open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wen

**Wen** kan sikte til:

*Fylket Wen (Longnan) 
*Fylket Wen (Jiaozuo) 

*Det kinesiske slektsnavnet 文 Wen (navn 文) 
*Det kinesiske slektsnavnet 闻 Wen (navn 闻)  (kinesisk: 闻 pinyin: *Wén*) 
*Det kinesiske slektsnavnet 温 Wen (navn 温) 
*Det sjeldne kinesiske slektsnavnet 问 Wen (navn 问) 

* Den gamle engelske bokstaven Ƿ, **wen** eller **wynn**.
* Wen Yiduo (1899–1946), dikter og forsker
Cristoforo Maroni

** Cristoforo Maroni** (død 4. desember 1404) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Isernia.

Han ble kreert til kardinal i desember 1389 av pave Bonifatius IX.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Antonio Gaetani

** Antonio Gaetani** (født ca.1360, død 11. januar 1412) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Aquileia.

Han ble kreert til kardinal i februar 1402 av pave Bonifatius IX, med *[[Santa Cecilia in Trastevere|Santa Cecilia]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konsilet i Pisa i mars 1409 og ble avsatt av pave Gregor XII.

## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pietro Pileo di Prata

**Pietro Pileo di Prata**, kalt * Tricapella* fordi han fikk tre kardinalshatter, (1329–ca. 1400) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Ravenna.

Han ble kreert til kardinal i september 1378 av pave Urban VI.

Ved utgangen av 1385 undertegnet han sammen med fire andre kardinaler et brev om pave Urbans voldelige embedsførsel. Paven kastet ham i fengsel, men han klarte å flykte. Han brente sin røde kardinalshatt på torvet i Pavia i 1386, og allierte seg med motpaven Klemens VII som sendte ham en annen kardinalshatt. Den 7. oktober 1387 ble han ekskommunisert av Urban VI og fratatt både erkebispeembedet i Ravenna og kardinalsverdigheten. Ved pave Urbans død vendte han tilbake til Roma der den nye pave, Bonifatius IX, gjeninnsatte ham som kardinal i februar 1391. Han sendte ham nok en kardinalshatt, og gjorde ham senere til biskop av Frascati.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Leksikon for det 21. århundrede

***Leksikon for det 21. århundrede*** er et dansk oppslagsverk som ble startet i 1998. Første utgave kom ut i 2000, og tredje og foreløpig siste utgave er tilgjengelig på CD-ROM og Internett. Leksikonet har om lag 3000 oppslagsord og fokuserer på emner som tradisjonelt ikke blir omhandlet i etablerte leksika. De skriver blant annet om grasrotorganisasjoner, begreper, land og personer.

Verket har ikke som mål å skrive objektive artikler, artikkelforfatterne prøver i stedet å presentere mer enn én forklaring, og leksikonets motto er «Tvil på alt».

Leksikon for det 21. århundrede er basert på PaxLeksikon som ble utgitt i Norge i 1978&ndash;82.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Naval Criminal Investigative Service

**Naval Criminal Investigative Service** (**NCIS**) er det amerikanske marinedepartementets etterforskningsavdeling. Avdelingen er hovedsakelig sivil, og ledes av en sivil direktør som rapporterer direkte til marineministeren. NCIS har ansvar for kriminaletterforskning, personlige sikkerhetsklareringer, styrkebeskyttelse, narkotikabekjempelse, antiterror og kontraetterretning.

## Bilder

NCIS Badge in hand.jpg
US Navy 080212-N-0577G-015 Africa Partnership Station (APS) instructor Chief Master-At-Arms Felix Rivera of Coral Springs, Fla. is handcuffed and checked for weapons by a student from the Ghanaian Port Authority during a lesson.jpg|NCIS-agent driver opplæring


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Småskjær

**Småskjær** er navn på to små skjær skjær i Drøbaksundet i Oslofjorden, vest for Drøbak og sør for Oscarsborg Festning. Skjærene er vernet som Småskjær fuglefredningsområde.
Bonaventura Badoardo de Peraga

**Bonaventura Badoardo de Peraga** (født 22. juni 1332, drept 10. juni 1389 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var generalprior for augustinereremittene.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.

Han falt som offer for et snikmord beordret av tyrannen av Padova mens han krysset broen over Tiberen ved Engelsborgen på vei til Vatikanet. Augustinerne ærer ham som salig.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Hormon

Et **hormon** (fra gresk *hormoain* = å «vekke» eller å «sette i bevegelse») er kjemiske budbringere som kroppen bruker for å sette i gang eller regulere prosesser i kroppen. Hormonene transporteres til sine målceller med blodet. Læren om hormoner heter endokrinologi.

Vannløselige hormoner transporteres hovedsakelig i fri form, mens fettløselige hormoner må binde seg til transportproteiner som produseres i leveren. En liten andel av de fettløselige hormonene transporteres fysisk løst, og det er denne andelen som kan diffundere gjennom kapillærveggen og ut i vevsvæsken og inn til målcellene sine. Det er den frie fraksjonen som utløser hormonets biologiske virkninger. 

Hormoner har ulike kjemiske strukturer, og deles blant annet inn i følgende grupper: Peptid- og proteinhormoner, steroidhormoner, aminosyrederivater og fettsyreforbindelser. Peptid- og proteinhormonene er vannløselige, mens steroidhormonene og fettsyreforbindelsene er fettløselige.

Hormonene produseres i endokrine kjertler hormonkjertler og hormonproduserende organer. Noen av de viktigste organene er bukspyttkjertelen hvor insulin og glukagon produseres, nyrene, binyrene og gonadene.

Insulin, adrenalin, testosteron og østrogen er kjente hormoner. Insulin er viktig for regulering av blodsukkeret, mens adrenalin (produsert i binyremargen) er viktig for å regulere hjertets pumpefunksjon. Testosteron og østrogen er sammen med hormonet progesteron velkjente kjønnshormoner, som produseres i gonadene. Andre hormoner er oxytocin, endorfin og serotonin.

Hormoner er stoffer som lages i bestemte kjertler, en kjertel er en samling av celler som kan lage og skille ut ett eller flere stoffer. Hormonene bringer beskjeder som gjør at kroppens forskjellige organer kan kommunisere med hverandre. Samarbeidet mellom ulike deler av kroppen styres av nervesystemet og hormonene. Når kjertlene får en beskjed, sendes det hormoner ut i blodet.

Hormoner kan brukes som doping. Testosteron og etterlikninger av dette hormonet er i en særstilling i så måte. Erytropietin (EPO) produseres i nyrene, og er også en kjent form for doping.

## Se også
* Hormontilskudd 
* Plantehormoner
* Doping
Francesco Moricotti Prignani

**Francesco Moricotti Prignani** (død 6. februar 1394) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Pisa 1372–1381.

Han var sannsynligvis fransiskanernes *custos* i Ferrara før han ble valgt til provinsialminister i ordenen i 1354 (gjenvalgt 1360). I 1367 ble han valgt til generalminister for hele ordenen, men snart etter avsatt etter det var kommet klagemål. Han ble rehabilitert av pave Urban VI og utnevnt til patriark.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bartolomeo Mezzavacca

**Bartolomeo Mezzavacca ** (død 29. juli 1396) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Rieti.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.

Han ble fratatt kardinalsverdigheten av pave Urban VI den 15. oktober 1383. I 1385 undertegnet han et brev som fordømte Urbans voldsbruk, og dro til Avignon til motpaven Klemens VII. Den 18. desember 1389 ble han gjeninnsatt som kardinal av pave Bonifatius IX.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Poncello Orsini

**Poncello Orsini** (død 2. februar 1395) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han tilhørte Orsinislekten og var biskop av Aversa.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI, med *[[San Clemente]]* som tittelkirke.

Ved konklavet 1389 var han en sterk kandidat, men til slutt ble det Piero Tomacelli som fikk flest stemmer (pave Bonifatius IX).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni de Amelia

**Giovanni de Amelia** (født 1309, død desember 1385) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Corfú.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.

Han konspirerte mot pave Urban sammen med kardinalene Gentile di Sangro, Adam Easton, Ludovico Donato, Bartolomeo de Coturno og Marino Giudice. De ble fengslet på borgen  i Nocera Umbria den  12. januar, og ble henrettet i Genova i desember 1385. Eneste unntaket var kardinal Easton, som ble løslatt.

## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Galeotto Tarlati de Petramala

**Galeotto Tarlati de Petramala** (død mellom 1397  og 1390) var en av  den katolske kirkes kardinaler. 
Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.

Han ble avsatt som kardinal av pave Urban, som anklaget ham for å ha forsøkt å slippe fri de seks kardinalene han hadde fengslet. Han sluttet seg da til motpaven Klemens VII i 1387.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Eleazario da Sabrano

**Eleazario da Sabrano** (født ca. 1330, død 25. august 1380) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han var biskop av Chieti.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI, med *[[Santa Balbina]]* som tittelkirke.

## Referanser
Jan Ocko de Vlasim

**Jan Ocko de Vlasim** (født ca. 1292, død 14. januar 1380) fra borgen Vlašim i Mähren var en av Den katolske kirkes kardinaler, og den første bøhmiske kardinal. 

Han ble bispeviet av Prahas erkebiskop Arnoust Pardubic, og ble selv erkebiskop av Praha 1354–1397.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Rainolfo de Monteruc

**Rainolfo de Monteruc** eller fornavn **Ramnulf**, også kalt ** Gorza**, eller **de la Gorse** (død 15. august 1382) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Carlos Jordán de Urriés y Pérez Salanova

** Carlos Jordán de Urriés y Pérez Salanova ** (død 8. oktober 1420) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert til kardinal *([[pseudokardinal]])* den 18. september 1378 av motpave Benedikt (XIII). Han brøt med Benedikt i 1417 og tilsluttet seg pave Martin V som gjeninnsatte ham som kardinal i august 1418.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pseudokardinal

Uttrykket **pseudokardinal** benyttes innen katolsk kirkehistorieskrivning om kardinaler som er blitt utnevnt av en motpave.

Deres utnevnelse regnes ikke som gyldig av Den katolske kirke, og har bare betydning så lenge motpaven som utnevnte dem eller en etterfølger valgt av pseudokardinalene utfører sitt embete. I flere tilfeller har pseudokardinaler blitt legitimisert av den rettmessige pave etter å ha skiftet side.
Biffnazist

**Biffnazist** er et nedsettende uttrykk som ble brukt innenfor NSDAP om kommunister og sosialister som sluttet seg til partiet etter at nasjonalsosialistene opplevde politisk fremgang. Uttrykket er en fargeassosiasjon; som en biff var disse personene brune (nasjonalsosialismens farge) på utsiden og røde (sosialismens farge) på innsiden.

SA besto sommeren 1933, kort tid etter Hitlers maktovertagelse, av minst en tredjedel kommunister som hadde skiftet side.

## Litteratur
* 

## Referanser
Philippe de Alençon

** Philippe de Alençon ** (1338–1397) var en av Den katolske kirkes kardinaler og biskoper. Han var blant annet latinsk patriark av Jerusalem og Aquileia.

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gentile de Sangro

**Gentile de Sangro** (henrettet i desember 1385) var en av Den katolske kirkes kardinaler. 

Han ble kreert til kardinal den 18. september 1378 av pave Urban VI. 

Han konspirerte mot pave Urban sammen med kardinalene Giovanni de Amelia, Adam Easton, Ludovico Donato, Bartolomeo de Coturno og Marino Giudice. De ble fengslet på borgen i Nocera Umbria den  12. januar, og ble henrettet i Genova i desember 1385. Eneste unntaket var kardinal Easton, som ble løslatt.

## Referanser
Düsseldorf-talen

**Düsseldorf-talen**  er en tale som ble holdt av Adolf Hitler den 27. januar 1932 for en rekke industriledere som var samlet i Düsseldorf av Industrieklub. Formålet var å sikre deres økonomiske støtte til partiet, og talen regnes som en av de viktigste i Hitlers politiske karriere.

Møtet var den første anledningen hvor Hitler møtte en samling av industriledere. De var i utgangspunktet skeptiske, fordi nasjonalsosialismen slik navnet antyder inneholder et element av sosialisme, og ofte hadde en anti-kapitalistisk brodd. Hitler talte i to og en halv time, og la vekt på forsvar av privat eiendom, angrep på kommunismen og hylning av nasjonalsosialismens idéer. Talen var godt tilpasset publikum, som ga stående applaus etter han var ferdig.

Som en følge av talen så flere av de store industrilederne fra da av Hitler som en forkjemper for deres interesser, og åpnet sine pengeskrin for ham. Store summer begynte å strømme inn, slik at NSDAP fikk en meget god økonomi.

Enkelte av industrilederne angret senere på støtten til Hitler. Den mest kjente blant dem var Fritz Thyssen, som ved flere anledninger etter 1935 uttalte seg sterkt kritisk til regimet etterhvert som han så hvilken vei ting gikk. Han protesterte mot forfølgelsen av jødene etter Krystallnatten i 1938, og holdt en kraftfull tale mot krigsforberedelsene i Riksdagen i 1939. I desember 1939 så han seg nødt til å gå i eksil i Sveits, og ble fratatt sitt statsborgerskap og fikk all sin eiendom beslaglagt. I 1940 ble Thyssen sendt i konsentrasjonsleir.
Pragmatikk

**Pragmatikk** en gren av lingvistikken og kan forstås som læren om språkforståelse eller hvordan kontekst bidrar til mening. Pragmatikken studerer hvordan språk blir brukt i sosial samhandling, samt forholdet mellom tolkeren og det som blir tolket. Det ligger nært opp mot semantikk, men der semantikken fokuserer på språkets logiske innhold fokuserer pragmatikken på det persepsjonelle innholdet i skrevet, tegnspråk og talespråk. I kombinasjon med semantikk er pragmatikk meget aktuelt i forbindelse med oversettelse, særlig i skjønnlitteratur.  En annen viktig del av pragmatikk er talehandlingsteori, som ligger nærmere diskursanalyse. Den vanligste tilnærmingsmetoden kalles relevansteori.

Aktuelle uttrykk er eksplikatur og implikatur, det uttalte og det underliggende i språket. Ved å skille mellom disse nivåene kan man gjennomføre en pragmatisk analyse.

Fremtredende pragmatikere inkluderer Diane Blakemore og norske Thorstein Fretheim.

Adjektivet *pragmatisk* kan, i tillegg til å beskrive alt som har med pragmatikken å gjøre, bety veltalende, klok eller vis.

I et språkfilosofisk eller informasjonsteoretisk perspektiv kan man snakke om sammenhengen mellom syntaks, semantikk og pragmatikk.
Eksplikatur

**Eksplikatur** er det uttalte i språket, ifølge pragmatisk (relevansteoretisk) analyse. Motsatt er implikatur.
Implikatur

**Implikatur** er en underliggende mening i talt eller skrevet språk. Implikaturen er ofte kontekstavhengig og bare forståelig for en som har fulgt med i samtalen eller teksten. Uttrykket er ett av de to vanligste i enkel form for pragmatisk (relevansteoretisk) analyse. Motsatt er *[[eksplikatur]]*.

Termen kommer fra lingvisten Paul Grice, som opererer med to hovedvarianter:
# Konvensjonell implikatur
# Konversasjonell implikatur

Forståelsen av språket i seg selv etablerer konvensjionell implikatur (som dermed er uavhengig av kontekst), mens konteksten etablerer konversasjonell implikatur.

## Se også
* Samarbeidsprinsippet
* Konversasjonsnormer
Frode Svartdal

**Frode Svartdal** (født 11. november 1952) er professor i psykologi ved Universitetet i Tromsø. Han har blant annet levert bidrag til utforskningen av forholdet mellom bevisst og ubevisst læring. Svartdal har publisert en rekke vitenskapelige artikler. Blant bøkene hans er *Det ubevisste og moderne vitenskap* (1997, redigert med Geir Overskeid), *Læringspsykologi *(1998), *Psykologiens forskningsmetoder* (3. utg., 2009), *Anvendt atferdsanalyse: Teori og praksis* (2. utg. 2010, redigert med Svein Eikeseth), *Psykologi: En introduksjon* (Red. 2. utg., 2011) og *Psykologi i praksis* (Red., 2011).

## Referanser


## Litteratur
Moderna Museet

**Moderna Museet** er Sveriges største museum for moderne kunst, og ligger på Skeppsholmen i Stockholm.

Det åpnet den 9. mai 1958 med direktør Otte Sköld som leder. Allerede før det åpnet, hadde museet markert seg som et oppdatert og nyskapende museum, bl.a. gjennom utstillingen av Picassos berømte maleri *[[Guernica]]*, med hele 93 skisser til maleriet, i 1956.

I Pontus Hulténs tid som direktør utover på 1960-tallet befestet museet sitt rykte som en eksperimentell og nyskapende kunstinstitusjon i internasjonal sammenheng. Hultén viste eksperimentell film, dans og arkitektur på lik linje med det nyeste innen europeisk og amerikansk samtidskunst, og bragte helt nye publikumsgrupper til museet.

Museet har en stor samling internasjonal kunst fra 1900-tallet, med sentrale arbeider av bl.a. Pablo Picasso, Andy Warhol, Robert Rauschenberg og Marcel Duchamp, i tillegg til arbeider av kjente nålevende kunstnere.

Museet flyttet inn i nye lokaler på Skeppsholmen, tegnet av den spanske arkitekten Rafael Moneo, i 1998.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Quinoloner

**Quinoloner** er en klasse antibiotika som virker ved å hemme enzymene DNA-gyrase og topoisomerase-IV, I Gram-negative bakterier er det mest DNA-gyrase som hemmes,  og i Gram-positive bakterier mest topoisomerase-IV. DNA består av to tråder som er tvunnet rundt hverandre, og for enhver avlesing av DNA vil det kreves at de to trådene trekkes fra hverandre, og som for tvunnede tråder som er festet i begge ender vil separasjonen føre til ekstra tvinning av DNA-trådene foran der avlesningen skjer, en positiv supercoiling. DNA-gyrase virker ved å kutte begge trådene og rotere dem motsatt vei i en enrgikrevende prosess som introduserer negativ supercoil. **Quinoloner** er bakteriedrepende, fordi de hindrer DNA-trådene fra å binde seg sammen igjen, etter at de har vært kuttet i forbindelse med introduksjonen av supercoiler på DNA-et. Topoisomerase-IV er et enzym som separerer datter DNA-tråder fra originalen, slik at de ikke forblir sammentvunnet.

Eukaryote celler, dvs celler med kjerne, som inkluderer alle flercellede organismer inkludert mennesker, har ikke DNA-gyrase. Derimot har de Topoisomerase-IV, men dette hemmes kun med store konsentrasjoner av Quinoloner. Som klasse har de god inntregning i vev og celler, og er relativt lite giftig.

## Historikk
De tidligste medlemmer av denne klassen som nalidixinsyre har lenge vært tilgjengelig for behandling av urinveisinfeksjoner, men har begrenset terapeutisk nytte, fordi det fort oppstår resistens mot medikamentet.

Moderne medikamenter som er derivert fra 1,8-naphthyridine (nalidixinsyre) er fluorinert i 4 posisjonen og har derimot en bred antimikrobiell aktivitet.

## Eksempler på quinoloner

*Ciprofloxacin 
*Levofloxacin
*Norfloxacin 
*Ofloxacin
*Moxifloxacin
*Gemifloxicin

## Kilder
*Louis Sanford Goodman, Joel G Hardman, Lee E Limbird, Alfred Goodman Gilman, *Goodman & Gilman's the pharmacological basis of therapeutics* (2001) New York : McGraw-Hill, ISBN 0-07-135469-7
*Bruce Alberts, *Molecular biology of the cell* (2002) New York : Garland Science, ISBN 0-8153-3218-1
Datavirus

**Datavirus** eller **virus** er et type program eller skadevare som infiltrerer en maskin for å påvirke oppførsel og ytelse. Datavirus kan ikke spre seg på egen hånd, det må være knyttet til en vert. Viruset sprer seg ved å kopiere programkoden inn i: 

* Eksekverbare filer (.exe)
* Boot-sektorer på disketter og harddisker
* Dokumentmakroer. en kjørbar fil eller et dokument.

## Sprer seg gjennom flere metoder
Datavirus sprer seg typisk over flere metoder. Merk at det er variasjon i mønsteret fra datavirus til datavirus: 
* En infisert fil blir kopiert til en infisert eller uinfisert maskin.
* Datafilen eksekveres eller åpnet
* Viruset aktiveres og kopierer seg inn i nye filer.
* Filen kopieres til en ny maskin.

## Eksempler på virus typer

### Ormer
En variant av virus er Ormer, som ikke trenger noen vert for spredning. Den er svært effektiv fordi de kan reprodusere seg selv og bruke systemressurser til å spre seg raskt, noe som gjør dem til en trussel mot både små og store nettverk. Men opptrer forøvrig på samme måte som virus.    
    
I tillegg til reproduksjon, kan både virus og ormer ha andre funksjoner. De kan være harmløse, og ikke ha annen funksjon enn spredning, til svært destruktive ved å slette alle data på harddisk og alle lagringsmedia som senere settes inn i maskinen. De kan være tidsbomber som går av på en gitt tid, eller logiske bomber som går av under en gitt forutsetning eller handling. Ofte er ormer benyttet for å avlytte brukeres passord og for å skaffe kontroll, og ta over maskinen. Ofte spres de gjennom e-post, og sender seg selv videre til alle på adresselista i e-postprogrammet.

### Trojansk hest
En annen variant er Trojansk hest. Dette er uønsket programvare eller skadevare som er forkledd som noe annet, et produkt som folk gjerne vil ha. Jo mer populært, jo større vil sannsynligheten være for at programvaren blir lastet ned. Trojanske hester kan også ha funksjoner som gir brukeren inntrykk av at programvaren som er lastet er reell, og den skjulte programvaren kan opere fritt. Ofte inneholder Trojanske hester spionprogramvare.

### Løsepengevirus
En annen variant er Løsepengevirus. Den fungerer ved å blokke deg fra å starte datamaskinen din og du vil se en stor lås på skjermen og en melding med en trussel om at du må betale løsepenger. Denne typen datavirus kan påvirke deg gjennom svindel e-post, spear phishing, Infiserte nettsider eller sosial manipulasjon.

## Referanser
Fontanier de Vasall

** Fontanier de Vasall** eller **Vaselli, Vasalli** (født ca. 1295 i Vaillac i Aquitaine i Frankrike, død 16. oktober 1361 i Pavia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Grado i Italia. Før det hadde han vært fransiskanernes generalminister (1342–1348), biskop av Marseille og erkebiskop av Ravenna.

Han ble kreert til kardinal den 17. desember 1350 av pave Innocens VI.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Arnaud de Villemur

** Arnaud de Villemur** (død 28. oktober 1355) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Pamiers i Frankrike. Hans tilhørte augustinerkorherrene.

Han ble kreert til kardinal den 17. desember 1350 av pave Klemens VI.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni Visconti (erkebiskop)

**Giovanni Visconti** (født ca. 1290, død 5. oktober 1354) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert til kardinal *([[pseudokardinal]])* den 19. januar 1329 av motpaven Nikolaus V.

Han tilsluttet seg i september 1329 pave Johannes XXII.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Walter Winterbourne

**Walter Winterbourne** eller ** Winterburn** (født ca. 1225 i Salisbury, død 24. september 1305 i Genova) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var dikter, filosof og teolog. Winterbourne tilhørte Dominikanerordenen (forkortes O.P.).

Kong Edvard I av England valgte ham som skriftefar. Han var provinsial for dominikanerne i England fra 1290 til 1298.

Han ble kreert til kardinal den 19. februar 1304 av pave Benedikt XI.

Blant hans mest kjente verker er:
**"Commentarium in IV sententiarum libros"*, 
**"Quaestiones theologicae"*, meget i bruk i sin tid,  
**"Sermones ad clerum etcoram rege habiti"*.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
William Marsfeld

**William Marsfeld** eller **Macklefield, Macclesfield** (død 1303 eller tidlig 1304 sannsynligvis i Coventry) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var prior for den engelske provins av dominikanerordenen. 

Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1303 av pave Benedikt XI.

## Referanser
Niccolò Alberti

** Niccolò Alberti** eller ** Albertini, Aubertini** (født ca. 1250 i Prato i Italia, død 27. april 1321 i Avignon i dagens Frankrike) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var i en periode dominikanernes generalminister, og deretter biskop av Spoleto i Italia. Alberti tilhørte Dominikanerordenen (O.P.).

Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1303 av pave Benedikt XI.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Koreograf

**Koreograf** er en yrkesbetegnelse på en som bedriver koreografi, det vil si planlegger og utformer det estetiske i dans og bevegelse. Vanlige arbeidsområder er innen teater, film og annen scenevirksomhet og som lærere ved diverse balletter og akademi.

## Eksterne lenker
* 
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av koreograf
Liste over stortingsrepresentanter 1904–1906

**Liste over alle [[Stortinget|stortingsrepresentanter]] i perioden [[1904]] til [[1906]]**.  Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget. Venstre fikk 48 mandater, Høyre 47, Det Moderate Venstre 10, Samlingspartiet og Arbeiderpartiet 5 hver og Arbeiderdemokratene 2.

## Landkretser

### Smaalenenes Amt

### Akershus amt

### Hedemarkens amt

### Kristians amt

### Buskerud amt

### Jarlsberg og Larvik amt

### Bratsberg amt

### Nedenes amt

### Lister og Mandal amt

### Stavanger amt

### Søndre Bergenhus amt

### Nordre Bergenhus amt

### Romsdals amt

### Søndre Trondhjems amt

### Nordre Trondhjems amt

### Nordlands amt

### Tromsø amt

### Finmarkens amt

## Bykretser

### Fredrikshald

### Sarpsborg

### Fredrikstad

### Moss og Drøbak

### Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger

### Hamar, Lillehammer og Gjøvik

### Drammen

### Kongsberg

### Holmestrand

### Tønsberg

### Larvik og Sandefjord

### Brevik

### Porsgrund

### Skien

### Kragerø

### Østerrisør

### Arendal og Grimstad

### Kristiansand

### Flekkefjord

### Stavanger

### Haugesund

### Bergen

### Aalesund og Molde

### Kristiansund

### Trondhjem og Levanger

### Tromsø, Bodø og Narvik

### Hammerfest, Vardø og Vadsø

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
* kildevilkår
"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet
	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD
	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de
	tolkninger som her er gjort."
Mambo

:*For publiseringsverktøyet Mambo, se [[Mambo Open Source]]*
**Mambo** er en kubansk musikksjanger og dansestil. Mambo spilles mest i Cuba siden det er det opprinnelige stedet til dansen, som er fylt med raske og heftige bevegelser.
Paula Radcliffe

**Paula Jane Radcliffe** (født 1973) er en britisk langdistanseløper. Fra 2003 til 2019 hadde hun verdensrekorden på maraton, som ble satt i London Marathon i 2003, med tiden 2.15.25.

## Tidlig karriere
Paula Radcliffe utmerket seg først i terrengløp, hun ble blant annet juniorverdensmester i 1992. Hun gikk glipp av 1994-sesongen på grunn av skader, men gjorde det bra de neste årene, med fjerdeplass både i VM i friidrett 1995 og Sommer-OL 1996. I OL i Sydney i 2000 gikk hun også glipp av medaljer. Hun ledet 10&nbsp;000-meteren i 24 av 25 runder, men med hennes svake spurtegenskaper måtte hun nøye seg med fjerdeplass igjen.

## Senere karriere
I 2002 tok Paula Radcliffe steget opp til maratondistansen, en avgjørelse som umiddelbart gav avkastning med seier i årets London Marathon. Hun vant det samme løpet to ganger til, og satte ny verdensrekord i 2003. Hun har også vunnet Chicago Marathon og New York City Marathon. Av de seks maratonløpene Radcliffe har løpt så langt, har hun vunnet fem, og betraktes av mange som tidenes beste kvinnelige langdistanseløper.

Paula Radcliffe deltok ikke i London Marathon i 2004, men var favoritt til å vinne gullmedaljen i OL i Athen samme år. Hun pådro seg imidlertid en skade i beinet to uker før øvelsen skulle arrangeres, og fikk injisert et homeopatisk middel i beinet. Disse hadde negativ innvirkning på magen, og resulterte i mangel på energi og karbohydrater før løpet startet, og førte til at hun måtte bryte etter 36&nbsp;km. Fem dager senere startet hun på 10&nbsp;000 m, men måtte også bryte dette løpet åtte runder før mål.

Hun kom sterkt tilbake i sitt neste maratonløp og vant 2004-utgaven av New York City Marathon på 2 timer, 23 minutter og 10 sekunder. I London Marathon 2005 vant hun på tiden 2.17.42.

Paula Radcliffe har også hatt verdens beste tider på 10, 20 og 30&nbsp;km landeveisløp, og har vunnet to VM-gull i terrengløp (2001 og 2002). I desember 2003 ble hun europamester i terrengløp for andre gang. Den største prestasjonen på bane er EM-gullet på 10&nbsp;000 meter i 2002.

## Personlige rekorder

* 400 m – 58,9
* 800 m – 2.05,22
* 1000 m – 2.47,17
* 1500 m – 4.05,37
* 1 mile – 4.24,94
* 3000 m – 8.22,20
* 5000 m – 14.29,11
* 10 000 m – 30.01,09
* 10&nbsp;km landevei – 30.21 (verdensrekord)
* Halvmaraton – 1.05.40 (verdensrekord)
* Maraton – 2.15.25

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Steve Cram

**Steve Cram** (født 14. oktober 1960 i Jarrow) er en tidligere britisk friidrettsutøver. Han var aktiv under den britiske dominansen på mellomdistansene i 1980-årene.

19 år gammel deltok han på 1500 meter i OL i Moskva i 1980, der landsmennene Sebastian Coe og Steve Ovett vant gull på henholdsvis 1500 og 800 meter. Cram endte langt nede på resultatlistene, men høstet gode mesterskapserfaringer.

Det store gjennombruddet i verdenseliten kom i 1982, da han først vant 1500 meter under EM, og like etter tok gull i Samveldelekene. Året etter vant han også samme distanse i det første verdensmesterskapet i friidrett i Helsingfors.

De beste resultatene presterte Cram i 1985-sesongen. I Nice den 16. juli 1985 forbedret han den to år gamle verdensrekorden til landsmannen Steve Ovett på 1500 meter med mer enn et sekund, til 3.29,67. Elleve dager senere, den 27. juli 1985, under Bislett Games i Oslo, satte han en ny verdensrekord på en engelsk mil (1609,3 m), og forbedret den fire år gamle bestenoteringen til Sebastian Coe med ett sekund til 3.46,32.

Han innehadde rekorden på en engelsk mil fra 1985 til 1993, og utkjempet ofte harde dueller med Said Aouita. I tillegg satte han verdensrekord på den uortodokse distansen 2000 meter.

Cram vant aldri OL-gull, men tok sølv på 1500 meter etter tittelforsvareren Coe i Los Angeles i 1984, og han ble nummer fire i Seoul i 1988.
Han fikk revansje over Coe på distansen under EM i Stuttgart i 1986, men måtte strekke våpen for både Coe og skotten Tom McKean på 800 meter. Cram hadde forøvrig beste tid på 800 meter dette året med 1.42,88.

I dag arbeider Cram som TV-kommentator for BBC.

Cram ble i nyttårslisten for 2015 utnevnt til kommandør (CBE) av Order of the British Empire.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Valutareserve

**Valutareserve** er en stats sentralbankbeholdning av valuta utstedt av en annen stat.

Valutareserven benyttes av sentralbanken for å sikre verdien av egen valuta ved å selge eller kjøpe valuta slik at man holder sin egen valuta på et nivå man ønsker i forhold til de andre valutaene som er viktig for landets økonomi.
Antonius von Thoma

**Antonius von Thoma** (født 1. mars 1829 i Nymphenburg, død 24. november 1897 i München) var erkebiskop av München og Freising fra 1889 til sin død. Før det var han biskop av Passau fra mars til oktober samme år som han ble utnevnt til erkebiskop. Han ble presteviet i 1853.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Catholic Hierarchy
Berthold von Stauffenberg

:*[[Berthold Maria Graf Schenk von Stauffenberg]] er nevø*

**Berthold greve Schenk von Stauffenberg** (født 15. mars 1905 i Stuttgart i Tyskland, død 10. august 1944 i Berlin) var en tysk jurist og marineoffiser som ble henrettet av naziregimet på grunn av sin medvirking i 20. juli-attentatet mot Hitler.

## Liv og virke
### Bakgrunn

Han tilhørte en av de eldste og fornemste sydtyske aristokratiske og katolske familier, og var sønn av den württembergske overhoffmarskalk greve Alfred Schenk von Stauffenberg og Caroline, født grevinne Üxküll-Gyllenband. Han var tvillingbror av greve Alexander Schenk von Stauffenberg, og eldre bror av greve Claus Schenk von Stauffenberg.

Etter å ha avsluttet jusstudiet ble han 1927 privatdosent i internasjonal rett ved Kaiser-Wilhelm-Institut i Berlin. Mellom 1931 og 1933 arbeidet han ved Den internasjonale domstolen i Haag som ekspert på sjøkrigsrett.

### Annen verdenskrig, arbeid mot Hitler
Ved begynnelsen av andre verdenskrig var han i overkommandoen i *[[Kriegsmarine]]* som stabsdommer. Det var på denne tiden han kom i kontakt med ledende antinazistiske kretser i det konservative miljøet, som han også kunne vinne sin bror og sin fetter greve Peter Yorck von Wartenburg for. Hans leilighet i Tristanstraße i Berlin, hvor også broren Claus tidvis bodde, ble et viktig møtested for personene tilknyttet det senere attentatet og statskuppforsøket den 20. juli 1944.

På dagen for attentatet var Berthold von Stauffenberg i Bendlerstraße og organiserte forbindelsene til marinens overkommando. Han ble arrestert om natten den 21. juli, og 10. august samme år dømt til døden av folkedomstolen (*[[Volksgerichtshof]]*) og hengt samme dag.

## Referanser


## Litteratur
* Peter Hoffmann: *Claus Schenk Graf von Stauffenberg und seine Brüder*; Stuttgart 1992

## Eksterne lenker
* Stauffenberg minnested i Stuttgart
* Biografi på minnested for den tyske motstandbevegelsen
Maximilian Heinrich av Bayern

**Maximilian Heinrich av Bayern** (1621–1688) var fra 1650 til sin død i 1688 erkebiskop av Köln. Han var også biskop av Hildesheim, Liège og Münster.

## Liv
Maximilian Heinrich var fjerde barn av hertug Albrecht VI av Bayern-Leuchtenberg og Mechtildis av Leuchtenberg.

Han kom som koadjutor til Köln for å støtte sin onkel Ferdinand av Bayern. Etter onkelens død ble han erkebiskop av Köln og biskop av Hildesheim og Lüttich.

Maximilian Heinrich gjaldt som menneskesky. Han trakk seg i 1673 tilbake til klosteret St. Pantaleon i Köln. I 1683 ble han valgt til biskop av Münster, men ble ikke bekreftet i stillingen av paven.

Han døde 3. juni 1688 i Bonn og ble bisatt i Trekongerkapellet i Kölnerdomen.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531
* Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
* Pave Pius V (1504-1572) * 1556
* Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (ca 1535-1600) *1566
* Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
* Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (1588-1618) *1588
* Kardinal Maffeo Barberini (1568-1644) *1604
* Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
* Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1675) *1627
* Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1597-1673) *1635
* Biskop Fabio Chigi (1599-1667) *1635
* Erkebiskop *Maximilian Heinrich av Bayern* (1621-1688) *1651

## Referanser
Carl Friedrich Goerdeler

**Carl Friedrich Goerdeler** (født 31. juli 1884 i Schneidemühl (Posen), død 2. februar 1945 i Berlin) var en tysk jurist og konservativ politiker som deltok i 20. juli-attentatet mot Hitler i 1944. For dette ble han dømt til døden og henrettet.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han ble født i en prøyssisk embetsmannsfamilie som sønn av en dommer og studerte jus i Tübingen og Königsberg.

### Krig og politisk karriere
I første verdenskrig tjenestegjorde han som offiser og fikk etterhvert kapteins grad. Han ble tildelt Jernkorset i 1919.

Etter krigen ble han medlem av det høyrekonservative tysknasjonale folkepartiet (DNVP), og var mellom 1920 og 1930 2. borgermester i Königsberg. Han ble valgt til overborgermester i Leipzig i 1930. Som en dyktig organisator var han flere ganger i 1920-årene nevnt som aktuell kandidat til å bli rikskansler, og 1931/1932 og 1934/1935 var han rikskommissær for prisovervåkning.

### Antinasizme
Goerdeler var motstander av nasjonalsosialismen, og spesielt kirkepolitikken og raseideologien. Han engasjerte seg i aktiv opposisjon i første del av tredveårene. Da et monument i Leipzig for den tyskjødiske komponisten Felix Mendelssohn ble ødelagt av nasjonalsosialistene i 1936 mens Goerdeler var på utenlandsreise, engasjerte han seg for å få det gjenoppbygget, men da dette ikke lyktes ham, trakk han seg som overborgermester.

I hemmelighet samlet han konservative politikere som var motstandere av nasjonalsosialismen. De utviklet en fremtidig konstitusjon og en liste over hvem som skulle sitte i en fremtidig regjering. Goerdeler ble imidlertid kritisert av noen for sin motstand mot å drepe Hitler, for sitt ønske om å gjeninnføre monarki og sin sterke antikommunisme.

Goerdeler var tiltenkt som ny rikskansler av kuppmakerne bak 20. juli-attentatet. Allerede 17. juli 1944 ble det imidlertid utstedt en arrestordre på ham. Han klarte å flykte, men ble fanget 12. august samme år etter å ha blitt forrådt av en krovert. Han ble dømt til døden av *[[Volksgerichtshof]]* og den 2. februar 1945 ble han hengt i Plötzensee-fengslet i Berlin. Han ble i tiden i fengsel sterkt mislikt av de andre fangene fordi han navnga en rekke av de andre konspiratørene uten at Gestapo trengte brukte tortur.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på minnested for den tyske motstandsbevegelsen
Nationaltheatret stasjon (T-bane)

**Nationaltheatret stasjon** er en T-banestasjon som ligger under 7. juni-plassen i Oslo sentrum, like ved Nationaltheatret. Den er forbundet med jernbanestasjonen med samme navn, med jernbanestasjonen liggende under T-banestasjonen. Gangavstanden mellom jernbanestasjonen og T-banestasjonen er mindre enn på Oslo S.

Stasjonen ligger på T-banens fellesstrekning mellom Majorstuen stasjon og Stortinget stasjon. Den ble åpnet 26. juni 1928 som den første undergrunnsstasjonen i Oslo. Fram til Stortinget stasjon ble åpnet var Nationaltheatret endestasjon for alle vestre T-banelinjer. Stasjonen befinner seg i en sving, slik at perrongen er buet og det kan dermed være en relativt stor avstand mellom vogn og perrong enkelte steder. Den ligger 0,7&nbsp;km fra Stortinget og ligger 5,4&nbsp;meter over havet.

Perrongene har vært påbygd flere ganger. Første gang var før OL i 1952 da den tynne «tarmen» mot Majorstuen ble bygget. Andre gang var ca. 2002 da det ble forlenget en god del mot Stortinget for at 6-vognstog skulle kunne stoppe der. Stasjonen ble dessuten modernisert rundt 1990.

## Galleri


810 Oslo. Undergrundsbanen. Nationalteateret st - no-nb digifoto 20151104 00024 bldsa PK03749.jpg|Stasjonen ca. 1928-29
Nationaltheatret inngang.jpg|Inngang nærmest t-banestasjonen
Nationaltheatret inne.jpg|Perrongen på T-banedelen av Nationaltheatret stasjon
Nasjonalteateret Stasjon.jpg|Pendlere på vei fra T-banen til toget på Nationaltheatret stasjon.


## Referanser


## Eksterne lenker
Stortinget stasjon

**Stortinget stasjon** er en T-banestasjon langs fellesstrekningen på Oslos T-bane, som trafikkeres av alle T-banelinjene, mellom Nationaltheateret stasjon i vest og Jernbanetorget stasjon i øst. Stasjonen ligger på Egertorget bak Stortingsbygningen, med utganger til Karl Johans gate og Øvre Slottsgate i sør og Akersgata og Grensen i nord.

Stortinget stasjon har fire plattformer. De fleste T-banene bruker i dag hovedplattformene som tidligere kun ble brukt for tog som gikk vestover. På hver side av disse er det en plattform for tog som kommer østfra og har endestasjon på Stortinget. Før T-banelinjene som gikk østover og linjene som gikk vestover ble koblet sammen, var disse plattformene mye brukt. Under hovedlinjene er det en sløyfe som forbinder de to ytterste plattformene, slik at tog kan snu uten å skifte kjøreretning og uten å komme i veien for gjennomgående tog.

## Historie
Stortinget stasjon ble åpnet som **Sentrum stasjon** i 1977 og var da endestasjon for de østre T-banelinjer. Arkitekten var Håkon Mjelva, som også anbrakte en overbygning med buet tak over nedgangen fra Egertorget. Denne «hatten» ble sterkt kritisert fordi den skjemmet plassen og Horngården. Grunnet vannlekkasjer måtte stasjonen stenge i 1983 for reparasjon. I 1987 ble stasjonen gjenåpnet, da som endestasjon for både de østlige og de vestlige linjene, og fungerte dermed som overgangsstasjon. Stasjonen endret også navn til Stortinget stasjon. Samtidig ble «hatten» på Egertorget fjernet. De vestlige banene vendte i buttspor i enden av tunnelen, mens de østlige snudde i en stor sløyfe rundt stasjonen. I 1992 gikk de første togene fra øst til vest gjennom Stortinget da Sognsvannsbanens linjer ble forbundet med Lambertseterbanens. I løpet av 1990-tallet gikk alle linjene i pendeldrift fra øst til vest.

Sentrum stasjon 7.jpg|Gamle Sentrum stasjon, før stasjonen ble bygget om og omdøpt til Stortinget stasjon.
Spor 3 på Stortinget Stasjon.jpg|Spor 3 på Stortinget stasjon brukes kun for tog som har stasjonen som sin endestasjon.
Nedgang til Stortinget stasjon.jpg|Nedgang til Stortinget stasjon.
Horngården på Egertorget - ca. 1982–1983 - Arne Gunnarsjaa - Oslo Museum - OMu.F24685.jpg|Horngården med «hatten» over nedgangen til Sentrum stasjon på Egertorget, oppført 1975, revet 1987.


## Referanser


## Eksterne lenker
Ivar Hoff

**Ivar Hoff** (født 24. februar 1948 i Sør-Odal) er en norsk fotballtrener og fotballjournalist.

Etter oppvekst i Sander, der han spilte for Sander IL, hadde han  sin aktive spillerkarriere i Strømmen Idrettsforening, Skeid Fotball og Lillestrøm SK. Samtidig med at broren Joar Hoff tidvis var trener i samme klubb, var Ivar oppmann 1971–1973 og 1976–1977 i Lillestrøm Sportsklubb inntil Joe Hooley ble trener. Han har trent Mjøndalen IF i tre perioder (1978, 1981–1982 og 1986 med Boye Skistad). Han kun en gang trent Sportsklubben Brann til nedrykket i 1979. Med Jan Birkelund trente han Skeid Fotball til nedrykk fra 1. divisjon i 1980. Han trente Aurskog IL (nå Aurskog-Finstadbru Sportsklubb) i 1975 og 1984, samt Eik IF i siste halvdel av 1985-sesongen.

Han var visepresident i Norges Fotballforbund 1987, men ble med resten av det Eldar Hansen-ledete styret avsatt etter seks måneder. Tilbake i Lillestrøm Sportsklubb 
var han styremedlem 1987–1991 og trener 1991–1993. Deretter trente han Raufoss Fotball i 1995 og 1996, og trakk seg så fra trenerskapet i Ham-Kam etter bare fire måneder (1997).

Han er kanskje mest kjent for arbeidet som hjelper for NRK radiosporten med Arve Fuglum og Harald Bredeli i 1995 og siden 1998 som ekspertkommentator med dem i TV 2.

Utover dette har han ledet  sponsorfirmaet Multi Management med Grete Waitz, Tore Ryen og Rolf Nereng. I 2008 var han ansatt i salgs- og mediearbeidet for Hydro Aluminium.

## Utgivelser
* *På offensiven med Lillestrøm* (Tiden, 1977).  erindringsbok.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jernbanetorget stasjon

**Jernbanetorget stasjon** er en t-banestasjon ved Oslo sentralstasjon i Oslo sentrum. Den ligger mellom Stortinget stasjon i vest og Grønland stasjon i øst. Stasjonen ble opprettet som endestasjon for de østre t-banelinjer da t-banenettet ble opprettet på 1960-tallet og fram til Stortinget stasjon ble bygget. 

Alle fem t-banelinjer stopper på Jernbanetorget, noe som gir 32 avganger i timen mesteparten av dagen. Stasjonen ligger 0,5 km fra Stortinget og 5,2 meter under havet.

## Utforming, innganger og overganger
Utsmykningen er utført av Odd Tandberg. Stasjonen ble påbegynt flere tiår før Oslo S ble påbegynt, designet er ikke koordinert. T-banen har fire hovedutganger:
* Sørøst. Denne hovedutgangen har igjen to utganger: én inn mot Oslo S-komplekset, og én ut mot den nordlige delen av selve Jernbanetorget.

* Nordøst. Nord for Biskop Gunnerus' gate på Vaterland. Like ved Oslo City.
* Nordvest. Nord for Biskop Gunnerus' gate, vest for Fred. Olsens gate. Like ved Hotel Royal Christiania. Overgang Jernbanetorget holdeplass (trikk og buss).
* Sørvest. Sør for Biskop Gunnerus' gate, vest for Fred. Olsens gate. Like ved Europarådets plass. Overgang Jernbanetorget holdeplass (trikk og buss).

Alle byens trikkelinjer stopper på Jernbanetorget holdeplass i Fred. Olsens gate (linje 12, 13 og 19) og i Biskop Gunnerus' gate (linje 11, 17 og 18).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Sporveien.no - Kart over trikkelinjene rundt Jernbanetorget og innganger til T-banen
Gregor von Scherr

**Gregor von Scherr** (født 22. juni 1804 i Neunburg vorm Wald, død 24. oktober 1877 i München) var erkebiskop av München og Freising fra 1856 til sin død. Han ble presteviet i 1829 i Regensburg, og 1833 ble han tatt opp i benediktinerordenen.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1743
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1846) *1822
*Erkebiskop Antonio Saverio De Luca (1805-1883 ) *1845
*Erkebiskop *Gregor (Leonhard Andreas) von Scherr, O.S.B.*

## Referanser
Tung Chee-Hwa

**Tung Chee-Hwa** (født 7. juli 1937 i Shanghai i Kina) er en kinesisk forretningsmann og politiker. Han var den første valgte ''Chief Executive'' i Hongkong, i perioden 1. juli 1997 til 12. mars 2005.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
* 
*
Jean Gilles

**Jean Gilles** (død 1. juli 1408) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var prost i Liège og legat i bispedømmene Köln, Trier og Reims.

Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Antonio Calvi

**Antonio Calvi** (født 1341, død 2. oktober 1411) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Todi i Italia.

Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.

## Referanser
Giovanni Migliorati

**Giovanni Migliorati** (død 16. oktober 1410) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Ravenna i Italia.

Han var doktor i statsrett og i kirkerett. Da hanm den 15. september 1404 ble utnevnt til erkebiskop av Ravenna, var han ennå ikke av kanonisk alder.

Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av sin onkel pave Innocens VII. Fra 16. september 1406 var han også virksom ved den pavelige kurie.

Han deltok ved valgene av de pisanske motpavene Alexander og Johannes XXIII.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giordano Orsini

**Paolo Giordano Orsini ** (død 29. mai 1438 i Petricoli i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Napoli fra 1400.

Det vites ikke hvem som bispeviet ham, men han ble selv startpunktet for en episkopalgenealogisj suksesjonslinje, som etter en tid ble ekstinkt. 

Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.

Fra 1412 var han kardinalbiskop av Albano, og fra 1431 av Sabina. Han tok del i valget av pave Gregor XII i 1406, men støttet senere motpavene Alexander (II) og Johannes (XXIII). I 1417 støttet han valget av paveMartin V, og ble sendt som legat til England og Frankrike. I 1426 ble han sendt til Böhmen for å bekjempe husittene. Han deltok i kirkelige reformer i Roma, og ved konsilet i Basel, der han forsvarte pavens autoritet. Giordano Orsini er gravlagt i Peterskirken.

Han var en av de mange kardinaler og kirkefolk fra Orsinislekten.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Francesco Uguccione

**Francesco Uguccione** eller **Hugotion, Hugociano, Aguzzonis** (død 14. juli 1412) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Bordeaux i Frankrike.

[Han ble kreert til kardinal den [12. juni 1405 av pave Innocens VII]].

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church