Margrethe av Roskilde

**Margrethe av Roskilde** eller **Højelse** (død i Ølsehave, derav Ølsie = Højelse eller Ølsemagle i 1176) var en dansk lokalhelgen og regnes som Danmarks eneste kvinnelige helgen, men ble aldri kanonisert av paven.

## Familiebakgrunn
Margrethe var datter av Skjalm Hvides sønnesønn Sune Ebbesen (–1186) og Cecilie. Skjalm Hvides andre sønnesønn var biskop Absalon som grunnla København; Absalon var dermed  fetter til Margrethes far, Sune Ebbesen. Selv var Margrethe søster til de syv «Sunesønnene» som alle fikk fremtredende posisjoner under Valdemar Seier. Sune Ebbesen som var Valdemar den stores rådgiver og god for verdier tilsvarende 750 gårdsbruk, sendte to sønner utenlands for å studere: Anders Sunesen som ble erkebiskop, og Peder Sunesen (1161-1214) som etterfulgte sin fars fetter Absalon som biskop i Roskilde, og forhandlet om prinsesse Ingeborgs giftermål med den franske kongen Filip August. I tillegg hadde Sune Ebbesen sønnene Ebbe og Lars som begge falt i slaget ved Lena i januar 1208; samt Johannes som ble marsk, Torbern og Jacob; og fire døtre, der Cæcilie giftet seg med Jon Reinmodsen og ble mor til drosten Jon Litle (1230-1307) som makeskiftet med Esrum kloster og er gravlagt der; en annen ble gift med en tysk greve som het Engelbert og nevnes i folkevisen om Lena-slaget, og Margrethe ble helgen.

Margrethe var gift med en ellers ukjent Herlog; gården hans er kanskje den det er funnet spor etter under Højelse prestegård. Hun skal ha fått tre barn med ham.

## Helgen
I 1176 skal hennes mann ha drept henne og prøvd å få det til å se ut som selvmord ved å henge henne opp på en bjelke; og som selvmorder ble hun lagt i uinnviet jord på Ølsemagle strand ved Køge bukt. Men så viste det seg lys på graven om nettene, og da Roskilde bispestol hørte om dette, sendte Absalon menn til stedet for å undersøke hva som var skjedd med hans grandniese. Herlog brøt sammen i avhør og tilstod. Absalon ga ham bot, og førte den døde til Roskilde, der hun ble ærefullt skrinlagt i Vor Frue kloster. I *Sunesønnenes Psalter* står datoen for dette notert som 19. juli. Pengeofrene ved Margrethes grav ga klosteret viktige inntekter, selv om en tredjedel tilfalt Sorø kloster, som var grunnlagt av Hvide-slekten. Nonnene i Vor Frue fikk i tillegg rett til å samle inn «Margrethe-penger» i 12 herreder i Øst-Sjælland; men etter reformasjonen forsvant levningene hennes. I 1191 la biskop Absalon ned relikvier etter henne i alteret i den nybygde Gumlösa kirke i Skåne som da var dansk område. I Gumlösa hadde de alt et hodehår fra jomfru Maria, og ett av apostelen Peters skjegghår.

Etter dette ble hun ansett som en lokal helgen, og folk valfartet til det lille strandkapellet som ble reist over den opprinnelige graven ved Køge. Selv om hun ikke er pavelig kanonisert, omtales hun i flere pavebrev som *sancta.

I [[Lund domkirke]] finnes en «Margrethes serk», utstilt på domkirkemuseet i Lund (der den kalles «jomfru Marias serk»). Dette [[relikvie]]t var egentlig en *alba* («messeskjorte»), som angivelig tilhørte Margrethe, og kunne lindre fødselssmerter (for «*gode kvinder udi nedkomst ganske nyttelig''»). Christian I skrev til kannikene i Lund og ba om å få låne serken til bruk for sin kone, dronning Dorothea.

I lang tid etter reformasjonen, til rundt 1850, kom syke til Vor Frue kirke i håp om  helbredelse, selv om Margrethe ikke var kanonisert helgen. Der ble også bygd et kapell hvor hun opprinnelig ble gravd ned. Utenfor Ølsemagle er det spor etter middelalderbebyggelse, og en vei på stedet ble derfor kalt Kapelvej.

I 2015 åpnet Margrethe-stien som går mellom Højelse kirke og Ejby lenger vest.

## Referanser