open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Giuseppe Albani

**Giuseppe Albani** (født 13. september 1750 i Roma i Italia, død 3. desember 1834 i Pesaro) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble utnevnt til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII, med *[[Santa Maria in Via Lata]]* som titulus.

Under den franske okkupasjon av Roma tok han tilflukt i Wien 1808&ndash;1814. Han ble prefekt for Kongregasjonen for biskoper og regularklerikere i 1817.

Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

Han kom fra en italiensk familie som nedstammet fra innvandrere fra Albania på 1400-tallet. Andre kardinaler i slekten var Gian Girolamo Albani (kreert 1570), Gianfrancesco Albani (1690 – ble pave Klemens XI i 1700), Annibale Albani (1711), Alessandro Albani (1721), Gian Francesco Albani (1747).

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Welwitschia mirabilis

***Welwitschia mirabilis*** er en besynderlig nakenfrøet plante som kun forekommer i Namibørkenen.
Den har en kort underjordisk stamme med opptil en halv meter diameter.
Stammen produserer kun to blader, som vokser gjennom hele plantens liv (som kan vare i over 1000 år).
Bladene er om lag 30&nbsp;cm brede og blir flere meter lange, selv om spissene etter hvert visner og eroderer bort. De har parallelle nerver som barnåler eller bladene til tempeltreet.

*Welwitschia* lagrer vann i stammen sin, og regnes således til sukkulentene.
For i det hele tatt å få tak i vann, utvikler *Welwitschia* svære røtter som dekker et enormt område, samt en lang pælerot for å få tak i grunnvann.
Planten hadde imidlertid ikke overlevd uten vann fra dugg og tåke.

*Welwitschia* er særbu.
De hunnlige plantene danner små kongler, mens hannkonglene er sterile.

Systematisk sett er *Welwitschia* en veldig isolert art (et «levende fossil»).
De nærmeste slektningene er *[[Ephedra]]* og *[[Gnetum]]*, men evolusjonært sett må de ha skilt lag for veldig lenge siden, fordi de er kjennetegnet ved så mange unike egenskaper.

Planten ble nevnt for første gang i 1859 av den østerrikske botanikeren Friedrich Welwitsch, som den også er oppkalt etter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vade-, måse- og alkefugler

* Charadrii
* Chionidi
* Lari
* Limicoli
* Turnici

**Vade-, måse- og alkefugler** (Charadriiformes) er en orden av fugler der mange av artene er tilpasset et liv i nær tilknytning til vann. Ordenen deles inn i fem underordener og omfatter cirka 389 arter fordelt i 19 familier.

## Evolusjon
Neoaves separerte i to linjer for cirka 79,6 millioner år siden. Den ene ledet fram til Passeriformes, den andre til Falconiformes, Charadriiformes (vade-, måse- og alkefuglene), Procellariiformes, Gaviiformes, Ciconiiformes og Sphenisciformes..

## Beskrivelse
Alle alkefugler og mange måkefugler (i en viss forstand også slirenebbene) er sjøfugl som tilbringer store deler av året på det åpne hav og lever av fisk, krepsdyr eller andre marine byttedyr.

Vadefugler lever i våtmarksområder eller ved kystene, gjerne i vannkanten, der de leter etter muslinger, leddormer eller andre gravende virvelløse dyr. De er ofte spesialisert på en bestemt byttedyrgrupper, og har nebb som er spesielt tilpasset til fangst av disse.

## Inndeling
Inndelingen i første kolonne følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2016). Inndelingen i andre kolonne følger HBW Alive og er i henhold til Burger, Gochfeld & Bonan (2018). I begge tilfeller følger norske navn på grupper og arter Norsk navnekomité for fugl i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017). Norske arts- og gruppenavn i parentes er imidlertid ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.

## Referanser




## Kilder
http://www.biomedcentral.com/1471-2148/4/28
## Eksterne lenker
*
Stagira

**Stagira** er en gresk landsby som ligger på et pittoresk platå på Khalkidiki-halvøya, ved foten av Argirolofos-høyden. Landsbyen er hovedsakelig kjent for å være fødselsstedet til Aristoteles, og en vakker statue av ham står i landsbyen. Men Aristoteles var faktisk født noen få kilometer nord for landsbyen, i den antikke byen Stageira (nær byen som nå kalles Olympias).

I bysantinsk tid, ble Stagira kalt *Siderokafsia* (som betyr smelteovn). Sultanens myntfabrikk lå her i det 16. århundret og det fins mange ruiner av ovner i nærheten av landsbyen.

Dagens landsby har rundt 500 innbyggere, men inkludert nabolandsbyen Strtoniki, som dagens Stagira henger sammen med, er befolkningen på rundt 1500. Den sentrale kirken ble bygd i 1814.
Levermoser

* Haplomitriopsida
* Jungermanniopsida
* Marchantiopsida

**Levermoser** er små landplanter med nokså enkel bygning.
De er enten bladløse thalli eller består av stengler med tre eller flere rader av overlappende blad eller skjell.
Den midterste bladraden er tydelig forskjellig fra de andre radene.
Levermoser mangler røtter, men tar opp vann og næring via encellede såkalte *[[rhizoid]]er*.

Tidligere ble bladmoser, levermoser og nålkapselmoser sammenfattet som moser.
I dag vet man at en slik gruppe er kunstig.
Levermosene er søstergruppen til alle de resterende landplantene (dvs. nålkapselmoser, bladmoser og karplanter).
## Eksterne lenker
*
Sciences Po

**Institut d'études politiques de Paris,** gjerne kjent som **Sciences Po Paris** eller bare **Sciences Po,** er en *[[grande école]]* og *[[Grands établissements|grande establissement]]* i Paris, Frankrike*.* Sciences Po underviser og driver forskning innen statsvitenskap, samfunnsøkonomi, sosiologi, jus og historie. 

Universitetet har en svært lav opptaksprosent, og er i Frankrike kjent som en eliteinstitusjon står sentralt i å utdanne franske samfunnstopper i offentlig sektor, næringsliv og media. Sciences Po har utdannet Norges statsminister Jonas Gahr Støre.

Sciences Po ble grunnlagt i 1872 av sosiologen Émile Boutmy som *École libre des sciences politiques,* som en høyere utdanningsinstitusjon for franske embedspersoner. Det fikk etterhvert en prominent rolle som utdanningsinstitusjon for det voksende embedsverket under Den tredje til femte franske republikk. Senere utvidet  studietilbudet utover det originale curriculumet bestående av statsvitenskap og historie for å gi et mer relevant studietilbud for studenter som ønsket seg til privat sektor. 80% av studenter fra Sciences Po søker seg i dag til næringslivet.

Sciences Po er regnet som et av frankrikes fremste universiteter. I 2022 rangeres det fremst i Europa samt nummer to i verden for statsvitenskap, og får en 242. plass generelt blant verdens universiteter.

## Historie
Universitetet ble grunnlagt i 1872 av en gruppe prominente intellektuelle ledet av sosiologen Émile Boutmy som *École libre des sciences politiques*. Tradisjonelt skulle studiene føre til den såkalte *concours* (opptaksprøve) for de viktigste forvaltningshøyskolene i Frankrike (særlig École nationale d'administration (ENA). Senere finnes imidlertid en rekke andre studieretninger, alle innenfor samfunnsvitenskap.

## Ulike campus
Universitetet har hovedsete i Paris, men totalt syv campus i ulike byer tilhører skolen. Det er hovedsakelig kun master som undervises ved campus Paris. På bachelornivå har en istedenfor undervisning ved enten Reims, Poitier, Menton, Nancy, Dijon eller Le Havre. De ulike byene har samme akademiske program, men fokus på ulike verdensregioner. Så langt har skolen ambisjoner om å kutte all bachelorundervisning i Paris og heller videreutvikle den nest største campusen i Reims. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nålkapselmoser

* *[[Anthoceros]]*
* *[[Dendroceros]]*
* *[[Folioceros]]*
* *[[Leiosporoceros]]*
* *[[Megaceros]]*
* *[[Mesoceros]]*
* *[[Notothylas]]*
* *[[Phaeoceros]]*
* *[[Spaerosporoceros]]*

**Nålkapselmoser** er små, thalløse, ettårige landplanter.
Et særtrekk ved nålkapselmoser er at det bare fins én stor kloroplast per celle.

I Norge forekommer to arter, gulnål (*Phaeoceros carolinianus*) og svartnål (*Anthoceros agrestis*). Begge disse artene vokser på åpen mark i Sør-Norge, og er sjeldne. De finnes derfor i Norsk rødliste for arter. Det finnes totalt i verden ca. 80 arter, fordelt på 6 til 11 slekter, avhengig av slektsoppfattning.

Nålkapselmosene er den gruppen landplanter som har mest dominerende fellestrekk med algene. 

Tidligere ble bladmoser, levermoser og nålkapselmoser sammenfattet som moser.
I dag vet man at en slik gruppe er en evolusjonær grad, og ikke utgjør en monofyletisk gruppe. Levermosene er den mest basale gruppen av landplantene, mens nålkaspelmosene er søstergruppen til karplantene.

Sporofytten er uvanlig ved at celledeling kun forekommer i bunnen, slik at den øverste delen er eldst, mens den blir yngre lengre ned. Veksten foregår derfor ved at de nye cellene dytter resten av sporofytten oppover.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
AIM-9 Sidewinder

**AIM-9 Sidewinder** er et kortdistanse luft-til-luft-missil som brukes av jagerfly og kamphelikoptre.  Det er oppkalt etter den giftige klapperslangen (vitenskaplig navn: Crotalus cerastes), som jakter på varmblodige bytter ved hjelp av infrarøde sensor-organer. Sidewinder var den første virkelige effektive luft-til-luft-raketten, og er fremdeles i tjeneste i luftforsvar i flere land blant annet i det norske luftforsvaret. Blant annet blir den produsert ved Nammo på Raufoss i Oppland. Sidewinder er det mest brukte missilet i vesten, med mer enn  eksemplarer produsert for det amerikanske forsvaret og 27 andre land, hvorav rundt 1 % har blitt brukt i kamp.

AIM-9 Sidewinder ble for første gang brukt i kamp av USA under Vietnamkrigen. Siden den tid er våpensystemet blitt utviklet og fornyet mange ganger, og det produseres fremdeles.

## Historie og utvikling

Missilet var designet til å være enkelt å oppgradere. Det har blitt sagt at designmålet for den originale sidewinder var å produsere en pålitelig og effektiv missil med «elektronisk kompleksitet til en bordradio og mekanisk kompleksitet til en vaskemaskin» – mål som ble møtt i de tidlige variantene av missilet.

Den amerikanske marinen holdt et femtiårsjubileum til ære for det i 2002. Boeing vant en kontrakt i mars 2010 for å støtte Sidewinder-operasjoner fram til 2055 og garantere at våpensystemet holdes i tjeneste fram til da. US Air Forces talsperson sa at på grunn av dets lave kostnad, varierte bruksområder og pålitelighet er det fullt mulig at sidewinder vil brukes i det amerikanske luftforsvaret gjennom det 21. århundre. Andre land har imidlertid byttet ut modellen med nyere kort-distanse missiler, bl.a har Storbritannia og Australia begynt å innføre ASRAAM-missiler i stedet, mens Tyskland og Norge har byttet ut samtlige missiler til fordel for IRIS-T.

## Referanser


## Eksterne lenker
Triumfbuen

:*For informasjon om flere liknende byggverk, se artikkelen [[Triumfbue]]*. *[[Triumfbuen (roman)|Triumfbuen]] er også tittelen på en roman av [[Erich Maria Remarque]]*.

**Triumfbuen**, egentlig **Arc de triomphe de l'Étoile**, (norsk: «Stjernens triumfbue») er et monument på Place Charles de Gaulle i Paris, i Champs-Élysées' vestlige ende. Plassen het tidligere Place de l'Étoile (norsk: «Stjerneplassen») etter dens sirkelrunde form med tolv avenyer radielt i hver sin retning.

Triumfbuen ble påbegynt i 1806 under Napoléon som et monument over ham selv og den franske arméen, men ble ikke fullført før under Ludvig Filip i 1836. Innvendig har buen inngravert navnene på franske generaler og slagsteder. Utvendig domineres dekoren av relieffet «Marseillaisen» av François Rude. Den ukjente soldats grav ligger under Triumfbuen. Bygningen er 50 meter høy.

Det er trapper i alle fire hjørner av bygningen. I den øvre delen er det to store etasjeflater og takterrasse som er åpen for besøkende. Det er utstilt bilder og modeller som viser triumfbuens historie. Monumentet er åpent hver dag fra 10:00 til 22:30.

## Skulpturer
### Høyrelieffer

Fil:Paris July 2011-16a.jpg|De frivilliges avreise i 1792, også kalt «Marseillaisen»
Fil:Paris July 2011-17a.jpg|Triumfen 1810
Fil:Paris July 2011-15a.jpg|Motstanden 1814
Fil:Antoine Étex, Der Friede von 1815, Halbrelief, Arc de Triomphe, Paris.jpg|Freden 1815


### Lavrelieffer

Fil:Paris Arc de Triomphe Bataille de Jemmappes.jpg|Slaget ved Jemappes, 
Fil:Paris Arc de Triomphe Bataille d'Austerlitz.jpg|Slaget ved Austerlitz, 



Fil:Paris Arc de Triomphe Bataille d'Aboukir.jpg|Slaget ved Abukir, 
Fil:Paris Arc de Triomphe Mort de Marceau 2.jpg|General Marceaubegravelsen, 
Fil:Paris Arc de Triomphe prise d'Alexandrie.jpg|Slaget ved Alexandria, 
Fil:Paris Arc de Triomphe passage du pont d'Arcole.jpg|Slaget ved Arcole, 


## Galleri

Fil:Arc de Triomphe de lÉtoile, Paris 7 June 2012.jpg|Triumfbuen på Place Charles de Gaulle
Fil:Arc Triomphe at night, 21 October 2007.jpg|Triumfbuen om natten
Fil:Paris Arc de Triomphe de l'Étoile Grabmal des Unbekannten Soldaten 2.jpg|Den ukjente soldats grav under Triumfbuen
Fil:PARADE DES CHAMPIONS PARIS 2024 CHAMPS ELYSEES (53997937113).jpg|Triumfbuen under Sommer-OL 2024


## Se også
* Kampene inngravert på Triumfbuen i Paris
* Navnene inngravert på Triumfbuen i Paris

## Litteratur
* Thomas W. Gaehtgens: *Napoleons Arc de Triomphe.* Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1974, .
* Ernst Seidl: *La Grande Arche in Paris – Form, Macht, Sinn.* Kovač, Hamburg 1998, .
* Dominique Fernandes, Gilles Plum, Isabelle Rouge: *L'arc de triomphe de l'Étoile.* Éditions du patrimoine, Paris 2000, .
* Anne Muratori-Philip: *L’Arc de Triomphe.* Éditions du Patrimoine, Centre des Monuments Nationaux, Paris 2007, .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kallisthenes

**Kallisthenes** (gresk: Καλλισθένης; født ca. 360, død 327 f.Kr.) fra Olynthos var en gresk historiker, nevø og elev av Aristoteles, hvis anbefalinger fikk ham til å delta Aleksander den stores krig i Asia som hans personlige historiker.

Han sensurerte Aleksanders adopsjon av orientalske skikker, og arbeidet særlig mot underkastende dyrking. Etter å ha kraftig fornærmet kongen på denne måten, ble han anklaget for å stå bak en forrædersk konspirasjon og kastet i fengsel, hvor han døde av tortur eller sykdom. Hans melankolske slutt ble husket gjennom en spesiell biografi av hans venn Theofrastos, som han ble kjent med under et besøk i Athen. 

Kallisthenes skrev en beretning om Aleksanders ekspedisjon, et historieverk om Hellas fra Antalkidas-freden (387) til fønikerkrigen (357), et verk om fønikerkrigen og andre arbeider, som alle har gått tapt.

Det romantiske livet til Aleksander, grunnlaget for alle aleksandrinske romanser i middelalderen, oppsto i det ptolomeiske rike i Egypt gjennom den hellenistiske epoken, men dets nåværende form tilhører 200-tallet. Dets forfatter er vanligvis kjent som pseudo-Kallisthenes, selv om det i den latinske oversettelsen av Julius Valerius Aleksander Poliemius (på begynnelsen av 300-tallet) blir tilskrevet en viss Aesopos. Aristoteles, Antisthenes, Onesikritos og Arrianos har også blitt kreditert med forfatterskap.

## Eksterne lenker
* «Callisthenes», *Pothos.org*
* «Callisthenes of Olynthus» , *Livius.org*
* «Alexander the Great: the 'good' sources – Official propaganda: Callisthenes» , *Livius.org*
BSD-lisensen

**BSD-lisensen** er en programvarelisens som UNIX-avarten Berkeley Software Distribution (BSD) blir distribuert under. Eierne av den originale BSD-distribusjonen var «Regents of the University of California», siden BSD opprinnelig kom fra University of California, Berkeley. 

Tilpassede versjoner av lisensen blir ofte brukt av andre organisasjoner og utviklere. Selve lisensteksten blir regnet for å være offentlig eiendom (engelsk *public domain*), og kan derfor fritt tilpasses for eget bruk.

Arbeid basert på BSD-lisensiert programvare kan også gis ut som proprietær programvare, i motsetning til lisenser som GPL.

## Lisensteksten

```
Copyright (c) <YEAR>, <OWNER> 
All rights reserved.

Redistribution and use in source and binary forms, with or without modification,
are permitted provided that the following conditions are met: 

· Redistributions of source code must retain the above copyright notice, this
list of conditions and the following disclaimer.

· Redistributions in binary form must reproduce the above copyright notice, this
list of conditions and the following disclaimer in the documentation and/or
other materials provided with the distribution.

· Neither the name of the <ORGANIZATION> nor the names of its contributors may
be used to endorse or promote products derived from this software without
specific prior written permission.

THIS SOFTWARE IS PROVIDED BY THE COPYRIGHT HOLDERS AND CONTRIBUTORS "AS IS" AND
ANY EXPRESS OR IMPLIED WARRANTIES, INCLUDING, BUT NOT LIMITED TO, THE IMPLIED
WARRANTIES OF MERCHANTABILITY AND FITNESS FOR A PARTICULAR PURPOSE ARE
DISCLAIMED. IN NO EVENT SHALL THE COPYRIGHT OWNER OR CONTRIBUTORS BE LIABLE FOR
ANY DIRECT, INDIRECT, INCIDENTAL, SPECIAL, EXEMPLARY, OR CONSEQUENTIAL DAMAGES
(INCLUDING, BUT NOT LIMITED TO, PROCUREMENT OF SUBSTITUTE GOODS OR SERVICES;
LOSS OF USE, DATA, OR PROFITS; OR BUSINESS INTERRUPTION) HOWEVER CAUSED AND ON
ANY THEORY OF LIABILITY, WHETHER IN CONTRACT, STRICT LIABILITY, OR TORT
(INCLUDING NEGLIGENCE OR OTHERWISE) ARISING IN ANY WAY OUT OF THE USE OF THIS
SOFTWARE, EVEN IF ADVISED OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.
```

## Se også
*GNU General Public License
*MIT-lisensen

## Eksterne lenker
* Lisensteksten/mal
Marino Carafa di Belvedere

**Marino Carafa di Belvedere** (født 29. januar 1764 i Napoli i Italia, død 5. april 1830) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble utnevnt til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII, med *[[San Nicola in Carcere]]* som tittelkirke.

Han ble aldri ordinert, mottok heller ikke de lavere vigsler. Han oppgav i 1807 kardinalsverdigheten på grunn av at hans familie ikke hadde etterkommere, ble prins av Acquaviva og giftet seg med Marianna Gaetani dell'Aquila d'Aragona.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (1467), Carlo Carafa (1555); Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).

## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Antonio Felice Zondadari den yngre

**Antonio Felice Zondadari** (den yngre) (født 14. januar 1740 i Siena i Italia, død 13. april 1823 i Siena) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati. Han var blant annet nuntius i Flandern, og senere erkebiskop av Siena 1795&ndash;1823.

Han ble bispeviet 21. november 1785, av kardinal Francesco Saverio de Zelada, og medkonsekrerende erkebiskop Orazio Mattei og erkebiskop Francesco Saverio Cristiani, O.E.S.A.

Han ble utnevnt *[[in pectore]]* til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII, publisert i desember 1801.

Han ble utnevnt av Napoleon til kapellan for hans søster Elisa Bonaparte, prinsesse av Lucca og Piombino. Han deltok ved det gallikanske konsil i 1811.

I samme slekt var kardinal Antonio Felice Zondadari den eldre (kreert 1712).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Francesco Saverio de Zelada (1717-1801) *1766
* Kardinal *Antonio Felice Zondadari den yngre* (1740-1823) *1785

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Vadende fugler

**Vadende fugler**, også kalt **vadefugler** eller **vadere**, er et samlebegrep for en ikke-systematisk gruppe av fugler og viser til en lang rekke med ulike arter i ulike slekter og familier. Fellesnevneren er at alle er nært knyttet til vann og strandsonen og typisk utformet for å vade på grunner og lignende for å lete etter mat. Et karaktertrekk er gjerne lange til svært lange nedre ekstremiteter, lange til svært lange halser, og ofte ganske lange eller spesialiserte nebb. Noen arter er både vadere og svømmere, for eksempel flamingoene.

* Snipefugler (Scolopaci) er en underorden av vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes)
* Flamingoer (Phoenicopteridae), en familie av fugler som består av typiske vadere
* Hegrefamilien (Ardeidae), en familie av fugler som består av typiske vadere
* Ibisfamilien (Threskiornithidae), en familie av fugler som består av typiske vadere
* Lofugler (Charadrii), en underorden av vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes)
* Riksefugler (Rallidae), en familie av fugler
* Riksetrane (*Aramus guarauna*), en art av fugl, typisk vader
* Storker (Ciconiidae), en familie av fugler som både vader og svømmer
* Tranefamilien (Gruidae), en familie av vadefugler knyttet til våtmark

Vannfuglene og dere trekkruter og leve- og hekkeområder beskyttes av Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA). AEWA er utviklet under rammeverket til Bonnkonvensjonen (CMS) og administrert av FNs miljøprogram (UNEP). Avtalen beskytter mer enn 250 arter.

## Se også
* Svømmefugler
* Vannfugler

## Referanser
Michelangelo Luchi

** Michelangelo Luchi** (født 20. april 1744 i Brescia, død 29. september 1802 i Subiaco) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble utnevnt *[[in pectore]]* til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII, publisert i september 1801, med *[[Santa Maria della Vittoria]]* som tittelkirke.

Han ble prefekt for Indekskongregasjonen i august 1802.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Selevkos IV Filopator

**Selevkos IV Filopator** (gresk: Σέλευκος Δʹ Φιλοπάτωρ; født ukjent – død 175 f.Kr.) var en konge av det hellenistiske Selevkideriket i tiden 187–175 f.Kr. Han var andre sønn og etterfølger av Antiokos III den store og Laodike III. Hans egen hustru var hans søster Laodike IV som han fikk tre barn med: de to sønnene Antiokos, Demetrios I Soter og datteren Laodike V.

## Økonomiske vanskeligheter
Det riket Selevkos IV arvet besto av Syria (som da også omfattet Kilikia i nord og Judea i sør), Mesopotamia, Babylonia, Media og Persia.

Selevkos var forhindret av økonomiske vanskeligheter til å utøve en ambisiøs politikk, skapt delvis ved store utgifter i krigen som hans far hadde drevet og ved at han måtte betale krigserstatning til Romerriket. Han forsøkte først og fremst ved hjelp av diplomatiske virkemidler å styrke riket. I 178 f.Kr. giftet han bort sin datter Laodike V til Perseus, konge av Makedonia. Det ble vurdert av Eumenes II av Pergamon som en antiromersk handling. For å berolige romerne sendte Selevkos sin sønn Demetrios som gissel til Roma. Til gjengjeld kunne hans bror Antiokos IV Epifanes reise tilbake til hjemlandet. 

## Jerusalem
 
I et forsøk for på å samle inn penger for å betale romerne, sendte han en gang rundt i 175 f.Kr. sin minister og rikskansler Heliodoros til Jerusalem, jødenes hellige sted, for å ta tempelskattene. *[[Andre Makkabeerbok]]* forteller at Heliodoros gikk inn i tempelet i Jerusalem, men måtte snu da tre åndelige vesener, som siden har blitt tolket som engler, manifesterte seg selv som mennesker. I Israel Museum i Jerusalem finnes det en gresk inskripsjon på en stele som er datert til 178 f.Kr. hvor det nevnes at Selevkos utpekte Heliodoros som hans visekonge med ansvar for templene i Judea. Mens denne delen av inskripsjonen kommer fra handel med oldtidsgjenstander, ble det i 2005 funnet ytterligere et fragment fra den samme inskripsjonen i kjelleren av et hellenistisk hus i Maresha i Sjefela.

Uansett hva som var den egentlige årsaken til at Heliodoros åpenbart ikke fikk med seg jødenes religiøse skatter, etter han var kommet tilbake fra Judea, deltok Heliodoros i en sammensvergelse mot kongen. Den 3. september 175 f.Kr. ble Selevkos IV Filopator myrdet av Heliodoros, og ministeren tok deretter tronen i eget navn.

## Myrdet
Den virkelige arvingen til riket, Demetrios I av Soter, Selevkos’ sønn, oppholdt seg på samme tid som gissel i Roma, og kongedømmet ble isteden tatt av den yngre broren til Demetrios I, Antiokos IV Epifanes. Han klarte å fortrenge Heliodoros og en liten sønn av Selevkos, også kalt for Antiokos. Sistnevnte var i navnet overhodet av Selevkideriket i noen få år inntil Antiokos IV Epifanes fikk ham drept i 170 f.Kr. Det er indikasjoner at Antiokos IV Epifanes også giftet seg med Selevkos’ enke Laodike V.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Seleucus IV Philopator, oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith
Giuseppe Maria Spina

**Giuseppe  Maria Spina** (født 11. mars 1756 i Sarzana i Italia, død 13. november 1828 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet den romerske kurie.

Det var han som gav pave Pius VI de siste sakramenter før han døde i Valence i Frankrike den 29. august 1799. Han ble utnevnt *[[in pectore]]* til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII, publisert i mars 1802. Han var erkebiskop av Genova 1802&ndash;1816, og senere prefekt for Den apostoliske signatur 1824&ndash;1828. Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1649-1730) *1724
* Kardinal Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Kardinal Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Francisco Antonio de Lorenzana y Butrón (1722-1804) *1765
* Kardinal *Giuseppe Maria Spina* (1756-1828) *1798

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Petit Palais

**Petit Palais** er en palasslignende bygning i Paris som ligger på sørsida av Champs-Élysées i sidegaten Avenue Winston Churchill mot Seinen. I dag rommer bygget Musée des Beaux-Arts de la Ville de Paris foruten skiftende utstillinger av bildende kunst. Det mest iøynefallende på den praktfulle bygningen er den store døren i gull som fremhever et buet inngangsparti på vestfløyen. 
Bygget er rombeformet med en hage midt mellom fløyene. Over inngangspartiet er det en vakker kuppel som speiler seg i dammene i hagen. Petit Paleis og Grand Palais ligger rett ovenfor hverandre og Avenue Winston Churchill fører en over Seinen og mot Hôtel des Invalides.

Petit Palais og Grand Palais ble reist til Verdensutstillingen i 1900. Bygningene ligger i byens 8. arrondissement. Petit Palais ble tegnet av Charles Girault. 

Petit Palais har også tjent som modell for andre offentlige bygg, som Royal Museum for Sentral-Afrika nær Brussel og Museo de Bellas Artes (Fine Arts Museum, omfatter kunster som arkitektur, skulptur, malerkunst, fotografi og filmkunst) i Santiago, Chile. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Grand Palais

**Grand Palais** er en bygning i Paris, på sørsiden av paradegaten Champs-Élysées, som inneholder museer og utstillingslokaler for bildende kunst. Bygningen ble sammen med Petit Palais reist til Verdensutstillingen i 1900.

Arkitektonisk er bygningen en særegen blanding av nyklassisistisk fasade i stein og smijernsdekorasjoner i art noveau-stil. Den har et buet glasstak og sentral kuppel i glass med bærende konstruksjoner i jern.

Grand Palais blir arena for fekting og taekwondo under Sommer-OL 2024 og Paralympiske sommerleker 2024.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Schmalkalden

**Schmalkalden** er en by i den tyske delstaten Thüringen. Den har 17 974 innbyggere (2003).

Byens borgermester er Thomas Kaminski (SPD).

## Historie

Schmalkalden nevnes første gang år 874 som *villa Smalcalta*, og fikk byrettigheter av de thüringske landgrevene i 1180. Under krigene mellom Phillipp av Schwaben og Welferkongen Otto ble byen ødelagt i 1203. I 1247 kom byen under grevene av Henneberg, og i 1319 ble det grunnlagt et kollegiatstift og et augustinerkloster der. Fra 1322 er byen kjent for sin jern- og stålvareproduksjon.

Byen og herskapet Schmalkalden ble delt i 1360 mellom grevene av Henneberg-Schleusingen og landgrevene av Hessen. I 1419 fant det første rådsmøte sted i byens nåværende rådhus.

Særlig kjent er Schmalkalden blitt for Schmalkalden-forbundet, grunnlagt her i 1530. I 1537 fant forbundets viktigste forbundsdag sted, med Martin Luther tilstede. Her ble Schmalkalden-artiklene offentliggjort.

Mellom 1546&ndash;47 raste den schmalkaldiske krig, som endte med habsburgerkeiseren Karl Vs seier.

Fra 1583 var Schmalkalden alene i de hessiske landgrevenes besittelse. De oppførte bl.a. slottet Wilhelmsburg som jakt- og sommerresidens (1585/90).

Under tredveårskrigen opplevet byen økonomiske nedgangstider, særlig gjaldt det jernvareproduksjonen. Byen ble spart for ødeleggelse under Napoleonskrigene 1806-13, selv om byens borgere organiserte motstandsaksjoner mot de franske okkupantene.

I 1866 ble byen og herskapet Schmalkalden innlemmet i den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau.

I 1971 ble Sven Fischer født her.

## Bilder

File:Altmarkt Schmalkalden.jpg|Fagverksbygninger på gamletorget
File:Gemeindeamt Wernshausen.jpg|Det tidligere kommunekontoret i Wernshausen
File:Sankt Georg Schmalkalden.jpg|St. Georgkirken, bygget 1437–1509
File:Wilhelmsburg Schmalkalden.JPG|Wilhelmsburg slott, bygget 1585–1590
File:Lutherhaus Schmalkalden.jpg|Lutherhuset, der Martin Luther bodde under sitt opphold i 1537


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Piratbyrån

**Piratbyrån** var en svensk interesseorganisasjon som konsentrerte seg om spørsmål om opphavsrett, piratkopiering og personlig integritet for nettbrukere. Organisasjonen eksisterte fra 2003 til 2010.

Utgangspunktet for Piratbyrån var at ettersom datamaskinens kraftige vekst har gjort det mulig å gi alle med internett tilgang til all digital informasjon, skal denne utviklingen ikke hemmes av opphavsrett og programvarepatenter. Navnet spiller på bransjeorganisasjonen Svenska Antipiratbyrån.

Piratbyrån forsøkte først og fremst å få i gang en ordentlig debatt om opphavsrett og annen såkalt immateriell eiendom for å endre synet på denne. Nettstedet samlet artikler om opphavsrett, de siste nyhetene, guider om piratkopiering og startet også  BitTorrent-trackeren The Pirate Bay, som senere ble gjort uavhengig fra Piratbyrån. 

Rasmus Fleischer er kjent som talsmann for organisasjonen Piratbyrån.

## Eksterne lenker
* 
*
Helene Wessel

**Helene Wessel** (født 6. juli 1898 i Dortmund, død 13. oktober 1969 i Bonn) var en tysk katolsk politiker. Hun var leder for Det katolske sentrumspartiet, men sluttet seg senere til Gesamtdeutsche Volkspartei og deretter SPD.

Hun var datter av en lokomotivfører, som også var medlem av sentrumspartiet. Allerede mellom 1915 og 1928 var hun partisekretær i partiet. Fra 1923 til 1928 og fra 1933 til 1945 arbeidet hun i forsorgen i den katolske kirke i Dortmund. Mellom 1928 og 1933 var hun medlem av den prøyssiske landdagen, hvor hun hadde ansvaret for forsorgsspørsmål. I 1930 ble hun innvalgt i partiets bestyrelse.

Det katolske sentrumspartiet ble tvunget til å oppløse seg selv i 1933. Etter at partiet var gjenopprettet i 1945 tilhørte hun igjen bestyrelsen, og ble innvalgt i landdagen i Nordrhein-Westfalen i 1946. Mellom 1946 og 1949 var hun utgiver av partiavisen *Neuer Westfälischer Kurier*. Hun var medlem av det parlamentariske rådet som forberedte den nye grunnloven. Etter Fritz Strickers død ble hun valgt til det katolske sentrumspartiets leder. Hun ble innvalgt i Forbundsdagen, det tyske parlamentet, i 1949, og ble eneste kvinnelige fraksjonsleder. Etter sammenslåingen med Bayernpartiet beholdt hun også denne posisjonen. Hun var også formann for komitéen for den offentlige forsorg. 27. januar 1952 meldte hun seg ut av Sentrumspartiet, og grunnla Gesamtdeutsche Volkspartei (GVP) sammen med Gustav Heinemann (tidligere CDU), Hans Bodensteiner (CSU), Thea Arnold (Zentrum), Hermann Etzel (Bayernpartei), Diether Posser og Johannes Rau. Partiet klarte imidlertid ikke å komme over sperregrensen. De fleste av medlemmene, inkludert Wessel, gikk deretter over til SPD, som Wessel representerte i Forbundsdagen fra 1957 til sin død.

## Referanser


## Litteratur
* Friese, Elisabeth: *Helene Wessel*, 1992, ISBN 3-88474-064-4

## Eksterne lenker
* 
* http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/WesselHelene
Theophania

**Theophania** (også skrevet *Theophánu* eller *Theopháno*) (født 956 i Konstantinopel, død 15. juni 991 i Nimwegen) var tysk-romersk keiserinne. Etter sin manns død regjerte hun alene i syv år på vegne av sin mindreårige sønn.

Den greskfødte prinsessen ble gift med keiser Otto II av det tysk-romerske rike den 14. april 972. De fikk følgende barn:

*Sophia, abbedisse i Gandersheim, f. 978
*Adelheid, abbedisse i Quedlinburg, f. 977
*Mathilde av Sachsen, f. 978
*Otto III, tysk-romersk keiser

Etter Theophanias død overtok Otto IIIs bestemor Adelheid av Burgund de facto styringen av riket inntil barnebarnet ble stort nok til å styre selv.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Davids, A. *The Empress Theophano : Byzantium and the West at the Turn of the First Millennium*, 1995. http://www.amazon.com/exec/obidos/tg/detail/-/0521452961/
Nordaust-Svalbard naturreservat

**Nordaust-Svalbard naturreservat** er et naturreservat på Svalbard som ble opprettet 1. juli 1973 og omfatter et område på 55&nbsp;354&nbsp;315&nbsp;dekar (det største av alle verneområdene på Svalbard, uansett vernestatus). Reservatet er direkte tilknyttet Søraust-Svalbard naturreservat i sør.

Naturreservatet omfatter blant annet Kvitøya, Kong Karls land og Nordaustlandet. Øygruppen Kong Karls Land er det viktigste yngleområdet for isbjørn i denne delen av Arktis. Derfor er det ferdselsforbud her hele året. Forbudet gjelder all ferdsel på øyene og på sjøen i en avstand på minst 500 m fra land eller skjær, og overflyging under 500 m.

## Eksterne lenker
* 
*
Dortmund

**Dortmund** er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen i Ruhr-området. Byens befolkning var 572&nbsp;087 per 31. desember 2012.

I Dortmund finner vi det berømte fotballaget Borussia Dortmund, som spiller sine hjemmekamper på Signal Iduna Park, som åpnet i 1974 i forbindelse med VM i fotball. Det ble også spilt kamper her under fotball-VM i 2006.

Dortmund er kjent som Westfalens grønne storby. Nesten halvpartens av kommunens areal består av elver, skogsomoråder, jordbruksområder og grønne områder med store parker.

Byens julemarked (Weihnachtsmarkt) er ett av Tysklands største, og her finner man et av verdens største «juletrær», lagd ved å stable hundrevis av trær i pyramideform.

## Kommunikasjon

Dortmund lufthavn ligger 10&nbsp;km utenfor byen. Sentralstasjonen er Tysklands tredje største knutepunkt for fjerntrafikk. Dortmund havn er Europas  største kanalhavn.

## Historie
Dortmunds historie går tilbake til 880 e.Kr., da byen for første gang er omtalt i skriftlige kilder, som *Throtmanni*. Det var en liten landsby den gang. I 1152 kom keiser Fredrik Barbarossa til området og gjenoppbygde byen, som var blitt ødelagt i en brann. I to år var Dortmund Barbarossas residens, og etterpå vokste byen til en av de mektigste byene i det tysk-romerske riket. På 1200-tallet ble Dortmund med i Hansaforbundet. I 1220 fikk byen status som riksstad, det vil si at den var direkte underlagt keiseren.

Etter Napoleonskrigene mistet Dortmund sin uavhengighet og ble innlemmet i Preussen. Byen ble etter hvert et viktig senter for kull, stål, og øl.

Under andre verdenskrig var Dortmund, sammen med andre byer i det viktige Ruhr-området, mål for de alliertes bombetokter. Omtrent to tredeler av husene i Dortmund ble ødelagt i løpet av krigen.

I dag er byen sentrum for høyteknologisk industri. Det er også en av de grønneste byene i Westfalen, med  store parker og grøntområder som ble anlagt i gjenoppbygningsperioden etter andre verdenskrig.

## Bygninger
*Florianturm (Dortmunds TV-tårn)
*Signal Iduna Park &ndash; Fotballbanen til Borussia Dortmund

## Bilder

File:Reinoldikirche von oben.jpg|Reinoldikirken
File:Dortmund Rathaus IMGP6046.jpg|Rådhuset
File:Dortmund Museum Kunst Kulturgeschichte IMGP8282.jpg|Muséet for kunst og kulturhistorie
File:Museum-adlerturm.jpg|Adlerturm
File:HBFDo.JPG|Sentraljernbanestasjonen
Fil:Westfalenstadion.jpg|Signal Iduna Park
File:Florianturm.jpg|Kringkastingstårnet Florianturm


## Se også
* Dortmunder

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Fotografier fra Dortmund
* Fotballaget BV Borussia Dortmund
Hillman

**Hillman** var et britisk bilmerke fra 1907 til 1976, produsert av Rootes. Kjente modeller inkluderer Hillman Avenger og Hillman Minx. Skaperane av Hillman var William Hillman og Louis Coatelen.

Hillman var også spøkelsen av fleire firmaer mellom anna Chrysler som eiger Dodge, Jeep og Plymouth. Fordi at både Dodge og Plymouth har deltat i NASCAR motorsport med Dodge Charger Daytona og Plymouth Superbird så har Hillman vore utrolig med størrelse. 

Etter at Rootes ble overtatt av Chrysler på 1960-tallet forsvant Hillman-merket.  Avenger- og Hunter-modellene fikk Chrysler-merket fram til 1979, da Chrysler solgte sin europeiske avdeling til Peugeot.  På dette tidspunktet ble Hillman Hunter skringlagt og Hillman Avenger skiftet merke til Talbot fram til salget opphørte mot slutten av 1981.

## Eksterne lenker
* 
* Reklame for 1964 Hillman Minx på Bilhistorie.no
* cartype.com side
Ridderne av Dor

**Ridderne av Dor** er en norsk tegneserie i fantasysjangeren, skrevet og tegnet av InkaLill, utgitt hos Bladkompaniet. Serien handler om sju riddere, en fra hvert av de sju Dor-landene, ledet av Hassel Hvitveis, og deres kamp for å bekjempe den onde trollmannen Incense Overall.

Serien består av sju album:
**Ridderne av Dor 1: Hjertets Knekt* (1992)
**Ridderne av Dor 2: Ønske-Ringen* (1994)
**Ridderne av Dor 3: Trylle-Hornet* (1995)
**Ridderne av Dor 4: Lovens bokstav* (1996)
**Ridderne av Dor 5: Keiser Overall* (1997)
**Ridderne av Dor 6: Sorte Gryter* (1998)
**Ridderne av Dor 7: Tidens Trapp* (2000)

InkaLill mottok Sproingprisen i 1992 for *Hjertets Knekt* og i 1996 for *Lovens bokstav*. I tillegg fikk hun Kultur- og kirkedepartementets tegneseriepris for barne- og ungdomslitteratur  for *Keiser Overall* i 1997 og for *Tidens Trapp* i 2000.

Handlingen i Ridderne av Dor foregår på samme kontinent som InkaLills nyere serie *[[Miranda (tegneserie)|Miranda]]*, Mir-kontinentet, men i en langt tidligere tidsepoke.

## Eksterne lenker
* Ridderne av Dor som webcomic på norsk
Norsk kulturfond

**Norsk kulturfond** har til oppgave å stimulere norsk åndsliv, verne kulturarven og formidle kunst- og kulturverdier til så mange som mulig. Fondet ble opprettet etter stortingsvedtak i 1964, og administreres av Norsk kulturråd innenfor rammer som vedtas årlig av Stortinget. I 2010 fordelte fondet 430,1 millioner kroner.

Privatpersoner, organisasjoner og institusjoner kan søke tilskudd fra fondet innenfor områdene litteratur og tidsskrift, musikk, billedkunst og kunsthånderk, scenekunst, kulturvern, barne- og ungdomskultur, kunst og ny teknologi, rom for kunst/andre formål. Kategoriene kan endres av Stortinget.

## Eksterne lenker
* Norsk kulturfond på www.kulturrad.no
Hommell

**Hommell** var et fransk bilmerke, stiftet av den franske biljournalisten Michel Hommell.  Den første modellen ble vist på Paris-ustillingen i 1990.  Den første produksjonsbilen ble vist på Genève-utstillingen i 1994.  Bilen var bygget på en rørramme og med en 2-liters motor fra Peugeot.

Den lille Hommell-fabrikken produserte mellom 30 og 50 biler årlig, men innstilte produksjonen i desember 2003.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bilnorge.no sin historie om merket
* Manoir de l'Automobile
MS «Bess»

**MS «Bess»** var et linjeskip på 1116 bruttotonn som var bygget i 1939 og som tilhørte oslorederiet Fred. Olsen & Co. Skipet forliste i Nordsjøen den 12. august 1951 mens hun var på overfart fra Antwerpen til Oslo i tung sjø. 22 av mannskapet og åtte passasjerer druknet, mens ni ble reddet av det tyske forskningsskipet «Meerkatze».

## Se også
* Norske katastrofer og store ulykker

## Eksterne lenker
* 
*  The Loss of M/S Bess - Post War Warsailors.com
Frederikshavn kommune

**Frederikshavn kommune** er en dansk kommune i Region Nordjylland på Jylland med 58&nbsp;376 innbyggere (2024). Administrasjonssenteret ligger i Frederikshavn. 

Kommunen ble etablert i forbindelse med regionreformen i 2007 og er en sammenslåing av Frederikshavn kommune (1970–2006), Skagen kommune og Sæby kommune.

De største byene i kommunen er Frederikshavn, Sæby og Skagen.

I kommunen ligger blant annet Bangsbo Museum, Frederikshavn Kunstmuseum & Exlibrissamling, og Krudttårnet.

## Politikk
### Forberedelser til kommunesammenslåingen i 2007
Ved kommunalvalget 15. november 2005 ble Erik Sørensen fra Socialdemokratiet valgt til borgermester i den nye kommunen.

### Borgermestre
* Jon Andersen (V) 2026–
* Karsten Thomsen (S) 2024–2025
* Birgit Stenbak Hansen (S) 2014–2024
* Lars Mejlvang Møller (V) 2010–2013
* Erik Sørensen (S) 2007–2009

### Kommunalrådet

* 

## Noter



## Referanser
 

 
 
 
 



## Eksterne lenker
*
Gandrup

**Gandrup** er en tidligere stasjonsby i det sørøstlige Vendsyssel i Aalborg kommune i Danmark med 1&nbsp;597 innbyggere (2023).  Inntil kommunalreformen i 2007 var den administrasjonssenter for tidligere Hals kommune. 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Byrum

**Byrum** er administrasjonssenter i Læsø kommune, Region Nordjylland, i Danmark og er den største byen på den danske øya Læsø i Kattegat. Byen er den eneste av øyas tre byer som ikke ligger ut mot havet. Byen har 450 innbyggere (2023) og har både øyas kommunekontor  og skole.  

Byrum oppsto rundt aktiviteten fra munkene ved cistercienserklosteret Vitskøl kloster som ble grunnlagt i 1158.

Sentralt i Byrum ligger Byrum kirke. I byen finnes også Læsøtårnet som er et 17 meter høyt utkikksstårn beliggende rett ved byens hovedgate.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Gutt

En **gutt** er et menneskebarn av hannkjønn, i motsetning til ei jente, som er et menneskebarn av hunnkjønn. En voksen person av hannkjønn blir omtalt som en mann. En ung mann som ennå ikke har tiltrådt de rollene som rent miljømessig forventes av en mann, som å forsørge sin familie og å ha en fast jobb, kan også omtales som en gutt, for eksempel i sammensetninger som *en ung gutt*, det vil si «en ung mann», gårdsgutt eller tjenestegutt.

## Gutterollen i samfunnet
Den kroppslige overgangen fra gutt til voksen mann starter med puberteten i tolvårsalderen. Den sosiale gutterollen fortsetter imidlertid ofte inn i voksen alder. Den lange ungdomstida skyldes først og fremst  at skolegangen er lengre nå enn tidligere, at ungdomskulturen er blitt stadig tydeligere og at ungdom siden 1950-tallet er blitt definert som en egen kommersiell målgruppe. Mange unge menn opplever seg derfor i dag som gutter inntil de får egne barn. 

Gutterollen har variert svært mye i forskjellige kulturer og gjennom historien. Mange steder har det vært ritualer for å markere overgangen fra gutt til mann eller fra barn til voksen, blant annet indirekte gjennom for eksempel konfirmasjon og militærtjeneste. I tillegg til gutters og jenters medfødte, biologiske forskjeller, blir dessuten alle barn preget av sosiale kjønnsroller i omgivelsene. I de fleste samfunn har gutter tradisjonelt hatt større status og verdi enn jenter. Flere mener imidlertid at mange gutter taper i det moderne kunnskapssamfunnet som belønner sosial intelligens, fleksibilitet og evne til teoretisk innlæring høyere enn fysisk styrke og selvhevdelse.


Fil:Olav Rusti-Gutt med eple.jpg|Gutt med eple, Olav Rusti
Fil:Boy from the Taylor Family.jpeg|Amerikansk overklassegutt fra 1812 med pil og bue, barnekrage og flosshatt. Maleri av Rembrandt Peale.
Fil:Confirmationed1894page324Puk.jpg|Vitsetegning fra det danske vittighetsbladet *Puk* fra 1894 karikerer gamle dagers forestilling om at gutter ofte ble betraktet som voksne menn etter konfirmasjonen.
File:Bundesarchiv Bild 183-B0514-0014-001, Kinder im Spiel.jpg|Tyske gutter leker 1963
Fil:Boy monk with pistol.jpg|Guttemunk fra Bhutan med lekepistol.
Fil:Khotan-mercado-chicos-d01.jpg|Gutter fra uighurer-folket på et marked i Xinjiang i Kina.


## Etymologi og betydning
Begrepet gutt tilsvarer det danske *dreng*, det svenske *pojke* og engelske *boy*. Ordet gutt har en litt uviss opprinnelse, men stammer antakelig enten fra det norske dialektordet *gaut*, det vil si «pratmaker» eller «skrythals» (jamfør det islandske *gautan* som betyr «prat») eller det nederlandske *guit* som betyr «skøyer» eller «spilloppmaker» (jamfør det eldre tyske *gauzen* som betyr «skrike» eller «kjefte»). På dansk brukes *gutt* særlig rosende om en kvikk gutt eller en sterk og flink, ung mann.  

## Se også
* Jente
* Kjønnsroller 
* Kjønn 
* Mann 

## Eksterne lenker
* 
* Søk på «gutt» i norske ordbøker:
Stargard

**Stargard** (til og med 2015 **Stargard Szczeciński**) er en by i Polen. Byen ligger i det vestlige Pommern (Vestpommerske voivodskap), like nordøst for Berlin. Stargard ligger på begge sider av elven Ina. Avstanden i en rett linje mellom byene Stargard - Szczecin er 35 km, til Warszawa er det 414 km.

Byen hadde  innbyggere i mars 2014.

## Vennskapsbyer
*  Elmshorn
*  Saldus
*  Slagelse
*  Stralsund
*  Wijchen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* BIP Stargard