open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Glen of Imaal

**Glen of Imaal** (irsk: *Gleann Uí Mháil*) er et avsidesliggende dalføre i Wicklowfjellene som ligger i grevskapet Wicklow, sørøst i Irland. Grevskapet er en del av provinsen Leinster. Dalen er et populært utgangspunkt for fotturer til fjellet Lugnaquilla, det høyeste fjellet i Leinster. Mye av dalen brukes av den irske hæren som et artilleriskytefelt, og turgåere som bruker dalen rådes til å observere tidspunktene for skyteøvelse og å avstå fra å plukke opp merkelige gjenstander.

Bortsett fra in vakre natur er dalen kjent for den innfødt irske hunderasen irish glen of imaal terrier.

## Historie
### Tidlig historie

Glen of Imaal er oppkalt etter klanen Uí Máil, som dominerte kongedømmet Leinster på 700-tallet. De ble fordrevet av klanen Uí Dúnlainge fra lavlandet i det som skulle bli grevskapet Kildare, og fra denen tiden og til begynnelsen av 1200-tallet lå de langs den vestlige foten av Wicklowfjellene. Dalen ser ut til å ha vært et sentrum for deres makt. 

På 1300-tallet hadde O'Tuathail (anglifisert som O'Toole) (fra Uí Dunlainge) overtatt herredømmet til Uí Máil, etter å ha blitt forvist fra sørlige Kildare av normanniske okkupanter som overtok den beste landbrukseiendommene. Det samme skjedde med klanen Ó Broin (O’Byrne), en sidegren av fra Uí Dunlainge. Begge tok opphold i Wicklowfjellene etter å ha hatt store tap og lidelser i strid med normannerne, men greide å etablere seg på nytt i Glen of Imaal hvor O'Tuathail dominerer nord og nord-vest for Wicklowfjellene og Ó Broin øst og sør.

I landsbyen Derrynamuck (*Doire na Muc*) i Glen Of Imaal er det en hytte dedikert til minnet om Michael Dwyer (1772–1825), en kjent militær leder fra det irske opprøret i 1798. Etter å ha innsett nederlag i juli 1798 trakk Dwyer seg inn i Wicklowfjellene med sine folk, og til sitt hjemland Glen of Imaal, hvor han drev en geriljakrig mot britiske styrker. Det som nå er kjent som «Dwyer-McAllister-hytta», hvor en  en gruppe irske opprørere ledet av Michael Dwyer skjulte seg da de vinteren 1799 ble omringet av britiske styrker. Samuel McAllister døde da han trakk til seg fiendtlig ild for å la Dwyer trekke seg ut ubemerket og rømme inn i det snødekte fjellet.

## Eksterne lenker
* Triniti - Glen of Imaal lyric, *ST Lyrics*. Irsk folkesang om Glen of Imaal
* Glen of Imaal, *Lyrics.com*. En liste over tekster, artister og sanger som inneholder begrepet «Glen of Imaal»
The Elder Scrolls II: Daggerfall

***The Elder Scrolls II: Daggerfall*** er et rollespill til PC fra 1996. Spillet inngår i *[[The Elder Scrolls]]*-serien, som utvikles og utgis av Bethesda Softworks.

I likhet med andre *Elder Scrolls*-spill, foregår *Daggerfall* i spillverdenen «Tamriel». Det aktuelle arealet i *Daggerfall* har blitt anslått til å tilsvare det dobbelte av Storbritannia. Spilleren kan utforske 15&nbsp;000 byer, landsbyer og underjordiske arealer. Det begrensede utvalget av bygninger brukt til å konstruere byer fikk dog flere til å klage på spillets ensformighet. Oppfølgeren, *[[The Elder Scrolls III: Morrowind]]*, svarte med en mindre, mer detaljert spillverden.

Spillet har avanserte systemer for å utforme trylleformler og liknende. Det er også muligheter for å kjøpe hus og hester, samt enorme mengder klær og utstyr. Man kan også forvandle karakteren sin til andre skapninger, for eksempel varulver eller vampyrer. Kampsystemet benytter musebevegelser for å avgjøre hvilken vei sverdet skal slå. Det politiske systemet i *Daggerfall* omfatter et stort nettverk av laug, ordener og religioner, alle med unike oppgaver og oppdrag som spilleren kan utføre. Ved å melde seg inn og bidra i disse gruppene, kan man forbedre sitt rykte i spillverdenen. De datastyrte karakterenes oppførsel vil deretter utvikle seg i henhold til det ryktet hovedfiguren har.

*Daggerfall* er også kjent for sine mange programfeil (eller *bugs*, derav kallenavnet *Buggerfall*). Som følge av disse feilene, var det i den opprinnelige versjonen umulig å fullføre spillet. Det ble lansert en rekke programfikser, selv om mange feil aldri ble rettet opp i. Tilhengere har i senere tid foreslått å omskape spillet for moderne plattformer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* The UESP: Daggerfall
* Interkarma's Daggerfall Workshop
* King Svatopluk's Court
* The DF Code Project
* Elder Scrolls GL (tidligere *Daggerfall [[OpenGL|GL]]*)
Saxitoxin

**Saxitoxin** er en kjemisk binding som angriper nervesystemet til mennesker, og er mest kjent for å forårsake paralytisk skalldyrforgiftning.. 
Stoffet blir blant annet benyttet i kjemiske våpen og er nevnt i kapittel 1 av Kjemivåpenkonvensjonen. Det fungerer ved å blokkere Na+-kanaler.

## Etymologi

Navnet «saxitoksin» kommer fra muslingslekten *[[Saksidomus]]*, der giften offisielt ble funnet for første gang.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Saxitoxin ved sciencedirect.com (engelsk)
Bakke kirke (Trondheim)

**Bakke kirke** er en åttekantet kirke i laftet tømmer på Møllenberg, rett øst for Trondheim sentrum. Den stod ferdig i 1715 og ble opprinnelig kalt Anne Dorothea kirke etter biskop Peder Krogs kone. Kirken har preg av barokk med et høyt spir. Sammen med Hospitalskirken er dette en av de få godt bevarte bygninger fra tidlig 1700-tall i Trondheim, der branner og ombygginger har endret resten av byens preg.

## Historie
Kirken er oppført 1714&ndash;1715 av arkitekt J. C. Hempel. Kirken var en forstørret kopi av Hospitalskirken som stod ferdig ni år tidligere. Sigurd Muri oppgir Johan Pedersen som arkitekt. Byggingen kom i gang etter initiativ fra biskop Peder Krog. Krog hadde i 1708 av økonomiske grunner overflyttet Bakklandet fra Trondheim til Strinda prestegjeld, der Krog også var sogneprest. Beslutningen ble lite populær. Kirken ble bygget som menighetskirke for Bakklandet da avstanden til nærmeste kirke i Strinda (Lade kirke) var for stor. Krog, som på den tiden bodde på Bakke gård rett ved siden av kirken, døpte kirken Anna Dorothea kirke etter sin kone, men navnet slo aldri an, den ble av folk flest omtalt som «Bakk'kjerka». Biskopen ga selv tomt til kirken på Bakke gård. Sakristi ble bygget til i 1768. I 1771 ble det inntil kirken murt opp et gravsted (mausoleum) for kammerråd Morten S. Hoff. Gravstedet stakk ut i Innherredsveien, og ble revet da kirken ble flyttet i 1939.

Som eneste bygning på Bakklandet ble kirken spart under svenskenes beleiring 1718. Til forskjell fra andre kirker forble den menighetens eiendommen etter det store kirkesalget i 1721. Kirken ble sognekirke da Bakklandet ble eget prestegjeld i 1847. Etter første verdenskrig kom kirken til å ligge langt ut i Innherredsveien etter dens oppgradering og var en vesentlig trafikkhindring, noe som førte til planer om riving av kirken særlig etter åpningen av nye Bakke bru 1927. Kirken hadde blitt sognekirke til arbeiderne ved Trondhjems Mekaniske Værksted som stort sett bodde på Møllenberg. Det var derfor mange som ville bevare den og derfor ble hele kirken jekket opp med donkraft og flyttet flere meter til siden i 1939. Deretter ble den restaurert og vigslet på ny 1941.

Interiøret er restaurert med barokkfarger, forgyllinger og marmoreringer. Taket støttes av fire søyler i kirkerommet hvor det er innvendige gallerier. Kirken fikk orgel i 1768 skjenket av kammerråd Morten S. Hoff.

Bakke kirke var modell for Dolstad kirke i Vefsn.

## Bilder
* 

File:Bakke kirke 2.jpg|Da trafikken på Innherredsveien økte i løpet av de første tiårene av 1900-tallet, ble bygningen flyttet flere meter til siden i 1939. Bildet er tatt før flyttingen og viser Hoffs gravstad som stikker ut i veien
File:Innherredsveien 1 E - Bakke kirke (1970) (20949229749).jpg|
File:Bakke kirke ved 250-års jubileet (1965).jpg|Interiør med søyler og gallerier nærmest, alter og orgel bak
File:Bakke kirke (wooden Lutheran church 1715) Innherredsveien Trondheim, Norway Ettermiddagslys skumring blå himmel (dusklight) 2019-03-11 DSC07988.jpg|



## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Bakke kirke, i Store norske leksikon
«Teisten»

Skip med navnet **«Teisten»**:

*HB «Teisten» (1961) (som MS «Teisten» 1961–1969)
*HB «Teisten» (1970) (som MS «Teisten» 1970–1988)
*MS «Øygar» (som MS «Teisten» 1988–1996)
*MS «Teisten» (2006)
«Tjelden»

Skip med navnet **«Tjelden»**:

*HB «Sundfoil I» av 1963 (som M/S «Tjelden» 1968 – 1980)
*MS «Haugesund» av 1973 (som M/S «Tjelden» 1980 – 1989)
*MS «Anne Line» av 1986 (som M/S «Tjelden» 1991 – 2008)
*MS «Tjelden» av 2013
Nastassja Kinski

**Nastassja Kinski** (født **Nastassja Aglaia Nakszynski** 24. januar 1961 i Berlin) er en tysk skuespillerinne, kjent for bl.a. sitt portrett av «Tess D'Urberville» i Roman Polanskis film *[[Tess]]* (1979) og for sine roller i flere av Wim Wenders' filmer.

På slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet var Nastassja Kinski et internasjonalt sexsymbol. Hun begynte sin karrière som modell i hjemlandet Tyskland. I tenårene reiste hun til USA for å studere skuespill under Lee Strasberg, og fikk tittelrollen i Polanskis *Tess*. Kort etter at filmen kom tok den legendariske fotografen Richard Avedon et fotografi av henne som gjorde henne til et populært ikon. I 1982 spilte hun i Francis Ford Coppolas film *[[One From The Heart]]* og i *[[Cat People (1982)|Cat People]]*. Kinski reiste tilbake til Europa hvor hun fortsatte å spille i filmer på midten og slutten av 1980-tallet, men med mindre suksess enn tidligere.

Hun mottok gode kritikker for rollen i den tyske filmen *[[Paris, Texas]]* fra 1984. Filmen ble ikke bredt lansert, men regnes av mange som klassiker og kultfilm.

På 1990-tallet fikk hun roller i filmer som *[[Terminal Velocity]]* og *[[One Night Stand]]*.

Nastassja Kinski er datter av den tyske skuespilleren Klaus Kinski og Ruth Brigitte Tocki.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Mar Saba-klosteret

**Mar Saba-klosteret** (også kalt *Sankt Sabas kloster*) er et gresk-ortodoks kloster som ligger i nærheten av Betlehem på Vestbredden.

Klosteret ligger isolert 14,5 km øst for Betlehem på den israelsk-okkuperte Vestbredden og 6 km fra St. Theodosius. Klosteret er skåret ut i fjellveggen i en dal hvor omgivelsene er bortimot ørken. Fra klosteret er det utsikt over Kidron-elven, som i henhold til den kristne tradisjonen er «Blodets Elv» som på Dommens dag vil flyte med syndere.

Klosteret ble grunnlagt av den hellige Saba av Kappadokia i år 483. Klosteret står på motsatt side av de huler hvor den hellige Saba begynte sitt asketiske liv. For øyeblikket huser klosteret kun ti munker mens det på 600-tallet var så mange som 4000 munker. Den gang var det sykehus for spedalske og gjestehus for pilegrimer. Klosteret er ansett som et av de aller eldste fortsatt operative klostre i verden, og fortsatt opprettholder det mange av sine tradisjoner.

Klosteret har en velpreservert relikvie av et lik som antas å være den hellige Saba.

Mar Saba er stedet hvor Morton Smith fant en kopi av et brev som er tilegnet Klemens av Alexandria og som inneholder utdrag fra *[[Det hemmelige Markusevangeliet]]*, men er ikke anerkjent av den ortodokse kirken.

Den britiske forfatteren William Dalrymple har i reiseskildringen *I skyggen av Bysants* (Oslo, 2000) i et eget kapittel beskrevet klosteret og dets noe spesielle gjenværende beboere. En tradisjon er det totale forbudet mot at kvinner kommer inn på området. Den eneste bygningen som kvinner kan oppholde seg er *Kvinnenes tårn* i nærheten av hovedporten.
Paris, Texas

***Paris, Texas*** er en engelskspråklig tysk dramafilm fra 1984 regissert av Wim Wenders. Hovedrollene spilles av Harry Dean Stanton, Nastassja Kinski, Dean Stockwell, Aurore Clément og Hunter Carson. 

Den vant Gullpalmen ved filmfestivalen i Cannes.

Den ble meget godt mottatt av anmelderne. 

## Handling
Harry Dean Stanton spiller «Travis», en mann som har vært forsvunnet i fire år. Han blir funnet av broren (spilt av Dean Stockwell) i Syd-Texas, og er stum og lider tilsynelatende av hukommelsestap. Senere forsøker han å få skikk på livet sitt igjen og forstå hva som skjedde mellom ham og kona «Jane» (Nastassja Kinski) og sønnen.

## Musikken
Musikken er komponert av Ry Cooder. Den spesielle klagende og ensomme lyden av steelgitaren gir en stemning som gjør at man ikke kan forestille seg filmen uten musikken eller musikken uten filmen. 

Musikken er blant de mest kjente filmmusikk albumene.

## Skuespillere
* Harry Dean Stanton som Travis Henderson
* Sam Berry som bensinstasjon-ansatt.
* Bernhard Wicki som doktor Ulmer.
* Dean Stockwell som Walt Henderson.
* Aurore Clément som Anne Henderson.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
«Tedno»

Skip med navnet **«Tedno»**:

*MS «Tedno» (1973) av 1973 (som M/S «Tedno» 1973–1992, som M/S «Tedno I» 1992–1996)
*MS «Tedno» (1992) av 1992 (som M/S «Tedno» 1992–2007)
*MS «Tedno» (2007) av 2007
Det Elektriske Kjøkken

**Det Elektriske Kjøkken** var en eksperimentell rockegruppe fra Trondheim. Bandnavnet var ment å variere; variantene var **Det Elektriske Kjøkken**, **Jehovas Vitner**, **Elektriske Vitner**, **Lidende Ungdom** og **Ensomme Kyr**, der det var meningen at adjektiver og substantiver skulle kombineres fritt. Det sirkulerer en demokassett med bandnavnet Elektriske Vitner, og på *[[Kraftrock]]* er bandet listet som Jehovas Vitner, men for det meste er det bandnavnet Det Elektriske Kjøkken som blir brukt. 

Medlemmer var Sven Erga, Ragnar Wold, Lister og Knut Erik Misvær, sistnevnte ga seg etter den første egne utgivelsen. Den obskure musikeren Bern Balders medvirker på to låter på kassetten 79-82; han er ellers mest kjent for singelen "The Alter-Ego Effect/My Spy-Event", som selges for tresifrede dollarbeløp blant internasjonale synth-musikksamlere. 

Musikalsk var Det Elektriske Kjøkken rotfestet i punken, men fikk tidlig en særegen uttrykksform, og særlig på *Elefantene er kommet* var musikken til tider svært eksperimentell. Tekstmessig hadde bandet også en svært særegen, til dels surrealistisk, tilnærming.

*Tempelbrenner'n* fra Konkret Rock er en instrumentallåt inspirert av romanen "Den Gyldne Paviljongs Tempel" av Yukio Mishima, omhandlende munken som brente Kinkakuji-tempelet i Kyoto, Japan. 

Det Elektriske Kjøkken ga ut platene sine på Oh Yeah!, som de selv hadde opprettet. Selskapet er siden blitt kjent for å ha gitt ut plater med DumDum Boys.

## Diskografi
* 2 låter på *[[Kraftrock]]* (Studentersamfundet i Trondhjem, 1980)
* Konkret Rock (Mini-LP, Oh Yeah!)
* Elefantene Er Kommet (LP, Oh Yeah!)
* 79-82 (Kassett, Likvidér)

## Eksterne lenker
*
Elis Eriksson

**Ernst Elis Eriksson** (født 22. august 1906, død 4. januar 2006) var en svensk kunstner og forfatter.

Eriksson studerte ved Kungliga Konsthögskolan fra 1934 til 1939, og var siden mest virksom som skulptør, bilde- og språkkunstner. Han hadde sin første separatutstilling i 1959.

## Bibliografi
* Debuterte med *Nattens hundar*
* Et stort antall seriebøker om «Pavan». Den første boka om «Pavan» er *Indijaner å en kåvvbåj* ()

## Litteratur
* *Håll tjeften – 100 år av åtlydnader*, om Elis Ernst Eriksson av Teddy Hultberg. Schultz förlag

## Referanser
Gamma-Glutamylsyklusen

**Gamma-Glutamylsyklusen** (også kalt **Glutathionsyklusen**) er en metode å frakte aminosyrer over en cellemembran brukt i tarmene (opptak av aminosyrer fra maten) og nyrene. Syklusen inneholder også synteseveien for glutathion.

Som eksempel ser vi på en aminosyre i tarmlumen som skal fraktes inn i en absorpsjonscelle. Først reaksjon skjer ved **gamma-glutamyl transpeptidase** (enzym som strekker seg igjennom hele cellemembranen):

   Aminosyre (tarmlumen) + Glutathion (intracellulært=IAC="inne i cellen")  →  Cysteinylglycin (IAC) + gamma-Glutamylaminosyre (IAC)

Nå er altså aminosyren inne i cellen, bundet til glutamat. I neste trinn frigjøres aminosyren ved enzymet **5-oxoprolinase**:

   gamma-Glutamylaminosyre (IAC)  →  5-oxoprolin (IAC) + aminosyre (IAC)

Nå skal glutathion gjendannes til slutt, slik at det kan ta opp en ny aminosyre; dette skjer i tre trinn:

   5-oxoprolin (IAC)                             + ATP    →     Glutamat (IAC)              + ADP + Pi
   Glutamat (IAC)              + Cystein (IAC)   + ATP    →     gamma-Glutamylcystein (IAC) + ADP + Pi
   gamma-Glutamylcystein (IAC) + Glycin (IAC)    + ATP    →     Glutathion (IAC)            + ADP + Pi

De **to siste trinnene** her er det samme som glutathion-synteseveien, der glutathion settes sammen av de tre aminosyrene glutamat, cystein og glycin.
Glutation

**Glutation** (**GSH**) er et tripeptid, også kalt *(gamma-)***glutamyl**-**cysteinyl**-**glycin** (se Gamma-Glutamylsyklusen for syntesevei) som finnes i alle kroppens celler og har som hovedfunksjon å beskytte mot frie radikaler. Dette gjør den ved å redusere hydrogen- og lipidperoksider. 

Et eksempel er reduksjonen av hydrogenperoksid () til vann, med glutation peroksidase som katalysator:
:  + 2 GSH  → 2  + GSSG
Glutation kan så tilbakedannes med glutation reduktase som katalysator:
:GSSG + 2 NADPH + 2   → 2 GSH + 2 
Dermed er glutation tilbakedannet, og  redusert til vann vha. NADPH. NADPH genereres av pentosefosfatshunten.
Jean Baptiste Perrin

**Jean Baptiste Perrin** (født 30. september 1870 i Lille, død 17. april 1942 i New York City, New York) var en fransk fysiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1926 for sitt arbeid med å påvise at materie består av atomer.

Perrins gradualavhandling, *Sur les rayons cathodiques et les rayons X* (1897), inneholdt også det eksperimentelle beviset for at katodestrålene medfører negativ elektrisk ladning. I et senere arbeid, *Recherches sur le mouvement brownien et la détermination des poids absolus des molécules* (1908), bestemte han ut fra ultramikroskopiske studier av den brownske bevegelsen verdien på molekylenes masse og antall, som stemte godt overens med resultater fra andre forskere. Dette var en eksperimentell bekreftelse av Einsteins teori om brownsk bevegelse. 

Perrin ble innvalgt som representant av Kungliga Vetenskapsakademien i 1922.

Han var faren til fysikeren Francis Perrin.

## Referanser


## Eksterne lenker
Charles Thomson Rees Wilson

**Charles Thomson Rees Wilson** (1869–1959) var en britisk fysiker og kjemiker. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1927 for hans metode å gjøre banene til elektrisk ladde partikler synlige ved hjelp av kondensasjon av damp. Han delte prisen med Arthur Holly Compton som fikk prisen for oppdagelsen av comptoneffekten.

Etter at hans far døde i 1873, flyttet familien til Manchester. Wilson ble utdannet ved Owen's College hvor han studerte biologi for å bli lege. Han flyttet så til Sidney Sussex College, Cambridge, hvor han ble interessert i fysikk og kjemi. Etter dette ble Wilson spesielt interessert i meteorologi, og i 1893 begynte han å studere skyer og deres egenskaper. For en tid jobbet han ved observatoriumet ved Ben Nevis, hvor han utførte observasjoner av skyformasjoner. Han forsøkte så å reprodusere disse effektene i en mindre skala ved å utvide fuktig luft i en forseglet beholder ved laboratoriet i Cambridge. Senere eksperimenterte han med å skape spor av skyer forårsaket av ioner og stråling. For oppfinnelsen av tåkekammeret ble han tildelt Nobelprisen i 1927.

Wilson giftet Jessie Fraser i 1908, datter av en minister fra Glasgow, og paret hadde fire barn. Han døde i nærheten av Edinburgh, omgitt av familien sin.

## Priser (utvalg)
* 1935 – Copleymedaljen
* 1927 – Nobelprisen i fysikk
* 1911 – Hughesmedaljen

## Referanser




## Eksterne lenker
Charles Wilson

**Charles Wilson** er navnet til flere personer:

*Nobelprisvinneren Charles Thomson Rees Wilson
*Politikeren Charles Nesbitt Wilson
Rockall

**Rockall** er ei ubebodd øy (skjær) i Nord-Atlanterhavet, 350 km vest for Ytre Hebridene. Den ble annektert av Storbritannia i 1955, og tilordnet den skotske hebridiske øya Harris. Annekteringen har ikke blitt internasjonalt anerkjent og de andre nærmeste nabolandene Irland, Island og Færøyene er blant dem som protesterer mot dette.

Skjæret er omstridt da Danmark (via Færøyene), Irland og Storbritannia krever rettigheter til havbunnen utenfor skjæret.

## DS «Norge»
På vei fra Kristiansand til New York støtte DS «Norge» på St. Helena-grunnen ved Rockall 28. juni 1904 og sank. Av de 727 passasjerene og besetningen på 68 omkom 620, blant dem 225 nordmenn. Den kjente, norske forfatteren Herman Wildenvey var med som passasjer og overlevde, men Henrik Ibsens barnebarn, en pike, omkom i forliset.

## Eksterne lenker
* Kart over fiskebanke fra met.no
Pentosefosfatshunten

**Pentosefosfatshunten** (engelsk *"pentose phosphate pathway"*) er en kjede av reaksjoner som omdanner glukose-6-fosfat til **[[ribose-5-fosfat]]**, samt NADP+ til **[[NADPH]]** (energi) + H+. Ribose-5-fosfat er en veldig viktig sukkermonomer som kreves til biosyntesen av svært mange stoffer, bla. DNA (deoksy**RIBO**nukleinsyre), RNA, ATP, GTP, NAD(P)H, CoA +++. NADPH er en viktig energikilde, særlig til anabolske reaksjoner som fettsyresyntese, nukleinsyresyntese o.l.

Reaksjonen starter med en oksidativ del, og fortsetter med en ikke-oksidativ. Det er den første delen som reguleres! Det er **kun** **NADPH/NADP+***-forholdet* som har betydning her, hvor da et *lavt forhold stimulerer* – mens et *høyt forhold hemme*r – **glukose-6-fosfat dehydroganse**; enzymet som katalyserer det første trinnet i shunten. Resten av reaksjonene (reguleres ikke!) og er bare molekylære *ommøbleringer* som verken bruker eller genererer energi. 

Nettoreaksjon etter de 3 første reaksjonene:

    Glukose-6-fosfat + H2O + 2 NADP+   →   **Ribulose-5-fosfat** + CO2 + 2 **NADPH** + 2 H+

Rib**ul**ose-5-fosfat omdannes videre til **ribose-5-fosfat** (vha enzymet *fosfopentoseisomerase*). Hvis cellen har "nok" ribose-5-fosfat omdannes dette da videre til substrater som inngår i glykolysen vha en rekke ikke-oksidative reaksjoner. 
Netto:

    3 Ribose-5-fosfat   →   2 Fruktose-6-fosfat + Glyseraldehyd-3-fosfat
James Franck

**James Franck** (født 26. august 1882 i Hamburg i Det tyske keiserrike, død 21. mai 1964 i Göttingen i Vest-Tyskland) var en tysk-født fysiker. Han mottok Nobelprisen i fysikk i 1925 sammen med Gustav Hertz «for deres oppdagelse av lovene som regulerer virkningen av et elektron på et atom». Høreapparatet representerte en praktisk anvendelse av de forskningsresultater Franck fikk Nobelprisen for.

Franck studerte i Heidelberg og Berlin (under Paul Drude og Heinrich Rubens), og ble belønnet med en doktorgrad i 1906. I 1911 ble han dosent i fysikk i Berlin, i 1918 medlem av Kaiser-Wilhelms-Institut für physikalische Chemie, og i 1920 professor i eksperimentell fysikk ved Universitetet i Göttingen. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 flyttet han til USA etter ett års opphold hos Niels Bohr i København, og ble der en del av Manhattanprosjektet.

Francks mange arbeider innen atomfysikken omfattet blant annet undersøkelser rundt de spenningene som kreves for ioniseringen av hydrogenmolekylet, sammen med Gustav Hertz i 1913. De omfattet også de atomene som gjennom elektronstøt fremkalte modifikasjonene som vises gjennom fluorescensspektre.

Franck hadde jødisk familiebakgrunn og fikk etter maktovertakelsen i 1933 unntak fra nazistenes raselover på grunn av sine militære meritter. Han gikk av i protest og uttrykte offentlig sin motstand mot lover som behandlet som han en utlending i sitt eget land. Han reiste til USA etter et års opphold i København.

## Referanser




## Eksterne lenker
Glutation peroksidase

**Glutation peroksidase** er en tetramer som kan redusere hydrogenperoksid (se glutation). Enzymet inneholder fire *[[selenocystein]]*-aminosyrer som har en sentral rolle i enzymets virkemekanisme.
Tranen

**[[Trane]]** er en fugl. **Trane** eller **Tranen** kan også vise til

*Tranen (stjernebilde)
*Tranen (Oslo) Pub i Oslo, mest kjent for sin stammusiker Arnie Norse
*Trane – også skrevet Thrane, norsk slektsnavn

Skip med navnet **«Tranen»**:

*M/S «Sundfoil I» av 1963 (Som M/S «Tranen» 1980 – 1982)
*M/S «Concorde II» av 1988 (Som M/S «Tranen» 1991 – 1995)
*M/S Tranen av 2006
*Snekken Tranen Skipet til kong Olav Tryggvason
Tyssedal (andre betydninger)

**Tyssedal** har flere betydninger:

*Tyssedal, et tettsted i Odda kommune
*DS «Tyssedal» av 1912 (som DS «Tyssedal» 1912&ndash;1941)
*DS «Vikingen» av 1900 (som DS «Tyssedal» 1959&ndash;1959)
Ulvik (andre betydninger)

**Ulvik** har flere betydninger:

*Ulvik, en herredskommune i Hordaland
*DS «Santa Rita» av 1886 (som DS «Ulvik» 1922&ndash;1938)
*MS «Ulvik» av 1952 (som MS «Ulvik» 1952&ndash;1972)
*MF «Ulvik» av 1973 (som MF «Ulvik» 1973&ndash;2003)
Vøringen

**Vøringen** kan vise til:
*Vøringen (Svalbard) – fjell på Spitsbergen navngitt i 1927 etter Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78 etter ekspedisjonens skip DS «Vøringen» (1861) som var der i 1878
*Vøringen (Jan Mayen) - krater navngitt i 1882 av Henrik Mohn og kaptein Wille under samme ekspedisjon.

Skip med navnet **«Vøringen»**, navnet kommer av Vøringsfossen som ligger ikke langt fra Hardangerfjorden der disse trafikkerte:
*DS «Vøringen» (1861) trafikkerte fjorden 1861-1869
*DS «Vøringen» (1891) (som D/S «Vøringen» 1891–1951)
*DS «Vikingen» (1900) (som M/S «Vøringen» 1957–1959)
*MF «Hardangerfjord» (som M/S «Vøringen» 1959–1983 og som M/S «Vøringen I» 1983–1983)
*MS «Vøringen» (1983) (som M/S «Vøringen» 1983–1989)
*MS «Vøringen» (1995)  (som M/S «Vøringen» siden 1995)

## Referanser
Pikkolofløyte

**Pikkolofløyten** er et av de minste treblåseinstrumentene og halvparten av tverrfløytens lengde. Pikkoloen låter en oktav høyere enn tverrfløyten, selv om man leser de samme notene og bruker de samme grepene.

Som oftest er den laget av tre med metallklaffer, men finnes i en rekke metaller som legert nikkel, sølv og gull, men de finnes også i plast. Plast-pikkoloer har ikke like klare lyd som de i metall, men de er rimeligere og mer holdbare mot temperatursvingninger. Bruker man en pikkolo av tre når man spiller ute (eller marsjerer), kan det hende den sprekker av at temperaturen endrer seg raskt.

I orkesterlitteraturen blir pikkoloen ofte brukt til morsomme soloer, for eksempel i Mahlers og Sjostakovitsj' symfonier. Piccoloens glansnumre er Tsjaikovskijs 4. symfoni (3. sats), Sjostakovitsj' 7., 8., 9. og 10. symfoni, og ikke minst Sousas marsj «Stars and Stripes».

### Beslektede instrumenter
*Tverrfløyte
*Altfløyte
*Bassfløyte
*Kontrabassfløyte
*Subkontrabassfløyte
*Hyperbassfløyte

## Referanser
Arctic Records

**Arctic Records** var et plateselskap i Trondheim startet av Gunnar Hordvik og Kolbjørn Alstad i 1975. Førsteutgivelsen var *Takk te dokk* med Prudence. I stallen hadde selskapet artister som Åge Aleksandersen, Terje Tysland og Hans Rotmo.  Av andre medarbeidere nevnes Svein Strugstad. Opptakene foregikk i Arctic Studios på Øvre Bakklandet (Vollabakken).  Plateselskapet gikk konkurs i august 1981, men mye ble videreført av de fire involverte i Plateselskapet AS som var i drift inntil 1992.

Man finner to andre plateselskaper med samme navn i Bodø (etablert 1996) og et nylig startet i Drammen. Arctic Records er også navngitt plateselskaper i USA og England.

## Utgivelser
*Prudence, *Takk te dokk* (1975)
*Prudence, *11/12 '75 * (ARC 7602, dobbel LP, 1976)
*Rune Larsen, *Mr. Tambourine Man* (ARC 8604, 1976)
*Stig Nilsson, *[[Æ e fra Baillsund, æ|Æ e fra Baillsuinn æ]]* (1976)
*Naboens Rockeband, *Skarp swing* (ARC 8607, 1976)
*Reddik (band), *Sommeren som var* (1976)
*Ole Bjernes orkester, *Svingom i dalan* (1976)
*Arnsteins, *Gammeldansens beste* (1976)
*Bergeners, *Alltid no' godt fra Bergeners* (1976)
*Åge Aleksandersen, *Lirekassa* (1977)
*Candy, *Snacks* (1977)
*Stig Nilsson, *Brunost, sirop og brø' * (1977)
*Egil Urvolds gammeldansgjeng, *Kuskit og Nivea* (1977)
*Eivind Lundbys orkester, *Gammeldans fra Hedmarken* (1977)
*Småtroll, *Discofeber* (1977)
*Naboens Rockeband, *I skyggen av Shadows* (ARC 8623, 1977)
*Arnsteins, *Gammeldansens beste 2:  "og nogo attåt"* (ARC-C 7618, 1977)
*Four Jets, *Langspillplate 1977* (ARC 8616, 1977)
*Firestones, *Tiden er inne* (1977)
*Åge Aleksandersen, *Positivitet* (ARC-X 9625, 1977)
*Vårsøg (visegruppe), *Vårsøg* (ARC 8614, 1977)
*Bergeners, Frekk å tidi (ARC 8613, 1977)
*Vårsøg (visegruppe), *Sola e komma* (1978)
*Vårsøg (visegruppe) og SKRUK, *Av moll er du komen, til dur skal du bli* (1978)
*Skyway, *Sinnatagg* (1979)
*Åge Aleksandersen, *Riff* (1979)
*Popgruppa Asbjørn, *Dølalåt* (1979)
*Hans Rotmo, *Trøndervisan (ainner plata)* (ARC 8655, 1979)
*Åge Aleksandersen, *French only* (ARC 9644, 1979)
*Diverse artister, *[[7000 Riff]]* (ARC 8654, 1979)
*Hans Rotmo, *Trekkspellkrigen* (ARC 4641, 1979)
*Åge Aleksandersen, *Ramp* (ARC 9666, 1980)
*Gunnar Andreas Berg, *Snowdawn* (1980)
*Malmtrioen, *Med hatten på snei* (ARC 8659, 1980)
*Henning Sommerro, *Litt tå me* (ARC 9669, 1981)
*Terje Tysland, *[[Send mæ hjæm!]] (1981)
*Diverse artister, *Dagbladets sommerkassett – Mølje og sodd'' (DA 003, 1981)

## Referanser
Saint Bernard (Southern Leyte)

**Saint Bernard** er en filippinsk *municipality* (landkommune) i den sentralfilippinske provins Southern Leyte. Under folketellingen i 2015 ble den oppgitt å ha 28.395 innbyggere.

Et leirras den 17. februar 2006 rammet landsbyen (*barangay*en) Guinsaugon og tok hundrevis av liv. Stedet, som hadde en befolkning på ca. 2&nbsp;500 (hvorav en del hadde evakuert da ulykken skjedde), ligger langt inne i fjellene i provinsen.

Leirraset skyldtes antagelig uvanlig kraftig nedbør uavbrutt i ti dager, og et lite jordskjelv med størrelse 2,3 på Richters skala.

I 2003 hadde et lignende jordskred krevd mange menneskeliv i kommunen San Francisco på øya Panaon ikke langt unna.

## Barangayer

Saint Bernard politisk inndelt i 30 barangayer per 30. september 2019.

## Referanser
Liaodong

**Liaodong**, oppkalt etter Liaodonghalvøya, var en historisk provins i det nordlige Kina. I 1954 ble den, provinsen Liaoxi og byene Shenyang, Luda, Anshan, Fushun og Benxi, sammenslått for å danne den nye provinsen Liaoning. Året etter tilkom noen deler av den tidligere provinsen Rehe. 

Under kulturrevolusjonen ble også deler av Indre Mongolia lagt til Liaoning, men dette ble reversert senere.
David Bennent

**David Bennent** (født 9. september 1966 i Lausanne, Sveits) er en sveitsisk skuespiller. Han er sønn av skuespilleren Heinz Bennent og den tidligere danserinnen Diane Mansart. Hans søster Anne er også skuespillerinne.

Bennent har bodd i Tyskland og Frankrike. I tillegg til morsmålet tysk, snakker han også fransk flytende.

Da han var 11 år gammel spilte han hovedrollen i Volker Schlöndorffs film *[[Blikktrommen (film)|Blikktrommen]]*. Bennents tolkning av Oskar Matzerath mottok svært gode kritikker, men det ble også kritisert at en elleveåring ble vist i sexscener med en voksen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Herman Hebler

**Herman Hebler** (født 23. september 1911 i Fredrikstad, død 21. august 2007) var en norsk grafiker, bosatt i Fredrikstad. Hebler deltok på mange viktige internasjonale grafikkbiennaler og -triennaler, og ble tildelt en rekke priser i inn- og utland.

Hebler ble utdannet ved Kunsthochschule Essen i Tyskland (1937&ndash;39) og Bjarne Engebrets maleskole i Oslo (1947&ndash;48). Gjennombruddet som grafiker fikk han i 1957 og 1958, da han mottok priser ved Riverside Museum i New York. Hebler fikk også Fredrikstad bys ærespris, Norske Grafikeres jubileumspris, Ulrik Henriksens ærespris, Rune Brynstads minnestipend med mere. I tillegg ble han utnevnt til æresborger i Bitola i Makedonia.

Hebler er representert i Nasjonalgalleriet, Museet for samtidskunst, Norsk kulturråd, Oslo kommunes kunstsamlinger, Fredrikstad museum, samt ved Victoria and Albert Museum i London, Kunsthalle Bremen, Albertina Museum i Wien og en rekke andre museer og samlinger i utlandet. 

Herman Heblers billeduttrykk har mange likhetstrekk med 1960-årenes minimalisme, og hans bilder kan karakteriseres som avantgarde. De består av geometriens grunnformer som sirkelen, kvadratet eller trekanten. Silketrykkenes rene flater og skarpskårne linjer er karakteristiske for hans arbeider. Herman Hebler var banebrytende både innen utviklingen av silketrykket og av sitt særegne formspråk. Han er en respektert og anerkjent internasjonal kunstner, og han ble raskere anerkjent i utlandet enn i Norge. 

Herman Hebler var sammen med Fredrikstad Kunstforening initiativtaker til den Norske Internasjonale Grafikk Triennale i Fredrikstad, og er æresmedlem i foreningen Norske Grafikere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kunstnerforbundet. Besøkt 2010
* Newsletter of International Print Triennial in Krakow no 05/2007
Barbara Sukowa

**Barbara Sukowa** (født 2. februar 1950 i Bremen) er en tysk skuespiller.

## Biografi
Etter abitur (artium) i 1968 studerte hun ved Max-Reinhardt-Seminar i Wien, og virket deretter ved teaterscener i det tyskspråklige Europa. 1971 spilte hun ved Schaubühne am Halleschen Ufer i Peter Handkes *Der Ritt über den Bodensee*. På 1970-tallet spilte hun bl.a. i Frankfurt am Main og ved Deutsches Schauspielhaus i Hamburg under regissører som Luc Bondy og Ivan Nagel. Hun tilhørte det faste ensemblet ved Thalia Theater i Hamburg.

På denne tiden fikk hun også en rolle i Rainer Werner Fassbinders fjernsynsfilmatisering av Berlin Alexanderplatz etter Alfred Döblin. Hennes store suksess i rollen som «Mieze» sørget for at Fassbinder engasjerte henne til sin neste film, hun spilte i 1981 «Lola» ved siden av Armin Mueller-Stahl og Mario Adorf. Gjennom denne filmen og *[[Die bleierne Zeit]]* av Margarethe von Trotta, hvor hun spilte hovedrollen, fikk hun sitt endelige gjennombrudd som filmskuespiller. Hun fikk Bundesfilmpreis for begge filmene.

Også i senere filmer av Margarethe von Trotta opplevet Sukowa stor suksess. I 1986 spilte hun tittelrollen i *[[Rosa Luxemburg]]*. For denne rollen fikk hun gullpalmen i Cannes. Hennes største teaterrolle var «Hilde Wangel» i Henrik Ibsens *Byggmester Solness* i 1983 i Peter Zadeks regi. Teatermagasinet *Theater heute* valgte henne til «årets skuespiller» det året.

Barbara Sukowa har en sønn med den polske skuespilleren Daniel Olbrychski og bor i Hamburg.

## Filmografi (utvalg)
* 1980 – Berlin Alexanderplatz (Rainer Werner Fassbinder)
* 1981 – Blodets bånd (Margarethe von Trotta)
* 1981 – Lola – nattens dronning (Rainer Werner Fassbinder)
* 1986 – Rosa Luxemburg (Margarethe von Trotta)
* 1987 – Sicilianeren
* 1990 – Europa (Lars von Trier)
* 1991 – Homo Faber (Volker Schlöndorff)
* 1998 – The Cradle Will Rock (Tim Robbins)
* 2004 – Hierankl - regi: Hans Steinbichler (med Johanna Wokalek, Alexander Beyer og Josef Bierbichler)
* 2015 – Den fortapte verden
* 2017 – Atomic Blonde

## Utmerkelser
* 1981 Chaplin-Schuh  (Deutscher Darstellerpreis des Verbandes der Film- und Fernsehregisseure)
* 1981 Goldener Phoenix, skuespillerpris ("Die bleierne Zeit"), filmfestivalen i Venezia
* 1982 Filmband in Gold, beste hovedrolleinnehaver ("Lola" og "Die bleierne Zeit"), (Deutscher Filmpreis)
* 1983 Gebrüder-Grimm-Preis der Stadt Berlin
* 1983 tz-Rose des Jahres der Münchner Tageszeitung tz
* 1986 Filmband in Gold, skuespillerpris ("Rosa Luxemburg"), (Deutscher Filmpreis)
* 1986 Gullpalmen i Cannes ("Rosa Luxemburg")
* 1997 Bayerischer Filmpreis ("Im Namen der Unschuld")

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Heinz Bennent

**Heinz Bennent** (født 18. juli 1921 i Stolberg ved Aachen, død 12. oktober 2011 i Lausanne) var en tysk skuespiller. Fra 1970-tallet bodde han i Sveits.

Hans barn Anne Bennent og David Bennent er også skuespillere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gry

**Gry** er et kvinnenavn, først kjent i 1897.  Betyr daggry, morgengry, og har 27. januar som navnedag.

## Utbredelse
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Gry i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.

Navnet hadde sitt siste toppår i Norge rundt 1970, da 0,72 prosent av barna fikk navnet.

## Kjente personer som heter Gry
* Gry Jannicke Jarlum (f. 1962), popmusiker og forfatter
* Gry Moursund (f. 1969), illustratør
* Gry Molvær (f. 1970), journalist og fotograf
* Gry Larsen (f. 1975), politiker
* Gry Hege Thorslund, modell og værpresentatør på TV 2

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norske navn
*
MS «Hardangerfjord» (1959)

**MS «Hardangerfjord»**, senere **«Firda»**, er et motorskip bygget i 1959. Skipet gikk i rutefart med gods og passasjerer for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) frem til 1982, og så for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane til 1989.

Skipet ble noe bygget om vinteren 2006 i Rijeka i Kroatia og gitt navnet **«Darli»**. Det har gått i cruiserute i Adriaterhavet fra 2006. I 2013 har skipet blitt observert i Kasakhstan hvor det skal bli brukt som hotellskip for oljenæringen.

Skipet byttet senere navn, og heter i dag **«Dicle»**. I mai 2019 ble skipet lagt ut for salg.

## Historie
*1959: Mai: Levert som **«Hardangerfjord»** for HSD, Bergen
*1982: Omdøpt «Hardangerfjord I»
*1982: Solgt til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane, Bergen/Måløy. Omdøpt **«Firda»**.
*1989: Juni: Solgt til Aanen Nilsen Shipping A/S, Veavågen/Kopervik. Omdøpt **«Brand»**.
*1992: Oktober: Ommålt: 967 BT, 351 NT
*1999: Januar: Overført til Ånen Nilsen Shipping AS, Paradis/Bergen
*2001: Desember: Solgt til Compass Shipping AS, Bergen
*2004:   19.04.: Solgt til Dami d.o.o., Rijeka, Kroatia. Omdøpt **«Darli»**
*2009: Omdøpt **«Dicle»**, i bruk som hotellskip
*2019: For salg.
*2022: hugget i Aliağa

## Se også
* Andre skip med navn «Hardangerfjord»

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 

* 

## Eksterne lenker
* 
*
Mario Adorf

**Mario Adorf** (født 1930) er en sveitsiskfødt tysk skuespiller, best kjent for sin rolle i filmen *[[Blikktrommen (film)|Blikktrommen]]* fra 1978.

Adorf var sønn av en italiensk kirurg og en tysk sykepleierske. Han debuterte som filmskuespiller i 1954 i rollen som tysk soldat. Han ble senere en berømt skuespiller i Europa, og særlig de tyskspråklige landene. Han har også hatt roller i engelskspråklige filmer som *[[Major Dundee]]*, *[[Ten Little Indians]]* og *[[Smilla's Sense of Snow]]*, såvel som i den italienske filmen Le soldatesse.

I 1963 ble han gift med Lis Verhoeven. De fikk en datter, Stella, før de ble skilt. I 1985 ble han gift med Monique Faye. Adorf er fremdeles aktiv i tysk film, fjernsyn og på teaterscener.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Sumbiarsteinur

**Sumbiarsteinur**, også kjent som *Munkurin* (Munken), er Færøyenes sørligste punkt, og ligger på 61°21′,6 N i tilknytning til øya Suðuroy. Akraberg ligger på Suðuroy ligger 5 km nord.
Swindon (distrikt)

**Swindon** er et administrativt distrikt med status som enhetlig myndighet i området Thamesdown i Wiltshire, England. Det består av byen Swindon og det tidligere landdistriktet Highworth. 

Distriktet ble opprettet 1. april 1974, og 1. april 1998 fikk det sin nåværende status. 

## Steder i distriktet

* Badbury
* Chiseldon
* Highworth
* Liddington
* Swindon
* Wanborough
West Devon

**West Devon** er et administrativt distrikt i Devon, England. Administrasjonssenteret er Tavistock. 

Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at Okehampton, Okehampton landdistrikt og Tavistock landdistrikt ble slått sammen.

West Devon inngår i verdensarvstedet Gruvelandskapet i Cornwall og West Devon, innført på UNESCOs liste i 2006.

## Steder i distriktet

* Chagford
* Okehampton
* Princetown
* Tavistock
## Referanser
Disney Channel

**Disney Channel** er en amerikansk TV-kanal for barn som viser serier og filmer fra Disney-universet. Disney Channel startet sendingene 18. april 1983, mens kanalen ble lansert i Norge i 2003. Disney Channel har to søsterkanaler, Disney XD og en kanal som sender programmer rettet mot to- til fem-åringer kalt Disney Jr. (tidligere Playhouse Disney). Tidligere fantes det også en kanal som het Toon Disney. Denne tv-kanalen var egnet for barn mellom 7-15 år.

Den skandinaviske varianten sender tre ulike lydspor for hvert av språkene (dansk, norsk og svensk), men med samme bilde. Alt er ikke dubbet og derfor blir f.eks. *[[Phil fra fremtiden]]* og *[[Cory i Det Hvite Hus]]* tekstet på de respektive språk. Teksting blir også brukt under Disney 365, Disney Channel Games og så videre.

Disney Channels nåværende logo har vært i bruk siden 2014. I Norge hadde kanalen i 2004 en markedsandel i målgruppen 3-11 år på 1,9 prosent, en markedsandel som i 2005 vokste til 8,7 prosent.

## Se også
* Disney Channel Original Series
* Disney Channel Original Movie
* Disney Channel Asia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mahabad

**Mahabad**, eller **Sablagh**, (persisk: مهاباد, kurdisk: مه‌هاباد, Mehabad) er en by i Vest-Aserbajdsjan i Nordvest-Iran. Byen hadde 133&nbsp;324 innbyggere i 2006 , og ligger i en trang dal 1300 meter over havet, sør for Urmiasjøen.

Regionen Mokrian består av distriktene Mahabad, Bokan, Sardasht, Oshnaviyeh og Naghadeh.

I 1946 ble Republikken Mahabad utropt med Mahabad som hovedstad, og flere tusen irakiske kurdere under ledelse av Mustafa Barzani sluttet seg  til opprørerne. «Mahabadrepublikken» hadde et vitalt politisk og kulturelt liv med blant annet teatre, aviser på kurdisk, men ble raskt slått ned av iranske styrker. Republikkens president, Qazi Muhammed, og andre ledende skikkelser ble hengt.

## Etymologi
Byen ble grunnlagt under safavidperioden under navnet Savoujbolagh. Savoujbolagh er et tyrkisk navn som betyr «kald vår». Senere, under Qajar-dynastiet, ble byen kalt Savoujbolagh Mokri, som betyr «Savoujbolagh av mukri-folket», på grunn av mukri-folket som bodde i byen. Dette var navnet på byen før 1936.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hemin Mukriani (iranica)
Selenocystein

Strukturelt lik cystein, unntatt at svovel er byttet ut med selen. Sidekjeden (R) er altså -Se-H. Finnes kun i en håndfull proteiner, som derfor ofte blir kalt selenoproteiner (som glutathion peroxidase).
Peter Zadek

**Peter Zadek** (født 19. mai 1926 i Berlin, død 30. juli 2009) var en tysk regissør.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Peter Zadek tilhørte en borgerlig liberal-jødisk familie i Berlin. I 1933 emigrerte familien til London og ved utbruddet av krigen til det roligere Oxford. Under sin utdannelse til lærer kom han i kontakt med et amatørteater, og fikk interesse for regi. Han studerte regi i London og debuterte med Oscar Wildes *Salome* 21 år gammel. 

### Karriere
Etter studiet arbeidet han ved en rekke teatre i den britiske provinsen. I 1958 fikk han en invitasjon til å arbeide ved Theater am Dom i Köln, og reiste for første gang tilbake til fødelandet. Der ble han kjent med den tyske regissøren og teaterlederen Kurt Hübner, som fikk ham med til Ulm og senere sammen med Zadek skapte furore i Bremen med den såkalte «Bremen-stilen», preget av ville insceneringer og fantasifulle scenebilder av Wilfried Minks. Siden tiden i Ulm samarbeidet Zadek med Minks.

I Ulm vekket hans oppsetning av Shakespeares *[[Kjøpmannen i Venedig]]* oppsikt, ettersom det negative portrettet av jøden «Shylock» førte til anklager om antisemittisme. Zadek forsvarte seg med at også dårlige sider ved jøder måtte behandles.

Hans arbeider i Bremen inkluderte oppsetningen av *[[Frühlings Erwachen]]* av Frank Wedekind og *Die Räuber* av Friedrich Schiller, som tok ånden og den revolusjonære atmosfæren i 1968 på pulsen. Sammen med Peter Zadek arbeidet også den unge Peter Stein som regissør i Bremen, og teatret ble dermed et av de viktigste på den tiden i Tyskland.

Suksessen i Bremen gjorde at han ble utnevnt til sjef for Schauspielhaus Bochum fra 1972 til 1979. Her begynte han sitt fruktbare samarbeid med en rekke fremragende skuespillere, som førte til hans mest spektakulære oppsetninger. Det byråkratiske arbeidet forbundet med ledelsen av et teater ble imidlertid for mye, og han sa fra seg stillingen for å virke som selvstendig regissør.  I 1985 ble han imidlertid sjef for Deutsches Schauspielhaus i Hamburg, hvor han virket til 1989. Siden 1990 virket han igjen som fri regissør, med oppdrag for alle store teaterscener i det tyskspråklige Europa. Hans oppsetninger skapte stor debatt, og hadde mange tilhengere såvel som kritikere. Zadek gikk i sine oppsetninger mot alle typer konvensjoner, både de som gjelder i samfunnet og de som gjelder for teater. Han var ofte eksperimentell og dermed overraskende.

Han hadde regien for to kinofilmer, i 1969 for *Ich bin ein Elefant, Madame* og 1983 *Die wilden Fünfziger* etter romanen *Hurra, wir leben noch* av Johannes Mario Simmel.
 
Zadek mottok tallrike priser og utmerkelser, og ble flere ganger valgt til «årets regissør». I 2002 mottok han Bundesverdienstkreuz.

Hans livsledsager var forfatterinnen Elisabeth Plessen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
West Wiltshire

**West Wiltshire** var et administrativt distrikt i Wiltshire, England. Administrasjonssenteret var Trowbridge. 

Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at fem bydistrikter og to landdistrikter ble slått sammen. Det ble innelmmet i Wiltshire enhetlige myndighet i 2009.

## Steder i West Wiltshire

* Bradford-on-Avon
* Melksham
* Trowbridge
* Warminster
* Westbury
Doge

:*For DOGE, se [[Departementet for regjeringseffektivitet (USA)]]*.

**Doge** (flertall *dogi* eller *doges*) var den venetianske tittelen til statsoverhodene i en rekke italienske republikker i middelalderen og renessansen, hvorav de mest kjent er republikkene Venezia, Amalfi og Genova. Det var doger i Venezia fra 697 til 1797. Genova tok etter venetiansk modell tittelen i bruk fra 1339 og fram til 1805. Både i Venezia og Genova var det Napoleonskrigene som førte til avvikling av republikkene og dermed også posisjonen som doge.

## Etymologi
Tittelen ble avledet av det latinske *[[Dux]]* («leder») som i Den romerske republikk betegnet den øverste militære leder i en grenseprovins. Betegnelsen *dux* er opphavet til franske *duc*, engelske *duke*, som tilsvarer norske hertug (som har annen etymologi), og til den venetianske *doge*. Hustruen til en doge ble tiltalt som en *dogaressa*.

## Anvendelse
Tittelen doge ble benyttet for den valgte overhodet av staten i en rekke italienske «kronede republikker». De to beste kjente av disse republikkene var Venezia og Genova, som var rivaler med hverandre og andre regionale stormakter ved å bygge deres historiske bystater til maritime, kommersielle og territoriale mini-riker. Andre italienske republikker som hadde doger var Amalfi og den lille byen Senarica i regionen Abruzzo i sentrale Italia.

I flere av skriftene til Theodor Herzl, grunnleggeren av sionismen, foreslo han at en framtidig jødisk stat skulle benytte tittelen «doge» for dens statsoverhode, men dette forslaget ble ikke benyttet av den faktiske staten Israel.

## Historie
Venezia var under eksarkatet Ravenna da *doge*tittelen (fra det latinske «dux», leder for Bysants) først ble brukt på byens overhode. Ifølge offisiell historie og tradisjon var den første dogen i Venezia Paolo Lucio Anafesto som ble valgt i 697. Det er åpent hvorvidt de to første dogene i rekken faktisk eksisterte, eller om de kvalifiserer til tittelen og er ekte bysbarn. Begge er i det minste portrettert i *Sala del Maggior Consiglio* i doge-palasset (Ital. *Palazzo Ducale*).

Dogen ble valgt for livstid blant de rikeste og mektigste familiene, men ble aldri en arvelig tittel. Slik framsto disse republikkene som valgmonarkier. Frem til 1032 hadde dogen nesten absolutt makt over administrasjon, militære og kirke. Deretter ble makten sterkt begrenset.

I Genova ble dogen etter 1528 valgt for to år.

## Liste over doger i Venezia

## Referanser


## Litteratur
* Norwich, John Julius (1989): *A History of Venice*. London: Penguin Books, ny utg. 2003. ISBN 0-14-101383-4.
Peter Behrens

**Peter Behrens** (født 14. april 1868 i Hamburg, død 27. februar 1940 i Berlin) var en tysk arkitekt og maler. Han representerte i utgangspunktet stilretningen jugendstil, men beveget seg siden i retning av en enklere stil.

Peter Behrens var en av de sju første medlemmer av kunstnerkolonien på Mathildenhöhe i Darmstadt, etablert av Storhertug Ernst Ludvig. De øvrige seks av de opprinnelige medlemmene var Joseph Maria Olbrich, Patriz Huber, Ludwig Habich, Rudolf Bosselt, Hans Christiansen og Paul Bürck. 

Behrens regnes som en av grunnleggerne av moderne industriarkitektur og -design. Han er særlig kjent for å ha deltatt i opprettelsen av Deutscher Werkbund og for sitt arbeide for AEG før første verdenskrig, blant annet tegningen av den kjente funksjonalistiske industribygningen AEG-Turbinenfabrik i Berlin.

Fil:Deutsche Werkbund-Ausstellung Kunst in Handwerk, Industrie und Handel Architektur Köln 1914 Oct. Peter Behrens A. Molling & Comp. KG Hannover Berlin.jpg|Plakat for utstilling 1914
Fil:Max Liebermann Porträt Peter Behrens.jpg|Max Liebermann: Peter Behrens, 1923
Fil:Berlin_AEG_Turbinenfabrik.jpg|AEGs turbinfabrikk i Huttenstraße 12–16, Berlin 
fil:IPH Bruecke Turm Westen DSC 7782.jpg|Hoechst industripark i Frankfurt am Main
Fil:Behrens-aeg-werkstattleuchte.jpg|Behrens' verkstedlampe

## Referanser


## Eksterne lenker
*