open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Keiser Bing av Song

**Keiser Bing** (kinesisk: 宋帝昺, født 1271 i Hangzhou i Kina, død 19. mars 1279) var Det sørlige Song-dynastiets siste keiser. Han var en av Kinas barnekeisere og døde ung.  Han ble født som **Zhào Bǐng** 趙昺, og var sønn av keiser Duzong og lillebror til sin forgjenger Duanzong.  Han ble kong Xin 信王 i 1274. To år etter fikk han titlene prins Guang 廣王 og prins Wei 衛王. Han ble innsatt som keiser i Kanton den 10. mai 1278. Hans epokenavn var *Xiángxīng* 祥興.

Et år etter, mot slutten av slaget ved Yamen, forstod embedsmannen Lu Xiufu at alt var tapt, og bar med seg keiseren og kastet seg med ham i armene ut for en klippe. 

## Referanser


## Litteratur
* Jacques Gernet: *Die chinesische Welt. Die Geschichte Chinas von den Anfängen bis zur Jetztzeit* (= *Suhrkamp-Taschenbuch.* 1505). 1. Auflage, Nachdruck. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1994, ISBN 3-518-38005-2.
Sjef Luftforsvaret

**Sjef Luftforsvaret** (tidligere *Generalinspektøren for Luftforsvaret (GIL)*) er en militær embetsmann utnevnt av Kongen i statsråd, som har ansvaret for å styre det norske Luftforsvaret.  

## Bakgrunn
Som en del av langtidsplan for forsvarssektoren, ble embets- og stillingstittelen endret til sjef Luftforsvaret fra 1. januar 2017.

## Oppgaver og ansvar
Sjef Luftforsvaret leder forsvarsgrenen gjennom tre søyler: 

* Operativ søyle: Joint Air Operations Center (JAOC), ledet av en brigader, håndterer operasjoner og større øvelser.
* Styringssøylen: Luftforsvarsstaben (LST), også ledet av en brigader og nestkommanderende for forsvarsgrenen, har ansvar for personell og økonomi. LST er stasjonert på Rygge.
* Utviklings- og utdanningssøyle: Luftforsvarets våpenskole (LVS), ledet av en brigader og basert på Rygge, har ansvar for utdanning og utvikling.

Flytryggingsinspektoratet (FTI) er også en del av Luftforsvarets ledelse.

## Liste over tidligere og nåværende sjef Luftforsvaret
### Sjef for Luftforsvaret
*1944&ndash;1946: Hjalmar Riiser-Larsen
*1946&ndash;1951: Bjarne Øen
*1951&ndash;1955: Finn Lambrechts
*1955&ndash;1960: Birger Fredrik Motzfeldt
*1960&ndash;1963: Odd Bull1 
*1963&ndash;1969: Wilhelm Mohr

### Generalinspektør for Luftforsvaret
* 1969&ndash;1975: Kåre Stenwig
* 1975&ndash;1978: Nils Arveschoug
* 1978&ndash;1981: Ingar Tore Narvhus
* 1981&ndash;1985: Magne Tobias Sørensen
* 1985&ndash;1991: Olav Frithjof Aamoth
* 1991&ndash;1997: Einar Kristian Smedsvig
* 1997&ndash;2000: Per-Oscar Jacobsen
* 2000&ndash;2004: Thomas Colin Archer
* 2004&ndash;2010: Stein Erik Nodeland
* 2010&ndash;2014: Finn Kristian Hannestad
* 2014&ndash;2016: Per-Egil Rygg2
* 2016&ndash;2017: Tonje Skinnarland (Midlertidig)

### Sjef Luftforsvaret
* 2017&ndash;2021: Tonje Skinnarland
* 2021–2024: Rolf Folland
* 2024–Øivind Gunnerud

#### Fotnoter
# I 1963 ble Odd Bull utnevnt av FN til sjef for FNs observatørkorps i Midtøsten (UNTSO). Stillingen ble midlertidig overtatt av Wilhelm Mohr, som da var stabssjef for Luftforsvaret. Han ble i 1964 utnevnt fast til stillingen.
# I 2016 døde Per-Egil Rygg etter et kort sykeleie. Inntil ny sjef ble utnevnt, fungerte Tonje Skinnarland som midlertidig generalinspektør for Luftforsvaret (omtitulert til Sjef Luftforsvaret ved fast ansettelse). Hun kom fra stillingen som stabssjef for Luftforsvaret.

### Andre inspektorat som ikke var våpengrensjef
I 1948 ble det opprettet et inspektorat, fra 1948 til 1953 kalt sjefinspektøren for Flyvåpnet, fra 1953 til 1962 Generalinspektøren for Flyvåpnet, deretter frem til 1970 generalinspektøren for Lufttjenesten. Dette var ikke våpengrensjefer, men inspektører underlagt sjefen for Luftforsvaret. Fra 1970 ble stillingen integrert i Luftforsvarsstaben. Lederen for inspektoratet hadde obersts grad. Også før sammenslåingen av de to norske flyvåpen under andre verdenskrig hadde Hærens Flyvåpen en generalinspektør med obersts grad.

## Se også
*Sjef Hæren
*Sjef Sjøforsvaret
*Sjef Heimevernet

## Referanser




## Eksterne lenker
* Luftforsvarets side på Forsvaret.no
Sjef Sjøforsvaret

**Sjef Sjøforsvaret** (**SJ S**) – tidligere **Generalinspektøren for Sjøforsvaret** (**GIS**) – er en militær embetsmann utnevnt av Kongen i statsråd som har ansvaret for å styre det norske Sjøforsvaret. Kontoret er lokalisert til Haakonsvern orlogsstasjon i Bergen.

## Bakgrunn
I 1970 ble Forsvarets overkommando (FO) opprettet og Sjøforsvarets overkommando lagt ned. Sjef for Sjøforsvaret ble da lagt inn under FO og endret navn til generalinspektøren for Sjøforsvaret. Som en del av langtidsplan for forsvarssektoren ble embets- og stillingstittelen endret til sjef Sjøforsvaret fra 1. januar 2017.

## Oppgaver og ansvar
Sjef Sjøforsvarets nærmeste overordnede er forsvarssjefen. 
Sjef Sjøforsvaret har et helhetlig ansvar for å styrkeprodusere, styrkegenerere og vedlikeholde egen styrkestruktur, herunder ansvaret for sine taktiske kommandoer. De taktiske sjefene tildeles operativ kommandomyndighet direkte fra sjef Forsvarets operative hovedkvarter. Videre er sjef Sjøforsvaret fagansvarlig for sjømilitær virksomhet i Norge.

Sjef Sjøforsvaret har syv direkte undergitte sjefer:

* Stabssjef Sjøforsvarsstaben (STSJ SST)
* Sjef Operasjoner (SJ O)
* Sjef Marinen (SJ MAR)
* Sjef Kystvakten (SJ KV)
* Sjef Sjøforsvarets baser (SJ SB)
* Sjef KNM Harald Haarfagre (SJ KNMHH)
* Sjef Saniteten i Sjøforsvaret (SJ SANSJØ)

## Liste over tidligere og nåværende sjef Sjøforsvaret
### Kommanderende admiral
* 1901&ndash;1910: Christian Sparre
* 1910&ndash;1919: Karl Friederich Griffin Dawes
* 1919&ndash;1930: Alfred Berglund
* 1930&ndash;1934: Jakob von der Lippe
* 1934&ndash;1938: Edgar Otto
* 1938&ndash;1941: Henry Diesen

### Sjef for Marinen
* 1941&ndash;1946: Elias Corneliussen
* 1946&ndash;1949: Thore Horve
* 1949&ndash;1951: Edvard Christian Danielsen
* 1951&ndash;1954: Skule Storheill
* 1954&ndash;1959: Peter J. Espeland Jacobsen
* 1959&ndash;1961: Erling G. Hostvedt

### Sjef for Sjøforsvaret
Sjef for marinen endret navn til sjef for sjøforsvaret 1. januar 1961.
* 1961&ndash;1962: Erling G. Hostvedt
* 1962&ndash;1967: Aimar Sørenssen
* 1967&ndash;1970: Magne Braadland

### Generalinspektør for Sjøforsvaret
* 1970&ndash;1974: Hans Skjong
* 1974&ndash;1976: Oddmund Peder Åkenes
* 1976&ndash;1980: Charles Oluf Herlofson
* 1980&ndash;1983: Roy Breivik
* 1983&ndash;1989: Bjarne Grimstvedt
* 1989&ndash;1992: Rolf Eilhardt Pedersen
* 1992&ndash;1995: Kjell Amund Prytz
* 1995&ndash;2000: Hans Kristian Svensholt
* 2000&ndash;2003: Kjell-Birger Olsen
* 2003&ndash;2008: Jan Eirik Finseth
* 2008&ndash;2011: Haakon Bruun-Hanssen
* 2011&ndash;2014: Bernt Grimstvedt
* 2014&ndash;2017: Lars Saunes

### Sjef Sjøforsvaret
* 2017: Lars Saunes
* 2017–20: Nils Andreas Stensønes
* 2020–23: Rune Andersen
* 2023–: Oliver Berdal

## Referanser




## Eksterne lenker
* Sjøforsvaret sin side på Forsvaret.no
Hafslundsøy

**Hafslundsøy** er et tettsted på **Rødsøya**  i Sarpsborg. Tettstedet har per 2016  innbyggere og ligger to kilometer nordøst for kommunesentret Sarpsborg.

På folkemunne i Sarpsborg kalles Hafslundsøy som regel bare for «Øya».

Hafslundsøy er en fluvial øy og ligger sør i elva Glomma, rett nord for Sarpefossen. Før kommunesammenslåingen i 1992 hørte Hafslundsøy til Tune, med de tre andre kommunene Sarpsborg, Skjeberg og Varteig liggende rundt øya på fastlandet og Tunøya. Øya lå adskilt fra resten av Tune kommune på andre siden av tidligere Sarpsborg kommune.

Hafslundsøy fikk sitt navn nåværende i 1931 fra Hafslund hovedgård, ettersom hovedgården eide gårdene på øya. Mange av jordene på Øya er blitt delt opp i mindre tomter, og Hafslund holder på med å selge dem bort. Rødsøy, som kommer av Rød gård sør på øya, er fortsatt ett av to offisielle navn på øya, men er lite brukt. Det var i 1950- til 1960-årene tallet 13 små gårdsbruk, som alle var på mellom 50 og 60 mål, og man levde av det disse småbrukene ga av inntekter.

Hafslundsøya har to veibruer over til fastlandet, begge til østsiden av Glomma:

*Grøtebrua i sør over til Hafslund
*Nipabrua i nord over til Hasle

I tillegg finnes ei ny gang- og sykkelbru som går mellom neset på Hafslundsøy og Krabbens Brygge på Opsund

Mellom broene går Nordbyveien (fylkesvei 581), som er hovedveien på øya. 

Hafslundsøy kirke ble innviet 3. desember 1995. 

Hafslundsøy har to korps. Hafslundsøy Musikkorps og Hafslundsøy Skoles Musikkorps som i 2014 ble slått sammen med Varteig Skolekorps og som da fikk navnet Varteig og Hafslundsøy skolekorps.

## NavnHafslundsøy har tre skrivemåter som er godkjent brukt i offentlig sammenheng:

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Hafslundsøy, fra *[[Store norske leksikon]]*
Standart

**Standart** er en militær fane eller et banner brukt som felttegn i krig. Begrepet standart anvendes særlig om kvadratiske rytterfaner båret av kavaleriet.

I antikken og middelalderen var standart et banner som ble heist som et felttegn foran feltherren. Standart var også den opprinnelige benevnelsen på den tyske keiserens riksbanner. I Hitler-Tyskland var dekorative standarter sammen med uniformer og flagg viktige deler av den visuelle, militære propagandaen. Da ble for øvrig ordet *Standarte* ofte brukt synonymt med regiment.

## Etymologi
Ordet standart kommer via fransk *étendard* og tysk *Standarte* fra det latinske *extendere*, det vil si «bre ut». Ordet har i overført betydning fått formen standard, det vil si «det som fører an og viser veien», altså en veiledende norm eller definisjon, for eksempel for varer eller mål.

## Se også
*Fane
*Felttegn
*Banner
*Flagg
*Standartjunker

## Eksterne lenker
* Oppslagsordet «Standart» forklart i ''Ordbog over det danske sprog'' (på dansk)
Stenodema laevigatum

***Stenodema laevigatum***, er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Denne arten kalles ofte «gresstege», et navn den deler med mange nært beslektede arter som ligner av utseende og som også lever på gress.

Denne arten er vanlig i det sørligste Norge og finnes nord til Nordland.

## Utseende
*Stenodema laevigatum* er 5,5-7&nbsp;millimeter, avlang i formen, gjerne i brune og grønne farger. To uskarpe litt mørkere lengestrek finnes fra hodet, bakover kroppen, over brystpartiet til *[[scutellum]]*. Den er en langstakt tege med smal bakkropp. Hos den fullt utvokste (imago) tegen finnes det flygevinger under de smale dekkvingene. Hunnen kan ha reduserte vinger.

Den er svakt gul-brun eller grønn på farge, Noen ganger kan den være rett brun og noe rødlig på farge. Ved visse tidspunkt i livssyklusen skifter de farge på kroppen. Den grønne fargen dominerer på forsommeren, og det er helst hunnene som er grønne. Hannene er generelt noe mer blast gulbrun av farge. Den rødbrune fargen er vanlig om høsten, noe som gir dyrene god kamuflasje.

Hodet er noe spist framover og de har en lengdefure på pannen (issen). Første antenneledd er litt kortere enn hodets bredde og tykkere enn resten av antennen.

## Levevis
*Stenodema laevigatum* finnes helst i skog, der det er gress. Den foretrekker litt skyggefulle og noe fuktige steder.  Men den kan også påtreffes andre steder.

De sitter ofte på høye gresstrå, der de suger plantesaft fra frøene. Selv om det skulle blåse ganske mye, sitter de ganske godt. De er gode flygere.

De overvintrer som voksne (imago) på bartrær.  Derfor ser vi disse tegene helst tidlig om våren og utpå høsten. På våren når de etter overvintringen er ute for å pare seg og legge egg. Og utpå sensommer og høsten før overvintringen.

## Systematisk inndeling
I norden er det flere arter i gruppen Stenodemini, som kjennetegnes på at de er lange og smale teger, som lever der det er gress. Ofte kalles de «gressteger».

* Nebbmunner (Hemiptera)
** underorden **[[teger]]** (Heteroptera) 
*** gruppe **[[Cimicomorpha]]**
**** familie **[[bladteger]]** (Miridae)
***** underfamilien **[[Mirinae]]**
****** gruppe **Stenodemini**
******* slekten *Stenodema* – fem arter i Norge.
******** **'Stenodema laevigatum* (Linnaeus, 1758)*

## Kilder
* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway*. Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae)*. Danmarks Fauna 81, 279 sider

## Eksterne lenker
* 
* Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Calocoris striatellus

* *f.&nbsp;fornicata*
* *f.&nbsp;obscurata* 

***Calocoris striatellus***, er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Den lever på varme solfylte blomsterenger.

*Calocoris striatellus* er ikke så vanlig i Norge, men er funnet lengst sør, fra Østfold til Hordaland. Den er vanlig sørover i Europa.
 

## Utseende
*Calocoris striatellus* er ca. 7-9&nbsp;millimeter lang. Grunnfargen fargen på kroppen er svart og grønngrå, med markerte flekker og årer i vingene.

Hodet er grågrønt med svarte tegninger. Antennene er gulbrune, men har mørkere parti i spissen.

Brystskjoldet (pronotum)  er gulgrønt, men brunsvart foran og bak. Det er noen brunsvarte punktflekker litt langt fram.  Det er en markert gulgrønn opphøyning (halsring) mot hodet. Bakkanten er gul. Scutellet er gulgrønt, men mørkere brunsvart foran.

Dekkvingene er svarte med gulgrønne linjer og felt. Årene er opphøyde og markerte.  *Cuneus* er gult med brunsvart bakerst.  *Membranen* er blekt brun eller hvitbrun og har tydelige årer i gult. Årene danner to lukkede celler på membranen, som hos de fleste bladtegene (Miridae).

Det et par fargevarianter som har fått sine egne navn. …*f.&nbsp;fornicata* har gule årer med litt røde sømmer. Som bildet.…*f.&nbsp;obscurata* er nesten helt svart.

## Levevis
*Calocoris striatellus* finnes helst eik, men lever på soleksponerte urterike enger, steder med mye blomster. Tegen er dagaktiv og besøker mange slags planter, hvor den suger plantesaft fra knopp eller stilk. De voksne (imago) finnes fra juni til juli.

Hunnen legger egg på eikens hunblomstrer i juni.

Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går  gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.

## Systematisk inndeling

* Nebbmunner (Hemiptera)
** underorden **[[teger]]** (Heteroptera) 
*** gruppe **[[Cimicomorpha]]**
**** familie **[[bladteger]]** (Miridae)
***** underfamilien **[[Mirinae]]**
****** slekten *Calocoris*
******* **''Calocoris striatellus'' (Fabricius, 1794)**

## Kilder
* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway*. Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae)*. Danmarks Fauna 81, 279 sider.

## Eksterne lenker
* 
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Gniewino

**Gniewino** er en liten landsby nord i Polen. 

Landsbyen ligger en god times  kjøretur (57 km i nordvestlig retning) fra Gdańsk. Den er administrasjonssenter for kommunen Gmina Gniewino, som har 6828 innbyggere og et flateinnhold på 176,21 kvadratkilometer. I Gniewino bor det om lag 1710 mennesker. 

## Næringsliv
Like utenfor byen ligger regionens største vindkraftverk. Tidligere var det planer om å bygge et atomkraftverk ved innsjøen Żarnowieckie i kommunen, men dette ble ikke realisert, da opinionen etter ulykken i Tsjernobyl gjorde det umulig. For å skaffe kraft til atomkraftverket bygget man i 1982 et pumpekraftverk, og dette er fremdeles i drift. 

Bedriften King Oscar, som tidligere tilhørte det norske konsernet Rieber & Søn ASA, har en fabrikk for produksjon av hermetisert sjømat i utkanten av landsbyen.

## Bildegalleri

Gniewino_tower,_Poland.png|Gniewino med det 41 meter høye observasjonstårnet «Kaszubskie øye» i bakgrunnen
Det juridiske fakultet

**Det juridiske fakultet** kan vise til:

* Det juridiske fakultet (UiB) (Universitetet i Bergen)
* Det juridiske fakultet (UiO) (Universitetet i Oslo)
* Det juridiske fakultet (UiT) (Universitetet i Tromsø)
* Det juridiske fakultet ved Universitetet i Beograd
La Leyenda de los Volcanes

**La Leyenda de los Volcanes** («Sagnet om vulkanene») er et populært sagn fra precolumbisk tid i Mexico. Jesús Enrique Helguera ble i 1940 kjent for et maleri som formidler dette sagnet. Kopier av dette maleriet kan man finne overalt i Mexico.

I aztekisk mytologi var Popocatépetl en kriger som elsket Iztaccíhuatl. Faren til Iztaccíhuatl sendte ham til krig i Oaxaca og lovet Popocatépetl at han kunne gifte seg med hans datter om han returnerte (Noe som Iztaccíhuatl sin far antok at han ikke ville gjøre.) Når Iztaccíhuatl mottok nyhetene om at hennes elskede var død i kamp, da døde hun av sorg. Da Popocatépetl returnerte og han fikk vite om det tragiske dødsfallet til sin kjære, så døde også han av sorg på grunn av sin elskedes bortgang. Gudene ble rystet over dem og dekket dem med sne for å gjøre de om til fjell. Fjellet Iztaccíhuatl ble kalt for «Den hvite kvinne» fordi man kan ganske tydelig se formen av en liggende kvinne i dette fjellet. Popocatépetl ble forvandlet til en vulkan, som slynger ut ild mot jorden med et blindt raseri over tapet av sin elskede.
## Eksterne lenker
*
Deraeocoris ruber

***Deraeocoris ruber*** er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Den lever på  blomsterenger gjerne i løvskog.

*Deraeocoris ruber* finnes bare lengt sørøst i Norge. Den er vanlig sørover i Europa.

## Utseende
*Deraeocoris ruber* er ca. 6,5-7,5&nbsp;millimeter lang og fargen varierer mellom svart, oval og rød orange. Den er farge- og mønstervariabel og det er minst sju eller flere fargevarianter som har fått sine egne navn.

*Deraeocoris-artene* er ganske brede og kraftige teger med lite hode og runde, fremstående øyne. På siden av kroppen er noen stinkkjertler, de er ofte mørke hos de nordeuropeiske artene. Oversiden er glinsende og uten hårbekledning.

## Levevis
*Deraeocoris ruber* lever på urterike enger og på løvtrær. Tegen er dagaktiv og besøker ofte brennesle, hvor den suger plantesaft fra knopp eller stilk. De voksne (imago) finnes fra juni til september.

Hunnen legger egg på knopper, i barksprekker eller lignende steder.  Overvintringen er som egg. De voksne finnes derfor fra juli og utover høsten.

Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går  gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne  (*imago*) for hvert hudskifte.

## Systematisk inndeling

* Nebbmunner (Hemiptera)
** underorden **[[teger]]** (Heteroptera) 
*** gruppe **[[Cimicomorpha]]**
**** familie **[[bladteger]]** (Miridae)
***** underfamilien **[[Deraeocorinae]]**
****** slekten *Deraeocoris* – tre arter i Norge.
******* **''Deraeocoris ruber'' (Linnaeus, 1758)**

## Referanser




## Kilder
* Coulianos, C.-C. 1998. *Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway*. Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39
* Gaun, Sven 1974. *Blomsterteger (Miridae)*. Danmarks Fauna 81, 279 sider

## Eksterne lenker
*
Ludmila Engquist

**Ludmila Engquist** (født Ljudmila Nikolajevna Leonova – Людмила Николаевна Леонова, 21. april 1964 i Tambov oblast, Russland) er en tidligere svensk friidrettsutøver som vant to gullmedaljer på 100 meter hekk i VM 1991 i Tokyo (for Sovjetunionen under navnet **Ljudmila Narozjilenko**) og VM 1997 i Athen. I tillegg tok hun gull på distansen i OL 1996 i Atlanta.

I 1996 og 1999 fikk hun Radiosportens Jerringpris og i 1997 ble hun tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje for årets fremste svenske idrettsbragd.

Etter en suksessrik karriere satset hun på å bli den første kvinnen som vant gull i både sommer- og vinter-OL, ved å satse på bobsleigh til Vinter-OL 2002. Hun ble imidlertid nektet å starte etter at hun ble tatt for doping for andre gang i karrieren.

Hun bor i dag i Spania sammen med sin mann, Johan Engquist.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi
* ''Over hurdles on to ice'' &ndash; artikkel i «The Observer»
Leif Roar Falkum

**Leif Roar Falkum** (født 1949) er en norsk tidligere høydehopper. Han representerte klubben IK Tjalve.

Han kom på sjetteplass i EM 1974 i Roma og på fjortendeplass i OL 1976 i Montréal. Han ble norsk mester fem ganger, i årene 1971&ndash;1974 og i 1976. Han mottok tre kongepokaler, i årene 1973, 1974 og 1976. Falkums personlige rekord er 2,20, et resultat han oppnådde i august 1976 i Molde.

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Gulag-arkipelet

*** GULag-arkipelet 1918–1956: et eksperiment i kunstnerisk forskning***, ofte bare kalt ***Gulag-arkipelet***, er en bok som blir kalt «kunst-historisk forskning» av Aleksandr Solzjenitsyn. Boka ble skrevet i Sovjetunionen i hemmelighet (den ble ferdig 22. desember 1967). Første bindet ble utgitt i Paris i desember 1973. I hjemlandet ble *Gulag-arkipelet* utgitt i 1990.

Boka ble oversatt til norsk av Per Egil Hegge, I.M. Ravnum, O. Tufte Lund.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 

## Referanser
Obafemi Martins

**Obafemi Akinwunmi Martins** (født 1984) er en nigeriansk tidligere fotballspiller. I sin profesjonelle karriere har han spilt for tyske VfL Wolfsburg, italienske Internazionale og Newcastle, Levante, Rubin Kazan, Wolfsburg og Birmingham.

Han spilte sin første kamp for Inters A-lag i desember 2002 mot Parma FC. I 2005 signerte ham en kontrakt med Inter som gikk til 2010. Men etter at Hernan Crespo og Zlatan Ibrahimovic kom til klubben, så ble det trangt om plassene, og 24. august 2006 signerte han en kontrakt på fem år med Newcastle. Overgangssummen var på £10 millioner.
På St.James Park har han blitt en publikumsfavoritt, kjent for sine spektakulære scoringer og ikke minst hans akrobatiske feiringer.
29. Juli 2009 ble Martins solgt til Wolfsburg fra Newcastle for £9 millioner. Her hadde han mindre suksess etter å ha blitt kontinuerlig benket for superduoen Grafite og Edin Džeko, og etter bare ett år på Volkswagen Arena ble han solgt til Rubin Kazan. Han sa til pressen at å komme til Rubin ville bli «en ny begynnelse», men at han kom til å savne det gode samholdet i Wolfsburg, og spesielt det gode vennskapet han hadde fått med spillerne Réver, Sascha Riether og Marcel Schäfer.

## Meritter

### Klubb
**Inter**
* Serie A-vinner: 2005/06
* Coppa Italia-vinner: 2004/05 og 2005/06
* Italiensk supercup-vinner: 2004/05 og 2005/06

**Newcastle United**
* Intertotocupen-vinner: 2006

**Birmingham City**
* Ligacup-vinner: 2010/11

**Rubin Kazan**
* Russisk cup-vinner: 2011/12
* Russisk supercup-vinner: 2012

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Den nyapostoliske kirke

**Den nyapostoliske kirke** er et religionssamfunn med hovedsete i Sveits, og med omkring ti millioner medlemmer i over 170 land verden over.

## Bakgrunn
Opprinnelsen til kirken finner man i Den katolsk-apostoliske kirke, som var grunnlagt basert på Edward Irvings tanker. Dette kirkesamfunnet utnevnte en gruppe apostler og hevdet at Jesus skulle komme tilbake innen alle av disse var døde. Da dette ikke gikk i oppfyllelse, døde samfunnet etterhvert så å si ut. En gruppe brøt imidlertid med kirken i 1860-årene og utnevnte nye apostler. Dette ble til Den nyapostoliske kirke, som siden fikk fotfeste i en rekke land.

## Organisasjon

Kirken er organisert med en stamapostel som holder til i Sveits. Flere apostler utnevnes og tjener på en spesiell måte i kirken. De kan for eksempel tilgi synder. Andre verv i kirken omfatter biskoper, evangelister, eldste, diakoner og subdiakoner. Apostlene tjener vanligvis frem til de er i sekstiårene.

Den Nyapostoliske Kirke støtter humanitære prosjekter via organisasjonen NAK-Karitativ.

## Lære
Kirken lærer om Gud, hans sønn Jesus Kristus, Den hellige ånd og utsendingen av apostlene. De tror at Jesus skal komme tilbake og ta de troende med seg og så komme ned til jorden igjen og opprette et rike. 

Kirken anerkjenner tre hellige handlinger, nemlig dåpen, nattverden og beseglingen. De praktiserer barnedåp. Beseglingen er en spesiell handling som skal gjøre medlemmer skikket til å være en del av Guds menighet. Både barn og voksne kan besegles.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Nigel Reo-Coker

**Nigel Shola Andre Reo-Coker** (født 14. mai 1984) er en engelsk tidligere fotballspiller . 

Han har spilt for Ipswich, Wimbledon FC,West Ham United FC og Aston Villa FC. Han var også kaptein for West Ham og det engelske U-21 landslaget. I juli 2007 gikk Reo-Coker til Aston Villa for £&nbsp;8,5 millioner.

Reo-Coker valgte å bruke en nedrykksklausul i kontrakten med Bolton i midten av mai 2012 og forlot dermed klubben sammen med flere andre.

3. mai 2017 skrev han under for den norske klubben Start, men ble der bare to måneder.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Seaton (Devon)

**Seaton** er en kystby i East Devon ved sørkysten av England. Den er vendt mot bukten Lyme Bay, i vest til munningen av elven Axe med røde klipper på den ene siden og hvite klipper på den andre. Landsbyene Axmouth og Beer er rett ved. Et dike gir tilgang til den strandsone av småstein som strekker seg en engelsk mil, og en liten havn.

Seaton er lokalisert på en kyststrekning på 155&nbsp;km i Dorset og East Devon som tilhører verdensarven, vanligvis kjent som «Jurassic Coast» ved at den har en rik geologisk historie. Herfra er det mulig å besøk geologiske lag som er datert i tre geologiske perioder (trias, jura, kritt), en 185 millioners geologisk spasertur gjennom tiden.

Seaton har en beregnet befolkning på 7 385 innbyggere, påvist å være 8 413 ved folketellingen i 2011, mens Seatons markedsbyområde hadde en befolkning på 12 461 for 2004. Stemmekretsen Seaton hadde en befolkning på 7 096 i 2011.

## Historie

Seaton har eksistert som et bondesamfunn i 4 000 år før romerne ankom og det var en bygdeborg fra jernalderen ved Seaton Down bestående av jordvoller og en noe uvanlig utforming i kontrast til andre festningsverk i områder, som Hawkesdown Hill, Blackbury Camp og Berry Camp. I løpet av romersk tid var dette en viktig havn selv om romerske levninger har blitt tildekket for å bevare dem. I angelsaksisk tid bar Seaton kjent som *Fluta* eller *Fleet*, det angelsaksiske ordet for vik eller bukt. Byen Fleet ble opprettet ved angelsaksisk charter i 1005. Den første omtalen av Seaton var ved pavelig bulle av pave Eugenius III i 1146.

Seaton var en viktig havn i flere århundrer, sørget for forsyninger og sjøfolk for Edvard I av Englands krig mot Skottland og Frankrike. På 1300-tallet førte omfattende stormer til et jordskred som delvis blokkerte elvemunningen, og en voll av grus og småstein begynte å bygge seg opp. I 1868 førte ankomsten av jernbane til mindre bruk av havnen.

I november 2013 kunne metalldetektorentusiasten Laurence Egerton avdekke «Seaton Down Hoard», et nedgravd forråd av kobbermynter, bestående av rundt 22 000 mynter, et av de største og best bevarte forråd av mynter fra 300-tallet som noen gang er funnet i Storbritannia (Grouville-forrådet på Jersey som ble funnet i 2012 er større, rundt 70 000 mynter). En gruppe av arkeologer har omsorgsfullt fjernet og renset myntene i månedene etter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

* Seaton Town Council
* Devon County Council - Seaton Town Profiles
* 
* Axe Vale & District Conservation Society
*
Over hekken

***Over hekken*** (engelsk: *Over the Hedge*) er en amerikansk dataanimert film fra 2006. Den ble produsert av DreamWorks Animation og distribuert av Paramount Pictures.

Filmen er basert på tegneserien *Over the Hedge* (norsk: *Inni granskauen*) av Michael Fry og T. Lewis.

## Handlingsreferat
Etter at R.J. (spilt av Bruce Willis) en sulten vaskebjørn, ikke får tak i snacks fra en salgsautomat, blir han så desperat at han forsøker å raide et stort mat-lager som tilhører Vincent (spilt av Nick Nolte) en svartbjørn. Men han vekker imidlertid Vincent og mister både maten og vognen den står på når en lastebil kjører over vognen. Truet for å bli mishandlet av bjørnen, lover han impulsivt å erstatte alt innen Vincent våkner fra dvale om en uke. Etter at han forlater Vincents hule, får han tak i snacks fra en automat.

I mellomtiden kommer en gruppe skogsdyr, ledet av en skilpadde ved navn Verne. Dyrene består av Hammy, et hyperaktiv ekorn, Stella en skunk. Samt Ozzie og hans datter, Heather, og to piggsvin Lou og hans kone, Penny og deres tre barn, Spike, Bucky og Quillo. Verne oppdager et menneskelig bolig-fellesskap som forvirrer og skremmer ham. RJ, som observerte Vernes erfaringer i det menneskelige nabolaget, overbeviser de andre dyrene om at det er lettere å raide menneskers søppel etter mat. Verne er fremdeles skeptisk, spesielt etter at huseiernes foreningspresident, Gladys Sharp, oppdager dyrene i hagen hennes, jager dem vekk og ansetter VermTech-utryddere (eller "Verminator") Dwayne LaFontant for å holde dyrene vekk fra nabolaget deres.

## Rolleliste

Ellers medvirker:
* Katrine Blomstrand
* Ninni Borge
* Sebastian Engeland
* Christian Henrik Gullaksen
* Hans Hopen
* Helene Johannessen
* Åsgeir Knudsen
* Anne Kari Kongsrud
* Benedikte Kruse
* Nicolay Lange-Nielsen
* Hallvard Lydvo
* Øyvind B. Lyse
* Julian Mæhlen
* Duc Mai-The
* Anniken Marie Nielsen
* Suzanne Paalgard
* Gard Paalgard
* Bjørn Are Rognlid

## Eksterne lenker
* 
*
Kakuei Tanaka

**Kakuei Tanaka** (田中 角栄 Tanaka Kakuei, født 4. mai 1918 i Kashiwazaki, død 16. desember 1993 i Minato) var en japansk politiker og statsminister i perioden juli 1972 til november 1974.

Tanaka var leder av det liberaldemokratiske partiet og var blant annet postminister, handelsminister og i perioden mellom  1962 og 1965 var han også finansminister. Han bidro med sitt politiske standpunkt til å få en bedre tilnærming mot Kina og opprettholdelse av gode relasjoner til USA.  

I 1976 ble han arrestert og tiltalt for å ha mottatt 1,7 millioner dollar av det amerikanske selskapet Lockheed i det som senere ble kalt Lockheedskandalen. Han ble i 1983 funnet skyldig og ble dømt til fire års fengselsstraff.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på rcrinc.com
Asjkhabad

**Asjkhabad** (turkmensk: *Aşgabat*) er hovedstad og den største byen i Turkmenistan. 

I 2005 hadde byen ca. 798&nbsp;000 innbyggere. Asjkhabad ligger i provinsen Ahal i landets sørlige del, ved foten av fjellkjeden Kopet-Dag i sør og i utkanten av Karakumørkenen i nord. Majoriteten av befolkningen er sunnimuslimer. I Asjkhabad produseres det tekstiler, glass, næringsmidler og metaller, og byen har en betydelig filmindustri. Byen rommer også et universitet og flere høyskoler.

Asjkhabad er en relativt ung by og vokste ut av en landsby med samme navn som ble etablert av Russland i 1881. Byen blomstret inntil den ble ødelagt av mongolene i det 13. århundre etter vår tidsregning. Etter mongolenes herjinger rommet området bare en liten landsby før russerne tok over i det 19. århundre. I 1869 bygde russiske soldater en festning på en høyde i nærheten av landsbyen, og denne ekstra sikkerheten tiltrakk seg snart kjøpmenn og håndverkere til området. Asjkhabad forble en del av Persia frem til 1881, da området ble avstått til Tsar-Russland. 

Russland valgte å utvikle området som et regionalt senter på grunn av dens nærhet til det britisk-influerte Persia. I juli 1918, kom en koalisjon av mensjevikene, sosialrevolusjonære og tidligere russiske offiserer fra keiserlige russiske hæren, og gjorde opprør mot bolsjevikene. Asjkhabad ble ansett som en trivelig by med bygninger, butikker og hoteller i europeisk stil. Byen opplevde en kraftig vekst og industrialisering, men dette ble alvorlig skadet med et stort jordskjelv i dette området den 6. oktober 1948. Jordskjelvet ble målt til cirka 7,3 på Richters skala og over 100 000 mennesker, cirka 60 % av befolkningen i byen døde som følge av dette jordskjelvet, selv om det offisielle tallet bekjentgjort av sovjetiske myndigheter ikke var mer enn 40 000 døde.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thomas Ravelli

**Thomas Ravelli** (født 1959) er en svensk tidligere fotballkeeper som til daglig er styremedlem og foredragsholder for den svenske klubben IFK Göteborg.  

## Historie
Ravelli begynte sin karriere i Öster før han fortsatte i IFK Göteborg. Han avsluttet karrieren for Tampa Bay Mutiny i Major League Soccer. Tvillingbroren Andreas ble også en vellykket fotballspiller.

## Landslaget
Ravelli har totalt 143 landskamper og er dermed den spilleren med flest kamper for . I kvartfinalen mot  i VM 94 måtte Romania score i ekstraomgangene for å vinne, Ravelli reddet et farlig skudd og reddet to skudd i straffesparkkonkurransen og dette gjorde at Sverige gikk til semifinalen der de tapte 1-0 mot .

## Classic XI
Ravelli var med i 2006 FIFA World Cup. På FIFA 07, FIFA 08, FIFA 09, FIFA 10, FIFA 11 og FIFA 12 er han med på Classic XI-laget sammen med blant annet Zico og Franz Beckenbauer. I FIFA Street 2 er han en av legendene på spillet.

## Meritter
* Svensk mester 1981, 1990, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996.  
* Gullballen 1981   
* VM 1990 og VM 1994 (bronse)    

## Priser
* Årets göteborgare 1994

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Søstermarihand

**Søstermarihand** (*Dactylorhiza sambucina*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).

## Utseende
Søstermarihand er en særegen orkide idet den forekommer i to fargevarianter: gul og rød. Der begge fargevariantene vokser sammen finnes også mellomformer som ligner mest på den røde. I Norge finnes imidlertid bare den gule formen. Forskere vet ennå ikke sikkert hvorfor arten har disse to fargeutgavene, eller hvorfor bare den gule vokser i Norge.

Søstermarihand kan bli rundt 20&ndash;30 centimeter høy, og kan opptre i store bestander på flere hundre planter. De lysegule blomstene har røde prikker på underleppa, og planta får 4&ndash;5 grønne og brede blader ved basis.

## Forekomster i Norge
Planta finnes i et geografisk lite område vest på Østlandet, som strekker seg fra Arendal i sør til Sigdal i nord og fra Tokke i vest til Øvre Eiker og Lardal i øst, med en nyoppdaget isolert forekomst på Hvaler. Planta finnes altså i fylkene Aust-Agder, Telemark, Buskerud, Vestfold og Østfold, og den er fylkesblomst i Telemark. Nærmeste voksesteder er Sør-Sverige og Jylland.

Søstermarihand er trolig den arten i marihandslekta (*Dactylorhiza*) som er mest knytta til gammeldags drevet kulturmark. Den er avhengig av ugjødsla slåtteenger og beitemarker. Med dagens jordbruk er disse landskapstypene i rask tilbaketrekning, og søstermarihand er derfor totalfreda i Norge og står på Norsk rødliste for arter (2021) som sårbar (VU).

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Semjon Kirsanov

**Semjon Isaakovitsj Kirsanov** (russisk: *Семён Исаакович Кирсанов*) (født i 1906 i Odessa, død i 1972 i Moskva) var en russisk poet og krigskorrespondent.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kirsanov. Dikt (engelsk)
Sylling kirke

**Sylling kirke** er en langkirke fra 1852 på Sylling i Lier kommune i Buskerud. Kirken har kirkegård og ved siden av ligger den gamle prestegården. Kirken tok over etter en steinkirke fra middelalderen som stod i samme område og ble revet i 1851. Den nye kirken er delvis oppført med stein fra den gamle kirken. Bygget har en kombinasjon av stein og tegl og har 350 plasser.

Adkomst til stedet er via Rv284 og Fv20. ca 250 meter nord for kirken er det en St. Olavs kilde.

## Arkitektur
Murene til steinkirken er pusset utvendig og innvendig. Tømmermester Chr. H. Malling står oppført som utfører av arbeidet. Den har rektangulært skip med smalt kor og vesttårn oppført i 1877 etter tegninger med høy tårnhjelm av arkitekt J. H. Nissen. Interiørene ble endret i etterkrigsårene 1947-52. Alterpartiet ble da forandret, prekestolen fornyet, og glassmalerier av Per Vigeland ble satt inn i kor og skip. Det gulmalte inventaret fikk endret farge til lysegrått. De enkle benkene har lav rygg og smale vanger. Galleriet mot vest har en enkel brystning med liggende fyllinger. Døpefontenen er sekskantat og kalkformet i nygotisk stil.

Prekestolen hadde opprinnelig dekorasjoner av Otto Valstad fra 1907. Disse maleriene er siden rammet inn og hengt i sakristiet. Den nye prekestolen fra 1952 har utskjæringer etter tegninger av Per Vigeland. Altertavlen som henger på nordveggen i skipet ble reddet fra brannen i Bragernes kirke i 1866. Den bærer motiv av nedtagelsen fra korset. Kirken har også to malerier fra 1700-tallet. Et med Getsemane som motiv og et som viser korsfestelsen med de to korsfestete røverne og med Maria og Johannes ved korsets fot.

I forbindelse med 150-årsjubileet i 2002 ble det iverksatt større oppussing. Da ble det funnet en rekke interessante gjenstander under kirkegulvet, blant annet gamle gravstener med inskripsjoner, knokler og andre gjenstander. Riksantikvaren stoppet arbeidet og restaureringen av kirken ble utsatt, men åpnet for ordinær bruk i desember 2001.

## Kirkegården

Langs østre mur står kirkegårdkapellet. Ved siden av kapellet ligger krigsgravene for åtte engelske, en canadisk og en australsk flyger som ble skutt ned over Sylling 9. og 30. april 1940. Kirkegården forøvrig er preget av familiegraver over generasjoner. I korets østmur var det tidligere innmurt en runestein, Syllingsteinen, som forsvant da den gamle steinkirken ble revet i 1851. Runene er tolket som: «Salgerd hviler her. Gud vokte dig. Aslak merket mig».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Jubileumshefte 2002
* Sylling menighet
* Sylling kirke i «Norges kirker»
* 
*
Henry Wood

**Henry Wood** (født 3. mars 1869, død 19. august 1944) var en britisk (engelsk) dirigent. Wood formet i 1895 den berømte *Promenade Concert* som spredte og populariserte kunstmusikken og spesielt den britiske. Etter hans død begynte konsertene å bli kalt *Henry Wood Promenade Concerts*, fra *[[BBC Proms]]*. Henry Wood ble adlet i 1911 for sin kulturelle gjerning.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Arturo Toscanini

**Arturo Toscanini** (født 25. mars 1867 i Parma i Italia, død 16. januar 1957 i New York City) var en legendarisk dirigent som ble alment ansett som den største dirigenten i sin tid. Han ble berømt for sitt perfeksjonistiske repetisjonsarbeide, fotografiske minne når det gjaldt musikalske detaljer, temperament og høy musikalsk klasse i sine oppførelser.

Han har blant annet ved La Scala fremtvunget forbud mot spontane applausavbrudd i operaforestillinger. Fra kolleger, blant annet Wilhelm Furtwängler, har det blitt påpekt at han savnet nyanser, forte og tutti. Tredve år etter sin død, da New York Public Library offentliggjorde Toscaninis partiturer og forskere kunne analysere *the Toscanini sound* og hans oppførelsesmetode, at enkelte instrumentgrupper ble forsterket ved visse passasjer, han benyttet seg til og med av omskrivninger.

Toscanini debuterte som innhoppende dirigent for *[[Aïda]]* den 30. juni 1886 i Rio de Janeiro. Han arbeidet som dirigent i:
* Torino (1895&ndash;1898)
* Milano La Scala (1898&ndash;1903, 1920&ndash;1929)
* New York Metropolitan Opera (fra 16. november 1908)
* New York Philharmonic (1928&ndash;1936)
* Festspillene i Bayreuth som første ikke-tyske dirigent (1930&ndash;1931)
* Salzburg (1934&ndash;1937)
* NBC Symfony Orchestra (1937&ndash;1954)

Toscanini var uttalt antifascist og hadde oppdrag i Nazi-Tyskland, Italia og Østerrike i mellomkrigsårene da nazismen og fascismen ble dominerende.

Mot slutten av sitt liv så Toscanini i Guido Cantelli, en lovende ung dirigent, sin naturlige arving. Eleven hans døde imidlertid i en flyulykke i november 1956. Toscanini, som var i sviktende helbredelse, ble ikke informert om Cantellis død, og døde noen måneder senere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Aleksandr Bezymenskij

**Aleksandr Iljitsj Bezymenskij** (russisk: Александр Ильич Безыменский) (født 1898, død 1973) var en russisk-sovjetisk velpublisert proletarpoet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.sovlit.com/bios/bezymensky.html (engelsk)
Engmarihand

**Engmarihand** (*Dactylorhiza incarnata*) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).

## Utseende
Denne karakteristiske orkidéen blir opp mot 40 centimeter høy. Den kommer i flere fargevarianter med blomster som spenner i farge fra nesten hvite via lakserosa til mørkerosa og purpur. Bladene er lysegrønne, brede, glinsende og uflekka.

## Systematikk
Engmarihand tilhører den vanskelige slekta *Dactylorhiza*, på norsk marihandslekta. Nominatunderarten *Dactylorhiza incarnata* ssp. *incarnata*, som har fått navnet grasmarihand, er den vanligste. Det er som oftest denne som er ment når man bruker artsnavnet engmarihand.

Underarten dynemarihand (*D. incarnata* ssp. *coccinea*) er kjent fra noen få voksesteder på Sørvestlandet. Den er ofte lysere enn grasmarihand. Dynemarihand ble for første gang vurdert for rødlista i 2021, og fikk da status som sårbar (VU).

Blodmarihand har tidligere av og til blitt regnet som egen art i engmarihand-komplekset med navnet *D. cruenta* eller som underarten *D. incarnata* ssp. *cruenta*. I forbindelse med arbeidet med Norsk rødliste for arter for 2021, ble det konkludert med at blodmarihand trolig er en kunstig enhet, og den er derfor ikke vurdert for rødlista. I dag regnes den, som i Sverige, som en varietet *D. incarnata* var. *cruenta* Blodmarihand blir ikke fullt så stor som engmarihand, og den har alltid mørke, purpurfarga blomster. Det beste kjennemerket er at bladene har flekker som flyter sammen både på over- og undersiden, sånn at de ser nærmest brune ut.

En liknende posisjon har voksmarihand, med voksaktig blekgule blomster, som er kjent fra Sverige. Den har vært beskrevet som en egen art (*D. ochroleuca*) eller som en underart av engmarihand (*D. incarnata* ssp. *ochroleuca*), men i Sverige er den beskrevet som varieteten *D. incarnata* var. *ochroleuca*).

## Forekomster i Norge
Engmarihand er en relativt vanlig orkidé på kalkrike myrer, strandenger og sanddyner i Sør-Norge, og den går helt nord til Balsfjord i Troms. Den har et tyngdepunkt i utbredelsen på Østlandet. Blodmarihand er mer fjellbunden, og finnes i fjell- og åsstrøk fra Hadeland og nord til Nord-Troms. Den vokser i fjellskog og på rikmyrer. Engmarihand er klart vanligere å støte på enn blodmarihand, og den er også mindre kalkkrevende enn sistnevnte.

Komplekset engmarihand har gått tilbake som følge av utgravning og ødelegging av myrer og andre habitat. I tillegg er det et vanskelig kompleks med flere relativt ukjente former som er mer trua enn hovedarten. Derfor ble engmarihand i 2006 satt på Norsk rødliste for arter i kategorien nær trua. I seinere utgaver av rødlista er den vurdert som livskraftig (LC). Engmarihand er ikke freda.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Thomas Due

**Thomas Due** (født 14. mars 1971) er en norsk curlingspiller. 

## Sportslig karriere

Thomas Due er landslagsspiller i curling. Han har deltatt i en rekke internasjonale mesterskap for Norge, både som junior og seniorspiller.

Tilsammen har han vunnet 6 NM-gull for senior. Det siste kom i 2007, etter at laget vant alle sine kamper under NM i Skien. I NM i 2009 tok han sølv sammen med et lag bestående av Tormod Andreassen, Kjell Berg og Hans Roger Tømmervold. I sesongen etter (2009/2010) hadde Thomas Due et nytt lag bestående av Øystein Sørum, Halvard Sørum, Magnus Nedregotten, Sander Røvåg og Magnus Utgård. 

Meritter:

* NM-gull i 1998, 2000, 2003, 2004, 2006 og 2007

* Han spilte på det norske laget som vant bronsemedalje i Fussen junior-VM i 1988. 

* I 1997 deltok han i sitt første Europamesterskap, der laget endte på sjuendeplass. 
* I 2002 kom laget hans på tredjeplass i Europamesterskapet, i 2006 kom laget på 5 plass. 

* I 1998 deltok han for første gang i VM, denne gang endte Norge på femteplass.
* I VM 2006 ble det bronse, i vm 2008 bronse. 

Totalt har han spilt 3 junior-verdensmesterskap, 5 europamesterskap og 2 verdensmesterskap for Norge.

## Tidligere resultater
* 1988 Junior-VM tredjeplass (3er)
* 1997 EM syvendeplass
* 1998 VM femteplass
* 2002 EM tredjeplass
* 2006 VM tredjeplass
* 2007 EM andreplass (reserve)
* 2008 EM andreplass (reserve)
* 2008 VM (reserve)

## Lagkamerater
* Øystein Sørum
* Hallvard Sørum
* Magnus Nedregotten
* Sander Rølvåg
* Magnus Utgård

## Tidligere lagkamerater (til 2007)
* Torger Nergård 
* Thomas Ulsrud 
* Jan Thoresen 
* Johan Hoestmaelingen (reserve)

## Referanser
Sykepleiediagnose

**Sykepleiediagnose** er en sammenfatning av innsamlede data om en pasients tilstand som angir retning for sykepleietiltak, på samme måte som en medisinsk diagnose. En pasient kan ha flere ulike sykepleiediagnoser.

Sykepleiediagnoser bygger på spesifikke tegn som er dokumentert gjennom forskning eller erfaringsbasert praksis. Data som leder fram til en sykepleiediagnose skal dokumenteres sammen med diagnosen, slik at en annen sykepleier kan komme fram til den samme diagnosen.

## Kriterier
Det er tre hovedkriterier for en sykepleiediagnose:

* Problemet eller behovet kan avhjelpes ved sykepleie
* Problemet eller behovet baseres på dokumenterte innsamlede data
* Sykepleiediagnosen utvikles i samarbeid med eller bekreftes av pasienten hvis mulig

Sykepleiediagnoser kan være en del av en pleieplan. De kan utformes i fritekst, eller utvikles ved hjelp av eller hentes fra et klassifikasjonssystem for sykepleie, for eksempel ICNP eller NANDA.

Sykepleiediagnosen skal helst formuleres slik at både symptom, problem og årsak kommer frem, for eksempel «*Søvnproblemer i forbindelse med kreftdiagnose fører til trøtthet.*».

## Bruk
Begrepet *sykepleiediagnose* er forholdsvis nylig tatt i bruk i Norge. Begrepet har fått en del kritikk, blant annet på at det kan lede tanken bort fra sykepleie og over på medisinsk språkbruk, og at det kan virke statisk og reduksjonistisk. Tross dette har begrepet fått fotfeste både i Norge og internasjonalt.

## Se også
* Diagnose

## Eksterne lenker
* ICNP 
* NANDA
Heinrich Clam-Martinic

**Heinrich Karl greve Clam-Martinic** (født 1. januar 1863 i Wien, død 7. mars 1932 i Klam) var en østerriksk politiker.

Grevens far overtok etter sin brors død den førende posisjonen i det aristokratiske partiet i Bøhmen. Begge var bøhmiske nasjonalister. Heinrich hadde derimot ingenting til felles med sin far og onkel hva gjaldt patriotisk sinnelag. Han var tilhenger av det østerrikske monarkiet, og en venn og fortrolig av tronfølgeren Frans Ferdinand.

Fra 1894 var han medlem av det bøhmiske parlamentet og fra 1902 av riksrådets stenderforsamling.

Clam-Martinic ble i oktober 1916 utnevnt til landbruksminister. Etter keiser Frans Josef Is død utnevnte den nye keiseren Karl I ham i desember 1916 til østerriksk statsminister. Han var statsminister frem til juni 1917. Fra 10. juli 1917 frem til krigsslutt var han så militærguvernør i Montenegro, som etterfølger etter Viktor Weber Edler von Webenau.

Han arbeidet spesielt for å fremme det tyske språket i Bøhmen og Litauen. Gjennom å avstå Galizien ville han endre stemmeforholdene i riksrådet til fordel for den tyske befolkningen. Den russiske februarrevolusjonen ble likevel en strek i regningen for ham.

## Referanser


## Litteratur
* O. Urban: *Česká společnost 1848-1918*, Praha 1982