Henri Pirenne

**Henri Pirenne** (født 23. desember 1862 i Verviers i provinsen Liège i Belgia, død 25. oktober 1935 i Uccle) var en førende belgisk historiker. Han er også kjent for sin deltagelse i den ikkevoldelige motstanden mot tyskerne som besatte Belgia under første verdenskrig.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Pirenne studerte historie og rettsvitenskap ved Universitetet i Liège, og fortsatte studiene i Paris, Leipzig og Berlin. Blant hans lærere var Wilhelm Arndt, Harry Breßlau og Gabriel Monod. 

### Karriere
Allerede i en alder av 24 år ble han professor for middelalderhistorie ved universitetet i Gent. Han hadde denne stillingen, med avbrudd av krigsårene, frem til 1930. Da ble universitetet nederlandskspråklig, noe som stred mot Pirennes ønske om et tospråklig universitet (slik som universitetet i Leuven var blitt).

Han bodde så i Uccle ved Brussel. Han var gift med Jenny-Laure Vanderhaegen, og de fikk fire sønner.

### Forskergjerning
Pirenne var spesialist på Belgias middelalderhistorie og har bl.a. utgitt *Bibliographie de l'histoire de Belgique* (1893), *Histoire de Belgique* (6 bd, 1900-26), *Les villes du moyen âge* (1928), *«La fin du moyen âge»* (i *Peuples et civilisations*, 7, 1931) samt utgaver av middelalderkrøniker. 

Pirennes vedvarende bidrag innen historieforskningen hviler på tre bidrag til forståelsen av europeisk historie. For det første med det som er blitt kjent som *Pirenne-tesen*, vedrørende middelalderens tilblivelse ut fra statsdannelser og nye handelsmønster; for det annet for sin presentasjon av belgisk middelalderhistorie, og for det tredje for hans analyse og modell vedrørende utviklingen av middelalderbyene. 

**Pirenne-tesen**: De germanske folkevandringene brøt ifølge Pirenne ikke utviklingen i Europa. I stedet hevder han en annen katastrofeteori: Islams erobringer på 600- og 700-tallene brøt i stykker middelhavsverdenen og blokkerte den øst-vestlige fjernhandelen som hadde gitt liv til antikkens økonomi. Det var under det tidevervet som begynner med Muhammed og slutter med Karl den store som det agrare, selvhusholdende middelalderske Europa kom til og antikkes livsformer svant hen.

Denne tesen anfektes av en rekke andre historikere. Den bygger på at man kan påvise at orientalske varer nådde merovingerriket gjennom syriske kjøpmenn, at fjernhandelen altså fungerte omkring år 600. Men ingenting er ifølge kritikerne av Pirenne kjent om den handelens omfang - den kan ha vært helt marginal.

Videre ville Pirenne vise at 700-tallets karolingiske Frankrike var avskåret fra den internasjonale handel. Men kildematerialet anser kritikerne å være for skjørt for slike konklusjoner: Handelen kan ha blitt gjennomført uten å sette spor som er blitt bevart til moderne tid.

## Verker i utvalg
* *Histoire de Belgique*
* *Les villes du Moyen-Age, essai d’histoire économique et sociale*, Bruxelles, Lamertin, 1927. (**Norsk**: * Byene i middelalderen*, 1968)
* *Mahomet et Charlemagne* (1937)
* *Les anciennes démocraties des Pays-Bas*, Flammarion, Bibliothèque de philosophie scientifique, 1910.
:: på norsk: *Tidlige demokratier i Benelux-landene; Urbane samfunn og politisk konflikt i Middelalderen og Renessansen* (Nisus Forlag, 2014) ISBN 97882-91612-164

## Referanser


## Litteratur
* Erna Patzelt: *Die fränkische Kultur und der Islam*. Aalen 1978 (*Kritisk til Pirenne-tesen.*)
* Peter Schöttler: «Henri Pirennes Kritik an der deutschen Geschichtswissenschaft und seine Neubegründung des Komparatismus im Ersten Weltkrieg», in: *Sozial.Geschichte. Zeitschrift für historische Analyse des 20. und 21. Jahrhunderts*, 19 (2004), H. 2, s. 53–81.