open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Carrhenes

* se systematisk inndeling

***Carrhenes*** er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).

## Utseende
Slanke, brune og hvite smygere. De fleste av arten er lysbrunt spraglete med noen små, hvite flekker ytterst i forvingen, men noen har mer omfattende, hvite felter. Larvene er grønne med mørk hodekapsel, kledt med korte, lyse, utstående hår. Puppen er mer eller mindre dekket med et lyst vokslag.

## Levevis
Disse artene finnes gjerne i kanten av og langs åpninger i tropisk regnskog. Larvene utvikler seg på busker i kattostfamilien (slektene *Byttneria* og *Malvaviscus*).

## Utbredelse
Slekten er neotropisk og forekommer i Sør- og Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling

Inndelingen følger Brower & Warren (2007).

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
*********** Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
************ Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien smygere, Hesperiidae
************** Underfamilien Pyrginae Burmeister, 1878
*************** Pyrgini Burmeister, 1878 – ca. 150 arter fordelt på 22 slekter. Forekommer i Norge:
**************** Slekten *Carrhenes* Godman & Salvin, 1895
***************** *[[Carrhenes bamba]]* Evans, 1953
***************** *[[Carrhenes calidius]]* Godman & Salvin, 1895
***************** *[[Carrhenes callipetes]]* Godman & Salvin, 1895
***************** *[[Carrhenes canescens]]* (R. Felder, 1869)
***************** *[[Carrhenes chaeremon]]* (Mabille, 1891)
***************** *[[Carrhenes fuscescens]]* (Mabille, 1891)
***************** *[[Carrhenes infuscescens]]* Steinhauser, 1989
***************** *[[Carrhenes leada]]* (Butler, 1870)
***************** *[[Carrhenes lilloi]]* Hayward, 1947
***************** *[[Carrhenes meridensis]]* Godman & Salvin, 1895
***************** *[[Carrhenes recurva]]* Austin, 2000
***************** *[[Carrhenes santes]]* Bell, 1940
***************** *[[Carrhenes sinesinus]]* Steinhauser, 1989

## Kilder
* Brower, A.V.Z. (2010) *Carrhenes* på Tree of life http://tolweb.org/Carrhenes/
* Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 3.6. 2012.
* Butterflies of America - *Carrhenes* spp. http://www.butterfliesofamerica.com/t/Carrhenes_a.htm
* Butterflies of Amazonia - *Carrhenes bamba* http://www.learnaboutbutterflies.com/Amazon%20-%20Carrhenes%20bamba.htm
* Butterflies of Amazonia - *Carrhenes leada* http://www.learnaboutbutterflies.com/Amazon%20-%20Carrhenes%20leada.htm
* Butterflies of Amazonia - *Carrhenes santes* http://www.learnaboutbutterflies.com/Amazon%20-%20Carrhenes%20santes.htm

## Eksterne lenker
*
Elio Carniel

**Elio Carniel** (født 7. juni 1923 i Wiener Neustadt, død 3. juni 1991 i Katzelsdorf) var en østerriksk-italiensk filmfotograf. 

## Liv og virke
Carniel begynte i 1942 som frivillig ved Wien-Film og ble mot slutten av krigen kameraassistent for Richard Angst (for eksempel i *Ulli und Marei* fra 1944). Som italiensk statsborger var han på denne tiden fritatt fra militærtjeneste.  Fra 1945 arbeidet han med amerikanske filmaviser før han fra 1948 begynte å arbeide med kulturdokumentariske kortfilmer. 

I 1951 fikk han sin debut som sjeffotograf innen spillefilm. Med unntak av Helmut Käutners internasjonalt anerkjente partisandrama *[[Die letzte Brücke]]*, begrenset Carniels arbeide seg til å gjelde lette underholdningsfilmer som *Familie Schimek*, *Eva küßt nur Direktoren*, *[[Immer die Radfahrer]]*, *[[Mariandl]]* og *[[Waldrausch]]*.

Fra 1963 arbeidet Carniel hovedsakelig med fjernsyn. Han fotograferte blant annet flere fremragende produksjoner av regissør Michael Kehlmann, deriblant * Joseph Roth-filmatiseringen *[[Radetzkymarsch]]*, *Hiob* og *Flucht ohne Ende* samt *Heldenfrühling* som ble hans siste arbeide.

Fra tidlig på 1970-tallet foreleste han ved Wiener Hochschule für Film og Darstellende Kunst. I denne stillingen underviste han i fotografi, men fortsatte sitt praktiske arbeid. I 1976 var han med på grunnleggingen av Verband österreichischer Kameraleute og ble første formann der. 

Elio Carniel var i tillegg fotograf ved de to kontroversielle adapsjonene *[[Und ewig singen die Wälder]]* og *[[Das Erbe von Björndal]]* av Trygve Gulbranssens *[[Bjørndaltrilogien|Bjørndaltrilogi]]*.

## Filmografi

## Referanser


## Litteratur
* Kay Weniger: *Das große Personenlexikon des Films*, første bind, side 682. Berlin (2001) ISBN 3-89602-340-3

## Eksterne lenker
*
Carl Forssell

**Carl Forssell** er anvnet til flere personer:

*Carl Forssell (ingeniør) (1881–1973) – en svensk sivilingeniør og riksdagsmann
*Carl Forssell (fekter) (1917–2005) – en svensk fekter
Hvithåndgibbon

**Hvithåndgibbon** (*Hylobates lar*) er en menneskeape (Hominoidea) i gibbonfamilien (*Hylobatidae*). Den lever i dag i Indonesia, Laos, Malaysia, Myanmar og Thailand, men var tidligere utbredt i flere sørasiatiske land.

## Biologi
 
Hvithåndgibboner blir aktive like etter daggry. Hann og hunn synger da duett for å forsterke parbåndet. Hunnen begynner med høye, lange hyl som stiger til et crescendo. Hannen svarer etter hvert som disse toner ut med enklere, mer skjelvende ul. Hver duett, som blir gjentatt flere ganger, varer i 15–20 sekunder, alt etter hvilket område dyrene lever i.

Hvithåndgibboner bruker det meste av dagen til å finne mat og ete. Halve kosten består av frukt, resten av blader, insekter og blomster. Hver dag bruker paret rundt 15 minutter på å lyske hverandre. Hvithåndgibboner beveger seg sjelden ut om natta, men hviler i stedet i greinverket eller greinkløfter. Tidligere trudde man at den dannet livslange parforhold, men senere studier har vist at hvithåndgibboner lever i seriemonogami, eller til og med i ikke-monogame flokker.

Hvert par eller flokk forsvarer et territorium. Etter å ha vært drektig i 7–8 måneder, føder hunnen en unge som dier i 18 måneder, når voksen størrelse når den er 6 år og er fullt kjønnsmoden når den er 9 år. I vill tilstand lever den i gjennomsnittlig i 25–30 år. Skoghost og jakt utgjør de største truslene mot denne arten.

Gibboner er klatreaper som lett svinger seg fra grein til grein etter armene. De sparer energi ved å bruke kroppen som en pendel. Gibbonen slipper taket med den ene hånden når den er på toppen av svingbuen, og med de framoverrettede øynene og det stereoskopiske synet peiler den seg inn på neste håndfeste, som kan være 3 meter unna. Den lille tommelen er plassert langt bak ved håndleddet, og fingrene fungerer som en krok.

Gibboner har læraktig hud på hender og føtter, som gir godt grep. Tommel og stortå er motstående til de andre fingrene og tærne, slik at apen kan gripe rundt greiner og gå oppreist. Hvithåndgibboner har svart hud og hvit pels på hender og føtter, samt en hvit ring av pelshår rundt ansiktet. Resten av pelsen er ensfarget, men varierer fra kremfarget og lys brun til rødbrun, brun eller nesten svart.

### Fakta
* Lengde: 42–59 cm
* Vekt: 4,5–7,5 kg
* Hale: mangler
* Sosialenhet: danner par

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* ARKive &ndash;https://web.archive.org/web/20171215171341/http://www.arkive.org/white-handed-gibbon/hylobates-lar/
Carl Forssell (ingeniør)

:*For fekteren med samme navn se [[Carl Forssell (fekter)]].*

**Carl Abraham Forssell** (født 4. oktober 1881 i Stockholm, død 23. mars 1973) var en svensk sivilingeniør (byggeteknikk), professor og riksdagsmann. Han var sønn til industrimannen Abraham Forssell. 

## Karriere
Forssell avla studenteksamen i 1900 og ble uteksaminert fra Kungliga Tekniska högskolans avdeling for byggeteknikk i 1904. Han ble i 1905 lærer i bygningsstatikk ved Tekniska högskolan. Fra 1906-1908 var han ansatt ved AB Vattenbyggnadsbyrån og var i tillegg i 1906-1907 assistent ved Tekniska högskolan i vannbyggingsteknikk. Han arbeidet som praktiserende ingeniør ved Gullspång vannkraftanlegg i  1907-1908 og i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen i 1908. I 1909 dannet han, sammen med J.G. Richert og Sven Lübeck, AB Betongkonstruktionsbyrån, hvor han ble teknisk leder. I årene 1913-1947 var han professor i bygningsstatikk ved Tekniska högskolan, hvor han var en forkjemper for reformer i undervisningen. 

Forssell ble i 1910 løytnant og i 1918 kaptein i Väg- och vattenbyggnadskåren. I årene 1921-1923 tilhørte han Stockholms stadsfullmäktige, ble medlem av Ingenjörsvetenskapsakademien i 1919 og formann i Svenska betongföreningen i 1921. I årene 1930-1937 var han representant for partiet Högern i riksdagens første kammer.

## Publikasjoner
Forssell forfattet et stort antall skrifter og artikler. Blant de viktigste kan nevnes 
* *Böjningslinjer vid gallerverk* (1904)
* *Bidrag till kännedom om nitförband* (1911)
* *Materialekonomi* (1911)
* *Beräkning af pålar* (1918)
* *Teknik och kultur* (1919)
* *Des déformations dans des poutres à treillis* (1923)
* *Bostadsfrågans tekniska möjligheter* (1925)
* *Provning av betong vid betongvägar medelst provbalkar* (1934)
* *Schubfestigkeit und Schubbewehrung der Betonbalken* (1954)
* *The design of reinforced concrete* (1957)

## Referanser


## Kilder
* *Sveriges dödbok 1947-2006, (CD-rom), Sveriges Släktforskarförbund*
Manuel Serifo Nhamadjo

**Manuel Serifo Nhamadjo** (født 25. mars 1958, død 17. mars 2020) var en bissauguineansk politiker for Det afrikanske partiet for Guinea-Bissau og Kapp Verdes uavhengighet (PAIGC, til 2012). Han var Guinea-Bissaus nasjonalforsamlings president og landets fungerende president. Han var også en kandidat i det avbrutte presidentvalget i Guinea-Bissau i 2012, hvor han i første runde kom på tredjeplass. Etter militærkuppet i april samme år, ble han innsatt som fungerende president som del av en overgangsregjering. 

## Biografi
Nhamadjo var medlem av PAIGC frem til 2012, hvoretter han ble partiuavhengig. Som parlamentsmedlem var han kort fungerende parlamentsformann i 2009 og igjen i 2012.

Han ble ansett som fortrolig rådgiver til president Malam Bacai Sanhá. I første runde (18. mars) av presidentvalget i 2012 fikk han 15,7 prosent av stemmene som uavhengig kandidat, og med sin tredjeplass kom han ikke med i andre runde planlagt for 29. april. Men det fant ikke sted, istedet ble det militærkupp den 12. april 2012. Etter kuppet ble militærjuntaen og opposisjonen den 19. april enige om å utnevne Nhamadjo til midlertidig president for en toårig overgangsperiode frem til valg dkulle holdes. Nhamadjo nektet imidlertid å ta på seg vervet, og Den afrikanske union og De vestafrikanske staters økonomiske fellesskap (ECOWAS) avviste avtalen som et forsøk på å legitimere kuppet, og nektet å anerkjenne Nhamadjo. 

Den 11. mai 2012 kom juntaen og ECOWAS til enighet om Nhamadjo, som så gikk med på å overta embedet.

## Referanser
Raja Pervez Ashraf

**Raja Pervez Ashraf** (urdu: ; født 26. desember 1950 i Sanghar, Sindh, Pakistan) er en pakistansk politiker for Pakistans folkeparti. Han har to ganger blitt valgt inn i Pakistans nasjonalforsamling, og fra mars 2008 til februar 2011 tjente han som vann- og strømminister i regjeringa til Yousaf Raza Gillani. Etter Gillanis avgang i 2012 ble han 22. juni samme år nominert av partiet til å bli Pakistans nye statsminister, og ble så godkjent av nasjonalforsamlinga i stillingen.
Axel Ekwall (ingeniør)

**Axel Ekwall** (født 1. mai 1881 i Hedvig Eleonora sogn, Stockholm, død 23. mars 1940 samme sted) var en svensk ingeniør i byggeteknikk. 

Ekwall ble uteksaminert fra Kungliga Tekniska högskolan i 1903. Han arbeidet som ingeniør ved vei- og vannbyggingsdistriktet i Sundsvall fra 1903–05, og i Trollhättan fra 1905–10. Han var arbeidsleder ved ombyggingen av Trollhätte kanal fra 1911–14, og var overingeniør ved Vattenfallsstyrelsen byggekontor fra 1914.

Ekwall ble ansatt som sakkyndig for utredning av Göteborg havn i 1917, for spørsmålet om bygging av kraftverk i Imatra i 1921, for ombyggingen av Saima kanal i 1925, for regulering av isproblemer i Glomma i 1928 og for utbygging av kraftverk ved Narvik i 1929. Han var formann i Svenska Teknologföreningens avdeling for byggeteknikk i 1920–22. Han ble medlem av Ingenjörsvetenskapsakademien i 1920, medlem av styret for Statens provningsanstalt i 1923 og han var også nestleder i Svenska Teknologföreningen. 

Ekwall skrev mange artikler om kanal- og kraftverksspørsmål. Han var medarbeider og redaktor for *Hansen-boken* i 1922 og deltok i *Väg- och vattenbyggnadkårens* festskrift i 1926. 

## Referanser


## Kilder
*
Henrique Rosa

**Henrique Pereira Rosa** (født 18. januar 1946 i Bafatá i Portugisisk Guinea, død 15. mai 2013 i Porto i Portugal) var en bissauguineansk uavhengig politiker som fra 28. september 2003 til 1. oktober 2005 tjente som Guinea-Bissaus fungerende president.

Under det toårige midlertidige presidentskapet klarte Rosas regjering å bringe et nivå av politisk stabilitet til Guinea-Bissau sammen med bemerkelsesverdige forbedringer av landets menneskerettighetsetterlevelse.
## Politiker
Rosa var president for valgkommisjonen i presidentvalget i 1994 der João Bernardo Vieira ble gjenvalgt for tredje gang.

Militærregjeringen, som tok makten etter at den valgte president Kumba Ialá ble styrtet den 14. september 2003, og som ble ledet av Veríssimo Correia Seabra, innsatte Rosa som midlertidig president den 28. september 2003. Rosa var tidligere forretningsmann og var i utgangspunktet ikke villig til å akseptere stillingen.

Hovedmålet til den Rosa-ledede midlertidige regjering var å administrere valg som ville føre landet tilbake til konstitusjonelt, demokratisk styre. Dette ble oppnådd i 2004 med avholdelse av et fritt og rettferdig lovgivende valg. Et presidentvalg holdt i juni og juli 2005 ble også ansett som demokratisk og transparent.

Frie parlamentsvalg fant sted den 28. mars 2004, og presidentvalg den 19. juni 2005, hvor de tidligere statsoverhodene Ialá, Sanhá og Vieira deltok. Sanhá var vinneren i første runde, I andre runde ble Sanhá beseiret av Viera den 24. juli 2005.

Overdragelsen av embetet fra Rosa til Viera fant sted den 1. oktober 2005.

## Død
Den 15. mai 2013 døde Henrique Rosa på et sykehus i Porto i det nordlige Portugal, etter en ni års kamp mot lungekreften. Han ble 67 år gammel.

## Referanser
Olivenbavian

**Olivenbavianen** (*Papio anubis*) er blant de største bavianene, og er vanlig i Vest- og Nordøst-Afrika. Hannen kan veie dobbelt så mye som hunnen. Begge kjønn har tykk grå pels rundt kinnene. Olivenbavianen går sjeldent alene og er som regel i flokk. Troppene kan telle opptil 20-50 dyr, men noen flokker kan komme opptil 100. 
Olivenbavianene eter frukt, blader, insekter og øgler, og noen ganger større byttedyr, som gasellekalver.

## Hierarki i flokken
Unge olivenbavianer blir tolerert så lenge de har mørk «babypels». Når de får voksen pels, inntar hunnene en plass nederst i hierarkiet. Hannen blir jagget bort og må slåss for å komme i en ny flokk.

Olivenbavianen er utbredt i Vest- til Nordøst Afrika. De blir opptil 60-86&nbsp;cm lange og ca. 22-37&nbsp;kg. Halen kan komme opp mot 58&nbsp;cm. Men det vanlige er rundt 40-50&nbsp;cm. Artene er pr.dags dato ikke truet, men bør holdes under overvåkning.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ARKive. (''Papio anubis'')
Strykeorkester

Et **strykeorkester** er et orkester som består utelukkende av strykeinstrumenter. Som regel er instrumentene fioliner, mest som to grupper, bratsjer, celloer og kontrabass. Frem til begynnelsen av 17-hundretallet var også tenor-viola brukelig, den hadde en stemme som lå mellom bratsj (som på den tiden ble kalt alt-viola) og cello. 

I det klassiske symfoniorkesteret danner strykergruppen det musikalske senteret og er grunnlaget for videre instrumentering med andre slags instrumenter alt etter stil, anledning og musikksjanger.

Betegnelsen Orchestra D'Archi blir ofte brukt om orkestertypen i internasjonal sammenheng.

## Eksempler på musikk for strykeorkester
*Wolfgang Amadeus Mozart: Eine kleine Nachtmusik
*Edvard Grieg: Holberg-suiten

## Se også
* Strykekvartett
* Strykekvintett
* Kammerorkester
* Symfoniorkester
* Blåseorkester
* Messingorkester
Olav Terjeson Sandnes

**Olav Terjeson Sandnes** (født 1972) er en norsk økonom og direktør. Fra 5. januar 2015 er han konsernsjef og sjefredaktør for TV 2.

## Karriere
Sandnes var fra 2009 finansdirektør i Egmont Hjemmet Mortensen, og var tidligere finansdirektør også i Funcom. Fra 1. september 2011 ble han administrerende direktør i Egmont Hjemmet Mortensen. Samme år ble han også styreleder i Hjemmet Mortensen Trykkeri. Han har også vært styreleder i Mediehuset Nettavisen, styremedlem i TV 2 Gruppen, NRK Aktivum og Findexa Forlag.

## Utdannelse
Sandnes har en MBA fra IESEs MBA-program i Barcelona i Spania. Han har også bachelorgrad fra Handelshøyskolen i København i Danmark. Sandnes tok de to siste årene av videregående på United World Colleges i Wales. 

## Referanser
Anisochoria

* se systematisk inndeling

***Anisochoria*** er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).

## Utseende
Nokså små (vingespenn 30-35 millimeter), spinkle, brunlige smygere. Palpene er forholdsvis store og danner et "nebb" foran hodet. Oversiden er brun og kan ha store, hvite midtfelter i vingene, undersiden er mer eller mindre ensfarget brun. Forvingen har noen små, delvis gjennmomsiktige flekker i den ytre delen.
Larvene er brunlige eller grønne, kledt med ganske korte hår.

## Levevis
Artene lever i skog, gjerne tropisk regnskog. Larvene lever på busker og trær i kattostfamilien.

## Utbredelse
Slekten er neotropisk og forekommer i Sør-Amerika, to arter går nord til det sørligste USA.

## Systematisk inndeling

Inndelingen følger Brower & Warren (2007).

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
*********** Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
************ Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien smygere, Hesperiidae
************** Underfamilien Pyrginae Burmeister, 1878
*************** Pyrgini Burmeister, 1878 – ca. 150 arter fordelt på 22 slekter. Forekommer i Norge:
**************** Slekten *Anisochoria* Mabille, 1877
***************** *[[Anisochoria albida]]* Mabille, 1888
***************** *[[Anisochoria bacchus]]* Evans, 1953
***************** *[[Anisochoria minorella]]* Mabille, 1898
***************** *[[Anisochoria nadia]]* Nicolay, 1980
***************** *[[Anisochoria pedaliodina]]* (Butler, 1870)
***************** *[[Anisochoria quadrifenestrata]]* (Bryk, 1953)
***************** *[[Anisochoria sublimbata]]* Mabille, 1883
***************** *[[Anisochoria subpicta]]* Schaus, 1902
***************** *[[Anisochoria superion]]* Mabille, 1898
***************** *[[Anisochoria vianna]]* Evans, 1953

## Kilder
* Brower, A.V.Z. (2010) *Anisochoria* på Tree of life http://tolweb.org/Anisochoria/
* Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 3.6. 2012.
* Butterflies of America - *Anisochoria* spp. http://www.butterfliesofamerica.com/t/Anisochoria_a.htm
* Butterflies of Amazonia - *Anisochoria* sp. http://www.learnaboutbutterflies.com/Amazon%20-%20Anisochoria%20sp.htm

## Eksterne lenker
*
Essex-klassen

**Essex-klassen** var en hangarskip-klasse som ble brukt av den amerikanske marinen i perioden 1942-1991.
Hangarskipene i klassen var ryggraden i den amerikanske marinen fra midten av 1943 og helt til superhangarskipene i Forrestal-klassen, Kitty Hawk-klassen, Enterprise-klassen og Nimitz-klassen begynte å bli tallrike på 1960- og 70-tallet.
Liste over ordførere i Karmøy

Dette er en **liste over ordførere i [[Karmøy]]** kommune i Rogaland fylke. Karmøy kommune ble etablert 1. januar 1965 som følge av en kommunesammenslåing der Skudeneshavn, Kopervik, Avaldsnes (med unntak av kretsene Gismarvik, Førre og Stegaberg), Stangaland, Åkra, Skudenes og Torvastad (med unntak av kretsen Vibrandsøy) ble slått sammen til én kommune.

## Se også
* Politikk i Karmøy

## Kilder
* 
*
Damaskinos

**Damaskinos** (opprinnelig **Dimitrios Papandreou**, født 3. mars 1891 i Dorvitsa, død 20. mai 1949 i Aten) var en gresk geistlig. Han var erkebiskop av Aten fra 1941 til sin død og regent fra 1944 til 1946. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig og under den greske borgerkrigen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han ble født som *Dimitrios Papandreou* og vervet seg i den greske armé under Balkankrigen. 

### Prest, biskop
Damaskinos ble i 1917 ordinert til prest i Den gresk-ortodokse kirke, der han i 1922 ble biskop av Korint. 

Det tidlige 1930-tallet tilbragte han som utsending for den økumeniske patriarken i USA, der han arbeidet for å hjelpe til med organiseringen av det gresk-ortodokse erkebispedømmet i Amerika.

### Erkebiskop
I 1938 ble han valgt til erkebiskop av Aten, men fordi han var motstander av det autoritære styret til statsminister Ioannis Metaxas, ble valget satt til side av Metaxas. Etter at Tyskland okkuperte Hellas ble Damaskinos i juni 1941 innsatt som erkebiskop av Aten. Han benyttet sin posisjon til å markere motstand mot okkupasjonen og til å hjelpe greske jøder til å unnslippe forfølgelse.

Etter at Tyskland i oktober 1944 trakk seg ut av Hellas kom det til konflikt mellom konservative, liberale og kommunister og rojalister sto mot republikanere. Storbritannia ønsket å gjeninnsette kong Georg II, som var i eksil, noe kommunistpartiet og Den nasjonale frigjøringsfronten (EAM) motsatte seg. 

### Regent og midlertidig statsminister
I denne situasjonen ble det i desember 1944 framforhandlet en våpenhvile og det ble etablert et overgangsstyre med erkebiskop Damaskinos som regent i påvente av folkeavstemning om monarkiet. Regentperioden ble vanskelig, ikke minst på grunn av problemene med å etablere stabile regjeringer, og i oktober til november 1945 måtte Damaskinos selv besette statsministerposten. Etter at folkeavstemningen ga flertall for monarkiet og kong Georg II vendte hjem, gikk Damaskinos av som regent.

## Referanser
Forsvarsakademiet

**Forsvarsakademiet** er institusjon under det danske Forsvaret som ivaretar utdannelse, forskning, rådgivning og konsulentytelser innen de militære kjerneområdene. Forsvarsakademiets aktiviteter retter seg først og fremst mot Forsvarets ansatte, men store deler av forskningen skjer i samarbeid med andre forskningsinstitusjoner. Forsvarsakademiets sjef har generalmajors eller kontreadmirals grad.

## Historie
Forsvarsakademiets historie går tilbake til 1830, da Kong Frederik VI opprettet Den Kongelige Militaire Højskole, som skulle forestå utdannelsen av offiserer. Siden 1830 har skolen opptatt både hær- og flåteoffiserer, liksom Forsvarsakademiet siden 1951 har utdannet Flyvevåbnets offiserer. Dessuten opptas elever fra Hjemmeværnet, Forsvarets Sundhedstjeneste og sivile fra Forsvaret.

Forsvarsakademiet har siden 1992 holdt til på Svanemøllens Kaserne på Østerbro. Forinden holdt Forsvarsakademiet til på Østerfælled Kaserne. Forsvarsakademiet, som det ser ut i dag, ble opprettet 1. januar 2001 som ledd i avtalen om Forsvarets ordning fra 1999, som blant annet medførte at en rekke institusjoner ble sammenlagt.

## Organisasjon
Forsvarsakademiet består i dag av syv hovedelementer:

* Sjefen for Forsvarsakademiet (CHFAK):
* Ledelsessekretariatet (LESEK):
* Administrasjonsavdelingen (ADM):
* Forskningskoordinasjonen (FORSK):
* Fakultet for Strategi og Militære Operasjoner (FSMO):
** Institutt for Strategi
** Institutt for Militære Operasjoner
** Institutt for Språk
** Senter for Operasjonsstøtte og Simulering
** Senter for Militærhistorie
** Stabskurs
** Operasjons- og Føringsutdannelsen
* Fakultet for Militærpsykologi, Ledelse og Pedagogikk (FMLP):
** Institutt for Militærpsykologi
** Institutt for Ledelse og Organisasjon
** Institutt for Pedagogikk
*** Forsvarets elektroniske skole (FELS)
** Sosialseksjonen
* Forsvarsakademiets Informasjonsservice (FAKIS):
** Forsvarsakademiets Bibliotek
** Det Kongelige Garnisonsbibliotek (Hæren)
** Flyvevåbnets Bibliotek
** Marinens Bibliotek
De fire bibliotekene ble i slutten av 2009 integrert i det nyopprettede Forsvarets Bibliotek med hjemsted i Kastellet i København. Av plasshensyn vil en del av de fire boksamlingene fremover dog være anbragt i magasin.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tao Siju

**Tao Siju** (; født i 1935 i Jingjiang i provinsen Jiangsu i Kina, død 18. april 2016 i Beijing) var en kinesisk kommunistisk politiker. Han var minister for Folkerepublikken Kinas ministerium for offentlig sikkerhet fra desember 1990 til mars 1998.

## Referanser


## Litteratur
Jian Ming: “Chanchu dumo jiewo jiayuan”, *Fengming*, n.5, 1997, s. 36-37.
Shen Xueming, Zheng Jianyin: *Zhonggong diyijie zhi shiwujie zhongyang weiyuan*. Beijing: Zhongyang Wenxian Chubanshe, 2001.
The Data Centre of the Xinhua News Agency. *Who’s Who: Current Chinese Leaders*. Hong Kong. Wen Wei Publishing House, 2001.

## Eksterne lenker
*
Najat Vallaud-Belkacem

**Najat Vallaud-Belkacem** (født 4.oktober 1978 i Bni Chiker i Marokko) er en fransk sosialistisk politiker som i 2014 ble utdannings- og forskningsminister. Før dette var hun fra 16. mai 2012 minister for kvinnerett og talsperson for regjeringen til Jean-Marc Ayrault. Hun har siden 2008 vært en av  viseborgermesterne i Lyon hvor hun har ansvar for ungdom, foreningsliv og større arrangementer.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Vallaud-Belkacem ble født i Marokko og kom til Amiens i Frankrike, der hennes far var bygningsarbeider, da hun var fire år. Hun ble fransk statsborger som attenåring, men har også beholdt sitt marokkanske statsborgerskap.

Hun studerte ved Institut d'études politiques de Paris og jobbet deretter som jurist.

### Politisk karriere
I 2002 ble hun med i sosialistpartiet. Hun ble tilknyttet borgermesteren i Lyon i 2003 og var innvalgt i regionrådet i Rhones-Alpes 2004-2008. I 2005 ble hun rådgiver for sosialistpartiet og hun fungerte som talsperson for Ségolène Royal under presidentvalget i 2007 og da Royal var kandidat i sosialistenes primærvalg i 2011. Senere ble hun talsperson for François Hollande i den avgjørende runden i presidentvalget.

Vallaud-Belkacem ble i mai 2012 utnevnt til kvinnerettighetsminister, en post hun hadde til mars 2014 da hun ble minister for kvinner, byer, ungdom og idrett. Den 26. august 2014 fikk hun nytt ansvarsområde og ble minister for utdanning og forskning.

Hun har vært opptatt av homofiles rettigheter og spørsmål knyttet til bioetikk. Som minister for kvinnerett ønsker hun å innføre en strengere lov mot seksuell trakassering og arbeide for bekjempelse av prostitusjon og menneskehandel i Frankrike og Europa.

Hun er gift med Boris Vallaud og paret har to barn sammen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Najat Vallaud-Belkacem på Sosialistpartiets hjemmeside, hentet 22. juni 2012.
* Najat Vallaud-Belkacem – the new face of France, The Guardian, 22. juni 2012
Václavplassen

**Václavplassen**, også kjent som **Wenzelsplassen** (tsjekkisk: ), er en av de større plassene i Prahas bydel Nové Město. Plassen er samtidig sentrum for hovedstadens forretnings- og kulturområde. Václavplassen har dannet rammen om mange historiske begivenheter. Det avholdes ofte demonstrasjoner på plassen. Plassen har sitt navn etter Václav den hellige. 

Plassen er nærmere en boulevard enn en egentlig plass ettersom den er rektangulær. Ved enden av plassen finner man det nyklassisistiske tsjekkiske Nasjonalmuseet. Midt på plassen finnes en skulptur av Sankt Václav, som er utformet i 1887 av Josef Václav Myslbek. Andre markante byggverk på eller nær plassen er *Hotel Europa*, som er oppført i art nouveau-stil, *Palác Koruna*, som er et kontorhus og shoppingsenter, samt den gotiske katolske kirke, *Kostel Panny Marie Sněžné*.

Metroens linje A har en stasjon på plassen.

## Eksterne lenker
*
Turid Angell Eng

**Turid Angell Eng** (født 21. oktober 1937) er en norsk tegner og billedhugger.

## Utdannelse
Eng er utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo og Statens kunstakademi.

## Offentlige utsmykninger (utvalg)
Eng har hatt flere utsmykkingsoppgaver, blant annet
ved Lillehammer bibliotek, Nordtvedt skole i Oslo og Oslo Konserthus. På plassen utenfor konserthuset står Engs skulpturgruppe «Heptakord» som ble stilt opp etter at kunstneren vant en utlyst konkurranse i 1977.

I Oslo domkirke er Eng representert med skulpturen «Maria med barnet».

Hennes monumentalskulptur «Madonna med barnet» i lys granitt ble avduket i 2009 på toppen av Bjønneskortanatten i Sigdal kommune i Buskerud.

I 2014 ble Engs verk «Hengebuksvin» avduket i Drammen kommune. Verket er støpt i bronse og består av seks naturalistisk utformede hengebuksvin plassert i sirkel med trynene vendt inn mot midten av sirkelen.

## Se også

* Skulpturer i Drammen kommune

## Referanser


## Kilder
* Turid Angell Eng hos Kulturnett
* Turid Angell Eng hos Kunstnerforbundet 
* Kulturetaten i Oslo om «Heptakord»
Matti Goksøyr

**Matti Erik Goksøyr** (født 6. desember 1952) er en norsk idrettshistoriker. Han er professor ved Norges idrettshøgskole (NIH). Goksøyr har utgitt flere bøker om norsk fotballhistorie og norske idrettshistorie generelt, inklusiv en innføringsboka *Hva er fotball*

Goksøyr er utdannet cand.polit. ved Universitetet i Bergen i 1982. I 1984 ble han ansatt ved NIH. Han ble dr.scient. i 1991, og professor i historie ved NIH fra 1999. Siden 2006 har han vært seksjonsleder for Seksjon for kultur og samfunn. 

## Bibliografi i utvalg
* 2014: *Hva er fotball?* i Universitetsforlaget serie *[[Hva er-bøkene|Hva er]]* ISBN 9788215017624
* 2010: *Idrett for alle - Norges idrettsforbund 150 år 1861-2011*, Aschehoug forlag, Oslo.
* 2008: *Historien om norsk idrett*, Abstrakt forlag, Oslo.
* 2002: *Fotball! Norges Fotballforbund 100 år*, sammen med Finn Olstad, Oslo.
* 1996: *Politisamarbeid og europeisk integrasjon. Fremveksten av justis- og innenrikssamarbeid i EU, Europol og Schengen*, Ad Notam/Gyldendal, Oslo.  
* 1995: *EØS og lokalforvaltningen: gjensidig påvirkning? Utfordringer, muligheter og innflytelse for kommunesektoren.* Kommuneforlaget. Oslo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ansatte NIH
Claus Scavenius

**Claus Scavenius** også **Schavenius** (født 1672, død 1744) var en maler som særlig virket i Christiania. Han var muligens opprinnelig født i Danmark, men dette er usikkert. Scavenius eide en gård i Christiania og fikk borgerskap i byen i 1714.

Han var en del av arbeidslaget som arbeidet med utsmykkingsoppgaver i Vår Frelsers kirke – nåværende Oslo domkirke – på 1720-tallet. Det er trolig Scavenius som har malt takmaleriene som fremdeles finnes i sakristiet i kirken. Muligens var det
også han som malte skymønsteret som tidligere dekket hvelvet inne i selve domkirken.

Scavenius leverte i tillegg et maleri til Lunder kirke med et nattverdmotiv. Dette ble forsynt med ramme og benyttet som alter i kirken.

Han var gift første gang i 1713 med Karen Johannesdatter Lønegren. Men henne fikk han den senere maleren Johan Nicolai Scavenius. Etter hennes død i januar 1721 giftet han seg igjen i juni samme år med Magdalene Lund, datter av skredderen Morten Lund. Etter at Scavenius var død fikk enken privilegium på å male
likkister.

## Referanser


## Kilder
* Borgere i Christiania 1698-1799 fra Digitalpensjonatet
* Claus Schavenius  fra Weilbachs/Rosekamp
* Arno Berg og Bernhard Hagtvedt: *Vår Frelsers kirke*, forlaget Land og kirke, Oslo 1950 
* Hilde Brunsvik: *En guide til Oslo domkirke*, 2003, side 78, ISBN 82-99-46321-1
* Om Lunder kirke fra Norges Kirker
Alfred Stöger

**Alfred Stöger** (født 21. juli 1900 i Möllersdorf, Niederösterreich, død 12. januar 1962 i Mödling, Niederösterreich) var en østerriksk teaterskuespiller, filmregissør og filmprodusent.

## Liv og virke
Stöger ble født i Niederösterreich og tok kort tid etter den første verdenskrig studier innen kunsthistorie og filosofi som han fullførte med doktorgrad. Karrieren innen teater begynte i 1922 som skuespiller i Darmstadt. I 1923 reiste Stöger til Dresden der han året etter for første gang fikk arbeide som regissør (Oberspielleiter). I 1926 ble han bedt om å virke som Oberspielleiter ved Vereinigten Städtischen Theater Kiel for fire år.

I 1930 kom Stöger til Berlin, der han først virket som Oberspielleiter og dramaturg i den sterkt katolskorienterte retningen Passionspiele. Senere fant han en og annen liten rolle hos Schiller-Theater og ved sommerteateret i Ehrenfriedersdorf.

Etter noen mindre vellykkede år ved teateret gikk han så over til tysk film. Etter kort tid som assistent mellom 1935 og 1936 (i *Viktoria*, *Familienparade*, *Die Leute mit dem Sonnenstich*, *[[Weiße Sklaven]]*), kunne han tidlig på høsten 1936 begynne å arbeide som regissør. Frem til mai 1939 iscenesatte Stöger en rekke kortfilmer. For den tyske versjonen, *Andere Welt*, av Marc Allégrets *La dame de Malacca* førte han i 1937 dialogregien.

Sent på våren 1938 engasjerte den bayeriske naturfilmprodusenten Hubert Schonger Stöger til filmatiseringen av to eventyr (*Schneeweißchen und Rosenrot* og *Tischlein deck dich*). Først sommeren 1939 lyktes Stöger med en helaftens spillefilm, men krigen hindret videre arbeide. Etter kun tre mislykkede produksjoner reiste Stöger hjem til Wien da krigen var over.

Der grunnla han i 1946 Wien-firmaet *Mundus-Film*, som han benyttet til å produsere kinofilmene sine. Stögers etterkrigsarbeider er generelt banale og av skuffende kvalitet. Han stod blant annet med produksjonsselskapet sitt bak de kontroversielle adapsjonene *[[Und ewig singen die Wälder]]* og *[[Das Erbe von Björndal]]* av Trygve Gulbranssens *[[Bjørndaltrilogien|Bjørndaltrilogi]]*.

Mot slutten av 1950-tallet fokuserte han på bilderegi ved teateroppsetninger og tok opptak av flere scenestykker, ofte under Leopold Lindtbergs regi. Deriblant finner en klassikere som Wilhelm Tell, Don Carlos og Maria Stuart. I tillegg laget han flere lystspill med Hans-Joachim Kulenkampff. Stöger avsluttet filmkarrieren sin i 1961 og underviste samme år ved Institut für Theaterwissenschaft. Noen måneder senere døde han i nærheten av Wien.

## Filmer (som regissør)

## Filmer (som (co-)produsent, produksjonsleder eller linjeprodusent)

## Referanser


## Litteratur
* Ludwig Gesek (Hrsg.): *Kleines Lexikon des österreichischen Films*, Wien 1959, s. 61
* *Glenzdorfs Internationales Film-Lexikon*, Bad Münder 1961. bind 3, s. 1679

## Eksterne lenker
*
Erland A. Fagermoen

**Erland Arve Fagermoen** (født 24. juni 1942 på Sørumsand, Akershus) var ordfører i Balestrand kommune fra 2003 til 2007. Han representerte Kristelig Folkeparti og satt i 20 år som kommunestyrerepresentant i Balestrand kommunestyre. Han var også med i fylkestinget i Sogn og Fjordane i 16 år. Erland Fagermoen vokste opp i Fredrikstad, men flyttet til Balestrand midt på 1970-tallet, da han og kona Johanna, som er fra Balestrand, overtok småbruket der etter hennes foreldre. De drev en campingplass og supplerte med fruktdyrking.

Foruten sitt politiske engasjement har Erland Fagermoen vært sterkt engasjert i kristelig arbeid gjennom Norsk Luthersk Misjonssamband, hvor han blant annet var styremedlem for Sygna vidaregåande skule.

## Kilder
* *Erland Fagermoen 70 år*. Artikkel i Vårt Land 22. juni 2012 side 44
Lobesia aeolopa

***Lobesia aeolopa*** er en sommerfugl i familien viklere (Tortricidae). Den lever i Vietnam, Thailand, India, Sri Lanka, Myanmar, Java, Salomonøyene, Korea, Japan, Taiwan, São Tomé og Príncipe, Tanzania, Sør-Afrika, La Réunion og Madagaskar.

Vingespennet er 10-12 mm.

Larver har blitt funnet på *[[Lantana camara]]*, *[[Cajanus indicus]]*, *[[Gleditschia triacanthos]]* og *[[Flacourtia ramountchi]]*, men er muligens et rovdyr som lever av bladlus, snarere enn at de eter planter.

## Systematisk inndeling

* sommerfugler (Lepidoptera)
** gruppe **[[Heteroneura]]** 
*** gruppe **[[Apoditrysia]]**
**** gruppe / overfamilie **[[Tortricoidea|viklere]]** (Tortricoidea) 
***** familie **[[viklere]]** (Tortricidae) 
****** Underfamilien Olethreutinae
******* gruppe Olethreutini
******** slekten skuddviklere, *[[Lobesia]]* Guenée, 1845
********* ***Lobesia aeolopa*** Meyrick, 1907

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Soumpi

**Soumpi** er en landsby og kommune i kretsen Niafunké, i regionen Timbuktu i Mali.

Kommunen har et areal på 1505 km2, og hadde i 2009 16590 innbyggere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
OPEN LOOK

**OPEN LOOK**, også kalt **Open Look**, er en spesifikasjon for et grafisk brukergrensesnitt for UNIX arbeidsstasjoner. Spesifikasjonen ble opprinnelig definert i april 1988 av Sun Microsystems og AT&T.

## Referanser
Auxid

**Auxid** er en fisk i makrellfamilien. Den er en sjelden gjest i norske farvann.

Den skiller seg fra de andre størjeartene i nordeuropeiske farvann ved at ryggfinnene sitter langt fra hverandre, og den minner mye om en rund makrell. Den har et panser av store skjell på forkroppen, og bak på ryggen har den femten, eller flere, brede svarte striper. Stripene er nesten vertikale. Brystfinnene er korte og de rekker ikke bak til en tenkt vertikal linje fra forkanten av det skjelløse området over panseret. Maksimal lengde er 50&nbsp;cm, men vanlig lengde er opptil 35&nbsp;cm.

Arten er en stimfisk som lever pelagisk i de øvre vannlagene både i kystfarvann og ute på det åpne havet. Den jakter på  mindre fisker, krepsdyr og blekksprut. Kannibalisme er vanlig. Selv er den bytte for store størjer, haier, barracudaer og seilfisker.

Auxid er utbredt over hele verden i tropiske og subtropiske hav inkludert Middelhavet og Svartehavet. Bestanden i det østlige Stillehavet blir regnet som en egen underart *Auxis rochei eudorax*.

I kommersielt fiske skilles det ikke mellom denne arten og den svært like *[[Auxis thazard]]*. En antar likevel at nesten all *[[Auxis]]* som fiskes i Atlanterhavet og Middelhavet er *Auxis rochei*. Estimert årlig fangst i dette området varierer mellom  i 1990 til  i 1999.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Platanar

**Platanar** er en inaktiv stratovulkan i Costa Rica. Den befinner seg i Juan Castro Blanco nasjonalpark i provinsen Alajuela, like sørøst for Ciudad Quesada. Vulkanens høyeste punkt er 2183 meter over havet.
Miravalles

**Miravalles** er en andesittisk stratovulkan nordvest i Costa Rica. Den ligger på grensa mellom provinsene Alajuela og Guanacaste. Vulkanens høyeste punkt er 2028 meter over havet. Den eneste dokumenterte aktiviteten var en liten dampeksplosjon i 1946.

## Eksterne lenker
* 
* Miravalles  hos Global Volcanism Program
Gareth Warburton

**Gareth Warburton** (født 23. april 1982 i Kingston upon Hull) er en walisisk mellomdistanseløper. Hovedøvelsen er 800 meter. Han løp på ny personlig rekord under Bislett Games 2001, da han vant med tiden 1.44,98.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil hos www-all-athletics.com
Adrian Pracon

**Adrian Pracoń** (født 8. desember 1989 i Skien) er en norsk politiker for SV. Han ble kjent da han var den siste terroristen Anders Behring Breivik skjøt på Utøya 22. juli 2011. Pracoń overlevde. 

I 2012 skrev Pracoń boken *Hjertet mot steinen*, der han forteller om sine opplevelser på Utøya denne dagen.

Pracoń har vært fylkessekretær i AUF Telemark.

## Referanser
Ziko Christoffer Bull Manojlovic

**Ziko Christoffer Bull Manojlovic** (født 1992 på Ringerike, Hønefoss) er en norsk kiropraktor og basketspiller som spiller eliteserie-basket på Ammerud basketballforbund. Han deltok i nordisk mesterskap med U20 landslaget sommeren 2012. Han kom med på U20-landslaget etter å ha spilt én sesong i eliteserien med Ammerud.  

I 2022 siftet Ziko Bull Omegaklinikken for kiropraktikk.

## Referanser
Stokkrose

**Stokkrose (''Alcea'')** er en slekt med ca. 60 arter av urter (ettårige, toårige eller stauder) som er utbredt i det sørvestlige og sentrale Asia. De danner det første året en grunnstillet rosett av store blader. Det følgende året blir de 1–3 m høye med brede, avrundede og håndlappede blader. De store mengdene av blomster sitter i endestillede aks. Blomstene kan være lyserøde eller lysegule hos villartene.
Ny-London

**Ny-London** (offisielt navn: **London**) er en nedlagt gruvebosetning på Blomstrandøya,
i Kongsfjorden på Svalbard. Stedet ligger i Peirsonhamna, ei lita vik på sørsida av øya (som tidligere var en halvøy). Den tidligere bosettingen ligger bare fem kilometer nord for Ny-Ålesund, som ligger på motsatt side av fjorden. Stedet ble etablert i 1911 som et gruveanlegg for utvinning av marmor, og ble forlatt i 1920. 

Marmorforekomsten på Blomstrandhalvøya ble oppdaget i 1906. Oppbyggingen av stedet ble gjennomført av det engelske selskapet Northern Exploration Company Ltd. med Ernest Mansfield som leder. Mansfield skaffet til veie finansiering og sørget for å frakte alt nødvendige utstyr og innretninger som dampmaskiner, kraner og jernbanemateriell til Svalbard. Det ble bygget husvære for opptil sytti personer, samt verkstedbygg og lager. Marmoren viste seg imidlertid å være ubrukelig, og blokkene gikk i stykker som følge av frostsprenging. Det ble også brutt lite marmor de få årene driften var i gang, og i 1920 opphørte virksomheten. Stedet ble i 1932 solgt til den norske stat.

I tiden etterpå ble flere av husene i Ny-London flyttet til Ny-Ålesund, hvor mange ennå står og blir brukt. Andre ble stående til forfalls på stedet, sammen med maskiner, transportmateriell og lasteinnretninger. I dag danner Ny-London med sine ruiner og rustne maskiner en spøkelsesby som er et vitnesbyrd om den optimistiske klondyke-atmosfæren som rådet på Svalbard først på 1900-tallet, da også kulldriften som fortsatt pågår ble startet opp.

Den engelske gruveleiren ble av nordmennene på stedet spøkefull kalt «London», og navnet kom etter hvert i alminnelig bruk. Selv om «London» er det offisielle navnet kalles stedet på folkemunne «Ny-London».

Sysselmesteren på Svalbard fører utvidet oppsyn og vedlikehold av anlegget, som inngår i de 50 mest prioriterte kulturminnene på Svalbard.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ny-London, brosjyre fra Sysselmannen på Svalbard (.pdf-fil)
* «En øy av ren marmor», artikkel i Aftenposten 2. mai 2007
* Willy Hald: «London ved verdens ende», fra Bladet Nordlys 6/12-1952
* The Northern Exploration Company , fra Cruisehåndbok for Svalbard, Norsk Polarinstitutt
Interahamwe

**Interahamwe** (kinyarwanda for «de som står/jobber/slåss/angriper sammen») er en militsgruppe som sto bak en stor del av drapene under folkemordet i Rwanda. Interahamwe ble drevet av en ekstrem hutunasjonalistisk ideologi («Hutu Power»), og fikk støtte fra den daværende hutuleda regjeringa i Rwanda. Under folkemordet på tutsieene oppretta Interahamwe veisperringer der tutsiene prøvde å rømme, og blei stoppa og drept. En av de ledende medlemmene var Protais Zigiranyirazo, vanligvis kalt Monsieur Zed, en rwandisk forretningsmann og politiker. Det internasjonale tribunalet for Rwanda dømte ham til 20 års fengsel i 2008.

Da den tutsidominerte Front patriotique rwandais (FPR) inntok Rwanda flykta mange av Interahamwes medlemmer til Rwandas naboland, først og fremst til Zaire (dagens Den demokratiske republikken Kongo). Interahamwe-medlemmene der fortsatte å angripe over grensa, samt å angripe kongolesiske tutsier. Disse angrepene var en viktig årsak til utbruddet av den første og den andre krigen i Kongo.

Interahamwes leder under folkemordet var Robert Kaguja, som døde i eksil i Kongo i 1994. Hans stedfortreder, Georges Rutaganga, blei i 2003 dømt til livsvarig fengsel for folkemord, forbrytelser mot menneskeheten og mord.

## Referanser
Eisenmann Medal

**Eisenmann Medal** er en ornitologisk pris som deles ut av Linnaean Society of New York (LSNY) for å anerkjenne fremragende innsats innen ornitologien og for å oppmuntre av amatører.  Den hedrer ornitologien og det fremtredende LSNY-medlemmet Eugene Eisenmann (1906-1981). Medaljen er blitt utdelt siden 1983 og som oftest årlig.

## Mottakere
* 1983 - Ernst Mayr
* 1984 - Joseph J. Hickey
* 1985 - Olin Sewall Pettingill
* 1986 - Roger Tory Peterson
* 1987 - Chandler S. Robbins
* 1988 - Frank B. Gill
* 1989 - Helen Hays
* 1990 - C. Stuart Houston
* 1991 - David B. Wingate
* 1993 - G. Stuart Keith
* 1995 - Guy Tudor
* 1998 - Dean Amadon
* 2001 - Robert S. Ridgeley
* 2002 - William S. Clark
* 2003 - F. Gary Stiles
* 2004 - David J.T. Hussell og Erica H. Dunn
* 2005 - John W. Fitzpatrick
* 2006 - David A. Sibley
* 2008 - Malcolm C. Coulter
* 2009 - Kenneth V. Rosenberg
* 2011 - Alvaro Jaramillo
* 2012 - Clive Minton

## Referanser
Frederik Julius Kaas

**Frederik Julius Kaas** (1758–1827) var en dansk embedsmann som virket i Norge.
## Liv og virke
Etter cand.jur. 1782 ble han kammerjunker (ved hoffet, men stod lavere enn kammerherre, som han ble i 1792) og sendt til Norge som assessor (dommer) i overhoffretten.

I 1786 giftet han seg med Kristina (Kirsten) Nilson (1757–1827), enke etter Conrad Clauson, som eide Bærums Verk og hvis far Friderich Clauson eide Frogner hovedgård. Sammen drev de verket til 1791, men han flyttet tilbake til Christiania da han fikk ny jobb, etterhvert bosatt på Ladegårdsøen (i dag Bygdøy).  Han ble så assessor i Højesteret (høyesterettsdommer) i København 1790, magistratspresident i Christiania 1792, generalauditør (militær embetsmann) 1794, før han 1795–1802 ble Fredrik Moltkes etterfølger som stiftsamtmann i Akershus stiftamt.  Tilbake i København ble han høyesterettsjustitiarius 1802 og i 1804 president for det Danske kanselli.

Hans siste tur til Christiania var etter krigen med Sverige 1808-1809 for å påvirke Christian August til å starte felttog mot Sverige.  Han ankom i april 1809, men forlot november samme året med uforrettet sak, og fortsatte som kansellipresident, ble utsending til Napoleon, justisminister 1813, 1814 gehejmekonseil og 1815 sjef for Københavns politi, involvert i jødefeiden 1819–1820.

Kaas var frimurer, opptatt i losjen St. Olaus til den hvide Leopard i Kristiania i 1783, samme år som den ovenfor nevnte Conrad Clauson ble opptatt i samme losje.

Han mottok Elefantordenen og Dannebrogordenen.

Kaas døde i 1827, samme dag som kona, og ble begravet på Herlufsholm.

Stiftamtmann Kaas' vei i Oslo (0852) ligger i Ullevål hageby og går fra John Colletts allé til Ullevålsalleen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Swing it, magistern! (sang)

**«Swing it, magistern!»** er en svensk sang, skrevet av Kai Gullmar (melodi) och Hasse Ekman (tekst). Den ble spilt inn av Alice Babs og ble utgitt på 78-plate i 1940. «Swing it, magistern!» ble sunget i filmen med samme navn.

Lars Vegas trio spilte i 1992 inn sangen. Den ble utgitt på CD-albumet *[[På korståg för schlagerns bevarande]]*., noe også Simons gjorde samme år. Den ble utgitt på CD-albumet *[[Melodier vi minns]]* I 1994 gjorde Thorleifs en innspilling. Den ble utgitt på CD-albumet *[[Och du tände stjärnorna]]*.

Sten & Stanley spilte inn «Twist It, Magistern». Den ble utgitt på EP-platen med samme navn (Decca SDE&nbsp;7241) i 1963.

## Norske versjoner
Juul Hansen har skrevet en norsk tekst med tittelen «Swing it, herr Lektor». Solveig Barland med Øivind Berghs Bristolorkster spilte inn sangen 24. mars 1941. Den ble utgitt på 78-platen Columbia GN&nbsp;806.

Rolv Wesenlund har skrevet en annen norsk tekst: «Twist it». Bjørg Irma med Sigurd Jansens orkester og kor spilte inn sangen 3. desember 1962. Den ble utgitt på singlen Philips 353&nbsp;204&nbsp;PF.

## Referanser