Izuøyene

**Izuøyene** (伊豆諸島 - *Izu-shotō*) er en kjede av vulkanske øyer som strekker seg sørover i Stillehavet fra Izuhalvøya i Japan i en lengde av ca. 580 kilometer. De er en del av den samme vulkanske kjede som Fujifjellet.

Øyene som ligger nærmest Honshu kalles «de sju Izuøyer» (伊豆七島 - *Izu Shichito*).  Hele arkipelet til og med den fjerntliggende Lots Hustru kalles Izuøyene (伊豆諸島 - *Izu-shotō*). Totalt finnes det over et dusin øyer. Ni av dem er bebodd. Øyene administreres av Tokyo Metropolis (som er et av Japans 47 prefekturer).

## Geografi og geologi
Den største øya målt i areal og befolkning er *Izu Ōshima*, som også ligger nærmest kysten av Honshu. Ōshima er en meget aktiv stratovulkan som sist hadde utbrudd i 1990. Øya er også kjent for sine varme kilder og rike flora, bl.a. kamelia som brukes til fremstilling av kameliaolje.

*To-shima*s vulkanfjell har ikke hatt utbrudd på flere tusen år. Denne øya er også kjent for produksjon av kameliaolje. Kamelia dekker 80 % av øya.

Den lille øya *Udone-shima* var tidligere befolket, men er nå forlatt. Vulkanen på øya er utdødd.

*Nii-jima* er kjent for sine hvite klipper og hvite strender skapt av den vulkanske bergarten ryolitt. Øya har ikke hatt vulkansk aktivitet siden 900-tallet, men er hjemsøkt av hyppige jordskjelv. Like ved Nii-jima ligger Shikine-jima, også kjent for vakre strender, samt varme kilder.

*Kōzu-shima* er en relativ flat øy, og mangler de dramatiske klippene man kan se på andre øyer i arkipelet. Det har ikke vært vulkansk aktivitet siden 800-tallet.

*Miyake-jima* er en aktiv stratovulkan som sist hadde utbrudd i 2010. Med den vulkanske aktiviteten følger også giftige gasser som, alt etter vindretningen, kan være farlig for befolkningen som stadig holder til på øya. Innbyggerne er rådet til alltid å ha en gassmaske for hånden.

*Hachijō-jima* er den nest største øya i gruppen, målt både i areal og innbyggertall. Den har ikke hatt noen vulkansk aktivitet siden 1600-tallet. Klimaet er subtropisk, og bregner, palmetrær, hibiskus og bougainvillea dekker øya.

Den siste befolkede øya på vei sørover er den eksotiske øya *Aogashima*. Den er kjent for sitt vulkanfjell som har en kaldera inne i en større kaldera. Siste utbrudd var på slutten av 1800-tallet.

Lenger sør finnes fire små, vulkanske og ubebodde øyer, blant annet det særpregede fuglefjellet *Sōfu Iwa* (Lots Hustru) som kun er 0,005&nbsp;km² stort, men når en høyde av 100 moh.

## Historie
### Eldre historie
På «De sju Izuøyer» er det så langt sør som *Hachijō-jima* funnet spor av bosetning som går tilbake til steinalderen. De eldste sporene peker tilbake på ainufolket *Koro-pok-guru* som bodde der før japanerne kom (jōmonkulturen). Men man regner med at mennesker allerede for 20 000 år siden krysset over til øyene for å hente obsidian som de brukte som steinredskaper. På denne tiden var havnivået lavere, og flere av øyene var forbundet til en større øy.

## Turisme
Øyenes vakre natur og dramatiske geologi, samt nærheten til «fastlandet» og fergeforbindelsene dertil gjør dem til populære reisedestinasjoner.

## Øyene
Øygruppen består av følgende øyer:

## Bilder

Volcanic Ash Fall Layers Izu Oshima Japan 2.jpg|Lag med vulkansk aske. Izu Ōshima.
Izu-Oshima-IMG 4759.jpg|Mihara-vulkanen på Izu Ōshima.
20140516三宅島.jpg|Miyake-jima.
Soufuiwa 07 02.jpg|Sōfu Iwa (Lots Hustru).
Aogasima maruyama.jpg|Aogashima.
Nijima kaigan.JPG|Fra Nii-jima.


## Referanser


## Eksterne lenker
*