Geraldine Ferraro

**Geraldine Ferraro** (født 26. august 1935 i Newburgh i New York i USA, død 26. mars 2011 i Boston) var en amerikansk politiker fra Det demokratiske parti.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ferraro var av italiensk avstamning  Moren var Antonetta L. Ferraro (født Corrieri), førstegenerasjons italiensk-amerikansk sydame, og faren var Dominick Ferraro, italiensk innvandrer fra Marcianise i Campania som eide to restauranter. Hun hadde tre eldre brødre, skjønt én døde allerede som spedbarn og en annen i tre-årsalderen. Faren døde da Geraldine var åtte år.

Ferraro gikk frem til 1952 på den katolske Marymount School i Tarrytown. Familien flyttet underveis til South Bronx i New York City. Hun fortsatte på Marymount College i New York City til 1956 og avsluttet med en bachelor of arts. Fra jusstudier på Fordham University i New York tok hun i 1960 en doktorgrad i juss.

### Karriere
Ferraro vokste opp i New York City og ble først lærer, senere advokat. Hun ble i 1974 ansatt ved statsadvokatens kontor i Queens County, som dekker en stor del av New York City. Noen år  senere ble hun ser leder av Special Victims Bureau, der behandlet saker om seksualforbrytelser, barnemishandling og husbråk.
### Politiker
Hun var medlem av Representantenes hus for New York. Hun ble oppfattet som USAs første kvinnelige partinominerte kandidat til visepresident da hun ble Walter Mondales visepresidentkandidat til presidentvalget i 1984. Det var forsåvidt ikke riktig fordi i 1884 hadde Marietta Stow stilt som visepresidentkandidat. Ferraro var den første som gjorde det for et av de større politiske partiene, et parti som i prinsipp hadde vesentlig vinnersjanse. 

Skarp kritikk fra katolske kirkelige ledere gragte Ferraro på defensinen under hele valgkampen. Motstander av fri abort protesterte stadig under hennes valgmøte, med en styrke som mannlige «pro choice» mannlige katolske kandidater vanligvis ikke hadde opplevd i samme grad i sin tid (som for eksempel Mario Cuomo og Ted Kennedy. I en briefing for Kongressen i 1982 hadde Ferraro skrevet at *«the Catholic position on abortion is not monolithic and there can be a range of personal and political responses to the issue.»*  Ferraro ble kritisert av kardinal John J. O'Connor, katolsk erkebiskop av New York, og James Timlin, biskop av Scranton, for å ha fremstilt feilaktig den katolske kirkes standpunkt til provosert abort. Etter flere dagers debatt frem-og-tilbake medgav Ferraro til slutt at *«the Catholic Church's position on abortion is monolithic»*. Men hunm fortsatte med å si: *«But I do believe that there are a lot of Catholics who do not share the view of the Catholic Church»*.  

Mondale-Ferraro tapte presidentvalget med nokså klar margin, og Ronald Reagan/George Bush ble valgt til president/visepresident.

Hun var kongressrepresentant fra New York som representant for  Queens i de 96.-98. kongresser (3. januar 1979-3. januar 1985). Ferraro var permanent medlem av FNs menneskerettighetskommisjon fra 1993 til 1996.

Ferraro var fra desember 2006 aktiv i Hillary Clintons mislykkede nominasjonsvalgkamp forut for presidentvalgene i 2008. Ferraro hadde en fremtredende rolle i Clintons kampanjeorganisasjon som hun forlot i mars 2008 etter kontroversielle uttalelser om Clintons konkurrent i de demokratiske primærvalgene, Barack Obama, som også ble demokratenes presidentkandidat.

I 1994 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

Hun døde av benmargskreft tolv etter å ha fått tilstanden diagnostisert.

## Verker
* *Ferraro: My Story*. Bantam, 1985, ISBN 0553051105
* *Changing History: Women, Power and Politics*. Moyer Bell 1993, ISBN 155921077X
* *Framing a Life: A Family Memoir*. Scribner's 1998, ISBN 068485404X

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*