open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Varslingssystem for digital infrastruktur

**Varslingssystem for digital infrastruktur** (**VDI**) er et sensornettverk som drives av Nasjonal sikkerhetsmyndighet (NSM).

VDI er et nasjonalt nettverk av «inntrengningsdeteksjonssensorer» på Internett for offentlige etater og private virksomheter. Sensornettverket skal oppdage om noen prøver å utføre uønsket aktivitet mot kritisk digital infrastruktur i Norge. VDI skal bidra til at virksomheten får beskjed om at datanettverket utsettes for innbrudd eller forsøk på innbrudd. Kriteriene for å bli medlem er at virksomheten er underlagt sikkerhetsloven, pekt ut som en Grunnleggende nasjonal funksjon av sitt tilhørende departement, tilhører en prioritert sektor eller av andre årsaker kan sees på som samfunnsviktige.

VDI har røtter tilbake til 1997 og ble operativt i 1999  som et samarbeidsprosjekt mellom Etterretningstjenesten, Politiets sikkerhetstjeneste og NSM. I 2003 ble det bestemt at sensornettverket skulle gjøres permanent, og VDI ble etablert som en seksjon.

## Deltakere
Kritieriene for å bli medlem er at virksomheten er underlagt sikkerhetsloven, er pekt ut som en virksomhet som understøtter en grunnleggende nasjonal funksjon av et departement, tilhører en prioritert sektoer eller av andre årsaker kan sees på som samfunnsviktig .

Allerede i år 2000 hadde prosjektet åtte deltakere, halvparten private og halvparten statlige virksomheter. Listen over og antall medlemmer er ikke offentlige, men NSM har avslørt at i 2020 er antall medlemmer tresiffret.

Noen deltakere har vært åpen om sin deltakelse som NRK som meldte seg ut i 2010  og inn igjen i 2014, Norsk Hydro som hadde koblet fra VDI under et datangrep i 2019  og medlemmer som Equinor og Telenor .

Andre deltakere kan man utlede fra innsynsdokumenter fra eInnsyn 

* Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet
* Forsvarsbygg
* Justis- og beredskapsdepartementet
* Statens kartverk
* Utlendingsdirektoratet
* Samferdselsdepartementet

## Hensikt
VDI har ansvar for å:
* drive og videreutvikle et inntrengningsdeteksjonssystem for nasjonal kritisk infrastruktur
* utvikle analyseverktøy for nettverksdata
* utvikle rapporteringsrutiner ved detekterte hendelser
* følge opp deltagere i VDI-systemet
* analysere angrep og ondsinnet kode
* bidra til at NorCERT til enhver tid har et oppdatert IKT-trusselbilde

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nasjonal sikkerhetsmyndighet
Arkitekturåret 1723

**Arkitekturåret 1723** er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1723.

## Hendelser

## Bygninger
* Mavisbank House i Loanhead, Skottland tegnet av William Adam.
* Ombygging og restaurering av klosteret *[[Bom Jesus do Monte]]* i Braga, Portugal til barokkstil (1723-1811).
* Den norske gården Aanmoen i Åsnes, Hedmark blir ferdigstilt.

## Priser
* Prix de Rome, arkitektur:
**premier grand prix: Pinard
**deuxième grand prix: Pierre Mouret

## Fødsler

|-
| || || John Carr || engelsk || arkitekt ||align=center| ||align=center| ||
|-
| || || William Chambers || svenskfødt skotsk || arkitekt ||align=center| ||align=center| ||
|}
## Dødsfall

|-
|Februar 
|25. || Christopher Wren || britisk || astronom og arkitekt ||align=center|90 ||align=center| || 

|April
|5. || Johann Bernhard Fischer von Erlach || østerriksk || arkitekt ||align=center| ||align=center| ||
|-
|Desember
|7. || Jan Blažej Santini-Aichel || tsjekkiskfødt italiensk || arkitekt ||align=center| ||align=center| ||

| || || Giovanni Battista Contini || italiensk || arkitekt under barokkperioden ||align=center| ||align=center| ||
|}

## Bildegalleri

Christopher_Wren_by_Godfrey_Kneller_1711.jpg|Christopher Wren(1632–1723)


## Referanser
Eleanor Manning

**Eleanor Manning** (1906–1986) var en australsk militær tjenestekvinne og speiderleder. Hun var medlem av Women's Australian National Services og ble den mest høytstående tjenestekvinnen i Australian Women's Army Service i delstaten New South Wales. 

Da Australian Women's Army Service (AWAS) ble etablert i oktober 1941, ble Manning medlem av denne organisasjonen og fikk graden major. Etter å ha gjennomgått offisersutdannelse ved Yarra Junction i Victoria i november 1941 vendte hun tilbake til Sydney for å fortsette sin militære utdannelse. Sammen med sin stab var hun ansvarlig for rekruttering og den innledende opplæringen av alle nye medlemmer som sluttet seg til Australian Women's Army Service i New South Wales. Manning ble også utnevnt til sjef for Australian Women's Services Officer's Training School, som lå i Darley i Victoria.

I 1946 reiste Manning og tre andre kvinner til Malaya for å arbeide sammen med Guide International Service (GIS) med rehabilitering etter krigsen. I 1955 ble hun kommissær for Girl Guides Association of Australia, en posisjon hun holdt frem til 1962. Senere ble hun 1960-1969 medlem av World Committee for World Association of Girl Guides og Girl Scouts. Manning ble utnevnt til Australian International Commissioner.

Manning ble utnevnt til offiser (OBE) av den britiske ordenen Order of the British Empire i 1959 for sin militære innsats for Australia. Hun ble også tildelt Kong Georg VIs kroningsmedalje og  Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje. The Eleanor Manning Training Fund, som ble opprettet til minne om Elanor Manning, gir økonomisk støtte til australske kvinner som deltar på utvalgte australske opplæringssentre i Asia-regionen eller Stillehavet. 

Manning døde i november 1986, i en alder av 80 år.

## Referanser
Denain

**Denain** er en kommune i departementet Nord i regionen Hauts-de-France nord i Frankrike.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Denain***

## Referanser
* Kommunedata fra INSEE


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Brevik Seilforening

**Brevik Seilforening** (stiftet 15. september 1918) er en seilforening fra Porsgunn, som er medlem i Norges Idrettsforbund. Foreningen har som mål å være en seilforening for hele Telemark.

Anlegget Seivall i Eidangerfjorden er kretsanlegg for seiling. På Seivall satser foreningen på å utvikle et ungdomsmiljø for seilere. Klubben er godkjent som "barne- og ungdomsvennlig" i hht NIS-regler.

Foreningen har en aktiv jollegruppe og hvert år tar den i mot 20 talls nybegynnere. Klubben samarbeider bla. med Vestfold seilkrets om å arrangere cup-konkurranser for joller og med Kragerød seilforening om koggseilaser. Årlig arrangeres Hydrostrandacamp med  bortimot 100 deltagere fra hele Sør-Norge.

Gjennom dugnadsinnsats de siste årene er seilforeningen rustet opp med nytt klubbhus og naust, slik at den har et moderne og publikumsvennlig idrettsanlegg. Foreningen har et aktivt tur- & havmiljø med regatta hver onsdag og trening på tirsdager i sesongen, dessuten brettseilerkurs og spesielle treningsuker i sommerferien.  *«Jomfruland  Rundt»*, som foreningen arrangerer hvert år, er i en av landets eldste regattaer. I vinterhalvåret arrangeres en rekke kurs som også er åpne for ikke-medlemmer – fra fritidsbåtsertifikat og ISAF-sikkerhetskurs til båtførerprøven.

## Eksterne lenker
*
Attest

En **attest** (fra latin *attestat(um)* ) er en skriftlig erklæring, der et eller annet forhold bevitnes, og som underskrives av en person (**attestant**) som innestår for riktigheten av innholdet i attesten.

Attester benyttes i flere sammenhenger, og blir ansett som viktige dokumenter i forbindelse med ansettelser i arbeidslivet og i bevisførselen i rettssaker.

Vanlige attester:
* Dødsattest
* Dåpsattest
* Firmaattest
* Fødselsattest
* Legeattest
* Skifteattest
* Vandelsattest
* Vigselsattest
Leighton Bracegirdle

**Leighton Seymour Bracegirdle** (født 31. mai 1881 i Balmain i Sydney i New South Wales, død 23. mars 1970 i Sydney i Australia) var en australsk militær kommandant og politiker.

Han var en offisiell sekretær til de fire australske guvernører-generalene Isaac Alfred Isaacs, Lord Gowrie, hertugen av Gloucester og William McKell. I 1898 ble han medlem av New South Wales Naval Brigade med grad som kadett. To år senere ble han utstasjonert i Kina under bokseropprøret som varte fra november 1899 til september 1901. 

Bracegirdle tjenestegjorde deretter med graden løytnant i løpet av det siste året av boerkrigen i Sør-Afrika i 1902. Han returnerte til Australia etter å ha blitt såret under kampene men han fortsatte å tjenestegjøre i den australske marinen. Han giftet seg med Lillian Saunders i 1910 og i 1911 sluttet han seg til Royal Australian Navy som løytnant, og han tjenestegjorde som distriktsoffiser i Newcastle frem til begynnelsen av den første verdenskrig. 

I august 1914 vervet Bracegirdle seg til den australske sjømilitære Expeditionary Force og han tjenestegjorde som stabsoffiser i Ny-Guinea frem til denne styrken ble oppløst i februar 1915. Den samme måneden ble han utnevnt til kommandør av første Royal Australian Naval Bridging Train og han ble dermed sendt til Gallipoli for å forberede den britiske landgangen av Suvla Bay som var planlagt å skulle finne sted i begynnelsen av august 1915. Hans avdeling presterte godt under Landgangen ved Suvlabukten. Bracegirdle ble såret under kampene på Suvla.

Etter en periode på sykehus etter at han ble smittet av gulsott og malaria var Bracegirdle tilbake sammen men hans enhet, som nå var utstasjonert ved Suez-kanalen. Bracegirdle ble tildelt medaljen Distinguished Service Order i juni 1916. Bracegirdles tjenestetid i Midtøsten var over i mars 1917 og han returnerte til Australia igjen etter å ha blitt forfremmet til kommandør. Mellom 1918 og 1921, var Bracegirdle stasjonert som offiser for sjøforsvaret av distriktet Adelaide. Dette ble etterfulgt av en tilsvarende post i Sydney, hvor han var stasjonert frem til 1923, da han ble utnevnt til direktør for reservestyrkene til den australske marinen. I 1924 mottok han et annen opprykk, denne gangen til graden kaptein. 

Bracegirdle ble utnevnt både til militær og offisiell sekretær til den sittende australske guvernør-generalen i 1931. Hans periode som sekretær strakk seg over en periode på flere guvernører-generaler. Bracegirdle ble adlet nær slutten av hans periode som politisk sekretær, i 1947. Bracegirdle pensjonerte seg fra den australske marinen etter å ha oppnådd graden kontreadmiral. Etter at han pensjonerte seg fra marinen holdt han forskjellige styreverv i flere forskjellige australske selskaper. Han døde den 23. mars 1970 i Sydney, Australia, i en alder av 89 år. Han ble for hans mange militære prestasjoner tildelt flere medaljer. Blant disse utmerkelsene er *Knight Commander* av Royal Victorian Order, *Companion* av Order of St. Michael and St. George,Distinguished Service Order og Mentioned in Despatches, som han ble tildelt tre ganger.

## Referanser
Arthur Wilberforce Jose

**Arthur Wilberforce Jose** (født 4. september 1863 i Bristol, Sørvest-England, død 22. januar 1934) var en britisk-australsk historiker, dikter og redaktør for den australske Encyclopaedia. 

Jose ble utdannet ved Clifton College, hvor han ble tildelt et stipend som gjorde at han kunne begynne å studere ved Balliol College som er en del av University of Oxford. Bare ett år senere brøt Joses helse sammen og han ble sendt til Australia i 1882 å samle krefter. I mellomtiden gikk faren hans konkurs og mistet store deler av hans formue. Å vende tilbake til Oxford ble dermed umulig fordi de ikke lenger hadde råd til å betale studiepengene hans. 

I 1888, under pseudonymet Ishmael Dare publiserte Jose et samling med dikt, poesi og musikalske vers. Jose ble ansatt som en konstituert professor innen moderne litteratur ved Sydney University i 1893. I september 1899 publiserte han sitt verk History of Australia som senere ble revidert mange ganger. Jose reiste deretter til Sør-Afrika og for en kortere periode arbeidet han som krigskorrespondent for diverse aviser. 

Jose reise deretter til England hvor han publisert sine neste bøker i 1901. I 1902 ble han utnevnt til professor i engelsk og historie ved Anglo-Oriental College (MAO College) som ligger i Aligarh, India. Jose var snart tilbake i London igjen hvor han i 1903 ble utnevnt til korrespondent for magasinet The Times i Australia. Han beholdt denne posisjonen fra 1904 til 1915.

I 1915 fratrådte Jose sin stilling som korrespondent for The Times og han begynte hos etterretningsenheten hos den australske marinen med rang som kaptein. Etter den første verdenskrig var over ble Jose utnevnt til redaktør for det australske verket Encyclopaedia, og det første bindet dukket opp i 1925 og det andre verket ble publisert i 1926. Jose døde i Brisbane den 22. januar 1934 i en alder av 70 år av bukhinnebetennelse og han ble gravlagt i Toowong Cemetery. Han etterlot seg kona og en sønn.

## Referanser
Brennmerke

**Brennmerke** brukes for å kjennetegne hest og storfe. 

## Metode og bruk
Dagens metode for brennmerking utføres ved bruk av et glødende jern eller ved hjelp av et med flytende nitrogen til ca −80 ° C avkjølt jern. Jernet brenner et symbol i det øvre lag av huden, noe som ødelegger pigmenter i cellene. Gjennom disse ødelagte cellene kan bare hvitt pels vokse på disse stedene, det vil si brennmerke blir synlig.

I dag finnes brennmerking oftest ved rasehest, som tildeles av en avlsforening. Disse er ofte supplert et nummer, som brukes for identifisering. Dessuten finnes det brennmerker som brukes til registrering i avlsregister. Ved noen avlinger markeres alle dyr med et oppdretterbrennmerke. Noen stutteri bruker også eget brennmerke. I noen raser er alle dyr av en oppdrettere markert med en oppdretter merke. Fire tegn, som identifiserer eieren, ble brukt i frittgående besetninger (storfe, for eksempel, i vest av USA).

Brennmerker plasseres på venstre bakbein (rasebrennmerke), stutterier bruker som regel det høyre bakbeinet. Ellers er plasseringer ved sadel (nummer brennmerke), hals (registreringsbrennmerke) eller på underkjeve (Lipizzaner).

## Lovverk
Lov om dyrevelferd er veldig generell og fastsetter kun at "Ved merking av dyr skal det benyttes forsvarlige metoder som ikke påfører dyret atferdsmessige begrensninger eller unødige påkjenninger og belastninger.
Siden innføringen av mikrobrikker for identifisering av hester, blir brennmerking mer omdiskutert. Sannsynligvis på grunn av resultatene av en studie ved universitetet i København, som vurderer brennmerking av dyrene mer smertefull enn injeksjon av en mikrobrikke, og derfor prefererer identifisering gjennom mikrobrikke. I mars 2010 vedtok derfor Danmarks justisdepartementet totalforbud mot å brennmerke fra og med 1. mars 2010. Overtredelser kan bli straffet med opp til fire måneder i fengsel.

## Eksempler av brennmerker i hesteavl

Fil:Brand-aa-2.svg|Anglo-Araber Dobbel-A i våpenskjold
Fil:Arabisches Vollblut Brandzeichen.svg|Arabisk Varmblod
Fil:Bayerisches Warmblut Brandzeichen.svg|Bayersk Varmblod
Fil:Hannoveraner Brandzeichen.svg|Hannoveraner
Fil:Holsteiner Brandzeichen.svg|Holsteiner
Fil:Zuchtverband Sachsen-Thüringen Brandzeichen.svg|Tung Varmblod i Zuchtverband Sachsen-Thüringen]
Fil:Trakehner Brandzeichen.svg|Trakehner
Fil:Kaltbrand eines Rennpferdes.jpg|Frysebrann på veddeløpshest


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Brennmerker av ponni og hest i Tyskland
* Brennmerker av avlsforeninger 
* Norsk Varmblod
Carpelimus

***Carpelimus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

## Utseende
Små, smale, mørke kortvinger. Kroppen er litt flattrykt, langstrakt, fint punktert og hårete. Hodet er smalere enn pronotum og har litt utstående fasettøyne. I motsetning til mange arter i den beslektede slekten *[[Bledius]]* har *Carpelimus*-artene sjelden horn i pannen. Pronotum har buede sider og er bredest foran midten, langs midtlinjen med to ganske dype lengdefurer. Dekkvingene er forholdsvis korte. Beina er nokså korte og spinkle.

## Levevis
Artene lever på fuktige steder, som strender (både ved ferskvann og saltvann) og sumpig skog. De kan danne kolonier med meget høye tettheter, men er lite å se utenfor disse koloniene. Flere av artene blir regnet som sjeldne.

## Systematisk oversikt / norske arter

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
**** Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
***** Underfamilien tannkortvinger Oxytelinae Fleming, 1821
****** Gruppe Thinobiini J.Sahlberg, 1876
******* Slekten *Carpelimus* Leach (eventuelt Samouelle), 1819
******** Underslekten *[[Boopinus]]* Klima, 1904
********* *[[Carpelimus obesus]]* (Kiesenwetter, 1844)
******** Underslekten *Carpelimus* Leach, 1819 (i snever forstand)
********* *[[Carpelimus fuliginosus]]* (Gravenhorst, 1802)
********* *[[Carpelimus rivularis]]* (Motschulsky, 1860)
******** Underslekten *[[Myopinus]]* Scheerpeltz, 1937
********* *[[Carpelimus elongatulus]]* (Erichson, 1839)
******** Underslekten *[[Paratrogophloeus]]* Hatch, 1957
********* *[[Carpelimus bilineatus]]* Stephens, 1834
******** Underslekten *[[Taenosoma]]* Mannerheim, 1830
********* *[[Carpelimus corticinus]]* (Gravenhorst, 1806)
********* *[[Carpelimus manchuricus]]* (Bernhauer, 1938)
******** Underslekten *[[Troginus]]* Mulsant & Rey, 1878
********* *[[Carpelimus despectus]]* (Baudi, 1870)
******** Underslekten *[[Trogophloeus]]* Mannerheim, 1830
********* *[[Carpelimus foveolatus]]* (C.Sahlberg, 1832)
********* *[[Carpelimus gracilis]]* (Mannerheim, 1830)
********* *[[Carpelimus impressus]]* (Lacordaire, 1835)
********* *[[Carpelimus pusillus]]* (Gravenhorst, 1802)
********* *[[Carpelimus subtilis]]* (Erichson, 1839)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. http://www.faunaeur.org/ 

## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri over europeiske arter: http://coleoptera.ksib.pl/search.php?taxonid=22016&l=en&dds=par
1. divisjon fotball for kvinner 2001

**[[1. divisjon fotball for kvinner]] 2001** besto av ni lag. Det tiende laget, Grand Bodø, trakk laget sitt før sesongen begynte. Grand Bodø var et av de to lagene som rykket ned fra Toppserien 2000. Det andre laget var Larvik. 

1. divisjon for kvinner i 2001 var nasjonal for første gang. Lagene besto dermed av lag som hadde kvalifisert seg fra de seks regionale avdelingene fra året før. Fordelingen ble slik (lag som rykket opp til Toppserien 2001 i kursiv):

''Kilde: Stein Langørgens hjemmeside

Etter avsluttet sesong rykket Sandviken og Larvik tilbake til Toppserien. Dette var både Larviks og Sandvikens andre opprykk til Toppserien. Ettersom det bare var ni lag, rykket bare det dårligste laget ned. Det ble Verdal som med god margin rykket ned.

Den største seieren i sesongen sto Larvik for, da de slo Verdal 13-2. Det var bare én 0-0-kamp, Medkila – Follese.

## Tabell

## Kilder
Stein Langørgens hjemmeside
Mount Meru

**Mount Meru** er en sovende stratovulkan 70 km, vest for Kilimanjaro i Tanzania. Med en høyde på 4&nbsp;566 meter er den synlig fra Kilimanjaro på klare dager og er det tiende høyeste fjell i Afrika. Mye av fjellet forsvant under et utbrudd  for 8&nbsp;000 år siden. Siste utbrudd var i 1910

Mount Meru er det topografiske senter i Arusha nasjonalpark. De fruktbare skråningene over den omkringliggende savanne, er beiteområder for et variert dyreliv i tillegg til over 400 fuglearter.

På toppen finnes et 2 meter stort tanzaniansk flagg i metall såvel som en merkesten med påskriften «Socialist Peak 4562.13M».

## Eksterne lenker
* 
* Satellite pictures of Mount Meru
* trekkingvisions Informasjon om Mount Meru Trek
* Mount Meru, Tanzania
Idrettsklubben Start i 1993

Starts juniorer vant sitt andre Norgesmesterskap ved å slå  1-0 etter scoring av Espen Ekberg. For A-laget gikk det ikke like bra. Med fem tap på de sju siste var det lenge fare for nedrykk, men plassen ble berget - ett poeng foran  og .
Et lyspunkt var borteseieren mot  - Starts første på Åråsen etter åtte strake tap siden seieren i .

Tommy Svindal Larsen returnerte til Start før sesongen etter et år i moderklubben . Frank Strandli spilte første halvdel av sesongen på utlån fra , men ble likevel klubbens toppscorer for tredje gang, mens Frank Våge Skårdal valgte å trappe ned.

## [[Tippeligaen 1993|Eliteserien]]

### Tabell

### Seriekamper



## Cupkamper
*Utdypende artikkel: [[Norgesmesterskapet i fotball for menn 1993|Norgesmesterskapet 1993]]*

## Målscorere

## Spillerstatistikk

## Overganger
### Inn

### Ut

## Start 2
Start 2 spilte i 1993 i 2. divisjon (nivå 3). Laget endte på 2.-plass i avdeling D og spiller i 2. divisjon også i 1994.

## Kilder
* 
*
Santa Sabina

**Santa Sabina** er en tidlig kristen basilika på Aventinerhøyden i Roma. Santa Sabina er dominikanerordenens moderkirke. Kirken ble oppført på 400-tallet, trolig i årene 422–423. På 700-tallet og 800-tallet gjennomgikk den restaureringer.

## Kirkens dører

Kirkens dører dateres til 400-tallets første halvdel og er utførte i sypresstre. 18 av dørenes 28 paneler er bevarte og har følgende motiver:

# Korsfestelsen (?)
# Kvinnene og engelen ved den tomme graven
# Kongenes tilbedelse
# Kristus med to disipler
# Kristus oppvekker Lasarus fra de døde ⋅ Brødunderet ⋅ Bryllupet i Kana
# Moses i ørkenen ⋅ Underet med vaktlene ⋅ Manna fra himmelen ⋅ Vann fra klippen
# Kristi himmelfart
# Kristi gjenkomst
# Kristus åpenbarer seg for sine disipler etter oppstandelsen
# Kristus åpenbarer seg for kvinnene
# Kristus forutsier Petri fornektelse
# Profeten Habakuks bortførelse
# Moses tar imot loven ⋅ Moses tar av seg sine sandaler ⋅ Mose ved den brennende busk ⋅ Moses og fårene
# Akklamasjon til en betydelig person iført klamys (usikker betydning)
# Utferden fra Egypten med ildsøylen ⋅ Egypterne drukner i Rødehavet ⋅ Arons stav forvandles til en orm
# Elias farer opp til himmelen og Elisja tar opp hans falne mantel
# Pontius Pilatus toer sine hender når Jesus føres bort
# Jesus foran Kaifas

## Se også
Santa Sabina var inspirasjonskilde for utformingen av nye St. Olav domkirke i Trondheim.

## Eksterne lenker
* 
* Romas kirker
* Thayer's Gazetteer
* Dørpaneler på Santa Sabina
Ebba Jungmark

**Ebba Anna Jungmark** (født 1987) er en svensk høydehopper. Hun starter for friidrettsklubben Mölndals AIK og trenes av Emil Predan.

Etter å hadde perset under SM i februar 2011, klarte hun under EM i friidrett innendørs 2011 i mars 2011, med ny personlig rekord på 1,96 m, å ta bronsemedaljen. Hennes bestenotering utendørs er på 1,94 m fra 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Via Giulia

**Via Giulia** er en snorrett gate i Roma. Den ble anlagt på begynnelsen av 1500-tallet på oppdrag fra pave Julius II og bærer hans navn. *Via Giulia* er 1 km lang og med mange palasser og kirker på hver side.

## Kirker og oratorier
* Santa Maria dell'Orazione e Morte 
* Santa Caterina da Siena 
* Santo Spirito dei Napoletani
* Sant'Eligio degli Orefici 
* San Filippo Neri in Via Giulia (San Filippino)
* Oratorio del Gonfalone 
* Santa Maria del Suffragio 
* San Biagio degli Armeni 
* San Giovanni dei Fiorentini 

## Palasser
* Palazzo Spada
* Palazzo Farnese 
* Palazzo Falconeri 
* Palazzo Cisterna 
* Palazzo Varese 
* Palazzo Ricci 
* Palazzo del Collegio Spagnolo 
* Palazzo Donarelli 
* Palazzo Sacchetti 
* Palazzo Medici Clarelli 

## Eksterne lenker
*
Wandsbek

**Wandsbek** (*Bezirk Wandsbek*, tidligere også Wandsbeck) er et distrikt (*Bezirk*) i det nordøstre hjørnet av Hamburg. 

Bydelen har fått navnet etter bydelen med samme navn ( innbyggere) i bydelens sørvestre hjørne inn mot Hamburgs sentrum, og  som var en egen by i den prøyssiske provinsen Schleswig-Holstein fram til *[[Loven om Stor-Hamburg]]* fra 1937.

## Kjente personer
I et nærliggende slott, som i slutten av det 16. århundre tilhørte den danske konges stattholder i Holsten Henrik Rantzau, oppholdt astronomen Tycho Brahe seg etter at han hadde forlatt fedrelandet. Her gjenopptiok han sine astronomiske observasjoner i slottets tårn, og han fikk også besøk her av astronomen David Fabricius. 

I 1768 ble kong Christian VIIs elskerinne Anna Cathrine Benthagen forvist til Wandsbek, hvor hun oppholdt seg i et par år.

Dikteren Matthias Claudius flyttet til Wandsbek i 1771, og er gravlagt på kirkegården bak Kristuskirken samme sted.

På grunnmurene av Rantzaus slott, lot kjøpmannen Heinrich Carl von Schimmelmann på slutten av 1700-tallet oppføre Schloss Wandsbek. Han ble senere begravet i byen. Foran Wandsbek rådhus ble det i 2006 oppsatt byster til minne om Henrik Rantzau, Tycho Brahe og Schimmelmann. Pga. sistnevntes innvolvering i slavehandelen, ble hans byste dog fjernet i 2008. 

## Tallotteriet i den danske stat
Wandsbek var et av de tre steder i den danske stat, hvor tallotteriet i sin tid ble trukket. Herfra stammer uttrykket *det gælder til Wandsbek*, som opprinnelig ble brukt om de numre som var uttrukket i byen og som ikke var gyldige i København. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anotylus

***Anotylus*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

## Utseende
Små til middelsstore kortvinger. Kroppen er litt flattrykt. Hodet er stort og bredt (omtrent så bredt som pronotum), mer eller mindre kvadratisk på form. Fasettøynene er ganske små. Pronotum er bredest ved eller like bak framhjørnene, med tydelige, dype lengdefurer i midten. Dekkvingene er ganske korte. Bakkroppen er sylindrisk, med opphøyde sidekanter. I forhjørnene av hvert ryggledd er det et lite, trekantet, avgrenset felt. Beina er ganske korte.

## Levevis
I alle fall noen av artene i denne slekten er vanlige ved gjødsel, der de trolig lever av andre insekter som spiser av gjødselen.

## Systematisk oversikt / norske arter
Artene i denne slekten ble før ført til slekten *[[Oxytelus]]*.

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
**** Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
***** Underfamilien tannkortvinger Oxytelinae Fleming, 1821
****** Gruppe Oxytelini 
******* Slekten *Anotylus* Thomson, 1859
******** *[[Anotylus clavatus]]* (A. Strand, 1946)
******** *[[Anotylus complanantus]]* (Erichson, 1839)
******** *[[Anotylus fairmairei]]* (Pandelle, 1867)
******** *[[Anotylus hamatus]]* (Fairmaire & Laboulbéne, 1856)
******** *[[Anotylus insecatus]]* (Gravenhorst, 1806)
******** *[[Anotylus maritimus]]* Thomson, 1861
******** *[[Anotylus nitidulus]]* (Gravenhorst, 1802)
******** *[[Anotylus rugosus]]* (Fabricius, 1775)
******** *[[Anotylus sculpturatus]]* (Gravenhorst, 1806)
******** *[[Anotylus tetracarinatus]]* (Block, 1799)
******** *[[Anotylus tetratoma]]* (Czwalina, 1870)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. http://www.faunaeur.org/ 

## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri over nordamerikanske arter: http://bugguide.net/node/view/102857/bgimage
Rjukanhallen

**Rjukanhallen** er en idrettshall som ligger i tilknytning til Rjukan barneskole, i bydelen Tveito på Rjukan. Hallen har overliggende tribune på langs. Hallen var kjent som Rjukan ILs lekestue i håndballens storhetstid på Rjukan, og var en fryktet arena da Rjukan var et av de beste lagene i Norge. Det er fortsatt hjemmehall for håndballen.
Hunua Ranges

**Hunua Ranges** er en rekke åser sørøst for Auckland på Nordøya på New Zealand. De dekker om lag 250 km², hvorav rundt 178 km² er vernet område, og når en største høyde på 688 moh. ved Kohukohunui. Auckland får mye av vanntilførselen sin fra vannreservoarer i Hunua Ranges.

Skogene og åsene var i føreuropeisk tid benyttet av maorier for å skaffe mat, tømmer og som tilfluktssted, men i mindre grad for permanent bosetning. Området ble etter hvert kjøpt opp for å bygge ut vannforsyningen til Auckland, og senere innlemmet i de regionale offentlige parkanleggene.

Åsene ligger om lag 50 km sørøst for Auckland, ovenfor den vestlige bredden til havarmen Firth of Thames. Bosetningen er spredd i området, hvor det meste ligger innenfor grensene til Waharau og Hunua Ranges Regional Park. Enkelte kaller området feilaktig for Bombay Hills, men dette er i egentlig en mindre åsrekke som ligger sørvest for Hunua Ranges.

## Eksterne lenker
* 
*  «Hunua Ranges», *An Encyclopaedia of New Zealand*, redigert av A. H. McLintock, utgitt i 1966. Te Ara – The Encyclopedia of New Zealand, oppdatert 26. september 2006.
Saaheimhallen

**Saaheimhallen** er en idrettshall som ligger i tilknytning til Saaheim Kraftstasjon på Rjukan. Hallen ligger i 5. etasje i «Saaheimsoperaen» som kraftstasjonen har blitt kalt på folkemunne, og ble bygget i 1914-15 som en industrihall, før den ble ombygget til idrettshall i 1991. 

Hallen inneholder 11,5 meters innendørs klatrevegg, to squashbaner, og ligger vegg i vegg med Saaheim Sandhall. Hallen driftes av Tinn kommune, og er ubetjent.
Siri Kristiansen

**Siri Kristiansen** (født 1978) er en norsk stand up-komiker og radioprogramleder bosatt i Son. Hun har vært med i P3-programmene *[[P3morgen]]*, *[[Lørdagsrådet]]* og *[[Verdensherredømme]]*, satireprogrammet *[[Desken]]* på NRK3 og TV 2s ungdomsprogram *[[Sone 2]]*. Høsten 2010 var hun vikar for Linn Skåber i *[[Nytt på nytt]]*.

Kristiansen ledet også TV-versjonen av Lørdagsrådet, *Rådet* på NRK3 som hadde premiere 31. oktober 2013. Programmet ble fornyet med sesong 2 som startet 10. april 2014.

Siri Kristiansen er utdannet ved tekstforfatterlinjen på Westerdals Oslo School of Arts, Communication and Technology. I 2004 ga hun ut boken Siris Dagbok på Kagge Forlag. Boken omhandlet hennes ungdomstid og vakte debatt på grunn av sine eksplisitte skildringer av sex blant tenåringer.

Fra 2. februar til 25. juni 2015 ledet hun radioprogrammet *Befolkningen* på NRK P13 sammen med Steinar Sagen

Fra 9. januar 2017 leder hun radioprogrammet *Plenum* på NRK P13 sammen med Aleksander Schau og Thomas Aune.

I flere radiokanaler har hun sammen med gjester stått for programmet «Siri og de gode hjelperne», som tar opp problemstillinger lytterne sender inn.

Hun har fortalt at hun som barn svindlet folk ved å selge lodd i et ikke-eksisterende lotteri og tjente 5000 kroner på en helg.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sant’Ivo alla Sapienza

**Sant'Ivo alla Sapienza** er en liten barokkkirke i det sentrale Roma. Den ble tegnet av Francesco Borromini og oppført mellom 1642 og 1660. Kirken er kjent for sin intrikate grunnplan og sitt spiraltårn.

Sant'Ivo alla Sapienza er inkorporert i Palazzo della Sapienza, tidligere sete for Romas universitet, ved Corso del Rinascimento, ett kvarter øst for Piazza Navona.

## Bygningshistorie
I 1303 grunnla pave Bonifatius VIII universitetet, eller *Archiginnasio*, som det ble kalt på den tiden. Under pavenes babyloniske fangenskap i Avignon 1309–1377 forfalt den akademiske institusjonen og ble stengt i 1370, men kunne åpne igjen ved århundrets slutt. På stedet for dagens Palazzo della Sapienza begynte man på slutten av 1400-tallet å oppføre en universitetsbygning, men det var først under Leo Xs pontifikat (1513–1521), som man dro opp retningslinjene for bygningens arkitektoniske form. Fram til denne tiden hadde universitetet stått uten eget kapell og man hadde feiret messen i den nærliggende kirken *Sant'Eustachio*. Leo X lot oppføre et lite kapell innviet til den helgengjorte pave Leo I og martyren Fortunatus, men dette ble revet i 1565, da man besluttet å innlede nybyggingen av universitetskomplekset.

## Referanser


## Kilder
* Armellini, Mariano, *Le Chiese di Roma dal secolo IV al XIX*. 3° ediz. Roma: Edizioni del Pasquino 1982.
* Buchowiecki, Walther, *Handbuch der Kirchen Roms*. Wien: Verlag Brüder Hollinek 1967–1974.

## Eksterne lenker
*
Thinobius

***Thionobius*** er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).

## Utseende
Små, smale, mørke kortvinger. Kroppen er litt flattrykt, langstrakt, fint punktert og hårete. Hodet er smalere enn pronotum og har litt utstående fasettøyne. Artene i denne slekten er regnet for ganske vanskelige å skille fra hverandre.

## Levevis
*Thinobius*-artene lever på steder med mye sand og grus, som de graver i, blant annet på elvebredder. Det skal helst være litt fuktig.

## Systematisk oversikt / norske arter

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
**** Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
***** Underfamilien tannkortvinger Oxytelinae Fleming, 1821
****** Gruppe Thinobiini J.Sahlberg, 1876
******* Slekten *Thinobius* Kiesenwetter, 1844 
******** Underslekten *[[Platyderothinophilus]]* Scheerpeltz, 1959
********* *[[Thinobius longicornis]]* J.Sahlberg, 1874
********* *[[Thinobius munsteri]]* Scheerpeltz, 1959
******** Underslekten *Thinobius* Kiesenwetter, 1844 (i snever forstand)
********* *[[Thinobius brevipennis]]* Kiesenwetter, 1850
********* *[[Thinobius ciliatus]]* Kiesenwetter, 1844
********* *[[Thinobius crinifer]]* Smetana, 1959
********* *[[Thinobius flagellatus]]* Lohse, 1984

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea Web Service Version 2.4. Utbredelsesdatabase for europeiske dyr. http://www.faunaeur.org/ 

## Eksterne lenker
*
Eskil Åsmul

**Eskil Åsmul** (født 13. mars 1972 i Trondheim) er en norsk forfatter og blogger.

Åsmul ble rammet av ME i syv år og ble i den sammenheng portrettert i en dokumentar i NRK.

Åsmul er opphavsmann til nettstedet Wordfeud League of Honour som arrangerer turneringer mellom spillere som spiller Wordfeud på nettbrett og mobiltelefon.

Han er også en aktiv quizzer og har blant annet deltatt på laget fra Trondheim i QuizDan to ganger. Dessuten har han gull fra NM i sportsquiz. Han driver også med orientering.

## Bibliografi
* *Blodføre*, 2007, ISBN 978-82-7547-273-9
* *Trygdesnylterboken*, 2010, ISBN 978-82-9307-001-6 
* *Ut av mørket*, 2015, 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Presentasjon av Eskil Aasmul i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* Eskil Åsmul på forfatterbloggen.no
* Faktor:Utmattet – NRK i 2008
* https://www.nrk.no/trondelag/tilbake-til-livet-1.5252522
Schering Rosenhanes palass

**Schering Rosenhanes palass ** er en palassbygning på Birger jarls torg 10 på Riddarholmen i Stockholm, oppført i  årene 1652–1656 for överståthållare Schering Rosenhane. Arkitekter var Nicodemus Tessin den eldre og Jean de la Vallée. 

I årene 1776–1876 var palasset Svenska Frimurare Ordens stamhus. Fløyene ble bygget på i denne tiden, det østre cirka 1800 og den vestre rundt 1850. Dette endret palassets fasade mot landsiden og den inngjerdede hagen. Fasaden mot sjøsiden, Riddarfjärden, har beholdt det meste av sin opprinnelige skjønnhet.

Bak en jernluke i palassets fasade mot Schering Rosenhanes gränd finnes normalhøydepunktet for Sverige.

Bygningen benyttes nå (2011) av Svea hovrätt.

## Kilder
* Statens fastighetsverk om Schering Rosenhanes palass 
* Ohlsson, Martin A.: Stormaktstidens privatpalats i Stockholm: med en utblick över följande sekler Schering Rosenhanes palats, Forum, Stockholm 1951
Stenbocks palass

__NOTOC__

**Stenbocks palass** er et palass som ligger på Birger jarls torg 4 på Riddarholmen i Stockholm. Det ble oppført rundt 1640 for Fredrik Gustavsson Stenbock og hans ektefelle Katarina De la Gardie. 

I 1865 flyttet riksarkivet inn i huset og bygde da sammen palasset med den nye riksarkivsbygningen, dagens Gamla riksarkivet. Riksarkivet beholdt lokalene frem til 1968. Etter det var det Högsta förvaltningsdomstolen som holdt til i bygningen frem til og med 2008. Fra og med 2009 er det deler av Svea hovrätt som har lokaler i palasset. 

Bygningen er det best vedlikeholdte av Riddarholmens palasser både når det gjelder eksteriør og interiør. Det romerske palassmønsterets strenghet lettes av torgfasadens ankerjern fra 1640-tallet og 1700-tallspusset i rødgult og hvitt som vender seg mot Birger jarls torg. 

Arkitekt på bygningen var Nicodemus Tessin den eldre da Fredrik Gustavsson Stenbocks sønn Johan Stenbeck lot han restaurere huset på 1670-tallet til dagens barokkpalass.  For 1740-tallets innredninger sto Carl Hårleman. 

17. mars 1735 ble det første frimurerimottakelsen i Sverige holdt i Stenbocks palass. Greve Axel Wrede Sparre antok  Carl Gustaf Tessin som det første medlemmet av *Greve Wrede Sparres loge*.

## Referanser


## Litteratur
* Ohlsson, Martin A.: Stormaktstidens privatpalats i Stockholm: med en utblick över följande sekler Stenbocks palats, Forum, Stockholm 1951

## Eksterne lenker
* 
* Stenbockska palatset, Riddarholmen – Statens fastighetsverk
* Stockholmskällan-Stenbockska Palatset
Terje Rasmussen

**Terje Rasmussen** (født 1957 i Oslo) er en norsk professor ved Institutt for medier og kommunikasjon, Universitetet i Oslo. Han er utdannet sosiolog og har særlig skrevet om Internett, offentlighet og politisk historie.

## Bibliografi (utvalg)
* 2020 *Folkesosialisten. Biografien om Finn Gustavsen*, Manifest forlag - 500 s. ISBN 9788283420968
*2015 *Offentlig parlamentarisme. Politisk strid og offentlig mening 1945 - 2000*, Pax forlag - 540 s. ISBN 978-82-530-3786-8
*2008 *Nettverksformelen – hvordan det sosiale livet henger sammen*, Unipub – 226 s. ISBN 978-82-7477-366-0
*2007 *Kampen om Internett*, Pax forlag – 228 s. ill. ISBN 978-82-530-2999-3
*2006 *Nettmedier – journalistikk og medier på Internett*, Fagbokforlaget – 213 s. ill. ISBN 978-82-450-0475-5 – 1. utg. 2002
*2004 *Mektig og aktverdig – betraktninger om journalistikkens legitimitet*, IJ-forlaget – 174 s. ISBN 82-7147-260-7

## Referanser


## Eksterne lenker

* Terje Rasmussens norskspråklige hjemmeside Besøkt 3. februar 2021
* Terje Rasmussens engelskspråklige hjemmeside Besøkt 3. februar 2021
Bergedorf

**Bergedorf** (plattysk *Bardörp*) er et distrikt (*Bezirk*) i Hamburg. Distriktet var tidligere en selvstendig by. Lohbrügge, Vierlande og Marschlande hører til distriktet. Den sentrale bydel i distriktet Bergedorf ligger ved elven Bille. På en øy i denne ligger slottsparken til Bergedorf slott, og Bergedorf har også en gammel bydel.

Bergedorf var tidligere en selvstendig by som fikk byrettigheter i 1275. Fra 1420 til 31. desember 1866 hørte byen under både Lübeck og Hamburg, men i 1866 solgte Lübeck sine rettigheter til Hamburg.

Fil:Pincerno - Bezirk Bergedorf 11-2008.png|Bergedorfs plassering sørøst i Hamburg.
Fil:RK 0604 02301 Schloss Bergedorf.jpg|Bergedorf slott


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bergedorf nettsted
Lars Trægde

**Lars Trægde** (født  12. april 1967 i Tønsberg) er en norsk billedkunstner. Han lager først og fremst installasjonskunst der han arbeider med ulike medier som foto, film, skulptur og arkivmateriale. 

## Bakgrunn og arbeid

Lars Trægde vokste opp i Stavern. Han har kunstutdannelse fra Kungl. Konsthögskolan i Stockholm (1994- 1999), der han tok mastergrad, og fra Högskolan för fotografi och film ved Göteborgs universitet (1999- 2000). 

Lars Trægde er gift med billedkunstneren Anne Trægde. De bor og arbeider på Torød i Færder kommune i Vestfold. Lars Trægde arbeider også i Stockholm.

## Eksterne lenker
* Kunstprosjekt av Lars Traegde
Hobøl asylmottak

**Hobøl asylmottak** er et asylmottak i Øst-Norge. Det omfatter også en såkalt «tilrettelagt avdeling», (tidligere benevnt «forsterket avdeling») for asylsøkere med psykiske lidelser eller andre problemer av psykososial og atferdsmessig karakter. Mottaket samarbeider blant annet med primær- og spesialisthelsetjenesten, ulike tjenester i Hobøl kommune, lokalt politi, lokale lag og organisasjoner. Hobøl mottak har to avdelinger, én ordinær med 130 plasser og én tilrettelagt avdeling med 20 plasser. Driftsansvarlig for mottaket er Ostra Consult AS.

## Eksterne lenker
* Adresseliste for forsterkede avdelinger (publisert 25. oktober 2005)
* Evaluering av forsterket avdeling
* Rapport fra tilsyn 2011 – Hobøl statlig mottak
Joseph Foveaux

**Joseph Foveaux** (født 1767, død 20. mars 1846 i London) var en offiser fra Australia som også var innsatt som koloni-administrator for den britiske kolonimakten.

Foveaux ble utnevnt til fenrik i det australske 60. regiment, og deretter sluttet han seg til New South Wales Corps i juni 1789 med graden løytnant før han reiste til Sydney i 1791. I Sydney ble han forfremmet til major, og han var senior offiser mellom august 1796 og november 1799, og han kontrollerte korpset i en tid da de fleste høytstående australske offiserer gjorde seg opp store formuer med handel samtidig som de utvidet sine allerede store landområder. Foveaux ble raskt den største grunn-eieren i den britiske kolonien Australia. Innen 1800-tallet hadde han etablert seg et rykte som en dyktig og effektiv koloni-administrator.

Foveauxs styre som løytnant-guvernør i de britiske koloniene var i stor grad preget av et ønske om billig og effektiv administrasjon, forbedring av offentlige arbeider, og oppmuntring av små-handlere. Foveaux returnerte til England i 1810 der han ble forfremmet til inspeksjonsoffiser i Irland og i 1814 ble han utnevnt til major-general. Han hadde en heller begivenhetsløs militære karriere etter dette, og han steg i gradene til generalløytnant i 1830. I 1814 giftet han seg med Ann Sherwin og de hadde en datter sammen som ble  født i 1801. Han døde i London i England den 20. mars 1846, i en alder av 79 år, og han ble deretter gravlagt i Kensal Green Cemetery.

## Referanser
Anne Trægde

**Anne Trægde** (født 15. juni 1968 i Tønsberg) er en norsk billedkunstner. Hun arbeider særlig med skulptur og installasjon, men også animasjon og tegning, ofte kombinert med tekst.

## Bakgrunn og arbeid
Anne Trægde er født og oppvokst i Tønsberg i Vestfold. Hun har kunstutdannelse fra Kunst- og Håndverksskolen i Oslo (SHKS) 1990–1994, Kungl. Konsthögskolan i Stockholm 1994–1999) og Högskolan för fotografi och film ved Göteborgs universitet 1999–2000. Trægde har hatt en rekke utstillinger og kunstprosjekter i Sverige og Norge, deriblant som første utstiller i Galleri Backer på Høgskolen i Vestfold med utstillingen «Portrett etter minnet» 2010. Våren 2011 deltar hun på kollektivutstillingen «Transit Vestfold» ved Haugar Vestfold Kunstmuseum i Tønsberg.

I 2013 fikk Anne Trægde Nøtterøy kommunes kulturpris for sin «Utforskerflåten», en kunstinstallasjon og leseplass i barneavdelingen på Tønsberg og Nøtterøy bibliotek.

Anne Traegde er gift med installasjonskunstneren Lars Trægde. De bor på Torød i Nøtterøy kommune i Vestfold. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Egenpresentasjon med bildeeksempler
* Gjengangeren om kunstutstilling ved Høyskolen i Vestfold 2010
* NRK om «Watchman's hut»-prosjektet 2011
* Om utstillingen ''Konsumera mera'' i Norrköpings konstmuseum 2011
Hochsprung mit Musik

**Hochsprung mit Musik** var navnet til et høydehoppstevne som fant sted hvert år fra 1977 til 2014 i idrettshallen til *Jahnsportpark* i Arnstadt, Tyskland, vanligvis i februar. 

I starten var det hovedsakelig et stevne for østtyske utøvere, men etter Tysklands gjenforening i 1990 deltok i økende grad også utenlandske topputøvere, vanligvis flere representanter av verdenseliten. I 2006 greide svenske Kajsa Bergqvist å hoppe innendørsverdensrekord med 2,08 meter, fortsatt (2016) det nest høyeste hopp noensinne etter Stefka Kostadinovas utendørsverdensrekord på 2,09 m. 

Den uhøytidlige atmosfæren med rytmisk musikk under hoppinga (etter utøvernes ønsker) og alltid utsolgt hall hadde en del av ansvaret for stevnets popularitet og flere utøvere har satt sine personlige rekorder i Arnstadt. 

## Liste over vinnere

## Eksterne lenker
* 
* Hjemmesiden til ''Hochsprung mit Musik''
Marinus II

**Marinus II** (eller *Martin III*), født i Roma, var Den katolske kirkes pave fra 30. oktober 942 og fram til sin død i mai 946. 

Mariunus var fra Roma, og kardinal av St. Ciriacus før han ble pave. Han ble opphøyd til pave ved innblanding fra Romas hersker Alberik II av Spoleto (932–954). Ettersom Alberik II ikke ga fra seg noe av sin verdslige makt konsentrerte Mariunus seg i de knappe fire årene han var pave om kirkens administrasjon. Innenfor de åndelige saker påvirket han utviklingen til den framvoksende klostervesenet samt få renovert en del basilikaer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Opera Omnia'' av Migne Patrologia Latina med analytiske indekser
* [«Pope Marinus II»](http://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/Pope_Marinus_II) i *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.
* Chisholm, Hugh, red (1911): [«Marinus (popes)»](http://en.wikisource.org/wiki/1911_Encyclopædia_Britannica/Marinus_(popes)) i *Encyclopædia Britannica* (11. utg.). Cambridge University Press.
Hessensteins palass

**Hessensteins palass** eller **Bengt Oxenstiernas palass** er et palass som ligger på Birger jarls torg 2 på Riddarholmen i Stockholm. Palasset ble bygget på 1630-tallet for riksråd Bengt Bengtsson Oxenstiernas regning. Rundt år 1680 ble palasset bygget om.

Palassets tomt hadde tilhørt slekten Oxenstierna siden 1500-tallet. På 1630-tallet oppførte Bengt Bengtsson Oxenstierna et mindre renessanseslott på tomten. Neste eier var Bengt Gabrielsson Oxenstierna og hans ektefelle Eva Juliana Wachtmeister. De satte også i gang renovering og bygget om palasset til dagens utseende rundt 1680, sannsynligvis etter tegninger av Nicodemus Tessin den eldre. Enkedronning Hedvig Eleonora overnattet i palasset etter brannen på Tre Kronor i 1697.

Etter å ha vært i kongelig eie, skjenket Fredrik I palasset til sin elskerinne Hedvig Taube i 1731, og hun kom dermed til å inneha to eiendommer på Riddarholmen. Hun bodde selv i Banérs palass, det senere Östra Gymnasiehuset. Overetasjen ble nyinnredet av Carl Hårleman, men Taube døde innen ombyggingen var ferdig og palasset gikk i arv til Fredrik Vilhelm von Hessenstein, utenomekteskapelig sønn av Taube og Fredrik I, som ga huset sitt navn.

På 1750-tallet leide politikeren og diplomaten Carl Gustav Tessin huset. Han var guvernør for kronprinsen, den senere Gustav III, som fortsatt bodde i Wrangels palass med sin familie i vente på at Stockholms slott skulle bli ferdig. 

I tidsrommet 1835-1906 holdt Riksgäldskontoret til i palasset, senere Socialstyrelsen til 1965. I 1983 ble bygningen restaurert av arkitekt Uhlin & Malm og da ble interiører fra 1600- og 1700-tallet tatt frem. I dag (2011) disponeres bygningen av Svea hovrätt.

## Referanser



* WebCitation-arkivert kopi
## Litteratur
* Ohlsson, Martin A.: Stormaktstidens privatpalats i Stockholm: med en utblick över följande sekler Bengt Oxenstiernas palats, Forum, Stockholm 1951
 
## Eksterne lenker
*