Kanadisk gælisk

:*For [[irsk]] i Canada, se [[Newfoundland-irsk]] og [[Gaeltacht Bhaile na hÉireann]]*

**Kanadisk gælisk** (**', lokalt kun **gælisk**) er dialekten av [[skotsk-gælisk]] som har blitt talt på [[Cape Breton|Cape Breton Island]] og isolerte enklaver i [[Nova Scotia]] i mer enn 200&nbsp;år. Da språket hadde sin største utbredning i [[Canada]] på midten av det [[19. århundre]], var gælisk det tredje mest talte språket etter [[engelsk]] og [[fransk]]. Bruken av språket har imidlertid falt drastisk siden den tid, og dialekten er nå nesten [[språkdød|utdødd]]; det er nylig blitt gjort forsøk på å gjenopplive den.

== Historie ==
=== Tidlige brukere ===
I [[1621]] lot [[Jakob I av England|kong Jakob VI av Skottland]] korsaren [[William Alexander]] å opprette den første skotske kolonien. Den utvandrende gruppen av høylendere &ndash; som alle snakka gælisk &ndash; slo seg ned ved [[Port Royal]], på Nova Scotias vestkyst, med kolonien mislyktes før ett år hadde gått. Senere forsøk på å gjenopprette kolonien ble oppgitt i [[1631]] etter at [[Saint-Germain-en-Laye-traktaten av 1632]] førte Nova Scotia tilbake til [[Frankrike|fransk]] styre.

I [[1670]] ble [[Hudson's Bay Company]] gitt eksklusive handelsrettigheter til alle [[Nord-Amerika|nordamerikanske]] områder med elver som renner ut i [[Hudsonbukten|Hudson Bay]] &ndash; rundt 3,9&nbsp;millioner [[kvadratkilometer|km²]] (et område større enn India). Mange av handelsmennene var orknøyinger og skotske høylendere, og de sistnevnte brakte med seg gælisk. De som giftet seg med den lokale urbefolkningen ([[First Nations]]) videreførte språket, slik at det på midten av 1700-tallet fantes et stort antall handelsmenn med blandet skotsk og indiansk opphav som snakket gælisk.

=== Bosetting ===
[[Nova Scotia]] fortsatte å være [[Frankrike]]s eiendom fram til [[1758]], da [[Fort Louisbourg|Louisbourg]] falt for britene, fulgt av resten av [[Ny-Frankrike]] i det etterfølgende [[slaget ved Plaines d'Abraham]]. Som et resultat av konflikten sikra de såkalte høylenderregimentene, som sloss for britene, seg et rykte for enestående standhaftighet og kampmot. I sin tur ble landet kjent blant høylenderne for sin størrelse, skjønnhet og rike naturressurser.

Høylenderne husket på [[Canada]] da den første  ([[Det skotske høylandet#Historie|Highland clearance]]) i [[1762]] tvang mange gæliske familier vekk fra sine hjemland. Det første skipet med [[Hebridene|hebridiske]] kolonister ankom på «St.-John’s Island» ([[Prince Edward Island]]) i [[1770]]; det kom også flere skip i [[1772]] og [[1774]]]. I [[1773]] ankom skipet «The Hector» til Pictou, Nova Scotia med 169&nbsp;nybyggere som for det meste kom fra [[Skye|Isle of Skye]]. I [[1784]] ble det siste hinderet for skotsk bosetting &ndash; en lov som la restriksjoner på landeierskap på [[Cape Breton|Cape Breton Island]] &ndash; fjerna, og ikke lenge etter var majoriteten av innbyggerne på Prince Edward Island og Nova Scotia gælisktalende. Det er beregnet at mer enn 50&nbsp;000&nbsp;gæliske bosettere innvandret til Nova Scotia og Cape Breton Island mellom [[1815]] og [[1870]].

Da [[Den amerikanske uavhengighetskrigen]] ble avslutta kom nyankomne innvandrere fra Skottland, foruten med lojalister som rømte fra forfølgelse av [[Amerikas forente stater|amerikanske]] patrioter. Disse nybyggerne flyttet til Canada i stor skala og slo seg ned i de dyrkbare landene i [[Britisk Nord-Amerika]], og ikke minst et store antall som slo seg ned i Glengarry County i dagens [[Ontario]], og i [[Eastern Townships]] i [[Québec]].

=== Red River-kolonien ===
I [[1812]] anskaffet [[Thomas Douglas, 5. jarl av Selkirk|Lord Selkirk]] av Skottland seg 300&nbsp;000&nbsp;[[kvadratkilometer|km²]] for å opprette en skotsk koloni der [[Red River of the North|Red River]] deler seg, i det som senere ble [[Manitoba]]. Han brakte med seg over 70&nbsp;skotske nybyggere, hvorav mange var gælisktalende, og etablerte en liten gårdskoloni der. Bosettinga tiltrakk seg snart oppmerksomheten til lokale [[First Nations]]-grupper, hvilket resulterte i et unikt samvær mellom skotske ([[det skotske lavlandet|lavlendere]], [[det skotske høylandet|høylendere]] og [[Orknøyene|orknøyinger]]), [[England|engelskmenn]], [[cree]], [[Frankrike|franskmenn]], [[ojibwa]], [[saulteaux]] og [[métis]]er.

På [[1840-årene|1840-tallet]] ble [[prest]]en John Black fra Toronto sendt for å preke for bosettinga, men hans «mangel på gæliskkunnskaper var en stor skuffelse» for soknebarna. Med fortsatt innvandring økte befolkninga av skotske nybyggere til over 300, men innen [[1860-årene|1860-tallet]] var det flere fransk-métiser enn skotter, og stridigheter mellom de to gruppene var en stor faktor i det etterfølgende [[Red River-opprøret]].

== Det nittende århundre ==
Innen [[1850]] hadde gælisk blitt det tredje vanligste [[morsmål]]et i [[Britisk Nord-Amerika]] etter [[engelsk]] og [[fransk]], og antas å ha blitt snakket av over 200&nbsp;000&nbsp;britisk-nordamerikanere på den tiden. Et stort antall innvandrede som dannet skotskgæliske samfunn og [[Irland|irske]] bosettinger i [[Newfoundland]] utviklet det relaterte språket [[Newfoundland-irsk]]. På Prince Edward Island og Cape Breton var det store områder som var enspråklig gæliske, og samfunn av gælisktalende hadde etablert seg i nordøstlige Nova Scotia (rundt Pictou og Antigonish); i fylkene Glengarry, [[Stormont]], [[Grey (Ontario)|Grey]] og [[Bruce County|Bruce]] i [[Ontario]]; i [[Codroy-dalen]] i Newfoundland; i [[Winnipeg]] i [[Manitoba]] og i [[Eastern Townships]] i [[Québec]].

I [[1867]], var gælisk det vanligste morsmålet blant [[Den kanadiske konføderasjonen|Konføderasjonens fedre]]. I [[1890]] fremmet Tòmas Raibeart Mac Aonghais, en partiuavhengig [[senator]] fra [[Britisk Columbia]] (født i Lake Ainslie, Cape Breton Island), et lovforslag kalt «An Act to Provide for the Use of Gaelic in Official Proceedings». Han nevnte i denne ti [[Skottland|skotske]] og åtte [[Irland|irske]] senatorer som snakket gælisk, og trettito medlemmer av [[Underhuset (Canada)|Underhuset]] som snakket enten skotsk eller irsk gælisk. Lovforslaget ble nedstemt med 42 stemmer mot 7. Til tross for myndighetenes ignoranse av gæliske saker, finnes det vitnesbyrd på minst én rettssak som har foregått kun på gælisk, en gang mellom [[1880]] og [[1900]] i Baddeck, med Seumas Mac Dhòmhnaill som dommer.

== Lingvistiske trekk ==
[[Uttale]]n av kanadisk gælisk har skilt seg fra standard gælisk slik det snakkes i Skottland på flere måter. Gæliske begreper som er unike for Canada finnes, men det finnes ikke forskning som sier eksakt hvor mange som finnes. Språket har også hatt stor innflytelse på [[Cape Breton-engelsk]], den lokale dialekten av engelsk.

=== Fonologi ===
*** → **
*:Det vanligste kjennetegnet på kanadisk gælisk, hvor [[velarer|bred]] «l» uttales som «w». Denne formen var velkjent i vestlige Skottland, hvor den kaltes **' («Eigg-klukk»), fordi den ofte ble brukt blant personer fra øya Eigg.

*** → **
*:Når «n» opptrer foran en runda vokal, pleier brukerne å uttale den som «m».

*** → **
*:Denne formen begrenser seg for det meste til flertallsendelsen **', hvor de første «n»-ene uttales som «w».

*** → **
*:Denne endringen forekommer ofte i mange skotske dialekter hvor  uttales ved siden av bestemte konsonanter; i kanadisk gælisk uttales det  uavhengig av omkringliggende lyder.

=== Ordforråd ===
<div style="column-count:2;-moz-column-count:2;">
***** ''verb'' å drive gård
***** ''substantiv'' en tøypung for kollekt i kirken
***** ''subsantiv'' mokasiner
***** (eller ****) ''substantiv'' et skogområde som er ryddet for å plante åkrer; bokstavelig «skogpark»
***** ''substantiv'' sau
***** ''substantiv'' muslinggjørme
***** ''substantiv'' [[lyktemenn|lyktemann, el. lysalv]]
***** ''substantiv'' bestemorsunderbukser (bokstavelig «knekone»)
***** ''verb'' å stå på skøyter
***** (fl. ****) ''substantiv'' en cent
***** ''substantiv'' torg
***** ''substantiv'' rom (brennevin)
***** ''verb'' å slå noen
***** ''substantivfrase'' en nikkel (bokstavelig «tre skotske pence»)
***** ''substantivfrase'' en [[dime]] (bokstavelig «seks skotske pence»)
***** ''substantivfrase'' tjue cent (bokstavelig «en shilling»)
***** ''substantivfrase'' femti cent (bokstavelig «to shillinger og seks pence»)
***** ''substantivfrase'' en dollar (bokstavelig «fem shilling»)
***** ''substantiv'' en butikk
***** ''verb'' å stille til valg
***** ''substantiv'' fyrstikker
***** ''substantiv'' en bankett
***** ''substantiv'' biler
***** ''substantiv'' [[islom]]
***** og **** ''egennavn'' februar og mars
</div>

=== Gælisk i Cape Breton-engelsk ===
***** ''substantiv'' søppel (**')

***** *substantiv* dypt teppe av snø som dekker baken (fra **' eller **')

## Kunst og kultur

A.W.R. MacKenzie grunnla *Nova Scotia Gaelic College* i St. Ann’s i 1939. St. Francis Xavier University i Antigonish, Nova Scotia har en avdeling for keltiske studier med gælisktalende ansatte, og er den eneste slike avdelingen utenfor Skottland som tilbyr fire hele år med instruksjon i skotsk-gælisk. Eòin Baoideach fra Antigonish utga det månedlige gæliske magasinet *An Cuaintear Og Gaelach* («Den gæliske turisten») rundt 1851. Verdens lengstløpende gæliske tidsskrift *Mac Talla* («Ekko») ble utgitt av Eòin G. Mac Fhionghain i elleve år mellom 1892 og 1904, i Sydney, Nova Scotia. Eòin og Seòras Mac Shuail, som antas å være verdens eneste svarte med gælisk som morsmål, ble født på Cape Breton, og ble som voksne venner med Rudyard Kipling. I 1896 skrev Kipling romanen *Captains Courageous*, som handlet blant annet om en isolert gælisktalende afrokanadisk kokk fra Cape Breton.

Mange engelsktalende kunstnere av kanadisk gælisk opphav har brukt kanadisk gælisk i sine verk, blant annet Alistair MacLeod (*No Great Mischief*), Ann-Marie MacDonald (*Fall on your Knees*) og D.R. MacDonald (*Cape Breton Road*). Den gæliskspråklige sangeren Mary Jane Lamond har utgitt flere album på gælisk, blant annet den kjente sangen «*Horo Ghoid thu Nighean*» («Jenny Dang the Weaver).

Queen’s Universitys skoleslagord er  («Dronningens college for alltid!»), og synges tradisjonelt etter touchdown-mål i kanadisk fotball-kamper. Universitetets lag har kallenavnet *Golden Gaels* («Gylne gælere»).

Nova Scotias gæliske karakter har påvirka provinsens industri og tradisjoner. «Glen Breton Rare» på Cape Breton er verdens eneste maltwhisky produsert utenfor Skottland. Gæliske nybyggere i Windsor, Nova Scotia tilpasset den populære gæliske sporten shinty til å spilles på is med skøyter &ndash; forløperen til moderne ishockey.

Den første gæliskspråklige filmen laga i Nord-Amerika, *[https://web.archive.org/web/20070927180647/http://wakeofcalummacleod.ca/about_film.php Faire Chaluim Mhic Leòid]* («The Wake of Calum MacLeod») er en seksminutters kortfilm filmet på Cape Breton.

## Grunner til nedgang i bruk
Til tross for den lange historien gælisk har hatt i Canada, begynte den gælisktalende befolkninga å synke etter 1850. Denne nedgangen var et resultat av fordommer, både eksternt fra andre grupper, og internt blant gælerne selv, aggressiv fraråding av bruk i skole og regjering, og en oppfatning om at var mer prestisje i å  bruke engelsk.

Gælisk har møtt fordommer i Storbritannia i generasjoner, og de samme fordommene ble raskt overført til Britisk Nord-Amerika. I 1868 rapporterte avisen *Scottish-American Journal* hånlig at « ...de forberedelser som er uunnværlig for å oppnå (å snakke) gælisk er: svelge et pent antall muskat-raspere, skaffe seg kronisk bronkitt, få ens nesebor hermetisk forseglet, og underkaste seg en forvridning av kjeven».

Det faktum at gælisk ikke hadde fått offisiell status i sitt hjemland gjorde det lettere for kanadiske lovmakere å avvise kravene til de lokale. Lovmakerne satte spørsmålstegn ved hvorfor «privilegier skulle gis høylenderskottene i [det kanadiske parlamentet] som de ikke etterspør i sitt eget hjemland?». Politikere som selv snakket språket hadde meninger som i dag ville blitt ansett som feilinformerte; senatoren Henry A.N. Kaulbach fra Lunenburg svarte på Tòmas Mac Aonghais’ lovforslag at språket «kun egnet seg til diktning og eventyr.» Troen om at visse språk har iboende styrker og svakheter var typisk for det 19. århundret, men har siden blitt tilbakevist på alle punkter av moderne lingvistikk.

Rundt 1880 skrev Am Bàrd Mac Diarmaid fra Inverness County *An Tè a’Chaill a’Ghàidhlig* («Kvinnen som mistet gælisken sin»), en humoristisk sang som forteller om det voksende fenomen om gælere som på egen hånd vek bort fra morsmålet sitt.

Da andre verdenskrig brøt ut forsøkte den kanadiske regjeringa å forhindre bruken av gælisk på offentlige kommunikasjonsmidler. Regjeringa mente at gælisk ville være nedbrytende i forhold til deres relasjoner til Irland, et nøytralt land som av enkelte ble ansett for stilltiende å støtte Tyskland. På Prince Edward Island og Cape Breton, hvor gælisk sto sterkest, ble språket aktivt motarbeidet i skolene ved hjelp av fysisk avstraffing. Barn ble slått med **-en («hengende kjepp») om de ble tatt i å snakke gælisk.

Det var få jobbmuligheter for enspråklige gælere, og begrenset seg til de minskende gælisktalende samfunnene, og de fleste enspråklige jobbet i gruvedrift eller med fisking. Mange så engelskkunnskaper som nøkkelen til suksess, og for første gang i kanadisk historie lærte gælisktalende foreldre sine barn å snakke engelsk i et stort antall. Dette var den umiddelbare grunnen til den drastiske nedgangen i gælisktalende i det 20. århundre.

Antall mennesker som snakket språket har falt fra en største utbredelse på 200&nbsp;000&nbsp;mennesker i 1850, til 80&nbsp;000&nbsp;i&nbsp;1900, til 30&nbsp;000&nbsp;i&nbsp;1930, og mellom 500&nbsp;og 1000&nbsp;i&nbsp;2006. Det er ikke lenger noen hele samfunn med gælisktalende, men spor etter språket og lommer av talende er relativt vanlig på Cape Breton, spesielt i de tradisjonelle høysetene for språket, som Inverness County og Baddeck.

## Framtida
Den siste personen i Ontario som snakket gælisk flytende, som stammet fra de opprinnelige nybyggerne i Glengarry County, døde i 2001.

I 2006 ble den andre årlige Halifax Celtic Fèis avlyst på grunn av arrangørene følte de ikke kunne «gi publikummet et førsteklasses festival»; planer er imidlertid på vei for framtidige hendelser. I 2005 ble hjemmesiden til det populære kanadiskgæliskspråklige magasinet «Am Braighe» lagt ned, og magasinet blir ikke lenger utgitt.

Forbindelser mellom Nova Scotia og Skottland har blitt etterspurt, og den første avtalen mellom de to, *Memorandum of Understanding*, ble underskrevet i 2002. Gælisk tilbys i dag som introduksjonskurs på ungdomsskolenivå, i tillegg til de mer avanserte kursene på St. Francis Xavier University og Nova Scotia Gaelic College. Privatskoler og privatlærere er også tilgjengelige på Nova Scotia og i bystrøk ellers i Canada. I 2007 opprettet Nova Scotias regjering «Office of Gaelic Affairs» på grunn av den økte oppslutningen rundt gælisk kultur i området i de siste årene. I pressemeldinger har de kunngjort at planene er at det skal være minst 25&nbsp;000&nbsp;personer som snakker gælisk flytende innen 2027.

## Skotskgæliske stedsnavn i Canada

## Referanser