open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Digte. Første Ring

***Digte. Første Ring*** er Henrik Wergelands første diktsamling, som ble gitt ut 21. august 1829.
 
Kjærlighetsdiktene til idealkvinnen Stella, dominerer samlingen. Det sentrale Stelladiktet er et helt lite syngespill, «En Sangfuld Sommermorgen paa Skreya». Det kaster lys over Stellaskikkelsens forvandlinger og utviklingen i Stellakjærligheten.

Samlingen begynner og slutter med to dikt som begge bærer tittelen «Til Stella». Det første fungerer som prolog til hele samlingen, forteller om de emner den diktende sjel er opptatt av og presenterer de ulike dikt i samlingen i kosmiske bilder. Dikteren ber Stella om å velsigne hans  skaperverk: «sign min Harpes Bliv!» Det siste fungerer som epilog, og  skildrer diktersjelens og Stellas fart gjennom rummet, og slutter med sjelens bryllup med den himmelske Stella, som nå settes på linje med, eller litt over, kvinneskikkelser som andre diktere har besunget. Både i prologen og epilogen er Stellas funksjon som muse åpenbar. Også i dikt som tilsynelatende ikke er Stelladikt, kan Stella forekomme, som f.eks. i «Napoleon», som viser hvor langt den «mystisk-filosofiske åndelæren» er kommet. En del dikt kan være adressert til venner, kongelige personer eller ha et tydelig nasjonalt-politisk innhold. Felles for de fleste er at de gir et innblikk i Wergelands platonsk-romantiske orientering. «I Tordenen» peker fram mot dikt med religiøs toleranse som tema, som f.eks. «De tre» i *Jøden* (1842). Samlingen bærer preg av å være blitt til parallelt med  verdensdiktet *[[Skabelsen, Mennesket og Messias]]*, og det går mange linjer mellom de to arbeidene. Prologen til verdensdiktet er f.eks. et stort Stelladikt.

Diktene er gjerne skrevet i en fri stil med skiftende rim- og rytmemønster, og av og til uten rim. Stilen kan virke modernistisk. For samtidens lesere som ikke var vant til slikt, kunne den være tung å svelge (jf. artiklene Romantikken og Konflikten mellom Wergeland og Welhaven).
  
Eksempler på den såkalte «Wergelandtrokeen» finner vi i dikt som «Min lille Kanin» og i  epilogen. Noen linjer fra sistnevnte viser hvordan f.eks. rimstilling og lydkvaliteter (den hyppige forekomsten av s-lyden), kan understreke innholdet. De tette rimene *fast*, *Hast*, *brast* og  *hvast* med den gjentatte s-lyden, skaper inntrykk av fart og flukt gjennom rommet:
 
:*Stella, se dig ei tilbage! *
:*klyng dig fast, jeg flyer med Hast!
:*Hvert vort Aandedrag er Dage.
:*Se de vide Skranker brast!
:*Hør, hvor Verdner suse hvast!
:*Se, der ud af Godeheds Dybet,
:*hvirvles Verdner, Aander, Krybet.
:*Aander kjæmpe kun for Freden,
:*Krybet kun for Evigheden.
: (Fra «Til Stella» II)
 
Med Wergelandtrokeen siktes det til rapsodiske dikt med fire takter i hver linje og trokeisk rytme, mye versbinding og fri rimstilling, av og til med innskudd av to-taktslinjer. Wergeland brukte formen med stor virtuositet. Jf. f.eks. «Følg Kaldet» fra 1844, der man også finner innslag av fint plasserte to-taktslinjer. Litteratur om *Digte. Første Ring*, se Henrik  Wergeland

## Innhold
:

## Eksterne lenker

* Digte : første ring 1970-utgaven fra Eide forlag digitalisert av Nasjonalbiblioteket
Gullbrød

**Gullbrød** er en sjokolade produsert av Nidar i Trondheim. Den består av råmarsipan overtrukket med mørk sjokolade.

Gullbrød ble lansert i 1915 som en av de første sjokoladene som Bergene Chokoladefabrik produserte. Etter at foretakene Nidar og Bergene ble slått sammen i 1980, ble produksjonen av Gullbrød videreført under det felles produsentnavnet Nidar Bergene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Produktside på Nidar.no
Sprøyte (kortspill)

**Sprøyte** er et stikk-basert kortspill for tre personer.

Formålet med spillet er å få mest mulig poeng over flere spill. En spillrunde består av at hver spiller gir en gang hver, dvs tre spill. Det kan spilles i tre forskjellige modi: *grand*, *trumf* eller *nullo* (pass). Modus fastsettes før man gir, ved at spilleren til venstre for giver deler kortstokken og viser det synlige kortet. Dette kortet bestemmer hvilken modus man spiller i henhold til dets verdi:

:2&ndash;5: *Nullo*
:6&ndash;10: *Trumf*
:Knekt&ndash;Ess: *Grand*

## Å gi
Man gir 12 kort til hver spiller. De resterende 16 kortene legges til side for bytting.

## Bytting av kort
Hver spiller kan bytte til seg kort i henhold til deres posisjon i forhold til giveren. Første spiller til venstre for giveren kan bytte opp til 8 kort, neste spiller kan bytte garantert 5 kort, og giver kan bytte garantert 3 kort. Hvis en spiller velger å ikke bytte alle sine kort, kan neste spiller velge å bytte til seg disse kortene i tillegg til sine garanterte 5 eller 3 kort.

## Stikk
Spilleren til venstre for giver begynner det første stikket. Senere stikk begynnes av vinneren av det forrige stikket. Man må alltid følge farge, og fargen er bestemt av det første kortet spilt i hvert stikk. Hvis en spiller ikke har kort i fargen som er spilt, må han kaste et kort i en annen farge. Stikket vinnes av spilleren med det høyeste spilte kortet i spilt farge. Et vunnet stikk (altså 3 kort) samles inn av vinneren og plasses synlig, slik at alle kan se hvor mange stikk hver spiller har vunnet.

## Modiene

### Nullo
Når man spiller *Nullo* er det om å gjøre å samle færrest mulig stikk.

Hvert stikk færre enn fire gir ett poeng. For eksempel gir 1 stikk 3 poeng.

### Trumf
Når man spiller *Trumf* er det om å gjøre å samle flest mulig stikk. Hvis et kort i trumffargen er spilt i et stikk, vil kortet vinne stikket uavhengig av hvilken farge som ble spilt, så sant ikke en annen trumf av høyere verdi ble spilt. 

Hvert stikk flere enn fire gir ett poeng. For eksempel gir 9 stikk 5 poeng.

### Grand
Når man spiller *Grand* er det om å gjøre å samle flest mulig stikk. 

Hvert stikk over minstegrensen på fire gir ett poeng, akkurat som i *Trumf*.
Basim Ghozlan

**Basim Ghozlan** (født 1965) er forstander for Det islamske forbundet.

Ghozlan er tilknyttet Rabita-moskeen. Han er også ansvarlig for Den Islamske Informasjonsforeningens nettsted, islam.no.
## Bakgrunn
Ghozlan er utdannet dataingeniør ved Høgskolen i Oslo, og har hovedfag i informatikk fra Institutt for Informatikk (UiO).

Han er født i Jordan og har bodd i Norge siden 1990.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Muslimer framstilles feil»  Intervju i Stavanger Aftenblad, 19. desember 2005

### Uttaelser
* Muslim-leder forsvarer selvmordsbombere
* «Homofili er synd og bør kureres»
Angrepet mot PRT Meymaneh i 2006

**Angrepet mot norske soldater i Meymaneh** var et angrep på den norskledete stabiliseringsstyrken PRT Meymanehs base i Meymaneh, Afghanistan, 7. februar 2006. 

I leiren var det 33 norske soldater, en norsk sivil politimann, 16 finske soldater, tre latviske og fem-seks svenske soldater. 

## Bakgrunn
Etter at Muhammed-karikaturene ble publisert i medier, resulterte det i at en gruppe med afghanere ville vise sin avsky mot disse og gikk til angrep på militærleiren.

## Angrepet
Angrepet startet rundt 06.30 lokal tid med steinkasting fra en folkemengde utenfor leiren, men etterhvert ble det brukt tyngre våpen som granater, automatgevær, panservernvåpen og brannbomber.

Folkemengden ble anslått til  200-300 mennesker, og en Toyota Land Cruiser som ble brukt til å blokkere den delvis ødelagte porten, ble satt i brann av demonstrantene som tok seg inn i leiren. To nederlandske F-16 kampfly ble sendt ut av ISAFs hovedkvarter og skjøt varselskudd mot demonstrantene.

Angrepet varte rundt 12 timer og PRTen mottok etterhvert støtte fra en britisk *Quick Reaction Force*.

Over fire afghanske angripere ble drept og flere såret.

Forsvarssjef Sverre Diesen informerte etter hendelsen at det ble «avfyrt rettet ild» mot ulike personer som forsøkte å sette hovedbygningen i leiren i brann med brannbomber.

## Ettertid
Seks norsk sårede soldatene ble tildelt utmerkelsen Forsvarets medalje for sårede i strid i april 2006.

Etter angrepet på leiren, som lå i sentrum av byen, besluttet Forsvarsdepartementet i 2007 å flytte leiren utenfor Meymaneh mot flystripen, som var sikrere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Forsvaret.no: Stridslogg fra angrepet på Banken
Javier Bardem

**Javier Ángel Encinas Bardem** (født 1969) er en spansk skuespiller.

Bardem ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som den homoseksuelle cubanske poeten Reinaldo Arenas i filmen *[[Before Night Falls]]* (2000). Han spilte en hensynsløs leiemorder i thrillerdramaet *[[No Country for Old Men]]* (2007). Bardem ble tildelt både Oscar, Golden Globe og BAFTA for beste mannlige birolle for sin innsats i filmen. Han er den første spanske skuespilleren som har vunnet Oscar.

Bardem ble også nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som Uxbal i dramafilmen *[[Biutiful]]* (2010). Samme dag som denne nominasjonen ble kjent, ble Bardem far til sitt første barn som han fikk med kona Penélope Cruz. I 2012 spilte han skurken Raoul Silva i James Bond-filmen *[[Skyfall]]*.

## Filmografi (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anders Nummedal

**Anders Johnsen Nummedal** (født 27. januar 1867 i Vik i Sogn, død 6. mars 1944 i Oslo) var en norsk arkeolog, kjent for å ha oppdaget Fosnakulturen. 

Han var utdannet som geolog, og var ansatt som lærer ved Kristiansund høyere almenskole da han i 1909 fant spor etter folk som levde på norskekysten for ca. 8000 år siden. Nummedal fant disse boplassene fra Fosnakulturen da han studerte strandlinjene og landhevningen i tiden etter siste istid. Det første funnet ble gjort ved Vollvatnet på Nordlandet i Kristiansund. Seinere fant han en rekke fosnakulturboplasser andre steder på Vestlandet og Sørlandet. 

Nummedal ble utnevnt til statsstipendiat i 1917, og ble tilknyttet  Universitetets Oldsaksamling i Oslo som konservator. I 1925 fant han de første spor av en liknende steinalderkultur i Nord-Norge. Den fikk navnet Komsakulturen etter fjellet Komsafjell, like ved der det første funnet ble gjort. 

Han var medlem av Det norske Videnskaps-Akademi, og ble i 1936 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. 

## Referanser


## Litteratur
* Marit Holme Mehlum: «Historien om oppdagelsen av de første Fosnaboplassene i Kristiansund». *Årbok for [[Nordmøre Museum]]* 1995.
* Heidi Mjelva Breivik and Ellen J. Grav Ellingsen: A Discovery of Quite Exceptional Proportions’: Controversies in the Wake of Anders Nummedal’s Discoveries of Norway’s First Inhabitants. Bulletin of the History of Archaeology. 24: 9, pp. 1–13. digital utgave

## Eksterne lenker
* 
* Anders Nummedals privatarkiv (mest om geologiske funn) finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket, Gunnerusbiblioteket
Hadsel Folkehøyskole

**Hadsel Folkehøyskole** ble opprettet på Stokmarknes i 1969 av Den Norske Sjømannsmisjon, Den norske Broderkretsen på Havet og Norges Kristelige Ungdomsforbund. Grunnsteinen til skolen ble lagt ned av biskop H. E. Wisløff Kristi himmelfartsdag 1968, og biskopen var formann i skolens forstanderskap. 

Broderkretsen tok initiativet til opprettelse av to skoler for sjømenn; nåværende Risøy Folkehøyskole på Sørlandet (opprinnelig kalt Risøy Ungdomsskole for sjømenn), som ble åpnet i 1950, og senere Hadsel Folkehøyskole. 

I utgangspunktet var Hadsel Folkehøyskole tenkt å være en folkehøyskole for sjøfolk i Nord-Norge på samme måte som Risøy Folkehøyskole i Sør-Norge. På folkemunne ble den derfor kalt "sjøguttskolen". Med årene fikk skolen også linjer uten sjøpreget innretning. 

Fra 1976 kom Den Indre Sjømannsmisjon med som eier. 

I 1987 opprettet skolen Nord-Norges første asylmottak med driftsavtale med UDI. Asylmottaket ble nedlagt i 1991. Skolen ble nedlagt i 1999. Bygningene på Lille-Børøya ble overtatt av Hadsel kommune, som leier ut anlegget til Høgskolen i Bodøs desentraliserte undervisning i Vesterålen.

## Referanser
Emily Dickinson

**Emily Elizabeth Dickinson** (1830–1886) var en amerikansk poet. Selv om hun var nærmest ukjent i sin levetid, regnes hun nå som en av USAs viktigste diktere i det nittende århundre. Alt i alt skrev hun snaut  dikt, hvorav de færreste ble publisert mens hun levde.

## Bakgrunn og liv
Dickinson ble født i Amherst i Massachusetts i en vellykket familie med sterke kommersielle forbindelser. Hun levde selv et innadvendt og tilbaketrukket liv. Etter å ha studert ved Amherst Academy i syv år i sin ungdom, tilbrakte hun en kort tid ved Mount Holyoke Female Seminary før hun vendte hjem til familiens hus i Amherst. Hun ble sett på som noe eksentrisk av lokalbefolkningen, kjent for sin hang til å kle seg i hvite kjoler, vegring for å hilse på gjester, og senere i livet, å knapt forlate rommet sitt. De fleste av hennes venner var de hun brevvekslet med.

Selv om Dickinson var en frodig poet privat, ble færre enn et dusin av hennes nær 1800 dikt utgitt mens hun levde. Diktene som ble utgitt i hennes tid ble vanligvis endret betydelig av utgiverne for å passe inn med samtidens poetiske retningslinjer. Dickinsons dikt er unike for sin tid i sin form: De hadde korte linjer, manglet vanligvis overskrift, og benyttet ofte halvrim og ukonvensjonell tegnsetting. Mange av diktene hennes handler om tema som død og udødelighet, som også er tilbakevendende emner i brevene hun skrev til venner.

Selv om de fleste som kjente henne, antagelig også kjente til diktningen hennes, var det ikke før etter hennes død i 1886, da hennes yngre søster Lavinia oppdaget det hemmelige forrådet hennes av dikt, at bredden i Dickinsons diktning ble kjent. Hennes første samling med poesi ble utgitt i 1890 av Thomas Wentworth Higginson og Mabel Loomis Todd, som var kjenninger av Dickinson, skjønt de omskrev begge i stor grad innholdet. En fullstendig og bortimot uendret samling av Dickonsons dikt ble først utgitt for første gang i 1950, da *The Poems of Emily Dickinson* ble utgitt av litteraten Thomas H. Johnson. Til tross for ufordelaktig omtale og skepsis til hennes litterære dyktighet på slutten av 1800- og begynnelsen av 1900-tallet, betrakter litteraturforskere i dag Dickinson for å være en betydelig amerikansk poet.

I 1973 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

## Dickinson på norsk
*Mitt brev til verden* ble gjendiktet av André Bjerke og ble utgitt på Den norske bokklubben i  1977. Tone Hødnebø kom med en samling av Dickinsons dikt med tittelen *Skitne lille hjerte* i 1995.

Dickinsons samlede dikt er oversatt av Kurt Narvesen. Narvesens oversettelse ble utgitt i to bind i 2008-2009 på Bokvennen forlag.

## Litteratur
; Amerikanske diktsamlinger:
* Franklin, R. W. (red) (1999): *The Poems of Emily Dickinson*. Cambridge: Belknap Press. 
* Johnson, Thomas H. (red) (1960): *The Complete Poems of Emily Dickinson*. Boston: Little, Brown & Co.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  Dickinsons elektroniske arkiv
*  Profilering og dikt av Emily Dickinson, inkludert lydfiler, hos Poetry Foundation.
Finn Tschudi

**Finn Tschudi** (født 1935) er professor emeritus i psykologi ved Universitetet i Oslo, hvor han arbeidet i 36 år. Hans spesialemner der var psykologiens metode, personlighetspsykologi, kognitiv psykologi og sosialpsykologi. Tschudi er medlem av Transcend og er spesialrådgiver for Building Peaces.

## Eksterne lenker
Mytem

**Mytem** er innenfor mytologi en sjelden gullklump av en myte som ikke kan reduseres; det uforanderlige elementet, ikke ulikt en kulturell mem; ett som alltid kan bli delt med andre, relaterte mytemer og settes sammen på ulike måter – «sammenbuntet» i Claude Lévi-Strauss' bilde – eller sammenkoblet i mer kompliserte forhold, som et molekyl i en sammensetning. Eksempelvis deler mytene om Adonis og Osiris mange av de samme elementene, noe som kan tyde på at begge mytene har en felles kilde.

Vladimir Propp, som samlet folkeeventyr, mente at enheten av analyser var den individuelle fortelling: den felles mytem som i kontrast er ekvivalenten i myten av fonemer, morfemer, og sememer i det som strukturelle lingvister deler språket i: i den minste mulige enheter av mening innenfor et språksystem.

På 1950-tallet innlemmet Claude Lévi-Strauss for første gang denne teknikken av språkanalyser for å analysere mytekritisismen. I hans forskning på mytesystemene til primitive stammesamfunn, ut ifra en analogi fra språkstrukturen adopterte han begrepet *mythème*, med forfektelsen at meningssystemet innenfor mytiske ytringer er en tett parallell til et språksystem. Denne ideen er blitt til dels bestridt av Roman Jakobson som forholdt seg til at mytem er et konsept eller fonem som er uten betydning i seg selv, men dens betydning kan bli vist ved sosiologisk analyse.

## Referanser


## Litteratur
* Lévi-Strauss, Claude (1955): «The Structural study of myth» i *Journal of American Folklore*, **68**, s. 428-444

## Eksterne lenker
* Genova, Pamela A.: «Mythème/mytheme», *Dictionnaire International des Termes Littéraires*. Et konsist syn på Lévi-Strauss' bruk av begrepet *mytem*. Arkivert fra originalen 26. oktober 2004
Raïs Neza Boneza

**Raïs Neza Boneza** (født 1979) er en kongolesisk fredsforsker og -praktiker som har bodd i eksil i Norge. For tiden bor han i Trondheim. Boneza er æresdoktor ved University du Cepromec/ISGM inter Afrique in Burundi. Han er også en skjønnlitterær forfatter med flere utgivelser av egne dikt bak seg. Videre er han medlem av stiftelsen Building Peaces og av Transcend.

## Bibliografi
* *Man in the mirror*, lyrikk, Makere univ. Uganda (2001)
* *World citizen democracy*, essays, Cook Comm. USA (2002)
* *African thoughts*, essays, USA (2003)
* *The world under torment*, essays, T:AP Network (2003)
* *Nomad*, lyrikk, Cook Comm. USA (2003)
* *Black Emerald*, lyrikk, Ciberwit India (2005)
* *Peace By African’s Peaceful Means*, fagbok, Kolofon Forlag (2005)
* *Eldorado Blanc, Fievre Noire*, roman, Cyberwit, India (2012)
* *Nomad: song in Exile*, lyrikk, ESPA, Canada (2013)
* *White Eldorado, Black Fever*, roman, Kimpa Vita (2013)
* *Amani*, poesi (2021)
* *Formless*, poesi (2024)

## Referanser


## Kilder
* Presentasjon av Rais Neza Boneza i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Cláudio Taffarel

**Cláudio André Mergen Taffarel** (født 8. mai 1966 i Santa Rosa) er en brasiliansk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er keepertrener for  og den engelske klubben . 

Han spilte for  da de vant VM i 1994 og da de tok sølv i 1998.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Holbergs gate (Oslo)

**Holbergs gate** (1-23, 30) er en gate i Oslo. Den er ca. 600 meter lang og går fra krysset Stensberggata / Sofies gate nord for Pilestredet park, krysser Pilestredet og Holbergs plass, og ender i Wergelandsveien ved  Slottsparken. Øst for Pilestredet (gatenr. 1-5) ligger gaten i bydel St. Hanshaugen, vest for Pilestredet (nr. 7-23 og 30) ligger gaten i bydel Frogner.

Gaten fikk sitt navn i 1864 og er oppkalt etter forfatteren og historikeren Ludvig Holberg (1684–1754).

## Referanser


## Litteratur
* Oslo byleksikon: Holbergs gate
Shaka Hislop

**Neil Shaka Hislop** (født 22. februar 1969 i Hackney i London) er en tidligere fotballspiller som var keeper for en rekke engelske klubber i løpet av sin karriere. Han voktet også målet for , som han var kvalifisert til å spille for på grunn av foreldrenes nasjonalitet.

Hislop signerte for Reading FC i 1992. I 1996 ble han solgt til Newcastle United. Der fikk han etter hvert hard kamp om plassen, og gikk gratis til West Ham foran 1998/99-sesongen.

I 2002 gikk Hislop til Portsmouth FC, som følgende sesong rykket opp til Premier League. Han ble værende klubbens førstevalg i to sesonger. Den 29. juli 2005 gikk han tilbake til West Ham, der han nå kjemper om keeperplassen med Roy Carroll.

Den 10. juni 2006 spilte Hislop lagets første kamp i VM 2006 mot . Hislop startet i stedet for Kelvin Jack som var skadet, og storspilte i en kamp som endte 0-0.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marcus Allbäck

**Marcus Allbäck** (født 5. juli 1973 i Göteborg) er en svensk tidligere fotballspiller og nåværende fotballtrener. Han var assistenttrener for  fra 2009 til 2016.

Tidligere har han spilt for Örgryte IS, Lyngby i Danmark, SC Heerenveen i Nederland, AS Bari i Italia, Aston Villa i England og Hansa Rostock i Tyskland. 

Han debuterte på landslaget i november 1999 i en vennskapskamp mot Sør-Afrika. Han spilte for Sveriges landslag i EM 2000, VM 2002 og EM 2004, og er også med i VM 2006 i Tyskland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Spillerprofil på FC Københavns nettsider
Hegdehaugsveien (Oslo)

**Hegdehaugsveien** (1-35, 2-36) er en gate i Homansbyen i Oslo. Den går fra Pilestredet og krysser Parkveien ved Lorry og krysser siden Josefines gate og straks etter bytter den navn til Bogstadveien. Opprinnelig var det en gammel gårdsvei som er oppkalt etter plassen Hegdehaugen, tidligere Heidehagen etter en familie som het Heide. I den tidligere hagen i Josefines gate 21, ved krysset med Hegdehaugsveien, ligger den lille, offentlige Josefines park.

Stykket mellom Parkveien og Bogstadveien inngår i fylkesvei 168.

## Galleri

Fil:Oslo. Julestemning i Hægdehaugsveien..jpg|Julestemning i Hegdehaugsveien, 1927.
Fil:Hjørnet Hegdehaugsveien, Pilestredet.jpg|Baker Oscar Olsen hadde på 50-tallet utsalg og bakeri i Hegdehaugsveien 2.
Fil:Hegdehaugsveien 3.jpg|Hegdehaugsveien 3, pleiestiftelse for småbarn, bygget 1861 - revet 1937
Fil:Hegdehaugsveien 20080503-2.jpg|Gateservering i en bilfri del av Hegdehaugsveien
Fil:Hegdehaugsveien 31-33 A B Wilse c1940–1945 OMU OB.Y7401.jpg|Homansslottet i Hegdehaugsveien 31–33 ble revet i 1956.
Fil:Hegdehaugsveien 31, Oslo, 12.02.1960. Den nye Caltexgården Dagbladet NFB NFDB.26792-287.jpg|Homansslottet måtte vike for Caltex-gården (Texaco-gården).
Fil:Smithebakken Fritz Holland 1937-04-18 OMU OB.Z02247.jpg|Stykket mellom Josefines gate og Professor Dahls gate var i sin tid kjent som Smithebakken etter Just Gude-Smith, som hadde en villa der boligblokken i nr. 36 står nå.

## Bygninger

## Referanser


 

 

 



## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Bønes kirke

**Bønes kirke** er en kirke fra 1997 i Bergen kommune, tegnet av arkitekt Helge Hjertholm. (Samme arkitekt har i Bergen også tegnet Søreide kirke i 1973 og Fyllingsdalen kirke i 1976.)

Kirken på Bønes ble reist etter mange års kronerulling blant befolkningen på Bønes. Fra slutten av 1970-tallet til begynnelsen av 90-tallet økte befolkningen på Bønes med rundt 8500 innbyggere, fra et utgangspunkt på 500 mennesker. Området sognet da til Storetveit kirke, men det oppstod et lokalt ønske om egen kirke på Bønes. Dette var ikke inne i Bergen kommunes planer før tidligst i 2010, og det ble derfor tatt private initiativ for å få bygget en kirke. En byggekomité ble nedsatt i 1994, og i 1996 kunne man starte byggingen. Kirken ble vigslet av biskop Ole D. Hagesæther 7. desember 1997, og Bønes ble eget sokn 1. januar 2002.  

Den 6. desember 2009 ble andre byggetrinn av Bønes kirke offisielt åpnet. 

Gudstjenester holdes normalt hver søndag.

## Referanser


## Kilder
**Bønes kirke. Åpen synlig og tilstede*, informasjonsbrosjyre fra menigheten.

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Mauritz Hansens gate (Oslo)

:::*Se [[Mauritz Hansens gate|pekerside]] for flere forekomster av Mauritz Hansens gate.*

**Mauritz Hansens gate** (1-5, 2-8) er en meget kort gate i Oslo. Den går mellom Pilestredet og Welhavens gate parallelt med Parkveien. Den fikk sitt navn i 1864 og er oppkalt etter forfatteren Mauritz Hansen (1794&ndash;1842).

## Referanser


## Litteratur
*
Linstows gate (Oslo)

**Linstows gate** (3-5, 4-6) er en meget kort gate i Oslo. Den går mellom Wergelandsveien ved Slottsparken og Sven Bruns gate. Den fikk sitt navn i 1885 og er oppkalt etter slottets arkitekt Hans Ditlev Franciscus von Linstow (1787&ndash;1851).

## Referanser


## Litteratur
*
Sven Bruns gate (Oslo)

**Sven Bruns gate** (1-9, 2) er en meget kort gate i Oslo. Den går mellom Holbergs plass og Hegdehaugsveien. Den fikk sitt navn i 1896 og er oppkalt etter Trefoldighetskirkens sogneprest Sven Brun (1812&ndash;1894).

## Bebyggelse

Fil:Sven Bruns gate 1.jpg|Nr. 1. Arkitekter: Ekman & Smith (1894).
Fil:Sven Bruns gate 2 II.JPG|Nr. 2. Arkitekter: Ekman & Smith (1895).
Fil:Sven Bruns gate 3.jpg|Nr. 3. Arkitekt: Fin Horn (1898).
Fil:Sven Bruns gate 5.JPG|Nr. 5. Arkitekter: Ekman & Smith (1897).
Fil:Sven Bruns gate 7.jpg|Nr. 7. Arkitekt: N.S.D. Eckhoff (1897–98).
Fil:Sven Bruns gate 9 I.jpg|Nr. 9. Arkitekt: N.S.D. Eckhoff (1897–98).


## Referanser


## Litteratur
*
Welhavens gate (Oslo)

:::*Se [[Welhavens gate|pekerside]] for flere forekomster av Welhavens gate.*
**Welhavens gate** (1-21, 2-22), tidligere **Asylgaden** etter *Pleiestiftelsen for Smaabørn*, er en kort gate i bydel Frogner i Oslo. Den går mellom Holbergs plass og Parkveien, parallelt med Pilestredet.

Den fikk sitt navn i 1874 og er oppkalt etter dikteren Johan Sebastian Welhaven (1807&ndash;73).

I nr 5 bodde Herman Harris Aall etter krigen.

I nr 9, «Jebegården», lå tobakksfabrikken Fredrik Jebe & Co. Cigar- og Cigaretfabrik som skal ha introdusert ordene *[[sigar|cigar]]* og *[[sigarett|cigarette]]* i Norge. Fabrikken ble grunnlagt i Karl Johans gate i 1865 og flyttet senere til Welhavens gate, og markerte seg med kjente merker som Marboro og Craven «A».

## Referanser


## Litteratur
* 
*
Josefines gate (Oslo)

:::*Se [[Josefines gate|pekerside]] for flere forekomster av Josefines gate.*

**Josefines gate** (1-41, 2-42) er en gate i Homansbyen i Oslo. Den går fra Pilestredet ved Bislett plass, krysser Hegdehaugsveien og Uranienborgveien, og ender langs Uranienborgparken der Uranienborg kirke ligger. Josefines gate fikk sitt navn i 1864 og er oppkalt etter Oscar Is make dronning Josefine 1807-1876.

Mellom Hegdehaugsveien og Bislet ligger flere fine villaer fra den opprinnelige Homansbyen (arkitekt G.A. Bull 1858–62). Nr. 16, nå *Josefine Vertshus*, var boligen til Asbjørn Krag i Stein Rivertons kriminalromaner. Adresse til Josefines gate har også *Rudolf Steiner-huset*, den tidligere *Oslo kommunale kvinneklinikk* og *arkitektenes hus*. I den tidligere hagen i Josefines gate 21, ved krysset med Hegdehaugsveien, ligger den lille, offentlige parken Josefines park.

## Bygninger

## Referanser


 



## Litteratur
* 
* 
* Geir Tandberg Steigan: Arkitektur og historie i Oslo (Arkitekturhistorie.no)
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Pilestredet (Oslo)

**Pilestredet** (1–35, 39–109, 4–100) er en av de lengste gatene i Oslos bykjerne og strekker seg over bydelene St. Hanshaugen og Frogner. Den går fra Professor Aschehougs plass, videre over C.J. Hambros plass forbi Bislett stadion opp langs med Stensparken bort til Ullevålsveien. 

Gaten fikk navnet Pilestredet rundt 1820, ettersom det var mange piletrær langs veien. Den kaltes tidligere *Rakkerstrædet*, fordi dette var veien til byens avfallsplass Nattmannshaugen (i dag øvre del av Pilestredet park). Assessor Jørgen Brochmann, som eide en løkke omtrent ved nåværende C.J. Hambros plass, fikk gjennomført navnebyttet da han ikke ville bo ved en gate med så simpelt navn. Blant annet statsadvokaten i Oslo og Juridisk fakultet ved Universitetet i Oslo har kontorer i Pilestredet.

Gaten er representert i den norske utgaven av Monopol.

## Adresser i gaten

## Referanser og noter


[Chr. Reuter, 1874; listeført]



## Litteratur
* Oslo byleksikon: Pilestredet
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Kongens gate

**Kongens gate** finnes flere steder:

* Kongens gate (Oslo)
* Kongens gate (Trondheim)
* Kongens gate (Kristiansand)
* Kongens gate (Fredrikstad)
* Kongens gate (Skien)
* Kongens gate (Bodø)
* Kongens gate (Ålesund)
* Kongens gate (Vardø)
* Kongens gate (Sør-Varanger) – Kirkenes
* Kongens gate (Rauma) – Åndalsnes
* Kongens gate (Narvik)
* Kongens gate (Moss)
* Kongens gate (Kongsberg)
* Kongens gate (Steinkjer)
* Kongens gate (Hønefoss)
* Kongens gate (Sandefjord)
* Kongensgate (Larvik) – Stavern
* Kongensgate (Askim)
Bryn stasjon

**Bryn stasjon** er en jernbanestasjon som ligger på Bryn på Oslos østkant. Stasjonen hadde fra Hovedbanens åpning i 1854 togstopp for å sette til bremser på vogner pga. den bratte utforkjøringen ned mot Oslo, men ble stoppested med ekspedisjon av person- og godstrafikk i 1858. I 1860 ble Bryn fullverdig stasjon med mulighet for å sende togmeldinger og foreta kryssinger. 

Den første ekspedisjonsbygningen var en liten trebygning som lå på østsiden av sporet. Den ble erstattet av en større murbygning rundt 1880. Utbyggingen av godssporet Loenga–Alnabrulinjen krevde at et tredje spor ble lagt nær veggen på ekspedisjonssiden av bygningen, og en ny stasjon ble derfor oppført av Strømmen Trævarefabrik på vestsiden av sporet i 1904. Bygningen fra 1884 ble bygget om til stasjonsmesterbolig, senere utleiebolig for NSB-ansatte. Fra 1993 har Norsk Jernbaneklubb hovedkvarter i bygningen.

Bryn var tidligere en viktig stasjon med stor godstrafikk, og nord for stasjonsbygning 2 lå et større godsmagasin med kontorfløy. Stasjonen hadde også ilgodsekspedisjon. Fra 1970-tallet er vognlast og annen godstrafikk minimert, og bygningene revet. Det gjelder også en rekke sidespor til industri i området. 

Bryn ble fjernstyrt fra stillverket på Oslo Ø i 1972, men var betjent for billettsalg til 1975. Stasjonen med stillverksutbygg er fremdeles intakt og kan betjenes ved behov. Bryn stasjon er for øvrig også representert i den norske utgaven av Monopol.

I rundt 400 m gangavstand ligger T-bane stasjonen Brynseng stasjon. Bussholdeplassen ved T-banen er samtidig den nærmeste bussholdeplassen for Bryn stasjon.

## Galleri

Fil:Bryn 1 1868 OMU OB.NW4594.jpg|Den første stasjonsbygningen fotografert ca. 1868
Fil:Bryn st. (8527875682).jpg|Stasjonsbygning nr. 2 (t.v.) og 3 på  et gammelt Küenholdt-postkort
Fil:Bryn stasjon 1905.jpg|Bryn stasjon, ca. 1905-10
Fil:Bryn stasjon - 2013-01-20 at 13-18-16.jpg


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 

*
Øvre Slottsgate (Oslo)

__NOTOC__

**Øvre Slottsgate** (3-29, 2-20) er en gate i Oslo sentrum. Den går mellom Rådhusgata, parallelt med Nedre Slottsgate, til Grensen. Den fikk sitt nåværende navn rundt 1750, tidligere het den Raadhusgade. 

## Bygninger
* Nr.2 – Perminalen
* Nr.3 – Sentralen, tidligere Christiania Sparebank. Oppført i 1899-1901 ved arkitekt Henrik Nissen. Tilbygget fra tidlig på 1920-tallet er av Henrik Nissen d.y. 
* Nr.4 – Forretningsgård fra 1897 tegnet av arkitekt Hagbarth Martin Schytte-Berg.
* Nr.5 – Forretningsgård fra 1898 tegnet av Hagbarth Martin Schytte-Berg.
* Nr.6 – Dammgården. Forlagshus ferdigstilt i 1877 ved arkitekt Ove Ekman.
* Nr.7 og 8 – Forretningsgårder fra 1896–1898 av Ivar Cock.
* Nr.9 – Forretningsgård oppført 1885. Norsk Undertøimagasin har hatt butikk i første etasje siden 1908.
* Nr.10 – Forretningsgård i mur oppført 1876 ved J.E. Maurer. Grøndahls Flygel-og Pianolager hadde lokaler i bygningen fra 1911.
* Nr.11 – Kristiania Haandværkeres Sparekasse oppført 1895–1897 ved arkitekt Ivar Cock og Olaf Lilloe.
* Nr.12 – Hjørnegård mot Karl Johans gate; «Thunegården». Gården ble oppført 1860 og bygget om ved Ove Ekman i 1874. Gården eies av gullsmed- og urmakervirksomheten N.M. Thune.
* Nr.14 – «Halléngården», også en hjørnegård mot Karl Johans gate. Gården ble oppført i 1875 og arkitekt var Carl Friedrich Gerhardt.
* Nr.17 – Forretningsgård fra 1931. Arkitekter var Lars Backer og F.S. Platou.
* Nr.18–20 – På området lå Køkeritz-Væveriet. Disse ble på 1860-tallet slått sammen til en gård. Arkitekter var Harald H. Lenschow og Christian Grosch.
* Nr.21 – Horngården. Bygningen har også adresse Karl Johans gate 18 b-c. Forretningsbygg fra 1929–1930 ved Lars Backer. Ferdigstilt av F.S. Platou etter Backers død.
* Nr.23 – Hjørnegård mot Karl Johans gate opprinnelig fra midten av 1800-tallet og huset Bruns Bageri. Bygget om ved arkitekt Bredo Berntsen i 1918 for Bøndernes Bank. Katti Anker Møller åpnet Norges første mødrehygienekontor i bygningen i 1924.
* Nr.25 – «Fabritiusgården». Bygård oppført i 1854 og sannsynligvis tegnet av arkitekt Johan Henrik Nebelong før han forlot Norge.
* Nr.29 – Bygning oppført i 1889 ved arkitekt Christian Reuter. Den har i lange perioder vært tilholdssted for grafiske bedrifter.

## Bilder

Fil:Ovre Slottsgate 3.jpg|Christiania Sparebank i nr. 3. Arkitekt var Henrik Nissen.
Fil:Ovre Slottsgate 6.jpg|Dammgården i nr. 6. Ferdigstilt i 1877 ved Ove Ekman.
Fil:Ovre Slottsgate 21.jpg|«Horngården» i nr.21
Fil:Ark01.jpg|Bokhandelen Ark i nr.23, huset som tidligere blant annet huset Bøndernes Bank 


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Byantikvarens gule liste
Nobels gate (Oslo)

**Nobels gate** (1–45, 2–32) er en gate i Oslo. Den starter ved Frognerkilen, krysser Drammensveien, Bygdøy allé, Eckersbergs gate og Solheimgata og munner ut i Frognerveien ved Frognerparken. Den var opprinnelig alléen sørfra til innkjørselen til gårdstunet på Frogner hovedgård og hadde navnet Frognergaden mellom 1879 og 1901. Sitt nåværende navn fikk den i 1901, da den ble oppkalt etter den svenske industrimanneen og legatstifteren Alfred Nobel (1833&ndash;1896). 

Gaten er representert i den norske utgaven av Monopol. Et trikkestopp med samme navn ligger i Drammensveien.
__NOTOC__
## Bygninger

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Grensen (Oslo)

:*Se [[Grensen|pekerside]] for andre forekomster av Grensen som veinavn.*

**Grensen** (1–19, 2–20) er en gate i Oslo. Den går fra Stortorvet til Professor Aschehougs plass. Tidligere het gaten Grændsegaden som senere ble forkortet til Grændsen og som i dag skrives Grensen. Navnet uttales med tonem 1 (som i «bønder»).

Ruter la i 2009 planer om å gjøre gaten bilfri. 

## Utvalgte bygninger
* Grensen 1 er Stortorvets Gjæstgiveri, et bindingsverkhus fra 1700-tallet hvor det drives restaurant. Bygningen ligger med hjørnet ut mot Stortorvet. Stortorvets Gjæstgiveri er et fredet kulturminne.

* Nummer 2 ligger på den andre siden av gaten og er en forretningsgård fra 1893 tegnet av Ove Ekman. Gården kalles gjerne Larssengården etter Johan O. Larssen, som kjøpte den i 1909, og som drev utstyrsbutikk i bygningen. Grensen 2 er lokalt listeført som kulturminne.

* Grensen 3 ligger på samme side som Stortorvets Gjæstgiveri og er en bygning i funkisstil med hjørnefasaden ut mot Grensen og Grubbegata. Bygget ble reist i 1932-33 som hovedkontor for Akers Sparebank ved arkitektene Morgenstierne & Eide. Bygningen er lokalt listeført som kulturminne.

* Grensen 5–7 går under betegnelsen Sontumgården og er en forretningsgård reist for bilfirmaet C.E. Sontum & Co i 1899–1900 ved arkitekt Kristen Rivertz. Fasaden er ved Oscar Hoff. Gården har et indre gårdsrom som strekker seg gjennom nesten hele kvartalet. De indre bygningene ble brukt som fengsel fra 1901 til 1933. I 1929 startet salmaker Jørgen Jørgensen fabrikken Norrøna i andre etasje i nr.7. Også Sontumgården er lokalt listeført som kulturminne.

* Grensen 8 har navnet Kjøpmann Kjos’ gård og er en gammel kjøpmannsgård. Den består av to gårder, den ene ble oppført cirka 1800. Den ble bygget om i 1879 av arkitekt Hjalmar Welhaven. Gården som vender mot gaten kan spores tilbake til 1700-tallet. Grensen 8 er lokalt listeført som kulturminne.

* Grensen 9 var en forretningsgård der blant annet Rieker's Fetevarer holdt til på begynnelsen av 1900-tallet. Grensen 9 er i dag en forretningsgård av nyere dato, fra 1982, tegnet av Kari Nissen Brodtkorb. I bakgården holdt tidligere Miljøhuset til. Her ligger eldre bindingsverkhus som antakelig er fra begynnelsen av 1800-tallet. Både nummer 9 og bakgården i 9b er lokalt listeført som kulturminne.

* Brødrene Wolds gård i nummer 10 omtales også som Mona Lisa-huset etter restauranten som har lokaler i bygningen. Den ble reist for brødrene Wold i 1862–1863 etter tegninger av arkitekt Henrik Thrap-Meyer og bygget om i 1912 og 1932 ved Einar Engelstad. I første etasje lå «Brødrene Wold Colonial Fedevare og Brændevinshandel», og i 1880 åpnet Norges første telefonsentral i etasjene over, International Bell Telephone Company. Også Grensen 10 er lokalt listeført som kulturminne.

* Grændsens Skotøimagazin, Grensen 12.

* Norske Folk-gården, Grensen 17.
* Thon Hotel Munch ligger i Grensen 19. Her lå tidligere misjonshotellet Hotell Norrøna.

## Referanser


## Litteratur
* Grensen i Oslo byleksikon
* 
*
Gabels gate (Oslo)

**Gabels gate** (1–49, 4–50) er en gate i Oslo. Den starter nord for jernbanens sporområde ved Frognerstranda på Skillebekk, krysser Drammensveien og ender ved Frognerveien på Frogner.

Gabels gate ble i 1891 oppkalt etter visestattholder Frederik Gabel (ca. 1645-1708). Det er en klassisk vestkantgate med bygårder hovedsakelig fra 1890-årene og bebyggelse av varierende alder i midten. Gatereguleringen over Gimlehøyden ble ikke alltid gjennomført som planlagt. Gabels gate skulle ha vært krysset av Abels gate, men av denne gjenstår bare en liten rest i form av Cato Guldbergs vei på østsiden av Gabels gate i tillegg til Fritzners gate oppe på høyden.

Gabels gate har mange verneverdige hus som er oppført på Byantikvarens gule liste, særlig i begynnelsen og slutten av gaten.

Gaten er representert i den norske utgaven av Monopol.

## Bygninger i utvalg

## Referanser




## Litteratur
* Oslo byleksikon: Gabels gate
* 

## Eksterne lenker
* 
* Listeførte bygninger i Kulturminnesøk
Ringgata (Oslo)

:*Se [[Ringgata|pekerside]] for flere forekomster av Ringgata.*

**Ringgata** (1-5, 2-4) er en gate i Oslo. Den ligger på Tøyen i bydel Gamle Oslo og går fra baksiden av Munchmuseet til Hagegata. 

Navnet har sin opprinnelse i at den var tenkt å være en del av et større ringsveiprosjekt rundt Oslo sentrum, planlagt i 1880-årene i etterkant av den store byutvidelsen i 1878 og lagt i grenseområdene mellom Oslo og Aker kommuner. Gata ble derfor anlagt mye bredere enn eksisterende gater i nabolaget.

En senere versjon av prosjektet, den såkalte Kirkeveiringen (Ring 2) fra Skøyen til Galgeberg via Ullevål sykehus, ble senere ferdigstilt i 1950-årene, men ble i dette området lagt til Finnmarkgata. Ringgata gjenstår nå som en kort gatestump med boligblokker fra slutten av 1940-tallet og begynnelsen av 1950-tallet.

Gata er representert i den norske utgaven av Monopol.

## Referanser


## Litteratur
*
Jørgen Moes gate (Oslo)

:::*Se [[Jørgen Moes gate|pekerside]] for flere forekomster av Jørgen Moes gate.*

**Jørgen Moes gate** (1-3, 2) er en kort gate i Oslo. Den går fra Holtegata ved Uranienborg kirke til Daas gate ved Briskeby brannstasjon, og ligger i bydel Frogner. 

Gaten fikk sitt navn i 1885 og er oppkalt etter biskop, eventyrsamler og dikter Jørgen Moe (1813&ndash;1881). Gamle kart tyder på at gaten var tenkt forlenget nordvestover helt til Fuglehauggata, men dette skjedde ikke, og i dag står Briskeby brannstasjon (oppført 1963) som fondmotiv i nordvest.

Leiegårdene i nr. 1 og 1B ble tegnet av den svenske arkitekten Anselm Liljeström og oppført i 1890. Nr. 3 ble tegnet av N.S.D. Eckhoff og oppført i 1887–88.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 

## Bilder fra gaten

Fil:Jørgen Moes gate 1939.png|Jørgen Moes gate, Oslo, sett fra Holtegata 1939. Åpenbart satt sammen av to bilder.
Fil:Jørgen Moes gate 1.jpg|Nr. 1 (ark. Anselm Liljeström, 1890)
Fil:Jørgen Moes gate 1B.jpg|Nr. 1B (ark. Anselm Liljeström, 1890)
Fil:Jørgen Moes gate 3.JPG|Nr. 3 (ark. N.S.D. Eckhoff, 1887–88)
Fil:Uranienborg kirke fondmotiv id 85728.jpg|Uranienborg kirke er fondmotiv i sørøstenden.
Bygdøy allé (Oslo)

**Bygdøy allé** (1–127, 135, 2–92; lokal form: **Bygdø allé**) er en gate på Frogner i Oslo som går fra Solli plass til Sjølystveien ved avkjøringen til Bygdøy. Den ble opparbeidet fra 1890, og navngitt året etter. Gaten er kjent for de store kastanjetrærne som pryder den, og særlig nedre del representerer også den raske byutviklingen som fant sted i Oslo frem til byggekrakket i 1899, med påkostede og fasjonable murgårder i fire etasjer. Senere ble det bygget en del gode eksempler på jugendbebyggelse, blant annet nr. 47.

Bygdøy allé ble planlagt i 1889 som en parisisk boulevard. Men politikerne syntes det ble for dyrt, og reduserte den til halv bredde. Bare ved Frogner kirke ses det hvor bred den egentlig skulle være.

Gaten er 1.400 meter lang og hadde i 2010 en kjøretøytrafikk på hverdager på 21 000. Den er en hovedtrafikkåre ut av byen som blant annet den vestgående kollektive busstrafikken blir kanalisert gjennom. 

Det meste av Bygdøy allé ligger i bydel Frogner. Unntaket er nr. 135, som ligger i Ullern.

Gaten er representert i den norske utgaven av Monopol.

## Bygninger
### Fra Solli plass til Gabels gate

### Fra Gabels gate til Thomas Heftyes gate

### Fra Thomas Heftyes gate til Sjølyst

## Kastanjealleen
Alleen er godt kjent, og tema for Jens Book-Jenssens sang *[[Når kastanjene blomstrer i Bygdø Allé]]*.

De opprinnelige ca. 230 trærne ble plantet i 1896–97, trolig etter forbilde i Paris. Rundt 1930 var trærne så store at beboerne klaget over skyggevirkningen. Bygartner Marius Røhne mente valget av treslag var feil, og foreslo på slutten av 1930-årene at annethvert tre burde fjernes, men det ble ikke gjennomført. Fra 1985 er det plantet nye trær til erstatning for de som dør. I 2010 var det 122 opprinnelige trær i alleen og 87 plantet etter 1985. Fra 1970-årene har saltskadene vært økende, og alleen har senere fremstått stadig mindre enhetlig.
 
Ved en tilstandsvurdering i 2010 av de da 209 kastanjetrærne kom det frem at trærne fordelte seg med om lag en tredjedel i hver av vekstfase, klimaksfase og avviklingsfase. Grunt jordsmonn, begrenset tilgang på vann og næring, påkjørsel av bil og snøbrøyting var trusler mot trærne, men veisaltingen var den viktigste årsaken til at arborist Erik Solfjeld anslo at 60 prosent av trærne ville være døde i løpet av 20 år. Senere har kastanjer blitt skiftet ut med rogn.

## Referanser


 
 
 
 
 



## Litteratur
*
*
*
* 
*
*
Trosterudveien (Oslo)

**Trosterudveien** (1A–69, 2B–52) er en vei på Ris i Oslo ytre vest. Veien går fra Slemdalsveien til Melkeveien. En rekke villaer er matrikulert til Trosterudveien. Nederst i veien ligger det en transformatorstasjon som av utseende kan forveksles med en kirke. Vegg i vegg med denne ligger Ris pumpestasjon som står for områdets vannforsyning.

Veien fikk  i 1917 navnet etter husmannsplassen Trosterud under Ris.

Veien er representert i den norske utgaven av Monopol.

## Litteratur
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Skarpsno

**Skarpsno** er et strøk i Oslo, mellom Skillebekk, Gimle og Skøyen beliggende i bydel Frogner. Skarpsno ligger langs Frognerkilens nordside, vis-à-vis Bygdøy, og har lystbåthavn langs sjøsiden. Gjennom strøket går Drammensveien, som de fleste har adresse til, og E 18 langs Frognerkilen nærmere sjøen. 

Skarpsno var en plass under Frogner hovedgård ved utløpet av Terningbekken, bolig for fergemannen som rodde folk til og fra Bygdøy. Hans stuebygning lå på fjellryggen vest for Skarpsnoparken, omtrent ved enden av C.A. Pihls gate. Skarpsno brygge var havn og badeplass for gården Frogner. 

Bebyggelsen er i hovedsak fra 1890-tallet og består av en rekke flotte villaer. En bevaringsplan for området ble vedtatt i 1992. I strøket finnes parkene Frøyas have og Skarpsnoparken. Stedet er representert i den norske utgaven av Monopol.

Skarpsno har trikkeforbindelse til Oslo sentrum ved Skøyenlinjen. Skarpsno hadde også togforbindelse ved Skarpsno stasjon på Drammensbanen, i drift fra 1882 til 1973. 

## Navnet
Stedsnavnet er i Oslo byleksikon og Store norske leksikon forklart som 'det skarpe hjørne' av nederlandsk *Scarpen oort* med henvisning til Isaac van Geelkercks kart fra 1649, eller som en forvanskning av *Escarpe du nord*, 'Nordskansen'. Forklaringen skyldes en sammenblanding med den spisse nordre bastion på Akershus festning, som på Geelkercks kart fra 1649 er kalt «Scherpen oort». Geelkercks kart omfatter ikke Skarpsno, og det er usannsynlig at det har ligget en skanse her. Navnet finnes flere steder i Norge og forklares ofte som beskrivende for et værhardt sted.

## Ambassader
(fra vest mot øst)
* Brasil
* Egypt
* Danmark
* Polen
* Serbia
* Belgia
* Sør-Afrika
* Iran
* Kroatia og Venezuela (samme bygg)

## Litteratur
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
* 
* «Skikkelige Skarpsno», *Aftenposten* 1. mars 2008
Falsk korallslange

**Falsk korallslange** er en slange som lever i Amazonas og på Trinidad.

## Beskrivelse
Falsk korallslange er middels stor, og blir 60&ndash;90&nbsp;cm lang. Ryggsiden er rød med svarte tverrstriper, og buken er hvit. Tegningene minner om de giftige korallslangene som finnes i det samme området, men den falske korallslangen er helt harmløs. Arten har på samme måte som kvelerslangene rester av bakbein i form av to sporer på hver side av analåpningen. Begge lungene fungerer, men venstre lunge er redusert.

## Habitat
Falsk korallslange lever i jordganger under bakken, og forekommer både i tropisk regnskog og i jordbruksområder. Viktige byttedyr er ormeøgler, andre slanger og ormepadder. Arten er nattaktiv, og jakter på marka og i vann. Falsk korallslange legger 3&ndash;13 egg i hvert kull.

## Taksonomi
Arten regnes nå som det eneste nålevende medlemmet i familien Aniliidae. Tidligere ble de svært like valseslangene og dvergvalseslangene, som lever i Asia, regnet til den samme familien.

Mange fossile arter regnes til Aniliidae, eller til den overordnede gruppen Anilioidea. En må være klar over at paleontologer ofte bruker disse navnene i en vid betydning. Noen av de fossile artene var sannsynligvis valseslanger, dvergvalseslanger, skjoldhaler, eller tilhørte grupper som er helt utdødd.

*Australophis* levde i Argentina i sen kritt, og *Hoffstetterella* er kjent fra paleocen i Brasil.  Den eiendommelige og storvokste *Colombophis* er kjent fra miocen i Venezuela. Den mest kjente europeiske representanten for gruppen er *Eoanilius*, som er funnet i avsetninger fra eocen og oligocen. Slekten *Michauxophis* fantes i Europa helt fram til pliocen.

Flere arter i slekten *Coniophis* er funnet i lag fra kritt, paleocen og eocen i Nord-Amerika, men fossiler som regnes til denne slekten, er også kjent fra Sør-Amerika, Afrika og Europa. *Coniophis dabiebus* fra Sudan er en av de eldste slanger som er kjent. *Coniophis* er sannsynligvis et para- eller polyfyletisk oppsamlingstaxon for ulike tidlige slanger.

### Fylogeni
Følgende kladogram viser slektskapsforholdene innenfor Alethinophidia ifølge Vidal & Hedges. Den lite kjente sørøstasiatiske slekten *[[Xenophidion]]* er ikke tatt med i denne studien. Afrophidia utenom de avanserte slangene danner en naturlig gruppe som eventuelt kan kalles Henophidia.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* The Reptile Database - ''Anilius scytale''
* biolib.cz – False Coral Snake ''Anilius scytale'' (Linnaeus, 1758) 
* Paleobiology Database – Aniliidae
Motstand

**Motstand** kan referere til:

* Elektrisk motstand, fysisk fenomen
* Motstand (elektrisk komponent)
* Motstandsbevegelse
* Luftmotstand
Malaysiavalseslange

**Malaysiavalseslangen** (vitenskapelig navn *Cylindrophis ruffus*) er en slange som lever i Sørøst-Asia. Den blir 70&ndash;100&nbsp;cm lang. Malaysiavalseslangen lever for det meste i jordganger under bakken.

## Litteratur
* *Verdens dyreliv*, N.W.Damm & Søn AS 2002, ISBN 82-496-0037-1

## Eksterne lenker
* 
* Snakes of Southeast Asia – Red-tailed Pipe Snake
Torggata

**Torggata** (eventuelt **Torggaten**, **Torvgaten** eller **Torvgata**) finnes en rekke steder:

## Torggata
* Torvgata (Arendal)
* Torggata (Hamar)
* Torggata (Oslo)
* Torvgata (Hønefoss)
* Torggata (Sarpsborg) 
* Torggata (Skien) 
* Torggata (Sandnes)
* Torggata (Sandefjord) 
* Torggata (Frogn) – Drøbak 
* Torggata (Re) – Revetal 
* Torggata (Lyngdal) 
* Torggata (Horten)
* Torggata (Porsgrunn) 
* Torggata (Steinkjer) 
* Torggata (Elverum) 
* Torggata (Flora) 
* Torggata (Marker) – Ørje 
* Torggata (Hemnes) – Hemnesberget 
* Torggata (Os)
* Torggata (Rana) – Mo i Rana 
* Torggata (Vågan) – Kabelvåg 
* Torggata (Malvik) – Hommelvik 
* Torggata (Sauda)
* Torggata (Jevnaker) 
* Torggata (Hå) – Nærbø 
* Torggata (Haugesund) 
* Torggata (Fauske)
* Torggata (Hadsel) – Melbu 
* Torggata (Åmot) – Rena 
* Torggata (Moss)
* Torggata (Sortland)
* Torggata (Askim) 
* Torggata (Ringebu)
* Torggata (Time) – Bryne

## Torggaten
* Torggaten (Bergen)
* Torggaten (Eidsberg) – Mysen 
* Torvgaten (Fredrikstad) 
* Torvgaten (Farsund) 
* Torvgaten (Arendal) 
* Torvgaten (Tønsberg)

## Torvgata
* Torvgata (Bodø)
* Torvgata (Skedsmo) – Lillestrøm 
* Torvgata (Meldal) – Løkken Verk 
* Torvgata (Kragerø) 
* Torvgata (Tynset)

## Andre former
* Torvgada (Søgne)
* Lille Torvgate (Åmot) – Rena 
* Nedre Torvgate (Gjøvik)
* Øvre Torvgate (Gjøvik)
* Sandvikens Torggate (Bergen) 
* Vestre Torggaten (Bergen) 
* Nedre Torggate (Drammen) 
* Øvre Torggate (Drammen) 
* Nedre Torggate (Larvik) 
* Øvre Torggate (Larvik) 
* Nedre Torggate (Nedre Eiker) – Mjøndalen 
* Øvre Torggata (Nedre Eiker) – Mjøndalen