open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
C/2001 Q4 (NEAT)

**C/2001 Q4 (NEAT)** er en komet med en uvanlig, nesten vinkelrett retrograd bane som bringer den inn i det indre solsystemet på sørsiden av jorden. Den kom fra sitt himmelske opprinnelsessted ved å tilbragte mesteparten av sin tid nær den himmelske sørpolen. Kometen ble oppdaget 24. august 2001 av programmet Near-Earth Asteroid Tracking (NEAT).

I 2004 kunne man se kometen bli gradvis lysere ettersom den nærmet seg sitt perihelion. Den 6. mai 2004 nærmet kometen seg en avstand på bare 0,32 AE fra jorden. Fra tidlig i mai begynte kometen å bevege seg nordover og ble synlig på den nordlige halvkule, hvor den nådde sin kraftigste lysstyrke.

Med en baneeksentrisitet nær perihelion på 1,00069 den 18. mai 2004 som holder en barysentrisk epoke 1. januar 2014 eksentrisitet på 1,00067, kommer denne hyperbolske kometen til å bli utstøtt av solsystemet.

## Referanser
Fjernsjakk

**Fjernsjakk** er sjakk som blir spilt over avstand med ulike former for kommunikasjon. Dette har tradisjonelt skjedd som postsjakk, hvor trekkene sendes med brev eller postkort. De siste årene er det blitt vanligere å formidle trekk ved bruk av e-post eller egne fjernsjakkservere på internett. Fjernsjakkpartier kan ofte ta lang tid. Selv om det spilles med begrenset betenkningstid (typisk 30 dager på 10 trekk, postgang ikke medregnet), må man regne med at det kan gå 1-2 år før et parti er ferdigspilt.

Fjernsjakk står i motsetning til vanlig sjakk, også kalt «brettsjakk» eller «nærsjakk», der spillerne sitter ved et sjakkbrett samtidig. Det blir også regnet som nærsjakk dersom spillerne ikke sitter på samme sted, men der trekkene blir overført fortløpende, slik at partiet blir avviklet innenfor vanlige rammer for betenkningstid i nærsjakk.

Fjernsjakk som konkurranseform er internasjonalt organisert av International Correspondence Chess Federation (ICCF) og i Norge av Norges Fjernsjakkforbund.

## VM i fjernsjakk for menn

## VM i fjernsjakk for kvinner

## ICCF Cup

## OL for herrelag

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Problemsjakk

**Problemsjakk** (også kalt sjakkomposisjon) er en form for sjakk hvor formålet er å lage eller løse «sjakkproblem» (også kalt «sjakkomposisjoner»). Sjakkproblem er en type sjakkoppgaver som
* er konstruert, dvs. har ikke oppstått i et faktisk sjakkparti
* har et bestemt mål, f.eks. at hvit skal sette matt i et bestemt antall trekk
* viser økonomi i konstruksjonen, dvs. at det ikke brukes flere eller sterkere brikker enn det som trengs for å sikre én og bare én løsning
* har en estetisk verdi.
En person som skaper slike problemer er kjent som «problemforfatter» eller «sjakkomponist». 

Noen mye brukte kategorier av sjakkproblem er:
* *To-trekker*, hvit trekker og setter sjakk matt i to trekk.
* *Tre-trekker*, hvit trekker og setter sjakk matt i tre trekk.
* *Fler-trekker*, hvit trekker og setter sjakk matt i fire eller flere trekk.
* *[[Sluttspillstudie]]*, hvit trekker og vinner eller hvit trekker og holder remis.
* *[[Hjelpematt]]*, svart trekker og hjelper hvit med å sette sjakk matt.
* *[[Selvmatt]]*, hvit trekker og tvinger svart til å sette sjakk matt.

Sjakkomposisjon som konkurranseform organiseres av World Federation for Chess Composition (WFCC). Det konkurreres i både problemkomposisjon og i problemløsing. I problemkomposisjon skal deltakerne lage problemoppgaver som er jury skal vurdere ut fra bestemte kriterier, mens i problemløsing skal deltakerne løse problemoppgaver innen en gitt tidsfrist.

## Eksterne lenker
*
Cupfinalen i fotball for menn 2009

**Cupfinalen for menn 2009** var en fotballkamp som ble spilt søndag 8. november 2009 på Ullevaal Stadion og var den siste kampen i Norgesmesterskapet i fotball for menn 2009. Kampen var den 104. cupfinalen for menn og den 67. finalen som har blitt spilt på Ullevaal Stadion.

Molde gikk videre etter å ha slått Vålerenga 6-3 hjemme, og Aalesund etter å ha slått Odd Grenland 1-0 hjemme.

Aalesund vant på straffesparkkonkurranse.

## Kampdetaljer

## Dommere

## Veien til Ullevaal

## Eksterne lenker
* NM-menn hos fotball.no
C/2007 F1 (LONEOS)

**C/2007 F1 (LONEOS)** er en hyperbolisk komet som ble oppdaget av Brian A. Skiff den 19. mars 2007 som en del av Near Earth Object Search (LONEOS) ved Lowell Observatory. Kometen nådde sin perihelion, eller nærmeste avstand fra solen, den 28. oktober 2007.

Kometen ble også observert av begge STEREO-sondene, først av STEREO-B den 22. oktober og deretter av STEREO-A i flere dager fra og med 28. oktober, da kometen hadde passert sitt perihelion på vei bort fra solen.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Creta et Cyrenaica

**Creta et Cyrenaica** var en romersk provins som ble opprettet i år 20 f.Kr. Den besto av den store øya Kreta og den nordafrikanske regionen Kyrenaika i hva som er dagens østlige Libya.

Marcus Antonius Creticus angrep Kreta i 71 f.Kr., men ble slått tilbake. Roma sendte da Quintus Caecilius Metellus med tre legioner til øya. Etter en hard og nådeløs krigføring i tre år ble Kreta erobret for Roma i 69 f.Kr. og Metellus skaffet seg tilnavnet «Creticus» for sin innsats. På de arkeologiske stedene er det få spor avdekket som kan vise til omfattende ødeleggelser grunnet overgangen til romersk overherredømme: et enkelt palasskompleks synes å ha blitt rasert. Byen Gortyn synes å ha vært pro-romersk og ble belønnet med å bli gjort til hovedstaden for den felles provinsen Creta et Cyrenaica.

Ptolemaios Apion var den siste gresk-egyptiske konge i Kyrenaika. Han regjerte i tiden 115–96 f.Kr. Han giftet seg aldri og hadde ingen arvinger. I hans eget testamente overlot han Kyrenaika og sine kongelige besittelser til den romerske republikk. Roma lot den imidlertid være en uavhengig koloni fram til 74 f.Kr. da den ble en offisiell provins. I 66 f.Kr. ble den slått sammen med Kreta som ble skilt ut fra provinsen Makedonia for å kunne opprette den samlede provinsen Creta et Cyrenaica.

## Referanser


## Litteratur
* Bunsen, Matthew (2002): «Creta and Cyrenaica» i: *Encyclopedia of the Roman Empire*, rev. utg.. New York: Facts On File, Inc. Ancient and Medieval History Online
## Eksterne lenker
* Map of the Roman Empire -  Cyrenaica
Fredrik Orvin

**Fredrik Anders Johan Orvin** (født 14. januar 1909 i Mosjøen, død 10. februar 1992) var en norsk diplomat.

Han var sønn av politimesteren i byen, Ole Tobias Olsen (1878–1940) og ho Anna Anderssen (1876–1958). Geologen Anders K. Orvin (1889-1980) var hans onkel. Familien Olsen skiftet etternavn omtrent 1915. 

Etter examen artium 1926 og cand.jur. 1932 var han visekonsul i Shanghai 1935–1938 og visekonsul i Marseille 1938–1939. Han tok utenriksdepartementets aspirantkurs 1939 og tjenestegjorde i tre år i Shanghai 1939–1942. Han tjenestegjorde deretter som sekretær i Utenriksdepartementet i London fra 1942 til 1945. Han var deretter legasjonssekretær ved legasjonen i Helsingfors 1945–1946, ved legasjonen i Roma 1946–1948 og var konsul i Bombay 1948–1956 (generalkonsul fra 1952). Orvin var sendemann til Bogotá i Colombia 1956–1960 med sideakkreditering til Caracas i Venezuela og Quito i Ecuador. Fra 1960 til 1966 var han sendemann til Egypt med fire-fem sideakkrediteringer. Fra 1968 var han generalkonsul i Cape Town. 

Orvin var kommandør av St. Olavs Orden (1969).

## Referanser
Linter

**Linter** er en kommune i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av sju delkommune: Drieslinter, Melkwezer, Neerhespen, Neerlinter, Orsmaal-Gussenhoven, Overhespen og Wommersom. Elvene Grote Gete og Kleine Gete går parallelt tvers gjennom kommunen.

## Befolkningsutvikling

Colors=
 id:a value:gray(0.9)
 id:b value:gray(0.7)
 id:c value:rgb(1,1,1)
 id:d value:rgb(0.7,0.8,0.9)

ImageSize = width:850 height:373
PlotArea = left:50 bottom:30 top:30 right:30
DateFormat = x.y
Period = from:0 till:7500
TimeAxis = orientation:vertical
AlignBars = justify
ScaleMajor = gridcolor:b increment:500 start:0
ScaleMinor = gridcolor:a increment:250 start:0
BackgroundColors = canvas:c

BarData=
 bar:1846 text:1846
 bar:1866 text:1866
 bar:1880 text:1880
 bar:1890 text:1890
 bar:1900 text:1900
 bar:1910 text:1910
 bar:1920 text:1920
 bar:1930 text:1930
 bar:1947 text:1947
 bar:1961 text:1961
 bar:1970 text:1970
 bar:1981 text:1981
 bar:1990 text:1990
 bar:2000 text:2000
 bar:2010 text:2010
 bar:2018 text:2018
 bar:2019 text:2019

PlotData=
 color:d width:20 align:left

 bar:1846 from:0 till: 4225
 bar:1866 from:0 till: 4699
 bar:1880 from:0 till: 5134
 bar:1890 from:0 till: 5248
 bar:1900 from:0 till: 5726
 bar:1910 from:0 till: 6413
 bar:1920 from:0 till: 5918
 bar:1930 from:0 till: 6226
 bar:1947 from:0 till: 6473
 bar:1961 from:0 till: 6563
 bar:1970 from:0 till: 6744
 bar:1981 from:0 till: 6568
 bar:1990 from:0 till: 6539
 bar:2000 from:0 till: 6852
 bar:2010 from:0 till: 7075
 bar:2018 from:0 till: 7255
 bar:2019 from:0 till: 7270

PlotData=

 bar:1846 at: 4225 fontsize:S text: 4.225 shift:(-10,5)
 bar:1866 at: 4699 fontsize:S text: 4.699 shift:(-10,5)
 bar:1880 at: 5134 fontsize:S text: 5.134 shift:(-10,5)
 bar:1890 at: 5248 fontsize:S text: 5.248 shift:(-10,5)
 bar:1900 at: 5726 fontsize:S text: 5.726 shift:(-10,5)
 bar:1910 at: 6413 fontsize:S text: 6.413 shift:(-10,5)
 bar:1920 at: 5918 fontsize:S text: 5.918 shift:(-10,5)
 bar:1930 at: 6226 fontsize:S text: 6.226 shift:(-10,5)
 bar:1947 at: 6473 fontsize:S text: 6.473 shift:(-10,5)
 bar:1961 at: 6563 fontsize:S text: 6.563 shift:(-10,5)
 bar:1970 at: 6744 fontsize:S text: 6.744 shift:(-10,5)
 bar:1981 at: 6568 fontsize:S text: 6.568 shift:(-10,5)
 bar:1990 at: 6539 fontsize:S text: 6.539 shift:(-10,5)
 bar:2000 at: 6852 fontsize:S text: 6.852 shift:(-10,5)
 bar:2010 at: 7075 fontsize:S text: 7.075 shift:(-10,5)
 bar:2018 at: 7255 fontsize:S text: 7.255 shift:(-10,5)
 bar:2019 at: 7270 fontsize:S text: 7.270 shift:(-10,5)


* Kilde : DGS - merk: 1806 til 1970 er folketelling; fra 1971 er det antall innbyggere pr. 1. januar

## Referanser


## Eksterne lenker
* Linter
Lubbeek

**Lubbeek** er en kommune i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av fire delkommuner: Lubbeek, Linden, Binkom og Pellenberg. Pellenberg er også en av Flamsk Brabants tre høyeste topper (106 moh.).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lubbeek
Oud-Heverlee

**Oud-Heverlee** er en kommune i landskapet Dijleland i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av fem delkommune: Oud-Heverlee, Sint-Joris-Weert, Blanden, Haasrode og Vaalbeek.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Oud-Heverlee
Moi kraftverk

**Moi kraftverk** er vannkraftverk i Moi i Lund kommune i Rogaland.

Kraftverket ligger ved elven Moisåna som renner gjennom Moi, fra Hovsvatnet til Lundevatnet.

Installert effekt er 500 kW. Årsproduksjon er 2 GWh. Fallhøyden er bare 3 meter.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Knut Mørkved

:*For bonden og ordføreren på Høylandet, se [[Knut Mørkved (ordfører)]].*

**Knut Mørkved** (født 29. mars 1938 i Steinkjer, død 10. november 2017 i Bærum) var en norsk diplomat.

Han var sønn av fylkesskogsjef Karl Lorentsen Mørkved og hustru Marie Mørkved. Både farfaren Lorents Mørkved, farbroren Martin Mørkved og morfaren Knut Mørkved var ordførere på Høylandet.

Etter magistergrad i statsvitenskap 1967 ble han ansatt i Utenriksdepartementet. Første stasjonering var som attaché ved den norske NATO-delegasjonen i Brussel, etterhvert som ambassadesekretær. Fra 1969 til 1972 tjenestegjorde han ved Norges ambassade i Kairo, deretter tre års tjeneste ved den norske FN-delegasjonen i New York.  Fra 1976 til 1980 var han sekretær i Stortingets utenriks- og konstitusjonskomité. Fra 1980 til 1983 var han byråsjef for FN-kontoret i Utenriksdepartementet. 

Han var ambassadør til Filippinene 1983–1988 og deretter ambassadør til Egypt 1988–1992 (sideakkreditert til Amman i Jordan, Damaskus i Syria og Khartoum i Sudan), før han ble UDs spesialkoordinator for nødhjelp. Han ble i 1996 ambassadør til Zagreb i Kroatia med sideakkreditering til Sarajevo. Han var således diplomat og ambassadør under det meste av Jugoslavia-krigene.

## Referanser
Søren Jaabæks gate (Oslo)

**Søren Jaabæks gate** (1-5, 4A-10C) er en gate på Ila i bydel Sagene i Oslo. Gaten går fra Claus Riis' gate langs vestre side av Iladalen park til Vøyensvingen. Den fikk sitt navn i 1935 og er oppkalt etter politiker, lærer og bonde Søren Jaabæk (1812–1894).

## Referanser
Filosofiåret 1776

**Filosofiåret 1776** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1776.

## Hendelser

## Publikasjoner
* Adam Smith, *[[The Wealth of Nations]]* (1776)
* Thomas Paine, *[[Common Sense (pamphlet)|Common Sense]]* (1776)

## Fødsler
* 14. februar – Christian Gottfried Daniel Nees von Esenbeck, tysk botaniker og naturfilosof (død 1858)
* 4. mai – Johann Friedrich Herbart, tysk filosof, psykolog og pedagog (død 1841)
* 11. april – Jerome Inglott, filosof fra Malta (død 1835)
* 4. august – Pierre-Simon Ballanche, fransk forfatter og kontrarevolusjonær filosof (død 1847)
* 16. august – Monaldo Leopardi, italiensk filosof (død 1847)
* 23. august – Josef Hoëné-Wronski, polsk-fransk filosof, matematiker, fysiker, oppfinner, advokat og økonom (død 1853)
* 6. oktober - Atsutane Hirata, japansk forfatter og filosof (død 1843)
* 16. desember – Johann Wilhelm Ritter, tysk fysiker og filosof (død 1810)

## Dødsfall
*25. august – David Hume, skotsk filosof, økonom og historiker (født 1711)


Fil:CGD Nees von Esenbeck (1855).jpg|Christian Gottfried Daniel Nees von Esenbeck 1776-1858
Fil:Johann F Herbart.jpg|Johann Friedrich Herbart 1776-1841
Fil:Pierre-Simon Ballanche.jpg|Pierre-Simon Ballanche 1776-1847
Fil:Monaldo Leopardi.jpg|Monaldo Leopardi 1776-1847
Fil:Jozef Maria Hoëné-Wronski--Laurent-Charles Maréchal mg 9487.jpg|Josef Hoëné-Wronski 1776-1853
Fil:Portrait of Atsutane Hirata.jpg|Atsutane Hirata 1776-1843
Fil:Johann Wilhelm Ritter.jpg|Johann Wilhelm Ritter 1776-1810
Fil:David Hume.jpg|David Hume 1711-1776
Luis Ramirez de Lucena

**Luis Ramirez de Lucena** (født ca. 1465/1475, død ca. 1530) var en spansk geistlig og sjakkspiller som publiserte den første boken om sjakk som er bevart. Han var sannsynligvis sønn av den humanistiske forfatteren og diplomaten Juan de Lucena (1430–1506), fra en jødisk familie som konverterte til katolisismen.

## Eldste bevarte sjakkbok

Lucena skrev den eldste eksisterende trykte bok om sjakk, *Repetición de Amores y Arte de Ajedrez con 101 Juegos de Partido* (Omtrentlig oversatt: Gjentakelser av kjærlighet og kunsten å spille sjakk) som ble utgitt i Salamanca i 1497. Boken analyserer 11 åpningspartier i sjakk, men har en rekke elementære feil, noe som fikk sjakkhistorikeren Harold Murray til å antyde at den ble hastig utgitt. Boken ble skrevet mens reglene for sjakk fikk sin moderne form og noen av de 150 eksemplene i boken er fra eldre spill og noen fra nyere spill. Mindre enn et dusin eksemplarer av boken eksisterer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Lucenas bok på nett
Saint-Germain-Laval

**Saint-Germain-Laval** kan vise til:

* Saint-Germain-Laval (Loire) – en by i departementet Loire
* Saint-Germain-Laval (Seine-et-Marne) – en by i departementet Seine-et-Marne
Vøyensvingen (Oslo)

**Vøyensvingen** er en gate på Ila i bydel Sagene i Oslo. Gaten går fra Kingos gate til Maridalsveien. Den fikk sitt navn i 1914 og er oppkalt etter gården Vøyen. 

## Litteratur
*  

## Eksterne lenker
*
Arkeologiåret 1672

**Arkeologiåret 1672** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1672.

## Utforskninger

## Utgravninger

## Funn

## Publiseringer

## Andre hendelser

## Fødsler
*27. september – Roger Gale, engelsk lærd, antikvar og Member of Parliament (død 1744)
*Johann Carl Schott, tysk antikvar, numismatiker, bibliotekar og representant for tidlige arkeologiske kunsthistorikere (død 1717)

## Dødsfall
Keiserinne Xiaozheyi

**Xiaozheyi** (kinesisk: 孝哲毅皇后阿鲁特氏), også kjent som **Jiashun**, opprinnelig navn **Alute**, født 25. juli 1854, død 27. mars 1875), var en keiserinne i Kina. Hun var gift med Tongzhi-keiseren. 

Hun var datter av Chong Ji av den mongolske Aluteklanen, som var kjent for sin klassiske dannelse og tjenestegjorde ved keiserhoffet og som også var hennes lærer. Som barn ble hun kjent for sine kunnskaper of talent for poesi, litteratur, musikk og maling og ble ansett som vakker og av høy moral. Hun ble utvalgt til å være keiserens ektefelle den 15. september 1872. 

## Eksterne lenker
*
Erik Skutle

**Erik Skutle** (født 7. januar 1990) er en norsk politiker (H) fra Bergen. Han var Høyres 1. vararepresentant til Stortinget for Hordaland og fast møtende stortingsrepresentant som vara for statsminister Erna Solberg i perioden 2013–2017. Han satt i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité. 

Skutle gikk på Fana gymnas og var russepresident i Hordaland i 2009. Han har studert ved Universitetet i Bergen og senere NHH, men hadde permisjon fra studiene så lenge han var stortingsrepresentant.

Skutle var leder av Bergens Unge Høyre i 2008, leder i Hordaland Unge Høyre 2011–2013 og medlem av Bergen bystyre 2011–2013. Han ble kåret til vinner av Unge Høyres elitekurs i 2012. Fra januar 2013 til han ble stortingsrepresentant i oktober 2013, var han politisk rådgiver for Monica Mælands byråd i Bergen. 

Den 27. februar 2014 trakk Skutle seg fra alle partiverv, etter å ha innrømmet å ha røyket hasj. På Høyres nominasjonsmøte foran stortingsvalget i 2017 endte Skutle med å bli nominert på åttendeplass på listen i Hordaland. Han ble 3. vararepresentant til Stortinget i perioden 2017–2021.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Liste over ordførere i Fedje

**Liste over ordførere i Fedje**. Fedje kommune i Hordaland ble utskilt fra Austrheim i 1947.

## Referanser
Filosofiåret 1613

**Filosofiåret 1613** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1613.

## Hendelser

## Publikasjoner

## Fødsler
*6. mars – Stjepan Gradić (Stefano Gradi), naturviter, filosof og poet fra Dalmatia (død 1683)
*15. september – François de La Rochefoucauld, fransk forfatter, filosof og skaper av aforismer (død 1680)

## Dødsfall
*16. mai – Jerzy Mniszech, polsk dramatiker og filosof (født 1548)


File:Stefano Gradi.png|Stjepan Gradić(1613-1683)
Fil:François de La Rochefoucauld.jpg|François de La Rochefoucauld(1613-1680)
Fil:Jerzy Mniszech.jpg|Jerzy Mniszech(1548-1613)
Filosofiåret 1603

**Filosofiåret 1603** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1603.

## Hendelser

## Publikasjoner
*Philemon Holland – *The Philosophie, commonly called, the Morals*, en oversettelse av *[[Moralia]]* av Plutark 
## Fødsler
*11. juli – Kenelm Digby, engelsk hoffmann, diplomat og naturfilosof (død 1665)

## Dødsfall
*19. februar - Juan Azor, spansk filosof og presbyter (født 1535)
*23. februar: Andrea Cesalpino, italiensk filosof, botaniker og lege (født 1519)
*25. april – Gregorio de Valencia, spansk jesuitt, teolog og humanistisk filosof (født 1550)
*16. november - Pierre Charron, fransk filosof og teolog (født 1541)
*30. november – William Gilbert, engelsk lege, fysiker og naturfilosof (født 1544)
*Dadu Dayal, indisk Sant Mat (en slags guru), poet og filosof (født 1544)


Fil:Kenelm Digby.jpg|Kenelm Digby 1603-1665
Fil:Andrea Cesalpino.jpg|Andrea Cesalpino 1519-1603
Fil:CharronDet.jpg|Pierre Charron 1541-1603
Fil:Gilbert.gif|William Gilbert 1544-1603
Filosofiåret 1550

**Filosofiåret 1550** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1550.

## Publikasjoner
**[[Rosarium philosophorum sive pretiosissimum donum Dei]]*

## Virksom
*fl. 1550-1600 – Vijnanabhikshu (Vijñānabhikṣu), indisk filosof

## Fødsler
*9. april – Giulio Pace, italiensk jurist og filosof (død 1635)
*22. desember – Cesare Cremonini, italiensk filosof (død 1631)
*Giovan Battista Crispo, italiensk forfatter, historiker og filosof (død 1598)
*Francisco Sanches, portugisisk lege, filosof og matematiker (død 1622)
*ca. 1550 – Gregorio de Valencia, spansk jesuitt, teolog og humanistisk filosof (død 1603)
*ca. 1553 – Robert Balfour, skotsk filosof (død 1625)

## Dødsfall

|-
|align=center|1550 || || || John Mair || skotsk || filosof ||align=center| ||align=center|1467 ||

|ca. 1550 || || || Jacques-Louis d'Estrebay(Jacobo Lodoico Strebæoeller Jacobo Lodoico Strebæus) || fransk || retoriker og humanistisk tenker ||align=center|ca. 69 ||align=center|ca. 1481 ||  
|}


Cremonini.jpg|Cesare Cremonini(1550-1631)
Francisco Sanches.jpg|Francisco Sanches(1550-1622)


## Referanser


## Se også
*Filosofi på 1500-tallet
Tektitt

**Tektitt** (gresk: τηκτός *tēktos*, «smeltet», «flytende») er naturlige forekomster av svart, brunt, grått eller grønt glass, opp til noen centimeter i størrelse. De fleste forskere tror at de er dannet av store meteorittnedslag på jordskorpen. Tektitter hører til de tørreste bergarter som finnes, med et vanninnhold på i snitt 0,005 %. Dette er veldig uvanlig, ettersom de fleste  kratere der tektitter er oppdaget, lå under vann før nedslaget. Dessuten har delvis smeltede zirkoner blitt oppdaget nær tektitter. Dette tyder på at tektittene dannes ved høye temperaturer og trykk.

De får navn etter funnstedet, slik at tektitter funnet i Australia er «australitter»; «moldavitter» er funnet i Moldavia og Slovakia, «thailanditter» i Thailand osv. Den eldste skriftlige kilden til tektitter er rundt 1&nbsp;050 år gammel, da Liu Sun i Kina kalte dem «tordengudens blekkstein». Australitter har vært kjent for europeiske forskere siden 1830-tallet, men for aboriginer var de hellige gjenstander eller redskaper til å skjære med. Det ble foreslått at de kunne være dannet i skogbranner, vulkanutbrudd eller lynnedslag. En stund tenkte man seg at de stammet fra månen. Men månestein har en annen sammensetning enn australitter som trolig stammer fra vår klode. På 1960-tallet ble det mulig å datere australittene, og de var nesten 800&nbsp;000 år gamle. 
 
Ingeniørene hos NASA tok utgangspunkt i tektitter da de beregnet formen på landingsenheten for Apollo-romferden. Formen oppstår når glassklumpene slynges gjennom luften i enorm fart, mens glasset ennå er flytende. Dette har gitt tektittene den perfekte aerodynamiske formen som romkapselen har samme nytten av. Tektittene dannes når en stor meteoritt treffer jorden i svært flat vinkel, og glødende damp fra smeltede mineraler slynges opp til en høyde av 20 km, der kulden fortetter dampene til små glassklumper. Klumpene burde splittes til små dråper av luftmotstanden, slik det skjer med regndråper, men det gjør det ikke. Selv på havbunnen er det funnet tektitter, men hvilket meteorittkrater de kan knyttes til, er uvisst. Elgygytgyn-sjøen i Sibir er forslått, og ble skapt ved et meteornedslag for 3,6 millioner år siden; men den ligger nord for polarsirkelen, for langt unna Australia.

Som aboriginers hellige steiner ble tektitter brukt til *[[healing]]*, magiske kniver og regnmakersteiner. Det ble funnet samlinger av tektitter på en 18&nbsp;000 gammel boplass. Aboriginene fant dem i kråsen hos emuer som spiste dem.

## Referanser


## Se også
*Liste over bergarter
Australitt

**Australitt** er en type tektitt som er oppdaget i Australia. De er for det meste mørke eller sorte, og fremviser former som ikke er sett i andre tektitter, deriblant disker og boller. Deres opprinnelige hastigheter var høyere enn hos andre tektitter, og dette fikk dem til å kastes ut av jordens atmosfære, før de gikk inn i atmosfæren på nytt og gjennomgikk en sjelden form for ny nedsmelting. 

## Referanser
Jacob Tengsereid

**[[Jacob Tengsereid|Jacob Svendsen Tengsereid]]** (født i Egersund desember 1789, død 6. april 1863) var en forbryter hvis rulleblad omfattet en rekke tyverier og rømninger i årene før 1818. Han tilhørte samme generasjon som Gjest Baardsen og Ole Høiland og opererte delvis i samme område som de to; langs kysten mellom Kristiansand og Bergen.

Høsten 1815 satt han arrestert i Arendal sammen med Baardsen. Herfra skal han ha rømt to to ganger ved hjelp av verktøy han hadde fått av ham.

Tengsereid ble dømt til kakstrykning og slaveri på livstid. Han satt dels på festningen i Fredrikstad, dels på Akershus. I 1840-årene ble en rekke fanger benådet; 18. april 1844 også Tengsereid. Han døde på gården Sletteid i Egersund, 73 år, fattig, men han ble betydelig eldre enn de fleste storforbrytere på den tiden.

I *[[Balladen om mestertyven Ole Høiland]]* spilte Harald Heide-Steen jr. rollen som Tengsereid.

## Referanser
Katharine Carl

**Katharine Augusta Carl** (født 17. februar 1865 i New Orleans i USA, død 7. desember 1938 i New York) (også skrevet *Katherine Carl*) var en amerikansk maler og forfatter som tilbragte ni måneder i Kina i 1903 og malte portretter av enkekeiserinne Cixi.

Etter hjemkomsten til USA publiserte hun en mok om sine opplevelser: *With the Empress Dowager*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Katharine Augusta Carl var datter av Francis Augustus Carl og Mary Breadon Carl. Hun hadde en bror ved navn Francis A. Carl.

Hun tok graden Master of Arts fra Tennessee State Female College i 1882. Hun studerte kunst under Gustave-Claude-Etienne Courtois og William-Adolphe Bouguereau i Paris, og utstilte så sine arbeider på salongene i Paris.

### Reise til Kina
Carl fikk sommeren 1903 i oppdrag å male et portrett av enkekeiserinne Cixi for den kinesiske delen av Louisiana Purchase Exposition, en utstilling i St. Louis i 1904. Hun tilbragte i alt ni måneder i Kina og malte fire portretter av Cixi. Carl tegnet, da og etterpå, en rekke skisser av livet i palassene. Hun var den eneste utlending som bodde inne i det kinesiske hoffområde under dets senere år, skrev hun i sin bok som ble utgitt i 1906.

Carl var søster av Francis A. Carl, som arbeidet for Robert Hart ved Det kinesiske maritime tollvesen. Hun dediserte sin bok til Hart. Mens hun var i Beijing ble hun venn med Sarah Pike Conger, hustru til den amerikanske minister Edwin H. Conger og en beundrer av enkekeiserinnen.

### Med enkekeiserinnen

Carls bok *With the Empress Dowager* gir et unikt og tett innblikk i enkekeiserinnens personlighet og virke. En av grunnene til at boken ble til, fremgår av forordet: «After I returned to America, I was constantly seeing in the newspapers (and hearing of) statements ascribed to me which I never made.» Disse falske påstandene var for det meste i Cixis disfavør, og Carl ikke bare avsannet at hun hadde sagt noe slikt, men gjorde sitt beste for å vise at Cixi var helt annerledes enn det negative bilde som var i ferd med å festne seg.

## Boken
* *With the Empress Dowager of China* by Katharine Augusta Carl, Kessinger Publishing, ISBN 1-4179-1701-6.
* With the Empress dowager (1905)
* Også i Library of Congress (Full version, publicly available PDF) http://ia600605.us.archive.org/14/items/withempressdowag00carl/withempressdowag00carl.pdf

## Referanser


## Litteratur
* *Forbidden City* by Muriel Molland Jernigan, New York, Crown Publishers [1954]
* Book Review of *With the Empress Dowager Of China* by Katharine Augusta Carl, by Lolan Wang Grady, Association of Universities and Colleges of Canada, Ottawa.

## Eksterne lenker
*
Fangstbås

En **fangstbås** er en fangstinnretning laget i den hensikt å fange viltet levende.

Innenfor fastsatte jakttider, fangsttider og fellingsperioder kan det drives fangst på følgende viltarter i Norge: bever, bisam, sumpbever, grevling, mår, mink, røyskatt, gaupe, jerv, rødrev, mårhund, ravn, kråke, skjære, svartbak, gråmåke, lirype og fjellrype etter regler i forskrift om utøvelse av jakt, felling og fangst §§ 31 til 36.

## Beskrivelse
Fangstbåsen er konstruert slik at den automatisk lukkes når et dyr går inn i båsen, som gjerne har en kasselignende, rektangulær form med åpning i en eller begge ender. Når det er åpning i begge ender kalles innretningen en **tunnelbås** (der såkalt *värmlandsk tunnelfelle* er en av flere varianter). I enden(e) er det en lukkemekanisme som hurtig lukker for åpningen(e) når fella utløses. Utløseren er gjerne enten koblet til åtet med ei snor, en snubletråd eller ei trampeplate. Båsen plasseres så slik i terrenget at den i størst mulig grad står der den aktuelle arten ferdes. Dyret lokkes inn i båsen med et åte eller ting som utløser dyras nysgjerrighet og utforskertrang. Gaupeurin på litt høy lagt på ei trampeplate har ofte vist seg effektivt i gaupebåsen. Gaupe er nemlig ikke lett å lure med et åte.

I mange tilfeller stiller myndighetene strenge krav til utformingen av fangstbåser, slik at dyr som fangens ikke skal lide unødvendig om de får panikk eller lignende. Kravet kan omfatte alt fra ettersynsintervallen til tilgjengeligheten. Allikevel er det vanlig at dyra som fanges skader seg, siden de ofte får panikk. Fangstmetoden er derfor i økende grad kontroversiell. I Norge skal fangstredskaper som er satt ut, være merket med brukerens navn og adresse og eventuelt telefonnummer.

Kravene til utformingen er gjerne også forskjellige etter hvilken art det skal jaktes på. I mange tilfeller kreves det også forhåndsgodkjennelse av både utstyr og personer for å bedrive slik fangst, samt spesielle rutiner for tilsyn med fella. Ulike land har dessuten kanskje ulike regler.

## Se også
* Felle
* Fangstgrav
* Ulvestue

## Eksterne lenker
* ''Feller som fanger viltet levende''. MILJØDIREKTORATET. 
* Veileder til forskrift om utøvelse av jakt, felling og fangst
* Instruks for godkjenning av bås til gaupe og jerv 
* Värmlandsk tunellfella (fangstbås) 
* Nyåkersfella (fangstbås) 
* Smålandsk revefelle 
* Øster-Malmafella 
* Norsk kråkefelle/stigfelle
Martin Karplus

**Martin Karplus** (1930–2024) var en østerriksk-amerikansk teoretisk kjemiker. Han var professor i kjemi ved Harvard University. Sammen med Michael Levitt og Arieh Warshel ble Karplus i 2013 tildelt Nobelprisen i kjemi for «utvikling av multiskala modeller for komplekse kjemiske systemer».

## Referanser
Michael Levitt

**Michael Levitt** (født 1947) er en amerikansk-britisk-israelsk biofysiker. Han er professor i strukturell biologi ved Stanford University. Sammen med Martin Karplus og Arieh Warshel ble Levitt i 2013 tildelt Nobelprisen i kjemi for «utvikling av multiskala modeller for komplekse kjemiske systemer».

Sommeren 2020 uttalte han til *Stanford Daily* at han ikke ventet at koronapandemien ville ta livet av flere enn 175.000 amerikanere, og «når vi engang ser tilbake, kommer vi til å si at det var ingen særlig fæl sykdom».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Michael Levitt, Stanford University School of Medicine
Arieh Warshel

**Arieh Warshel** (født 20. november 1940 i Sde Nahum) er en israelsk-amerikansk kjemiker og biokjemiker. Han er professor ved University of Southern California. Sammen med Martin Karplus og Michael Levitt ble Warshel i 2013 tildelt Nobelprisen i kjemi for «utvikling av multiskala modeller for komplekse kjemiske systemer».

Han ble i 2018 utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Arieh Warshel , Department of Chemistry, University of Southern California
Scherpenheuvel-Zichem

**Scherpenheuvel-Zichem** (fransk: Montaigu-Zichem) er en kommune og by i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av fem delkommuner: Scherpenheuvel (Montaigu), Averbode, Zichem, Messelbroek og Testelt. Elva Demer renner gjennom kommunen.

Scherpenheuvel er med sin Vår Frue-basilika Belgias viktigste pilegrimsmål. Legenden forteller at det på bakken hvor byen Zichem ligger i dag, stod ei eik som var formet som et kors. På treet ble det hengt en statue av Maria og mange kom hit for å be. Da en av gjeterne tok statuen ned og ville ta den med seg hjem, forteller legenden at han frøs til stein og forble en stein til noen kom og hengte Maria-statuen tilbake på treet.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Skjellbreia

**Skjellbreia** kan vise til:

*Skjellbreia (Trondheim) – en innsjø i Trondheim kommune i Sør-Trøndelag
*Skjellbreia (elv) – ei elv i Lesja kommune i Oppland
*Skjellbreida – ei elv i Sør-Aurdal kommune i Oppland
Dorothea av Danmark

**Dorothea av Danmark** kan vise til:

* Dorothea av Brandenburg (1430–1495) – dronning av Danmark og Norge
* Dorothea av Danamrk (1504–1547) – datter av kong Frederik I
* Dorothea av Sachsen-Lauenburg (1511–1571) – dronning av Danmark og Norge
* Dorothea av Danmark (1520–1580) – datter av Christian II
* Dorothea av Danmark (1528–1575) – datter av Frederik I
* Dorothea av Danmark (1546–1617) – datter av Christian III
Gimleveien (Oslo)

**Gimleveien** (17A–21B, 20A–24B) er en gate i på Frogner i Oslo som går fra Bygdøy allé til den møter Solheimgata og Nordraaks gate som kommer fra hver sin side og møtes i en spiss.

Gaten ble navngitt etter løkken Gimle i 1896. Bebyggelsen består av leiegårder fra rundt 1900.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Arkeologiåret 1567

**Arkeologiåret 1567** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1567.

## Fødsler
*1. mars – Nicolas Bergier, fransk arkeolog, historiker og advokat (død 1623)

## Dødsfall
*18. august – Enea Vico, italiensk gravør, numismatiker og forfatter (født 1523)


Fil:Nicolas_Bergier.png|Nicolas Bergier(1567–1623)


## Referanser
Filosofiåret 1581

**Filosofiåret 1581** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1581.

## Hendelser

## Publikasjoner
**[[Quod nihil scitur]]* (oversatt tittel: At ingenting er kjent)  av Francisco Sanches

## Fødsler
*30. august – Tobias Adami, tysk filosof (død 1643)

## Dødsfall
Marquard Gude

**Marquard Gude** (født 1. februar 1635 i Rendsburg i hertugdømmet Holstein, død 26. november 1689 i Glückstadt) var en boksamler, bibliotekar og klassisk filolog fra Holsten.

Han var sønn av Rendsborgs rådmann Peter Gude, og studerte i Jena og Leipzig. Han ble hertugelig gottorpsk bibliotekar og råd, samt første medlem av regjeringskanselliet på Gottorp. Gude var kjent for sine store kunnskaper, og han eide en berømt bok- og håndskriftsamling på ca. 10 000 bind.  

Etter hans død ble det i flere år ført forhandlinger om samlingen, da den dansk-norske kongen gjerne ville kjøpe den. Håndskriftene endte dog i Wolfenbüttel, mens boksamlingen ble splittet og solgt ved auksjoner, hvorav noen kom til Weimar. Gjennom filologen Johann Albert Fabricius (1668–1736) endte noen av bindene også i Det Kongelige Bibliotek.    
 
## Referanser


## Eksterne lenker
* Håndskrift i Det Kongelige Bibliotek  som tidligere har tilhørt Gude
Kunståret 1513

**Kunståret 1513** er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1513.

## Hendelser
*Albrecht Altdorfer begynte til tjenesten til Maximilian I i Innsbruck, hvor han får flere oppdrag fra det keiserlige hoff.

## Verk

* Fra Bartolommeo – *SS Peter and Paul* (Pinacoteca Vaticana)
* Albrecht Dürer – *[[Ritter, Tod und Teufel]]* (gravering)
* Leonardo da Vinci – *«Gammel mannen med vannstudier»* (tegning)
* Quentin Matsys – omtrentlig år
***«Madonna og barn med lammet»*
***«Et portrett av en eldre mann»*
***[[«En grotesk gammel kvinne» ]]*

## Fødsler
* Pierre Reymond, fransk emaljekunstner (død 1584)
* Heinrich Vogtherr den yngre, tysk maler, tegner, treskjærer og grafiker (død 1568)

## Dødsfall
* Pieter van Coninxloo, tidlig nederlandsk maler (født ca. 1460)
* Bastiano Mainardi, italiensk maler (født ca. 1460)
* Pinturicchio, italiensk maler i renessansen (født 1454)
* Heinrich Yselin, tysk treskjærer (født ca. 1450)
* ca. 1513 – Michel Colombe, fransk billedhugger (født ca. 1430)
* mellom 1508 og 1513 – Francesco Rosselli, italiensk miniatyrmaler, kartgravør og grafiker (født 1445)
Laurel Award

**Laurel Award** var en filmpris som ble utdelt for de beste filmene, skuespillerne, regissørene og komponistene hvert år. Prisen ble opprettet av magasinet *Motion Picture Exhibitor* i 1958 og ble utdelt de neste ti årene. Deretter ble den igjen utdelt i 1970 og 1971. Vinnerne ble kåret av amerikanske og kanadiske filmkjøpere. Etter at stemmene hadde blitt talt opp ble resultatene offentliggjort i magasinet, uten noen prisseremoni.

## Prisvinnere
### Beste film
* *[[Patton – menneske og soldat]]*: 1971, ikke utgitt noe annet år

### Beste kvinnelige filmstjerne
* Doris Day: 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964
* Elizabeth Taylor: 1965, 1966
* Julie Andrews: 1967, 1968
* Katharine Hepburn: 1970, 1971

### Beste mannlige filmstjerne
* Rock Hudson: 1958, 1959 1960, 1962, 1963
* Burt Lancaster: 1961
* Cary Grant: 1964, 1966
* Jack Lemmon: 1965, 1967
* Paul Newman: 1968, 1970
* Dustin Hoffman: 1971

### Beste produsent/regissør
* Cecil B. DeMille: 1958
* Alfred Hitchcock: 1959, 1960, 1961, 1962, 1964, 1966, 1970, 1971
* Billy Wilder: 1963
* Mervyn LeRoy: 1965
* Robert Wise: 1967, 1968

### Beste regissør
* Fred Zinnemann: 1958, 1959, 1961, 1962, 1963, 1964
* Vincente Minnelli: 1960
* George Cukor: 1965
* David Lean: 1966
* Henry Hathaway: 1967
* Norman Jewison: 1968
* Mike Nichols: 1970, 1971
Sallyhamna

**Sallyhamna**, tidligere også kalt **Fagerhamna**, er en tidligere nederlandsk hvalfangststasjon og langt senere norsk fangststasjon på den lille halvøya Kapp William på Vasahalvøya, ved Holmiabukta sør for Svenskgattet i det nordlige Albert I Land nordvest på Svalbard.

Det er to nederlandske spekkovner, russiske pomortufter, et par graver, og en bevart, norsk fangststasjon som ble etablert i 1937 av Waldemar Kræmer, og var hovedstasjon i det norske fangstfelt 24. Plassen er oppkalt etter ektefellen til Waldemar Kræmer, Sally Kræmer, som overvintret flere sesonger på stasjonen.

I 1973 kjøpte Arnoldus Schytte Blix Sallyhamna av Sally Kræmer, som hadde skjøte på stasjonen med fire bistasjoner. I 2019 solgte han Sallyhamna med bistasjoner videre til Bjørn Fjukstad, Arnstein og Harald Skaare. De har stilt hytta til disposisjon for Båtforeningen Totakteren i Longyearbyen sine medlemmer, slik at de kan benytte den når de er på tur i området.

I 1973 ble ruinene en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark.

Sysselmesteren på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997–2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene.

Map_of_Albert_I_Land_north.jpg|Kart over Albert I Land med Sallyhamna angitt.
Sallyhamna .jpg|Sallyhamna sett fra Nord.


## Referanser


## Litteratur
* Gustav Rossnes, *Norsk overvintringsfangst på Svalbard 1895-1940*, Norsk polarinstitutt Meddelelser nr 127 1993. ISBN 82-7666-064-9.

## Eksterne lenker
* Stedets beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
* Kristin Prestvold, Nordvestlandet - hvalfangstlandet , i *Cruisehåndbok for Svalbard*, Norsk polarinstitutt.
* Kulturminneplan for Svalbard 2000-2010
Svenskgattet

**Svenskgattet** er et strede (sund) mellom Indre Norskøya og Vasahalvøya langt nord i Albert I Land på nordvestre Spitsbergen på Svalbard. På fastlandsiden er det en tidligere norsk norsk fangsstasjonen på Sabineodden, og denne kaltes Svenskgattet da den ble etablert av Georg Bjørnnes i 1920. Dette var hovedstasjonen i det norske fangstfelt 24 rundt Flathuken. På Sabineodden ligger også to russiske pomortufter. 

Den norske hytta som ble reist av Bjørnnes i 1920 ble flyttet langt østover til Wijdefjorden året etter, men gjenoppbygd senest 1924 av Arthur Oxaas. 

I 1973 ble området og ruinene en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Sysselmesteren på Svalbard inkluderte kulturminnene her i et særskilt miljøovervåkingsprogram implementert i årene 1997–2009, med egne tiltak for å dokumentere, måle, og forebygge miljøslitasje på kulturminnene.

## Referanser


## Litteratur
* Gustav Rossnes, *Norsk overvintringsfangst på Svalbard 1895-1940*, Norsk polarinstitutt Meddelelser nr 127 1993. ISBN 82-7666-064-9.

## Eksterne lenker
* Stedets beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
* Kristin Prestvold, Nordvestlandet - hvalfangstlandet , i *Cruisehåndbok for Svalbard*, Norsk polarinstitutt.
* Kulturminneplan for Svalbard 2000-2010
Sabineodden

**Sabineodden** er et flatt nes på Vasahalvøya langt nord i Albert I Land, nordvestre Spitsbergen på Svalbard. Det ligger under Birgerfjellet og Tessinfjellet på østkysten av Svenskgattet med utsikt ut mot Indre Norskøya. 

I sør avgrenses Sabineodden av Birgerbukta, som strekker seg helt ned til Kapp William med Sallyhamna 1,5 km mot sør. I nord strekker Sabineodden seg utover under navnet *Arneliusneset*. Det er laguner og gode havneforhold ved Sabineodden.

På stranden står en tidligere norsk fangsstasjonen som kaltes Svenskgattet da den ble etablert i 1920. Den ble bygd av Georg Bjønnes for Hagerup og Jensens ekspedisjon i 1920, og står fortsatt. Den inngikk da i det norske Fangstfelt 24 (Flathuken) i mellomkrigstiden, og ble brukt som hoved- og bistasjon for den norske overvintringsfangsten her. 

På Sabineodden ligger også to russiske pomortufter kloss inntil den norske fangsthytta. Det er også funnet fire revefeller på odden i øst og nord, og disse er vernet. 

Sabineodden er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kristin Prestvold, Nordvestlandet - hvalfangstlandet , i *Cruisehåndbok for Svalbard*, Norsk polarinstitutt.
* 
* 
* 
*
Flathuken

**Flathuken** er det nordlige neset under Flathukfjellet på Vasahalvøya og nordligste fastlandspunkt i Albert I Land, nordvestre Spitsbergen på Svalbard. Neset ligger ved Svenskgattet med utsikt til Ytre Norskøya i nordvest. Her finnes en tidligere norsk norsk fangsstasjonen som var bistasjon under Svenskgattet hovedstasjon i sørvest, i det norske fangstfelt 24 som kaltes Flathuken. Bistasjonen ble reist i 1924 av Arthur Oxaas. 

Området ble i 1973 en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark.

## Litteratur
* Gustav Rossnes, *Norsk overvintringsfangst på Svalbard 1895-1940*, Norsk polarinstitutt Meddelelser nr 127 1993. ISBN 82-7666-064-9.

## Eksterne lenker
* Stedets beskrivelse i Riksantikvarens kulturminnesøk.
* Kulturminneplan for Svalbard 2000-2010
Irmahønen

**Irmahønen** er en fredet neonreklame for supermarkedkjeden Irma plassert på en bygning ved Dronning Louises Bro og Sortedams Sø på Nørrebro i København.

Reklamen forestiller en høne som legger kulørte egg syv ganger i minuttet. Den ble oppsatt i 1953, og er en av flere neonreklamer på bygninger som tilhørte Irmas grunnlegger Carl Schepler. Irmahønen ble første gang slukket i forbindelse med Earth Hour i 2009.

Kim Larsen synger om Irmahønen i sangen *Hjerter Dame* fra 1986.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside som forteller hvor mange egg Irmahønen har lagt
Bjerkedalen park

**Bjerkedalen park** er en bydelspark i Bydel Bjerke i Oslo. Parken ble offisielt åpnet av byråd Bård Folke Fredriksen den 11. oktober 2013.

Bjerkedalen park har form som en vannpark med promenader langs Hovinbekken og en liten sandstrand mot en badedam. Landskapsarkitektfirmaet Dronninga landskap har tegnet den 38 dekar store bydelsparken med brukermedvirkning fra beboerne. Parken er en «kortreist» park med røykengranitt, svelviksgrus og norske trær og busker.

## Paviljong
En parkpaviljong med amfi, tegnet av Filter arkitekter, inneholder funksjoner som kafé og toaletter rundt en kaféplass. Paviljongen åpnet våren 2014. Parken har sandvolleyballbane, basketballbane og 100 m med benker.

## Promenade
En sentral, universell utformet promenade med benker og lysmaster danner ryggraden i parken. Gruspromenadene har et fall på 5 prosent. Parkbelysningen bruker LED-teknologi, og er tegnet av lysdesigner Are Røysamb. Lysplanen  gir promenaden en regelmessig og jevn belysning, og hver lund som en mer uformell belysning med ujevn avstand mellom mastene.

## Norske busker og trær
Elvebreddene er beplantet med hjemmehørende arter. Det er plantet 500 busker og trær i parken. Lønnetrær og andre løvfellende parktrær er plantet i skråningene. Det er plantet 50.000 stauder langs bekken og under lundene; blant annet iris, liljer og storkenebb.

## Hovinbekkens renessanse
Hovinbekken er åpnet etter 50 år i rør i 300 m lengde og faller 13 m i fosser og stryk og er parkens attraksjon. Bekken og fire parkbruer er tegnet av COWI. Den vesle badedammen har strand og svømmedybde. Canadarøye, bekkeørret og edelkreps lever i vannet. Det er planlagt at Hovinbekken på lenger sikt skal åpnes videre ned til Gamlebyen.

## Priser
I oktober 2015 fikk parken *[[Oslo kommunes pris for god byarkitektur|Oslo bys arkitekturpris]]*, i 2016 prisen *Norges beste uterom*, kategori byområder, utdelt av KS og Norsk Kommunalteknisk Forening. og i 2019 *[[Årets grønne park]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Bjerkedalen park''. Dronninga landskaps hjemmeside, uten dato. (besøkt 15. oktober 2015)
Chaturanga

**Chaturanga** er et gammelt indisk brettspill som har utviklet seg til indisk og vestlig sjakk og mange lignende spill. 

Den største forskjellen mellom det gamle spillet og moderne versjoner er at det hadde fire spillere som styrte hver sin hær. De brukte også en indisk terning til å spille. En kunne vinne spillet ved å ta kongen til motstanderen, eller ved å ta alle brikkene hans bortsett fra kongen. 

Brikkene var noe forskjellige fra moderne sjakkbrikker, men mye er og likt. Chaturanga var basert på sammensetningen av en gammel indisk hær. 

Kongen og rådgiveren hans, vesiren, holdt til i midten. Nær seg hadde de stridselefanter, som senere ble til våre løperer. Infanteriet ble til en rekke av marsjerende bønder. Raske stridsvogner på sidelinjene kunne flytte seg raskt, men bare rett frem. De ble til tårn i Vesten. Kavaleri kunne manøvrere raskt og overraskende, og ble til springer, som fremdeles kan springe over andre brikker.

Reglene for hvordan en kunne flytte var til dels svært ulike:

* Elefanter kunne flytte en rute skrått eller en rute frem
* Vesiren, som svarte til vår dronning, kunne bare flytte en rute skrått
* Bønder kunne bare flytte en rute frem, også i det første trekket
* Kongen kunne ikke bytte plass med elefanten (tårnet) som i vårt sjakkspill, men en gang per spill kunne den flyttes som en springer

Reglene for springertrekket har holdt seg fra Chaturanga til moderne sjakk, og er det viktigste tegne på at det nye spillet stammer fra det gamle.
Claus Riis’ gate (Oslo)

**Claus Riis’ gate** (7A–7C, 2–6B) er en gate på Ila i bydel Sagene i Oslo. Gaten går fra Maridalsveien til Uelands gate, men ved nummer 7 må man gå rundt, fordi det er en skrent ned i Iladalen park. Gaten fikk sitt navn i 1891 og er oppkalt etter forfatter Claus Pavels Riis (1826–86).

## Nr 7 - «Ilaslottet»
Lyrikeren Gunvor Hofmo (1921-95) vokste opp i Iladalen, i hjørneleiligheten i øverste etasje i murgården Claus Riis' gate 7a på kanten av leireskrenten.

Arkitekttegningene til bygget er datert år 1900. Leilighetene – 6-7 i hver etasje – var små, for det meste ett rom og kjøkken. For enden av korridorene, en halv trapp ned, lå to avtreder i hver av de fire etasjene. Disse åtte fellesdoene skulle strekke til for beboere fra mer enn 25 leiligheter. Det var derfor planer om et pissoar i bakgården, men det ble aldri realisert. En lyssjakt førte ned gjennom hele bygget. Fra denne sjakten, underetasjen og jordkjelleren slo det opp en stank av mugg og fukt. Det forekom ofte lekkasjer og brudd på kloakkrør. I 1910 ble det lagt inn elektrisk lys, men vannklosett først i 1960. Huset raget over sine omgivelser før det ble reist mursteinsblokker på 1930-tallet. Nr 7 fikk derfor kallenavn som «Ilaslottet» og «Himmelspretten», i  tillegg til «Livsfare» og «Dettanedgården» - for da den var nybygd, raste taket og halve fjerde etasjen ut. I ni år stod huset tomt fordi ingen våget å bo der.

Som fjortenåring beskrev Gunvor Hofmo barndomshjemmet og strøket rundt slik i en skolestil: «*I en gammel skjev murgård som ser ut som den vil falle ned i [[Iladalen|Ila-dalen]] hvert øieblikk, bor jeg. For mange år tilbake var Ila-dalen ene virkelig dal. Store dyrkede jorder og marker så langt en kunne se. Og øverst [[Lovisenberg sykehus]], med [[Ilabekken|Ila-bekken]] rislende muntert nedenfor. Min tyveårige søster forteller at de lekte [[gjemsel]] i høisåtene...Nu ligger det en liten dal med små hytter og [[kjøkkenhage|kjøkkenhaver]] omkranset av store murgårder. Det er mest gamle utslitte mennesker som eier de små hyttene og har en liten haveflekk som de pusler og steller med hele dagen. De gamle rynkede ansikter har en egen ro over sig når de driver der og steller.*»
## Referanser


## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Arkeologiåret 1513

**Arkeologiåret 1513** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1513.

## Utforskninger

## Utgravninger

## Funn

## Publiseringer

## Andre hendelser

## Fødsler
*Ambrosio de Morales, spansk humanist, historiker og arkeolog (død 1591)
*ca. 1510 – Pirro Ligorio, italiensk manieristisk billedkunstner, antikvar, arkitekt og hagedesigner (død 1583)

## Dødsfall
...

Fil:Ambrosio de Morales.JPG|Ambrosio de Morales
Fil:Pirro Ligorio.jpg|Pirro Ligorio