open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arne-Johan Henrichsen

**Arne-Johan Henrichsen** (født 31. august 1918 i Kristiania, død 8. mars 2005) var en norsk professor i filologi og tidligere rektor ved Universitetet i Bergen (1972–1977).

Henrichsen fullførte examen artium i 1935 og studerte romanske språk ved Sorbonne i perioden 1945–1947. Han ble cand.philol. ved Universitetet i Oslo i 1951 og tok doktorgrad (dr.philos.) ved samme universitet i 1956 med avhandlingen *Les phrases hypothétiques en ancien occitan. Étude syntaxique*. Henrichsen fungerte i denne perioden blant annet som lærer på Fagerborg skole, men ble i 1956 ansatt som professor i fransk filologi ved Universitetet i Bergen. Han var dekan ved Historisk-filosofisk fakultet i perioden 1959 til 1961, og siden rektor for universitetet fra 1972 til 1977.

Han var nestleder for Norges almenvitenskapelige forskningsråd fra 1966 til 1969, og var også fungerende leder i ett år. Henrichsen var medlem av kommunestyret i Åsane fra 1964 til 1965. I 1977 ble han tildelt St. Olavs Orden ridder av 1. klasse for embetsfortjeneste. Henrichsen døde i mars 2005 i en alder av 86 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
Kampheimveien (Oslo)

**Kampheimveien** (1A–51F, 2A–34F) er en vei på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Østmarkveien til Hellerudveien.

Veien fikk navn i 1938 etter villa Kampheim (nr. 15B).

Mye av bebyggelsen (nr. 12–51) inngår i Oppsalgrenda borettslag.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Sigmund Larsen

**Sigmund Larsen** (1921 - 2007) var en norsk ingeniør, embetsmann og politiker (Ap).

Larsen gikk skole i Dale i Sunnfjord, før han begynte på Bergen tekniske skole. Han ble uteksaminert som sivilingeniør ved Norges tekniske høgskole i Trondheim i 1950. Etter dette ble han ansatt som kommuneingeniør i Askøy kommune fra 1950 til 1953. Han var deretter avdelingsingeniør i Bergen kommune i perioden 1953 til 1964, med unntak av årene 1958–1960, da han var overlærer ved Bergen tekniske skole. 

Fra 1965 til 1975 var Larsen fylkesingeniør for Hordaland. Fra september 1974 til august 1975 var han statssekretær i Samferdselsdepartementet i Trygve Brattelis andre regjering. Fra 1975 til 1987 fungerte Larsen som generaldirektør for Norges vassdrags- og elektrisitetsvesen. 

Sgmund Larsen ble i 1987 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mecopelidnota

***Mecopelidnota*** er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore, metallisk fargede skarabider.

## Utbredelse
Artene er utbredt i Sør-Amerika.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini
******* Understammen Pelidnotina
******** Slekten *Mecopelidnota* F. Bates, 1904
********* *[[Mecopelidnota arrowi]]* F. Bates, 1904
********* *[[Mecopelidnota cylindrica]]* (Waterhouse, 1876)
********* *[[Mecopelidnota dewynteri]]* Soula, 2008
********* *[[Mecopelidnota gerardi]]* Soula, 2008
********* *[[Mecopelidnota marxi]]* Soula, 2008
********* *[[Mecopelidnota mezai]]* Soula, 2008
********* *[[Mecopelidnota obscura]]* (Taschenberg, 1870)
********* *[[Mecopelidnota witti]]* Ohaus, 1913

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Mecopelidnota marxi''
* Bilde av ''Mecopelidnota mezai''
*
Harald Julsrud

**Harald Gunnar Julsrud** (født 8. april 1938, død 10. januar 2020) var en norsk sivilingeniør og diplomat. Han var generalsekretær i Den Norske Turistforening (DNT) fra 1977 til 1988.

Etter å ha fullført Befalskolen for ingeniørvåpenet i 1958, reiste Julsrud til USA og studerte to år ved Georgia Institute of Technology. På den tiden var det fortsatt et sterkt raseskille i Georgia. Her ble han blant annet kjent med Martin Luther King jr.

Julsrud avsluttet sin utdanningen som sivilingeniør (bygg) ved NTH i 1962. Han deltok i den første norske fredskorpsgruppen i Uganda 1963-1965. Siden var han teknisk ekspert i Tanzania 1966-1967. I 1967 kom han inn på Utenrikstjenestens aspirantkurs. Han var deretter visekonsul i Rotterdam 1970-1972. og 1. ambassadesekretær i Caracas, Venezuela 1972-1976. Han var generalsekretær i Den Norske Turistforening fra 1977 til 1988. Fra 1988 var han fredskorpsleder for Norad i Zambia i to år. Fra 1990 til han gikk av med pensjon i 2006 var han ansatt i Statens vegvesen med ansvar for å bygge opp Vegvesenets internasjonale virksomhet.

Julsrud var engasjert i flere ideelle organisasjoner. Han var blant annet i to perioder formann i Oslo og Omland Friluftsråd, styremedlem i Venner av Uganda og var med å stifte Naturvernforbundets største lokallag i Oslo Vest. Harald Julsrud har skrevet en rekke innlegg og artikler i fag- og dagspresse og i DNTs årbøker. Han er representert i to antologier (Villmarkslivs Faste Fisker, Naturforlaget 1982 og Klassiske turer, Naturforlaget 2002) og en lærebok for norsklektorer i videregående skoler (Aktuell sakprosa, Tor Dalaker Lund,Gyldendal Norsk Forlag 1986).

I 1965 utga han *JAMBO UGANDA , To år med Det norske fredskorps* på Pax forlag.

## Referanser
 

## Eksterne lenker
* Harald Julsruds tekst: Gjensyn med Uganda
Langlia (Oslo)

**Langlia** (1–39, 2–18) er en vei i Ullevål hageby og på Berg i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går sørøstover fra Bergsalleen til Pastor Fangens vei.

Navnet ble vedtatt i 1918 og viser til landskapet.

Nr. 11 (i Ullevbål hageby-delen av veien) er hjemmet til skulptøren Kirsten Kokkin med skulpturgruppe utenfor.

## Kilder
*  

## Eksterne lenker
*
Lillafüredi Állami Erdei Vasút

**Lillafüredi Állami Erdei Vasút** (på norsk: Lillafüred statlige skogsjernbane) er en smalsporjernbane ved Miskolc i Ungarn. Jernbanen åpnet i 1920 og opprinnelig ble den bare brukt til å frakte gods (hovedsakelig trevirke fra skogene i Bükk fjellene, men passasjertrafikk ble introdusert etter tre år. I 1990 ble frakttrafikken nedlagt, men jernbanen fortsatte frakt av passasjerer som en turistjernbane.

## Rute
Linjen går fra Dorottya utca stasjon i Miskolc til Garadna.
## Referanser


## Eksterne lenker
* http://laev.hu/
* http://www.kisvasut.hu/vasutlista/view_vasut.php?kat=3374|
* http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=330
* http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=331 
* http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=331a
* http://www.vasutallomasok.hu/index.php?o=vonkep&num=331b
Gunnar Kaspersen

**Gunnar Kaspersen** (født 21. januar 1907, død 24. mai 1991) var en tekstforfatter fra Oslo som også tidvis laget melodier. Han var særlig kjent for revyviser, men skrev også tekster til populærmusikk. Allerede fra 1935 leverte han tekster til revyer på Chat Noir.

## Tekster
* «Hva var vel livet uten deg?» (melodi: Ernfrid Ahlin)
* «Når kastanjene blomstrer i Bygdø Allé» (melodi: Kristian Hauger), innspilt på plate av Jens Book-Jenssen i 1950
* «Det er vår vår i år» (melodi: Christian Hartmann)
* «Hun var bare 19 somre» (melodi: Hans Erichsen)
* «Blå øine, blå himmel og blå sjø», til egen melodi.
* «Sangen om den flygende hollender» (melodi: Dag Kristoffersen) ble fremført av Per Müller i Melodi Grand Prix 1969, og oversatt til blant annet til tysk.
* «I den stille natt» (melodi: Kristian Hauger) innspilt på plate av Inger Jacobsen i 1958
* «Nynn med meg» (melodi: Kristian Hauger) innspilt på plate av Inger Jacobsen i 1958

## Referanser


## Kilder
* *[[Hvem Hva Hvor]]* 1978, side 94
Alpespolebusk

**Alpespolebusk** (*Euonymus latifolius*) er en løvfellende busk eller lite tre i spolebuskfamilien. 

Den blir én–fem meter høy og er ganske lik slektningen spolebusk (*Euonymus europaeus*). Forskjeller er blant annet at unge kvister ikke er grønne og firkantede; bladene er bredere og lengre, blomsterstanden har flere blomster og blomstene har som regel fem kronblad. Arten vokser i fjellskoger på kalkgrunn i sørlige Mellom-Europa, Sør-Europa, Nord-Afrika og Sørvest-Asia. Den mangler på Den iberiske halvøy. Plantene i Kaukasia skilles av og til ut som en egen art, *Euonymus leiophloeus*.

Alpespolebusk dyrkes som hagebusk i Norge og er funnet forvillet noen få steder.

## Galleri

Euonymus latifolius (Voralpen-Spindelstrauch) IMG 0928.JPG|Blomsterstand
Euonymus latifolius (Voralpen-Spindelstrauch) IMG 0911.JPG|Femtallig blomst
Euonymus latifolius (Voralpen-Spindelstrauch) IMG 2617.jpg|Fruktkapsler


## Referanser




## Kilder
* 
* 
* Günther's Site – Photos of European Plants – ''Euonymus latifolius'' Besøkt 22. januar 2015.
* Pflanzenbilder Gerhard Nitter – ''Euonymus latifolius'' Besøkt 22. januar 2015.

## Eksterne lenker
*
L’Humanité

***L'Humanité*** (, oversatt fra fransk: «menneskeligheten») er en dagsavis som utgis i Paris i Frankrike. Avisen har et kommunistisk grunnsyn og nære bånd til Parti communiste français, som den tidligere var hovedorgan for. *L'Humanité* ble etablert i 1904 av politikere og intellektuelle som Jean Jaurès, Lucien Herr, René Viviani og Aristide Briand. Dets slagord er fortsatt: «I en ideell verden ville *L'Humanite* ikke eksistere».

Avisen ble forbudt under Nazi-Tysklands okkupasjon av Frankrike, men fortsatte likevel å bli utgitt i hemmelighet fram til frigjøringen av Paris. Det har vært spekulert siden 2001 om *L'Humanité* ville opphøre som dagsavis, men i motsetning til de fleste andre franske aviser økte opplaget for en tid til rundt . I 2006 opprettet avisen en ukeutgave, *L'Humanité dimanche*. Det samme året hadde avisen et opplag på . I 2008 ble hovedkvarteret solgt grunnet finansielle problemer og etterspurte donasjoner. Mer enn 2 million euro ble samlet inn ved slutten av 2008. Avisen organiserer en årlig festival, *Fête de l'Humanité*, som et virkemiddel for å samle inn penger for fortsatt drift.

## Referanser


## Litteratur
* Loupan, Victor & Lorrain, Pierre (1994): *L'Argent de Moscou. L'histoire la plus secrete du PCF*, Paris.

## Eksterne lenker
*
Østbyveien (Oslo)

**Østbyveien** (1–13, 2–16) er en vei på Ulsrud i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Ulsrudveien til Østbyfaret. Navnet viser til at veien er øst i Ulsruds villabebyggelse.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Magne Pettersen

**Magne Pettersen** (født 13. mars 1975 i Sandnessjøen) er en norsk filmregissør og manusforfatter. Han er utdannet ved NTNU i Trondheim.

Han har regissert og skrevet flere kortfilmer, deriblant *Zakariassen må dø* (2011), *Parat* (2009), *Søpla* (2009), *Zoom de Temps* (2008) og *Hopp* (2005).

Pettersen samarbeidet i perioden 2009-2013 med det danske produksjonsselskapet Zentropa. Han ble i 2014 tildelt et toårig arbeidsstipend (Statens Kunstnerstipend).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nilufar Usmonova

**Nilufar Ibrohimovna Usmonova** (født 6. april 1987 i Tasjkent i Den usbekiske sosialistiske sovjetrepublikken) 
er en usbekisk vokalist og skuespiller. Hun er datter til vokalisten og skuespilleren Julduz Usmonova og musikeren Ibrahima Tsjakimova.

I en alder av ti år, ble Usmonova ble sendt til Storbritannia der hun gikk på Vinehall-skolen fra 1996 til 1999 og Sherbornes internasjonale college fra 1999 til 2000. Mellom 2004 og 2006 gikk hun på Tasjkent Ulugbek internasjonale skole, og i 2013 ble hun uteksaminert etter en advokatutdannelse fra Tasjkents statlige universitet.

I 2013 representerte Usmonova hjemlandet i den første utgaven av Tyrkvisjonens sangkonkurranse med melodien «Unutgin», som ble nummer elleve i finalen.

## Diskografi

* 2015: *Dunyo*
* 2013: *Qadrimga yet*
* 2010: *Bahtingni kutgin*
* 2007: *Taslim boldim*

## Referanser


## Kilder
* Nilofar Usmanovas hjemmeside. Musikk (arkivert side). 

## Eksterne lenker
*
Salman av Saudi-Arabia

**Salman bin Abdul Aziz Al-Saud** (født 1935) er Saudi-Arabias konge. Han har også vært forsvarsminister siden 2011, og var tidligere guvernør av provinsen Ar Riyad fra 1963 til 2011. Han ble konge av Saudi-Arabia 23. januar 2015, etter sin halvbror Abdullahs død.

## Forhold til utlandet og organisasjoner

#### OPEC
Salman viderefører endringene som ble vedtatt overfor OPEC mot slutten av 2014. Tidligere har Saudi-Arabia sammen med OPEC hatt som mål å holde oljeprisen rundt 100 USD per fat råolje (159 liter), mens de nå utvider feltene og pøser ut alt de har. Følgene er problemer i Russland, onshore i USA, og i offshore oil service.

#### Amerikas forente stater
Myndighetene i Saudi-Arabia og -USA har lenge hatt et nært samarbeid, både økonomisk og forsvarsmessig. Kong Salman har offentlig viket noe fra dette ved sin opptreden i første del av 2015, bl.a. ved å avlyse deltagelse på en konferanse for gulfland ledet av USA, hvor bl.a. president Barack Obama deltok.

## Fotnoter

## Referanser
Vesltela

**Vesltela** (også skrevet **Vesletela**) er ei elv i Tolga kommune i Innlandet. Den er ei sideelv til Glåma og har utspring på vestsida av Tverrhøa (1 115 moh). Herfra renner elva mot vest til den munner ut i Glåma rundt to kilometer nordøst for Telneset. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på rundt .

I nedbørfeltet ligger Telvanglia naturreservat og også en del av Gammeldalen naturreservat. Begge reservatene er opprettet for å verne viktige kvartærgeologiske formasjoner som eskere, terrasser og dødisgroper.

## Referanser
Hoplopelidnota

***Hoplopelidnota*** er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor (ca. 20 millimeter), grønt metallisk skarabide med bronsefargede bein. Arten kjennes lett på at hver dekkvinge har en skarp pigg nær bakkanten. Pronotum er svært tett punktert og har jevnt rundede sider.

## Utbredelse
Artene er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana).

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini
******* Understammen Pelidnotina
******** Slekten *Hoplopelidnota* F. Bates, 1904
********* *[[Hoplopelidnota metallica]]* (Laporte de Castelnau, 1840)

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Hoplopelidnota metallica''
* Bilde av ''Hoplopelidnota metallica'' 
*
Xenopelidnota

***Xenopelidnota*** er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore, kraftige, blankt svarte skarabider.

## Utbredelse
Artene er utbredt i Vestindia (blant annet på Saint Vincent).

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini
******* Understammen Pelidnotina
******** Slekten *Xenopelidnota* F. Bates, 1904
********* *[[Xenopelidnota anomala]]* (Burmeister, 1844)
********* *[[Xenopelidnota bolivari]]* Soula, 2009
********* *[[Xenopelidnota fuscoaenea]]* (Blanchard, 1851)
********* *[[Xenopelidnota pittieri]]* Soula, 2009

## Eksterne lenker
* Bilder av puppe og voksen ''Xenopelidnota anomala'' 
*
Mesomerodon

***Mesomerodon*** er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider ((Rutelinae)) i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore, ovale, lyst okergule skarabider. Dekkvingene er tett punktert med antydning til punktrader.

## Utbredelse
Slekten lever i Sør-Amerika (Ecuador, Peru).

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini
******* Understammen Pelidnotina
******** Slekten *Mesomerodon* Ohaus, 1905
********* *[[Mesomerodon gilletti]]* Soula, 2008
********* *[[Mesomerodon spinipenne]]* Ohaus, 1905

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Mesomerodon'' sp.
*
Let Me Go, Lover!

**«Let Me Go, Lover!»** er en sang skrevet av Jenny Lou Carson og Al Hill, under et pseudonym som ble brukt av Fred Wise, Kathleen Twomey og Ben Weisman.

Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet *[[On the Way Up]]* i 1962.

## Referanser
My Last Date (with You)

***My Last Date (with You)*** er en sang skrevet av Boudleaux Bryant, Floyd Cramer og Skeeter Davis som ble spilt inn og gitt ut på singel med Skeeter Davis i 1960. Sangen ble også gitt ut på albumet *Here's the Answer* i 1961.

Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet *[[On the Way Up]]* i 1962. På Ann sitt albumet ble sangen skrvet slik; *My Last Date with You*.
Maria Navarro Skaranger

**Maria Navarro Skaranger** (født 27. april 1994 i Oslo) er en norsk forfatter, oppvokst på Romsås i Groruddalen i Oslo. 

Hun debuterte i 2015 med romanen *Alle utlendinger har lukka gardiner*, utgitt på Forlaget Oktober. For romanen ble Navarro Skaranger nominert til Tarjei Vesaas' debutantpris. Romanens handling er lagt til hennes oppvekstmiljø, det flerkulturelle Romsås, med karakterer som er muslimer, «gulinger», somaliere og 
«poteter» – etniske nordmenn. Språket i boka karakteriseres som «kebabnorsk». I 2018 kom hun med boka *Bok om sorg (fortellingen om Nils i skogen)*, også utgitt på Oktober. I 2021 kom *Emily Forever*.  

Maria Navarro Skaranger ble i 2019 tildelt Den norske bokhandlerforenings stipend Bjørnsonstipendet.

I 2020 ble hun tildelt EUs Litteraturpris. Høsten 2021 ble Skaranger hedret som del av veggmaleriet «Romsås Wall of Fame» på Romsås senter, sammen med 12 andre kjente lokale helter. I 2022 ble hun tildelt Bonnierprisen *Stemme Savnet*. 

Navarro Skaranger gikk på Foss videregående skole i Oslo og på Nansenskolen på Lillehammer.

## Bibliografi
* *Alle utlendinger har lukka gardiner* &ndash; roman, Oktober forlag (2015) ISBN 978 82 495 1494 6
**Bok om sorg (fortellingen om Nils i skogen)* roman, Oktober forlag (2018) ISBN 978 82 495 1975 0
**Emily forever* Oktober forlag (2021) ISBN 9788249523870
**Jeg plystrer i den mørke vinden* Oktober forlag (2023) ISBN 9788249526970

## Referanser


## Kilder
* «Fjortisfabel på kebabnorsk», side 22-23, *Klassekampen* 23. januar 2015
* Presentasjon av Maria Navarro Skaranger i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* 
*  Om Maria Navarro Skaranger på Forlaget Oktobers nettsider
Stortela

**Stortela** er ei elv i Tolga og Tynset kommuner i Innlandet. Den er ei sideelv til Glåma og har utspring fra Telsjøen. Herfra renner elva mot sør, så vest og sør igjen, før den snur mot nordvest til den munner ut i Glåma ved Telneset. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

## Referanser
Martin Canning

**Martin Canning** (født 3. desember 1981 i Glasgow) er en skotsk fotballspiller som for tiden er forsvarsspiller og spillende trener i den skotske klubben Hamilton Academical.

Canning ble fungerende trener 9. januar 2015 da Alex Neil forlot klubben til å bli trener i Norwich City.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wendy

**Wendy** er et kvinnenavn med flere opprinnelser, blant annet fra skuespillet *Peter Pan* fra 1904.

## Etymologi
*Wendy* er:
* en variant av *[[Wendi]]*, en kortform av *[[Wendela]]*, som har opprinnelse i mannsnavnet *[[Wendel]]* dannet av gammelhøytyske *Wendel*, «vandre».
* et fantasinavn oppfunnet av J. M. Barrie til bruk i skuespillet *Peter Pan* fra 1904. Han lagde navnet utfra kallenavnet *Fwendy-Wendy*, «venn», som han selv ble kalt av en ung bekjent.
* relatert til det walisiske navnet *[[Gwendolen]]*, og andre navn basert på navneleddet *gwen*, «hvit, lys».
* en variant av det polske navnet *[[Wanda]]*, som har usikker opprinnelse. Det er muligens basert på gammelhøytyske *Wendel*, «vandre».

## Utbredelse
Navnet er kjent brukt i USA og England fra slutten av 1800-tallet. *Wendy* var et populært navn i England fra 1940-årene til 1960-årene.
	

I USA var navnet mest brukt på 1960- og 1970-tallet. Det dukker første gang opp på den amerikanske trygdeetatens liste over populære babynavn i 1936, og lå blant de 40 mest brukte jentenavnene i USA i perioden 1965–1976.

På kinesisk betyr *wen-di* (文帝) «keiser». Kinesiske kvinner med navn basert på liknende tegn bruker ofte *Wendi* eller *Wendy* som anglifiserte versjoner av navnet sitt.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Wendy Hiller (1912&ndash;2003), engelsk skuespiller
* Wendy Wasserstein (1950&ndash;2006), amerikansk dramatiker
* G. Wendy Wiger (født 1953), norsk sanger
* Wendy Artin (født 1963), amerikansk maler
* Wendy Williams (født 1964), amerikansk skuespiller og komiker
* Wendy Whelan (født 1967), amerikansk danser
* Wendi Deng Murdoch (f. 1968), kinesisk-amerikansk forretningskvinne
* Wendy Briner, fagbokforfatter
* Wendy Kweh, singaporsk-engelsk skuespiller

## Annen bruk av navnet
* Wendy er et opprinnelig tysk barneblad om hester.
* Wendy’s, hurtigmatkjede

## Referanser


## Eksterne lenker
Slottet i Gola Dzierżoniowska

**Slottet i Gola Dzierżoniowska** er et slott i Polen. Det ble bygget i siste halvdel av 1500-tallet i byen Gola Dzierżoniowska i voivodskap og Nedre Schlesien i den sørvestlige delen av landet.

## Historie

Slottet i Gola Dzierżoniowska ble bygd av Leonard von Rohnau i 1580.

Renoveringen begynte for fullt på 2000-tallet.
Frøken Julie

:*For filmene, se [[Frøken Julie (film fra 1951)]] og [[Frøken Julie (2014)]]*.

***Frøken Julie*** (svensk: *Fröken Julie*) er en tragedie av August Strindberg fra 1888. 

Stykket er et kammerspill som foregår natten og tidlig om morgenen en sankthansnatt på en greves gods. Denne natten utvikler forholdet mellom grevens datter Julie og tjeneren Jean seg raskt til et intenst kjærlighetsforhold, og gjennom stykket foregår det en darwinistisk kamp mellom de to om hvem som er sterkest og dermed har livets rett. I denne kampen mot tjeneren Jean går den mistilpassede overklassekvinnen Julie under.

## Historikk
Stykket hadde urpremiere i København 14. mars 1889, med Strindbergs hustru Siri von Essen i tittelrollen. I hjemlandet Sverige var det vanskelig å få oppført stykket, og fikk premiere der først i  1906 på Akademiska Föreningens teater i Lund. Da hadde stykket i mellomtiden blitt satt opp i både Tyskland og Frankrike. Stykket har også blitt oppført en rekke ganger i Norge. 

Stykket er filmatisert flere ganger, i 1912 med regi av Anna Hofman-Uddgren, 1951 med regi av Alf Sjöberg, i 1999 med regi av Mike Figgis og i 2014 med regi av Liv Ullmann med Jessica Chastain i tittelrollen og Colin Farrell som Jean. Stykket er også framført som en ballett av Birgit Cullberg med musikk av Ture Rangström, og er også framført som opera med musikk av Philippe Boesmans og libretto av Luc Bondy og Marie-Louise Bischofberger. En norsk operaversjon med musikk av Antonio Bibalo ble fremført ved Den Norske Opera i 1976.

## Roller
*Fröken Julie*: Grevens datter. Hun ble oppdratt av sin mor til å tenke og handle som en mann, noe samtiden ikke liker. De stadige motsetningene har gjort henne til en svært forvirret person, som på den ene siden vet hvordan hun skal kunne få alt hun vil ha, men på den andre siden ikke vet hva hun vil ha.

*Jean*: Tjener hos greven. Han hevder at han ofte så Frøken Julie da han var ung, og drømte om henne. Senere har han reist mye rundt i Europa og har hatt ulike jobber, og etter hvert funnet ut hva han vil, nemlig å komme seg opp i samfunnet, med en plan om å starte sitt eget hotell. Han kommer tilbake til grevens gård, og det tar da ikke lang tid før Frøken Julie blir en del av hans planer. Han er bereist, med gode manerer og belest, og han manipulerer henne skånselsløst dit han vil, både gjennom å være snill, og å være kald mot henne.

*Kristin*: Kokken i grevens husholdning. Hun er svært religiøs og forlovet med Jean. Hun symboliserer stabilitet og den som er på rett sted og i den naturlige tilstanden for en kvinne. Hennes stabilitet framhever Jean og Julies ustabilitet og svingninger.

Greven: Han sees aldri i stykket, men hans hansker og støvler som står på scenen viser hans store innflytelse på Frøken Julie og Jean.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''Frøken Julie'' av Strindberg i Libris
* ''Frøken Julie'' på Dramawebben
Ikhwan

**Ikhwan** var et muslimsk religiøst brorskap i det som i dag er Saudi-Arabia som utgjorde Ibn Sauds wahhabittiske militære kjernestyrker ved erobringen av Den arabiske halvøy.

En vekkelsesbevegelse med gjenopplivelse av de religiøse reformer som ble forkynt av Muhammad ibn Abd al-Wahhab på 1700-tallet (wahhabismen) begynte å gjøre seg gjeldende i begynnelsen av 1900-tallet i området rundt oasen al-Artawiya 250 km nordvest for Riyadh i det indre av Den arabiske halvøy. 

Der ble det omkring 1912 dannet en wahhabittisk sammenslutning som ble kjent som *ikhwan*, brorskapet. Medlemmene som bestod av beduiner betraktet seg som Guds soldater. De var krigere og fryktet ikke døden, men tørstet etter ærr når de misjonerte og preket den eneste sanne vei til frelse i sin hellige krig. Deres metoder med tvangsomvendelser var ofte hardhendte ved at man helt enkelt slo ihjel dem som ikke ville slutte seg til bevegelsen. Bevegelsen mente også at nomadelivet var uforenlig med etterlevelse av islam och ville derfor få beduinene til å bli bofaste rundt kildene og oasene. Nye ikhwankolonier med bosteder, skoler, jordbruk med jordbruksredskap, lager for våpen og ammunisjon vokste frem i årene 1912-1918 rundt om i Najd, og samfunnenes beboere levde i stadig militær beredskap. De bevegelsen stod på sitt høydepunkt fantes det over 200 slike bosetninger med sannsdynligvis omkring 60.000 mann i våpenfør alder.

Det var dette wahhabittiske brorskap som utgjorde kjernestyrkene i Ibn Sauds armé 1919-28 og som blant annet hjalp ham å beseire rashidene i Ha'il i Najd og hashimittene i Hijaz, noe som så etterhvert førte til opprettelsen av riket Saudi-Arabia.

Senere gjorde ikhwan opprør da Ibn Saud forbød medlemmane å foreta raid inn i nabostatene Irak og Kuwait. Etter erobringen av Hijaz da Ibn Saud hadde kontroll over landet var han nå i konflikt med deler av brorskapet. Han beseiret disse ved en strid på Sabillasletten ikke langt fra al-Artawiya i 1929, og året etter hadde han helt krust opprøret. De ikhwaner som hadde vært lojale mot Ibn Saud fortsatte livet i sine samfunn og utgjorde fortsatt en innflytelserik religiøs militær styrke som etterhvert innfikk i den saudiarabiske nasjonalgarde.

## Litteratur
*Encyclopædia Britannica 
*Robert Lacey,* The Kingdom*, *Saudiernas rike* (1982, på svenska 1984) ISBN 91-582-0553-5
Université de Montpellier

**Université de Montpellier** er et offentlig universitet i Montpellier i Frankrike.

De lærde skoletradisjonene på stedet er eldre enn selve universitet, som ble formelt etablert av pave Nikolas IV i 1289. Det mediniske fakultetet ved Université de Montpellier ble etablert i 1220, og er det eldste medisinske fakultetet i verden som fremdeles eksisterer. I 1340 åpnet et anatomistudium som gjorde universitetet anerkjent, og tiltrakk studenter fra hele Europa. I tilknytning til universitetet var det en botanisk hage med planter til medisinsk bruk og forskning, Jardin de Plantes, som fremdeles eksisterer.

I 1905 grunnla Maurice Grammont *Laboratoire de phonétique expérimentale* (laboratorium for eksperimentell fonetikk) ved universitetet.

Etter studentopprøret i 1968 ble universitetet omorganisert og delt inn i tre selvstendige universiteter:

**Université Montpellier I* ble universitetet for jus, økonomi, farmasi, medisin og odontologi.
**Université Montpellier II* ble universitetet for teknologi og naturvitenskap.
**Université Paul Valéry, Montpellier III* ble universitetet for språk og litteratur, humanetikk og kunst.

I 2015 ble de to førstnevnte slått sammen til Université de Montpellier, mens Université Paul Valéry videreføres som eget universitet. Det er til sammen ca. 60&nbsp;000 studenter i Montpellier.

Universitetet er medlem av Coimbragruppen av ledende europeiske universiteter.

## Eksterne lenker
*
Eremophygus

***Eremophygus*** er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore (10-15 millimeter), ovale, gul- eller brunaktige skarabider, ganske matte. Oversiden har kraftig mikroskulptur.

## Levevis
I alle fall noen av artene lever i høytliggende områder (ca. 4000 meter over havet).

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Bolivia, Argentina).

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini
******* Understammen Pelidnotina
******** Slekten *Eremophygus* Ohaus, 1910
********* *[[Eremophygus bicolor]]* (Gutiérrez, 1951)
********* *[[Eremophygus calvus]]* Gutiérrez, 1952
********* *[[Eremophygus lasiocalinus]]* Ohaus, 1915
********* *[[Eremophygus leo]]* Gutiérrez, 1951
********* *[[Eremophygus pachyloides]]* Ohaus, 1925
********* *[[Eremophygus pereirai]]* Martinez, 1960
********* *[[Eremophygus philippii]]* Ohaus, 1910

## Kilder
* Smith, A. og Jameson, M.L. (2001): *Eremophygus bicolor* (Gutiérrez) (Coloeptera: Scarabaeidae: Rutelinae: Rutelini): a New tribal and generic placement for the Bolivian scarab *Platycoelia bicolor* (Gutiérrez) (Anoplognathini). *The Coleopterists Bulletin* 55(1):103–106. https://web.archive.org/web/20150123143749/http://digitalcommons.unl.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1019&context=entomologypapers

## Eksterne lenker
*
Parhoplognathus

***Parhoplognathus*** er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore (12-14 millimeter), avlange, rødbrune skarabider. Dekkvingene har tydelige punktrader.

## Utbredelse

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini
******* Understammen Pelidnotina
******** Slekten *Parhoplognathus* Ohaus, 1915
********* *[[Parhoplognathus bousqueti]]* Soula, 2008
********* *[[Parhoplognathus limbatipennis]]* (Ohaus, 1905)
********* *[[Parhoplognathus maculatus]]* (Gory, 1833)
********* *[[Parhoplognathus mexicanus]]* (Ohaus, 1905)
********* *[[Parhoplognathus parvulus]]* (Ohaus, 1905)
********* *[[Parhoplognathus rubripennis]]* Soula

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Parhoplognathus mexicanus''
*
Pseudogeniates

***Pseudogeniates*** er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore (12-19 millimeter), avlange, brunlige skarabider. Pronotum er avrundet, hvelvet med kraftig, tverr-rynket mikroskulptur. Dekkvingene har fine punktrader. Slekten ligner på slekten *[[Geniates]],* men er ikke i nær slekt med denne.

## Levevis
Disse billene holder til i tørre områder. De voksne billene er aktive om natten og kommer til lys. Slitasjen på forbeina tyder på at disse blir brukt til graving, og at larvene lever i jorda.

## Utbredelse
Slekten lever bare i Argentina.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini
******* Understammen Pelidnotina
******** Slekten *Pseudogeniates* Ohaus, 1910
********* *[[Pseudogeniates cordobaensis]]* Soula, 2009
********* *[[Pseudogeniates intermedius]]* Ohaus, 1914
********* *[[Pseudogeniates richterianus]]* Ohaus, 1910

## Kilder
* Jameson, M.L. og Ocampo, F. (2012): Synopsis of the Argentinian scarab genus *Pseudogeniates* Ohaus (Coleoptera, Scarabaeidae, Rutelinae). *Zookeys* 2012 (241): 33–53. http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC3559108/

## Eksterne lenker
*
Muliggjørende teknologier

**Muliggjørende teknologier** er teknologier som viser seg å bli så gjennomgripende at de fører til store endringer i samfunnet. De gir også grunnlag for mange andre, nye teknologier. Historiske eksempler er trykkekunst, jernbane, dampmaskiner, elektrisitet og moderne masseproduksjon. Europakommisjonen ser på de muliggjørende teknologiene som den viktigste driveren for modernisering av europeisk industri og overgangen til et kunnskapsbasert lavutslippssamfunn.

I stortingsmeldingen «Vilje til forskning» fra 2005 har norske myndigheter prioritert tre teknologiområder de mener har særlig stor samfunnsmessig betydning:
* Informasjons- og kommunikasjonsteknologi (IKT)
* Bioteknologi
* Nye materialer/nanoteknologi

Muliggjørende teknologier griper ofte inn i hverandre og bidrar til hverandres utvikling. De kombinerer forskjellige kunnskapsområder og er avhengige av sterk tverrfaglig interaksjon. Utvikling av muliggjørende teknologier krever ofte betydelige investeringer i laboratorier. Samfunnsmessig avkastning er ofte vesentlig høyere enn bedriftsøkonomisk avkastning.

## Referanser
Ingolf Aspås

**Ingolf Andreas Meyer Aspås** (født 10. juli 1909 i Tromsø, død 28. august 1943 på Arnøya) var en norsk motstandsmann og partisan, drept i kamp med tyske styrker i 1943.

Aspås bodde i Tromsø, der han blant annet hadde vært formann for den lokale avdelingen i det røde International Seamen and Harbour Workers Union, ISH.
I de siste par årene før krigen økte den tyske aktiviteten og agentvirksomheten merkbart i nord, og i desember 1938 kunne Aspås melde fra til politikammeret i byen om hvordan den tyske militære agenten Erich Reder hadde forsøkt å infiltrere kommunistpartiet, og at han var tysk spion.

Fra sommeren og utover høsten 1940 flyktet rundt 50 mennesker fra Finnmark og andre deler av Nord-Norge til Sovjet, blant dem flere kommunister. Ingolf Aspås flyktet sammen med tvillingbroren Leonard, som var NKP-sekretær i Tromsø.

Brødrene ble pågrepet av russiske styrker 7. oktober 1940. Russerne tok i utgangspunktet høyde for at nordmennene kunne være spioner, og begge ble overført til NKVD i Murmansk. Derfra ble de løslatt 18. april 1941. Broren
Leonard endte opp i Moskva, der han arbeidet med de norske sendingene i Radio Moskva og i den såkalte Folkesenderen Norges Frihet. Ingolf reiste imidlertid tilbake til Norge som partisan, og etablerte en senderstasjon ved Årviksand på Arnøy. Stasjonen fikk blant annet avgårde meldinger om det tyske slagskipet «Tirpitz».

Tyskerne kom imidlertid på sporet av senderen. En i gruppa ble arrestert i Tromsø, og tvunget til å vise vei mot hulen der sendingene foregikk. Han kom seg unna, men Gestapo klarte å finne fram ved hjelp av en skisse tegnet av en angiver. De som var i hulen ble drept ved hjelp av tyske flammekastere.

På Tromsdalen kirkegård er det reist en bauta over Aspås og de andre som ofret livet i forbindelse med Arnøy-saken.

## Referanser
Rutela

* se Systematisk inndeling

***Rutela*** er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore (10-20 millimeter), kraftige, blanke skarabider. De er vanligvis svarte med gule eller røde tegninger, med sine kontrastrike tegninger skiller de seg fra de fleste andre skarabider.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika og Karibia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien Praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Stammen Rutelini MacLeay, 1819 
******* Gruppen Rutelina
******** Slekten *Rutela* Latreille, 1802 - 17 arter
********* *[[Rutela cryptica]]* Jameson, 1997
********* *[[Rutela dimorpha]]* Ohaus, 1903
********* *[[Rutela dorcyi]]* (Olivier, 1789)
********* *[[Rutela formosa]]* Burmeister, 1844
********* *[[Rutela glabrata]]* (Fabricius, 1781)
********* *[[Rutela heraldica]]* Perty, 1832
********* *[[Rutela histrio]]* Sahlberg, 1823
********* *[[Rutela histrioparilis]]* Jameson, 1997
********* *[[Rutela howdeni]]* Jameson, 1997
********* *[[Rutela laeta]]* (Weber, 1801)
********* *[[Rutela lineola]]* (Linnaeus, 1767)
********* *[[Rutela pygidialis]]* Ohaus, 1905
********* *[[Rutela sanguinolenta]]* Waterhouse, 1874
********* *[[Rutela striata]]* (Olivier, 1789)
********* *[[Rutela tricolorea]]* Ohaus, 1905
********* *[[Rutela versicolor]]* Latreille, 1833
********* *[[Rutela vetula]]* Ohaus, 1913

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Rutela formosa''
* Bilder av ''Rutela laeta''
*
Regien Cox

**Regien Catharina J. M. Cox** (født 1977) er en nederlandsk-norsk tekstil-, objekt- og installasjonskunstner. Hun arbeider med objekter i ulike materialer og uttrykk.

Cox har utdannelse fra Kunsthøgskolen i Bergen, med hovedfag i tekstil (1996-2001). Etter endt utdanning, bosatte hun seg i Arendal hvor hun har eget atelier. Av separatutstillinger kan nevnes Hordaland kunstnersenter i Bergen (2004), Bomuldsfabriken Kunsthall, Arendal (2010), Soft galleri, Oslo (2012), Galleri Parken, Risør (2013), Kristiansand Kunsthall (2014) og KRAFT Bergen (2014). Hun har også en rekke gruppe/kollektivutstillinger i inn- og utland  bak seg, og har blant annet deltatt på Sørlandsutstillingen (2010), Kunstindustrimuseet i Oslo (1999), Carte Blanch, Galerie Triangle Bleu, Belgia (2007), Gustavsberg Konsthall (2013) og KODE og Kunstmuseene i Bergen (2014-2015).

I november 2014 var Regien Cox kunstkurator ved Adventsutstillingen på Sørlandets kunstmuseum i Kristiansand. Oppgaven bestod i iscenesettelse av en stor og stemningsfull installasjon sammen med barnhagebarn og skoleelever. Tema for utstillingen var fossiler, som et stille rom der tiden stopper opp og ting er pakket inn i hvite klumper. Over 500 lekebiler ble pakket inn i leirer av barn til kunstprosjektet.

Cox er innkjøpt av KODE, Kunstmuseene i Bergen (2013) og Nordenfjeldske kunstindustrimuseum (2014). I 2010 mottok hun Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend. I 2013 vant hun en utsmykningskonkurranse i Rommensletta skulpturpark med installasjonen «Portalen, piren og Skyggen av en gravemaskin»..

Regien Cox er medlem i Norske billedkunstnere (NBK) og Norske Tekstilkunstnere (NTK). I 2015 var hun jurymedlem i Sørlandsutstillingen..

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erling Storrusten

**Erling Storrusten** (født 28. september 1923 på Tretten, død 10. juni 2018) var en norsk forretningsmann og reiselivsmann.

Storrusten vokste opp på farens arbeidssted på Brennhaug stasjon og fullførte examen artium på Lillehammer skole i 1943. Under krigen deltok han i motstandsbevegelsen som kurér for Milorg i deres 23. distrikt i Gudbrandsdalen og spion for XU med fokus på Wehrmachts militære hovedkvarter på Lillehammer. I mars 1945 ble han tvunget til å flykte til Sverige via Engerdal. I 1946 ble Storrusten ansatt som assistent i trafikkavdelingen hos Det Norske Luftfartselskap (DNL). Han gikk videre til planleggingsavdelingen i 1947, og ble forfremmet til bookingsjef hos DNL i 1948. Han ble med i selskapsfusjonen over til Scandinavian Airlines System (SAS) og fortsatte som bookingsjef først i København i 1949, og deretter i Stockholm i 1950. I 1954 ble han sjef for salgsopplæring, og deretter distriktsjef i SAS for Kairo og Libya i 1958.

I 1960 ble Storrusten ansatt som kontorsjef hos Landslaget for Reiselivet i Norge, før han i perioden 1963 til 1970 fungerte som administrerende direktør. Fra 1971 til 1984 var han administrerende direktør i Norges Automobil-Forbund (NAF), med en medlemsmasse som doblet seg under hans ledelse fra drøyt 200 000 medlemmer i 1971 til 400 000 medlemmer i 1979. Storrusten var med på å bygge opp NAF som en slagkraftig forbrukerorganisasjon med produkter og tjenester som bilistene selv etterspurte. Etter at han gikk av som direktør for NAF ble han redaktør av NAFs veibok.

Storrusten mottok Deltagermedaljen.  I 1983 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

## Bibliografi
* *Hurtigruten - verdens vakreste sjøreise*. Hurtigruten ved Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskap. Narvik, 1994. ISBN 82-993154-0-9

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Tolja

**Tolja** er ei elv i Tolga kommune i Innlandet. Den er ei sideelv til Glåma, og renner fra Øver Tallsjøen via Nedre Tallsjøen til munningen i Glåma ved Tolga sentrum. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

Elvas fjerneste kilde er Letjønna, i skog- og myrområdene øst for Milskiftet. Herfra renner Letjønnbekken mot vest og møter Milskiftbekken, som fortsetter mot vest til den løper sammen med Storolåa og Veslolåa og danner Olåa. Olåa renner mot sør gjennom myrområdet Olafloen til den munner ut i Øver Tallsjøen. For å verne myrområdene nord for Øver Tallsjøen ble Olafloen naturreservat opprettet i 2001. Tolja renner ut fra østenden av sjøen, og strekningen ned til Nedre Tallsjøen går i et krokete og ganske rolig løp. Fra Nedre Tallsjøen er elva ganske stri på det første stykket, før den snur mor sør og renner rolig gjennom jordbruksområdene ned mot Glåma. Før munningen renner elva gjennom bebyggelsen i tettstedet Tolga, og faller her sterkere igjen på de siste par hundre meterne.

## Referanser
Kausen

**Kausen** er ei øy like utafor Øra på vestkysten av Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. Den har et areal på rundt 1,5 dekar. På øya står det ei fyrlykt, med fyrnummer 380.

Øya og et lite område rundt utgjør **Kausen biotopvern**, som til sammen dekker 3,8 dekar. Det ble oppretta i 2009 for å beskytte sjøfugl i hekketida.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Naturbase – Kausen
Den sørlige kjegle

Den **sørlige kjegle** (spansk: *Cono Sur*; portugisisk: *Cone Sul*) er tradisjonelt et begrep for den geografiske regionen som utgjøres av de tre republikkene i det sørlige Sør-Amerika: Argentina, Chile og Uruguay. Den kollektive betegnelsen «sørlige kjegle» reflekterer den kulturelle likheten og de ​​sterke historiske og sosiale bånd som knytter disse landene sammen til tross for hvert lands politiske selvstendighet. Spansk er det offisielle språket. De søramerikanske landene Paraguay og Brasil (Sul og São Paulo) blir iblant ansett som deler av den sørlige kjegle.

Chile, Uruguay og Argentina har den høyeste HDI i Latin-Amerika og høyest forventet levealder. Uruguay er kjent for sine avanserte utdannings- og velferdssystemer. Chile og Uruguay er de minst korrupte landene i Latin-Amerika.

## Landområder og byområder

## Definisjoner

Blant land utenfor den sørlige kjegle, og kanskje spesielt på spansk og engelsk, blir den sørlige kjegle ofte oppfattet som synonymt med Mercosur, det vil si at man i tillegg til de tre republikkene Chile, Argentina og Uruguay også inkluderer Paraguay og Brasil (Sul og São Paulo). Disse landene har begge en lang historisk og kulturell tilknytning til Argentina, Chile og Uruguay, og deler av Brasil er også en del av den sørlige kjegle.

Paraguay har både spansk og guarani som offisielle språk. Guarani er ubeslektet med språkene som snakkes i de andre sørlige landene.

## Demografi og etnografi
Den sørlige kjegle har en befolkning på over 60 millioner innbyggere (67 % i Argentina, 28 % i Chile og 5 % i Uruguay). De fleste av innbyggerne har europeisk opphav, hovedsakelig fra Spania, Italia og Portugal, men også fra Storbritannia, Tyskland, Polen, Armenia, Ukraina, Russland, Sveits og Frankrike.

Det finnes også etterkommere av afrikanske slaver, mestiser og amerikanske urfolk og stammefolk (aymara, mapuche og guarani).

## Statshistorie

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alien: Oppstandelsen

***Alien: Oppstandelsen*** (originaltittel: *Alien: Resurrection*) er en amerikansk science fiction-grøsser fra 1997, regissert av Jean-Pierre Jeunet. Manuset ble skrevet av Joss Whedon.

## Handlingsreferat
I år 2379, 200 år etter hendelsene til Alien 3, opprettet forskere på romfartøyet USM Auriga en klone av Ellen Ripley, som kallenavnet Ripley 8, ved hjelp av DNA fra blod-prøver tatt før hennes død. Xenomorph-dronningens DNA blir blandet inn med Ripleys blod, så klonen vokser opp med et embryo inni seg. Forskerne trekker ut embryoet, og samler eggene mens de holder Ripley 8 i live for videre studier. Som et resultat av Xenomorph-DNA inne i henne, har klonen forbedret styrke og reflekser, og en psykisk kobling med Xenomorphs. I tillegg tillater Xenomorphs genetiske minne at klonen beholder noen av Ripleys tidligere minner.

En gruppe leiesoldater bestående av Elgyn, Johner, Christie, Vriess, Hillard og Call ankommer Auriga med romfartøyet Betty. De leverer flere kidnappede mennesker som forskerne bruker som vert for romvesenene, og de oppdrar flere voksne Xenomorphs for videre studier. Xenomorphene, etter å ha modnet, unnslipper fangenskap, og dreper Dr. Jonathan Gediman og en annen forsker. Forsker Dr. Wren avslører at skipets standardkommando i en nødsituasjon er å returnere til jorden. Men dette risikerer å slippe Xenomorphs løs på jorden. Underveis oppdager Ripley 8 et laboratorium som inneholder groteske resultater fra de forrige syv mislykkede forsøkene på å klone Ellen Ripley.

Gruppen tar seg gjennom det nå ødelagte skipet, svømmer gjennom et oversvømmet kjøkken, og blir jagd av to Xenomorphs. Den ene blir drept, mens den andre dreper flere ansatte. En annen ansatt, Christie, ofrer seg selv for å drepe en Xenomorph slik at de andre kan unnslippe. Call blir avslørt som en auton, en forbedret versjon av et menneske produsert av syntetiske stoffer. Ved å bruke sin evne til å samarbeide med Aurigas datasystemer, setter Call skipet på kollisjonskurs med jorden, i håp om å ødelegge Xenomorphs i et voldsomt krasj. Alien Queen, som har utviklet en livmor som et resultat av hennes genetiske blanding med Ripley 8, føder en Xenomorph med åpenbart menneskelige egenskaper. En hybrid av Xenomorph anerkjenner Ripley 8 som sin mor.

## Medvirkende
* Sigourney Weaver som Ellen Ripley (8)
* Winona Ryder som Call
* J.E. Freeman som Dott. Wren
* Dominique Pinon som Vriess
* Ron Perlman som Johner
* Gary Dourdan som Christie
* Dan Hedaya som Gen. Perez
* Brad Dourif som Dott. Gediman
* Raymond Cruz som DiStefano
* Michael Wincott som Elgyn
* Kim Flowers som Hillard
* Leland Orser som Larry Purvis

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jardín Ramón López Velarde

**Jardín Ramón López Velarde** er en park i Mexico by. Den befinner seg i den sørøstlige enden av Colonia Roma, foran Centro Médico Siglo XXI. Parken ble oppført på stedet hvor den tidligere Estadio Nacional sto fra 1923 til 1949, og deretter et leilighetskompleks fra 1949 fram til dette ble ødelagt av jordskjelvet i 1985.

Parken er oppkalt etter poeten Ramón López Velarde (1888–1921).
Sjammar

**Sjammar** (arabisk: شمّر) eller **shammar** er en av de største stammene i Nejd i Saudi-Arabia, med anslagsvis en million medlemmer i Irak, Saudi-Arabia, Kuwait og Syria og et ukjent antall i det nordligste Jordan.

Gruppen stammer fra Jemen og vandret derfra nordover. Emiratet Jabal Shammar, med sitt hovedsete i byen Ha'il, ble annektert i 1921 av Abd al-Aziz Ibn Sa'ud og ble dermed del av Saudi-Arabia.

I Irak tilhører nesten halvparten av den arabiske befolkning stammegruppen sjammar, det vil si over 30 prosent. Noen av storfamiliene blant dem har utgjort Iraks sosiale elite, såvel som under osmanene, britene og under Saddam Hussein. Der den tradisjonelle levemåte fremdeles holdes i hevd, regnes sjammarene blant de rikeste og mer konservative folkegrupper. For det meste er de sunnier, men det er også mange sjiitter og en liten kristen minoritet.

## Referanser


## Litteratur
* Amer Aladhadh: *A comprehensive history of Shammar*
* Abbas Alazzawi: *The Tribes of Iraq* 
* Alfudaily: *The Days of the Arabs before Islam*
Ha’il

**Ha'il** (arabisk: حائل, *Ḥā'il*), også transkribert **Hail**, **Ha'yel** eller **Hayil**, er en oaseby i Saudi-Arabia, midt på Den arabiske halvøy, cirka 640 kilometer nordvest for hovedstaden Riyadh. 

Byen er administrativ hovedstad for provinsen ved samme navn, og hadde 310&nbsp;897 innbyggere ved folketellingen i 2010. Den ligger ved pilegrimsveien mellom Bagdad og Mekka, og har en gammel bymur med befestninger.

Befolkningen har tradisjonelt beskjeftiget seg primært med landbruk, særlig korn, dadler og frukt.

Ha'il var frem til tidlig på 1900-tallet hovedstad for en viktig del av stammen sjammar under Beni Rashid. Så ble området med krigsmakt integrert i erkefiendens områder, og ble slik innlemmet i Saudi-Arabia.

## Referanser


## Eksterne lenker
*