Jakob Wimpfeling

**Jakob Wimpfeling** (også *Wimpheling* eller *Wympfeling*; født den 27. juli 1450 i Schlettstadt, død 17. november 1528 samme sted) var en elsassisk romersk-katolsk prest, dikter, pedagog og historieskriver, en representant for den tyske humanisme.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Jakob Wimpfeling ble født som sønn av en salmaker i Schlettstadt. Han fikk skolegang ved den stedlige latinskolen under ledelse av Ludwig Dringenberg. Etter farens død i 1463 begav han  seg til Sulz, der hans onkel var sogneprest. Han fikk Wimpfeling i gang med høyere studier. 

Fra 1464 studerte han ved Universitetet i Freiburg im Breisgau (bl.&nbsp;a. under Johann Geiler von Kaysersberg og Konrad Stürtzel), fra 1466 i Erfurt og 1469 til 1470 filosofi og teologi i Heidelberg. I 1471 ble han magister artium, og begynte så å studere kanonisk rett. 

### Akademisk virke
Samtidig begynte han å undervise ved universitetet i Heidelberg. 1478/79 fungerte han som visekansler, 1479/80 som dekan og 1481/82 som rektor for Artistenfakultät i Heidelberg. I 1483 oppgav han sin lærestol og begav seg i 1484 til Speyer, der han virket som (inoffisielle) dompredikant og senere som domvikar. Etter 14 års virke i Speyer vendte han i 1498 til Heidelberg, der han til 1501 virket som professor i poetikk og retorikk ved artistenfakultät. 

Fra 1501 bodde han med bare kortere avbrudd som forfatter i Straßburg, til han i 1515 dro tilbake til hjemstedet.

Med sitt skrift *Germania* fra 1501 legger Wimpfeling et grunnlag for en nasjonal tysk historieskriving. I verket er det viktig for ham å bevise at den tyske historie er likeverdig overfor de franske og de italienske humanister. Det resulterte i overdrivelser i hans tolkning av sitt kildemateriale, og dette ble et stridspunkt mellom ham og Strassburg-teologen Thomas Murner. Han skrev en rekke andre historske skrifter, som et verk om tysk historie fra 1505, om biskopene av Strassburg i 1508, om sin lærer Johannes Geiler von Kaysersbergs liv og virke i 1510, og et verk om erkebiskopene avi Mainz i 1515 (det ble ferdig da, men ikke trykket, og ble først utgitt i 2007).

Han var ved siden av Johannes Reuchlin den første betydelige representant for det tyske humanistdrama. Med skriftene *De Integritate*, *Isidoneus germanicus*, *Diatriba de proba puerorum institutione* og *Adolescentia* ble han veivisende innen samtidens pedagogikk.

Til å begynne med hilste fader Wimpfeling velkommen Martin Luthers fremtreden, men gikk senere inn for en humanisme med markant katolsk preg, til trodd for at han skarpt kritiserte verdsliggjøringen av kleresiet.

## Bibliografi
* *Stylpho*, 1480 (trykt 1494)
* *Vita sancti adelphi*, omkring 1500
* *Germania*, 1501
* *Epitome rerum Germanicarum*, 1505
* *Vita Sancti Adelphi*, 1506
* *[[Gravamina der deutschen Nation|Gravamina]]*, 1520
; *Jacobi Wimpfelingi opera selecta* (nyutgave)
* Band 1:   *Adolescentia.* Utgitt av Otto Herding, Paderborn 1965
* Band 2.1: *Das Leben des Johannes Geiler von Kaysersberg.* Utgitt av Otto Herding, München 1970
* Band 2.2: *Catalogus Archiepiscoporum Moguntinorum. Geschichte der Mainzer Erzbischöfe*, Utgitt av Dieter Mertens og Markus Müller, München 2007
* Band 3.1:   *Briefwechsel.* Utgitt av Otto Herding og Dieter Mertens, Baderborn 1990
* Band 3.1:   *Briefwechsel.* Utgitt av Otto Herding og Dieter Mertens, Baderborn 1990

## Referanser


## Litteratur
* 
* Dieter Mertens: *Jakob Wimpfeling (1450–1528). Pädagogischer Humanismus.* In: Paul Gerhard Schmidt (Hrsg.): *Humanismus im deutschen Südwesten. Biographische Profile.* Thorbecke, Sigmaringen 2000, ISBN 3-7995-4166-7, S. 35–57.