Walther Hewel

**Walther Hewel** (1904–1945) var tysk diplomat og SS-general. Han var en av den tyske diktatoren Adolf Hitlers få personlige venner. 

Hewel begikk selvmord helt på slutten av andre verdenskrig.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av en kakao-fabrikkeier i Köln og ble politisk aktiv som tenåring. Etter *[[Abitur]]* («artium») i 1923 studerte han ved *[[Technische Universität München]].

=== Mellomkrigstiden ===

Han ble medlem av *Stoßtrupp Hitler* («støt-tropp Hitler», «angrepstropp Hitler») da han var 18, og dette skal ha vært medvirkende til hans nære forbindelser med Hitler. Samme året han flyttet til [[München]], deltok han i [[ølkjellerkuppet]] som fanebærer for [[Schutzstaffel|Hitlers vaktstyrke]], og sonet syv måneder for [[høyforræderi]] i [[Landsberg fengsel]], sammen med Hitler. Her tjenestegjorde han som Hitlers personlige tjener.

Etter løslatelsen tok Hewel arbeid i [[kaffe]]bransjen, som selger og planter for et britisk firma i [[Nederlandsk India]] (nå [[Indonesia]]). Han forble politisk aktiv og dannet en lokal forening av [[NSDAP]] (nazipartiet) for tyskere i regionen. I 1937 hadde NSDAP avdelinger  i [[Jakarta|Batavia]], [[Bandung]], [[Semarang]], [[Surabaya]], [[Medan]], [[Padang]] og [[Makassar]]. Slik bygget Hewel opp et stort internasjonalt kontaktnett. 

Etter [[Machtergreifung|Hitlers maktovertakelse]] i januar 1933 vendte Hewel hjem til Tyskland. Han gikk inn i utenrikstjenesten, og ble sendt til [[Madrid]] som [[diplomat]]. Det ble ymtet om at han også var agent for [[Wilhelm Canaris]] i *Abwehr* (tysk etterretning) under den [[spanske borgerkrig]]. I 1938 ble han kalt tilbake til Tyskland for å tiltre som sjef for utenriksminister [[Joachim von Ribbentrop]]s personlige stab; fra 1940 også som Ribbentrops utsending hos [[Adolf Hitler|Hitler]]. 

15. mars 1939 var han referent på konferansen mellom Hitler og den [[Tsjekkoslovakia|tsjekkiske]] presidenten [[Emil Hácha]].

=== Andre verdenskrig ===
Hewel var en av Hitlers fortrolige helt tilbake fra kamptiden i 1923. Av gemytt var Hewel verken radikal eller fanatisk, men hans forhold til Hitler kulminerte i et selvmordsløfte som Hitler tvang ut av ham, kort før han tok sitt eget liv. Hewels oppgave var å oppdatere Hitler på situasjonen mellom kl 10 og 11 etter at Linge hadde satt inn frokosten. Den siste tiden var Hewel den eneste som hadde noenlunde oversikt, selv om han formelt var underordnet Ribbentrop som Hitler ergret seg over og aldri inviterte inn i sin nærmeste krets. Å bli så oversett og utestengt tok hardt på utenriksministeren, men Hewels tilstedeværelse i Hitlers krets var iallfall en påminnelse om Ribbentrops eksistens.  

Hitler var så fornøyd med den omgjengelige Hewel at han - ifølge Hitlers kammertjener [[Heinz Linge]] - ville ha Hewel til å gifte seg med den vakre baronesse Sigrid von Laffert (1916-2002), en av damene Hitler yndet å omgi seg med; han fikk til og med utført et maleri av henne. Men von Laffert giftet seg med en adelsmann. Ifølge sekretæren [[Traudl Junge]] forsøkte Hitler også å overtale Hewel til å gifte seg med [[Eva Braun]]s søster Gretl, men Hewel var ikke interessert, enda Hitler skal ha lovet ham posten som ambassadør i [[Roma]] om han giftet seg med Gretl. Da Hewel i stedet giftet seg med [[Røde Kors]]-søsteren Blanda Ludwig (1921–2008) i juli 1944, var Hitler så opprørt og skuffet at han ikke ville se ham en stund. Men så angret Hitler og kalte ham tilbake igjen.

Hewels formelle rolle var som ambassadør og utenriksminister [[Joachim von Ribbentrop]]s *liaison* og kontaktperson hos Hitler. Utover dette hadde han ingen offisiell [[portefølje]], men befant seg hele tiden i Hitlers indre krets. Han skrev [[dagbok]] - på [[bahasa indonesia]] («indonesisk»).

Før Hitler begikk selvmord i [[førerbunkeren]] 30. april 1945, hadde Hewel hele tiden vært hos ham. Etter Hitlers selvmord brøt Hewel ut fra førerbunkeren i en gruppe ledet av *SS-Brigadeführer* [[Wilhelm Mohnke]]. Traudl Junge skriver i sine [[memoar]]er at Hewell på denne tiden virket fullstendig forvirret og ute av stand til å ta de enkleste beslutninger. Da gruppen søkte ly 2. mai 1945 i bunker-kjelleren til [[bryggeri]]et i [[Wedding]] noen km lenger nord i Berlin, snakket Hewel om at å ta sitt liv. 

Ifølge legen [[Ernst-Günther Schenck]] tok Hewell sitt liv da fohandleren, oberst Clausen, ankom i lag med en russisk [[offiser]] og fire menn. Hewel satte en [[pistol]] til [[tinning]]en sin og skjøt, samtidig som han bet over en [[cyanid]]-kapsel. «*Den tanken slo meg straks at dette var slik Hitler døde, og at Hewel etterlignet ham.*»

Dr Schenk hadde snakket mye med Hewel de siste dagene i førerbunkeren, og fikk vite at Hitler støtt ringte sin lege Morell for å få satt en sprøyte, og at ingen visste hva som var i sprøytene; men folk observerte at Hitler etterpå kviknet voldsomt til og holdt det gående til langt på natt. Men dette var blant tingene det måtte snakkes lavt om, slik som Hitlers [[skrivemaskin]] med de store typene, og at han bare sjelden tålte å spise et skikkelig [[måltid]]. 

Hewel fortalte også at i sine siste dager var Hitler overbevist om at det snart ville oppstå kamper mellom amerikanere og russere. Han mente de ville angripe hverandre over rikskanselliet, og deretter ville [[nasjonalisme]]n gjenoppstå fra asken etter seks års krig. Han ventet angivelig melding hva øyeblikk som helst om at dette slaget mellom øst og vest var begynt. 

I mars 1945 flyttet Hewel inn i førerbunkeren, og hans siste samtale med Hitler var om formiddagen 30. april, seks timer før Hitler tok sitt liv. De snakket om gamle dager, men så erklærte Hitler at om Hewel som Hitlers fortrolige falt i russernes hender, ville de presse øynene ut på ham og stille ham ut i [[Moskva]]s [[dyrehage]]. Han fikk instruks om den sikreste og raskeste måte å ta livet av seg på, og i tillegg ga Hitler ham både en Walter pistol og en cyanid-kapsel.  

I kjelleren i Wedding så den unge sovjetiske offiseren på den døde Hewel og sa på flytende tysk: «*Hvorfor? Det var ikke nødvendig. Dere vil få det godt.''» Deretter ba han høflig, men bestemt, tyskerne om å tømme pistolene og legge dem på bordet. Den sovjetiske overkommando hadde lovet tyskerne et ærefullt fangenskap, så offiserer fikk beholde sine håndvåpen, men tømt for kuler - ingen flere selvmord, krigen var jo over.

## Referanser


## Eksterne lenker
*