, med et kast på 43,97&nbsp;m, og på trettendeplass i kulestøt, med et kast på 13,40&nbsp;m.

Hans personlige rekorder i diskos var 44,60&nbsp;m, satt i september 1928 på Skotterud, og hans personlige rekord i kulestøt var 13,81&nbsp;m, satt i oktober 1925 i Halden.

I det sivile liv var han bonde på Jøviken Gård i Magnor. I 1996 var han 96 år og en av æresgjestene da Norges Friidrettsforbund inviterte til 100-årsjubileum.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Lis Hartel

**Lis Hartel** (født 14. mars 1921, død 12. februar 2009) var en dansk rytter som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Hartel vant en olympisk sølvmedalje i hestesport under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Hun kom på andreplass i dressur med hesten «Jubilee» bak svenske Henri Saint Cyr på «Master Rufus». Hartel gjentok bedriften 4 år senere under OL i Stockholm (hestene kunne av praktiske årsaker ikke fraktes til Melbourne)

## OL-medaljer
* 1952  Helsingfors -  Sølv i hestesport, dressur
* 1956  Stockholm -  Sølv i hestesport, dressur

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erica Jong

**Erica Jong** (født 26. mars 1942 i New York City) er en amerikansk forfatter og feminist. Hun fikk sitt gjennombrudd med den semi-biografiske romanen *Fear of Flying*, på  norsk *Jeg tør ikke fly* i 1973. Boken skapte debatt da den skildrer en ung kvinnes usjenerte seksualliv. Senere har hun publisert en rekke bøker, både skjønnlitterære og faglitteratur, samt flere diktsamlinger. 

Jong har også skapt debatt ved å ha uttalt at hun støtter Charlie Sheen i hans konspirasjonsteori om sannheten bak terrorangrepet 11. september 2001 og har kalt ham «a brave man», «en modig mann».

Erica Jong har vært gift fire ganger; med Michael Werthman, Allan Jong, Jonathan Fast og Ken Burrows, hennes nåværende ektemann. Jong og Fast har en felles datter; Molly Jong-Fast som også er forfatter. 

## Publikasjoner

### Romaner

* *Fear of Flying* (1973)
* *How to Save Your Own Life* (1977)
* *Fanny, Being the True History of the Adventures of Fanny Hackabout-Jones* (1980) (gjenfortelling av 'Fanny Hill')
* *[[Parachutes & Kisses]]* (1984)
* *Shylock's Daughter* (1987) (først utgitt som *Serenissima*)
* *Any Woman's Blues* (1990)
* *Inventing Memory* (1997)
* *[[Sappho]]'s Leap* (2003)

### Fagbøker

* *Witches* (1981,1997,1999)
* *Megan's Two Houses* (1984,1996)
* *The Devil at Large: Erica Jong on Henry Miller* (1993)
* *Fear of Fifty: A Midlife Memoir* (1994)
* *What Do Women Want? Bread Roses Sex Power* (1998)
* *Seducing the Demon : Writing for My Life* (2006)
* *[https://web.archive.org/web/20070704100713/http://badgirlsanthology.com/ Bad Girls: 26 Writers Misbehave]* essay, «My Dirty Secret» (2007)
* *[http://www.huffingtonpost.com/erica-jong/it-was-eight-years-ago-to_b_81824.html It Was Eight Years Ago Today (But It Seems Like Eighty)]* (2008)

### Dikt
* *Fruits & Vegetables* (1971,1997)
* *Half-Lives* (1973)
* *Loveroot* (1975)
* *At The Edge Of The Body* (1979)
* *Ordinary Miracles* (1983)
* *Becoming Light: New And Selected* (1991)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Skofteland

**Skofteland** et grend i Lindesnes kommune i Agder, ca. 3 kilometer fra kommunesenteret Vigeland. Fra Skofteland går det vei til Fuskeland.

Vigeland er det nærmeste større tettstedet sørover med et par tusen innbyggere, mens Vigmostad ligger nordenfor.
U20-VM i fotball for menn 2009

**U20-VM i fotball for menn 2009** ble arrangert i Egypt fra 24. september til 16. oktober 2009, i byene Kairo, Alexandria, Port Said, Suez og Ismailia.

Ghana ble verdensmester etter å ha slått Brasil 4–3 på straffesparkkonkurranse i finalen, som endte 0–0 etter ekstraomganger. Ungarn slo Costa Rica 2–0 på straffesparkkonkurranse i bronsefinalen, etter at kampen hadde endt 1–1 etter full tid.

Mesterskapet var historiens 17. U20-VM i fotball for menn. I alt 24 lag deltok i VM-sluttspillet og det ble scoret 167 mål over 52 kamper (3,21 mål per kamp). Til sammen 1&nbsp;331&nbsp;720 tilskuere så kampene (25&nbsp;610 tilskuere per kamp). Toppscorer ble Fredrikstads Dominic Adiyiah for Ghana med 8 mål.

Alle spillere som var født 1. januar 1989 eller seinere, kunne delta i mesterskapet.

## Gruppespill

### Gruppe A

### Gruppe B

### Gruppe C

### Gruppe D

### Gruppe E

### Gruppe F

## Sluttspill
I åttendedelsfinalene spilte de fire gruppetreerne mot de fire gruppevinnere, mens de to gjenværende gruppevinnerne møtte to gruppetoere. De gjenværende fire gruppetoerne ble satt opp mot hverandre.

## Eksterne lenker
* 
* FIFAs offisielle sider for mesterskapet
Lasse Brandeby

**Lars Thorsten Brandeby** (1945–2011) var en svensk journalist, skuespiller og komiker oppvokst i Hyssna, Marks kommun. Sammen med hustruen Unni Brandeby hadde han datteren Anna, født 1968, som arbeider innen filmindustrien.

## Biografi
Brandeby tok eksamen ved journalisthøyskolen og arbeidet som journalist på Radio Sjuhärad. På 1960-tallet spilte han saksofon i popbandet High Notes. Han debuterte som skuespiller i Nationalteatern i Göteborg i begynnelsen av 1980-tallet.

Lasse Brandeby var mest kjent for rollen som Kurt Olsson, den «himla käcka» mannen med 60-tallsfrisyren og rutete jakke. Figuren Kurt Olsson ble født i lokalradioen 1979 men ble kjent gjennom TV-serien *[[Kurt Olssons Television]]* 1987. Kurt kom tilbake i TV med *[[Fådda blommor]]*, *[[Kurt Olssons Sommartelevision]]* og *[[Kurt Olssons julkalender]]*, alltid sammen med sin hunsede assistent Arne, spilt av Hans Wiktorsson, og Damorkestern med Gudrun på triangel. Brandeby spilte også Kurt Olsson på scenen, blant annet i en bejublet krogshow på Trägårn i Göteborg med Siw Malmkvist.

Brandeby medvirket også i en rekke andre sammenhenger. Han spilte farse hos Hagge Geigert på Lisebergsteatern, lystspill med Eva Rydberg på Fredriksdalsteatern og revy med Kent Andersson på Teater Aftonstjärnan. Han spilte Njegus i operetten *[[Den glade enke]]* i Malmö, manageren i musikalen *[[I hetaste laget]]* på Cirkus i Stockholm og Orgon i klassikeren *[[Tartuffe]]* på Gunnebo Slott. En annen folkekjær Brandeby-figur var Rolf Allan Mjunstedt i TV-serien *[[Rena rama Rolf]]* som ble sendt på 1990-tallet. Han medvirket også i underholdningsprogrammet *[[Let's Dance (TV-program)|Let's Dance]]* på svensk TV4 i 2007, der han opptrådte med Ann Lähdet. Seinere i 2007 ble Brandeby rammet av en veldig alvorlig lungebetennelse og også i mars 2008 kom hans helse i fokus, da han ble rammet av hjerneblødning i forbindelse med en revyforestilling.

## Filmografi (utvalg)

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1989 – Edvardpriset

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Dieselråttor & Sjömansmöss
Leopardhai

**Leopardhaien**, *Triakis semifasciata*, er en hai som lever langs stillehavskysten av Nord-Amerika fra Oregon i USA til Mazatlán i Mexico. Fullvoksen har den normalt en lengde på 1,2-1,5 meter.
De er mest vanlige nær kysten, i vann mindre enn 4 meter (13fot) dypt.
## Eksterne lenker
*
The Gladiators

**The Gladiators** er en reggaegruppe fra Jamaica, som hadde sin storhetstid på 1970-tallet. Gruppa besto av Albert Griffiths (gitarist og vokalist),  Clinton Fearon (bassist og vokal) og Gallimore Sutherland (rytmegitar og vokal). Gruppas to mest kjente album er *[[Trenchtown Mix Up]]* fra 1976 og *[[Proverbial Reggae]]* fra 1978. Grupper er kjent for låter som «Hearsay», «Jah Works», «Dreadlocks the Time is Now». Låtene «Mix Up», «Music Makers from Jamaica» og «Soul Rebel» er skrevet av The Wailers.

## Historie
Gruppa startet som en vokaltrio i 1967, med Albert Griffihts, David Webber og Errol Grandison. Etter en turbulent periode på slutten av 1960-tallet, trakk David Webber og Errol Grandison seg fra trioen. Albert Griffihts sto da igjen alene. Han Hadde flyttet in til hovedstaden Kingston som fjortenåring. I slumområdet Trenchtown i Kingston møtte han på Clinton Fearon, som var en god gitarist og flink til å synge. Han hadde vært medlem av gruppa «The Brothers» sammen med to venner av seg tidligere, men sto også som soloartist for øyeblikket og godtok tilbudet om å bli med i The Gladiators sammen med Albert Griffihts. Det var på denne tiden at Clinton Fearon og Albert Griffihts backet opp andre musikere i Kingston. Blant andre samarbeidet de med Burning Spear.

I 1973 ble The Gladiators en trio igjen, noe de egentlig hadde vært fra begynnelsen av, da Gallimore Sutherland ble gruppens tredje medlem. I 1976 signerte The Gladiators platekontrakt med britiske Virgin Records og i året som fulgte ble deres debutalbum *Trenchtown Mix Up* utgitt. Året etter fulgte The Gladiators opp med to roots-album, *Proverbial Reggae* og *Naturality*. I 1980 kom albumet *Sweet So Till*.

På begynnelsen av 1980-tallet stengte Virgin Records dørene for jamaicanske reggaeartister, fordi de heller ville satse på hjemlige artister. The Gladiators nektet likevel å gi opp, og fikk like etterpå signertkontrakt med det amerikanske plateselskapet *Nighthawk*. I 1982 kom de med albumet *Symbol of Reality* og i 1984 kom de med *[[Serious Thing]]*, som inneholder reggae-klassikeren med samme navn. 

På midten av 1980-tallet skiftet the Gladiators plateselskap til *Hearbeat*. The Gladiators ga senere ut albumene *Country Life* og *A True Rastaman* igjennom dette plateselskapet. 

På midten av 1990-tallet gikk Clinton Fearon ut av the Gladiators, for starte sin egen solokarriere. Clinton Fearon grunnla senere harmonigruppene «The Defenders» og «Boogie Brown Band». The Gladiators fortsatt aktive, med grunnlegger Albert Griffihts som vokalist.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
GoodNites

**GoodNites**, også kalt **DryNites** i Europa, er ei bleie utviklet for barn i alderen 4-15 år som lider av sengevæting.  Drynites likner ei vanlig up-og-go truse-bleie og finnes i størelsene 4-7 år og 8-15 år.  Det er forskjell på gutte- og jentebleiene både i utseende og fysiske egenskaper.  Jentebleiene har ofte et jente-motiv som sommerfugler og alver, med størst absorberingsmulighet midt mellom beina der jentenes urinveisåpning sitter, mens guttebleiene ofte har motiver som motorsykler og biler, med en absorberingskjerne lenger opp tilpasset guttenes urinveisåpning.

DryNites har også utviklet en type bleie-shorts, med utseende som en vanlig boksershorts uten noen likhetstrekk som skal likne på en bleie. Det er dog skjult en bleie inni shortsen som ikke syntes for det blotte øyet.  

Det finnes også DryNites-tisselaken, som er absorberende plastlaken som kan legges i mellom lakenet og madrassen og vil absorbere inntil 9 dl urin dersom en skulle ha et uhell nattestid uten å ha på seg bleie.
Aston Barrett

**Aston Francis Barrett** (1946–2024) var en jamaicansk bassist og rastafarianer. Han er best kjent med sitt kallenavn «**Family Man**» eller kortformen «**Fams**».

## Tilnavn
Barretts tilnavn **Family Man** oppstod før han hadde fått noen barn. Barrett så sin rolle som bandleder, og derfor begynte han å kalle seg *Family Man*. Senere skulle han ble far til 41 kjødelige barn: 23 døtre og 18 sønner. Han hevdet også å ha 23 barnebarn og to barnebarns barn

## Liv og virke
Aston Barretts bådefar og bestefar var musikere. 
Aston Barrett jobbet som sykkelmekaniker i Kingston da han lagde en bass av ting han hadde liggende. Han satte en vaskebøtte på hodet og brukte noen snører. Lillebroren hans, Carlton Barrett, begynte da å spille trommer på gryter og lokk, og sammen med naboen deres Robert Hemmings, som hadde en saksofon, startet de å spille Skatalites låter. 

En gang ga Robert Hemmings Aston en gitar. Aston fjernet de to lyseste strengene slik at han kunne spille bass.

Senere begynte både Aston og Carlton Barrett å spille i Lee «Scratch» Perrys band, The Upsetters. På starten av 1970-tallet gikk både Aston «Familyman» og hans trommeslagerbror ut av The Upsetters og ble medlemmer av The Wailers i stedet. Aston Barrett er kjent for å være lederen av The Wailers, reggaelegenden Bob Marleys band. Og man kan takke han for de utrolige basslinjene man finner på samtlige av Bob Marleys låter.

Etter Bob Marleys bortgang i 1981 fortsatte Aston «Familyman» Barrett å lede The Wailers, som fortsatt opptrer over hele verden. Aston Barrett regnes som en stor bassist innenfor jamaicansk musikk og reggae. Det sies også at det var «Familyman» som lærte Robbie Shakespeare å spille bass. Aston «Familyman» Barrett spilte bass for mange forskjellige reggaeartister, noen av dem er: Bob Marley, Peter Tosh, Bunny Wailer, Burning Spear, Alpha Blondy, Augustus Pablo og Jacob Miller.

I 2006 saksøkte Barrett *Island Records*, Wailers' label, for £60 millioner for ubetalte royalties til ham og hans nå avdøde bror. Saken ble avvist.

## Død
Aston Barrett døde av hjertestans etter en rekke slag i Miami i Florida den 3. februar 2024, i en alder av 77 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Bulgaria under Sommer-OL 1952

**Bulgaria under Sommer-OL 1952**. Sekstitre sportsutøvere fra Bulgaria deltok i åtte sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Bulgaria kom på en delt 40.-plass med en bronsemedalje.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Boris Nikolov

**Boris Georgiev Nikolov** (bulgarsk: Борис Георгиев Николов; født 10. mars 1929 i Dobritsj, død 29. januar 2017 i Sofia) var en bulgarsk bokser som deltok i De olympiske leker i 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Nikolov vant en olympisk bronsemedalje i boksing under Sommer-OL i 1952 i Helsingfors. Han kom på tredjeplass i den tredje tyngste vektklassen, mellomvekt opp til 75,0&nbsp;kg, bak Floyd Patterson fra USA og Vasile Tita fra Romania. Nikolov tapte semifinalen til Patterson, som siden vant finalen. Floyd ble i 1956 verdensmester i tungvektboksing. Begge tapende semifinalister fikk bronsemedaljer under bokseturneringen i Helsingfors.

## OL-medaljer
* 1952  Helsingfors -  Bronse i boksing, mellomvekt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Trinidad og Tobago under Sommer-OL 1952

**Trinidad under Sommer-OL 1952**. To sportsutøvere fra Trinidad deltok under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Det var andre gang Trinidad og Tobago deltok i et OL, de kom på delt 34.-plass med to bronsemedaljer. 
   
## Medaljer

## Medaljevinnerne
Robbie Shakespeare

**Robbie Shakespeare** (1953–2021) var en jamaicansk bassist og produsent, best kjent gjennom sitt arbeid med trommeslageren Sly Dunbar, som sammen dannet duoen Sly and Robbie. Shakespeare spilte med en rekke internasjonale artister, og lærte å spille bass av reggaebassisten Aston «Familyman» Barrett. 

Shakespeare startet som bassist i bandet The Revolutionaries i Kingston på Jamaica på begynnelsen av 1970-tallet. I 1974 dannet han duoen Sly and Robbie med trommeslageren Sly Dunbar og senere, i 1980, opprettet de plateselskapet Taxi Records. Selskapets første utgivelse ble en stor hit, «Murder She Wrote» av Chaka Demus & Pliers. Her viser Shakespeare en virkelig fremtredende, førende basslinje. Shakespeare fikk på denne tiden et rykte på seg for å være en førsteklasses reggaebassist, særlig etter at han spilte bass på gjennombruddsalbumet til både Burning Spear på *Marcus Garvey* (1975) og Culture på *[[Two Sevens Clash]]* (1977). 

I 1978 ble Shakespeare bassist i Peter Toshs gruppe Word, Sound and Power. Han var med på å gi ut tre album sammen med Peter Tosh og gruppa; *Bush Doctor* (1978), *Mystic Man* (1979) og *Wanted Dread and Alive* (1981).

Shakespeare jobbet med en lang rekke musikere, for det meste i samarbeid med Sly Dunbar. Av musikere fra Jamaica som Shakespeare har samarbeidet med, er blant annet Peter Tosh, Bunny Wailer, Culture, Burning Spear, Chaka Demus & Pliers, Gregory Isaacs, Augustus Pablo og Jimmy Cliff. Av musikere som Shakespeare har arbeidet med som ikke er reggaeartister er blant andre Bob Dylan, Mick Jagger, Joe Cocker, Grace Jones, Cyndi Lauper, Jackson Browne og Yoko Ono.

Shakespeare kom på 17.-plass da musikkmagasinet *[[Rolling Stone]]* i 2020 kåret de 50 beste bassistene gjennom tidene.

## Sly and Robbie album
* *[[Language Barrier (Sly and Robbie album)|Language Barrier]]* (1985)
* *[[Rhythm Killers]]* (1987)
* *[[Taxi Fare]]* (1987)
* *[[Friends (Sly and Robbie album)|Friends]]* (1998)
* *[[Rhythm Doubles]]* (2006)
* *[[Dubrising]]* (2014)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Bunny Wailer

**Bunny Wailer** (født **Neville Livingstone**; 10. april 1947, død 2. mars 2021) var en jamaikansk reggaemusiker, og en av grunnleggerne av The Wailers sammen med Bob Marley og Peter Tosh. 

Wailer ga ut en rekke albumer, blant annet hans debutalbum som soloartist, *Blackheart Man* fra 1976. Denne plata inneholder noen av Wailers mest kjente låter; «Reincarnated Souls», «The Oppressed Song» og «Armagideon».  

Wailer var også en av Bob Marleys beste venner. Etter Marleys død ga Bunny Wailer ut albumet *Tribute* til ære for Bob Marley.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
McIntosh

**McIntosh** er en eplesort som ble oppdaget i 1811 i Canada av skotten Josh McIntosh, som også gav navn til sorten. Skallet på dette eplet er tykt, og kjøttet hvitt eller hvitgrønt, og smaken er saftig og noe syrlig. Eplet har også en vanskelig definerbar fin smak som er ulik andre epler.

McIntosh passer både som mateple og som kjøkkeneple. Eplet plukkes i begynnelsen av oktober og holder til slutten av desember. Blomningen på detta eplet er middeltidig, og epler som McIntosh pollineres av er blant annet aroma, cox orange, cortland, filippa, guldparmän, james grieve, jonathan, maglemer, melba, oranie, stenbock, transparente blanche og åkerö.

## Kilder
* Görel Kristina Näslund - *100 älskade äpplen*
Santa María la Ribera

**Santa María la Ribera** er en tradisjonsrik bydel i Mexico by. Den befinner seg i det administrative distriktet Cuauhtémoc, nordvest for byens historiske sentrum. Santa María la Ribera har stor arkitektonisk og historisk verdi, og regnes som den første moderne delen av byen. Den oppsto i 1861 som en utvidelse av Hacienda de la Teja.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Monumento al Caminero

**Monumento al Caminero** er et monument som står ved Avenida de los Insurgentes Sur i Tlalpan, sør i Mexico by. Det er reist til ære for veiarbeiderne.

Monumentet har gitt navn til den sørligste stasjonen på metrobussens linje A.
Lusetjern skole

**Lusetjern skole** er en barneskole på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Skolen har om lag 360 elever i 1. – 7. trinn, og om lag 35 lærerårsverk. 

Skolen ble reist etter tegninger av arkitektfirmaet Grinde og tatt i bruk i 1995.

## Rektorer

* 2024-: Annike Løkås (fra Bjørndal skole
* 2018-2024: Knut Christian Hellesø-Knutsen
* 2018-2018: Gro Høydal Nesse (fungerende)
* 2013-2018: Nina Jutkvam 
* Kristin S. Lyngstad

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Indios Verdes

**Indios Verdes** (spansk for «De grønne indianerne») er to bronsestatuer i Mexico by som forestiller de to aztekiske kongene og krigerne Itzóatl og Ahuizotl. Grønnfargen kommer av at de har stått mange år utendørs og blitt påvirka av fuktighet og været. Statuene er mellom tre og fire meter høye og veier i overkant av tre tonn. De er lagd av kunstneren Alejandro Casarín. Sokkelen har inskripsjoner med nahuiske og mayiske tegn, og et jaguarhode.

Statuene sto tidligere ved Avenida de los Insurgentes Norte i det administrative distriktet Gustavo A. Madero, ved metrostasjonen med navnet Indios Verdes, som er oppkalt etter statuene. 25. mai 2005 ble de flytta et stykke bort for å gjøre plass til metrobusstasjonen med samme navn. Området blir imidlertid fremdeles kalt Indios Verdes.

Statuene ble først plassert ved Paseo de la Reforma i 1890. I 1902 ble de flytta til Calzada de la Viga, og i 1920-åra til Insurgentes Norte ved avkjøringa til Pachuca. Da metrostasjonen Indios Verdes ble åpna i 1979, ble de flytta dit, og ble stående der i 26 år.

## Eksterne lenker
* Es más – Reubicarán a Los Indios Verdes
* Indios Verdes metrostasjon
Monumento a la Madre

**Monumento a la Madre** er et monument til ære for mødrene som står i Jardín del Arte, mellom gatene Sullivan, Villalongín og Avenida de los Insurgentes i Mexico by. Monumentet består av tre skulpturer: en skrivende mann med indianske trekk, en kvinne med indianske trekk med en maiskolbe, som er et fruktbarhetssymbol, og en større figur i midten som forestiller en mor med lang kjole og et barn i armene.

Monumentet er lagd av Luis Ortiz Monasterio og ble innvia av president Miguel Alemán på morsdagen, 10. mai 1949.
Liste over øyer i Buskerud

Dette er en **liste over øyer i Buskerud.** Etter at Røyken kommune og Hurum kommune ble slått sammen med Asker kommune fra 1. januar 2020, og ble en del av Akershus, er det nå kun en øy igjen i Buskerud fylke med en slik størrelse at man kan regne den som en øy, Holmen. 

Holmen er en øy på 0,6 km² som ligger i Drammen, nær sentrum, hvor Drammenselva renner ut i Drammensfjorden. Det finnes også en veldig liten "øy" i Drammensfjorden, Batteriøya, som ligger sør-vest for Svelvik sentrum. Den er rekreasjonsområde og fiskeplass, det er tursti og benker på den lille øya.

I innsjøer og elver i Buskerud er det også øyer. Noen av dem er bebodde slik som Storøya og Frognøya i Tyrifjorden, Bjørøya i Krøderen og Langesøy i Drammenselva.

## [[Drammen]] kommune
*Holmen
*Batteriøya

## Kilder
*Gule Siders kart
*De enkelte kommunenes nettsider
Reforma 222

**Reforma 222** er et bygningskompleks ved Paseo de la Reforma i Mexico by. Det består av tre tårn som er tegna av arkitekten Teodoro González de León. Bygningene sto ferdig i 2008. Bygning 1 har en særegen trekanta form. To av bygningene er 125,8 meter høye. Den ene har 31 etasjer med leiligheter, mens den andre er en kontorbygning og har 26 etasjer. Den siste bygninga er 93,4 meter høy, har 19 etasjer og inneholder et kjøpesenter, en kino og en restaurant.

## Se også
* Liste over Mexico bys høyeste bygninger

## Eksterne lenker
* 
* Reforma222.com
Salvatore Gionta

**Salvatore Gionta** (1930–2025) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1960 i Roma.
  
Gionta vant en olympisk bronsemedalje i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i vannpoloturneringen bak Ungarn og Jugoslavia. Italias resultat i finalerunden som besto av fire lag; 2–7 mot gullvinnerne fra Ungarn og 1–3 mot Jugoslavia og seier over USA med 5–4 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Gianto spilte to kamper i OL-turneringen.

Åtte år senere, under Sommer-OL 1960 i Roma, ble han olympisk mester med det italienske vannpololaget. Gionta spilte to kamper og scoret to mål i turneringen.

## OL-medaljer
* 1960  Roma –  **Gull** i vannpolo,  Italia
* 1952  Helsingfors –  Bronse i vannpolo,  Italia

## Utmerkelser
*  Kommandør av Republikken Italias fortjenstorden (1980)
*  Gullkraven for sportslig fortjeneste (2015)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
NM i fotball for kvinner 1986

**[[NM i fotball for kvinner|Norgesmesterskapet i fotball for kvinner]] 1986** er en norsk fotballturnering. Det var det niende offisielle norgesmesterskapet i fotball for kvinner. Sprint-Jeløy ble norgesmestre etter å ha slått Trondheims/Ørn i finalen. 

## Seriespill
Grand kvalifiserte seg til kvartfinalen automatisk etter å ha vunnet serien for Nord-Norge.

## Rundene
Turneringen gikk over seks runder. 

### Første runde

### Andre runde

### Tredje runde

### Fjerde runde/kvartfinale

### Semifinale

### Finale
Kampen ble spilt i 2x40 minutter.

Trondheims/Ørns tapende finalister besto av: Barbro Dahl, Marit Fredriksen, Vibeke Moe, Guro Ranes, Astrid Vårvik, Anne Lise Aasen, Tone Haugen, Marit Rasmussen, Heidi Johnsen, Eva Gjelten, Lisbeth Karlseng, Unni Stolsmo og Eva Leistad.

## Småfakta
* Den største seieren sto Sandviken for da de slo Trott 14-1. 

## Eksterne lenker
* Stein Langørgens hjemmeside (engelsk)
Lavgulv

**Lavgulv** (av tysk *Niederflur*) betegner et gulv i et kollektivt transportmiddel som er i høyde med – eller bare litt høyere enn – perrongen eller fortauet hvor passasjerene går av og på. Således unngås trappetrinn, slik at inn- og utstigning blir lettere for funksjonshemmede og personer med barnevogn, tung bagasje osv. (universell utforming).

## Historikk

Alt i 1906-07 bygget Boon & Co lavgulv-trikker for Christchurch på New Zealand; de ble kalt *drop-centres* eller *Boon Cars*. I 1911 fikk New York Railways Company bygget sporvogner med lavgulv. I 1922–28 fikk Pacific Electric, som trafikkerte Los Angeles-området, bygget 160 mellombytrikker med lavgulv. Siden teknologien er kostbar, bygget kollektivselskapene i stedet – særlig på tunnelbaner – høyere plattformer. Slik var historien frem til rundt 1990, da lavgulv fikk masseutbredelse.

## Lavgulv i Norge

I Norge finnes lavgulv bl.a. i Bergens bybanevogner, Oslos SL-95-trikker, og i NSBs lokaltog Type 72 og FLIRT-tog. Også en stadig økende andel av bussene som brukes i Norge har blitt universelt utformet, og dette er i stor grad gjort gjennom bruk av busser med lavgulv eller laventre samt til en viss grad gjennom bruk av busser med heis. Siden 2007 har andel busser i fylkesintern transport med lavgulv/laventre/heis totalt i landet utviklet seg slik ifølge Statistisk sentralbyrå:

### Lavgulv i Oslo og Akershus

På T-banen i Oslo sine MX3000-tog har alle vognene lavgulv og det samme har alle bussene som brukes i bybuss-trafikken i Oslo. I regionbuss-trafikken i Akershus har 90&nbsp;% av alle bussene lavgulv pr. 2012. Trikken i Oslo har pr. 2012 lavgulv kun i 44&nbsp;% av trikkene. SL-95-trikkene har lavgulv, mens SL-79-trikkene ikke har.

## Referanser


## Eksterne lenker
* * William D. Middleton 1968: *The interurban era*; Kalmbach Publishing Co, fourth printing 1968; http://www.archive.org/stream/interurbanera00midd/interurbanera00midd_djvu.txt.
*
Johan Fälemark

**Johan Fälemark** (født 10. august 1964 i Falun) er en svensk filmprodusent.

Fälemark studerte film i USA og deretter studerte han ved Nordisk Filmskola. Han studerte også ved Filmakademin i Göteborg hvor han fra 1995 har vært lærer.   
 
## Filmografi (utvalg)

## Eksterne lenker
*
The Cover of Rolling Stone

**«The Cover of "Rolling Stone"»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Shel Silverstein, som opprinnelig ble fremført av Dr. Hook and the Medicine Show. Den nådde en sjetteplass på Billboard Hot 100-singlelisten i 1973.

Det var bandets andre singleutgivelse og fikk faktisk bandet på forsiden av magasinet *[[Rolling Stone]],* selv om det var som karikatur og ikke på fotografi.

BBC Radio nektet å spille sangen, ettersom den inneholdt navnet på en kommersiell publikasjon (magasinet *Rolling Stone*), og derfor kunne bli betraktet som reklame. Sangen ble gjeninnspilt og utgitt i Storbritannia som «The Cover of the Radio Times». (Radio Times var navnet på den ukentlige radio- og Tv-guiden, utgitt av BBC) og fant veien til spillelistene.

## Andre innspillinger
* Poison på albumet *Crack a Smile... and More!* (Capitol 2000)

## Parodi
* Buck Owens and the Buckaroos som «On the Cover of the Music City News» på *The Best of Buck Owens, Vol. 6* (1976)

## Norske versjoner
Arve Sigvaldsen og Finn Evensen har skrevet norske tekster. Sigvaldsens versjon bærer tittelen «På forsiden av Verdens Gang», mens Evensens versjon heter «Forsida av Se og Hør».

### Innspillinger

## På film
Versjonen til Dr. Hook and the Medicine Show ble fremført i spillefilmen *[[Almost Famous (film)|Almost Famous]]* fra 2002.

## Referanser
Holmboes gate (Oslo)

**Holmboes gate** (1-8)Holmboes gate 1-7C og 2-8 er en kort gate på Hegdehaugen i Oslo. Den går mellom Bogstadveien og Majorstuveien. Gaten fikk sitt navn etter den norske matematikeren Bernt Michael Holmboe (1795 – 1850) i 1879. Tidligere het gaten Hansteens gate.

## Referanser


## Litteratur
* Oslo byleksikon: Holmboes gate
Erling Krogh

**Erling Krogh** (født 12. september 1888 i Kristiania, død 28. oktober 1968 i Oslo) var en norsk operasanger (tenor). Sønn av instrumentmaker og stortingsmann Andreas Jensen Krogh (1849–1908 og Betzy Marie Hansen (1864–1957). Bror til skøyteløper og optiker  Andreas J. Krogh. 

## Biografi
Krogh gikk på Kristiania Katedralskole til 1905, deretter på Den Kongelige Kunst- og Haandverkskole fra 1905 til 1909. I denne tiden, fra 1905 til 1915, arbeidet han som gullsmed.  Parallelt studerte han sang med Ellen Schytte-Jacobsen. I 1915 dro han til København og Paris for å studere med Peter Cornelius. Senere studerte han også Jean de Reszke i Nice 1921. 

Debuten som tenor hadde han i 1915, og fra 1918 var han knyttet til Opera Comique i tre år. Så ledet han Norsk Operaselskap fra 1922 til 1923, og deretter etablerte han sitt eget operaselskap som han drev et år. Men etter hvert ble det mye reising og han var solist ved Nordisk Musikkfest i Helsingfors 1932, Oslo 1936 og København 1938. Etter 1936 virket han også som sangpedagog i Oslo. 

Fra den første plateinnspilling han gjorde i 1916 varte hans karriere som plateartist i 40 år. Repertoaret var allsidig, klassiske sanger, arbeidersanger, julesanger. På slutten av karrieren holdt han også en rekke kirkekonserter. 

## Roller
I løpet av sin karriere medvirket Krogh i over 30 operaer og operetter. Hans yndlingskomponist var Richard Wagner, men han sang også i operaer av andre komponister. Han gjestet Berlin Staatsoper, Det kongelige teater i København og Stockholmsoperaen. Blant hans viktigste roller var 
* Eleazar i Jødinnen (Fromental Halévy), 
* Bajazzo (Ruggero Leoncavallo), 
* Samson i Samson og Dalila (Camille Saint-Saëns), 
* Lohengrin (Wagner), 
* Tannhäuser (Wagner), 
* Othello (Verdi), 
* Don José i Carmen (Georges Bizet).  

Hans konsertturneer gikk til Norge, Sverige, Danmark, Island, Tyskland, Frankrike, Spania og USA. Han medvirket også i filmen Madame besøker Oslo og sang ofte til stumfilmforestillinger i Oslo.  

## Heder
I 1960 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull. Han var æresmedlem i Oslo Håndverker Sangforening fra 1957 og i 1963 ble han tildelt Statens faste stipendium til fortjente kunstnere. Erling Kroghs sangerlegat deles ut av Den norske opera til minne om ham. 

## Kilder
* Hvem er Hvem 1938 side 301
* Erling Krogh i Norsk biografisk leksikon

## Eksterne lenker
*
Marek Svatoš

**Marek Svatoš** (født 17. juni 1982 i Košice, død 5. november 2016 i Denver) var en slovakisk ishockey forward som spilte for HC Košice i Extraligaen i Slovakia. Han hadde tidligere spilt flere sesonger i National Hockey League (NHL), hovedsakelig for Colorado Avalanche.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
LOs hederspris

**LOs hederspris** er LOs høyeste hedersbevisning på kulturområdet. Den deles ut på LO-kongressen hvert fjerde år. Prisen består av et kunstverk og 100&nbsp;000 kroner (først 50&nbsp;000 kroner).

## Tildelinger
*2001 Stein Ove Berg
*2005 Bjørn Afzelius' internasjonale kulturfond
*2009 Åge Aleksandersen
*2013 AUF
*2017 Yngve Hågensen
*2022 Martin Kolberg

## Referanser


## Eksterne lenker
* Video fra tildelingen til Åge Aleksandersen i 2009
Energiråd Innlandet

**Energiråd Innlandet** jobbet med energieffektivisering og omlegging til fornybar energi i Hedmark og Oppland, og var Norges første og eneste regionale energikontor opprettet med støtte fra EU. Kontoret hadde offisiell oppstart 1. september 2009, og var lokalisert i Energihuset på Gjøvik.

Opprettelsen av Energiråd Innlandet var et samarbeid mellom Hedmark og Oppland fylkeskommuner og Eidsiva Energi. Disse tre organisasjonene er også likestilte eiere av virksomheten. Hensikten med satsingen er å bidra til reduserte klimagassutslipp i Innlandet gjennom å øke kunnskapen og bevisstheten om effektiv energibruk og fornybar energi og bidra til spredning av ny teknologi på området. Selskapet skal jobbe med informasjon om energieffektivisering og omlegging til fornybar energi mot både offentlige og private virksomheter og husholdninger. Virksomheten er frittstående, uavhengig og ikke-kommersiell.

Virksomheten er også aktiv prosjektdeltaker i en rekke Interreg-prosjekter og EØS-prosjekter.

Selskapets visjon er «Innlandet karbonnøytralt innen 2030», i tråd med nasjonale og regionale klimamål.

2017 ble det besluttet at virksomheten skulle avvikles fra 31. desember 2017.

## Arbeidsområder
Energiråd Innlandet jobber innenfor følgende områder:
* Bygninger
* Transport
* Barn og unge
* Husholdninger
* Jordbruk

Energibruk i bygninger, miljøvennlig transport og holdningsskapende arbeid rettet mot barn og unge er spesielt prioritert.

Kommuner og fylkeskommuner er den viktigste målgruppen og sentrale som samarbeidspartnere i mye av Energiråd Innlandets virksomhet.

## Referanser
Always on My Mind

«**Always on My Mind**» er en sang som er skrevet av Johnny Christopher, Mark James og Wayne Carson Thompson og opprinnelig ble innspilt av Brenda Lee og utgitt av Gwen McCrae i 1972. Men det var en innspilling av Elvis Presley samme år som gjorde sangen kjent, og denne nådde 16.-plass på Billboards countryliste i USA. 

Presley spilte inn sangen den 29. mars 1972, et par måneder etter bruddet med Pricilla Presley. «Always on My Mind» ble plassert på B-siden av singelen «*[[Separate Ways]]*». 

Ti år senere ga Willie Nelson ut sangen, den nådde førsteplass på Billboards Hot Country Singles-liste, og femteplass på Billboard Hot 100. Nelsons versjon mottok en rekke priser og utmerkelser, og er innlemmet i Grammy Hall of Fame. 

Pet Shop Boys spilte inn en versjon i 1987, i anledning av 10 årsmarkeringen for Elvis' død, og denne nådde en topplassering i det daværende Vest-Tyskland og til kom på blant de ti beste på Billboards singelliste. 

AllMusic har oppført hundretalls innspillinger av sangen. Øvrige som har kjente versjoner er blant annet B.B. King, Michael Bublé, Mary Elizabeth McGlynn, Roger Whittaker, Julio Inglesias, Johnny Cash og Loretta Lynn. Sangen ble utgitt på fransk i 1982 av Mireille Mathieu, med tittelen «*Tu n'as pas quitté mon coeur*».

Sangen finnes også på SingStar Legends.

## Priser og utmerkelser

* 1982: CMA Award – Song of the Year, Single of the Year (Willie Nelson)
* 1983: Grammy Award – Song of the Year, Country Song of the Year (Willie Nelson)
* 2008: Grammy Hall of Fame – innvalgt (Willie Nelson)

## Referanser
Skipanes

**Skipanes** (, dansk: *Skibenæs*) er en bygd på Færøyene. Den ligger ved Skálafjørður på Eysturoy, og er en del av Runavíkar kommuna. Stedet var havn i vikingtiden, og Tróndur í Gøtu hadde skipene sine liggende her omkring år 1000. Det er ikke kjent hvorvidt stedet var bebodd den gangen, men dagens bebyggelse ble grunnlagt som en *[[niðursetubygd]]* rundt 1840. 1. januar 2010 hadde Skipanes 60 innbyggere, mot 75 i 1985.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Skipanes på *faroeislands.dk*
TV-aksjonen 2006

**TV-aksjonen 2006** var den 33. TV-aksjonen og ble gjennomført til inntekt for Leger Uten Grenser. Aksjonen ble gjennomført søndag 22. oktober 2006. De innsamlede midlene fra TV-aksjonen gikk til å «sikre medisinsk hjelp til ofrene for kriser, krig og konflikt utenfor medienes søkelys». Aksjonen ble i all hovedsak gjennomført av bøssebærere, og det ble til sammen samlet inn 206 millioner kroner. Kronprins Haakon var aksjonens høye beskytter, mens Ingerid Stenvold, Christian Borch og Dag Erik Pedersen var programledere for TV-sendingen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* NRKs side om TV-aksjonen 2006 – nrk.no
Minnie Riperton

**Minnie Julia Riperton** (født 8. november 1947 i Chicago, død 12. juli 1979 i Los Angeles) var en amerikansk sanger og låtskriver, hovedsakelig kjent for sin stemme som spente over hele fem oktaver og at hun kunne synge i plystreregisteret. Hun vokste opp i en fattig, men meget musikalsk familie og var den yngste av åtte søsken. Opprinnelig danset hun ballett, men da foreldrene oppdaget hennes store vokaltekniske talent oppfordret de henne til å satse på musikk i stedet. 

Hennes første profesjonelle oppdrag som sanger var med bandet The Gems som femtenåring. Gruppen skiftet etter hvert navn til Studio Three og hadde moderat suksess med låten «Rescue Me». Riperton var fremdeles medlem av gruppen da hun møtte produsent Billy Davis som hjalp henne å gi ut sin første solosingel; «Lonely Girl» under psevdonymet Andrea Davis. Hun oppnådde suksess med denne singelen og medvirket deretter i bandet Rotary Connection som ga ut fem album som alle solgte godt og fikk gode kritikker. Hennes første soloalbum, *[[Come To My Garden]]*, ble produsert i 1970 og til tross for strålende kritikker var det en økonomisk fiasko. I 1973 ga hun ut sitt andre soloalbum, *[[Perfect Angel]]*, som ble en braksuksess og hennes mest solgte album. 

I 1976 ble hun nødt til å fjerne et bryst på grunn av brystkreft og i 1979 fikk hun nok en svulst som gjorde hele den høyre armen hennes lam. Hun døde 12. juli kl 10.00 om morgenen i armene på sin ektemann. 

## Diskografi

### Album
* 1970: *[[Come to My Garden]]*
* 1974: *[[Perfect Angel]]*
* 1975: *[[Adventures in Paradise (Minnie Riperton album)|Adventures in Paradise]]*
* 1977: *[[Stay in Love]]*
* 1979: *[[Minnie (album)|Minnie]]*
* 1980: *[[Love Lives Forever]]*

### Sampleplater
* 1981: *The Best of Minnie Riperton*
* 1993: *Capitol Gold: The Best of Minnie Riperton*
* 1997: *Her Chess Years*
* 2001: *Petals: The Minnie Riperton Collection*
* 2001: *Les Fleurs: The Minnie Riperton Anthology*

### Singler
* 1974: «Reasons»
* 1974: «Seeing You This Way»
* 1975: «Lovin' You»
* 1975: «Inside My Love»
* 1975: «When It Comes Down to It»
* 1976: «Simple Things»
* 1976: «Adventures in Paradise»
* 1977: «Stick Together (Parts One and Two)»
* 1977: «Can You Feel What I'm Saying»
* 1977: «Young, Willing, & Able»
* 1979: «Memory Lane»
* 1979: «Lover and Friend» / «Return To Forever»
* 1980: «Here We Go»
* 1981: «Give Me Time»

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Damian Marley

**Damian Marley** (født 21. juli 1978) er sønn av reggaelegenden Bob Marley og Cindy Breakspeare (kåret til Miss World 1976). Han er artist og rastafarianer. Damian Marley er mest kjent gjennom sitt eget arbeid innenfor musikk.

## Diskografi
* 1996 - *Mr. Marley*
* 2001 - *Halfway Tree*
* 2003 - *Educated Fools Riddim*
* 2005 - *[[Welcome to Jamrock]]*
* 2008 - *Rare Joints*
* 2010 - *[[Distant Relatives]]* (Damian Marley & Nas
* 2011 - *[[SuperHeavy]]* (Damian Marley, Mick Jagger, Dave Stewart, Joss Stone, A. R. Rahman)
* 2012 - *[[Make It Bun Dem After Hours]]* (Skrillex, Damian Marley)
* 2013 - *Set Up Shop Volume 1*
* 2014 - *Set Up Shop Volume 2*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Knút Wang

**Knút Wang** (1917–1976) var en færøysk pressemann og politiker (Ff.).

Som ungdom dro han til sjøs, og kom deretter til Tórshavn for å arbeide i varehandelen. I 1941 ble han journalist, og tiltrådte som redaktør i *[[Dagblaðið]]* året etter, 25 år gammel. Avisen var et radikalt selvstyreorgan og partiavis for Fólkaflokkurin, som da var Færøyenes største politiske parti. Fra 1947 hadde han Maurentius Viðstein og senere Poul Petersen som sine likestilte redaktører. Knút Wang var fortsatt politisk redaktør i *Dagblaðið* da han døde etter et par ukers sykdom i 1976.

Wang var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1958–1974, og representerte Fólkaflokkurin. Han var blant annet formann i Lagtingets finanskomité under «selvstyreregjeringen» og Lagtingets nestformann.

Wang hadde flere offentlige verv, som medlem av rådet for Útvarp Føroya fra 1956 og medlem av styret for Landssjúkrahúsið. Han var også formann i teaterlaget Havnar Sjónleikarfelag 1967–1974.

I 1940 utgav han en samling noveller, *Smá skálkabros*.

## Kilder
* 
* 
*
Andrew Tosh

**Andrew Tosh** (Andrew McIntosh, født 19. juni 1967 i Kingston) er en jamaicansk reggaeartist og rastafarianer. Han er sønn av reggaeartisten Peter Tosh og ligner sin far, både utseende og musikalsk. Andrew Tosh hadde sin debut i sin fars begravelse i 1987. I 1989 mottok Andrew Tosh grammy for beste reggaealbum, «Make Place For The Youth». 

Bunny Wailer er onkelen til Andrew Tosh.

## Diskografi
* *Original Man* (1987)
* *Make Place For The Youth* (1989)
* *Message from Jah* (2000)
* *Andrew Tosh* (2001)
* *Andrew Tosh Sings Tosh: He Never Died* (2004)

## Eksterne lenker
* 
*
The Wailers (reggaeband)

**The Wailers** er et jamaicansk reggaeband. Gruppen er mest kjent for å ha spilt med Bob Marley. Bandet ledes av Aston «Familyman» Barrett.

The Wailers ble dannet i 1963 av Bunny Wailer, Peter Tosh og Bob Marley. Gruppa har hatt mange medlemmer siden den gang og er fortsatt aktive.

## Eksterne lenker
* 
*
The Wailers

**The Wailers** kan referere til flere band: 
*The Wailers (reggaeband), 1963-1974, med medlemmene Bob Marley, Junior Braithwaite, Beverley Kelso, Bunny Wailer, Peter Tosh og Cherry Smith.
*Bob Marley & The Wailers‎, 1974-1981, reggaegruppe ledet av Bob Marley.
*The Original Wailers, 2008-d.d, ledet av Al Anderson og Junior Marvin.
*The Wailers (rockeband), Tacoma, Washington-based garage rockeband.
*Wailers Band, 1974-d.d., inntil 1981 del av Bob Marley & The Wailers, nå ledet av Aston Barrett.
Flaktveit

**Flaktveit** er et boligområde i Åsane bydel i Bergen, som ligger mellom Nyborg i nord, Rolland i vest, Hjortland i sør og Blindheim i øst. I sør-øst ligger Kråvatnet og Hjortlandsstemma. På Flaktveit er det mest rekkehus og lavblokker, og noe villabebyggelse. Hovedveiene i området er Flaktveitvegen og Flaktveitsvingane.

På Flaktveit ligger også Breimyra skole, Flaktveit skole, Flaktveit stadion og servicesenteret Ulvedalen Torg. Flaktveit Idrettsklubb har tilhold i området, den ble stiftet i 1994.

Flaktveit omfattes av grunnkretsene Flaktveit, Flaktveitrinden, Flaktveittræet, Bekkjarkrokane og Flaktveitleitet, med et areal på 1,36 km².

## Oversiktskart

Boligområder Bergen.png|Strøk og boligområder i Bergen kommune.
Bergen Borought Map.png|Kart over hovedbydelene i Bergen. Flaktveit er nr. 6.


## Referanser
Ziggy Marley

**David Nesta** «**Ziggy**» **Marley** ( født 17. oktober 1968 i Kingston i Jamaica) er en jamaikansk musiker. Han er den eldste sønnen av Bob Marley og Rita Marley. Han har gitt ut mange album og var en av de mest fremtredende reggaeartisten i 1990-årene. I 1979 etablerte han gruppa The Melody Makers sammen med sine eldre søstre Sharon og Cedelle og lillebroren Stephen.

Bandet har til og med år 2008 gitt ut 14 plater, inklusive en «The Best of -».

I tillegg har Marley gitt ut to soloplater

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Jens Wenningsted

**Jens Wenningsted** (1807–1887) var en færøysk skredder og politiker. Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Suðurstreymoy 1855–1857.

Han ble født utenfor ekteskap i Tórshavn som sønn av Christine Wenningsted. Kommandanten på Skansin, Emilius Løbner, ble utlagt som barnefar, men skal ha motsatt seg farskapet. Han ble oppkalt etter sin morfar, som kom til Tórshavn fra Wenningsted på Sylt og var skipskaptein for Niels Ryberg.

Jens Wenningsted giftet seg med Maren Winther fra Tórshavn, søster av sakfører og folketingsmann Niels Christopher Winther. Jens og Marens etterslekt har gjort seg gjeldende innenfor Færøyenes offentlige liv. Deres datter Sofia (kalt Sofía í Búri) ble gift med lagtingsmann Johan Pauli Poulsen, så de ble morfar og mormor til lagtingsmann Johan Hendrik Poulsen og oldeforeldre til lagtingsmann Niels Winther Poulsen. Jens og Marens sønn Hans Christoffer satt i borgerrepresentasjonen i Tórshavn, og gjennom ham ble de oldeforeldre til arkitekt og lagtingsmann H.C.W. Tórgarð og tippoldeforeldre til prest, radiodirektør og oversetter Axel Tórgarð.

## Referanser


## Litteratur
*