open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Den siste glæde

***Den siste glæde*** er en roman av Knut Hamsun. Romanen kom ut i 1912, da Hamsun bare var litt over 50 år og hadde store deler av sitt forfatterskap foran seg, men allerede kjente alderen tynge. Romanen handler om en jeg-person, fortelleren, som har levd livet sitt og nå har den siste glede i å melde seg ut av alt og bare være med seg selv i naturen. Men på Hamsunsk vis kan han ikke gjøre det uten å avsløre sitt selvbedrag, «men hvis dette gjør for stærkt indtryk på mig så sier jeg det er en kalv eller et fjærkrek og lyver mig godt fuld.» 

Hovedpersonen klarer ikke å leve alene i hytten sin i skogen, selv om han kanskje tilsynelatende vil det. To andre sentrale personer er den sleske Solem, og skjønne frøken Thorsen hovedpersonen ikke kan la være å forelske seg i. Her blir hans selvpålagte avstand til menneskelivets gleder og sorger et stort problem, som løytnant Glahn i Pan vil han ikke innse sine sanne følelser, han vil tvert i mot distansere seg fra dem. Dermed er han – som Glahn – dømt til ulykke. Da er det annerledes med Solem, som tilsynelatende ureflektert tar for seg alt hva livet har å by på, og om han får det på ærlig eller uærlig vis utgjør ingen forskjell for ham. Også her vil jeg-personen være uengasjert og late som han ikke bryr seg, men særlig etter at Solem begynner å gjøre kur til frøken Thorsen skinner det igjennom at fortelleren bare bedrar seg selv. «Den siste glæde», det er å sitte «i mit rum og ha det godt og mørkt omkring mig», det blir han aldri ferdig med.

Der Pan har den unge kjærlighetens fornektelse og rus, skildrer "Den siste glæde" den gamle. Glahns upålitelighet er imidlertid en følge av nødvendighet, han blir drevet inn i den, det er hans forsvar. Denne velger rett og slett å ta feil, vil ikke.

Hamsun skulle vite et og annet om en gammel manns kjærlighet til yngre damer, han var selv gift med langt yngre Marie Hamsun. Hamsun hadde altså den handlekraft hovedpersonen i den siste glede mangler, men at han tidlig så på seg selv som gammel og utbrent viser også Nobeltalen han holdt da han fikk prisen for Markens grøde. 

Den siste glæde hører til Hamsuns romaner om en hovedperson som ser tilbake på sitt liv, et tema han stadig skulle vende tilbake til. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* *Den siste glæde* fra 2000 hos Nasjonalbiblioteket.
EM i friidrett 1962

**[[EM i friidrett 1962]]** ble arrangert i Beograd 12.&ndash;16. september.

Det ble satt tre nye verdensrekorder. Italieneren Salvatore Morale tangerte verdensrekorden på 400 meter hekk med tiden 49,2 sekunder. Maria Itkina fra Sovjetunionen tangerte verdensrekorden på 400 meter med 53,4 sekunder. Og sovjetiske Tamara Press satte ny verdensrekord i kuleringen med et støt på 18,55 meter.

I tillegg ble det satt tre europarekorder. Ungareren Gyula Zsivótzky kastet 69,64 med slegge. Gerda Kraan fra Nederland løp 800 meter på 2.02,8. Det polske laget på 4 x 100 meter stafett for kvinner satte ny europarekord med 44,5 sekunder.

## Resultater
### Menn
#### Løpsøvelser

#### Tekniske øvelser

### Kvinner
#### Løpsøvelser

#### Tekniske øvelser

**Forkortelser**
* VR: Verdensrekord
* ER: Europarekord
* MR: Mesterskapsrekord

## Medaljestatistikk

## Kilder
* Resultater, kvinner GBR Athletics
* Resultater, menn GBR Athletics
En passant

**En passant** (fransk «i forbifarten») er et sjakktrekk der en bonde under visse omstendigheter kan ta en annen bonde.

En passant kan gjennomføres av en spiller, A, med en gang etter at den andre spilleren, B, har flyttet en av sine bønder to felt frem og havnet rett ved siden av en av As bønder. Om B bare hadde gått ett felt fremover, ville A hatt muligheten til å ta bonden på vanlig måte. En passant-regelen tillater at dette mottrekket kan gjennomføres likevel, som om B bare hadde gått ett felt frem. A må utføre en passant-trekket umiddelbart etter at B har flyttet bonden to felt frem &ndash; dersom man utfører et annet trekk, bortfaller muligheten.

En passant-regelen ble innført for å rettferdiggjøre og forhindre misbruk av regelen om at bønder kunne få starte med å gå to felt frem (to bondesteg). To-stegsregelen var ment for å få bøndene fortere i kamp, ikke for at de skulle kunne unngå kamp.

## Eksterne lenker
* Sjakkursforvoksne - bloggkurs for voksen om sjakk
Nepal Kamyunishta Parti (Marksbadi Leninbadi)

**Nepal Kamyunishta Parti (Marksbadi Leninbadi)** (NKP (ML), Communist Party of Nepal (marxist-leninist], Nepals Kommunistiske Parti (marxist-leninister)) var et kommunistisk parti i Nepal som blei stifta i 1978. I januar 1991 gikk partiet opp i NKP (Ekikrit Marksbadi ra Leninbadi), vanligvis kjent som UML.

Utgangspunktet for partiet var Jhapeli-gruppa, som utover 1970-tallet samla flere kommunistiske organisasjoner i All Nepal Communist Revolutionary Coordination Committee (Marxist-Leninist). Denne organisasjonen innkalte kongressen som stifta MKP (ML).

Partiets første generalsekretær var et sentralt medlem av Jhapeli-gruppa, Chandra Prakash Mainali.

I starten var NKP (ML) et maoistisk parti, inspirert av naxalittene i India. Men utover 1980-tallet utvikla det seg i moderat retning, og tok etter hvert et oppgjør med maoismen. Et første skritt i denne retninga var at *C. P. Mainali* i 1982 blei erstatta som partisekretær av  *Jhala Nath Khanal*.

Madan Kumar Bhandari, som blei partisekretær i 1989, førte utviklinga i moderat retning videre. Han sørga for at partiet kvitta seg med Maos program for *nydemokratisk revolusjon*, og innførte isteden ei politisk målsetting han kalte *folkets flerpartidemokrati*.

Partiet rekrutterte kraftig og vant mange unge medlemmer. På  1990-tallet blei det Nepals best organiserte og største kommunistparti.  Ved starten på demokratiopprøret Jana Andolan 1990, hadde det om lag 2 000  medlemmer.

I 1989 danna det sammen med et anna moderat kommunistparti, NKP (Marksbadi), en frontorganisasjon av sju kommunistpartier som blei kjent som ULF (etter den engelske forkortelsen for *United Left Front*).

Framgangene til  ULF i revolusjonsåret 1990  la grunnlaget for at NKP(ML) og NKP (Marksbadi) i januar 1991 slo seg sammen til det nye, store moderate og parlamentariske kommunistpartiet UML. *Madan Bhandari* blei UMLs første generalsekretær. Mange sentrale ledere i UML kommer fra NKP(ML).

Etter at det første NKP(ML) blei nedlagt, har to nye kommunistpartier blitt oppretta med samme navn. For å  skille mellom disse tre partiene, markeres stiftelsesåret ofte etter navnet:

* NKP (ML) (1998) var et stort utbrudd fra UML i 1998, der flere ledere fra det første NKP (ML) deltok. Partiet gikk inn igjen i UML i januar 2002.
* NKP (ML) (2002) blei stifta etter at NKP (ML) gikk inn igjen i UML. Ei mindre gruppe ledere som ikke ville være med, leda av *C. P. Mainali* (som var det opprinnelige NKP(ML)s første generalsekretær fra 1978), organiserte dette 3.  NKP(ML). Det eksisterer fortsatt.

## Se også
* Nepals Kommunistiske Parti
* Nepals Kommunistiske Parti (Pushpa Lal)
* Jhapeli-gruppa
* ANCRCC (ML)
* United Left Front (Nepal 1989)
* NKP (Ekikrit Marksbadi ra Leninbadi) alias UML
* NKP (ML) (1998)
* NKP (ML) (2002)
* Chandra Prakash Mainali
* Sahana Pradhan
* Madan Kumar Bhandari
* Madhav Kumar Nepal
* Kronologi over kommunismen i Nepal
* Nepals Kongressparti
Coimbra

**Coimbra** (lat. Conimbricae) er en by og kommune sentralt i Portugal ved elven Mondego, og er hovedsete for distriktet Coimbra og regionen Centro. Byen er regnet som Portugals tredje viktigste by, etter Lisboa og Porto, med en befolkning på nærmere 150 000&nbsp; innbyggere. Universitetet i Coimbra ble opprettet i 1290, og er dermed et av Europas eldste.

Byen har røtter i keltisk tid og het i romersk tid *Aeminium*. Om denne tiden vitner blant annet akveduktens fundamenter og en kryptoportikus, forumets fundament som ligger under det gamle biskopspalasset (i dag Museu Machado de Castro).

I 468 ble byen *Conimbriga* i nærheten ødelagt av svebere og *Aeminium* overtok som bispesetet og fikk også navnet. I 711 ble byen erobret av maurere som hersket til 878. En ny maurisk erobring i 987 ødela byen på nytt. Coimbra ble først gjenerobret i 1064 av kong Ferdinand I av León.

Coimbra var Portugals hovedstad fra 1139 til 1256. I 1290 grunnla Kong Denis av Portugal (Dionysius) Universitetet i Coimbra, som var Portugals første og er et av Europas eldste.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
TLC

**TLC** kan vise til / bety:

* Tynnsjiktkromatografi, en kjemisk analysemetode.
* TLC, et amerikansk R&B band.
* TLC Norge, en norsk TV-kanal med dokumentarprogrammer.
Sigmund Lillebjerka

**Sigmund Lillebjerka** (1931–2015) var en norsk komponist, autodidakt og studert med Per Hjort Albertsen, Sigurd Berge, Bjørn Kruse og Olav Anton Thommessen. Han var far til musikerne Sveinung Lillebjerka (fiolin) og Ørnulf Lillebjerka (cello). Han var tidlig aktiv i Korgens musikkmiljø, der han etablerte Korgen Skolemusikkorps, og preget i en årrekke landsdelens seriøse musikkliv.

Lillebjerka bidro blant annet med bestillingsverker til Osa-festivalen, Voss, Nordland Musikkfestuke (festivalartist 2005), Musikkteateret Bodø, Petter Dass-festivalen, Alstahaug, Hemnes Blues- og Jazzfestival, ILIOS-festivalen, Harstad, Bodø domkor, Arctic Brass, Vefsn-Ensemblet, fiolinistene Erika Toth og Arvid Engegård, Radio V3, Brussel, Rønvik kirke, og Trio Valeria.

Fra 1999 var han sentral leder og komponist for Bodø Sinfonietta. Lillebjerka skrev bestillingsverket *Natt og dag i Rana* til Havmanndagene 2004.
I 2005 skrev han, som den første i Nord-Norge etter Ole Olsen, opera, nemlig barneoperaen *Jomfru Rosenving på Santavajasø*, basert på Regine Normanns eventyr, og fremført av Bodø Sinfonietta i Bodø Kulturhus og Nordland Teater. I anledning Nordland Musikkfestukes 25-årsjubileum, var Lillebjerka festivalartist og laget i den anledning *Den gale hanen*, for symfoniorkester.

## Referanser
.il

**.il** er Israels nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.

**.il** var et av de første toppnivådomenene som ble registrert. Da Israel registrerte domenet den 24. oktober 1985, var det den tredje registreringen etter .us og .uk, som begge ble registrert tidligere samme år.

## Registrering
Registrering foregår på tredje nivå, under kategoriserte subdomener på andre nivå.  Det er åtte andrenivå-domener å velge mellom:
* **ac.il** — Akademiske institusjoner
* **co.il** — Kommersielle sider
* **org.il** — Ikke-kommersielle organisasjoner
* **net.il** — Israelske nettilbydere
* **k12.il** — Skoler og barnehager
* **gov.il** — Regjeringen
* **muni.il** — Kommunalt styre
* **idf.il** — Israelske forsvarsstyrker

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* 
* IANA .il whois informasjon
.je

**.je** er Jerseys landskodetoppnivådomene for Internett (ccTLD). Det er administrert av Island Networks.

## Registrering
Registreringer foretas direkte på andre nivå, eller på tredje nivå under kategoriserte subdomener på andre nivå.

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* IANA .je whois informasjon 
* Island Networks
Cyrille Regis

**Cyrille Regis** (født 9. februar 1958 i Maripasoula i Fransk Guyana, død 14. januar 2018) var en britisk fotballspiller. Han var tidlig sentral i West Bromwich Albion FC på 1970- og 1980-tallet der han scoret mange mål sammen med spisskollega Laurie Cunningham.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fernando Pessoa

**Fernando António Nogueira Pessoa** (født 13. juni 1888 i Lisboa, Portugal, død 30. november 1935, samme sted) var poet og skribent, og blir i dag betraktet som en av de viktigste forfatterne i portugisisk historie, til tross for at han var nær ukjent i sin samtid og kun fikk en bok utgitt: *Mensagem* (Budskap). Internasjonalt blir hans betydning sammenlignet med Pablo Neruda og Jorge Luis Borges (Harold Bloom).

Det som særlig kjennetegner Pessoas forfatterskap er hans bruk av såkalte heteronymer, oppdiktede forfattertyper med hver sin egenartete historie, skrivestil, temperament, filosofi og livsinnstilling. De mest kjente av disse er Alberto Caeiro, Álvaro de Campos, Ricardo Reis og semi-heteronymet Bernardo Soares. José Saramago skriver et av disse heteronymene inn som hovedperson i sin roman *Det året Ricardo Reis døde*. 

Pessoas roman *Uroens bok* ble valgt inn som ett av litteraturhistoriens 100 viktigste verker da den i 2002 fikk plass i Verdensbiblioteket.

## Norske oversettelser
* *Uroens bok / Bernardo Soares*, 1997 (*Livro do desassossego*). Oversatt fra portugisisk av Christian Rugstad. (Solum, 1997)
* *Djevelens time*, 1998 (*A Hora do Diabo*). Oversatt fra portugisisk av Bård Kranstad. (Solum, 1997)
* *Stoikeren: Baronen av Teives eneste manuskript: umuligheten av å skape høyverdig kunst / Baronen av Teive*, 2001 (*A Educaç&#257;o do Estóico*). Oversatt fra portugisisk av Christian Rugstad. (Solum, 2001)
* *Den anarkistiske bankier*, 1995 (*O banqueiro anarquista*). Oversatt fra portugisisk og med en innledning av Henning Kramer Dahl. (Solum, 1995)
* *Det er ikke meg jeg forestiller* – dikt i utvalg, 1988. Utvalg og gjendiktning ved Henning Kramer Dahl. (Solum, 1988)
* *Fernando Pessoa: Alberto Caeiros poesi*. Gjendikta av Øystein Vidnes. (Flamme forlag, 2013)

## Referanser
Anker Rogstad

**Anker Rogstad** (født 8. januar 1925 i Oslo, død 5. oktober 1994 i Oslo) var en norsk forfatter. Før Rogstad begynte å skrive bøker, var han domfelt som skapsprenger og tilbrakte til sammen 13 år i fengsel.

## Andre verdenskrig
I 1942, under andre verdenskrig, ble han tatt for flere innbrudd i Oslo, og skulle møte for retten i mai 1942. Han forsøkte i stedet å ta seg over til Sverige, men ble oppdaget av grensepolitiet på norsk side, og i forbindelse med arrestasjonen ble en politimann skutt av Rogstad. Politimannen (som var medlem av den nazisistiske, uniformerte organisasjonen Hirden) døde av skadene mens Rogstad kom seg unna.

I 1944 kom han seg til Sverige og videre til Storbritannia der han resten av krigen arbeidet som elektriker for 333-skvadronen.

## Etter krigen
Etter krigen hadde han offisielt møbeltapetsering som yrke, men ble flere ganger dømt til fengselsstraff for skapsprenging, både på 1950-tallet og på 1970-tallet.

## Bibliografi
* 1956: *Etterlyst*
* 1959: *Jurister i kasjotten*
* 1973: *Kidnapperen*
* 1974: *Lansen*
* 1975: *Hevnen*
* 1976: *Skytsenglene*
* 1981: *Rabies*
* 1986: *Ærens pris*
* 1987: *Mosquito*
* 1993: *Flommen*

## Priser
* Rivertonprisen 1974, for *Lansen*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Digitaliserte bøker av Rogstad hos Nasjonalbiblioteket.
*  Anker Rogstad hos Gyldendal Norsk Forlag
Territorialt forsvar (Jugoslavia)

**Territorialt forsvar (Jugoslavia)** (serbisk: *Територијална Oдбрана*, kroatisk: *Teritorijalna Obrana*, slovensk: *Teritorialna obramba*, makedonsk: *Територијална Oдбрана*, alle forkortes med **TO**) var en desentralitert forsvarsstruktur i det forhenværende Jugoslavia. TO ble etablert i 1969, og ideen var at hver av de jugoslaviske republikkene skulle ha sitt eget lokale forsvar uavhengig av sentraliserte JNA. De ble finansiert av den respektive republikken, men var likevel offisielt sett under kommando av den nærmeste JNA-avdelingen. Opprinnelig var TO-enhetene meget selvstendige og arbeidet uavhengig av hverandre, men under oppbyggingen til Jugoslavia-krigene forsøkte JNA og Serbia å sentralisere og avvæpne de lokale TO-ene for å minske motstanden. Under krigene utviklet de forskjellige TO-avdelingene seg til geriljaavdelinger. Det er anslått at én til tre millioner personer kjempet for de forskjellige avdelingene under krigene, mens de tidligere hadde omfattet 860&nbsp;000 soldater.

## Eksterne lenker
* Kort sammendrag av historien
SpareBank 1 Gruppen

**SpareBank 1 Gruppen AS** er et holdingselskap eid av SpareBank 1 Nord-Norge, SpareBank 1 SMN, SpareBank 1 SR-Bank, SpareBank 1 Østlandet, Samarbeidende Sparebanker, Landsorganisasjonen (LO) og fagforbund tilknyttet LO. Administrerende direktør fra 2009 til 1. april 2015 var Kirsten Idebøen.

SpareBank 1 Gruppen ble etablert i 1996. SpareBank 1 Gruppen har et administrativt ansvar for samarbeidsprosessene i SpareBank 1-alliansen, der teknologi, merkevare, kompetanse, felles prosesser / utnyttelse av beste praksis og innkjøp står sentralt. Alliansen driver også utviklingsarbeid gjennom tre kompetansesentra innenfor læring (Tromsø), betaling (Trondheim) og kreditt (Stavanger).

Som fellesbetegnelse på alle de selvstendige selskapene, alle SpareBank 1-bankene, SpareBank 1 Gruppen AS og datterselskaper benyttes Sparebank 1 Alliansen. SpareBank 1 Alliansen omfatter over 350 kontorer. Totalt har alliansen omtrent  ansatte, hvorav ca.  er tilknyttet SpareBank 1 Gruppen og datterselskaper.

*SpareBank 1-alliansen* er et norsk banksamarbeid etablert i 1996, mellom 13 banker under felles merkevare *SpareBank 1*, som er organisert gjennom de felleseide selskapene SpareBank 1 Gruppen AS og SpareBank 1 Utvikling DA med deres datterselskaper, i tillegg til flere andre direkte eide selskaper av SpareBank 1-bankene.

## Banker

* SpareBank 1 Gudbrandsdal
* SpareBank 1 Hallingdal Valdres
* SpareBank 1 Helgeland
* SpareBank 1 Lom og Skjåk
* SpareBank 1 Nord-Norge
* SpareBank 1 Nordmøre
* SpareBank 1 Ringerike Hadeland
* SpareBank 1 SMN
* Sparebank 1 Sogn og Fjordane
* SpareBank 1 Sør-Norge
* SpareBank 1 Søre Sunnmøre
* SpareBank 1 Østfold Akershus
* SpareBank 1 Østlandet

## Eierskap i selskaper
;100 % eierskap
* Conecto
* Odin Forvaltning
* SpareBank 1 Factoring
* SpareBank 1 Forsikring
* SpareBank 1 Portefølje

;Annet
* Fremtind Forsikring (51,44 %)
* LOfavør (49 %)

Sparebank1 utviklet og eier den norske digitale pengeinnsamlingsstjenesten Spleis (etablert 2017).

## Eiendomsmegler
I SpareBank 1 Alliansen inngår også Eiendomsmegler 1. Eiendomsmegler 1 har felles kjedekontor, men de enkelte kontorene eies direkte av de enkelte SpareBank 1-banker.

## Eierfordeling
* SpareBank 1 Nord-Norge (19,5 %)
* SpareBank 1 SMN (19,5 %)
* SpareBank 1 SR-Bank (19,5 %)
* Landsorganisasjonen/fagforbund tilknyttet LO (9,6 %)
* Samarbeidende Sparebanker AS (19,5 %)
* SpareBank 1 Østlandet (12,4 %)

## Se også

* Eika Alliansen
* Lokalbank (allianse)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Havmanndagene

**Havmanndagene** er en norsk kulturfestival som blir avholdt i Mo i Rana i mai. Festivalen ble arrangert for første gang i 1996, og ble igangsatt som en årlig begivenhet etter avdukningen av Anthony Gormleys skulptur «Havmannen» - Rana kommunes del av Skulpturlandskap Nordland - 6. mai 1995.

## Aktiviteter
Under Havmanndagene deler Rana bibliotek og Nordland fylkesbibliotek ut den nordnorske bokprisen Havmannprisen. Da presenteres også årets «Havmannkomponist» gjennom årets «Havmannskonsert»:  
*2002: Bodvar Moe med verket *The Anne-Guri Shopping Peace*
*2003: Bjørn Andor Drage med verket *Heksemusikk*, bestilt og fremført av Helgeland Sinfonietta
*2004: Sigmund Lillebjerka med *Natt og dag i Rana*
*2005: Bjørn Alterhaug  med verket *Havmanndialoger*).

Andre aktiviteter er skrivekonkurranse, «Havmannløpet» og «Havmannutstillingen» (Juan Brito Vargas 2003; Karina Herteig 2004; Inge Jensen 2005; Elisabeth Alsos Strand 2006).

## Referanser
Stig Wennerström

**Stig Erik Constans Wennerström** (født 22. august 1906 i Stockholm, død 22. mars 2006) var en svensk oberst i flyvåpenet, spion for Sovjetunionen og dømt for spionasje.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Stig Wennerström var sønn av major Gustaf Wennerström og Ester Berggren. Han giftet seg i 1939 med Ulla-Greta Carlsson, datter av konsul Eric Carlsson og Helga Andersson. 

### Militær
Han ble fenrik i marinen i 1929, og gjennomgikk deretter flyutdannelse. I 1936 ble han løytnant i flyvåpenet, i 1939 kaptein, i 1944 major, i 1946 oberstløytnant og i 1951 oberst. 

Under andre verdenskrig var han flyattaché og tjenestegjorde i Moskva i perioden 1940-41. Etter krigen var han i Moskva i årene 1949-52 og i Washington i 1952-57. Han var arveprins Gustaf Adolfs adjutant i årene 1938-47. I tillegg var han virksom som lærer ved den svenske flykrigshøyskolen og den kongelige sjøkrigsskolen.

Det fantes to høyt verdsatte svenske GRU-agenter i denne perioden, en hadde kodenavnet *Ørnen* (Wennerström), i tillegg var det også en agent som gikk under kodenavnet *Getingen* («vepsen»). Vedkommendes identitet er aldri blitt klarlagt.  

Wennerström avslørte så godt som hele det svenske forsvaret til Russland på 1950-tallet. Dessuten overlot han hele det danske *Drakenprosjektet* til Sovjetunionen. Wennerström arbeidet også som militærattaché i Washington hvor han var til stor nytte for GRU. 

Allerede i 1943 fikk den svenske Säkerhetspolisen (Säpo) mistanke om at Wennerström arbeidet i tysk tjeneste, og i 1947 ble det funnet indikasjoner på at han hadde inngående kontakter med Sovjetunionen, men dette kunne ikke tilstrekkelig bevises. 

### Avslørt som spion
Mot slutten av 1950-tallet ble spaningen mot Wennerström intensivert, og hans hushjelp ble vervet som agent for Säpo. I juni 1963 meldte hun at hun hadde funnet noen gjemte filmruller. Filmene viste seg å inneholde bilder av graderte dokumenter og Wennerström ble pågrepet noen uker senere,  20. juni 1963. 

Han ble dømt til livsvarig straffarbeide, men 6. oktober 1973 bestemte regjeringen Palme å omgjøre straffen til 20 års fengsel, noe som medførte at han kunne prøveløslates etter at halve straffen var sonet. 6. september 1974 belsuttet riksdagen å innvilge prøveløslatelse.

Han skrev sine memoarer etter løslatelsen. Han begrunnet sine handlinger med at han bidro til å opprettholde terrorbalansen og derigjennom freden.

## Innflytelse
Den svenske rockegruppen *Reeperbahn* (med blant andre Olle Ljungström) har skrevet en melodi med tittelen «Kalla kriget» som handler om Stig Wennerström.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Svensk storspion død - nyhetsoppslag i VG
Norsk språkpris

**Norsk språkpris** ble utdelt fra 1992 til 2003 av Norsk språkråd, ifølge statuttene for «fremragende bruk av norsk språk i sakprosa som er utgitt i løpet av de siste fem år før utdelingen». 

Prisen ble gitt annethvert år til en bokmålsbruker og annethvert år til en nynorskbruker.

Norsk språkpris er erstattet av Språkprisen.

## Prisvinnere
*1992 – Lars Roar Langslet
*1993 – Berge Furre
*1994 – Sissel Benneche Osvold
*1995 – Kåre Lunden
*1996 – Kari Gåsvatn
*1997 – Otto Hageberg
*1998 – Guri Hjeltnes
*1999 – Ottar Grepstad
*2000 – *Ikke utdelt*
*2001 – Arild Stubhaug
*2002 – *Ikke utdelt*
*2003 – Frode Grytten

## Kilder

* «Norsk språkpris – prisutdelingar», fra nettsidene til Norsk språkråd
Jazzpar Prize

**The Jazzpar Prize** var en årlig dansk pris innen jazz, som i årene 1990 til 2004 hadde den høyeste prissummen for en internasjonale utmerkelse innen jazz. Den ble utdelt til en internasjonalt kjent og aktiv jazzutøver, som fortjente å bli mer alment kjent. Prisen bestod av en bronsestatuett av Jørgen Haugen Sørensen i tillegg til  kroner.

Vinneren var en av fem nominerte internasjonale utøvere av jazz. Utdelingen skjedde i København på vårparten, og avstedkommer en uke med jazzlige aktiviteter i København. Hovedsponsor i en årrekke var Skandinavisk Tobakskompagni, men etter 2004 ønsket firmaet ikke lenger å sponse prisen og prisutdelingen er satt på vent da det ikke har lykkes å skaffe en ny sponsor.

## Prisvinnere

## Eksterne lenker
* Jazzpar Prisens nettsted
Bjørn Andor Drage

**Bjørn Andor Drage** (født 1959) er en norsk komponist, musiker, konsertorganist og musikkonservatorieprofessor, opprinnelig fra Saltdal, Nordland.

Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole 1984, debuterte i Oslo Konserthus 1984. Han har vært lektor i kirkemusikk ved Trøndelag musikkonservatorium fra 1985, domkantor i Bodø fra 1989, dirigent og kunstnerisk leder for Bodø Sinfonietta, samt gjestedirigent for Tromsø Symfoniorkester og Vokal Nord. Drage er professor i orgel ved Musikkonservatoriet i Tromsø Universitetet i Tromsø og professor ved Høgskolen i Bodø. Han var en av pådriverne til etableringen av det norske plateforlaget Euridice (1992). Drage har samarbeidet med bl.a. Ola Bremnes, Cikada, Kine Hellebust, Manna, Halvdan Sivertsen og Susanne Lundeng samt med MiNensemblet, Bodø Sinfonietta m.fl. 
fra Nordland. Med komponistene Bodvar Moe, Sigmund Lillebjerka og Knut Lamvik utgjorde han prosjektet
*Komponistmøte Nordkalotten* (2002). Drage er bosatt i Bodø.

## Priser og utmerkelser
* Nordlysprisen 1995
* Trygve Hoffs Minnepris 2004
* Nordland fylkes kulturpris 2007
* Bodø bys kulturpris 2013

## Verk
* *[[Edvard Grieg]] played on the Klais-Organ*, Euridice, 1993
* *Gamle Orgler i [[Nordland]]*, Euridice, 1998
* *[[Fridthjov Anderssen]]. Orgelverker*, Euridice, 2001
* *Nordlandske Liebeslieder*, bestillingsverk for Con Brio, urfremført i Bodø Kulturhus 2001
* *Heksemusikk*, bestillingsverk fra Helgeland Sinfonietta, bl.a. fremført på Havmanndagene i 2003, der Drage var festivalkomponist
* *Underground* "Black Talk" og "Sin Phonics" for sinfonietta
* *Dovro gosh*, bestillingsverk fra Bergen Filharmoniske Orkester
* "L¨Etorneaux de Tristram" for klarinett, violin, cello, klaver. Bestillingsverk fra Nordland Musikkfestuke
* *Morgon som gryr,* bestillingsverk for Narvik kirkekor i forbindelse med deres 100-årsjubileum i 2007.

## Eksterne lenker
	

* Medlem av Norsk Komponistforening
Lewis (Hebridene)

**Lewis** eller **Isle of Lewis** (skotsk-gælisk: **Leòdhas** ) er den nordlige delen av Lewis og Harris, den største øya i vestlige øyene, eller Ytre Hebridene (en øygruppe) i Skottland. Det totale arealet er på 683 km². Det er 18 489 fastboende (2001). Det høyeste punktet på Ytre Hebridene ligger også på Lewis, det er Clisham på 800 moh. Den sørlige delen av øya heter Isle of Harris, selv om det i virkeligheten ikke er snakk om en separat øy. Lewis' eneste by er Stornoway med omkring 8&nbsp;000 innbyggere.

Lewis er generelt den lavereliggende del av øya, mens den andre delen, Harris, er mer fjellrik. Det flatere, mer fruktbare landområdet har således også den største bosetningen, Stornoway (*Steòrnabhagh*), hvor en tredel av befolkningen i Ytre Hebridene bor. Bortsett fra menneskelig bosetning, er øya også hjem for et mangfoldig av flora og fauna, blant annet for kongeørn, hjort og seler.

Lewis har en presbyteriansk tradisjon og en rik historie. Det var en gang en del av det norrøne kongeriket Man og øyene. I dag er livet her svært forskjellig fra noe annet sted i Skottland med opprettholdelse av sabbat, gælisk språk og skjæring av torv som mer viktig enn noe annet sted. Lewis har en rik kulturarv som kan bli sett i dens myter og legender foruten dens lokale litterære og musikalske tradisjoner.

## Etymologi
Det gæliske navnet *Leòdhas* er antatt å være avledet fra norrøne *Ljoðahús* (bokstavelig «lydhus», muligens et sted for sang), skjønt andre forklaringer på opprinnelse har vært forsøkt funnet, eksempelvis gæliske *leogach*, «myret, myrlendt». Det er antagelig stedet som Klaudios Ptolemaios i antikken ble kalt *Limnu*, og som også betyr «myrlendt». Det har også vært kjent som *Isle of Lewis*, «øya Lewis» (skotsk-gælisk: *Eilean Leòdhais*). Et annet navn som benyttes i en kulturell eller poetisk sammenheng er *Eilean an Fhraoich*, «Lyngøya», skjønt det viser til hele øya Lewis og Harris.

## Referanser


## Litteratur
* Ballin Smith, Beverley; Taylor, Simon; & Williams, Gareth (2007): *West over Sea: Studies in Scandinavian Sea-Borne Expansion and Settlement Before 1300*. Leiden. Brill.
* Haswell-Smith, Hamish (2004): ''The Scottish Islands''. Edinburgh: Canongate. ISBN 978-1-84195-454-7.
* Mac an Tàilleir, Iain (2003): «Placenames» (PDF), *Pàrlamaid na h-Alba*.
* Thompson, Francis (1968): *Harris and Lewis, Outer Hebrides*. Newton Abbot. David & Charles. ISBN 0-7153-4260-6.

## Eksterne lenker
*
*
* Visitor's guide for the Island of Lewis, guide for besøkende
Njeld Larsen Kolbenstvedt

**Njeld Larssen Kolbenstvedt** (født 28. september 1828, død 3. desember 1900) var en norsk politiker.

Han var nest eldste sønn til Giske og Lars Kolbenstvedt og var oppvokst på gården Våge i Suldal. I 1853 giftet han seg med Oleana F. Lindbom, og i 1855 tok de over slektsgården Kolbeinstveit som i dag er museum. Kolbenstvedt var ordfører i Suldal i periodene 1856–1859, 1862–1863, 1866–1869 og 1876–1880. Han avløste sin far som stortingsmann og satt første gang på Stortinget i 1865–1866 og deretter i flere perioder frem til 1891. Mellom 1883 og 1888 representerte han Venstre på Stortinget, mens han i perioden 1889–1891 representerte Moderate Venstre.

Kolbenstvedt var meddommer i riksrettssaken der Selmer-regjeringa falt, en sak som åpnet for innføringen av parlamentarismen.

Kolbenstvedt er også nevnt i de 9. bohembuda til Hans Jæger.

## Referanser


## Kilder
* Ernst Berge Drange. *Kolbenstvedt (Kolbeinstveit) - ei framståande slekt frå Suldal*. I: *Folk i Ryfylke 2005*

## Eksterne lenker
*
ACF Fiorentina

**Fiorentina** er en italiensk fotballklubb fra Firenze, Toscana, grunnlagt 26. august 1926 ved sammenslåingen av *Sezione Calcio della Polisportiva Giovanile Libertas* og *Club Sportivo Firenze*. Klubbens farger var opprinnelig rødt og hvitt (fra fargene til de to fusjonerte klubbene), men dette ble i 1929 endret til lilla. På grunn av denne særegne draktfargen har klubben siden den gang vært kjent som «i Viola» («de lilla»). Klubben spiller sine hjemmekamper på Stadio Artemio Franchi i Firenze (kapasitet 47&nbsp;282).

## Historie
Fiorentina spilte første gang i Serie A sesongen 1931–32 og var med unntak av sesongene 38–39 og 93–94 i toppdivisjonen helt til 2002.

I 2002 ble *A. C. Fiorentina* slått konkurs. Nye investorer opprettet snart selskapet *A. C. Fiorentina 1926 Florentia Viola* og laget *Florentia Viola* som ble innskrevet i Serie C2. Senere ble Fiorentina-navnet, sammen med rettighetene til klubbsymbolene og klubbens trofeer, kjøpt tilbake. Etter seier i Serie C2 ble *A. C. F. Fiorentina* flyttet fra Serie C1 til Serie B på grunn av «sportslige meritter» og utvidelsen av Serie B fra 20 til 24 lag. I 2004 rykket Fiorentina opp igjen til Serie A etter å ha spilt kvalifiseringskamp mot Perugia.

Sesongen 2005–2006 kvalifiserte i utgangspunktet Fiorentina seg for Mesterligaen etter å ha blitt nummer fire i serie A. Spissen Luca Toni satte ny klubbrekord for antall scoringer i serien på en sesong med 31 mål, det høyeste antall mål scoret av en spiller i Serie A siden 1959.

Gleden over triumfen ble imidlertid dempet da Fiorentina, som en av flere klubber ble tiltalt i forbindelse med mistanke om kampfiksing under sesongen 2004–2005. Klubbens eier, Diego Della Valle og hans bror, styreleder Andrea Della Valle, var også blant de tiltalte.

Den endelige straffen til Fiorentina etter flere runder i idrettens rettssystem var å bli fratatt 30 poeng for sesongen 2005–06 og 15 poeng i sesongen 2006–07. Laget endte sesongen på 5.-plass. I 2008-09 endte Fiorentina på 4.-plass etter å ha kommet foran Genoa CFC ved hjelp av innbyrdes oppgjør.

## Meritter

* Seriesølv: 1956/57, 1957/58, 1958/59, 1959/60, 1981/82
* Vinner av Serie B: 1930/31, 1938/39, 1993/94
* Vinner av Serie C2: 2002/2003
* Finalist i Serievinnercupen: 1956/57
* Finalist i UEFA-cupen: 1989/90

## Spillerstall
Oppdatert 24. oktober 2024.
                            

### Utlånte spillere

## Kjente spillere
:*Se også [[:Kategori:Fiorentina-spillere]]
*  [[Luca Toni]] (*2005–2007*) – 31 mål i sesongen 2005–2006
*  [[Gabriel Batistuta]] (*1991–2000*) – 152 mål, hvorav 26 i sesongen [[1994]]–[[1995|95]]
*  [[Giancarlo Antognoni]] (*1972–87, 1989–2001*) – 73  for Italia
*  [[Kurt Hamrin]] (*1956, 1958–67*)
*  [[Gunnar Gren]]
*  [[Roberto Baggio]]
*  [[Sócrates]]
*  [[Edmundo]]
*  [[Julinho]]
*  [[Amarildo]]
*   [[Predrag Mijatovic]]
*  [[Rui Costa]]
*  [[Brian Laudrup]]
*  [[Mario Gomez]]

== Referanser ==
<references />

== Eksterne lenker ==
* 
* [https://web.archive.org/web/20081121043622/http://www.violascandinavia.com/ Skandinavisk supporterside]
* [http://www.gazzetta.it/Calcio/SerieA/Squadre/Fiorentina/ Profil på *Gazzetta dello Sport'']
Frengers

***Frengers*** er bandet Mews tredje album og ble utgitt i 2003.

Albumet ble møtt med gode anmeldelser og ble bandets internasjonale gjennombrudd.

Albumets tittel er sammentrekking av ordene «friend» og «stranger». Betydningen av ordet «frenger» kommer fram av albumets fulle navn: *Frengers: Not Quite Friends But Not Quite Strangers*. Dette er også blitt et kallenavn på Mew-fans.

Mange av sporene på albumet finnes også på Mews to første album *[[Half the World Is Watching Me]]* og *[[A Triumph for Man]]*. Begge disse albumene ble bare gitt ut i små opplag og er vanskelige å få tak i. Det er lite sannsynlig at de vil bli utgitt i nytt opplag. «Am I Wry? No», «156», «Symmetry», «Her Voice Is Beyond Her Years» og «Comforting Sounds» finnes på *Half The World Is Watching Me* og «She Came Home for Christmas» finnes på *A Triumph for Man*.

Selv om disse sporene ble spilt inn på nytt til *Frengers* er det bare «Am I Wry? No» og «156» som avviker vesentlig fra de originale opptakene.

## Sporliste
#«Am I Wry? No» – 4.54
#«156» – 4.54
#«Snow Brigade» – 4.22
#«Symmetry» – 5.39
#«Behind the Drapes» – 3.40
#«Her Voice Is Beyond Her Years» – 2.48
#«Eight Flew Over, One Was Destroyed» – 4.48
#«She Came Home for Christmas» – 3.55
#«She Spider» – 4.44
#«Comforting Sounds» – 8.58

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Grønsvik kystfort

**Grønsvik kystfort** (tysk benevning: **[[Heeres Küsten Batterie|HKB]] 16./974 Grönsviken**) var et tysk kystfort i Lurøy kommune nord på Helgeland. Kystfortet ble bygd av sovjetrussiske krigsfanger i perioden 1942 til 1945, som en del av Atlanterhavsvollen, og var operativt fra høsten 1942. Atlanterhavsvollen skulle beskytte Kontinentet og Norge mot britiske, og etter hvert også amerikanske, angrep. Forsvarsverket ble satt på prøve med den allierte invasjonen 6. juni 1944 i Normandie, men måtte gi tapt.

## Et hærkystfort
I Norge var det ved krigens slutt nesten 300 kystfort væpnet med om lag 1&nbsp;100 kanoner. Av disse var ca. 70 marinekystfort og ca. 210 hærkystfort. Grønsvik kystfort var et hærkystfort, og utgjorde sammen med ni andre kystfort artillerigruppe Sandnessjøen. Artillerigruppens hovedoppgave var å forsvare fjordområdene inn mot Mo i Rana og Mosjøen, og dermed hovedveien gjennom Nordland (nåværende E6) og Nordlandsbanen mot invasjon. Hærkystfortene var bemannet av den tyske hæren, og for en stor del utstyrt med hærens våpen. Hovedutrustningen ved Grønsvika besto av fire 155mm K416(f) feltkanoner av fransk opprinnelse. Mens marinens kystfort var utstyrt med skipskanoner, og derfor kunne følge sjømål, ble hærens kystfort tvunget til å skyte sperreild mot skip. I tillegg til hovedskytset var fortet utstyrt med sekundærskyts (en 75mm K231(f) feltkanon), nærforsvarsvåpen og luftforsvarsvåpen.

## Etterkrigstiden
Etter krigen ble Grønsvik kystfort, på samme måte som andre norske kystfort, utsatt for til dels store ødeleggelser. Mye av utstyret ved fortet ble gjenbrukt og kanonene sendt til omsmelting.

## I dag
I dag er Grønsvik kystfort delvis gjenoppbygget og omgjort til museum med utstillinger om regionens krigshistorie generelt og om kystfortene mer spesielt. Her er også en utstilling om Omega, et verdensomspennende navigasjonssystem for amerikanske atomubåter i drift til 1997. Den eneste norske stasjonen i systemet lå i Aldersundet i Lurøy kommune. Museet i Grønsvika ligger ved riksvei 17, Kystriksveien, like nord for Stokkvågen, og er i dag en del av Helgeland Museum. Museet er åpent mellom 0845 og 1700 i sommersesongen, og ellers etter avtale. Sør for kystfortet er det laget en skiltet naturinformasjonsløype som går langs en gammel tysk veg ned til selve Grønsvika, hvor man også finner et monument over de sovjetrussiske krigsfangene som døde under arbeidene på kystfortet.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Helgeland Museum, avd. Lurøy
* AtlantikWall.net
* Kystfort.com
Arbeiderpartiet (Israel)

**Arbeiderpartiet i Israel** (hebraisk: , *Ha‘Avoda* (Arbeiderpartiet), offisielt , *Mifleget Ha‘Avoda HaIsra’elit*) var et politisk parti i Israel som eksisterte mellom 1968 og 2024. 

Det var et sosialdemokratisk og sionistisk parti, tidligere medlem av Sosialistinternasjonalen og tidligere observatørmedlem av the Det Europeiske Sosialdemokratiske Partiet. 

Partiet var til tider et av de største i israelsk politikk, og partiet eller dets forløpere satt ved makten fra 1948 til 1977 og senere 1984–1986, 1992–1996 og 1999–2001. Blant partiets statsministere var Golda Meir, Shimon Peres og Ehud Barak. 

Partiet mistet gradvis oppslutning i valgene utover 2000-tallet og den laveste oppslutningen noensinne ved valget i 2022, da partiet fikk 3,6 prosent av stemmene.

I 2024 slo partiet seg sammen med partiet Meretz og dannet det nye partiet Demokratene.  

## Tidligere partinavn

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fondue

**Fondue** (fra fr. *fondre*; «å smelte») er et samlebegrep for flere vanlige franske og sveitsiske matretter tilberedt rett på bordet i en kjele over en flamme. Tilsvarende på italiensk heter *fonduta*.

## Ostefondue
Ostefonduen ble oppfunnet i de sveitsiske alpene av ren nødvendighet, grunnet behovet for spiselig mat i vintersesongen.

Det finnes mange typer ostefondue. Felles er at en kjele gnis inn med hvitløk. Det tilsettes ost, vin, krydder og maismel eller hvetemel. Brødterninger dyppes ned i blandingen.

*Sveitsiske fonduer:
** Fondue neuchâteloise: gruyère og emmental
** Fondue moitié-moitié: (halvt-om-halvt): gruyère og Fribourg vacherin
** Fondue vaudoise : gruyère
** Fondue fribourgeoise: pure Fribourg vacherin (serveres ofte med poteter i stedet for brød)
** Fondue de Suisse centrale : gruyère, emmental og sbrinz 
** Tomatfondue: Gruyère, Emmental og knuste tomater i stedet for vin
** Krydderfondue: gruyère, rød og grønn pepper og chili 
** Mushroom Fondue : gruyère, Fribourg vacherin og sopp
*Franske fonduer: 
** Fondue savoyarde: comté savoyard, beaufort og emmental
** Fondue jurassienne: comté 
*Italienske fonduer: 
** Fonduta: blir tilberedt i Aosta i Italia, og består av fontina, melk, egg og trøffel

I en perfekt ostefondue, blir blandingen holdt på en temperatur som er lav nok til å forhindre at innholdet brenner seg fast i bunnen av kjelen, men samtidig høy nok til å holde osten jevn og flytende. Ideelt vil det nederst i kjelen være et tynt lag med stekt, men ikke brent, ost. På fransk blir dette laget kalt *la religieuse*.

## Fondue Chinoise (kraftfondue)
I denne fonduetypen blir tynne skiver med kjøtt dyppet i varm kraft. Dipper og sauser blir servert ved siden. Fondue Chinoise er oppkalt etter sin asiatiske variant, hot pot.

## Fondue Bourguignonne (kjøttfondue)
I Fondue Bourguignonne blir små terninger med kjøtt og noen ganger grønnsaker eller sjømat spiddet på fonduegafler og stekt i olje av hver enkelt rundt bordet. Som tilbehør blir sauser brukt for dipping.

## Dessertfondue
I 1960-årene dukket dessertfonduen opp. Vanligvis blir fruktbiter dyppet i en kjele med smeltet sjokolade.
10. århundre f.Kr.

## Begivenheter

### Europa
* Grunnleggelsen av Sparta
* Jernalderen begynner i Hellas
* Den tidligste kjente bosettingene i Plymouth, England.
* Produksjon av bronsealdergullhatter i Sentral-Europa

### Midtøsten
* Første bevarte skrifter på arameisk språk
* Oppdelingen av det gamle Israel i de to kongedømmene Judea og Nordriket Israel omk 925
* Opprinnelsen til det udinske språk i Kaukasus

### Afrika
* Kongedømmet Etiopia blir grunnlagt av Menelik I, sønn av Salomo og dronningen av Saba ifølge legenden.

### Det fjerne østen
* Bronsealder i Thailand, Vietnam og Korea.

## Viktige personer
* Saul, Israelittenes første konge 
* David, konge over de tidlige Israelittene (1006 f. Kr.–965 f. Kr.)
* Salomo (arabisk *Suleyman*), konge over de tidlige Israelittene (965 f. Kr.–925 f. Kr.)
* Zarathustra, tidlig iransk profet (omtrentlig dato, anslag varierer fra 1000 f. Kr. til 600 f. Kr.)

* Hiram I, fønikisk konge av Tyros, d. 935

* Sheshong I, farao i Egypt 946 – 925, grunnlegger av det 22. dynastiet

* Adad-Nirari II, konge av Assyria 911 – 891

## Oppfinnelser/oppdagelser
Minette Walters

**Minette Walters** (født 26. september 1949 i Bishop's Stortford i Hertfordshire) er en britisk forfatter.

Hun studerte ved Universitetet i Durham. I løpet av et års opphold mellom skolen og Durham i 1968 reiste hun til Israel som frivillig. Hun arbeidet både på en kibbutz og på et hjem for ungdomsforbrytere i Jerusalem. Hun tok eksamen fra Trevelyan College ved Durham i 1971 med en BA i fransk. Hun møtte sin ektemann Alec Walters under studiene, og de giftet seg i 1978. De har to sønner, Roland og Philip. I 1987 begynte hun sitt forfatterskap og debuterte i 1992 med *The Ice House*, fulgt av *The Sculptress* (1993). Senere har hun skrevet en lang rekke kriminalromaner som selges i 35 land og har vunnet en rekke priser.

*The Sculptress* har blitt filmatisert av BBC med Pauline Quirke i hovedrollen. Fire andre romaner har også blitt filmatisert.

Minette Walters beskrev Orderud-saken som en helt ekstraordinær historie, som helt overgikk en forfatters fantasi. Den hadde ikke vært omtalt i britiske medier, men hun ble klar over den under et besøk i Norge. Walters syntes saken «var veldig interessant», og hvis ingen norske krimforfattere skrev om den, ville hun gjøre det. «Jeg tror det er veldig arrogant sagt av meg.» Hun mente at en norsk forfatter måtte ta på seg dette, og at de rette var blitt dømt.  

## Bibliografi
* *The Ice House* (1992), norsk oversettelse *Døden i ishuset* (1993)
* *The Sculptress* (1993), norsk oversettelse *Olive tok en øks* (1994)
* *The Scold's Bridle* (1994), norsk oversettelse *Kjerringbissel* (1995)
* *The Dark Room* (1995), norsk oversettelse *Det mørke rommet* (1996)
* *The Echo* (1997), norsk oversettelse *Ekko* (1997)
* *The Breaker* (1998), norsk oversettelse *Brudd* (1999)
* *The Tinder Box* (1999), norsk oversettelse *Krutt* (2000)
* *The Shape of Snakes* (2000), norsk oversettelse *Slangemønster* (2001)
* *Acid Row* (2001), norsk oversettelse *Acid Row* (2002)
* *Fox Evil* (2002), norsk oversettelse *Fox* (2003)
* *Disordered Minds* (2003), norsk oversettelse *Plagede sinn* (2004)
* *The Devil's Feather* (2005), norsk oversettelse *Djevelens fjær* (2006)
* *Chickenfeed* (2006)
* *The Chameleon's Shadow* (2007), norsk oversettelse *Kameleonens skygge* (2008)

## Priser og utmerkelser
* John Creasey Memorial Award 1992, for *The Ice House*
* The Edgar Award for Best Novel 1994, for *The Sculptress*
* The Macavity award for Best Novel 1994, for *The Sculptress*
* The Gold Dagger 1994, for *The Scold's Bridle*
* Palle Rosenkrantz-prisen 2001, for *Syreparken* (*Acid Row*)
* The Gold Dagger 2003, for *Fox Evil*
* Æresdoktor, Bournemourth University 2005
* Quick Reads Learners' Favourite Award 2006, for kortromanen *Chickenfeed*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Minette Walters-side hos Adrian Muller, journalist med krimforfattere som spesiale
Pauline Quirke

**Pauline Quirke** (født 8. juli 1959 i London, England) er en britisk skuespiller, best kjent fra fjernsyn. Hennes mest kjente rolle er som «Sharon» i serien *[[Birds of a Feather]]*. Hun hadde også en rolle i filmen *[[Elefantmannen]]* fra 1980, der hun spilte mot Lesley Dunlop.

Pauline begynte sin karriere som barneskuespiller åtte år gammel, og hun dukket opp i mange filmer og TV-programmer siden den gang. Som en tenåring på 1970-tallet, var Quirke med i tre TV-serier rettet mot barn. Quirke spilte rollen som Veronica i *Shine on Harvey Moon*, en britisk TV-serie produsert av Central Television for ITV fra 8. januar 1982 til 23. august 1985. Hennes skuespiller-karriere begynte virkelig å ta av i 1989, da hun fikk rollen som Sharon Theodopolopodus i Birds of a Feather. 

Fra 2000 til 2003 spilte Qurike sammen med Warren Clarke i BBC-serien Down to Earth. Quirke ble ofte sett i den populære TV-serien Strictly Come Dancing. Quirke konkurrerte i BBCs Celebrity MasterChef i juni 2007. I mai 2010 ble det annonsert at Quirke skulle få en rolle i såpeoperaen Emmerdale i rollen som Hazel Rhodes, mor til den allerede etablerte karakteren, Jackson Walsh. Den 16. mai 2011 ble det kunngjort at Quirke hadde bestemt seg for å slutte i TV-serien Emmerdale. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Udinsk

**Udinsk** er et dagestansk språk som snakkes av udinerne hovedsakelig i Aserbajdsjan, men også i Georgia, Russland og Turkmenistan. 

Man tror dette var hovedspråket i Albania i Kaukasus (Aghbania), som strakk seg fra dagens Aserbajdsjan til Nakhitsjevan og Tyrkia. Språket går tilbake til det 10. århundre f.Kr. Det tales av om lag 5000 mennesker i de aserbajdsjanske landsbyene Nij og Mirzabeyli, i Qabala-rajonen, og dessuten noe i Oguz-rajonen.

Udinsk er i slekt med lezgisk og tabassaransk. Sammen med lakisk, darginsk, og andre, danner de gruppen lesgiske språk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Udi på Ethnologue
*  The Udis
* Historisk kart
Lysefjordbrua

**Lysefjordbrua** er ei tradisjonell hengebru over Lysefjorden i Strand og Sandnes kommuner. Brua ble åpnet i desember 1997 og er 640 meter lang. Hovedspennet er på 446 meter og har sidespenn på til sammen 193 meter. Seilingshøyden er 50 meter. Tårnene på hver side av fjorden er 107 meter høye. Den ene enden av brua står på Giskalineset på Forsand-siden av fjorden og den andre enden kobler broen rett inn på riksvei 13/Ryfylkevegen.

Lysefjordbrua har bedret samferselen i området ved å knytte Forsand og Strand kommune sammen. Innbyggerne i Forsand er ikke lenger avhengige av ferje for å komme til nærmeste by som er Jørpeland. Etter åpningen av brua ble også ferjeavgangene på Høgsfjordsambandet hyppigere med avganger hver halvtime ettersom ferjen kun går mellom kaiene på Oanes og Lauvik og ikke innom kaien på Forsand. Dette har gjort at reisetiden og muligheten for å reise til Sandnes også ble bedret.

I 1999 fikk brua prisen Vakre vegers pris av Vegdirektoratet. Prisen legger mellom annet vekt på de estetiske sidene med veger som får tildelt prisen. Begrunnelsen for at Lysefjordbrua vant var at brua ikke gjorde store naturinngrep i de krevende omgivelsene. Juryen synes den er vakker både på avstand og på nært hold.

Det er i flere rapporter blitt omtalt brudd i bærekablene som går mellom de to tårnene. Etter 9 år (i 2006) hadde det blitt oppdaget over 1000 brudd. Det er ikke uvanlig med brudd, men så mange vil redusere levetiden til brua. Statens vegvesen gikk til sak mot det østerrikske firmaet Austria Draht som hadde levert kablene. Statens vegvesen vant både i Oslo tingrett og i Gulating lagmannsrett med krav om 15 millioner kroner i erstatning fra produsenten. Til tross for bruddene er ikke brua farlig.

Brua har også fått kritikk for andre deler. I koblingene mellom sidespennene og hovedspennet er det store humper som ble kritisert i 2006. Saken var oppe flere ganger i Forsand kommunestyre uten særlig resultat. I sommerferien 2006 ble det enda verre da de midlertidige overlappingene ble dratt utover kjørebanene. Overgangene ble midlertidig reparert i slutten av juli 2006.

## Se også

* Liahammartunnelen
* Vikatunnelen 
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* vegvesen.no - Juryens begrunnelse for at Lysefjordbrua vant Vakre Vegers Pris
Marinus van der Lubbe

**Marinus van der Lubbe** (1909–1934) var en nederlandsk kommunist og medlem av *Communistische Jeugd Bond* (forbundet av unge kommunister).

I forbindelse med Riksdagsbrannen 27. februar 1933, omtrent en måned etter at Adolf Hitler hadde blitt rikskansler i Tyskland, ble han kjent skyldig, dømt og henrettet for å ha anstiftet brannen.

Tysk rett endret i april 1967 dommen til åtte års fengsel, men den ble i januar 2008 opphevet med bakgrunn i en lov om nasjonalsosialistisk urett.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*