open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sande

**Sande** kan vise til:

*Sande (Vestfold) – en tidligere kommune i Vestfold, nå innlemmet i Holmestrand kommune
**Sande (tettsted), tettsted i Holmestrand kommune, tidligere administrasjonssenter i Sande kommune
*Sande (Sandar) — en tidligere tettbebyggelse og administrasjonssenter i den tidligere Sandar kommune i Vestfold, nå innlemmet i Sandefjord kommune og Sandefjord tettsted.
*Sande (Farsund) - en tidligere tettbebyggelse og administrasjonssenter i den tidligere Herad kommune i Vest-Agder, nå innlemmet i Farsund kommune
*Sande (Bremanger) – et sted ved Svelgen i Bremanger kommune i Sogn og Fjordane
*Sande (Sunnfjord) – kommunesenter i tidligere Gaular kommune i Sogn og Fjordane, senere del av Sunnfjord (kommune)
*Sandøyna (Sande) – øy i Gulen kommune i Sogn og Fjordane
*Sande (Møre og Romsdal) – en kommune i Møre og Romsdal

* Sande (etternavn) - vanlig etternavn i Norge
Beirut

**Beirut** er hovedstaden, den største byen og en viktig havneby i Libanon. Beirut har omtrent 2,2 millioner innbyggere inkludert forsteder (2014). Bykjernen har om lag  innbyggere (2014).

Beirut er en av Midtøstens mest sammensatte byer, med mange etniske og religiøse retninger innenfor byen. Under den libanesiske borgerkrigen ble byen nærmest delt mellom det overveiende kristne Øst-Beirut og det muslimske Vest-Beirut. Flyktningleirene Burj el Barajneh og Dbayeh ligger i Beirut. Shiamuslimske Dahieh ligger like sør for byen.

Navnet Beirut kommer ifra det fønikiske ordet *Beroth* som betyr «byen med brønner». 

## Historie

Den første gangen Beirut er nevnt er i brevene fra Tell el-Amarna fra 14. århundre f.Kr. Byen ble tatt og rasert av Diodotus Tryfon i 140 f.Kr., da hans hær kjempet for å få makten i Selevkidriket. Byen ble snart bygd opp igjen i planmessig hellenistisk stil. Dagens by er bygget oppå den gamle, og arkeologiske undersøkinger har vist at gaten *Souk Tawile* følger kursen til en gate fra romersk-gresk tid.

Under romerne fikk Beirut et berømt juridisk akademi der blant annet de to kjente juristene Papinian og Ulpian underviste.

I 533 utnevnte keiser Justinian skolen til en av de tre offisielle for justis i keiserdømmet, men etter et jordskjelv i 551 måtte skolen flytte til Sidon. Beirut var lenge et viktig handelssenter, men i mellomalderen tok etter hvert Akko mye av denne rollen.

I 653 ble byen arabisk. Kristne korsfarere hadde makten fra 1110 til 1291. Beirut ble uansett alltid styrt av lokale drusiske emirer. En av disse, Fakr ed-Din Maan II, erobret byen på 1600-tallet, men osmanene tok byen tilbake i 1763. Etter 1763 vokste Beirut forbi Akko som handelssenter, men maktkamp og krig førte til tilbakegang for byen, som fikk redusert innbyggertallet til rundt .

Byen ble syrisk provinshovedstad i 1888 og fikk et kosmopolitisk preg med påvirkning fra Europa og USA samt Midtøsten. Beirut ble etter hvert kjent som Midtøstens Paris. Byen ble et handelssentrum og et intellektuelt samlingspunkt.

Da Det osmanske riket brøt samen etter første verdenskrig, fikk Frankrike kontrollen over både Beirut og resten av Libanon. De nye styresmaktene favoriserte de kristne innbyggerne, noe som førte til spenning mellom de ulike religiøse folkegruppene. Byen fortsatte å tiltrekke seg intellektuelle og turister fram til borgerkrigen brøt ut i 1975, da også mange fastboende flyktet. Etter at krigen sluttet i 1989 arbeidet styremaktene hardt for å gjøre Beirut til et midtpunkt for kunnskap, kultur, turisme og mote igjen. I 2006 ble byen bombet av Israel, som okkuperte deler av Libanon for å krige mot Hizbollah.

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Kortemark

**Kortemark** er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Kommunen består av byene Handzame, Kortemark Werken og Zarren.

## Referanser
 

## Eksterne lenker
*
De Haan

**De Haan** er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Kommunen inneholder fire tettsteder: De Haan, Klemskerke, Vlissegem og Wenduine. Mange bygninger i kommunen stammer fra Belle Époque.

## Billedgalleri

Fil:De Haan Ferienhaus.jpg|Feriehus
Fil:De Haan Duenen.JPG|Sanddyner i De Haan
Fil:Street_scene_in_De_Haan,_Belgium.jpg|Gate i *Concessie*


## Referanser
 

## Eksterne lenker
* 
* Fotografier av De Haan
Mars

**Mars** har flere betydninger:

*Mars (planet), en av planetene i solsystemet
*Mars (gud) i den romerske mytologien
*Mars (måned), den tredje i året
*Mars, Incorporated, et amerikansk selskap
**Frank C. Mars, grunnleggeren av Mars, Inc
**Mars (sjokolade), en sjokolade lansert av Mars, Inc
*Mars-500, et prosjekt for å simulere en romferd til planeten Mars
*MARS, et musikkalbum av Gackts
*MARS (band), en norsk musikkgruppe
*M.A.R.S., en amerikansk musikkgruppe med én utgivelse, ''Project: Driver''
Sibir

**Sibir** (russisk: *&#1057;&#1080;&#1073;&#1080;&#769;&#1088;&#1100;*) er et større geografisk område i det østlige Russland og deler av Kasakhstan. Det strekker seg ifra Uralfjellene i vest til Stillehavet i øst, og utgjør mesteparten av det nordlige Asia.

Geografisk kan Sibir deles i tre hovedområder; det vestlige lavlandet (Det vestsibirske lavland) som går over i det sibirske platå (Det sentralsibirske platå), og til slutt fjellområdene i Det fjerne østen. På samme måte kan Sibir også deles inn i tre i nord/sør-retning; i nord er det tundra som går over i et ca. 1&nbsp;000&nbsp;km. bredt barskogbelte&nbsp;&ndash; taigaen, og videre til steppe/ørken områdene i sør. Geologisk utgjør mesteparten av Sibir et kraton, kalt Angaraland.

Størsteparten av befolkningen bor langs Den transsibirske jernbanen som går fra Moskva til Vladivostok ved stillehavskysten. De største byene er Novosibirsk, Jekaterinburg, Omsk og Tsjeljabinsk. Sibir utgjør omkring 77 % av Russlands territorium (13,1 millioner kvadratkilometer), men kun 25 % av Russlands befolkning (36 millioner mennesker). Den resterende delen av Russland kalles bare Europeisk Russland.

Vann utgjør viktige elementer i Sibirs geografi, som inneholder 53&nbsp;000 elver og mer enn én million innsjøer. Bajkalsjøen er verdens dypeste innsjø og inneholder nær en femtedel av verdens ferskvann, og elvene er blant verdens største. Fra vest til øst er de største elvene i Sibir Ob, Jenisej og Lena som flyter nordover til Nordishavet og Amur som flyter østover mot Stillehavet. Disse fire elvene drenerer omkring ⅔ av Sibir.

Det kan bli veldig kaldt der, ned til &minus;71 ℃. Det finnes sibirtiger og ulv.

Det ligger gode økonomiske muligheter i Sibir, blant annet olje og gass. Et omfattende nettverk av rørledninger fører olje og gass til de ulike deler av det tidligere Sovjetunionen. Rørsystemet er bevart etter samveldets oppløsning, og det er nå planlagt å videreføre ledningene til Kina og Middelhavet.

## Se også
*Sibir-khanatet

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bertie Ahern

**Patrick Bartholemew (Bertie) Ahern** (irsk **Pádraig Parthalán Ó hEachthairn**) (født 1951) var den tiende taoiseach (statsminister) i Irland. Han ble statsminister i 1997 og gikk av i begynnelsen av mai 2008. I 1994 ble han leder for partiet Fianna Fáil. Ahern har også vært arbeidsminister (1987–1991) og finansminister (1991–1994).

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ahern ble født i Drumcondra i Dublin, i en republikansk familie. Hans far Con, som var fra grevskapet Cork, hadde kjempet i uavhengighetskrigen og borgerkrigen, og var tilhenger av Eamon de Valera. 

Ahern fikk sin utdannelse ved St. Patrick's National School i Drumcondra, St. Aidan's Christian Brothers i Whitehall, University College Dublin og Rathmines College of Commerce. I en periode hadde han også utdanning ved London School of Economics på sin CV, men dette ble senere fjernet.

### Karriere
Han ble regnskapsfører, og arbeidet en tid ved Mater sykehus.

I eller rett før 1972 møtte han Miriam Kelly, en bankfunksjonær som bodde rett ved ham. De giftet seg på Aherns 24-årsdag i 1975. Det viste seg at hans politiske aktivitet var vanskelig å kombinere med ekteskapet, og forholdet mellom de to var anstrengt da han han ble borgermester i Dublin i 1986. I 1992, etter at han kom inn i regjeringen, endte ekteskapet. Paret fikk to barn sammen, Georgina og Cecelia. Sistnevnte er forfatter. Etter ekteskapets slutt hadde Ahern i en periode et forhold til Celia Larkin, som er aktiv i partiet Fianna Fáil. Dette forholdet tok slutt i 2003.

Datteren Georgina er gift med Nicky Byrne fra boybandet Westlife, noe som har fått mye oppmerksomhet. Deres avgjørelse om å gifte seg i Frankrike i stedet for Irland, kostnadene for bryllupet og salget av bryllupsbildene til ukebladet *[[Hello!]]* var kontroversielle temaer både for paret og for Bertie Ahern.

Religion har vært viktig for Ahern gjennom hele hans liv, og han går regelmessig i katolsk messe. Han reiste også til Lourdes to ganger med sin mor. Allikevel ble han irettesatt av kardinal Desmond Connell, erkebiskopen av Dublin, for sitt offentlig kjente forhold til Celia Larkin.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Taoiseach

**Taoiseach** (pluralis *Taoisigh*) er den irske regjeringssjefen. Han blir utnevnt av presidenten etter nominasjon ifra Dáil Éireann (det irske underhuset).

Ordet Taoiseach er irsk og betyr «leder» eller «høvding». Før den irske grunnloven fra 1937 ble tatt i bruk ble regjeringssjefen kalt President of the Executive Council of the Irish Free State (Irsk: *Uachtarán ar Ard-Chomhairle Shaorstát Éireann*), altså Presidenten for Den irske fristatens utøvende råd. Han ble utnevnt av generalguvernøren, som imidlertid var bundet av konstitusjonell sedvanerett til å utnevne den kandidaten som var nominert av Dáil Éireann. 

Under Den irske republikk 1919–1922 var Dáil Éireanns presidenter og republikkens president regjeringssjefer. 

## [[Den irske republikk]] 1919–1922

## [[Sør-Irland]] 1922

}
| 16. januar 1922–22. august 1922
| style="background:#87CEFA|
| Sinn Féin(Pro-Treaty-fraksjon)
| rowspan="2"|Den første provisoriske regjering
| rowspan="2"|
|-
| rowspan="2"|
| rowspan="2"|**[[W.T. Cosgrave]]**
| 25. august 1922–30. august 1922
| rowspan="2" style="background:#87CEFA|
| rowspan="2"|Sinn Féin(Pro-Treaty-fraksjon)
|-
| 30. august 1922–6. desember 1922
| Den andre provisoriske regjering 5.
| 
|}

## [[Den irske fristaten]] 1922–1937

## [[Irland]] 1937–

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ruhr

**Ruhr** er ei elv i delstaten Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Den er ei sideelv av Rhinen og er 219 kilometer lang med et nedbørområde på . Elva renner gjennom Ruhrområdet, Tysklands største industriområde, med store deler av Tysklands historiske kull- og stålproduksjon. Elva begynner i Winterberg i fjellregionen Sauerland, og renner ut i Rhinen ved Duisburg. Ved Pegel Mülheim er vannføringen på 79 m³ per sekund.

I dag er Ruhr en viktig kraft- og drikkevannskilde for befolkningen i Ruhrområdet. Elvebåttrafikk foregår i dag bare på de 12 nederste kilometrene, nedenfor Mülheim.

## Historie
Fra karolingertiden på 800-tallet vokste det fram en linje av fort langs den naturlige befestningslinjen som Ruhr utgjorde, til forsvar for handelen ut fra Bergisches Land i sør. På 1200-tallet begynte også erkebiskopen i Köln og ulike grevskap å bygge forsvarsverker langs elven. 

Vannkraften ble utnyttet til tidlig håndverksproduksjon og industrialisering. Omkring 1650 utviklet Mülheim en lærindustri som innen 1920 talte mer enn 50 bedrifter. På 1800-tallet var Ruhr Tysklands mest trafikkerte elv. Tidlige jernverk ble etablert, men det var først med utnyttelsen av kullkraft fra midten av 1800-tallet at utviklingen skjøt fart. Stålverk som Krupp og Thyssen har sine røtter langs Ruhr. 

Fra 1920-tallet kom begrepet *Ruhrområdet* i bruk om hele industriområdet langs elva, og dette vokste kraftig med opprustningen etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933. Under avslutning av andre verdenskrig ble store tyske styrker under kommando av Walter Model omringet i området av britiske og amerikanske styrker i perioden 1. til 21. april 1945. Til slutt overga den tyske styrken med rundt 325&nbsp;000 seg til de allierte.

På 1980- og 90-tallet ble derimot kull- og stålindustrien kraftig nedbygd, og mange gruver er i dag stengt i «spøkelsesbydeler» over hele Ruhrområdet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* www.ruhr.nrw.de Ruhrregionen
* Der Pegel der Ruhr
* Informasjonsside om Ruhr
* Naturvern og turisme i Ruhrdalen
* Websiden til Ruhrverband
Mosebøkene

**Mosebøkene** er den eldste delen av Bibelen. De er de første av de tre delene av den jødiske Tanákh og utgjør de fem første bøkene i Det gamle testamente. De kalles også *Pentateuken*, som betyr «den femfoldige boken», og på hebraisk *[[Torá]]* (, «Loven» eller «Læren»). Mosebøkene utgjør, ved siden av Misjná, grunnlaget for jødisk religiøs lov.

## Forfatterne

Det antas at flere personer har skrevet Mosebøkene. Det kan en se av analyser av eksempel ordvalg. Det er ennå ikke mulig å finne ut hvor mange forskjellige forfattere som står bak skriftene, men en kan finne steder i tekstene der det er en overgang fra en forfatter til en annen.

## Hebraiske og greske navn
De fem bøkene, med deres hebraiske og greske navn er:

## Mosebøkene på ulike språk

## Referanser
Nasjonalt forskningssenter innen komplementær og alternativ medisin

**Nasjonalt forskningssenter innen komplementær og alternativ medisin** (**NAFKAM**) er en enhet under det helsevitenskapelige fakultet (Helsefak) ved UiT Norges arktiske universitet. NAFKAM stimulerer til, utfører og koordinerer norsk forskning innen komplementær og alternativ behandling. Forskningssenteret ble opprettet i 2000 etter initiativ fra Norges forskningsråd, og har kontorsted på UiTs campus i Tromsø. 

Senteret har i perioden 2005–2020 ført et register over eksepsjonelle sykdomsforløp (RESF). 

NAFKAM åpnet i 2007 Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling (nifab.no) på oppdrag fra Helse- og Omsorgsdepartementet, ledet av Vinjar Fønnebø. I 2018 ble det besluttet at senteret skulle helintegreres i NAFKAM, og at det gamle navnet skulle fjernes. Alt innhold fra nifab.no ble flyttet til NAFKAMs nye nettsider. 

Fra 1. april 2020 ledes senteret av professor Miek Jong.

## Referanser


## Eksterne lenker
* NAFKAMs nettsider
Katolisisme

**Katolisisme** (fra gresk καθολικισμός, *katholikismos*, latin *catholicus* og «universell, almen») er et begrep som viser til Den katolske kirkes tro i sin helhet, herunder kirkens teologi og dogmatikk, etikk, spiritualitet (åndrikhet) og organisering. 

Begrepet viser til kristne og kirker, innenfor vestlig og østlig kristendom, som er i full kommunion med Den hellige stol. Foruten Den romersk-katolske kirke, betegnes de 22 orientalske katolske kirker, som anerkjenner paven som sitt overhode, som katolske. Også noen kirker med en lignende lære, som har brutt med eller aldri har vært i kommunionen, omtaler seg selv som katolske kirker.

Ordet katolisisme kan også referere til tanken om en allmenn kirke uten hensyn til hvilket kirkesamfunn. Dette illustreres blant annet ved at mange protestantiske kirker bruker begrepet «katolsk kirke» i trosbekjennelsen. Den norske kirke gjorde dette inntil 1700-tallet, da det ble byttet ut med «allmenn kirke». Mange anglikanere beskriver sin kirke som «både reformert og katolsk». 

## Etymologi
Katolsk (fra gresk: καθολικός, romanisert: katholikos, bokstavelig talt «universell, almen») ble først brukt til å beskrive kirken tidlig på 100-tallet. Den første kjente bruken av uttrykket «den katolske kirke» (gresk: καθολικὴ ἐκκλησία, romanisert: *katholikḕ ekklēsía*) skjedde i brevet skrevet rundt år 110 e.Kr. fra den hellige Ignatius av Antiokia til smyrneerne, som lød: «Hvor enn biskopen viser seg, der skal folket være, slik som der Jesus er, der er den universelle [*katholike*] kirke». I de kateketiske forelesningene (ca. 350) av den hellige Kyrill av Jerusalem ble navnet «katolsk kirke» brukt for å skille den fra andre grupper som også kalte seg «kirken». Den «katolske» forestillingen ble ytterligere understreket i ediktet ''De fide Catolica'' utstedt i 380 av Theodosius I, den siste keiseren som hersket over både den østlige og den vestlige halvdelen av Romerriket, da statskirken i Romerriket ble etablert.

Middelalderlatinsk *catholicus* var praktisk talt synonymt med *Christianus*, kristendom, og betydde «å konstituere eller tilpasse seg kirken, dens tro og organisering» (i motsetning til lokale sekter eller vranglære).

Siden øst-vest-skismaet i 1054 har den østlige ortodokse kirken tatt adjektivet ''ortodoks'' som sitt særegne tilnavn; det offisielle navnet er fortsatt den ortodokse katolske kirke. Den latinske kirken ble beskrevet som *katolsk*, og denne beskrivelsen betegner også de som var i kommunion (fellesskap) med Den hellige stol etter den protestantiske reformasjonen på 1500-tallet, da de som sluttet å være i kommunion ble kjent som protestanter.

## Se også
*Den katolske kirke
*Orientalske katolske kirker

## Referanser


## Litteratur
* MacCulloch, Diarmaid (2010): *Christianity: The First Three Thousand Years*. Viking. ISBN 978-0-670-02126-0. Først utgitt 2009 av  Allen Lane, som *A History of Christianity*

## Eksterne lenker
*
Krone

**Krone** eller **Krona** kan vise til:
* Toppen av hodet
* En myntenhet, se krone (valuta)
* Myntenheten i Norge, se norsk krone
* Et hodeplagg, se krone (hodebekledning) 
* Kronblader på en blomst, se krone (botanikk) 
* En tilpasset toppfylling på en tann, se krone (odontologi) 
* Kronen – staten eller kongens eiendom
* En bygning i Molde, se Krona (Molde) 
* En bygning i Kongsberg, se Krona (Kongsberg) 
*Den nordlige krone (*Corona borealis*), et lite stjernebilde på den nordlige himmel
*Den sørlige krone (*Corona australis*), et lite stjernebilde på den sørlige himmel
* Fahrzeugwerk Bernard Krone GmbH, en tilhengerprodusent
Forhud

**Forhuden** er en hudfold som omgir glans på penis. Forhuden forhindrer dagligdagse berøringer og eksponeringer og er en løsning på problemet at slimhinnene bør befinne seg i et våtområde. 

Forhuden holder glans fuktig og gjør penetrering i kvinnens skjede lettere ved at hudfolden sklir tilbake under samleie. Denne glidende effekten sies å øke den seksuelle tilfredsstillelsen for både mannen og kvinnen.

Ved mannlig omskjæring fjernes forhuden. Det kirurgiske inngrepet utføres av medisinske, religiøse eller kulturelle grunner.

## Se også
* Fimose
* Omskjæring 
* Mannlig omskjæring
Fredrik Stang

**Fredrik Stang** kan vise til:

* Fredrik Stang d.y. (1867–1941) – Høyres formann og justisminister i 1912, barnebarn av nedenstående
* Frederik Stang (1808–1884) – Norges første regjeringssjef med tittelen statsminister
Borrevannet

**Borrevannet** er en næringsrik innsjø som ligger i Horten kommune i Vestfold. Vannet har tilsig fra mindre bekker i sør og vest, og utløpet er i nord gjennom elva Kvisla 
og Mølledammen til sjøen ved Falkensten.

Her finnes gjedde, abbor, gjørs, brasme, suter, laue og ål. Det er også registrert over 250 fuglearter ved vannet.

Borrevannet var fra 1905 drikkevannskilde for Horten, men er nå reservekilde. Vannet har også i flyvningens barndom vært brukt som forsøksstasjon for militære fly.

Fra 1981 er Borrevannet med våtmarksområdene ved Vassbånn fredet som naturreservat.

Ved vannet ligger Semb Hovedgård og Borre Golfbane.

## Fotnoter



## Referanser
FireWire

**IEEE 1394**-grensesnittet er en seriell buss-grensesnitt standard for høyhastighetskommunikasjon og isokront sanntid dataoverføring. Den ble utviklet på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet av Apple, som kalte den **FireWire**. 1394-grensesnittet er sammenlignbart med USB selv om USB har langt større markedsandel. FireWire kom på markedet for første gang i noen av Apple sine 1999-modeller, og de ​​fleste Apple-maskiner siden år 2000 har tatt med FireWire-porter. Pr 2014 er det imidlertid kun på Mac mini hvor porten ennå er standard, på samtlige andre modeller er den byttet ut med Thunderbolt I/O. Grensesnittet er også kjent under merkenavn som **i.LINK** (Sony), og **Lynx** (Texas Instruments). IEEE 1394 erstattet parallell SCSI i mange sammenhenger, på grunn av lavere implementeringskostnader og et forenklet, mer tilpasningsdyktig kabelsystem.

## Egenskaper
FireWire er definert ved IEEE 1394-1995, IEEE 1394a-2000, og IEEE 1394b standardene, og er implementert på mange plattformer. Hastighetene kan nå opp til 400&nbsp;Mbit/s, eller 800&nbsp;Mbit/s med 1394b standarden. Protokollen inneholder både hardware- og software-spesifikasjoner. Ledningene er tynne, og det finnes to typer kontaktpunkter, hvorav det ene er meget lite, og det andre litt større. Kabelen transporterer også strøm med lav spenning slik at bærbare enheter kan lades, eller drives direkte uten ekstern strømtilkobling, mens dataoverføring foregår.

FireWire støtter hot-swapping, noe som gjør at man kan koble enheter til og fra som man vil uten å måtte starte noe på nytt. Man kan også koble flere enheter sammen mot en kontakt på datamaskinen ved bruk av en hub.

Det var Apple som begynte å utvikle FireWire på midten av 1990-tallet som en nettverksprotokoll. Hastighetene ble etterhvert høye, og IEEE 1394 ble også brukt til andre ting enn nettverk.

FireWire ligner mye på USB, og har omtrent de samme bruksområdene. USB&nbsp;2.0 og FireWire har omtrent samme teoretiske overføringshastighet, hhv 480 og 400&nbsp;Mbit/s. FireWire 800 dobler dette. FireWire har dog en mer stabil overføringshastighet, mens USB vil ha en typisk gjennomsnittlig hastighet på 240 Mbit/s. 

Rettighetene til FireWire-teknologien eies nå av 1394LA og lisensieres ut derfra. Navnet eies fremdeles av Apple.
Johannes Steen

**Johannes Wilhelm Christian Steen** (1827–1906) var en norsk skolemann, stortingsrepresentant (Venstre), og statsminister i periodene 1891–1893 og 1898–1902. I den første regjeringsperioden var han også finansminister; i den andre dels indreminister, dels revisjonsminister.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Johannes Steen var sønn av sorenskriver og stortingsmann John Svaboe Steen og vokste opp i Vesterålen og Tromsø. Han tok artium i Christiania i 1844 og ble cand.philol. i 1848. Han var lærer i Bergen 1850–55 og i Tromsø 1855–1866. 

### Lokalpolitiker, rektor
Han var ordfører i Tromsø 1856–1862 og igjen i årene 1864–1865. Fra 1866 var han rektor ved Stavanger lærde skole. Han var ordfører i Stavanger fra 1872 til 1883, og på nytt i 1885 og 1890.

### Stortingsmann
Han ble stortingsrepresentant første gang fra 1859. Han var stortingsrepresentant i elleve perioder, fra 1859 til 1873, fra 1877 til 1888 og fra 1895 til 1900, til sammen 33 år. Han representerte Tromsø amt eller byene i Troms i tre perioder, Stavanger og Haugesund i seks perioder, Trondhjem og Levanger i én periode og Lillehammer, Hamar og Gjøvik i én periode. Før 1883 representerte ingen stortingsrepresentanter politiske parti, etter 1883 representerte Steen Venstre.

Steen utmerket seg tidlig som en ledende politiker, og en av Stortingets beste talere. Han var Stortingsrepresentant odelstingspresident 1871–73 og 1877–81, og stortingspresident 1881–88 og 1895–98. Steen var i starten en ivrig tilhenger av Johan Sverdrup, men utover i 1880-årene ble det et motsetningsforhold mellom disse to. Dette førte til at Venstre ble splittet i «Moderate Venstre» (Sverdrup) og det «rene Venstre» (Steen).

I 1884 var han medstifter av Norsk Kvinnesaksforening.

### Statsminister
Ved regjeringen Stangs avgang den 23. februar 1891 ble Steen kalt til å danne en ny, parlamentarisk venstreregjering, og med ham som statsminister og sjef for finans- og tolddepartementet ble denne utnevnt den 6. mars samme år. Den gamle striden med Sverige om konsulatspørsmålet hadde som følge at regjeringen Steen gikk av allerede den 2. mai 1893.

For andre gang var Steen regjeringssjef fra den 17. februar 1898 til den 21. april 1902, da han ble avløst av Otto Blehr og trakk seg tilbake fra det offentlige liv. 

Han var medlem av Den Norske Nobelkomite fra 7. august 1897 frem til han døde.

Steen var innehaver av Storkorset av St. Olavs Orden.

Steen er i Stavanger hedret med *Rektor Steens plass* og *Rektor Steens gate*, som begge ligger på Våland, og i Tromsø med *Rektor Steens gate* like nord for sentrum.

## Se også
* Johannes Steens første regjering (6. mars 1891–2. mai 1893)
* Johannes Steens andre regjering (17. februar 1898–21. april 1902)

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* regjeringen.no: ''biografi''
* Slektsinformasjon om Johannes Steen
Mardøla-aksjonen

**Mardøla-aksjonen** var flere mindre aksjoner mot kraftutbygging sommeren 1970 i Eikesdal i Møre og Romsdal, i fjellheimen mellom Nesset kommune og Rauma kommune. Aksjonen var en viktig symbolhendelse for betydningen av å ta vare på urørt natur. Aksjonen ble særlig kjent på grunn av den høye Mardalsfossen i Eikesdal, som skulle legges i rør.

Mardøla-aksjonen var den første aksjonen Samarbeidsgruppene for Natur- og Miljøvern tok ansvar for. Dette var en ideologisk begrunnet, ikke-voldelig direkte aksjon, noe som gjorde den enestående i sin tid. I aksjonene ble det tatt i bruk sivil ulydighet som middel i motstand mot kraftutbygging, noe som var nytt i Norge. Lederne for aksjonen ble fjernet av politiet etter at det ble organisert en leir ved anleggsveiens trasé. Blant de flere hundre aksjonistene var flere kjente personer, blant annet filosofene Arne Næss og Sigmund Kvaløy Sætreng så vel som politikeren Odd Einar Dørum. Aksjonen ble støttet av lokalbefolkningen i Eikesdal og Eresfjord. Men aksjonistene måtte trekke seg tilbake etter trusler fra andre romsdalinger, særlig var det motstand i Rauma kommune som ville få inntekter av kraftutbyggingen.

Det ble utbygging av vassdraget og Mardalsfossen er tørrlagt det meste av året. Bare noen uker i turistsesongen hver sommer slippes 2 m³ pr. sekund vann i fossen. Den gamle vassføringen kunne være vesentlig større - 40 m³ pr. sekund var ikke uvanlig i snøsmeltinga.

Protester mot utbygging av vannkraft var mye av grunnlaget for å bygge opp en slagkraftig natur- og miljøvernsbevegelse i Norge.

Etter Mardøla-aksjonen ble det laget en film, *[[Kampen om Mardøla]]*, og det ble skrevet flere bøker.

## Litteratur
* Alnæs, Finn: *Svart snø eller samvern : dokumentarbok fra en brytningstid*, Oslo 1976.
* Gleditsch, Nils Petter: *Mardøla-aksjonen*, Oslo 1971.
* Grepstad, Jon: *Mardøla. Dokumentasjon og perspektiv*, Oslo 1971.
* Kvaløy, Sigmund: «Fra kraftrom til elvetid. To kulturer på norsk jord.» i Kjell Haagensen og Atle Midtun: *Kraftutbygging, konflikt og aksjoner*, Oslo 1984.
* Persen, Åsne Berre og Johansen, Jørgen: *Den nødvendige ulydigheten*, Oslo 1998.
* Reed, Peter: *Wisdom in the Open Air. The Norwegian Roots of Deep Ecology*, Minnesota 1993.
Siemens (andre betydninger)

**Siemens** kan vise til
*En enhet innen fysikk, Siemens (enhet)
*Industrikonsernet Siemens
*En tysk industrifamilie, se 
**Werner von Siemens
**Arnold von Siemens
**Carl von Siemens
**Carl Friedrich von Siemens
**Ernst von Siemens
**Friedrich von Siemens
**Georg von Siemens
**Wilhelm von Siemens
**Hans Siemens
Europall

En **Europall** (EUR-pall) er en standardisert transport- og lagringsenhet som brukes som underlag ved transport og lagring. Den brukes til  lasting, lossing og stabling av varer i ulike bransjer.

Europallen er utformet for å tåle tung belastning og håndtering. Den har en åpning som åpner opp for håndtering av jekketralle og truck. 

Den mest vanlige europallen har en standarddimensjon på 120 cm x 80 cm. En standard europall kan lastes med opptil 4 tonn ved stabling og 1,5 tonn i bruk ved forflytning.

Europallen ble utvilket etter andre verdenskrig i et snekkerverksted i Gyllsjö, Sverige, tilhørende brødrene Ivar og Tore Svensson. De laget opprinnelig kasser til frukt og de begynte å produsere paller tilpasset gaffeltrucker for et lager i Helsingborg. Da Statens Järnvägar ville ha standardiserte paller utviklet  brødrene Svensson pallen i samarbeid med SJ. Den internasjonale jernbaneunionen gjorde deretter pallen til en europeisk standard. Standardiserte paller gjorde det mulige å laste og losse jernbanevogner 10 ganger så raskt. Det er opp mot 500 millioner europaller i omløp.

## Merking og identifikasjon
EUR-pallen (EUR, EUR1) må bruke minst 78 spiker av en bestemt type som følger et foreskrevet spikermønster. Den endelige pallen veier 20 til 25 kg. Bare tørt trevirke kan brukes for å redusere risikoen for mugg.

Hver EUR-pall har flere kvalitetsmerker:

* På venstre kloss vises EPAL-logoen. Opprinnelig ble denne brukt for å identifisere jernbaneselskapet som hadde rett til å kontrollere produksjonen av pallen. Etter at kontrollen ble overført til EPAL, krever mange rammeavtaler at EPAL-logoen brukes.
* På senterklossen vises ISPM / IPPC-merking.
* På høyre kloss vises EUR-logoen. EPAL- og EUR-logoene er omringet av en oval som ligner på nasjonalitetsmerket for biler.

### Vanligste størrelsene
De fire vanligste størrelsene på Europaller (EUR-paller):

## Se også
* Eurokasse, system for gjenbrukbare bokser for transport og oppbevaring
*Vekselsbeholder, standard fraktbeholder for vei og jernbanetransport

## Referanser
Muslim (andre betydninger)

**[[Muslimer]]** (arabisk: مُسْلِم) bekjenner seg til religionen islam, en abrahamsk monoteistisk religion.

**Muslim** kan også vise til:

*Muslim (navn), et mannsnavn
* Muslim FC, pakistansk fotballklubb
* *[[The Muslim Weekly]]*, en muslimsk avis publisert i London

## Se også
* Musselin, et bomullsstoff
Tux

**Tux** er den offisielle Linux-maskoten tegnet av Larry Ewing i 1996, som et resultat av en logo-konkurranse. Larry tegnet Tux på frihånd med tegneprogrammet GIMP.

*Tux* er en forkortelse for *[[Linus Torvalds|Torvalds]] Unix*. Det er altså ikke en forkortelse for *tuxedo* (*smoking*), selv om mange nok assosierer smoking med pingviner. Navnet Tux ble forøvrig første gang brukt av James Hughes.
Trygve Hirsch

**Trygve Patroclus Einarssøn von Hirsch** (1912–1992) var en norsk jurist og forfatter.  

Han skrev på 1940-tallet en rekke kriminalromaner under pseudonymet **Stein Ståle**.  *Døden går på bedehus* skrev han sammen med Anton Beinset.  Romanen *Åndemasken* (1943) har blitt stående som en av de store klassikerne innen norsk kriminallitteratur.

Etter cand.jur. i 1935 var han sakfører og dommerfullmektig i Volda og Ålesund, og satt i Riksskattestyret fra 1939 til 1945.  Han overtok i 1946 praksisen til Chr. Fr. Scheel, der fra 1955 også Per Owing (1922–2004) var partner (*Hirsch & Owing*). Fra 1975 tilkom også sønnen Stein-Erik von Hirsch (født 1946) som partner. Firmaet *Hirsch, Owing & Hirsch* fusjonerte i 1986 med *Bech, Honne & Bjønnes* til *Bech, Hirsch & Co.*, som i 1991 var ett av tre firma som gikk inn i det nye *[[Wiersholm, Mellbye & Bech]]*. Trygve Hirsch hadde da trukket seg tilbake i 1990.  Han hadde vært høyesterettsadvokat siden 1957.

Han var sønn av tannlege Einar von Hirsch (1872–1938) og Elise Jacobine Kjoss-Hansen (1872–1957). Eldstebroren Per von Hirsch (1902–1987) ble også jurist og var finansminister i de siste månedene av Quislings regjering. Trygve Hirsch var en av de aller første medlemmene i Hjemmestyrkene - Milorg. D.13. I 1942 giftet Trygve seg med den svenske Margit Kristina Wikland (1918–2007).
:*Se [[Hirsch]] for mer om farsslekta

== Bibliografi ==
Under pseudonymet Stein Ståle:
* *Cocktailmysteriet* ([[1941]])
* *Dødstonene* ([[1942]])
* *Åndemasken* ([[1943]])
* *Detektivgjengen på sporet* ([[1945]]) (guttebok)
* *Døden går på bedehus* ([[1945]]) (sammen med [[Anton Beinset]])
:*Se digitaliserte bøker av Stein Ståle hos Nasjonalbiblioteket
Med eget navn:
* *Omsetningsavgiften i praksis* (1946), sammen med H. G. Wille
* *Norsk presse under hakekorset* (1946) med G. Jonsson. Tre bind.
:''Se digitaliserte bøker av Trygve Hirsch hos samme Nasjonalbibliotek

## Referanser
Stabblandet

**Stabblandet** er en øy i Aure kommune på Nordmøre. Den har et areal på . Inntil kommunesammenslåingen mellom Aure og Tustna, 1. januar 2006, var Stabblandet en del av Tustna kommune.

## Topografi
Stabblandet ligger mellom øyene Tustna i vest og Ertvågøya i øst. Like nord for Stabblandet ligger øya Solskjel, og i sør grenser Stabblandet til Vinjefjorden og til Halsa kommune på fastlandet.
Det er to fjellkjeder på Stabblandet, den kompakte Innerbergssalen/Stabben langs vestsiden av øya og fjellene Storøra og Litløra som fortsetter i en mindre bergrygg langs østsiden av øya. Mellom disse ligger dalen Soleimsdalen. Innerbergsalen er med sine 908 moh forøvrig også høyeste topp i Aure kommune. Den er også Sør-Norges høyeste øytopp.

## Bosetting
Hoveddelen av befolkningen på Stabblandet bor på den relative flatlendte nordenden av øya, på gårdene Soleim og Nygarden, og særlig i grenda Nordheim lengst nordøst.

## Veinett

Stabblandet ble i 2007 landfast med Ertvågøya da Imarsundprosjektet ble ferdigstilt. Før dette var det fergesamband fra Aukan fergekai til Vinsternes på Ertvågøya, Edøya i Smøla kommune og Forsnes på Hitra. Det er også veiforbindelse til Tustna med broen over Sålåsundet. I januar 2009 ble det kabelfergeforbindelse fra Nordheim til Solskjelsøya.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mumle Gåsegg (pseudonym)

**Mumle Gåsegg** var et pseudonym eller en signatur brukt av Johan Borgen i hans petitartikler i Dagbladet fra 1930 til 1941. Det er utgitt flere samlinger av disse petitene i bokform.

Mumle Gåsegg er navn på en gutt i Asbjørnsen og Moes folkeeventyr som var altetende. Som petiskribenten Mumle Gåsegg skrev Borgen om smått og stort, fra bygdesladder til Ossietzkys fredspris. 

Da den tyske okkupasjonsmakten innførte pressesensur i 1940, skrev Borgen petier som så uskyldige ut, men som leserne forstod var rettet mot okkupantene. 

## Referanser
Nes (andre betydninger)

Et **nes** eller en odde er et spisst og smalt stykke land som stikker ut i sjøen.

**Nes** er navnet på nåværende og tidligere kommuner i Norge:
* Nes (Romerike), kommune på Romerike i Akershus
* Nesbyen (kommune), kommune i Hallingdal i Buskerud som skiftet navn fra Nes i 2020

**Nes** er navnet på en kommune i Færøyene:
* Nes (Eysturoy)

Sju sogn i Norge har navnet **Nes**:
* Nes i Nes i Akershus: Nes (Nes i Akershus)
* Nes i Ringsaker: Nes (Ringsaker), tidligere selvstendig kommune
* Nes i Ringerike: Nes (Ringerike)
* Nes i Hallingdal: Nes (Buskerud)
* Nes i Sauherad: Nes (Sauherad)
* Nes i Luster: Nes (Luster)
* Nes i Bjugn: Nes (Bjugn), tidligere selvstendig kommune

**Nes** er også navnet på enda en tidligere kommune og et tidligere sogn i Vest-Agder:
* Nes (Vest-Agder)

## Personer med navnet Nes

*Se også [[Ness]], [[Næs]], og [[Næss]]*
* Otto Albert Nes, norsk kringkastingsmann
* Silje Nes, norsk musiker

## Gårder med navnet Nes

Nes (Næs) er navnet på en gammel herregård på Torsnes i Fredrikstad i Østfold. Nedre Nes ved Røykenvika i Brandbu i Gran er et av Hadelands største gårdsbruk.
Sogn hvor navnet Nes forekommer:
* Akershus: Nes, Vestre Aker, Eidsvoll, Enebakk, Hakadal, Haslum, Kråkstad, Løken, Lørenskog, Rælingen, Ski, Vestby
* Aust-Agder: Herefoss, Holt, Stokken, Vegårshei
* Buskerud: Efteløt, Nes, Hole, Sigdal, Snarum, Viker
* Hedmark: Nes, Eidskog, Grue, Sand, Trysil
* Hordaland: Hafslo, Kinsarvik, Kvinherad, Skåneviken, Stord, Ullensvang, Varaldsøy, Vikør
* Møre og Romsdal: Borgund, Grytten, Hjørundfjord, Kleive, Skodje, Stangvik, Voll
* Nordland: Hamarøy, Lødingen, Skjerstad, Tysfjord, Vega
* Nord-Trøndelag: Alstadhaug, Harran, Hegre, Sakshaug, Stiklestad
* Oppland: Brandbu, Eina, Fluberg, Nes, Svenes
* Rogaland: Ferkingstad, Sauda, Skjold, Strand, Tysvær, Vikedal, Årdal
* Sogn og Fjordane: Askvoll, Breim, Bø, Eid, Holsa, Hyllestad, Naustdal, Nes, Stedje, Vik
* Sør-Trøndelag: Hemne, Nes, Roan
* Telemark: Kviteseid, Mælum, Nissedal, Seljord, Ytre Flåbygd
* Vest-Agder: Nes
* Vestfold: Hof, Høyjord, Kjose, Kvelde, Nøtterøy, Sande, Slagen, Tjøme
* Østfold: Aremark, Asak, Båstad, Hovin, Moss, Os, Skiptvet, Skjeberg, Torsnes, Trøgstad, Tune

## Andre betydninger

* Videospillkonsollen Nintendo Entertainment System, forkortet **NES**

## Kilder

* Bokmåls- og Nynorskordboka
Europavei 67

**Europavei 67** (også kjent som **Via Baltika**) er en hovedvei mellom Helsingfors i Finland og Praha i Tsjekkia. Den går via Tallinn i Estland, Riga i Latvia, Kaunas i Litauen og gjennom Polen, veiens lengde er 1630 km.

Trasé fastlagt av UNECE: Helsingfors − Tallinn − Riga − Panevėžys − Kaunas − Warszawa − Piotrków – Trybunalski − Wrocław − Kłodzko − Běloves − Náchod − Hradec Kralové − Praha.

Den er den viktigste hovedveien mellom de baltiske landene, og mellom Finland og Polen. 

## Knutepunkter

}

|}

## Eksterne lenker
Orientalsk-ortodokse kirker

**Orientalsk-ortodokse kirker** er fellesbetegnelsen for de seks kristne kirkesamfunnene som bare anerkjenner de tre første økumeniske konsilene (Nikea i 325, Konstantinopel i 381 og Efesos i 431). De skilte seg fra resten av kirken etter konsilet i Kalkedon i 451. De seks kirkene er derfor bare i kommunion med hverandre, men ikke med den assyriske, den ortodokse eller den katolske kirke.

## De enkelte orientalsk-ortodokse kirkene
De seks kirkene i den orientalsk-ortodokse kommunion er:
* Den armensk-ortodokse kirke
* Den eritreisk-ortodokse kirke
* Den etiopisk-ortodokse kirke
* Den indisk-ortodokse kirke
* Den koptisk-ortodokse kirke
* Den syrisk-ortodokse kirke

Østens assyriske kirke hører ikke til familien av orientalsk-ortodokse kirker fordi den ikke anerkjenner konsilet i Efesos i 431. Deler av flere orientalsk-ortodokse kirker har inngått en union med den romersk-katolske kirke. Disse hører til de orientalske katolske kirker og er ikke lenger del av den orientalsk-ortodokse kommunion.

## Lære
De orientalsk-ortodokse kirkene godtok ikke Kalkedon-konsilets lære om at Kristus har to naturer, den menneskelige og den guddommelige, slik de fleste kristne kirker – blant annet Den ortodokse kirke, Den katolske kirke og de protestantiske kirker – lærer. I kirkehistorien har de derfor polemisk blitt omtalt som monofysitter, en betegnelse kirkene selv avviser. Mer nøytralt kan de omtales som *ikke-kalkedonske kirker*.

I nyere tid har de orientalsk-ortodokse kirker kommet frem til at det egentlig er liten forskjell mellom deres lære og den læren som følges av den ortodokse kirke. Det har i kjølvannet av dette vært gjort forsøk på å gjenoppta kommunion mellom de ortodokse og de orientalsk-ortodokse, men dette er foreløpig kontroversielt i flere kirkelige miljøer.

De liturgiske ritene som brukes i de orientalsk-ortodokse kirkene, er noe ulike. Noen følger den alexandrinske ritus (den eritreisk-, etiopisk- og koptisk-ortodokse kirke), noen den antiokenske ritus (den indisk- og syrisk-ortodokse kirke), mens den armensk-ortodokse kirke følger sin egen ritus. 

## Ledelse
De orientalsk-ortodokse kirkene ledes av hver sin patriark og/eller katolikos. Den koptisk-ortodokse *[[paven av Alexandria og patriarken av hele Afrika]]* har æresforrang blant de seks kirkelederne. Han har imidlertid ingen faktisk jurisdiksjon over de andre kirkene, slik f.eks. den katolske paven har over de katolske særkirkene.

## Utbredelse
De fleste orientalsk-ortodokse kirkene avleder seg selv fra to av de opprinnelige kristne patriarkatene: patriarkatet Alexandria og patriarkatet Antiokia. Derfor har de sitt historiske hovedutbredelsesområde i Midtøsten og det nordøstlige Afrika, men flere av kirkene har blitt spredt til store deler av verden.

## Eksterne lenker
*
Monsignore

**Monsignore** («min herre», forkortes Msgr. eller Mgr.) er en tittel/tiltaleform i den romersk-katolske kirke, normalt overfor erkebiskoper og biskoper. Den kan gis som hederstittel til prester som fyller spesielle embeter, eller som på en eller annen måte har utmerket seg i sitt virke. Det finnes tre grader; apostolisk protonotar, pavelig æresprelat og pavelig æreskapellan. Det er paven som utnevner, normalt etter anbefaling fra den stedlige biskop. Bare sekularprester kan få slike titler, de kan ikke gis til ordensprester.

7. januar 2014 ble det bekreftet at tittelen ikke lenger skulle gis ut til sekularprester under 65 år, og at kategoriene «apostolisk protonotar» (to grader) og «pavelig æresprelat» faller bort og at kun den siste kategorien beholdes som «pavelig kapellan».

## Referanser
L’Osservatore Romano

***L'Osservatore Romano*** (italiensk, «Den romerske observatør») er en katolsk dagsavis utgitt i Vatikanstaten.

Den ble grunnlagt i 1861, og eies av Vatikanet. I tillegg til å dekke nyheter av interesse for Den katolske kirke, trykker den pavelige dokumenter, annonseringer av utnevnelser og fratredelser. Den utkommer daglig unntatt søndager, samt med ukentlige utgaver på andre språk.

Det første nummeret utkom i Roma den 1. juli 1861, noen få måneder etter at Kongedømmet Italia hadde blitt proklamert den 17. mars 1861. Ordene «daglig nyhetsavis» ble lagt til den 31. mars 1862. 

Det var den stedfortredende «innenriksminister» i den pavelige regjering, Marcantonio Pacelli (1804–1902), bestefar til den senere pave Pius XII, som stod bak avisens opprettelse. De første numrene hadde et omfang på fire sider. Mot slutten av året 1861 droppet man undertittelen «moralsk avis». Under hovdedtittelen dukket da opp det fortsatt anvendte motto: «Unicuique suum – non praevalebunt»..

I og med risorgimento (det at Italia ble samlet til ett rike) opplevde Kirkestaten under pave Pius IX seg truet i sin uavhengighet og benyttet avisen som kamporgan mot antikirkelige krefter. Særlig etter at Augusto Baviera innledet sine atten år som  sjefsredaktør i 1866, ble representanter for Kongedømmet Italia angrepet, og frimureriet kritisert. Avisens første kvinnelige journalist begynte allerede i januar 1867, nemlig Antonietta Klitsche de la Grange (1832–1912).

I 1938 kritiserte avisen diskrimineringen av jødene i det nasjonalsosialistiske Tyskland. Etter den tyske okkupasjon av Benelux-statene angrep pave Pius XII de militære overgrep; allerede dagen etter kom det til overgrep mot avisen fra italienske fascister. Avispakker ble brent og både selgere og kjøpere utsatt for trusler.

Avisen blir utgitt på flere språk (sortert etter år fra første utgivelse etter det enkelte språk):

* Daglig på italiensk (1861)
* Ukentlig på fransk (1949)
* Ukentlig på italiensk (1950)
* Ukentlig på engelsk (1968)
* Ukentlig på spansk (1969)
* Ukentlig på portugisisk (1970)
* Ukentlig på tysk (1971)
* Månedlig på polsk (1980)
* Ukentlig på malayalam (2007)

Den daglige italienske utgaven av *L'Osservatore Romano* blir utgitt om ettermiddagen med et omslag med datoen for den påfølgende dagen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jean-Claude Duvalier

**Jean-Claude** «**Baby Doc**» **Duvalier** (1951–2014) var en haitisk politiker og president i Haiti fra 1971 til 1986.

19 år gammel etterfulgte han sin avdøde far François Duvalier («Papa Doc») som president på livstid i 1971. Som sin far, styrte Duvalier Haiti på en brutal og udemokratisk måte, i det som har blitt beskrevet som et terrorregime, hvor tusener ble drept eller drevet på flukt.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Jean-Claude Duvaliers far François ble med militær støtte Haitis president i 1957 og utropte seg til president på livstid etter en manipulert folkeavstemning i 1964.

Jean-Claude ble utdannet ved landets beste skoler og gikk deretter på universitetet i Port-au-Prince der han studerte rettsvitenskap. Han viste lite interesse for politikk eller for sitt land.

### Livstidspresident
Ved den diabetessyke farens død i 1971 ble Jean-Claude, offisielt 19 år gammel, utropt til ny livstidspresident, noe som formelt ble godkjent av Haitis folk i en folkeavstemning.

De første årene av den unge Duvaliers presidentperiode lå mye av makten hos farens innenriksminister, Luckner Cambronne. Haiti forble Amerikas fattigste land under hans styre. Duvalier gjorde noen kosmetiske politiske endringer og lettet sensuren litt, men alt i alt ble diktaturet videreført med forbud mot enhver reell opposisjon.

Forholdet til USA ble først forbedret under Nixon-administrasjonen fra 1971, men deretter forverret under Carter-administrasjonen. Etter at Ronald Reagan ble amerikansk president, orienterte USA seg tilbake til en mer positiv holdning til Baby Doc.

Det statsfinansierte, US$ 3 millioners-bryllupet med Michèle Bennett Pasquet 27. mai 1980 bidro til å synliggjøre Duvaliers luksusliv i kontrast til fattige haitianere. Også større bedrifter led etter hvert under den økende korrupsjonen.

Pave Johannes Paul II besøkte landet i mars 1983, og uttalte støtte til reform og demokratisering.

### Duvaliers fall 1985-1986
Etter en folkeavstemning i 1985 der Duvalier fikk gjennomslag for at tittelen som president på livstid skulle legitimeres, ble det store opptøyer, som startet i Gonaïves i oktober 1985 og spredte seg til hele sørkysten tidlig i 1986. og han måtte dra i eksil til Frankrike. Med megling fra Jamaica fikk Duvaliers familie forhandlet fram fritt leide ut av Haiti, med støtte fra USA. Duvalier skal ved flukten 7. februar 1986 ha tatt med seg mesteparten av landets statskasse.

I 2004 meddelte Duvalier første gang at han ønsket å returnere til Haiti og bli presidentkandidat, uten å gjøre alvor av planene. 16. januar 2011 vendte Duvalier tilbake til Haiti fra sitt eksil i Frankrike. Han meldte etter få dager at han ønsker å stille som presidentkandidat i Haiti. Den 18. januar 2012 ble han derimot fremstilt for en dommer anklaget for korrupsjon, men 1. mars 2013 var det fortsatt uavklart hvilke anklager som skulle fremmes mot han.

Duvalier døde av hjerteinfarkt i en alder av 63 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Dagsavis

**Dagsavis**, eller **dagblad**, er en betegnelse på en avis som kommer ut hver dag, eller de fleste dager i uken. Dette i motsetning til en ukeavis eller månedsavis.

Som Norges første dagsavis regnes *[[Morgenbladet]]*, som kom ut fra 1. januar 1819. Etter en turbulent historie er dagens Morgenbladet en ukeavis. Den eldste norske dagsavis som fortsatt utkommer er *[[Adresseavisen]]* i Trondheim.

## Eksterne lenker
* 
## Referanser
Særkirke

En **særkirke**, eller partikulærkirke er en autonom enhet innenfor et overordnet kirkesamfunn. Uttrykket brukes spesielt ofte innenfor Den katolske kirke, der det er et rettsbegrep, men det beskriver også situasjonen innenfor andre kristne trosretninger. Fordi særkirkene ofte er knyttet til en spesiell nasjon, omtales de også som lokalkirker.

I Den katolske kirke er den romersk-katolske kirke og de 22 orientalske katolske kirker regnet som særkirker. I Den ortodokse kirke utgjør på tilsvarende måte de forskjellige nasjonale kirker særkirker. I Den anglikanske kirke omtaler man gjerne de forskjellige kirkesamfunnene som nasjonalkirker eller lokalkirker; strukturmessig utgjør også disse særkirker. 

På et lavere nivå kan man også omtale hvert bispedømme som en særkirke, i det minste innenfor Den katolske kirke og Den ortodokse kirke, da biskopene i disse kirkene i de aller fleste spørsmål er suverene overhoder.