Marambio (forskningsstasjon)

**Marambio** (spansk: *Base Marambio*) er en argentinsk helårsbemannet forskningsstasjon i Antarktis. Den ligger på Seymourøya utenfor den nordlige delen av Antarktishalvøya, om lag 100 kilometer unna den faste bosetningen Esperanza. Basen er oppkalt etter den antarktiske flypioneeren Vice-Commodore Gustavo Argentino Marambio.

Da den ble bygget var den den første flyplassen med rullebane i Antarktis, og den er fremdeles den mest trafikkerte fordi den er velegnet til å ta ned fly med landingshjul. Den er også Argentinas viktigste base i Antarktis.

Per 2014 er Marambio én av 13 forskningsstasjoner i Antarktis som opereres av Argentina.

## Historie
Argentinas økende nærvær i Antarktis fra 1940 skapte et behov for en helårsåpen flystripe som kunne ta ned fly på landingshjul. Flygningen til Vice-Commodore Mario Luis Olezza til Sørpolen, den nylig åpnede amerikanske basen McMurdo Station og de hyppige operasjonene med utgangspunkt i Matienzo-basen tydeliggjorde behovet for å sikre bedre transportløsninger i sektoren.

Det argentinske luftforsvaret satte i gang med å finne en egnet lokasjon for en flyplass. Den 25. november 1968 landet to helikoptre fra isbryteren ARA «General San Martín» på Seymourøya som et ledd i undersøkelsene. Deres positive rapport var avgjørende: øya hadde ikke store hindringer som kunne skape problemer for flymanøvrering, og dens lange platå var så godt som isfritt.

Den 30. august 1969 inntok en gruppe fra luftforsvaret ledet av Olezza øya. Med seg hadde de med seg nødvendig utstyr for å bygge den prosjekterte landingsstripa. Arbeidet varte i tre måneder og kulminerte med at en de Havilland Canada DHC-2 Beaver, med konvensjonelle landingshjul, tok av fra Matienzo-basen og landet på den nye flyplassen, kontinentets første rullebane. Ved utgangen av oktober hadde flystripa en lengde på 800 meter.

Basen ble etablert 29. oktober 1969. Den dagen fløy et av det argentinske flyvåpenets Fokker F-27 Friendship fra Río Gallegos direkte til Marambio. Ombord var både sivile og militære myndigheter. Det var det første flyet som tok av fra et annet kontinent og landet i Antarktis med konvensjonelt understell.

Innen april 1970 hadde rullebanen blitt utvidet til 1200 meters lengde og 40 meters bredde. Den 11. april 1970 landet en C-130 Hercules fra det argentinske luftforsvaret på Marambio for første gang, og innledet med det en lang og uavbrutt operasjon med å forsyne de argentinske stasjonene i Antarktis med flytransport fra det argentinske fastlandet.. Det argentinske presidentflyet «Patagonia» (Fokker F-28) var det første jetflyet som landet i Antarktis da det satte ned hjulene på Marambio 28. juli 1973.

## Fasiliteter
Per 2014 er det 27 bygninger med total grunnflate over 4&nbsp;278 kvadratmeter ved basen. Den kan innkvartere en permanent stab på 45 personer og en stor vitenskapelig bemanning, tilsammen om lag 200 personer. I gjennomsnitt oppholder seg 55 personer ved stasjonen om vinteren og 150 om sommeren.

Ved stasjonen finnes det blant annet en nødbolig med 28 sengeplasser, flyterminal, bibliotek, postkontor, kapell og laboratorier i tillegg til vanlige fasiliteter som messe, forlegningsbygg og verksteder. De fleste bygningene er forbundet med opphøyede gangbroer for å unngå problemer med nedsnøing.

## Flyplass

Det er over 100 interkontinentale flygninger til Marambio årlig. Forsyninger ankommer basen gjennom hele året for videreforsendelse til andre argentinske baser i det argentinske kravområdet i Antarktis (unntatt Belgrano II). 

Kontrolltårnet er 12 meter høyt. En hangar huser en de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter tilhørende det argentinske luftforsvaret som gjennomfører rutineoppdrag fra basen sammen med to Bell 212 helikoptre.

## Forskningsaktiviteter
Ulike enheter planlegger og gjennomfører vitenskapelige forskningsaktiviteter innen en rekke fagfelt ved Marambio, vanligvis i løpet av sommermånedene:
* Geovitenskapelige aktiviteter som paleontologi, stratigrafi, sedimentologi, petrografi, kryologi, glasiologi og geodesi.
* Atmosfæriske undersøkelser omfatter kosmisk stråling og ionosfæriske observasjoner, og stratosfærisk ozon-måling.
* Geofysiske analyser av sammensetning, struktur, og mobilitet av den antarktiske litosfæren med seismiske, magnetiske, magnetotelluriske og gravimetriske undersøkelser.
* Glasiologiske undersøker i utvalgte isbreer på James Ross Island og Vega Island for å fastslå endringer i løpet av siste tiår. Endringer i Larsen isbrem undersøkes, og det fremskaffes viktig informasjon om utbredelsen av isfjell langs skipsrutene som opererer i Antarktis.
* Påvirkning av menneskelig aktivitet på det terrestriske økosystemet i området rundt Marambio. Programmet utarbeider retningslinjer for miljøforvaltning og -monitorering.

I tillegg benyttes basen av en rekke utenlandske forskningsmiljøer.

## Klima
Gjennomsnittstemperaturen ved stasjonen er -1,5 °C om sommeren og -15 °C om vinteren. Den høyeste registrerte temperaturen er 17,4 °C som ble målt 23. mars 2015.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Fuerza Aerea Argentina – Base Marambio
* Fundaciòn Marambio
* Dirección Nacional del Antártico