open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ole H. Sæteraas

**Ole Bernt Hanssen Sæteraas** (født 30. april 1876 i Mosvik, død 24. oktober 1955 i Mosvik) var lærer, herredskasserer, bibliotekar, og ordfører i Mosvik fra 1920 til 1934. Han representerte Venstre.  

Han tok eksamen ved Levanger lærarskole i 1899, og arbeidet som lærer i Sliper og Langaunet skolekretser fra 1899. Han ble første gang valgt inn i kommunestyret i 1909. Han var herredskasserer 1901–1920, og hadde også andre bistillinger, som forretningsfører for trygdekassen og som revisor i Mosvik Sparebank.

Han var sønn av husmann Hans Danielsen og Marit Hansdatter fra plassen Sæterås i Mosvik; han giftet seg i 1903 med Othelie Filipsdatter Rognlie (1880–1942), og de overtok i 1904 eiendommen Vinjesjøen («Moe-stu») etter hennes morforeldre. Paret fikk to barn; sønnen Trond (1904–16) og datteren Olaug (1906–1953). Olaug gikk på Sund folkehøgskole 1923–24,, tok eksamen ved Levanger lærarskole 1928 og latinartium 1932. Etter hennes død opprettet han et legat på 10.000 kr i hennes navn, «lærerinne Olaug Sæteraas legat». Legatet ble i 2002 slått sammen med et annet legat til «Edvard O. og Anna Dahls legat og lærerinne Olaug Sæteraas legat».

Sæteraas testamenterte eiendommen Vinjesjøen til Mosvik kommune, med ønske om at den skulle bli et bygdemuseum. Kommunen var imidlertid lite interessert i museumsplanene; de holdt i stedet auksjon over inventaret og brukte huset til bibliotek og trygdekontor før det ble solgt til private eiere i 1982. Huset ble fredet som kulturminne i 1957.

Han skrev flere lokalhistoriske tekster, blant annet innledningskapitlet om Mosvik i *Norges bebyggelse* (1956), om Vinje bruk, om seterbruk og om «Skole og gamle lærere i Mosvik». I en serie artikler om «skole og gamle lærere i Mosvik» som sto i *Menighetsbladet for Ytterøy prestegjeld* fra 1952 til 1955, skrev han også en artikkel om seg selv, i tredjeperson.

## Referanser

## Eksterne lenker
* Kommunestyrevalg i Mosvik; lokalhistoriewiki.no
Salturt

**Salturt** (*Salicornia europaea*) er en ettårig urt i amarantfamilien. 

Stenglene er sukkulente, leddete og ofte rødfargete. Bladene er skjellaktige og er sammenvokste om stengelen. Blomstene er tvekjønnede og sitter tre sammen. Sideblomstene er ⅓–⅔ så store som midtblomsten, og vinkelen mellom sideblomstene er større enn 90°. Arten er diploid med  kromosomer. Salturt vokser på mudderflater og strandenger, som regel langt nede i fjæra. I Norge finnes salturt langs hele kysten nord til Finnmark.

Systematikken til salturtslekta (*Salicornia*) er komplisert. *Salicornia europaea* er angitt fra mange områder i og utenom Europa, samtidig som mange av artene som er beskrevet fra Europa, sannsynligvis ikke er gyldige. Ifølge Kadereit m.fl. (2012) er *S. europaea* utbredt fra Sør-Spania, inkludert innlandet på Den iberiske halvøy, til nordlige Skandinavia langs kystene til Atlanterhavet og Østersjøen. Det er også noen få forekomster i det vestlige middelhavsområdet og innlandsområder i østlige Frankrike.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Rønsjøen

**Rønsjøen** er en innsjø sentralt i Femundsmarka nasjonalpark, nord i Engerdal kommune. Innsjøen har utløp mot sørøst via Røa til Grøvelsjøen, og videre gjennom Sverige til Østersjøen. 

Innsjøens bestand av røye gir bra isfiske.

## Referanser
Paulabreen

**Paulabreen** er en isbre langs grensen mellom Nathorst Land og Heer Land på Spitsbergen, Svalbard. Breen er rundt 15 km lang og strekker seg fra Kjølberget til Rindersbukta. Bakaninbreen er en sidearm av breen.

Breen er oppkalt etter kona til Richard Ritter von Barry, som førte skipet til Henri de Bourbons ekspedisjon til Spitsbergen og Novaja Semlja i 1891 og 1892.

## Referanser
Ryger

**Ryger** var navnet på en folkegruppe eller stamme i folkevandringstiden og vikingtiden i Norge. Rygene var folket i det sørlige Vestlandet, omtrent tilsvarende dagens Rogaland. Det er rygene som er opphavet til landskapsnavnet Rogaland. Rygene nevnes så langt tilbake som på 500-tallet, hos den gotiske historieskriveren Jordanes. Rygene er også omtalt i Snorres kongesagaer. I Harald Hårfagres saga forteller Snorre om slaget i Hafrsfjord, der Harald Hårfagre skal ha kjempet mot blant annet horder, *ryger*, egder og teler. I Olav den helliges saga nevnes rygene som en av gruppene som kjempet mot Olav den hellige i slaget på Stiklestad.

I 2017 startet byggingen av et nytt bryggeri i Kverneland på Jæren, bryggeriet har latt seg inspirere av rygerne og valgt det kortere navnet RYGR Brygghus.

Båtene til rederiet Rødne har navn som alle starter med «Ryger».

## Referanser


## Litteratur
*Jordanes: *Jordanis Gotesoga*, oversatt av Sigmund Skard, Det norske samlaget, Oslo 1932
*Krag, Claus: *Vikingtid og rikssamling. Aschehougs Norgeshistorie*, Aschehoug, Oslo 2005
*Snorre: *Norges Kongesagaer*, oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979
Kræmerpynten

**Kræmerpynten** er det østligste punktet på Kvitøya, Svalbard. Plasseringen på   gjør det også til det østligste punktet i Norge. 

Punktet er oppkalt etter Waldemar Hilbert Kræmer (1884–1947), en norsk kaptein og overvintrende fangstmann fra Tromsø som gjorde noen sonderinger rundt øya i 1925.

## Referanser
Düppel museumslandsby

**Düppel museumslandsby** (tysk: *Museumsdorf Düppel*) befinner seg i Krumme Fenn, et område i kvarteret Düppel, i delbydelen Berlin-Zehlendorf, i Berlin. Den ble grunnlagt som friluftsmuseum i 1975, og tilhører Stiftung Stadtmuseum Berlin. Museumslandsbyen illuderer en lokal landsby fra middelalderen.

## Referanser
Store Tallsjøen

**Store Tallsjøen** er en innsjø i Tolga kommune i Innlandet. Den ligger 665 moh. og har et areal på .

Sjøen har bestand av ørret, og i 1974 ble ørekyt registrert første gang. Ved undersøkelse i 2010 ble det konkludert med at etableringen av ørekyt har hatt mindre skade på ørretbestanden enn i mange andre undersøkte lokaliteter. 

## Referanser
Fjæresalturt

**Fjæresalturt** (*Salicornia procumbens*) er en ettårig urt i amarantfamilien. 

Stenglene er sukkulente og leddete; de blir ofte gule eller brune. Bladene er skjellaktige og er sammenvokste om stengelen. Blomstene er tvekjønnede og sitter tre sammen. Sideblomstene er omtrent like store som midtblomsten, og vinkelen mellom sideblomstene er mindre enn 90°. Arten er som regel tetraploid med  kromosomer. Fjæresalturt vokser på mudder- og sandbunn, som regel langt nede i fjæra. I Norge finnes fjæresalturt langs kysten fra Østfold til Aust-Agder.

Systematikken til salturtslekta (*Salicornia*) er komplisert. Fjæresalturt ble tidligere kalt *Salicornia dolichostachya* subsp. *strictissima*. Ifølge Kadereit m.fl. (2012) er *Salicornia procumbens* utbredt ved kystene langs Middelhavet og Atlanterhavet fra Storbritannia østover til Tyrkia og fra Marokko nordover til Skandinavia og Ukraina. Ved Kvitsjøen og i Finnmark vokser kvitsjøsalturt som Kadereit regner til underarten *S. p.* subsp. *pojarkovae*, mens Artsdatabanken mener at den er en egen art.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Høvren

**Høvren** er en innsjø i Sør-Aurdal kommune i Innlandet og Gol og Nesbyen kommuner i Buskerud. Sjøen ligger 820 moh. og har et areal på .

## Referanser
Kjerulfbreen (Jan Mayen)

**Kjerulfbreen** er en isbre nord på Jan Mayen. Breen befinner seg på den nordøstre skråningen til Beerenberg.

Breen er oppkalt etter den norske geologen Theodor Kjerulf.

## Referanser
Steinreien

**Steinreien** er en innsjø i Kongsvinger kommune i Innlandet. Sjøen er en relativt grunn, oligotrof skogsjø. Den ligger 218 moh. og har et areal på .

Steinreien er en del av Skasenvassdraget. Navnets endelse *reien*, som sjøen har til felles med nabosjøene Bureien og Tullreien, kommer ifølge professor Gustav Indrebø av et gammelt ord for vann eller vannsamling. Dette ordet står i avlydsforhold til elvenavnsstammen *rid*, som finnes i det gamle navnet på elva gjennom Tullreien, Steinreien og Bureien, Rida. Elva heter i dag Skasåa.

## Referanser
Raner (folkegruppe)

**Raner**, eller **rener**, var navnet på et folk, eller en stamme, i folkevandringstiden og vikingtiden i Norge. Ranene holdt til i Ranrike, senere Båhuslen. I dag er Bohuslän en del av Sverige.

Ranene, eller ranrikingene, finnes skriftlig omtalt helt tilbake på 500-tallet, hos den gotiske historieskriveren Jordanes.

## Referanser


## Litteratur
*Jordanes: *Jordanis Gotesoga*, oversatt av Sigmund Skard, Det norske samlaget, Oslo 1932
*Krag, Claus: *Vikingtid og rikssamling. Aschehougs Norgeshistorie*, Aschehoug, Oslo 2005
Kjerulfbreen

**Kjerulfbreen** kan vise til:

* Kjerulfbreen (Sør-Georgia), isbre på Sør-Georgia
* Kjerulfbreen (Jan Mayen), isbre på Jan Mayen
* Kjerulfbreen (Svalbard), isbre på Spitsbergen
Kjerulfbreen (Svalbard)

**Kjerulfbreen** er en isbre nord i Oscar II Land på Spitsbergen, Svalbard. Breen er en rundt 7,5 km lang sidebre til Harrietbreen, som munner ut i Trygghamna.

Breen er oppkalt etter den norske geologen Theodor Kjerulf.

## Referanser
Kjerulfbreen (Sør-Georgia)

**Kjerulfbreen** er en isbre på sørkysten av Sør-Georgia. Breen er rundt 13 km lang og strekker seg vestover fra Mount Sugartop til østsiden av Newark Bay.

Breen ble kartlagt av Olaf Holtedahl, som besøkte Sør-Georgia i 1927–28, og som oppkalte breen etter den norske geologen Theodor Kjerulf (1825–1888).

## Referanser
Vinjesjøen (Mosvik)

**Vinjesjøen** (eller **Moe-stu** eller **Sæteraas-huset**) er et fredet hus i Mosvik; huset ble bygget i 1844, og ble vedtatt fredet i 1957. Fredningen var begrunnet i ønsket om å bevare en representant for de mindre, «jevne» bolighusene av gammel type. Huset er bygget som ei trønderlån, men med mindre dimensjoner, og inngår i et miljø av husmanns- og strandsitterstuer.

Huset var husmannsplass med festetomt under Vinje bruk. Den første festeren var Jacob Jocumsen Moe (1810–1883) fra Røros og Olava Olsdatter (1808-1897) fra Strinda. Han bodde her fra 1838, og var den første poståpneren i Mosvik, fra 1859. Ved folketellingen i 1865 omtales han som baker og husmann med jord; i 1875 som husmann og handelsbetjent. Datteren Anne Grete (1851–1918) fortsatte å bo her etter foreldrenes død, og overtok stillingen som poståpner etter faren.

I 1904 fikk Ole H. Sæteraas (1876–1955) festekontrakt her; han hadde i 1903 giftet seg med Othelie Filipsdatter Rognlie (1880–1942), datter av Anne Grete Moe. Sæteraas testamenterte eiendommen til Mosvik kommune, med ønske om at den skulle bli et bygdemuseum. Kommunen holdt imidlertid auksjon over inventaret og brukte huset til bibliotek og trygdekontor før det ble solgt til private eiere i 1982.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Robertfesten 2014

**Robertfesten 2014** var den 30. utdelingen av den danske Robertprisen og ble arrangert 26. januar 2014 på Tivoli Hotel & Congress Center i København.

Vert for arrangementet var Oliver Zahle. Det ble ikke sendt på TV.

Prisen gjaldt filmer og TV-serier som hadde premiere på danske kinoer eller fjernsyn i perioden 1. januar 2013 til 31. desember 2013. De nominerte ble offentliggjort den 7. januar 2014.
 
Thomas Vinterbergs *[[Jakten (2012)|Jakten]]* vant sju priser, blant annet for beste film, regissør, manuskript og mannlige hovedrolle, fra de 14 kategorier, filmen var nominert i.

## Nominerte og vinnere
Vinnerne står først i tabellen og er merket med **fet skrift**.
### Film

### TV

### Øvrige priser

## Fotnoter

## Referanser
Måkefamilien

* se inndeling

**Måkefamilien** eller **måsefamilien** (Laridae) er én av fem familier i delgruppen måkefugler (Lari), som er én av fem underordener i ordenen vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Familien teller cirka  arter (med omkring 200 taxa), litt avhengig av hvilken inndeling som følges. Familien deles videre inn i fem underfamilier og et antall slekter. Et fåtall arter fra to av underfamiliene opptrer i Norge, men alle hekker ikke nødvendigvis her.

## Etymologi

Det vitenskapelige navnet på denne familien (Laridae) stammer fra beskrivelsen av typearten for slekten *[[Larus]]*, svartbak , og følger av det greske ordet *laros* (λαρος), som betyr *glupsk*. Typearten ble opprinnelig beskrevet av den svenske naturforskeren og legen Carl von Linné (Linnaeus) i 1758.

Det vitenskapelige familienavnet regnes i de fleste tilfeller som introdusert av den irsk ornitologen Nicholas Aylward Vigors i 1825, selv om noen også har kreditert den amerikanske naturforskeren Constantine Samuel Rafinesque i 1815 for det.

## Taksonomi
Måkefamilien inkluderer nå også terner (Sterninae) og saksenebber (Rynchopinae), to grupper som tidligere ble regnet som selvstendige familier; ternefamilien (Sternidae) og saksenebbfamilien (Rynchopidae). Den nye inndelingen følger Illustrated Checklist of the Birds of the World i henhold til  & Collar (2014). Inndelingen av underfamilier regnes imidlertid ikke som avklart.

Siden mange av artene, spesielt delgruppen måker (Larinae), er omdiskuterte med hensyn til sin status og hvilke taxa som inngår, må framtidige endringer påregnes. Antallet arter vil imidlertid trolig heller stige enn synke.


Larus argentatus ad.jpg|MåkerLarinae
Lord Howe Island - Noddy 2.JPG|NoddyerAnoinae
White Tern1.jpg|SilketernerGyginae
Royal Tern (Thalasseus maxima) RWD1.jpg|TernerSterninae
African skimmer in Chobe National Park 02.jpg|SaksenebberRynchopinae


## Biologi
Måkefamilien består av relativt små til ganske store (omkring  lange) kystbundne- og pelagisk overflatebeitende sjøfugler, men flere hekker også langt inn i innlandet, der de beiter på innsjøer og i elvesystemer. I så måte hekker for eksempel kasakhmåke (*Larus fuscus barabensis*), en underart av sildemåka , på de sentralasiatiske steppene i Kasakhstan.

Fuglene som inngår i denne familien har typisk lange og relativt smale vinger i forhold til kroppen, og fra spinkle til kraftige nebb, samt føtter med svømmehud mellom tærne og en generelt avrundet stjert. De er svært dyktige flygere og gode svømmere, med en ofte svært vokal atferd. Artene har ofte ei fjærdrakt som er hvit på undersiden og fra blekgrå til sort på oversiden, samt ofte sorte eller hvite markeringer (trim eller mindre flekker) på vingene. Noen arter får mørk (ofte sort) hette i hekketiden. De fleste artene er dessuten trekkfugler.

## Inndeling
Inndelingene under viser tre alternativer for måkefamilien. Norske navn på gruppene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser. 

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Bærums Forenede Bilruter

**Bærums Forenede Bilruter A/S** (BFB) var et busselskap i Bærum med hovedkontor i Furubakken på Bekkestua.

## Tidlig utvikling

Selskapets historie dateres til 7. desember 1927 da selskapet A/S Oslo-Lommedalen ble etablert. Det skjedde ved at noen ruter drevet av Ing. M.O. Schøyens Bilcentraler A/S ble skilt som egne selskaper. I dette tilfellet var det Lommedalsruten. Rutebilpioneren Sivert Mjelva (1879-1964) fra Åndalsnes hadde vært sjåfør på denne ruten en tid. Han hadde tidligere vært sjåfør og leder for rutebiltrafikken mellom Åndalsnes-Dombås-Otta fra 1910. Høsten 1924 ble Raumabanen åpnet og all rutebiltrafikk på strekningen ble da avviklet. Mjelva drog til Oslo og Bærum, og ble i 1927 leder og medeier i A/S Oslo-Lommedalen.

Sivert Mjelva kjøpte tidlig tomt for utbygging av garasjer til bussdriften. Alt i 1934 hadde han bygd et garasjeanlegg i Furubakken mellom Bekkestua og Haslum kirke. Anlegget er seinere utbygd mange ganger og huset i alle år busselskapet som skulle bli BFB med garasje, verksted, parkeringsplass og administrasjonsbygg. Helt til vår tid har anlegget tjent som base for busstrafikken for Østre Bærum.

## BFB - resultat av fusjoner og oppkjøp

Selskapet vokste i takt med utviklingen av busstrafikken, og gjennom overtakelse av andre selskaper. I 1955 ble det opprettet et nytt selskapet, Bærums Forenede Bilruter A/S (BFB), som tok over alle rutene Østre Bærum.  A/S Oslo-Lommedalen gikk inn som medeier i BFB, og overlot bussdriften til det nye selskapet. Gunnar Wiik kom inn i selskapet noen år etter krigen. Han ble tidlig leder av BFB, og var svigersønn av Sivert Mjelva. 

## Sluttfasen

Selskapet vokste og utviklet seg videre de neste tiårene. På 1990-tallet begynte imidlertid de store strukturendringene i bussbransjen, med oppkjøp og fusjoner. Bakgrunnet for dette var den kommende overgangen til anbudskonkurranse som bussruter, en situasjon som ville kreve større busselskaper. BFB overtok i 1992 det andre busselskapet med adresse i Bærum, Lommedalsbussen A/S. BFB gikk også inn som medeier i Norgesbuss i 1993. På denne tiden var det stor interesse for oppkjøp av busselskaper, både fra Norge og utlandet. På nyåret 1995 hadde Norgesbuss fått hånd om aksjemajoriteten i BFB. Norgesbuss la da fram et tilbud på 107 mill. kr. for selskapet som etter overtakelsen av Lommedalsbussen nå hadde 145 busser og 250 ansatte.

## Litteratur
* Bærums forenede bilruter A/S gjennom 50 år. (1978). Bekkestua: Selskapet.
* Hovland, L. (1976). 50 år i takt med samfunnet. Oslo: NRF (Norges Rutebileierforbund), Avd. Oslo og Akershus.

## Referanser
Skurdalsfjorden

**Skurdalsfjorden** er en innsjø i Hol kommune i Buskerud. Sjøen ligger 782 moh. og har et areal på .

Innsjøen har bestand av røye, som resultat av utsetting lenger opp i vassdraget i 1910.

## Referanser
Eggert Christopher Knuth (1786–1813)

**Eggert Christopher Knuth** (født 4. april 1786 i København, død 28. mai 1813 i Sarpen ved Christiania) var en dansk jurist, greve og amtmann i Norge. Han var amtmann i Akershus amt fra 1810 til 1813. Han omkom i en drukningsulykke.

Knuth ble student i 1802 og cand.jur. i 1806, og samme år auskultant i Højesteret. Den 25. april 1810 ble han konstituert amtmann i Akershus amt. Han fikk rang av  kammerherre  i 1812. 
Allerede i februar 1813 fikk han avskjed fra amtmannsposten med virkning fra 1. mars samme år. 

## Familie
Knuth var sønn av lensgreve Frederik Knuth og Juliane Marie von Møsting og bror til Julius Knuth. Han giftet seg i Christiania i 1810 med Karen Rosenkrantz (1792-1837 Christiania), datter av stiftamtmann, senere statsråd Marcus Gjøe Rosenkrantz og hans første ektefelle Amalia Tugendreich von Barner og gift 2. gang i 1815 i Skjeberg med norsk generalmajor Carl Frederik Ferdinand Wilhelm Albrecht von Kaltenborn (1785 Drammen-1832 Christiania). De ble foreldre til Frederik Marcus Knuth. Sønnen etterfulgte ham som lensgreve til grevskapet Knuthenborg.

## Noter


## Referanser
Kvitsjøsalturt

**Kvitsjøsalturt** (*Salicornia pojarkovae*) er en ettårig urt i amarantfamilien. 

Stenglene er sukkulente og leddete. Bladene er skjellaktige og er sammenvokste om stengelen. Blomstene er tvekjønnede og sitter tre sammen. Sideblomstene er omtrent like store som midtblomsten, og vinkelen mellom sideblomstene er mindre enn 90°. Arten er tetraploid med  kromosomer. Planten vokser i nedre del av strandenger der den daglig blir oversvømt av floa.

Kvitsjøsalturt ble først beskrevet fra områdene ved Kvitsjøen i Russland. I 1978 ble arten oppdaget ved Porsangerfjorden i Finnmark. Ved befaringer i 2014 ble den funnet på seks lokaliteter. Alle funnstedene ligger i indre deler av fjorden, der det kan bli ganske varmt om sommeren. Salturt er også funnet i Alta, men her dreier det seg om en annen art, *[[Salturt|Salicornia europaea]]*. 

Systematikken til salturtslekta (*Salicornia*) er komplisert. Kvitsjøsalturt ble tidligere kalt *Salicornia dolichostachya* subsp. *pojarkovae*. Artsdatabanken og Piirainen (2009) regner den som en egen art, mens Kadereit m.fl. (2012) mener at den skal regnes som en underart av *[[Fjæresalturt|Salicornia procumbens]]*.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Veslekrækkja

**Veslekrækkja** er en innsjø like sør for riksvei 7 på Hardangervidda i Hol kommune i Buskerud. Sjøen ligger 1147 moh. og har et areal på .

## Referanser
Kjell Abraham Sølverød

**Kjell Abraham Sølverød** (født 1957) er en norsk politiker som representerer Senterpartiet. Han ble valgt til ordfører i Siljan for perioden 2015–19. Fra 2023-27 var han varaordfører.

Senterpartiet gikk sterkt fram ved kommunestyrevalget i 2015 og fikk 38,1 prosent av stemmene, en økning på 29,0 prosent sammenlignet med kommunestyrevalget i 2011.

Sølverød er bonde av yrke og er tidligere leder av Telemark Bondelag  og tidligere styreleder i Dyrsku'n

## Referanser
Córas Iompair Éireann

**Córas Iompair Éireann** (**CIÉ**) er et irsk særlovselskap som har ansvar for det meste av kollektivtrafikken i landet og – sammen med Northern Ireland Transport Holding Company – jernbanen mellom Irland og Nord-Irland.

Selskapets styre utnevnes av landets transportminister. Hovedkontoret ligger i Dublin.

## Referanser


## Eksterne lenker
Harpiksstøping

**Harpiks-, plast- eller epoxystøping** er en støpemetode hvor en form fylles med flytende syntetisk harpiks som så herder. Profesjonelt brukes metoden hovedsakelig for småskala produksjon som industriell prototyping, tannlegevirksomhet eller småskala smykkeproduksjon. Prosessen brukes også av hobbyamatører for å lage leketøy, modeller og figurer m.m.
Nordenskjöld Coast

**Nordenskjold Coast** er den delen av østkysten av Den antarktiske halvøyen som ligger mellom Cape Longing og Cape Fairweather. Navnet ble foreslått i 1909 av Edwin Swift Balch, for Otto Nordenskiöld, den svenske geografen og lederen av Den svenske antarktiskekspedisjonen (1901-04), som utforsket kysten i 1902 med skipet «Antarctic».

Området ble senere utforsket av Lincoln Ellsworth.

## Kilder
*
Wilhelm Frimann Koren

**Wilhelm Frimann Koren** (født 1723, død 5. mars 1788 i København) var en norsk jurist. Han innehadde flere embeder og var blant annet amtmann i Trondhjems amt og stiftamtmann (fylkesmann) i Trondhjems stiftamt fra 1783 til 1786.

Koren var sønn av sognepresten i Etne, Johan Koren (1690–1742) og Drude Marie Smed. Selv forble han ugift.

Han ble student i Bergen i 1743 og cand.jur. i 1748. Han var auditør ved Søetatens kombinerede Ret fra 1749 til 1769, president i Underadmiralitetsretten fra 1757, assessor ved Højesteret 
fra 1765 og assessor ved Hof- og Stadsretten i København fra 1771. 

Han fikk rang av justisråd i 1767, etatsråd i 1773 og konferensråd i 1781.

## Referanser
Valldal-Åndalsnes Rutebillag

**Valldal-Åndalsnes Rutebillag** var et norsk rutebilselskap ved hovedkontor i Valldal, Norddal kommune. Selskapets virksomhet strakk seg fra 1936 til 1980. 

## Historie
Selskapet ble etablert i 1936. Trollstigveien mellom Åndalsnes og Valldal (57&nbsp;km) åpnet sommeren 1936 og dette gav grunnlaget til det som lenge var selskapets hovedrute. Dette var først og fremst en turistrute i sommersesongen, men Trollstigveien var i mange år enda eneste veiforbindelse til Valldalen, og dermed hadde ruta også mye lokaltrafikk. Derfor gikk ruta med redusert tilbud så lenge Trollstigen var åpen for trafikk. I enkelte år med lite snø var ruta derfor åpen til over nyttår. Så var det åpning vanligvis i juni etter at veien var brøytet.

Turistruta Åndalsnes-Valldal hadde korrespondanse med Raumabanen på Åndalsnes, og med båter og ferjer på Storfjorden, ikke minst til Geiranger som var viktig for turisttrafikken. Etter hvert som veien fra Valldal ble forlenget utover fjorden, ble ruta forlenget til Linge ferjekai, seinere til Liabygda ferjekai.

I tillegg til rutetrafikken hadde selskapet også mye kjøring av turister fra cruisebåtene på Åndalsnes til Trollstigen, og fra cruisebåtene i Geirager. Dette i tillegg til turistruta Åndalsnes-Valldal førte til at selskapet hadde størst aktivitet i sommersesongen.

Valldal-Åndalsnes Rutebillag (VÅR) overtok ved oppstarten i 1936 også lokalruter i Valldalen, og etter hvert også ruter rundt Åndalsnes og gjennom Romsdalen. I 1941 fikk VÅR starte bussrute Dombås-Åndalsnes, med avgang fra Dombås om morgenen, og retur fra Åndalsnes om ettermiddagen. I 1950 fikk selskapet arbeidsrute Verma-Åndalsnes. Det ble også gods- og melkerute på samme strekning, og etter hvert ble det utbygd med skolebussruter. I Valldalen var det også gods- og melkeruter til Stranda (meieriet) og fra 1958 daglig godsrute Valldal-Ålesund (ferje Valldal-Overåneset). Også i Valldalen ble det innslag av skolebussruter etter hvert.

I alle år var det slik at selskapet hadde to atskilte ruteområder i vinterhalvåret, Valldal og Åndalsnes.

## Sluttfasen

På 1970-tallet ble det arbeidet for mer samordning av rutebilselskapene i Møre og Romsdal. Som del av dette ble VÅR oppløst i 1980. Fra 1. juli gikk rutene i Romsdalen (40%) over til Rauma Billag, mens rutene i Valldalen inkl. Trollstigen (60%) gikk inn i Storfjord Rutebilar.

Statistikk fra 1978 belyser litt omfanget av selskapet: 18 ansatte, 10 busser, 4 lastebiler og en kombinertbuss.

## Litteratur
* Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 : Vedlegg til innstilling fra Rutebilkomiteen i Møre og Romsdal : oversikt over de enkelte rutebilselskap i fylket. (1973). Molde: Fylkesutvalget.
* Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.

## Referanser
Sven Ulsaker

**Sven Ulsaker** (født 9. november 1879, død 16. juni 1902) var en norsk komponist.

Ulsaker var elev av Agathe Backer-Grøndahl (klaver), Johannes Haarklou (teori) i Kristiania og F. Draesecke (komposisjon) i Leipzig. I løpet av sin korte levetid rakk han å komponere flere klaverstykker og sanger, blant annet *Fædrelandshymne (firstemmig a capella), Ved en ung piges Grav, Über allen Gipfeln ist Ruh.* Han komponerte også musikk til Ibsens *Keiser Julian*, arrangert for orkester av W. Sommerfelt.

## Referanser
Jordskjelvet i Ecuador 16. april 2016

**Jordskjelvet i Ecuardor 16. april 2016** var et jordskjelv med momentmagnitude 7,8 som inntraff ved stillehavskysten 16. april 2016 klokken 18.58 lokal tid (UTC-05.00). Jordskjelvet, som hadde episenter om lag 27 kilometer sør for Muisne i den nordvestlige delen av landet, var det største i Ecuador siden et jordskjelv i 1979. Ifølge Ecuadors president, Rafael Correa, er de foreløpige dødstallene etter skjelvet rapportert til 233, og nesten seks hundre personer er rapportert skadet. Skjelvet førte til omfattende materielle skader også i landets største by, Guayaquil, tre hundre kilometer sør for episenteret.

## Referanser
Horgesetervatna

**Horgesetervatna** er en innsjø øst for fylkesvei 134 i Sigdal og Flesberg kommuner i Buskerud. Sjøen er resultat av oppdemming slik at flere mindre vann flyter sammen, og tjener som magasin for Horga kraftverk.

## Referanser
Anne Karin Hamre

**Anne Karin Hamre** (født 15. august 1965) er en norsk cand. polit. og fylkesmann i Sogn og Fjordane fra 2011.

## Referanser
Nordre Nordmøre Billag

**Nordre Nordmøre Billag A/S** (NNB) var et rutebilselskap med ruteområde i dagens Aure kommune. NNB har historie fra 1956 og ut 1986. 

## Historie

Da NNB ble stiftet var det tre kommuner i ruteområdet på Ytre Nordmøre, Tustna, Aure og Stemshaug. Ved oppstart overtok NNB noen ruter som hadde vært drevet 2-3 år på Tustna. Hemne og Vinje Billag hadde også hatt ruter i Aure kommue, men NNB fikk etter hvert konsesjon for alle rutene i dette ruteområdet. I 1956 var veinett i regionen svært dårlig utbygd og det var lite med ferjeruter. Transporten var basert på båt. På dette tidspunktet stod distriktet overfor en omfattende omlegging fra sjøverts- til landverts trafikk. I tidlig fase hadde NNB trafikk på tre mindre området som ikke var bundet sammen med vei. 

Det ble fortgang i utbygging av veier og ferjeruter de kommende årene, og NNB fikk gradvis bygd ut et rutenett av person- og godsruter fra alle deler av distriktet til og fra Kristiansund, og det ble opprettet godsrute direkte til Trondheim. 

NNB ble ikke trukket inn i sammenslutningene i rutebilbransjen på 1970-tallet fordi ruteområdet var så atskilt. Men 1. januar 1987 ble NNB fusjonert med Kristiansund-Frei Billag og Smøla Billag, og det nye selskapet fikk navnet Nordmøre Trafikkselskap (NTS).

## Litteratur
* Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.
* Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.
Johannes Müller Regiomontanus

**Johannes Müller Regiomontanus** (født 6. juni 1436 i eller tett ved Königsberg i Franken og oppkalt etter byens latiniserte navn, død 6. juli 1476 i Roma) var en tysk matematiker og astronom.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Artikkel i ''Nordisk familjebok'', 1915
Godøy-Alnes Rutelag

**Godøy og Alnes Rutelag** A/S, tidligere Godøy Ruteselskap, drev opprinnelig båtrute mellom de ulike grendene på Godøya og Ålesund. Selskapet hadde adresse Alnesgard, Godøy.

Det var Marius Godøy som startet bilrute på Godøya fra 1953. Veinettet var den gang lite utbygd og dårlig.

I 1965 ble trafikken på øya lagt om. Veien Alnes-Valkve ble åpnet før pinse dette året. Valkve ferjekai stod ferdig 1. juni, men ferjeruta Ålesund - Giske - Godøy åpnet først 13. september. Ferjesambandet ble betjent av Møre og Romsdal Fylkesbåtar (MRF). Godøy og Alnes Rutelag måtte dermed legge ned båtruta mellom stedene på Godøya og Ålesund. Den siste båten, M/B "Godøyfjell", ble solgt. Selskapet fikk samtidig overta bilrutene etter Marius Godøy. Det omfattet personruter på øya til Valkve ferjekai, og dessuten godsrute som fulgte ferja til Ålesund.

Statistikken fra 1978 viser at selskapet den gang hadde tre personbusser, en lastebil og fire heltids ansatte. Godøy og Alnes Rutelag A/S ble kjøpt opp av Rekord og Vigra Rutelag med virkning fra 1. januar 1981.

Godøytunnelen ble åpnet i 1989. Den går under Giskesundet mellom øya Giske og Valkve på Godøya. Dermed var Godøya knyttet til fastlandet og Ålesund via tunnelsystemet mellom Giske, Vigra og Ålesund. På dette tidspunktet var Rekord og Vigra Rutelag overtatt av Ålesund Bilruter som nå hadde all persontrafikk i Ålesund og øyene Vigra, Giske og Godøya. De tre nevnte øyene inngår i Giske kommune i dag.

## Litteratur
* Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965–2000. Molde: TL Møre og Romsdal.
* Torvik, A. I. (2000). Om samferdsel i Møre og Romsdal: Møre og Romsdal fylkesbåtar 1920–1995 : Del 2: Samfunn og ferdsel (Vol. D. 2). Molde: Møre og Romsdal fylkesbåtar.

## Eksterne lenker
* Bilder av en Volvo B54-47 1969 mod til Godøy-Alnes Rutelag  http://www.berglitruckstop.no/ , besøksdato 17. april 2016
Fjell Sportsklubb

**Fjell Sportsklubb** (stiftet i 1980) er en fotballklubb fra bydelen Austad/Fjell i Drammen.

## Historikk
A-laget for menn rykket i 2013 opp fra 5. divisjon, og har siden 2014-sesongen spilt i 4. divisjon.

### 5. divisjon 2013

### 4. divisjon 2014

### 4. divisjon 2015

### 4. divisjon 2016

## Eksterne lenker
*
Saftmelde

**Saftmelde** (*Suaeda maritima*) er en ettårig urt i amarantfamilien. 

Den er glatt og blir omtrent 30&nbsp;cm høy. Den er først blågrønn, men blir så purpurfarget og til slutt klart rød. Bladene er kjøttfulle, linjeformede og 10–50 mm lange. Blomstene er små, grønne og sitter 1–3 sammen i bladhjørnene. Det er to arr. Planten vokser på havstrender, spesielt på mudderbunn og i strandenger.

Arten *Suaeda maritima* er nå snevret inn til å kun omfatte plantene som vokser langs de europeiske kystene mot Atlanterhavet, Nordsjøen, Østersjøen og Middelhavet. Steppeplantene fra Øst-Europa og Sentral-Asia har fått status som egne arter. I Norge er saftmelde ganske vanlig fra Østfold til Rogaland; den mangler nesten helt på Vestlandet, men er vanligere igjen i Nordmøre, Trøndelag og sørlige del av Nordland.

## Litteratur

* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Morten Schønfeldt

**Morten Schønfeldt** (født 18. november 1967) er markedsdirektør i Norges Idrettsforbund og tidligere håndballspiller og -trener.

## Karriere
### Spiller
#### Klubb
Schønfeldt har spilt for , , , og vant serie og cup med  i 1990/91-sesongen, og ble i 1993 kåret til årets spiller.

Han flyttet i 1993 til Sveits og signerte proffkontrakt med Pfadi Winterthur. I klubben var han blant annet trener før han returnerte til Norge i 1999.

#### Landslag
Schønfeldt var norsk landslagsspiller i håndball i perioden 1988–94 og spilte til sammen 119 kamper og scoret 112 mål.

### Trener
Schønfeldt var trener for Pfadi Winterthur i Sveits, før han i Norge vant NM i håndball for kvinner i 2001 som trener for .

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Dorin Liviu Zaharia

**Dorin Liviu Zaharia** (født 25. september 1944 i Focșani, Vrancea, død 3. desember 1987 i București) var en rumensk sanger, komponist og skuespiller. Hans kjelenavn var **Chubby** (noen ganger skrevet **Ciabi)**.

## Studier
Zaharia begynte å studere ved Musikkakademiet i București, men fullførte ikke utdannelsen. Han begynte også på andre universitetsstudier men fullførte ikke noen av dem. 

## Aktivitet

### Musiker
Han var en av grunnleggerne til gruppen Olympic '64, som han debuterte med i 1964. De deltok i de to første utgavene av «Club A-festivalen» (1969, 1971), med rockeoperaene *Decameronul focului alb *og *Karma-Kalyoga*.

I 1970 ga de ut singleplaten *Cîntic de haiduc*/*Ziua bradului de noapte*. Platen regnes som en av de beste i rumensk rockemusikkhistorien.

Han skrev også filmmusikk: for filmene *Nunta de piatră* (sammen med Dan Andrei Aldea), *Filip cel Bun*, *Tănase Scatiu*, *Duhul aurului* alle regissert av Dan Pița (den første sammen med Mircea Veroiu, der Zaharia også er med som skuespiller). På 1980-tallet skrev han musikken til filmele *Țapinarii* og *Lisca*, begge regissert av Ioan Cărmăzan. Han komponerte også musikk til teaterstykker og kortfilmer.

Zaharia var en av de første rumenske musikerne i sin generasjon som komponerte folk.

### Andre interesser
Zaharia var meget interessert i indisk mytologi og filosofi. Han var en nær venn av religionsforskeren Ioan Petru Culianu.

## Arv
Sangene som han komponerte (for eksempel «Vinovații fără vină», «Bradu-i brad fără topoare»), ved siden av den rumenske versjonen av «E' la pioggia che va» (skrevet av Bob Lind med tittelen «Remember The Rain» og kjent i Romania som «Ploaia care va veni») er blitt sunget av flere kjente rumenske sangere, så som Adrian Ivanițchi, Mircea Vintilă og Pasărea Colibri.

Dorin Liviu Zaharia skrev også fonetiske oversettelser av kjente engelske sanger, så som «Vezi bine, gard des n-ai» (*It's Been a Hard Day's Night*, The Beatles), «Ogarul» (*Oh, Carol*, The Rolling Stones), «Elin oribil» (*Eleanor Rigby*, The Beatles), «Nenea Virgil» (*Bungalow Bill*, The Beatles) eller «Popa Nan» (*Penny Lane*, The Beatles).

## Bibliografi
* Caraman Fotea, Daniela și Florian Lungu (1979). *Disco-ghid rock* (ediția a doua), Editura Muzicală, București
* Ionescu, Doru (2005). *Timpul chitarelor electrice. Jurnal de călătorie în arhiva TVR* (vol. I, ediția întâi), Editura Humanitas Educațional, București. ISBN 973-689-063-5, ISBN 973-689-064-3 (vol. I)
* Oisteanu, Andrei, «''Dorin Liviu (Chubby) Zaharia. Dupa douazeci de ani''», *22*, 12 Decembrie, 2007

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Ásgeir Blöndal Magnússon

**Ásgeir Blöndal Magnússon** (1909–1987) var en islandsk språkforsker. Magnússon ble æresdoktor ved Háskóli Íslands (Universitetet på Island) i 1986. Han var forfatter av *Islandsk Etymologisk Ordbok*, den eneste etymologiske ordbok på islandsk.

## Bibliografi
* Íslensk orðsifjabók

## Referanser




## Eksterne lenker
* Leit á ''gegni.is'' að Ásgeiri Blöndal Magnússyni
* 
*
Record og Vigra Rutelag

**Record og Vigra Rutelag** var et transportselskap med base på Valderøy og Vigra i Giske kommune, Møre og Romsdal. Selskapet gikk i 1990 inn i Ålesund Bilruter A/S - nå Nettbuss Møre.

Stavemåten **Rekord og Vigra Rutelag** finnes avbildet fra 1960-tallet og var benyttet i nyere tid til selskapet gikk inn.

## Historie
Selskapets hovedkontor og garasjer lå på 80-tallet på Roald på Vigra. Selskapet drev i hovedsak person- og godstrafikk med båt fra Ålesund til Valderøy og Vigra, men gikk etter hvert over til busstrafikk med base på øyene i Giske kommune. Record var opprinnelig et Valderøy-basert selskap, mens Vigra - som navnet tilsier - var basert på øya med samme navn. Godøy-Alnes Rutelag, som drev busstrafikk på Godøya, hadde tidligere gått inn i Record og Vigra.

På 31. desember 1987 ble minst to av firmaets busser omregistrert, med Ålesund Bilruter som ny eier.

## Eksterne lenker
* Bilde av buss med firmaets navn
* Øyferja  nyttiuka.no, 9. april 2008, besøksdato 17. april 2016.
* «Frå færing til tunnel», del 1 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 2 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 3 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 4 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 5 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 6 youtube.com, besøkt 26.05.2016
* «Frå færing til tunnel», del 7 youtube.com, besøkt 26.05.2016
Lancia Kappa

**Lancia Kappa** er flere serier familiebil fra italienske Lancia.

Navnet "Kappa" er av κ, den tiende bokstav i det greske alfabet, hvorfra Lancia fant sine modellnavn.
## Gamle Kappa
**Kappa** (1919–22, 1 810 eks.) var fabrikkens første etterkrigsmodell og etterfulgte Lancia Theta.  Den hadde 4,9-liters 4-sylindret rekkemotor på 70 hk. **Lancia Dikappa** (1921–22, 160 eks.) var en sportsutgave med samme motor, men 87 hk. **Lancia Trikappa** (1922–25, 847 eks.) var en luksusbil med en nyutviklet 4.5-liters V8 på 98 hk. 

## Nye kappa
**Kappa** (1994–2000, 117 216 eks. total) var en 4-dørs sedan (familiebil) og etterfulgte Lancia Thema som fabrikkens største modell, og holdt stand til 2001 da Lancia Thesis overtok.  **Kappa SW** fra 1996 (9 208 eks.) var en stasjonsvogn tegnet og bygget av Pininfarina. Motorene og understell var mye det samme som for den senere Alfa Romeo 166, altså 2- og 2.4-liters 4-, 5- og 6-sylindrete bensinmotorer og 2.4-liters dieselmotorer.

Etter importørens konkurs i 1988 ble Lancia fra 1997 igjen solgt, men kun Kappa,  som toppmodell til i underkant av 400 000 kroner, i salg fra Bergheim i Oslo i samarbeid med Ugland Motor Import. Lanciasalget i Norge varte i tre år.

**Kappa Kayak** fra 1995 var en 4-seters todørs coupe, ble bygd av Bertone i 1 eksemplar på et forkortet sedanchassis med 5-sylindret rekkefemmer.

**Kappa Coupé** fra 1997 (3 263 eks.) var tegnet av *Centro Stile Lancia* og delvis håndbygget av Maggiora på et kortere understell.


Lancia_Kappa_front_20110130.jpg | Kappa
Lancia Kappa SW rear 20150911.jpg | Kappa SW
Lancia kappa coupe 2,4 heck.jpg | Kappa Coupé
" 11 - ITALY - Lancia Bertone Kayak 07.JPG | Bertone Kayak fra 1995


## Referanser
Frederikssund kirke

**Frederikssund kirke** (opprinnelig Ude Sundby Kirke) er en middelalderkirke som ligger i byen Frederikssund på Sjælland. 

Kirken er oppført i flekket kampe- og mursten, og består av kor og skip fra romansk tid, våpenhus i syd og tårn i vest fra senmiddelalderen. I 1744 – samme år som Frederikssund ble henlagt til Udesundbye kirke – tilkom en stor nordre korsarm i gul Flensborgsten. Apsis er bygget til i 1866. Kirken ble hvelvet på 1400-tallet. Tårnet på tre stokkverk, er tilkommet etter hvelvingen. Trappehuset er tilkommet på 1600-tallet. Kirkegården har et likkapell fra 1890.

## Inventar
Kirken er hvitkalket innvendig og bærer preg av omfattende istandsettelse på begynnelsen av 1900-tallet. Fra 1600-tallet stammer en prekestol med evangelistfigurer fra ca. 1606, med tilhørende himmel med Frederik IIIs monogram og årstallet 1655, en lysekrone fra 1650 og i nordre skdeskip et epitafium over sogneprest Claus Bertelsen Stenderup og hans annen hustru, Karen Christensdatter.

I skipet henger en tremastet bark *Frederikssund* fra nyere tid. I 1942 ble en tidligere døpefont av kunstsandsten erstattet av en ny granittfont hugget av Emanuel Nielsen. Orgelet er fra 1959.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Allan Schore

**Allan N. Schore** (født 20. februar 1943 i New York) er en amerikansk psykolog og hjerneforsker. Hans forskningsfelt er nevropsykologi og særlig barns utvikling. Schore har hatt innflytelse innen affektiv nevrovitenskap, nevropsykiatri, traumeteori, utviklingspsykologi, tilknytningsteori, pediatri, spedbarns psykiske helse, psykoanalyse, psykoterapi og adferdsbiologi. 

Han ble professor ved University of California, Los Angeles i 1996, der han har vært knyttet til UCLA Center for Culture, Brain, and Development. Schore er særlig kjent for boken *Affect regulation and the origin of the self: The neurobiology of emotional development*. 

Ifølge Google Scholar er Schore sitert over  ganger i vitenskapelig litteratur.

## Bibliografi
* *Affect Regulation and the Origin of the Self* (opprinnelig utgitt 1994) ISBN 0-8058-3459-1
* *Affect Dysregulation and Disorders of the Self* (WW Norton & Company, 2003).
* *Affect Regulation and Repair of the Self* (WW Norton & Company, 2003).
* *The Science of the Art of Psychotherapy* (WW Norton & Co., 2012). ISBN 978-0393706642

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Björnänge

**Björnänge** er et tettsted i Åre kommune i Jämtlands län i landskapet Jämtland i Sverige. Det ligger rundt tre kilometer øst for Åre. I 2010 hadde tettstedet 254 innbyggere.

## Referanser
Lancia Thesis

**Lancia Thesis** (2001–09) er en familiebil fra italienske Lancia. Den overtok etter Lancia Kappa (1994–2000) som en slags toppmodell med god plass, i klasse med Audi A6, men ble bare bygd i 16 000 eksemplarer (Kappa ble bygd i nesten 120 000).

Den var basert på konseptbilen **Dialogos** fra 1998 og tegnet av Lancias egne tegnekontorer.  En tidlig før-produksjons utgave var **Giubileo** (jubileum) som Pave Johannes Paul II fikk bygd. Thesis ble bygd utenfor Torino på et nyutviklet understell. Den kunne fås med varierte 5- og 6-sylindrete bensin- og dieselmotorer fra 170 til 230 hestekrefter. Den ble importert til Norge via Car Group. Den 60&nbsp;cm lengre limousinen **Stola S85** var laget av Stola S.p.a. i anledning 85-årsdagen deres. Den hadde innebygd fax-maskin.

Etter nedleggingen av Thesis stod Lancia igjen med småbilen Lancia Ypsilon og mellombilen Lancia Delta, mens etterfølgeren til Thesis ble den Chrysler 300C-baserte Lancia Thema, solgt 2011–14.

LanciaDialogos.jpg | Dialogos
Visita Benedetto XVI Quirinale 2.jpg | Giubileo
2006 Lancia Thesis 100th (Explored) Jun 10, 2011 -479 (5819108632).jpg | Thesis
2june 2007 006.jpg | Thesis diplomatore
Lancia Thesis 3.0 V6 24v Bicolore (16264490557).jpg | Thesis bicolore
Lancia Thesis Stretch r-2.jpg | Stola S85


## Referanser


## Eksterne lenker
*http://www.thesis-treffen.de/
Lancia Gamma

**Lancia Gamma** var familiebiler fra italienske Lancia.

Navnet "Gamma" kommer av Γ (gamma) i det greske aflabetet, hvorfra Lancia henter mange modellnavn.

**20HP** fra 1910 ble i 1919 omdøpt til **Gamma**. Den var basert på den tids Lancia Beta og etterfulgt av den tids Lancia Delta. Dette var en 2-seter uten tak med 3.5-liters rekkefirer på 40 hestekrefter og ble bygd i 258 eksemplarer.

**Gamma 2500** fra 1976 hadde 2.5-liters bokserfirer på om lag 140 hk, supplert med **Gamma 2000** med en noe svakere 2-liter som akkurat unngikk den italienske ekstra motorskatt på 38 %.   **2500 I.E.** (1980–84) hadde bensininnsprøytning men like mange hestekrefter.  Totalt bygget man 15 272 fem-dørs hatchback (bygget hos Lancia) samt 6 790 coupe (som ble bygget hos Pininfarina).

Gamma var tegnet av Aldo Brovarone hos Pininfarina som i 1972 hadde fått egen vindtunnel.  Pininfarina laget også stasjonsvognen **Olgiata**, 4-dørsvarianten **Scala** og en **Spider** (targatak), ingen av disse bygd i mange eksemplarer.  Fra ItalDesign kom i 1978 **[[Lancia Megagamma]]** en MPV (flerbruksbil) med 4 dører.

Tipo 55 Corsa 1910.jpg | 20 HP / Gamma
Aldo_Brovarone.jpg | Aldo Brovarone
Lancia Gamma di Viterbo.jpg | Gamma Viterbo
Werkplaats achterzij.JPG | Gamma coupe
Lancia Gamma Olgiata 1982 schräg.JPG | Olgiata


## Referanser
Birmingham–Shuttlesworth internasjonale lufthavn

**Birmingham-Shuttlesworth internasjonale lufthavn**  (IATA: BHM, ICAO: KBHM, FAA LID: BHM), tidigere *Birmingham Municipal Airport* og senere *Birmingham International Airport*, i Birmingham, Alabama er den største flyplassen i delstaten Alabama i USA.  Lufthavnen åpnet 31. mai 1931. Lufthavnen er både sivil og militær.  Delta Air Lines og lavprisflyselskapet Southwest Airlines opererer flest flyruter til og fra lufthavnen.  Lufthavnen har for det meste innenlands flytrafikk, i tillegg til utenlands charterflyruter til Karibia.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lufthavnens hjemmeside
Keiser Shōmu

**Keiser Shōmu** ((聖武天皇, Shōmu-tennō, født 701, død 4. juni 756) var den 45. Keiser av Japan, i henhold til den tradisjonelle rekkefølgen.

Shōmus regjeringstid var fra år 724 til år 749.

## Referanser
Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2014

**Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2014** ble arrangert fra 8. til 9. februar 2014, i Sheffield i England. 

## Resultater
### Herrer

### Kvinner

## Se også
*Britisk mesterskap i friidrett 2014

## Eksterne lenker
*  British Athletics - 2014 British Athletics Championships
Humanistisk Samfund

**Humanistisk Samfund** er en dansk forening som arbeider for å utbre det humanistisk livssyn samt et sekulært samfunn. 

Foreningen ble stiftet i august 2008 på Frederiksberg med inspirasjon fra Human-Etisk Forbund og avholder konfirmasjoner, brylluper og begravelser på et ikke-religiøst grunnlag med såkalte *celebranter* og *ceremoniledere*.

Humanistisk Samfund er medlem av International Humanist and Ethical Union.

## Referanser
Verdensmesterskapet i rugby union for kvinner

**Verdensmesterskapet i rugby union for kvinner** er den fremste internasjonale turneringen i rugby union for kvinner, og blir arrangert hvert fjerde år. Det ble først holdt i 1991, da Wales var arrangør. New Zealand har vunnet turneringen seks ganger hvorav fire ganger på rad mellom 1998 og 2010, mens England vant i 1994 og i 2014. New Zealand er regjerende mester.

## Historie
Før det første mesterskapet ble arrangert av det internasjonale rugbyforbundet, hadde det vært tre tidligere turneringer av liknende format.  Det første ble arrangert i august 1990 i New Zealand.  Selv om det ikke ble regnet som et VM, ble det referert til som *World Rugby Festival for Women*.  Landene som deltok var USA, Nederland, Russland og New Zealand - som vant etter å ha slått USA i finalen.

Den første VM-turneringen i rugby union for kvinner ble arrangert i 1991 i Wales. Tolv land ble delt inn i fire grupper. USA vant etter seier 19-6 i finalen mot England. Etter turneringen ble det bestemt å flytte neste mesterskap ett år fram slik at det ikke kolliderte med VM for menn.

Neste gang skulle mesterskapet opprinnelig arrangeres i Amsterdam, men ble etterhvert flyttet til Skottland. Det var igjen 12 deltagende land og de samme landene møttes i finalen, men denne gangen vant England.

Mesterskapet i 1998 var det første som offisielt ble arrangert av det internasjonale rugbyforbundet.  Amsterdam som skulle arrangert forrige VM var denne gangen vertskap og alle kampene ble spilt på det nye stadionet *National Rugby Centre* på vestsiden av byen.  Det var 16 land som deltok og New Zealand vant finalen over USA. New Zealand vant de neste to mesterskapene, som ble arrangert i Spania og Canada. 

Foran mesterskapet i 2008 var det hele fire land som ønsket å være arrangør; Tyskland, Kasakhstan og Sør-Afrika, men det var England som ble tildelt mesterskapet.  Kampene ble spilt på *Surrey Sports Park*, sørvest for London, mens semi-finalene og finalene gikk på Twickenham Stoop, hjemmebanen til Harlequin F.C..

Frankrike arrangerte i 2014 og kampene i gruppespillet ble spilt i Marcoussis som ligger sør for Paris.  Finalene gikk på Stade Jean-Bouin, hjemmebanen til Stade Français Paris. Det neste mesterskapet ble flyttet ett år fram og ble arrangert i 2017 på grunn av at det ble arrangert Sjumannsrugby under Sommer-OL 2016. Irland og Nord-Irland var vertskap og kampene ble spilt i Dublin og Belfast.

## Resultater

## Referanser


## Eksterne lenker
* Den offisielle hjemmesiden for rugby-VM for kvinner (engelsk)