open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Knud Lehre

**Knud Frantzen Lehre ** (født 22. september 1863, død 7. juni 1925 i Oslo) var en norsk redaktør. 

Han var grunnlegger og redaktør av *[[Handelsbladet]]* fra 1902 til sin død i 1925. Den norske handelsstand og kjøbmansblad  var organ for Norges kjøbmandsstand, handel og industri.  Bladet var en Venstreavis. Lehre var næringslivets mann og fulgte dermed ikke «den radikale strøm» over i den radikale fløy av partiet Venstre under det «store skisma» i det gamle venstrepartiet.

## Referanser
Puxi

**Puxi** (浦西; pinyin: *Pǔxī*; *Pu* – kortform for Huangpu-elven, *Xi*- vest) betegner den eldre bybebyggelsen i Shanghai, dvs alle de bymessige distrikter av byen som ligger vest for elven Huangpu Jiang. Tettbebyggelsen som senere er kommet til på østbredden kalles Pudong.

I Puxi ligger Shanghais opprinnelige bykjerne; den er inndelt i bydistrikter som administrativt har hver sine folkekongresser og lokalregjeringer.
 
De viktigste bydistriktene i Puxi er:

* Xuhui: Shanghais nye innkjøps- og *lifestyle*-sentrum. I 2005 hadde Xuhui også de høyeste kvadratmeterpriser for boliger og forretninger i byen. Store selskaper som Microsoft, IBM, HP, Google, KFC, Lufthansa med flere holder til her.

* Changning: Dette er den mest internasjonale bydelen, med mange utlendinger.  

* Huangpu: Historisk område; her er The Bund, innkjøpsgaten Nanjing Lu, byregjeringens sete, Renminplassen, og mange populære klubber og restauranter.

* Hongkou: Tidligere et finanssentrum, men nå mer kjent for sine universiteter.
Vormo

**Vormo** er en elv som munner ut i Jøsenfjorden ved Tøtlandsvik.  Det er egentlig to elver – Tøtlandsåna og Kleivalandsåna – som renner sammen like før utløpet, men begge har sine utspring i ca. 1100 meters høyde i Vormedalsheia landskapsvernområde på sørsiden av Jøsenfjorden. Det fiskes laks i nedre del av vassdraget.

Vassdraget ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag.

## Referanser
Xujiahui

**Xujiahui** (forenklet kinesisk: 徐家汇; tradisjonell kinesisk: 徐家匯; pinyin: *Xújiāhuì*), også kjent under uttalen benyttet i shanghaidialekten som **Xigawe**, er en bydel i distriktet Xuhui i Shanghai i Folkerepublikken Kina.

## Bakgrunn
Xujiahui betyr «Xu-familiens eiendom ved elvemøtet»http://www.latimes.com/features/religion/la-tm-china29jul16,1,1569645.story.  Med *Familien Xu* siktes det til familien til stormandarinen og storsekretæren  Xu Guangqi (1562–1633), Kinas mest fremstående konvertitt til katolisismen. Det meste av det område som er kjent som Xujiahui var en gang fedrenehjemmet og markene til Xu Guangqi og hans familie.  Xu Guangqi og hans etterkommere, ikke minst barnebarnet Candida Xu, donerte mye land til Den katolske kirke, blant annet tomten til Xujiahui-katedralen.

Uttalen på den lokale variant av shanghainesisk kunne oppfattes som «zi-ga-wei». Dette ble på 1700-tallet og fremover gjengitt på engelsk som *Ziccawei* eller på fransk som *Zikawei* eller *Tsikavé*. 

## Jesuittenes misjonsarbeid
I tillegg til katedralen bygde misjonærene, nesten alle sammen franske jesuitter, også barnehjem, klostre, høyskoler, skoler, biblioteker og et stjerneobservatorium i Zikawei. Området ble en av høyborgene for katolisismen ikke bare i Kina, men i hele Øst-Asia. 

Xujiahui var administrativt del av den kinesiske del av Shanghai, men var lenge langt på vei kontrollert av den katolske kirke. Det var riktignok et stykke til Shanghais franske konsesjonsområde, men kontaktene dit var tette, og den franske innflytelsen sterk. Jesuittenes universitet Aurora lå inne i den franske konsesjon, og det universitetet hadde nær kontakt med miljøet rundt Xijiahui.

Det katolske Xujiahui fikk en abrupt knekk da det kinesiske kommunistparti seiret i 1949. Jesuittene måtte oppgi Shanghai og flyttet for det meste til Macao eller Manila.

## Moderne bydel
Fra 1949 ble de fleste av de kirkelige institusjoner gjort om av myndighetene til fabrikker. Men det industrielle preg begynte å vike i 1990-årene; nå fremstår bydelen som et kommersielt sentrum.
Kim Ojo

**Kim Ojo** (født 1988) er en nigeriansk tidligere fotballspiller.

Ojo spilte blant annet for Brann, Nybergsund IL og Genk.

I mai 2010 uttalte han at han ikke var interessert i å spille for daværende Tippeliga-leder Tromsø, som på det tidspunktet var ute etter nye angrepsspillere. Han ville heller spille for Inter under Jose Mourinho. Den 8. desember 2010 ble det imidlertid klart at Ojo hadde signert kontrakt med Sportsklubben Brann. Kontrakten strakk seg til og med 2013-sesongen.

I januar 2013 skapte Ojo store kontroverser da han til bergenspressen fortalte at han aldri ville spille kamper for Brann igjen. Han sa at han følte seg dårlig behandlet av sportsdirektør Rolf-Magne Walstad, og beskyldte samme Walstad for å forsøke å ødelegge karrieren hans. Dette førte til store reaksjoner fra Bergens fotballpublikum, og de fleste mente at Ojo ikke kunne bli i Brann. Seks dager senere, den 14. januar, ble det klart at Ojo hadde signert en tre og et halvt årskontrakt med den belgiske klubben Genk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Næringssalter

mineralske stoffer opptas i forskjellig mengde, styrt av plantens behov. Noen av stoffene brukes i kilovis pr. ha/år (makronæringsstoff), mens andre stoffer kun skal brukes i gramvis pr. ha/år (mikronæringsstoffer).

* Makronæringsstoffer
** karbon 450&nbsp;000 ppm
** hydrogen 60&nbsp;000 ppm 
** oksygen 450&nbsp;000 ppm
** nitrogen 15&nbsp;000 ppm
** fosfor 2&nbsp;000ppm
** kalium 10&nbsp;000 ppm
** magnesium 2&nbsp;000 ppm
** kalsium 5&nbsp;000 ppm
** svovel 1&nbsp;000 ppm

* Mikronæringsstoffer
** jern 100 ppm
** mangan 50 ppm
** sink 20 ppm
** kobber 6 ppm
** molybden 0,1 ppm
** bor 20 ppm
** klor 100 ppm
** silisium (kun visse plantegrupper)

*Mengdene er angitt som milliontedeler ([[ppm]]) av tørrstoffet i representative planter.*

## Litteratur
*

## Se også
*Økologi
*Gjødsel
Albert Sánchez Piñol

**Albert Sánchez Piñol** (født 1965 i Barcelona) er en spansk forfatter og sosialantropolog, som skriver på katalansk.

## Romaner
* *La pell freda*, 2002 (norsk oversettelse *Den kalde huden*, 2005)
* *Pandora al Congo*, 2005 (norsk oversettelse *Pandora i Kongo*, 2007)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Napoleon (bok)

**Napoleon**, er en svensk populærhistorisk bok, skrevet av Herman Lindqvist, utgitt i Sverige i  og i Norge i .  Boken lå som nummer en på bestselgerlisten i Sverige høsten 2004.

## Handling
I boken sammenfatter Herman Lindqvist den franske keiseren Napoleons liv, fra fødelsen på Korsika i 1769 til døden på atlanterhavsøyen St. Helena i 1821.

## Eksterne lenker
* Beskrivelse av boken fra bokklubben.no
Helge Andre Jøndal

**Helge Andre Jøndal** (født 2. mars 1982) er en norsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for tredjedivisjonsklubben Redalen. Posisjon: venstre back. Han har tidligere spilt for Raufoss, Fåvang, Ringebu-Fåvang og FF Lillehammer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rickard Claesson

**Rickard Claesson** (født 19. mars 1977) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Han har tidligere spilt for: Rydbohus SK, Skene IF, Norrby IF, IFK Göteborg, Sandared SIF.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alvdal-Folldal-Hjerkinn-Atna Bilruter

A/L **Alvdal-Folldal-Hjerkinn-Atna Bilruter**, forkortet **AFHA Bilruter**, var et rutebilselskap som ble startet i 1951 med utgangspunkt i rutene til sju konsesjonærer i deler av Nord-Østerdal. 

## Oppstart
AFHA Bilruter fikk et rutenett som omfattet hovedstrekningene Alvdal-Folldal-Hjerkinn (75 km) og Folldal-Sollia-Atna (95 km). Rutene korresponderte med togrutene på jernbanetasjonene i Alvdal (Rørosbanen), Hjerkinn (Dovrebanen) og Atna (Rørosbanen). Hovedkontoret lå i Alvdal.

AFHA Bilruter ble stiftet av følgende rutebileiere: Embret Mellesmo, Torleif Borkhus, Tormod Thompson, Asbjørn Rogstad, Reidar Negård, Reidar Tørhaug og Einar Sandom. Selskapet overtok i alt 20 rutevogner fra de tidligere rutebileierne.

I tillegg til de to hovedrutene der selskapet hadde person-, post- og godsruter, var det flere melkeruter i Folldal, arbeidsruter og skoleruter i Folldal. I tillegg ble det drevet turkjøring. Det var godssamtrafikk med NSB over Alvdal, Hjerkinn og Atna jernbanestasjoner.

Selskapet ble i 1973 fusjonert inn i Østerdal Billag, et selskap basert på alle tidligere bilruter i Nord-Østerdal, fra Os kommune i nord til Stor-Elvdal kommune i sør.

## Referanser




## Litteratur
* Norges rutebileieres forbund, Avdeling Hedmark : 1930 - 1955. (1955). Flisa.
Too Much Love Will Kill You

**«Too Much Love Will Kill You»** er en sang skrevet av Queengitarist Brian May sammen med Frank Musker og Elizabeth Lamers. Sangen ble først utgitt av May på hans album *[[Back to the Light]]* i 1992, men ble også innspilt med Queen rundt 1990 og utgitt på albumet *[[Made in Heaven]]* i 1995. Brian May sang sangen under minnekonserten til Freddie Mercury i 1992.
Tamariner

se tekst

**Tamariner** er en slekt vestaper på størrelse med ekorn. De finnes i all hovedsak i jungelen i Sør-Amerika.

## Arter
* *[[Saguinus bicolor]]*
* *[[Saguinus martinsi]]*
* *[[Saguinus inustus]]*
* *[[Saguinus midas]]*
* *[[Saguinus niger]]*
* *[[Keisertamarin|Saguinus imperator]]*
* *[[Saguinus labiatus]]*
* *[[Saguinus mystax]]*
* *[[Saguinus pileatus]]*
* *[[Saguinus fuscicollis]]*
* *[[Saguinus graellsi]]*
* *[[Saguinus melanoleucus]]*
* *[[Saguinus nigricollis]]*
* *[[Saguinus tripartitus]]*
* *[[Saguinus geoffroyi]]*
* *[[Saguinus leucopus]]*
* *[[Saguinus oedipus]]*

## Eksterne lenker
*
Tamarin

**Tamarin** kan vise til:

* Tamariner, en gruppe aper i Sør- og Mellom-Amerika.
* Tamarin (Mauritius), by på Mauritius.
Erling Holden

**Erling Holden** (født 25. oktober 1961 i Oslo) er professor og forskningsleder for program for fornybar energi ved Høgskulen i Sogn og Fjordane. Han har en doktorgrad i by- og regionplanlegging fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (2001) og en sivilingeniørutdannelse i energi- og prosessteknikk fra samme sted (1988).

## Faglig profil
Holden har i mer enn 20 år forsket på sammenhenger mellom transport, energi og miljø. Forskningen spenner over teknologisk-orienterte studier, planleggingsstudier og studier av sammenhenger mellom holdninger og atferd.

Siden 2000 har Holden en omfattende publikasjons- og foredragsvirksomhet innen området transport, energi og miljø. Han har nylig publisert en engelsk fagbok og en norsk populærvitenskapelig bok innen området. Han har dessuten publisert 15 artikler i internasjonale tidsskrifter og antologier, 16 artikler i norske tidsskrifter og mer enn 30 aviskronikker.

## Referanser


## Eksterne lenker
Jeløy radio

**Jeløy radio** er et antenneanlegg som befinner seg sørvest på Jeløy i Moss. Anlegget omfatter også Telenors kurs- og konferansehotell med samme navn.

I 1928 besluttet Telegrafstyret at det skulle bygges en kortbølgesender på Jeløy. I 1929 ble et område på 120 mål kjøpt opp til dette formålet. Stasjonen var ferdig montert i november 1930. Den første senderen, «Amerikansenderen», skulle arbeide i frekvensområdet 10 til 20 MHz. Den var vannkjølt og fylte det meste av bygningen, som senere, ved to ulike anledninger, ble utvidet med sidefløyer. Den opprinnelige senderen ble brukt som bildetelegraf og sendte bilder til København, Stockholm, Berlin og USA. Bygningsmassen er utstyrt med fungerende automatisk nødaggregat av nyere dato, samt et eldre nødaggregat (frakoblet) som er bygget inn i bygningens underetasje og av praktiske årsaker ikke lar seg fjerne.

I 1935 ble master på 122 meter satt opp. En ny kortbølgesender kom på plass i 1938 og åpnet for forbindelser med Sør-Amerika og Japan.

Kortbølgetrafikken nådde sitt høydepunkt på 1950-tallet. Da ble det gjort store utvidelser ved stasjonen og det ble opprettet faste punkt-til-punkt-forbindelser til Nord- og Sør-Amerika, Japan, Kina, Iran, Sovjetunionen, Spania, Portugal, Tyskland, Nederland, Belgia og Polen. Disse ble betjent av Radiosentralen i Oslo med hurtigtelegrafi med opp til 300 tegn per minutt.

Jeløya-plattformen skjedde på Jeløy radio.

## Langbølgesendere
Jeløy radio fikk etter hvert også tre ulike langbølgesendere. Den ene brakte nyhetssendinger fra NTB til blant annet norske aviser. Denne ble lagt ned i 1977. Den andre sendte værkart én gang i døgnet for Meteorologisk institutt. Den tredje sendte en kort periode trafikk til Hamburg.

## Redusert drift
Gradvis mot 1970-tallet ble kortbølgesendingene overført til kabel og satellitt. Dette betød redusert virksomhet ved Jeløy radio, som fra 1. januar 1995 ble ubemannet. Trafikken ble i 1994 overtatt av Rogaland radio. Fram til 2003 ble Jeløy radios sendere benyttet av Utenriksdepartementet for kortbølge-samband med ambassadene. Ifbm. nedbygging ble en del antenneutstyr solgt til utlandet, bl.a. til Island. 

Det gjenværende antenneanlegget var lenge attraktivt for radioamatører i området, som håpet på tilgang til bruk av dette. Med unntak av en timeslang seanse i regi av Follogruppen av NRRL (LA3F), har det manglet lokal tiltaksevne til å få til noe varig. De fleste antennene ble fjernet vinteren 2022/2023, med unntak av en fast orientert logperiodisk antenne som peker mot nordvest. Denne har skader etter lynnedslag og er følgelig ikke anvendelig uten reparasjoner. 

Jeløy Radio, Telenor kurs- og konferansehotell ble åpnet i mai 1997. I låven har Norsk Telemuseum laget utstilling om Jeløy radios historie.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Jeløy radio
*
Angrep på bønder i Sør-Afrika

**Angrep på bønder i Sør-Afrika** (afrikaans: *Plaasmoorde*) er en påstand om voldelige angrep på gårder i Sør-Afrika. Påstanden om uvanlig stort antall angrep er uten belegg og regnes som en konspirasjonsteori om folkemord på hvite og med opphav blant tilhengere av Hvit makt. Forestillingen om «folkemord på hvite» har vært fast innslag blant rasister på ytre høyre. Påstanden om spesielle angrep på hvite bønder har blitt mytologisert blant hvite i landet blant annet gjennom filmen *Treurgrond* (2015). Hovedrollen i Treurgrond ble spilt av Steve Hofmeyr kjent for å sine rasistiske utfall og romantisering av apartheid-tiden. Den politiske høyresiden i landet har drevet en internasjonal kampanje der de har spredd påstander om spesielle angrep på hvite bønder. Påstanden har blitt spredt av blant andre Donald Trump og Fox News. Antallet drap på hvite bønder reflekterer det generelt høye voldsnivået i landet. Anders Behring Breivik tok med påstanden om folkemord på boerne i Sør-Afrika i sitt såkalte manifest.

## Påstandene
De aller fleste angrepene blir ifølge påstander rettet mot hvite bønder og deres familier. *South African Human Rights Commission* oppgir 2.500 drap. Kommisjonens rapport sier at «det var en langt høyere risiko for at et hvitt offer for angrep mot bønder ble drept eller skadet, enn et svart offer». Rapporten fant også at antallet drap hadde økt med 25 % siden 2005. Antall drap oppgis i februar 2009 til 3.037.

George Stantons organisasjon *Genocide Watch* har uttalt at angrepene er et begynnende folkemord på afrikandere, og har kritisert den sørafrikanske regjeringen for å unnlate å gripe inn, selv om mordraten på hvite bønder («etno–europeiske bønder» i deres rapport) er fire ganger høyere enn generelt i den sørafrikanske befolkningen.

Gideon Meiring, formann for *[[Transvaal]] Agricultural Union*s sikkerhetsutvalg, har kritisert sørafrikansk politi for å unnlate å forhindre overfall på bønder, og for å være «ikke en del av løsningen, men en del av det pokkers problemet». Meiring har hjulpet jordbrukssamfunn med å organisere patruljevakter. Over en periode på tre måneder i 2006 fikk slike patruljer bestående av lokale, bevæpnede bønder ned antall overfall i Muldersdrift-området fra ett overfall med 2-3 dagers mellomrom til ett overfall hver tredje uke.  Kallie Kriel fra *AfriForum*, en lobbyorganisasjon for afrikandere, beskyldte politikere, inkludert landbruksminister Lulu Xingwana for å hisse opp stemningen mot bøndene, og være «medskyldige i mord på bønder». Kriel hevdet det ble brukt slagord som «*One settler, one bullet!*», «*Kill the [[Boer]], kill the farmer!*» og «*Maak dood die wit man*» (= Drep den hvite mann).

## Referanser


## Eksterne lenker
* https://www.amazon.com/Plaasmoorde-Killing-Fields-Katie-Hopkins/dp/0995016844 Katie Hopkins: *Plaasmoorde: the Killing Fields*
Gol-Lærdal-Maristubilene Ltd.

**Gol-Lærdal-Maristubilene** Ltd. (GLM) var et rutebilselskap som eksisterte i tidsommet 1924–1982. 

## Historikk
Gol-Lærdal-Maristubilene hadde hovedbase i Lærdal. Selskapet ble etablert i 1924 basert på de tidligere selskapene Trygg, Lærdal Bilselskap og Gol Automobilselskap. Flere selskaper sluttet seg til seinere. Selskapets hovedrute var Lærdal-Borlaug-Gol, og veien over Hemsedalsfjellet (Borlaug – Gol) var på denne tida ikke åpen om vinteren. 

På 1970-tallet ble det videreutviklet gjennomgående bussruter i Sogn og Fjordane, og GLM sine ruter Lærdal – Gol ble samordnet med rutene til Firda Billag og Sogn Billag slik at det ble gjennomgående busser Førde – Sogndal – Lærdal – Gol i korrespondanse med tog til Oslo og Bergen. GLM ble overtatt av Sogn Billag i 1982.

Statistikken fra 1978 viser at selskapet dette året hadde 24 helårsansatte, åtte busser, fem lastebiler, to tilhengere og et annet kjøretøy.

Sist på 1980-tallet ble gjennomgangsrutene Førde – Sogndal – Lærdal – Gol forlenget til Oslo. Rutene gikk inn i Nor-Way Bussekspress og fikk navnet Sogn og Fjordane Ekspressen.

## Referanser
Callum Morris

**Callum Morris** (født 3. februar 1990) er en engelskfødt nordirsk-irsk fotballspiller som spiller for den skotske klubben Ross County FC.

Morris signerte for Newcastle United i juli 2006. Han har siden da spilt både for junior-laget og reservelaget, og har også tre treningskamper for Irlands U19-landslag.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moss flyvehavn

**Moss flyvehavn** var en kort periode midt på 1930-tallet en sjøflyhavn ved Rosnestangen på Jeløya i Moss.

Sjøflyhavnen var blant stoppene på Det Norske Luftfartselskaps daglige tur og retur flyvning mellom Gressholmen sjøflyhavn i Oslo og Bergen. Ruten ble etablert i 1935, men oppnådde aldri å gå med overskudd. Ifølge en illustrasjon fra februar 1937 var det også en rute mellom Moss Flyvehavn og Göteborg på denne tiden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Digitalt fortalt: «Moss Flyvehavn» (skrevet av Tor Jonassen, Moss bibliotek) (besøkt 16. februar 2012)
Nile Ranger

**Nile Ranger** (født 11. april 1991 i London) er en engelsk fotballspiller som siden desember 2021 spiller for National League-klubben Boreham Wood FC. Han har tidligere spilt for Southampton, Barnsley på lån fra Newcastle, og fast for Swindon Town og Blackpool. I både Swindon og Blackpool ble kontrakten hans kansellert da han unnlot å møte på treninger samt flere utenomsportslige hendelser.

## Kontroverser
Han har vært involvert i flere utenomsportslige hendelser de siste årene og blitt tiltalt for overfall og voldtekt.

27. august 2011 ble han arrestert og tiltalt for å ha angrepet en mann i Newcastle og forlatt ham bevisstløs på gata, men ble ikke funnet skyldig i retten oktober 2012.

I oktober 2011 ble han tatt av politiet for fyllebråk i Newcastle.

I september 2012 ble politiet tilkalt til et hus i Enfield i Nord-London hvor inngangsdøren var ødelagt.  Nile Ranger ble arrestert på stedet og tiltalt for ødeleggelsene. Tiltalen ble frafalt i november 2012 i retten da den godtok Rangers forklaring på at han hadde ødelagt døren da han fryktet at hans kjæreste var blitt kidnappet og at han skulle betale for ødeleggelsene.

I januar 2013 ble han arrestert for mistanke om voldtekt på et hotellrom i Newcastle; han ble tiltalt for dette 8. juli 2013.  Han ble frikjent i retten 4. mars 2014.

I juli 2013 tattoverte hans etternavnet sitt på høyre side av pannen sin.

I mars 2014 ble han arrestert i Liverpool for å ha angrepet en taxi.

I april 2014 ble han ettersøkt i Swindon etter å ha blitt filmet av overvåkingskamera da han slo en kvinne og utenfor sin leilighet og sparket inn inngangsdøren til bygningen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Darren Lough

**Darren Lough** (født 23. september 1989) er en engelsk fotballspiller, som tidligere har spilt for Newcastle United. Han er forsvarsspiller.

Lough signerte for Newcastle United i juli 2006. Han har siden da spilt både for junior-laget og reservelaget.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ofotens Bilruter

**Ofotens Bilruter AS** (OB) var et rutebilselskap med hovedkontor i Narvik som opererte fra det ble stiftet i 1938 og til det ble fusjonert inn i Cominor i 2008. Selskapet hadde ruter i Narvik, Ballangen, Tysfjord, Evenes og Tjeldsund, og dessuten langruter nordover til Harstad og sørover til Bodø, og flybussen til Harstad/Narvik lufthavn, Evenes.

## Etablering
Ofotens Bilruter ble stiftet 7. april 1938 som en videreføring av rutene til rutebileierne Konrad Bertheussen fra Herjangen og brødrene Hjalmar og Trygve Hovde fra Liland. Blant de andre eierne var Ofotens Dampskibsselskab, Ofoten Meieri, Ankenes kommune, Ballangen kommune, Evenes kommune og Narvik kommune. Selskapet søkte om konsesjon for strekningen Narvik – Harstad i forbindelse med at riksveien over Herjangsfjellet åpnet 1. juli 1938, men fikk i første omgang bare konsesjon fram til Steinsland fergested ved Tjeldsundet. Fra 3. juli 1939 fikk OB kjøre helt fram til Harstad.

## Nord-Norge-Bussen
Fra 1. juli 1941 startet OB å trafikkere strekningen Narvik – Fauske – Bodø i samarbeid med Saltens Bilruter. I starten brukte ruta 13 timer og måtte krysse fem fergestrekninger, mens det i dag kun er én fergestrekning igjen (Bognes–Skarberget). 10. desember 1947 åpnet Nordlandsbanen til Lønsdal, og i den forbindelsen ble det satt inn en ekstra buss på strekningen som gikk direkte sørover fra Fauske til Lønsdal i korrespondanse med tog til og fra Trondheim. Denne ruta flyttet seg med Nordlandsbanens nordlige endepunkt, som fra 1. desember 1955 var Røkland, og Fauske fra 1. desember 1958. I 1956 startet OB også godsbilrute i forbindelse med Nordlandsbanen.

Samme år som ruta til Bodø ble startet, ble det også opprettet et samarbeid om *[[Nord-Norge-Bussen]]* mellom Mosjøen og Kirkenes, en strekning på  km som tok fem dager. Ruta var et samarbeid mellom Helgeland Bilruter, Saltens Bilruter, Ofotens Bilruter, Troms Innland Rutebil (TIRB), Finnmark Fylkesrederi og Ruteselskap (FFR), Finnmarksbuss i Kirkenes og Polarbil i Vadsø. I forbindelse med forlengelsen av Nordlandsbanen ble Nord-Norge-Bussen i 1947 kortet ned til å gå fra Lønsdal, og strekningen ble da  km og tok "bare" fire dager. Senere ble den flyttet til Fauske da banen ble åpnet dit. 1. april 1988 ble Nord-Norge-Bussen en del av NOR-WAY Bussekspress' rutenett og skiftet navn til *Nord-Norgeekspressen*.

## Salg og fusjon
I mars 2006 ble alle aksjene i OB overtatt av TIRB, etter at eierselskapene til OB og TIRB hadde slått seg sammen til Hurtigruten Group. Året etter satte man igang en prosess for å fusjonere OB med søsterselskapene TIRB-Rutene og Tromsbuss. 1. september 2008 opphørte alle tre selskapene og ble til Cominor. I 2007 vant OB anbudet om å kjøre rutene i Ofoten, og den 25. mars 2008 startet man kjøring i de tre ruteområdene Ofoten, Nordre Salten og Ballangen. Dette omfattet OBs gamle ruteområde og Linds Bilruter i Ballangen.

## Referanser




## Litteratur

Pettersen, M. (1988). Ofotens bilruter 50 år: 1938-1988. Narvik: Ofotens bilruter.

Svanberg, E. (1990). Langs vei og lei i Nordland : samferdsel i Nordland gjennom 3000 år. Bodø: Nordland fylkeskommune.
Saltens Bilruter

**Saltens Bilruter** (SB) ble etablert som rutebilselskap i 1937 med hovedkontor i Bodø. Per i dag fungerer selskapet som et holdingselskap, med økonomitjenester og administrasjon for sine datterselskaper.
Største eier er Bodø kommune med 40,6 % av aksjene, nest største eier er DNB med 16,5%.

## Tidlig utvikling
SB var med å etablere Nord-Norge-Bussen i 1941. I alle år hadde selskapet personrutetrafikken Bodø-Fauske-Narvik på deling (50/50) med Ofotens Bilruter. 

## Virksomhet
I dag er Saltens Bilruter (SB) et konsern med flere datterselskaper. Bussvirksomheten foregår i Nordlandsbuss hvor SB eier 66%, Vy Buss 34%. Her inngår tidligere bussdrift hos SB og Helgeland Bilruter/Nettbuss Helgeland. Godsvirksomheten til Nettbuss Helgeland ble kjøpt opp av Saltens Bilruter, og er nå innlemmet i SB Transport. Datterselskapet Stoklands Bilruter driver også busstransport. I tillegg til dette driver konsernet betydelig gods- og slamtransport på vei i Nord-Norge.

Andøy Trafikklag ble avviklet i 2011, da de tapte anbudet for sin bussvirksomhet til Cominor. Bygninger etc ble overtatt av SB,mens deres ansatte ble overført til Cominor.

Gjennom datterselskapene har konsernet hånd om busstrafikk over store deler av Nordland, fra Narvik i nord til Nord-Trøndelag grense i sør.

Følgende selskapet ligger under SB-konsernet:
*Nordlandsreiser AS
*Østbø AS (68,66%)
*SB Nordlandsbuss AS (66%)
*SB Transport AS
*SB Stoklands Bilruter AS

## Eksterne lenker
* Saltens Bilruter
Duff Cooper Prize

**Duff Cooper Prize** er en britisk litterær pris som hvert år tildeles det beste verket innen historie, biografi, statsvitenskap eller (veldig sporadisk) lyrikk som er blitt gitt ut på engelsk eller fransk. Prisen ble innstiftet til minne om Duff Cooper, en britisk diplomat og forfatter. Prisen ble delt ut for første gang i 1956 og gikk da til Alan Moorehead for *Gallipoli*. Nå får prisvinneren en førsteutgave av Duff Coopers selvbiografi *Old Men Forget* og  britiske pund.  

Fra 2013 er prisen benevnt under navnet The Pol Roger Duff Cooper Prize etter å ha blitt sponset av Pol Roger.

## Liste over prisvinnere

## Referanser


## Eksterne lenker

*The Duff Cooper Prize
Jonny Godsmark

**Jonny Godsmark** (født 3. september 1989) er en engelsk fotballspiller, som spiller for Ashington. Han er angrepsspiller, og blir kalt *Guide Post-born Speed Demon* av den lokale pressen.

Godsmark signerte for Newcastle United i juli 2006, og signerte 2008 proff-kontrakt med klubben. 6. august 2009 ble han lånt ut til Hereford United på 6 måneders låneavtale. Han ble sommeren 2010 frigjort fra Newcastle United, og signerte senere for den lokale klubben Ashington.

## Referanser


## Kilder
* «Godsmark loan deal completed» – Hereford Uniteds nettsted
* Jonathan Godsmarks profil på Ashington AFCs nettsted 

## Eksterne lenker
*
Molde Bilruter

**Molde Bilruter AS** var et rutebilselskap med hovedkontor i Molde. Det meste av rutetrafikken foregikk i kommunene Molde og Gjemnes. 

## Forhistorie

Molde Bilruter har historie tilbake til Aarø Automobilselskap som ble etablert i 1907 og som 12. mai 1908 åpnet bilrute Molde-Batnfjordsøra. Dette regnes som landets første bilrute. Også Molde Automobilselskap fikk kjøre bilrute på samme strekning. Etter 50 år ble disse to selskapene fusjonert i 1964 og tok navnet Aarø og Molde Auto.

## Fusjon i 1973
I 1973 ble selskapene Aarø og Molde Auto, Hjelset Auto, Kleive Auto, Kleive Transport og Batnfjord Auto fusjonert og tok navnet **Aarø-Batnfjord-Kleive Auto** A/S (AaBK). Eierne av de tidligere selskapene ble aksjonærer i det nye selskapet. Selskapet fikk hånd om person- og godsruter Molde-Kristiansund og Molde-Åndalsnes fra Aarø og Molde Auto, person- og godsruter Hjelset-Molde, personrute Mordal-Molde, og Ringbussen i Molde fra Hjelset Auto, person- og godsruter Solemdal-Kleive-Molde fra Kleive Auto, person- og godsruter fra Batnfjord, Torvikbukt, Gjemnes og Bergsøya til Molde og Kristiansund fra Batnfjord Auto. I tillegg kom 3-4 langtransportbiler fra Kleive Transport.

Statistikken fra 1978 illustrerer omfanget av selskapets virksomhet: Antall helårs ansatte 56, 40 personbuser, 8 lastebiler, 8 kombinert person- og godsbusser, 4 tilhengere og 2 andre kjøretøyer.

I 1979 ble selskapets navn endret fra Aarø-Batnfjord-Kleive Auto A/S til Molde Bilruter A/S.

I 1996 ble Molde Bilruter solgt til Norgesbuss, som videresolgte det til Hemne-Orkladal Billag (HOB) etter et år. I september 1998 ble HOB-selskapene i Møre og Romsdal, foruten Molde Bilruter også Mørelinjen og Nordmøre Trafikkselskap, fusjonert til HOB Møre. Dette selskapet fikk hovedkontor i Kristiansund. Navnet ble seinere endret til Team Møre, og i 2003 ble Team-selskapene overtatt av Nettbuss. Nytt navn ble Nettbuss Møre.

## Referanser




## Kilder
* Bolsø, K., & Rødseth, O. (2008). Haukebø & Rødseth gjennom 90 år : 1918-2008 : Aarø Automobilselskap etablert 1908, innehaver Haukebø & Rødseth. Molde: Haukebø & Rødseth.
* Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.
* Oterhals, M. (1983). 75 år i trafikantenes tjeneste: Molde bilruter A.S. 12. mai 1908 - 12. mai 1983. Molde: E. K. Hansen Eftf.
* Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.
Ålesund Bilruter

**Ålesund Bilruter A/S** var et rutebilselskap med rutetrafikk i kommunene Ålesund og Giske, i tillegg til langruter Ålesund-Åndalsnes-Dombås (togbusser) og Ålesund-Vestnes-Molde (korresp. med Mørelinjen til Trondheim). 

## Historikk
Selskapet startet 1.1.1985 og var basert på fusjon av de mange rutebilselskapene i Ålesundsområdet. Aksjekapitalen ble fordelt slik: NSB Biltrafikk 50 %, Ålesund kommune 25 % og Møre og Romsdal fylkeskommune 25 %. NSB Bilruter Ålesundruta fortsatte som et godstransportselskap.

Ved oppstarten ble rutene fra følgende selskaper innlemmet: NSB Bilruter Ålesundruta (personrutene Ålesund-Åndalsnes-Dombås), Landes Rutebiler og Øvrevolls Rutebiler/ Øvrevolls Rute- og Turbiler. 1.1.1987 ble personrutene til Spjelkavikruten og Emblemsbygda Billag overtatt. I 1987 åpnet Ålesundstunnelene til Giske kommune og høsten 1987 ble også Record og Vigra Rutelag overtatt og innlemmet i Ålesund Bilruter. Sula kommune og Sula Rutelag ble holdt utenfor denne fusjonen. Dermed var alle lokale personruter i Ålesund og Giske kommuner samlet i et selskap.

Etter 2000 skjedde det eierskifter ved at Nettbuss fikk overta aksjene fra de andre eierne av selskapet. Nettbuss var det nye navnet på bussrutene i NSB Biltrafikk. Dermed ble nytt navn fra 1. juli 2004 Nettbuss Ålesund, som fra 1. januar 2006 ble fusjonert med Nettbuss Møre. Det ble også navnet på det nye selskapet som fikk Ålesund som hovedbase.

I 2011 ble det for første gang anbudskonkurranse om skole- og rutekjøring i Ålesund-, Giske- og Sula kommuner. Fjord1 Buss Møre vant denne konkurransen, men var blitt en del av Nettbuss innen anbudet startet for Ålesund og Giske 1. januar 2012, og i Sula 1. januar 2013.

## Litteratur
*Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965–2000. Molde: TL Møre og Romsdal.

## Referanser
Hans Fredrik Bang

**Hans Fredrik Bang** (født 31. mai 1943, død 24. juni 2009) var ordfører i Nannestad kommune fra 1995 til 2007. Han kom inn i kommunestyret i 1991, og ved valget i 1995 gjorde Senterpartiet et godt valg og fikk ordføreren. Det var den første borgerlige ordføreren i bygda på 50 år, og Bang hadde støtte fra de andre ikke-sosialistiske partiene. I 2003 ble det rød-grønn allianse og Bang fortsatte som ordfører også den perioden. Men ved valget i 2007 stilte han ikke til gjenvalg.

Det skjedde mye i Nannestad kommune i hans tid som ordfører. Vedtaket om å gjøre Gardermoen flyplass til hovedflyplass var gjort, og vertskommunen fikk en helt ny situasjon. Skolene og sykehjemmet ble rehabilitert og bygget ut. Det ble bygget ny barneskole, nye barnehager og biobrenselanlegg. Nannestad videregående skole ble etablert, det ble etablert miljøgate i Maura og Rv 120 og Rv 35 ble utbedret. Deler av kommunen fikk også klokakkanlegg i denne tiden. Selv om ikke alle tiltak var i kommunal regi, hadde Bang en stor jobb med å skaffe økonomi for den kommunale utbyggingen, noe som førte til at man i kommunen i ettertid har omtalt finansieringen som Bang-midlene.

I januar 2009 ble han syk og døde etter et halvt års sykeleie.

## Kilder
* Cato Sand, Arnfinn M. Økern og Kari Fossum Tangen: *Minneord: Hans Fredrik Bang*. Aftenposten Kultur torsdag 16. juli 2009 side 12. 
:Minneordet finnes på Senterpartiets sider: Til minne om Hans Fredrik Bang
* Ordfører Bang er død. Artikkel i Romerikes Blad
Årdal Billag

**A/S Årdal Billag**, Årdal i Sogn og Fjordane, ble startet i 1934. Hovedaksjonær var Årdal kommune. Selskapet hadde lokalruter i Årdal, og i tillegg ruter til Tyin og Fagernes. Disse rutene gikk i samarbeid med Jotunheimen og Valdresruten Bilselskap (JVB). Selskapet var med og etablerte Valdresekspressen i 1985. Det ble også kjørt godsruter til Oslo. I 1993 gikk Sogn Billag inn som 66 prosents eier av Årdal Billag samtidig som de overtok all kjøring som det lokale billaget drev. Sjåførane og bilmateriellet gikk over til Sogn Billag. 
1/5 1994 ble Årdal Billag overtatt helt av Sogn Billag. Etter dette fortsatte Årdal Billag som et eiendomsselskap.

## Referanser
Kristiansund-Frei Billag

**Kristiansund Frei Billag AS** (KFB) var et rutebilselskap med hovedbase i Kristiansund.  

## Oppstart
Forløperen til KFB var Frei Billag A/L som ble startet i 1934 av Johan Dragset og Nils Kleivmyr. De kjørte ruter på Frei i korrespondanse med båtruter til og fra Kristiansund. I 1940 skulle Omsundbrua åpnes, og den skulle binde veinettet på Frei sammen med Kristiansund. Dermed ble et nytt selskap etablert som tok over trafikken og utviklet rutenettet videre. Selskapet blei starta av Sigurd H. Loennecker (1892–1985) i 1940. Loennecker forlot Kristiansund etter krigen for å sitte som direktør i Cunard Line. KFB overtok nå også tidlig Ringbussen i Kristiansund, og fikk dermed hånd om både rutene i Kristiansund by og mellom Kristiansund og Frei.

## Utvikling videre
I 1952 ble ferjestrekningen Gjemnes og Kvitnes på Frei åpnet. Rutetrafikken Molde-Kristiansund skulle følge den nye veien over KFBs ruteområde, og KFB fikk nå en andel på 20 prosent av personrutene Molde-Kristiansund.   

I 1960 fikk selskapet åpne nye ruter fra Kristiansund til Åndalsnes i korrespondanse med togene på Raumabanen. Det ble kjøpt inn ny personbuss og tre lastebiler med tilhengere til denne ruta, som fikk stor trafikkøkning de neste årene. 

På 1970-tallet satset KFB også på langtransport av gods, både Kristiansund-Oslo i regi av Linjegods, og direkte turer til utlandet med frysevogntog. Dette var biler spesielt utrustet for transport av fisk fra Kristiansund. 

På slutten av 1970-tallet ble det også satset på turbusskjøring i samarbeid med andre selskaper.

Omfanget av KFB kan beskrives med statistikk fra 1978. Da hadde selskapet 60 ansatte, 22 busser, 6 lastebiler, 2 kombinertvogner, 4 andre vogner og 6 tilhengere. 

I 1987 ble selskapet fusjonert inn i Nordmøre Trafikkselskap.

## Referanser




## Litteratur
* Berild, Sveinung: Kristiansund Frei Billag 80 år. Artikkel i bladet «Rutebil» nr. 132, desember 2014 (s. 4-11).
* Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.
* Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.

## Eksterne lenker
* Kristiansund Frei Billag på DigitaltMuseum
Kavalérhatt

**Kavalérhatt**, etter det engelske *cavalier hat*, er en spesiell type filthatter som var på moten i Vest-Europa på 1600-tallet. De var store og myke, hadde svært brei brem, og de fineste var pyntet med vaiende fjærbusk, gjerne fra struts. Hattetypen var vanlig i mange land, men har i engelsk fått navn etter de overdådig kledte kavalerene (*cavaliers*), rojalister som var tilhengere av kong Charles I under borgerkrigen i England 1642–1649. Modellen endret gradvis fasong til trekanthattene som overtok helt i herremoten på 1700-tallet. Brei hatt av filt ble båret av begge kjønn.

## Historikk
### Kavalérdrakt
Kavalérene og andre ryttersoldater på 1600-tallet bar overdådig, fargerik kledsel i samtidens overdrevne uniformsmote som var vanlig for aristokratiske herrer i Vest-Europa. Drakten viser hvordan klesmoten i barokken var preget av svungne, fyldige og svulmende former; den bestod av store hatter med buede fjær, langt, krøllete hår, korte kapper, side flasketrøyer eller jakker med åpne eller oppslissede ermer, store, nedfallende kniplingskrager og -mansjetter (*cannons*), bredt skjerf rundt livet, posete knebukser, støvlestrømper og høyhælte ridestøvler med kravetopp. Høye hæler lot kavalerister få bedre feste på stigbøylene når de satt i salen.

Under trettiårskrigen 1618-1648 var det vanlig med tynne kniplinger og fine stoffer i soldatdrakten, en overraskende kontrast til den barske oppgaven.

### Liknende hatter
Kavalérhattene ble med tiden formet på nye måter. De videreutviklet seg til «pirathatter» og trekanthatter der hattebremmene ble rullet opp mot hattepullen fra tre sider. Slike tresnutede filthatter ble svært vanlige i den europeiske 1700-tallsmoten. Andre store filthatter fra samme periode er blant annet capotain, en høy, smalbremmet hatt som var populær i England og Nordvest-Europa fra cirka 1590 til 1650. Denne hattetypen dannet grunnlag for den karakteristiske svarte puritanerhatten som ble båret av de engelske pilegrimene i Nord-Amerika. De store kavalérhattene er også i drakthistorisk og formmessig slekt med sombreroene, spanske hatter som kom på 1500-tallet og hadde bred, rund brem til beskyttelse mot sola.


Fil:Lars Kagg, 1623.jpg|Den svenske greven Lars Kagg, svensk greve, i tidligbarokk, uniformspreget overklassemote 1623, med bredbremmet, fjærprydet hatt, en forløper for store, myke kavalérhatter.
Fil:Geschichte des Kostüms (1905) (14784032912).jpg|Tyske, svenske og nederlandske uniformer og rustninger fra trettiårskrigen 1618-1648. Hattene er store og med fjær.
Fil:VAUPELL(1870) p1.082, Motiv zum Jahr 1659.jpg|Danske infanterister 1659 i tidsriktig uniform med store hatter og skjøtefrakker
Fil:Recueil des modes de la cour de France, 'Habit de Cavalier' LACMA M.2002.57.90.jpg|*Habit de Cavalier*, trykk utgitt i Paris ca. 1672-1676


## Se også
* Capotain, høy 1600-tallshatt med smal brem
* Trekanthatt
* Kavalér

## Referanser


## Eksterne lenker
Blankskáli

**Blankskáli** (), eller **Blankaskáli**, er en fraflyttet bygd på Kalsoys sørvestlige kyst på Færøyene. Stedet var svært godt egnet for korndyrking, og det er antatt at dette var den eldste bosetningen på Kalsoy. I 1584 var det fire hus i Blankskáli, og i 1801 bodde det 29 personer der. Et skred rammet bygda i 1809, og til tross for at det ikke gjorde stor skade, bestemte samtlige av bygdas innbyggere seg for å flytte. De grunnla Syðradalur på østkysten i 1812, og Blankskáli har vært helt fraflyttet siden 1816.

## Eksterne lenker
* Blankskáli hos Postverk Føroya
Release Me

**Release Me** har flere betydninger:

*Release Me (The Like-album), album med The Like
*Release Me (1946), en sang av Eddie Miller
*Release Me (Wilson Phillips), en sang fra 1990 av Wilson Phillips
*Release Me (Oh Laura), en sang fra 2007 av den svenske gruppen Oh Laura
*Release Me (Agnes Carlsson), en sang fra 2008 av Agnes Carlsson
*Release Me (Barbra Streisand-album), album med Barbra Streisand
*Release Me (Hooverphonic-sang), Belgias bidrag til Eurovision Song Contest 2020
Svein Ivar Sigernes

**Svein Ivar Sigernes** (født 1949) er en tidligere fotballtrener. Han trente Kongsvinger IL da de rykket opp til 1. divisjon i 1982. Han har også trent Vålerenga og diverse aldersbestemte landslag. Fram til sommeren 2010 var han rektor på Holt ungdomsskole i Kongsvinger.
Preussens kronregalier

**Preussens kronregalier** er kronjuvelene som ble brukt i kongeriket Preussen. De består bl.a. av huset Hohenzollerns to kongekroner, dronningkrone, rikseple, septer, rikssverd og rikssegl. De fleste regaliene ble laget for kongekroningen i Königsberg i 1701, da kongeriket Preussen ble etablert.

Regaliene ble også brukt i Det tyske rike som ble dannet som keiserrike 18. januar 1871. Det ble aldri laget noen egne regalier for keiserriket siden keiseren var den samme personen som den prøyssiske kongen og man derfor brukte de prøyssiske regaliene som stammet fra dannelsen av Kongeriket Preussen i 1701. Det ble imidlertid laget en ny kongekrone i 1889, men den var en prøyssisk kongekrone selv om den stammet fra den keiserlige perioden. Selv om det fantes en egen heraldisk keiserkrone ble det aldri laget en slik krone, annet enn en modell i sølv (samt en tilsvarende modellkrone for keiserinne Augusta fra 1877).

I kontrast til de sterkt utsmykkede kongekronene i noen andre monarkier som Storbritannia og Russland var de prøyssiske kronregaliene ganske enkle, i tråd med tradisjonelle prøyssiske dyder som nøysomhet og beskjedenhet.

Både Preussen og Tyskland ble republikker i 1918. Kronregaliene er fortsatt Hohenzollern-dynastiets eiendom. Familien fikk overlevert regaliene i 1927, og de ble utstilt i Schloss Monbijou. I 1944 ble regaliene sendt til Königsberg, men deretter lagret i en gruve i Thüringen. Der ble regaliene funnet av amerikanske styrker, som transporterte dem til Hessen og leverte dem tilbake til Hohenzollernfamilien. Den siste kongekronen var under mystiske omstendigheter blitt murt inn i en vegg i krypten til en liten kirke ved Minden i Westfalen. Den ble også gitt tilbake til Hohenzollernfamilien. De fleste regaliene er nå utstilt i Schloss Charlottenburg i Berlin. Kongekronen fra 1889 er utstilt i Hohenzollernfamiliens stamslott, Burg Hohenzollern i Sør-Tyskland.

Regaliene er:
*Fredrik Is kongekrone (1701). Kronen har praktisk talt ikke lenger noen juveler, siden juvelene bare ble satt  inn ved særlige anledninger, slik at man kunne bruke dem i andre sammenhenger. Noen av de opprinnelige juvelene ble brukt i kronen fra 1889.
*Dronning Sophie Charlottes dronningkrone (1701)
*Fredrik Is septer (1701). Dette septeret var et eldre gullsepter som ble modifisert og utvidet.
*Fredrik Is rikseple (1701)
*Fredrik Is rikssverd (1701)
*Fredrik Is rikssegl (1701)

I tillegg kommer den nyere Vilhelm Is kongekrone (1889), som er svært lik eldre kroner. Den har en stor safir, et diamantsmykket gullkors, 142 diamanter, 18 store briljanter og 8 store perler, noen av juvelene er fra kronen fra 1701. Kronen har åtte bøyler.

De eldre regaliene fra 1701 ble av og til oppfattet som de tyske kronjuvelene i fravær av noen egne keiserlige kronjuveler.
Medisinernes Seksualopplysning

**Medisinernes seksualopplysning** (**MSO**) er en ideell organisasjon som driver med seksual- og samlivsundervisning og ble grunnlagt i 1974. Organisasjonen drives av  leger og legestudenter og holder til ved Oslo, Bergen, Trondheim og Tromsø.

MSO har som målsetting å redusere antall uønskede graviditeter, hindre spredning av seksuelt overførbare infeksjoner, samt gi ungdom et positivt syn på egen kropp og egen seksualitet.

MSO mottar støtte fra Helsedirektoratet. Våren 2020 er disse ledere i de forskjellige lokalforeningene: Anna Kvam (MSO Oslo), Maria Inga Mangersnes (MSO Bergen), Mads Lillehammer Paulsen (MSO Trondheim) og Pia Bondø (MSO Tromsø).

I 2019 var MSO blant topp tre nominerte til Sex og samfunns *Skamløsprisen* sammen med Unge funksjonshemmede og Tuva Fellman, hvor Tuva Fellman vant.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  MSO Oslo sin hjemmeside
*  MSO Bergen sin hjemmeside
*  MSO Trondheim sin hjemmeside
*  MSO Tromsø sin hjemmeside 
*  Ressursbank for seksualundervisning (Norge)
Blindgjenger

:*For den norske TV-filmen fra 1985, se [[Blindgjenger (1985)]]

En *'blindgjenger*' er en [[Granat (ammunisjon)|granat]] eller [[bombe]] som ikke har gått av, og som fortsatt er armert. En blindgjenger kan for eksempel være en bombe fra et fly som ikke eksploderer når den treffer bakken.

==Norge==
I [[Forsvaret]] er blindgjengere og behandlingen av dem omtalt i *UD 2-1'', sikkerhetsreglementet for Forsvaret. Blindgjengere i militært skyte- eller øvingsfelt merkes med en ca 1.5 meter høy merkestikke som er malt rød eller oransje i et 20 cm bredt felt i toppen av stikken.

## Tyskland
I Tyskland har det etter 1945 og frem til 2015 blitt funnet rundt  tonn med bomber hvert år som stammer fra andre verdenskrig. Noen av dem eksploderer uten varsel, mens andre kommer til overflaten etter frost i bakken. Tyskland ble truffet av rundt 1,5 million bomber fra amerikanske og britiske fly under andre verdenskrig. Tyske myndigheter anslår at 15 prosent av bombene ikke eksploderte.

## Referanser


## Eksterne lenker

* «WWI Bombs Are Still Being Found Over 100 Years Later», dokumentar, franskprodusert, (engelsk tekst), lengde 0:5:33
Surnadal Billag

## Historikk

Surnadal Billag A/S ble etablert i 1912. Fra 1975 ble navnet Mørelinjen AS. Det ble etter hvert utviklet ruter om Orkanger og Trondheim, og Kristiansund, og lokalruter på Indre Nordmøre.

I 1935 gikk selskapet i spissen for etablering av Mørelinjen, en samarbeidsrute som gav gjennomgående forbindelse mellom Trondheim og Møre-bynene. Selskapet kjørte selv strekningen Trondheim – Surnadal – Tingvoll – Kristiansund. I Tingvoll var det korrespondanser vestover med ferjer og rutebilselskapene Angvik Auto (Angvik – Molde) og Vestnesruten (Vestnes – Ålesund). 

Mørelinjen som rute er videreutviklet gjennom årene og inngikk fra 1988 i NOR-WAY Bussekspress.

I 1975 fusjonerte Surnadal Billag og Angvik Auto og tok navnet Mørelinjen AS. I 1976 ble Rindal kommunale Auto også innlemmet i det nye selskapet.

I 1988 ble Mørelinjen AS fusjonert med Trollheimen Trafikk, Sunndalsøra. Mørelinjen AS ble også navnet på det nye selskapet, men hovedkontoret ble nå lagt til Sunndalsøra.

I 1996 ble Mørelinjen AS overtatt av Hemne-Orkladal Billag. Fra 1998 ble Mørelinjen AS fusjonet med Molde Bilruter og Nordmøre Trafikkselskap, og den nye enheten fikk navnet HOB Møre. Hovedkontoret ble nå lagt til Kristiansund.

Etter nye fusjoner i næringen ble navnet endret til Team Møre, og etter at Nettbuss overtok Team-selskapene høsten 2002 ble navnet endret til Nettbuss Møre. Hovedkontoret ble nå lagt til Kristiansund, men flyttet til Ålesund etter fusjonen av Nettbuss Møre og Nettbuss Ålesund (tidl. Ålesund Bilruter). Dette skjedde fra 1. januar 2006 og Nettbuss Møre ble det nye navnet.

## Litteratur
*Berild, Sveinung: *Mørelinjen 75 år*. Artikkel i bladet «Rutebil» nr. 113, februar 2011 (s. 16-25).
*Berild, Sveinung: *Surnadal Billag - et tilbakeblikk*. Artikkel i bladet «Rutebil» nr. 1120, august 2012 (s. 36-44).
*Hjermann, Lasse. (redaksjonsnemnd: Hjermann, Lasse; Høsteng, Arne Kristian; Vollstad, Knut) 2001. *Rutebilnæring under omstilling 1965-2000*. Transportbedriftenes landsforening Møre og Romsdal. Molde, 2001. 137 sider.
Risør og Tvedestrand Bilruter

**Risør og Tvedestrand Bilruter** (RTB) var et rutebilselskap med historie tilbake til 1919. Selskapet ble etablert da *AS Risør og Oplands Automobilselskap* og *Tvedestrand Dampskipsselskap AS* ble fusjonert. RTBs rutenett lå for det meste i kommunene Gjerstad, Risør, Tvedestrand og Vegårshei, som også var hovedaksjonærene i selskapet.

I desember 2002 kjøpte RTB og Setesdal Bilruter (SBR) hver sin halvpart av selskapet Høvågruta fra Høvåg i Lillesand. Høvågruta hadde en bussrute mellom Lillesand og Kristiansand og en turbussavdeling. I juni 2005 solgte SBR sin halvpart til RTB.

Mellom desember 2007 og september 2008 kjørte selskapet ekspressruten MiljøXpressen mellom Kristiansand og Oslo, i konkurranse med Sørlandsekspressen, Konkurrenten.no og Lavprisekspressen. RTB hadde tidligere vært med på Sørlandsekspressen.

RTB ble i 2008 overtatt av Nettbuss-konsernet gjennom Nettbuss Sør i Arendal. 1. mars 2009 ble RTB og datterselskapene innlemmet i Nettbuss Sør.

## Referanser




## Litteratur
* Bjorvatn, Ø.(1994). Fra bygderute til trafikkselskap : Risør og Tvedestrand bilruter 1919–1994 : jubileumsbok. Tvedestrand: Tvedestrand boktr.