Milutin Milanković

**Milutin Milanković** (serbisk (kyrillisk): Милутин Миланковић, født 28. mai 1879 i Dalj i det daværende Østerrike-Ungarn, død 12. desember 1958 i Beograd i Jugoslavia) var en serbisk byggingeniør og geofysiker, best kjent for sin teori om istider. Denne teorien går ut på at istider kommer av variasjoner i Jordens omløpsbane og langtids klimaforandringer, og er i dag kjent som Milanković-syklusene. Han arbeidet med termodynamiske og klimatologiske emner. 

## Biografi
### Begynnelsen
Milutin Milanković ble født i Dalj, Vest-Srem-regionen, nær Osijek i Østerrike-Ungarn (dagens Kroatia), og studerte byggeteknikk ved Technische Hochschule (dagens Technische Universität Wien) i Wien. I 1902 gikk han ut fra høyskolen som byggingeniør, og i 1904 oppnådde han en doktorgrad i teknisk vitenskap. Senere arbeidet han i firmaet Adolf Baron Pittel Betonbau-Unternehmung i Wien, som på den tiden var et meget kjent byggefirma. Han bygget demninger, broer, viadukter, akvedukter og andre strukturer i armert betong i store deler av datidens Østerrike-Ungarn. Milanković fortsatte å praktisere byggeteknikk i Wien frem til høsten 1909, da han ble tilbudt plass for anvendt matematikk (klassisk mekanikk, himmelmekanikk og teoretisk fysikk) i Beograd. Året 1909 markerte et vendepunkt i hans liv. Selv om han fortsatte med å drive sin forskning rundt ulike problemer knyttet til bruksområder for armert betong, bestemte han seg for å satse på grunnleggende forskning som professor. Han var også direktør for stedets observatorium.  

### Liv

Opprørske hendelser fant sted så snart han hadde bosatt seg i Beograd, da Balkankrigene ble fulgt av første verdenskrig. Da krigen brøt ut i 1914 (og han var nygift) ble han internert av den østerriksk-ungarske hæren i Neusiedl am See og senere i Budapest, hvor han fikk lov til å jobbe i biblioteket til det ungarske akademiet for vitenskap. Så tidlig som i 1912 fikk han interesse for klima, Solens påvirkning på klimaet og temperaturen på de ulike planetene. Under hans internering i Budapest viet han mye tid til dette fagfeltet, og ved krigens slutt hadde han ferdiggjort et monografi som ble publisert i 1920. Publikasjonen ble sendt til Serbias vitenskaps- og kunstakademi og til Gauthiers-Villards i Paris under tittelen *Théorie mathématique des phénomènes thermiques produits par la radiation solaire* (Matematisk teori for varmefenomen forårsaket av solinnstråling).

Den resultatmessige fremgangen i dette arbeidet gjorde at han fikk et betydelig godt rykte i den vitenskapelige verden, først og fremst for sin "kurve om solinnstråling på Jordens overflate". Denne kurven oppstilte han med tanke på istidsinndeling for endringer i solstrålingsintensitet over de siste 600&nbsp;000 år (senere utvidet til 1 mill. år). Den såkalte *milankovićske strålingskurven* ble faktisk ikke allment akseptert før 1924, da den store meteorologen og klimatologen Wladimir Köppen med hans svigersønn Alfred Wegener, presenterte kurven i deres arbeid med navnet 'Climates of the geological past* (Klimaer for geologisk fortid). Etter disse første hyllestene ble Milanković i [[1927]] tilbudt samarbeid i to viktige publikasjoner: den første var en håndbok om klimatologi ([[Gutenberg]]s *Handbuch der Klimatologie*) og den andre en håndbok om geofysikk (Gutenbergs *Handbuch der Geophysik*). Førstnevnte, som han skrev introduksjonen *Mathematische Klimalehre und astronomische Theorie der Klimaschwankungen* (Matematisk vitenskap for klima og astronomisk teori om klimavariasjoner) for, ble publisert på [[tysk (språk)|tysk]] i [[1930]] og i [[1939]] oversatt til [[russisk (språk)|russisk]]. Videre utviklet den teorien om planetarisk klima med Jordens klima i spissen. 

Han satte opp regelen for [[skuddår]] i den reviderte julianske kalenderen, som ble akseptert av mange [[Den ortodokse kirke|ortodokse kirker]] offisielt, men som aldri ble praktisert. Hans kalender er faktisk verdens mest nøyaktige kalender i dag.  

For den andre tekstboken skrev Milanković seksjoner, hvor han utviklet og formulerte sin teori om den langvarige og uregelmessige bevegelsen til Jordens [[Geografisk pol|poler]]. I tillegg utviklet og formulerte han sin teori om glaciære perioder ([[Milanković-syklusene]]), som bygget på tidligere arbeid av [[James Croll]]. Milanković var i stand til å forbedre Crolls arbeid delvis ved hjelp av forbedrede beregninger av Jordens bane som på den tid nylig ble publisert av [[Ludwig Pilgrim]] i 1904. Han bestemte seg for å samle og publisere teoriene i en bok, selv om han var helt klar over at hans teori om solinnstråling hadde blitt vellykket utført og at papirene som tok for seg hans teori var spredt i forskjellige publikasjoner. Dermed ble hans trykkingen av hans store verk *Kanon der Erdbestrahlung und seine Anwendung auf das Eiszeitenproblem* (Kanonen for Jordens solinnstråling og dens tilknytning til problemet med istidene) fullført i [[1941]], ved [[andre verdenskrig|krigens]] utbrudd i landet hans. Verket bestod av 626 sider i quarto på tysk, utgitt på publikasjonene til Serbias vitenskaps- og kunstakademi. Dette verket ble oversatt til engelsk av det [[israel]]ske programmet for vitenskapelige oversettelser i [[1969]] under tittelen *Canon of Insolation of the Ice-Age Problem*, og publisert av [[Handelsdepartementet (USA)|USAs handelsdepartement]] og [[National Science Foundation]] i [[Washington D.C.]]. 

I [[1950-årene]] ble motforestillinger reist mot Milankovićs teori om istider; disse motforestillingene kom hovedsakelig fra meteorologer som mente at endringer i solinnstrålingen som følge av endringene i Jordens baneparametre var for små til å kunne forstyrre klimaets system. Imidlertid førte utforskning av dyphavssedimenter i slutten av [[1960-årene]] og i [[1970-årene]] til utbredt aksept av Milankovićs idéer, ettersom oppdagelsen av den glaciære perioden (100&nbsp;000 årssyklusen) stemte overrens med den lengste baneperioden. 

Milutin Milanković døde i Beograd i [[1958]], 79 år gammel.

== Andre verk ==
I tillegg til hans vitenskapelige arbeid, viste Milanković alltid stor interesse for vitenskapens historiske utvikling. Han skrev en tekstbok om astronomiens historie, og to bøker godt kjente bøker: *Through Space and Centuries* (Gjennom rom og århundrer), som fiksjonerte astronomiens utvikling, og *Through the Realm of Science* (Gjennom vitenskapens rike), som tok for seg utviklingen av bestemte vitenskaper.

Milanković publiserte også en tre-binds selvbiografi på serbisk, *Recollection, Experiences and Vision* (Erindring, erfaringer og visjon), som aldri ble oversatt. Av den grunn har hans sønn, Vasko Milanković, fullført en biografi: *My father, Milutin Milanković* (Min far, Milutin Milanković).

Milanković ble valgt som et korresponderende medlem av Serbias vitenskaps- og kunstakademi i 1920, et fullt medlem i 1924, et korresponderende medlem av [[Kroatias vitenskaps- og kunstakademi|Jugoslavias vitenskaps- og kunstakademi]] i 1925 og et medlem av [[Tysklands akademi for naturalistene ""Leopoldina"]] i [[Halle (Saale)|Halle]]; han var også et medlem av mange vitenskapelige nettverk og tilknyttede organisasjoner, både i Jugoslavia og utlandet. 

== Navngiving ==
* [[Milankovic (månekrater)|Milankovic]] — et [[nedslagskrater|krater]] på den borteste siden av [[Månen]].
* Milankovic — et 118&nbsp;km [[nedslagskrater|krater]] på [[Mars (planet)|Mars]] ved 54.4°N, 213.3°Ø
* [[1605 Milankovitch]] — en [[asteroide]].

== Litteratur ==
* 
* 
* 
* 

== Referanser ==
<references />

== Eksterne lenker ==
* [http://www.teslasociety.com/milankovic.htm Milutin Milankovićs liv og vitenskapelige arbeid] (engelsk)
* [https://web.archive.org/web/20040214201709/http://ou.nl/open/dja/Klimaat/System/solar_radiation_and_milank.htm Solinnstråling og Milanković] (engelsk)
* [http://www.agu.org/sci_soc/eischao.html#Milankovitch_cycles Milanković-sykluser og klimaforandringer]  (engelsk) 
* [http://www-istp.gsfc.nasa.gov/stargaze/Sprecess.htm Presesjon og Milankovićs teori] (engelsk)
* [https://web.archive.org/web/20100326112854/http://www.sanu.ac.rs/English/Arhivi/IstorijskaZbirka.pdf Dokument som inneholder faksimile av første side av Milankovićs verk], s.&nbsp;3, *Serbias vitenskaps- og kunstakdemi''.] (engelsk)
* NASA Earth Observatory artikkel i "on the shoulders of giants"-serien.  (engelsk)