open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Achensee

**Achensee** er Tirols største innsjø og ligger 929&nbsp;meter over havet i *Achental*, en nordlig sidedal til Inndalen. Sjøen er 9&nbsp;km lang (i nord–syd-retning), opptil 1&nbsp;km bred, 7&nbsp;km² stor og opptil 130&nbsp;m dyp. Den har veldig rent og klart vann. Siden den er forholdsvis kald, er den ikke spesielt attraktiv for bading, men er på grunn av de gunstige vindbetingelsene populær blant vindsurfere.

Achensee og Achental danner grensen mellom Karwendelfjellene i vest og Rofan i øst. Ved sjøen og i dalen bor 4800 innbyggere fordelt over en rekke mindre landsbyer som hører til kommunene Eben am Achensee og Achenkirch. Dalen drenerer egentlig nordover mot Bayern (via *Ache* og Isar til Donau), men gjennom bygningen av et vannkraftverk ved Achensee ledes nå mesteparten av dalens vann sydover til Inn. Siden Achental hører til det tyrolske distriktet Schwaz, oppfattes den også som en sidedal av Inndalen, selv om den altså geografisk sett er en sidedal av Isar. Den nærmeste byen i Inndalen er Jenbach. Forbindelsen dit skjer både via vei og via tannhjulbanen Achenseebahn, som korresponderer med linjebåtene på Achensee. Nordover består en veiforbindelse fra Achental til Bayern i Tyskland.

## Bilder

Achensee winter.jpg|Vinterlig Achensee sett fra fjellet
Achenseebahn Seespitz.jpg|Achenseebahns endestasjon


## Kilder
*  Achensee i Den Store Danske Encyklopædi

## Eksterne lenker
*
Pitztal

**Pitztal** er en sydlig sidedal til Oberinntal i Tirol. Den ligger mellom Kaunertal i øst og Ötztal i vest, og begynner omtrent vis-à-vis Imst. Derfra strekker den seg 40&nbsp;km sydover inn i Ötztal-Alpene. Disse fjellene, som omgir dalen, når 3772&nbsp;moh. i Wildspitze. Dalens elv heter *Pitze* og har et tilsigsfelt på 309&nbsp;km².

Pitzdal har 7&nbsp;500 innbyggere i fire kommuner. Fra dalinngangen og oppover (sørover) er dette:
* Arzl im Pitzdal
* Wenns
* Jerzens
* St. Leonhard im Pitztal

Ved Wenns er en forbindelse til Kaunertal over passet Pillerhöhe.
Jacopo Bellini

**Jacopo Bellini** (født omkring 1396 i Venezia, død omkring 1470 samme sted) var en italiensk renessansemaler. Jacopo var en av grunnleggerne av renessansemaleriet i Venezia og Nord-Italia. Hans sønner Gentile og Giovanni Bellini og hans svigersønn Andrea Mantegna var også berømte malere. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han ble født i Venezia og var elev av Gentile da Fabriano. I 1411–1412 var han i Foligno, hvor han med Gentile arbeidet med *[[Palazzo Trinci]]*-freskene. I 1423 var Bellini i Firenze, hvor han studerte de nye verkene av Brunelleschi, Donatello og Masaccio.

### Maler
I 1424 åpnet han i Venezia et atelier, som han drev helt til sin død.

Mange av hans største verker har forsvunnet, deriblant den enorme «Korsfestelse» (1436) i katedralen i Verona. Fra omkring 1430 er «Madonna og barnet» (i *[[Accademia Carrara]]*), tilegnet Gentile da Fabriano. I Ferrara, hvor han tjente Leonello d'Este sammen med Leon Battista Alberti, utførte han i 1441 et siden tapt portrett av marquisen d'Este. I denne perioden utførte han også *«Madonna dell'Umiltà»*, muligens bestilt av en av Leonellos brødre.

Påvirkningen fra Masolino da Panicale mot mer moderne, tidlige renessansemotiv er tydelig i «Madonna med barn» (1448) i *[[Pinacoteca di Brera]]*: For første gang er perspektiv tilstede, og figuren er mer monumental. Senere bidro han med verk (nå tapt) i de venetianske kirkene *[[San Giovanni Evangelista]]* (1452) og Markuskirken (1466). Fra 1459 eksisterer «Madonna med velsignet barn» i *[[Gallerie dell'Accademia]]*.

Senere oppholdt han seg i Padova, hvor han underviste den unge Andrea Mantegna i perspektiv og klassiske motiver, og hvor han i 1460 fullførte et (nå tapt) portrett av Erasmo Gattamelata. Fra denne sene perioden finnes en «Korsfestelse» i Castelvecchio i Verona og «Bebudelse» i *Sant'Alessandro* i Brescia.

Få av hans malerier finnes i dag, men to skissebøker har overlevd. Én av dem finnes i *[[British Museum]]* og den andre i *[[Louvre]]*, og de viser en interesse for landskap og arkitektur og er hans viktigste arv. Hans fortsatt eksisterende verker viser hvordan han brukte sentralperspektivet, dekorative mønster og prektige farver overens med den venetianske malerskole.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sør-Afrikas provinser

**[[Sør-Afrika]]** er delt inn i ni **provinser**. Etter valget i 1994 ble Sør-Afrikas tidligere bantustaner reintegrert, og de fire eksisterende provinsene ble delt opp i ni.

I desember 2005 forandret det 12. tillegget til grunnloven grensene til syv av provinsene.

## Oversikt
Provinsene er nummerert i henhold til kartet til høyre og er som følger:

## Historie
Fra etableringen av Unionen Sør-Afrika i 1910 hadde Sør-Afrika fire provinser som bestod av inndelingene som eksisterte før andre boerkrig: to britiske kolonier (Kappkolonien og kolonien Natal) og to boerrepublikker (Oranjefristaten og Transvaal).

Segregeringen av den svarte befolkningen startet i 1913 da det svarte flertallets eierskap til land ble underlagt restriksjoner i visse områder på totalt 13 % av landet. Fra sent i 1950-årene ble disse områdene gradvis konsolidert til «bantustaner» som fungerte som *[[de jure]]* stater for den svarte befolkningen under apartheid. Bantustanen Transkei var i 1976 den første som aksepterte uavhengighet fra Sør-Afrika, og selv om denne uavhengigheten aldri ble anerkjent av noe land, fulgte etterhvert tre andre bantustaner.

## Provinsene fra Unionen til slutten av apartheid

## Stammeområder erklært uavhengige bantustaner av den sørafrikanske staten
Stammeområdene som ble erklært uavhengige av Sør-Afrika, er kjent som TBVC-statene.

## Avhengige bantustaner
Stammeområder som ikke ble tildelt «uavhengighet» fra Sør-Afrika, eller som nektet å ta imot uavhengighet (se bantustan):

## Referanser
Pauline Betz

**Pauline May Betz Addie** (født 6. august 1919 i Dayton, Ohio, død 31. mai 2011 i Potomac, Maryland) var en amerikansk tennisspiller.

Betz vant seks Grand Slam-titler, fem i single og en mixeddouble. Betz kom til finalen i amerikanske mesterskapet seks år på rad 1941&ndash;46, hvorav hun vant fire. I 1942 og 1943 beseiret hun Louise Brough og i 1944 Margaret duPont og i 1946 Doris Hart. I 1946, i den første Wimbledon-turneringen etter andre verdenskrig, vant hun finalen over Louise Brough med 6-2, 6-4. Hun deltok også på det amerikanske Wightman Cup-laget i 1946. 

Pauline Betz ble i 1965 opptatt i International Tennis Hall of Fame.

## Grand Slam-titler
*  **[[French Open|Franske mesterskapet]]:**
** Mixeddouble – 1946 (sammen med Budge Patty)

*  **[[Wimbledon (tennis)|Wimbledon]]:**
** Single damer – 1946 (hun beseiret Louise Brough Clapp med 6-2, 6-4 i finalen)

*  **[[US Open (tennis)|Amerikanske mesterskapet]]:**
** Single damer – 1942 (hun beseiret Louise Brough Clapp med 4-6, 6-1, 6-4 i finalen)
** Single damer – 1942 (hun beseiret Louise Brough Clapp med 6-3, 5-7, 6-3 i finalen)
** Single damer – 1944 (hun beseiret Margaret Osborne duPont med 6-3, 8-6 i finalen)
** Single damer – 1946 (hun beseiret Doris Hart med 11-9, 6-3 i finalen)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Pauline Betz obituary, theguardian.com
*
Benedikt fra Sandomierz

**Benedikt fra Sandomierz** var en polsk renessansearkitekt, sannsynligvis sønn av innvandrende fra det bayersk-frankiske område.

Sammen med Bartolommeo Berrecci gjenoppbygget han Slottet på Wawel i Kraków under Sigismund I av Polen, etter at det brant ned i 1499.

## Litteratur
* S. Tomkowicz: *Benedykt Sandomierzanin, budowniczy zamku krakowskiego w trzecim dziesiątku lat XVI wieku*
* J. Dobrowolski: *Sztuka Krakowa*, Kraków 1971 
* J. Szablowski: *Kilka uwag o zamku królewskim w Piotrkowie, dziele mistrza Benedykta, budowniczego Zygmunta I* 
* T. Ratajczak: *Mistrz Benedykt – królewski architekt Zygmunta I*, Kraków 2011 
## Referanser
Svilen Rusinov

**Svilen Rusinov**  (bulgarsk: Свилен Русинов )  (født 29. februar 1964) er en  bulgarsk bokser. Under Sommer-OL 1992 i Barcelona Spania vant han bronse i super tungvekt.  Han ble profesjonell i 1999 der han bokset en kamp som han vant, deretter la han opp.
## OL-medaljer
*  1992  Barcelona -  Bronse i boksing, supertungvekt  Bulgaria

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Asbjørn Dyrendal

**Asbjørn Dyrendal** (født 1965) er en norsk religionshistoriker. Han er professor ved Institutt for filosofi og religionsvitenskap på NTNU. Han har særlig forsket på satanisme og apokalyptisk tenkning, men har i de senere år vært mest faglig opptatt av konspirasjonskultur og -teorier. 

Han tok doktorgrad på en avhandling om amerikanske evangelikale og satanismepanikk. Dyrendal er en fremtredende forsker og ekspert på satanisme, og har ledet en forskergruppe om dette fagfeltet. Han har skrevet bok om demonforestillinger, vitenskapelige artikler om satanisme, konspirasjonskultur, fagteori og dommedag, samt populærvitenskapelig om beslektede emner. Han har redigert bøker om pseudovitenskap, millenarisme og fundamentalisme. Han blir mye brukt som kommentator i media. I 2019 utgav han sammen med Terje Emberland en kort innføringsbok i *Hva er konspirasjonsteorier* til Universitetsforlagets Hva er-serie.

Asbjørn Dyrendal har vært aktiv medarbeider i tidsskriftet *[[Skepsis (organisasjon)|Skepsis]]* og har vært redaktør for nettstedet skepsis.no. Han publiserte 1275 innlegg på Skepsis-bloggen mellom 2007 og 2013.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dyrendals ansattside på NTNU.no
	

* Innlegg av Asbjørn Dyrendal på Skepsis-blokken
Kaunertal

**Kaunertal** er en sydlig sidedal til Oberinntal i Tirol. Den ligger øst for Pitztal og begynner ved Prutz. Derfra strekker den seg først litt østover og så 20&nbsp;km sydover inn i Ötztal-Alpene. Dalen slutter ved Gepatschferner, en av Østerrikes største isbreer. Hele dalen er vernet som naturpark. Dalens elv heter *Faggenbach*.

Kaunertal har 1700 innbyggere i fire kommuner. Fra dalinngangen og oppover er dette:
* Faggen
* Kauns
* Kaunerberg
* Kaunertal

## Referanser
Stubai-Alpene

**Stubai-Alpene** (tysk *Stubaier Alpen*) er en fjellgruppe i Sentral-Alpene i Tirol. De utgjør Øst-Alpenes nest største fjellmassiv etter Ötztal-Alpene (målt i arealet som ligger høyere enn 3000&nbsp;meter over havet). Massivet omfatter også en rekke større isbreer. Målt etter gruppens høyeste topp, må Stubai-Alpenes Zuckerhütl (3507&nbsp;moh.) derimot se seg slått av flere andre fjellmassiver i Øst-Alpene (bl.a. Ortler, Hohe Tauern, Zillertal-Alpene).

Grensen mellom Østerrike (med Nord-Tirol) og Italia (med Syd-Tirol) passerer gjennom Stubai-Alpene langs med Alpenes hovedkam. Gruppens østerrikske del er adskillig større enn dens italienske.

## Avgrensning
Stubai-Alpene begrenses
* i nord av Oberinntal (mot Wetterstein- og Karwendelmassivet),
* i øst av Wipptal (mot Tux- og Zillertal-Alpene),
* i syd av Jaufenpasset, Passeier og Timmelspasset (mot Sarntal-Alpene),
* i vest av Ötztal (mot Ötztal-Alpene).

## Topper
Stubai-Alpenes høyeste topper er:
* Zuckerhütl (3507 moh.)
* Schrankogel (3497 moh.)
* Ruderhofspitze (3473 moh.)
* Wilder Pfaff (3458 moh.)
* Wilder Freiger (3419 moh.)

Andre topper er kjent på grunn av sin markante form og/eller den givende toppturen. Et utvalg av disse er:
* Habicht (3277 moh.)
* Nockspitze (2406 moh.)
* Serles (2718 moh.)
* Stubaier Wildspitze (3340 moh.)
* Tribulaun (2780, 2946 og 3097 moh.)
* Wilde Leck (3361 moh.)

## Daler og videre inndeling
Gjennom flere større og mindre daler deles Stubai-Alpene i noen mindre fjellgrupper. De viktigste dalene er Stubaital, som har gitt navn til hele fjellmassivet, og som ligger midt i området; og Sellraintal helt i nord.

Rundt Sellraintal ligger *Sellrainer Berge* (opptil 3194 moh. i Gleirscher Fernerkogel). Mellom Inntal, Sellrain og Wipptal ligger *Kalkkögel* (opptil 2804 moh. i Schlicker Seespitze). Mellom Stubaital og Wipptal ligger *Serleskamm* (opptil 2840 moh. i Kirchdachspitze) og *Habicht-Elfer-Kamm* (opptil 3277 moh. i Habicht).

Resten av Stubai-Alpene omtales ofte som *Hochstubai*. Den omfatter de største isbrelagte områdene og gruppens høyeste topper.

## Eksterne lenker
*
Bartolommeo Berrecci

**Bartolommeo Berrecci** (født 1480 i Pontassieve ved Firenze, død 1537 i Kraków), var en polsk-italiensk renessansearkitekt, som sammen med Benedikt fra Sandomierz gjenoppbygget det kongelige slottet Wawel i Kraków under Sigismund I av Polens styre, etter at slottet brant ned i 1499.

Hans lærer i Firenze var muligens Andrea Ferrucci. Han kom til Polen i 1516 etter invitasjon av biskopen Jan Łaski. I Kraków overtok han arbeidsverkstedet til Francesco Florentino, som døde i 1516. Der arbeidet han sammen med Bernardino di Gianotis, Giovanni Cini fra Siena, Mikołaj Castiglione og fem medlemmer fra Soli-familien. Han arbeidet i Kraków, Niepołomice, Poznań og Tarnów.
I Polen ble han svært velstående. Han var eieren av hus og ét teglverk. Han ble myrdet av en sjalu italiensk kunstner i Kraków og ble begravet i Bożego Ciała-kirken i Kazimierz ved Kraków.

De viktigste verkene til Berrecci er kapellet til de siste Jagellonerne, Sigismund kapell for Zygmunt I Stary ved Wawel (1517&ndash;1533) i Kraków; det er betraktet å være det mest storslagne eksempelet på italiensk renessansearkitektur utenfor Italia. Noen år senere bygget Santi Gucci sarkofagene til Zygmunt II August – Zygmunt I Starys og Anna Jagiellonkas sønn. De ble bygget inne i kapellet.

Han gjenoppbygget også Wawel, lagde en forlengelse av Niepołomice slott, lagde en baldakin for sarkofagen til Vladislav II Jagello. Han fullførte også sarkofagene til biskopene Jan Konarski (døde i 1525) og Piotr Tomicki (døde i 1535) i Wawel-katedralen. Dessuten konstruerte han sarkofagen til Barbara Tarnowska, og én sarkofag i katedralen i Tarnów.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Polsk
* sylwetka Polsk
Tore W. Aas

**Tore Wilhelm Aas** (født 24. juli 1957) er en norsk komponist, arrangør, produsent og dirigent, som er ansatt som musikkprofessor på NLA i Oslo. Han har jobbet i mange år som plateprodusent for en rekke norske og utenlandske artister. I 1988 startet han Oslo Gospel Choir og har avholdt mange konserter og turnéer med disse i inn- og utland. 

Tore Aas har produsert og komponert i mange år innenfor ulike genre; messer, salmer, gospel, musikaler, popsanger, liturgisk musikk m.m. En av hans mest kjente sanger er julesangen *[[En stjerne skinner i natt]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Presentasjon på Oslo Gospel Choirs nettside
Tommy Körberg

**Bert Gustav Tommy Körberg**, tidligere *Thuresson* (født 1948) er en svensk sanger og skuespiller. Allerede som barn hadde Tommy Körberg lokale opptredener og var solist i kor. Den store debuten kom år 1968 med albumet *Nature Boy*, som ga ham en Grammis som «Årets Nykomling».  I 1960-årene var han medlem av gruppa Tom & Mick & Maniacs. I 1970-årene forlot han popmusikken og ble medlem i de mer eksperimentelle gruppene Solar Plexus (1972) og Made in Sweden (1975).

Körberg har samarbeidet med blant andre Sissel Kyrkjebø og Oslo Gospel Choir.

Han spilte rollen som Lill-Klippen i filmen *[[Ronja Røverdatter (film fra 1984)|Ronja Røverdatter]]* fra 1984.

Körberg har fremført det svenske bidraget til Eurovision Song Contest to ganger: «Judy, min vän» (1969) og «Stad i ljus» (1988).

Både i den engelske originaloppsetningen i 1986–1987 og i den svenske versjonen av Benny Anderssons og Björn Ulvaeus' musikal ''Chess'' (tekst: Tim Rice) spilte han rollen som Anatolij Sergievskij, hvor han blant annet fremførte «Anthem».

På musikalscenen har han blant annet også spilt hovedrollen som Jean Valjean i ''Les Misérables'' og rollen som kaptein von Trapp i *[[Sound of Music]]*.

## Diskografi
**Soloalbum (utvalg)**
* 1968: *[[Nature Boy (album)|Nature Boy]]* (som Tom)
* 1969: *Judy min vän*
* 1969: *[[Tommy Körberg Spotlight]]*
* 1970: *[[Tommy (Tommy Körberg)|Tommy]]*
* 1971: *[[Tommy Körberg (album)|Tommy Körberg]]*
* 1973: *[[Tommy Körberg sjunger Birger Sjöberg]]*
* 1976: *[[Den vackraste visan]]*
* 1979: *[[Drömmen om Elin (album)|Drömmen om Elin]]*
* 1979: *[[Blixtlås]]*
* 1982: *[[Tolkar Jacques Brel]]*
* 1988: *[[Spotlight (album)|Spotlight]]*
* 1988: *[[…är…|...är...]]*
* 1989: *[[Julen är här]]*
* 1990: *[[Livslevande]]*
* 1993: *[[Jag skulle vilja våga tro]]*
* 1994: *[[Ravaillac]]*
* 1996: *[[Evergreens]]* – med Kungliga Filharmoniska Orkestern
* 1997: *[[Aniara (Körberg og Dominique-album)|Aniara]]* – med Carl-Axel Dominique
* 1999: *[[Sånger för ensamma älskare]]* 
* 2000: *[[Hits (Tommy Körberg-album)|Hits]]*
* 2000: *[[Stilla natt (Tommy Körberg-album)|Stilla natt]]*
* 2003: *[[Gränslös – det bästa]]*
* 2007: *[[Rakt upp och ner]]*
* 2010: *[[Songs for Drinkers and Other Thinkers]]*
* 2011: *[[Tommy Körberg X 4]]*
* 2012: *[[Sjung tills du stupar]]*
* 2014: *[[Tommys jul]]*

## Priser (utvalg)
* 1969 – Grammis (for *Tom*, *Nature Boy* i kategorien ”Årets populärdebutant”)
* 1984 – Edvardpriset
* 1991 – Guldmasken (som ”Bästa manliga musikalartist” for innsatsen i musikalen *[[Les Misérables (musikal)|Les Misérables)]]*
* 1995 – Karl Gerhards Hederspris
* 2003 – Guldmasken (som ”Bästa manliga musikalartist” for innsatsen i musikalen *[[Chess (musikal)|Chess]]*)
* 2006 – Thore Ehrlings minnesfond
* 2008 - Grammis for ”Årets dansband/schlager” (med Benny Anderssons orkester og Helen Sjöholm)
* 2012 – Cornelis Vreeswijk-stipendet
* 2019 – Nils Ferlinsällskapets Trubadurpris
* 2021 – Medaljen för tonkonstens främjande

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Körbergs impresario
Unni Torkildsen

**Unni Torkildsen** (født 14. august 1901 i Kristiania, nåværende Oslo, død 20. juni 1968) var en norsk skuespillerinne. 

Hun debuterte på Nationaltheatret våren 1924, i rollen som Ofelia i *Hamlet*, og viste straks at hun kunne tolke kvinneskjebner på en følsom og varm måte. Hun tok på seg store Ibsenoppgaver som Fru Linde i *[[Et dukkehjem]] og Fru Bernick i [[Samfundets støtter]]*, men også en lang rekke Bjørnson-kvinner som Laura i *De nygifte*, Helene i *Naar den ny vin blomstrer* og Karen i *[[Geografi og Kærlighed|Geografi og kjærlighed]]*.  

Hun tilbrakte hele sin karriere ved Nationaltheatret, til sykdom i 1964 tvang henne til å trekke seg tilbake før tiden. Hun hadde da spilt i over 150 ulike stykker ved teatret. Hennes avskjedsrolle var Dronning Jemina i George Bernard Shaw-stykket *Keiseren av Amerika* som ble en stor publikumssuksess med over 50 forestillinger vinteren 1963-64.

Torkildsen spilte i en rekke filmer, hvorav *Den store barnedåpen* og *Herren og hans tjenere* er blant de mest kjente. 

Unni Torkildsen var gift med skuespillerene Olafr Havrevold og senere Oscar Egede-Nissen.

I 1965 ble hun tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull

## Filmografi
* 1959 – *[[Herren og hans tjenere]]* 
* 1958 – *[[Ut av mørket]]*
* 1954 – *[[Portrettet (film)|Portrettet]]*
* 1946 – *[[Så møtes vi imorgen]]*
* 1937 – *[[To levende og en død (film fra 1937)|To levende og en død]]*
* 1932 – *[[Prinsessen som ingen kunne målbinde]]*
* 1931 – *[[Den store barnedåpen]]*  
* 1925 – *[[Fager er lien]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tapio Korjus

**Tapio Korjus** (født 1961 i Veckelax) er en tidligere finsk spydkaster.

Korjus var blant Finlands fremste spydkastere i 1980-årene, men fikk ikke noe internasjonalt gjennombrudd før i 1988.
Under OL 1988 i Seoul i Sør-Korea innehadde Korjus andreplassen i det meste av finaleomgangen. Med konkurransens siste kast kastet han 84,28 meter, og sikret dermed gullet. Sølvmedaljen gikk til den unge Jan Železný, som senere skulle bli historiens mest dominerende spydkaster.

Etter at Korjus la opp som spydkaster, fungerte han som spydtrener, bl.a. for den kvinnelige kasteren Mikaela Ingberg.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sverre Morken

**Sverre Morken** (født 19. april 1945) er en norsk kunster som er mest kjent for å ha formgitt en lang rekke norske frimerker og sedler.

Han vokste opp på et småbruk i Folldal med Rondane som nærmeste nabo, og flyttet til Nittedal i 1977. 

Han seilte på Østen og Australia som ung mann. Deretter utdannet han seg som treskjærer og i bokkunstfaget i Oslo. 

I Norges Banks seddeltrykkeri var han grafiker siden 1972 med ansvar for design og gravering av forsidene på pengesedler. I over 30 år har han gravert frimerker for Posten Norge. 

Da avbildningen av Norges riksvåpen til offentlig bruk skulle omarbeides, var det Morken som fikk ansvaret for oppgaven. Hans utforming fra 1992 brukes idag av statlige myndigheter som den offisielle avbildningen av riksvåpenet.

På 50-kronerseddelen har han portrettert eventyrfortelleren Peter Christen Asbjørnsen. Vi kan se et glimt av vannet Ørfiske og dermed Nittedal i bakgrunnen.

I flere sammenhenger har Morken hentet motiver fra Nittedal kommune. Frimerkene med landpostbudet Roar Ramstad foran plassen Mago nord i bygda og steinhoggeren Roll Molander i steinbruddet på Gjelleråsen.

29. juni 2004 fikk Sverre Morken overrakt Kongens fortjenstmedalje i gull. Sverre Morken mottok denne æresbevisning for sin innsats innenfor grafikk og design. Hans arbeide med sedler og frimerker har vært et vesentlig bidrag til at norske sedler og frimerker har fått internasjonal anerkjennelse for sin høye kunstneriske standard og ofte fremstår som eksempler i estetisk utforming.

Morken har i løpet av 30 år designet mer enn 150 frimerker. Dette arbeidet har resultert i en rekke internasjonale priser. Blant annet har norske frimerker blitt kåret til verdens vakreste. Sverre Morken vant i 2003 stor heder for frimerkene utgitt til 100-årsjubileet for Nobels fredspris. Han er også tildelt "Merket for god design" sammen med Enzo Finger for frimerket utgitt til markeringen av kong Olav Vs fødsel. Morken har laget ti prosent av alle norske frimerker som er gitt ut siden 1855.

Morken har eget atelier og galleri i Nord-Atndalen.
UN Käerjéng 97

**UN Käerjeng 97** er en fotballklubb fra Bascharage i det sørvestlige Luxembourg. Klubben ble dannet i 1997 etter at klubbene Union Sportive Bascharage og Jeunesse Hautcharage ble slått sammen.

Klubben er mest kjent for å ha sensasjonelt slått ut Lillestrøm av 1. runde av kvalifiseringen til UEFA-cupen.

## Eksterne lenker
*
Aggressor

:*For den norske musikeren med pseudonymet «Aggressor», se [[Carl-Michael Eide]].*

***Aggressor*** er debutalbumet til det norske thrash metal-bandet Nocturnal Breed.

## Sporliste
# «Rape the Angels» (4:30)
# «Frantic Aggressor» (2:45)
# «Maggot Master» (5:36)
# «Nocturnal Breed» (4:06)
# «Evil Dead» (Death-cover) (2:52)
# «Metal Storm Rebels» (2:14)
# «Dead Dominions» (6:47)
# «Alcoholic Rites» (3:17)
# «Revelation 666» (4:00)
# «Blaster» (3:50)
# «Locomotive Death» (5:08)

## Personell
### Musikere
*S.A. Destroyer – Gitar, bass og vokal
*Ed Damnator – Gitar, bass og ekstravokal
*Astennu – Session gitar
*Rick Hellraizer – Session trommer

### Annet
*Produsent – S.A. Destroyer og Ed Damnator
*Miksing – Thomas Sørlie, S.A. Destroyer og Ed Damnator
*Mastering – Tom Kvåsvoll
*Logo – S.A. Destroyer og Dagfinn Ovstrud
*Frontcover – John Bergin
Varden Amfi

**Varden Amfi** er et kommunalt eid fotballstadion i Fyllingsdalen i Bergen og er i dag hjemmebane til FK Fyllingsdalen, stadionet ble åpnet i 1992.

Varden Amfi ble tidligere benyttet av både Fyllingen og Løv-Ham, som senere ble slått sammen til FK Fyllingsdalen. Frem til og med 1996, da Fyllingen rykket ned fra 1. divisjon, ble det spilt toppfotball på Varden. Stadionet ble også brukt av Løv-Ham frem til klubben rykket opp til 1. divisjon i 2004, men ble ikke godkjent til bruk i norsk toppfotball. Løv-Ham flyttet da til Krohnsminde kunstgressbane.

Sommeren 2007 offentliggjorde Bergen kommune, i samarbeid med Trond Mohn, en plan for å ruste opp Varden Amfi til toppfotballstandard til 2008. Det ble lagt kunstgress med undervarme, flomlys og garderobe- og publikumsfasiliteter ble i oppgradert for å oppfylle kravene.  Forsinkelser gjorde imidlertid at Løv-Ham måtte spilte sine første hjemmekamper i 2008-sesongen i Vestlandshallen. Løv-Ham spilte sin første kamp på den oppgraderte Varden Amfi den 19. juli 2008 mot Sogndal, kampen ble sendt på tv og endte med 1&ndash;0 seier for Sogndal. Arbeidene på stadion ble ikke ferdigstilt før sommeren 2009.

Før Varden Amfi ble åpnet benyttet Fyllingen, og delvis også Løv-Ham, seg av Varden Kunstgress som ligger ved siden av Varden Amfi og som i dag benyttes som treningsbane og i lavere divisjoner. Tilskuerrekorden på Varden Amfi er 11&nbsp;033, satt 23. juni 1992 i forbindelse med møtet mellom Fyllingen og Sportsklubben Brann. Etter utbyggingen og oppgraderingen har Varden Amfi i dag en kapasitet på 3&nbsp;500.

## Referanser
Varden Kunstgress

**Varden Kunstgress** er en kommunal idrettsbane i Fyllingsdalen i Bergen som benyttes til fotball og amerikansk fotball. Banen var hjemmebanen til Fyllingen Fotball frem til Varden Amfi ble bygget ved siden av i 1992, med unntak av et kort mellomspill på Krohnsminde. I dag benyttes den av aldersbestemte fotballag i FK Fyllingsdalen samt av det amerikanske fotballaget Bergen Storm.

## Referanser
No Retreat… No Surrender

:*For den amerikanske actionfilmen fra 1986, se [[No Retreat, No Surrender]]

***No Retreat... No Surrender**'' er det andre studioalbumet til det norske black/thrash metal-bandet Nocturnal Breed.

## Sporliste
# «The Artillery Command» (3:12)
# «Thrash the Redeemer» (3:13)
# «Warhorse» (3:41)
# «Killernecro» (2:09)
# «No Retreat... No Surrender» (5:02)
# «Beyond Control» (1:18)
# «Sodomite» (3:59)
# «Fists of Fury» (2:35)
# «Under the Blade» (Twisted Sister-cover) (4:01)
# «Roadkill Maze» (3:45)
# «Possessed» (2:57)
# «Armageddon Nights» 08:13)
# «Outro – Insane Tyrant» (1:02)

## Personell
### Musikere
*S.A. Destroyer – Gitar, bass og vokal
*Ed Damnator – Gitar
*I. Maztor – Ekstravokal, elektrisk og akustisk gitar
*Tex Terror – Trommer og ekstravokal
*Thomas Sørlie – Keyboard og sampling

### Annet
*Produsent – Nocturnal Breed
*Miksing – Thomas Sørlie og Nocturnal Breed
*Mastering – Tom Kvåsvoll
*Logo – S.A. Destroyer og Dagfinn Ovstrud
*Frontcover – Anders Balteskard
Erik Lundqvist

**Erik Lundqvist** (født 29. juni 1908 i Grängesberg, død 7. januar 1963) var en svensk friidrettsutøver som var aktiv som spydkaster i årene rundt 1930. Han var den første spydkasteren som kastet lenger enn 70 meter.

## Karriere
Under OL 1928 i Amsterdam vant han gull med et kast på 66,60&nbsp;, foran ungareren Bela Szepes (sølv med 65,26) og nordmannen Olav Sunde (bronse med 63,97). Samme år satte han ny verdensrekord med et kast på 71,01, og forbedret dermed rekorden til finske Eino Penttilä med over en meter.

Verdensrekorden ble stående i to år, men som svensk rekord ble kastet stående til 1936, da Lennart Atterwall forbedret den til 71,72 m. 

## Eksterne lenker
*
The Tools of the Trade

***The Tools of the Trade*** er det tredje studioalbumet til det norske black/thrash metal-bandet Nocturnal Breed.

## Sporliste
# «Give'en Hell» (5:19)
# «Slaughter Division» (3:20)
# «Resistance Is Futile» (3:32)
# «The Tools of the Trade» (5:37)
# «Down By Law» (3:25)
# «The Sabbath Man» (5:41)
# «Skeleton of Sin» (2:15)
# «Black Tooth Grin» (3:33)
# «Silvertongue Devil» (4:38)
# «Ballcrusher» (3:16)
# «Knuckledust» (4:31)
# «Scarred» (7:05)

## Personell
### Musikere
*S.A. Destroyer – Bass og vokal
*I. Maztor – Gitar og ekstravokal
*Ben Hellion – Gitar og ekstravokal
*Tex Terror – Trommer og ekstravokal

### Annet
*Produsent – Nocturnal Breed
*Miksing – Thomas Sørlie og Nocturnal Breed
*Mastering – Tom Kvåsvoll
*Logo – S.A. Destroyer og Dagfinn Ovstrud
*Frontcover – Nicodemus 13
Eino Penttilä

**Eino Penttilä** (født 27. august 1906 i Joutseno, død 24. november 1982 i Björneborg) var en finsk spydkaster på 1920- og 30-tallet. Han deltok i to olympiske leker og vant en bronsemedalje.

1. oktober 1927 satte han ny verdensrekord i Viborg med et kast på 69,88 meter. Dermed forbedret han rekorden til landsmannen Jonni Myyrä med en meter og 33 cm. Etter dette ble Penttilä regnet som favoritt til å ta gull under OL 1928 i Amsterdam. Der var han imidlertid ikke i sin beste form, og gikk glipp av medaljer. Gullmedaljen gikk til svenske Erik Lundqvist.  

Fire år senere i Los Angeles gikk det bedre for Penttilä. Fra å være femtemann i kvalifiseringen med et kast på 64,28, forbedret han seg til 68,70 og tok bronsedaljen bak to landsmenn &ndash; den overlegne Matti Järvinen (gull med 72,71 m) og Matti Sippala (sølv med 69,80 m).

## OL-medaljer
* 1932  Los Angeles -  Bronse i friidrett, spydkast

## Eksterne lenker
*
Noora

**Noora** kan sikte til:

*Kvinnenavnet Noora, som også transkriberes *Noora* eller *Noura*
*Sangeren Noora Noor, som kjennes under kunstnernavnet *Noora*
*Covid-19-vaksinen Noora, utviklet i Iran
Juan Hernández

**Juan Bautista Hernández Pérez** (født 24. desember 1962) er en  tidligere cubansk bokser. I OL 1980 i Moskva vant han gull i bantamvekt etter at han slo Bernardo Pinango fra Venezuela i finalen. Da han vant den olympiske gullmedaljen var han bare 17 år gammel.

## OL-medaljer
* 1980  Moskva -  **Gull** i boksing, bantamvekt  Cuba

## Eksterne lenker
*
Fields of Rot

***Fields of Rot*** er det fjerde studioalbumet til det norske black/thrash metal-bandet Nocturnal Breed.

## Sporliste
# «Wicked, Vicious & Violent» (4:11)
# «Fields of Rot» (2:53)
# «Too Damned to Conquer» (2:50)
# «Manskinner» (3:01)
# «In Sickness and in Hell» (4:17)
# «Invasion of the Body-Thrashers» (3:26)
# «Iron Bitch» (3:14)
# «Code of Conduct» (2:19)
# «The Dead» (3:14)
# «Scything Harrow» (3:05)

## Personell
### Musikere
*S.A. Destroyer – Bass og vokal
*A.E. Rattlehead – Gitar og ekstravokal
*Ben Hellion – Gitar og ekstravokal
*Tex Terror – Trommer og ekstravokal
*Espen Vedvik – Ekstravokal
*Morten Næss – Ekstravokal

### Annet
*Produsent – Nocturnal Breed
*Co-produsent – Espen Vedvik og Morten Næss
*Miksing – Hugo Alvarstein
*Mastering – Hugo Alvarstein
*Logo – S.A. Destroyer, C. Demon og Kjetil Nystuen
*Frontcover – Kjetil Nystuen

## Eksterne lenker
*
Ivajlo Marinov

**Ivajlo Marinov** (bulgarsk: Ивайло Маринов) (født 12. juli 1960 i Varna) er en bulgarsk bokser. Under Sommer-OL 1980 i Moskva vant han bronse i lett fluevekt og under Sommer-OL 1988 vant han gull i samme vektklasse da han vant over Michael Carbajal. Han ble europamester i årene 1981, 1983, 1989 og i  1991. Han vant også sølv i EM i 1985. Han har blitt kåret Bulgarias  beste bokser i det 20 århundre av det bulgarske bokseforbundet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
José Gómez (bokser)

**José Gómez** (født 28. januar 1959) er en cubansk tidligere bokser. Under Sommer-OL 1980  i  Moskva vant han gull  i mellomvekt etter at han slo Viktor Savtsjenko i finalen. I 1978 vant han gull i VM i Beograd, han vant også gull i de Panamerikanske leker i 1979.

## OL-medaljer
* 1980  Moskva -  **Gull** i boksing, mellomvekt  Cuba

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Triumph of the Blasphemer

***Triumph of the Blasphemer*** er den andre EP-en (den tredje offisielle utgivelsen inkl. et full-lengde studioalbum) til det norske black/thrash metal-bandet Nocturnal Breed. Alle live-sangene er spilt inn i Hallford i Berlin under den første Europa-turneen deres. Tittelsangen «Triumph of the Blasphemer» ble opprinnelig skrevet under utviklingen av *[[Aggressor]]*, men ble ikke med på albumet.

## Sporliste
# «Triumph Of The Blasphemer» (4:56)
# «I'm Alive» (W.A.S.P. cover) (4:14)
# «Frantic Aggressor» (Live) (2:58)
# «Screaming For A Leather Bitch» (Live) (4:29)
# «Evil Dead» (Live Death cover) (2:57)

## Personell
### Musikere
;«Triumph of the Blasphemer»
*S.A. Destroyer
*Ed Damnator

;«I'm Alive»
*S.A. Destroyer – Gitar, bass og vokal
*Ed Damnator – Gitar og ekstravokal
*Astenu – Gitar
*Rick Hellraiser – Trommer

;Live-sangene
*S.A. Destroyer – Bass og vokal
*Ed Damnator – Gitar
*I Maztor – Gitar
*Andy Michaels – Trommer
*Thomas Sørlie – Keyboard

### Annet
*Produsent – S.A. Destroyer og Ed Damnator
*Miksing – Thomas Sørlie, S.A. Destroyer og Ed Damnator
*Live mastering – Tom Kvåsvol
*Logo – S.A. Destroyer og Dagfinn Ovstrud
*Frontcover – Carl Eek Torgersen
Jean Bullant

**Jean Bullant** (født ca 1515 - 1520 i Bournazel i Frankrike, død 13. oktober 1578 samme sted) var en fransk arkitekt og billedhugger som bygde gravene til Montmorency, Henrik II og Catherine de Medicis.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Avhandling om Bullant på fransk
Datakompatibilitet

En familie datamaskiner eller operativsystemer blir sagt å være **kompatible** eller **datakompatible** dersom bestemt programvare som kjører på én også kan kjøres på alle de andre modellene i familien. Datakompatible datamaskiner kan variere i ytelse, pålitelighet eller en annen karakteristikk. En hvilken som helst forskjell kan påvirke utfallet av å kjøre programvaren.

## Se også
* Foroverkompatibilitet
* Bakoverkompatibilitet
Agnolo Bronzino

**Agnolo di Cosimo** (født 17. november 1503 i Firenze, Italia; død 23. november 1572 samme sted), vanligvis kjent som **Il Bronzino**, eller **Agnolo Bronzino** (det har feilaktig blitt påstått at hans navn var *Agnolo Tori* eller til og med *Angelo (Agnolo) Allori*), var en italiensk manieristmaler fra Firenze. 

Opprinnelsen til hans kallenavn *Bronzino* er ukjent, men kan komme fra hans mørke ansiktsfarve.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Agnolo Bronzino ble født i Firenze. Ifølge hans venn Giorgio Vasari var han først elev av Raffaellino del Garbo og så av Pontormo, som var hans hovedpåvirkning.

### Karriere
Bronzino fikk først i oppdrag fra Mediciene i 1539 å lage dekorasjoner til bryllupet til Cosimo I de' Medici og den skjønne og rike Eleonora di Toledo, datteren til visekongen av Napoli. Det tok ikke lang tid før han ble grevens offisielle hoffmaler, noe han forble det meste av sin karriere.  Hans portrettfigurer påvirket kursen til europeisk hoffportrettering i et århundre. Han malte også idealiserte portretter av poeter fra fortiden, Dante og Francesco Petrarca. 

Han spilte en betydelig rolle i aktivitetene til den florentinske Accademia del Disegno, hvor han var stiftende medlem i 1563. Maleren Alessandro Allori var hans favorittelev, og Bronzino bodde i Allori-familiens hus da han døde i Firenze i 1572.  Han forlot sjelden Firenze.

### Verk

Hans kanskje mest kjente verker var den berømte rekken portretter av Cosimo I de' Medici, Eleonora og skikkelser fra deres hoff som Bartolomeo Panciatichi og hans kone Lucrezia.  Den genovesiske admiral Andrea Doria som Neptun, et mindre typisk verk, er også betydelig. De fleste av hans bedre verker er i Firenze, men andre finnes såvel i National Gallery, London, som annetsteds. 

Agnolo Bronzino var også dikter, og hans mest personlige portretter er kanskje de av andre litterære figurer.  Portrettet av Laura Battiferri (fullført omkring 1560) befinner seg i Palazzo Vecchio i Firenze. Under to år i Roma (1546–1548) fullførte han en rekke religiøse malerier, så som «Jomfru Marias oppstandelse» (1552), som ser ut til å lide etter en moralsk krise: Dette var under motreformasjonen.

Hans religiøse malerier resulterte fra tid til annen i elegante holdninger, som i «Laurentius' Martyrium» (1569), hvor enhver av de usedvanlig forvrengte positurer kan spores tilbake til Rafael eller Michelangelo, som Bronzino så opp til.

## Referanser


## Litteratur
* Maurice Brock: *Bronzino*. Paris: Flammarion 2002, ISBN 2-08-010877-8
* Charles McCorquodale: *Bronzino*. Chaucer Press 2005, ISBN 1-904449-48-4
* Palazzo Strozzi: *Bronzino. pittore e poeta alla corte dei Medici.* Ausstellungskatalog. Mandragora, Firenze 2010, ISBN 978-88-7461-153-9.
* Giorgio Vasari: *Das Leben des Montorsoli und des Bronzino sowie der Künstler der Accademia del Disegno*. Hrsg. von Alessandro Nova, bearbeitet und neu ins Deutsche übersetzt v. Hana Gründler u. Katja Lemelsen. Berlin  2008

## Eksterne lenker
*
Sør-Trøndelag politidistrikt

**Sør-Trøndelag politidistrikt** ble opprettet i 2002 da Trondheim politikammer og Uttrøndelag politikammer ble slått sammen som en del av *politireform 2000*.

Distriktet dekket 23 kommuner, herunder byene Trondheim og Røros, med sine 19 lensmannskontor og de to politistasjonene Sentrum og Heimdal. Ledelse, Operasjonssentralen, Påtaleseksjonen og sentralarresten var lagt til Sentrum politistasjon i Trondheim. Distriktet betjente ca. 260 000 innbyggere med sine ca. 520 ansatte, hvorav 400 polititjenestemenn og -kvinner. Politimester var Nils Kristian Moe.

Politidistriktet hadde egen hundetjeneste med 15 ekvipasjer, eget kriminalteknisk team med laboratorium, et team for økonomisaker samt utrykningsenhet. Distriktet var også fremtredende når det gjelder Pilotprosjekt Dyrekrim og trafficking-etterforskning og problemorientert politiarbeid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Politi.no
Michelle de Bruin

**Michelle de Bruin** (født **Michelle Smith** 1969) er en irsk tidligere svømmer og olympisk mester.

De Bruin vant tre gullmedaljer under sommer-OL i Atlanta i 1996. Hun vant både 200&nbsp;m og 400&nbsp;m medleysvømming samt 400&nbsp;m fristil. I tillegg vant hun bronse på 200&nbsp;m butterfly.

## Biografi
De Bruin, da Smith var deltaker under i  sommer-OL i Barcelona, her møtte hun den nederlandske diskoskasteren Erik de Bruin som hun senere giftet seg med. I VM 1994 ble hun nummer fem 200&nbsp;m butterfly, men i 1995 satte hun en rekke irske rekorder, og vant EM på både på 200&nbsp;m butterfly og 400&nbsp;m medley.

Den amerikanske svømmeren anklaget de Bruin for doping under en pressekonferanse etter OL-gullene i 1996. De Bruins plutselige suverenitet skapte spekulasjoner, og ble styrket av at hennes mann, Eric hadde testet positivt for anabole steroider i 1993. Ingen av anklagene ble støttet med bevis. I 1998 ble hun derimot utestengt i to år fra all idrett etter at hun drakk alkohol for å skjule innholdet i en urinprøve.

De Bruin anket dommen, men dommen ble stående og hun la opp som svømmer. I juli 2005 ble hun uteksaminert som jurist.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pieter Brueghel den yngre

**Pieter Brueghel den yngre** (1564–1636) var en flamsk maler, kjent for tallrike kopier etter sin far Pieter Brueghel den eldres malerier. Han fikk kallenavnet «Helvetes-Brueghel» for sin fantastiske behandling av ild og sitt groteske billedspråk.

Hans fødselsdato er anslått til en dato mellom 23. mai og 10. oktober 1564.

Pieter Brueghel den yngre var den eldste sønn til den berømte nederlandske maler Pieter Brueghel den eldre fra det 16. århundre, kjent som «Bonde-Brueghel», og Mayken Coecke van Aelst. Hans far døde i 1569, da Pieter den yngre bare var fem år gammel; moren døde i 1578. Sammen med broren Jan Brueghel den eldre, kjent som «Fløyels-Brueghel», og søsteren Marie vokste han opp hos sin bestemor Maria de Bessemers. Bestemoren lærte Peter å male med vannfarger.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Walker

**Walker** har flere betydninger: 

## Personer
* Edmund Murton Walker (1877&ndash;1969), canadisk entomolog
* George Walker Bush (1946&ndash;), USAs 43. president
* Gilbert Thomas Walker (1868&ndash;1958), britisk fysiker og statistiker
* John Walker (friidrettsutøver) (1952&ndash;), olympisk mester på 1500 meter løping fra New Zealand
* Mary Willis Walker (Mary Willis) (1942&ndash;), amerikansk forfatter
* Mort Walker (Addison Morton Walker) (1923–2018), skaper av tegneserien *Billy* fra USA
* Olene Walker (1930–2015), Utahs første kvinnelige guvernør
* Paul Walker (Paul William Walker IV) (1973&ndash;), amerikansk skuespiller, og tidligere modell
* Scott Walker (Noel Scott Engel) (1943&ndash;), amerikansk sanger
* Scott Walker (1973&ndash;), canadisk ishockeyspiller
* William Walker (syklist) (1985&ndash;), profesjonell australsk landeveissyklist som sykler for Rabobank
* Patrick Walker (1959&ndash;), svensk-irsk fotballtrener for Sandefjord Fotball

## Fiktive personer fra tegneserien ''Fantomet''
* Christopher Walker, navnet på tegneseriefiguren *Fantomet*
* Julie Walker Colbert, tegneseriefigur fra bladet *Fantomet*
* Sala Palmer-Walker, tegneseriefigur fra bladet *Fantomet* og det Det tjueførste nåværende Fantomets kone

## Steder
* Walker (Newcastle upon Tyne) er en bydel i Newcastle upon Tyne, rett øst for byens sentrum
* Walker County er navnet på tre fylker i USA:
** Walker County (Alabama), fylke i den amerikanske delstaten Alabama
** Walker County (Georgia), fylke i den amerikanske delstaten Georgia
** Walker County (Texas) fylke i den amerikanske delstaten Texas

## Golf
* Johnnie Walker Championship at Gleneagles, golfturnering på Europatouren
* Johnnie Walker Classic, golfturnering på Europatouren som spilles i Asia
* Walker Cup Match, golfturneringer i USA og Storbritannia

## Annet
* M41 Walker Bulldog, amerikansk lett stridsvogn med 76&nbsp;mm kanon
* Walker (TV-serie)
Installasjon (anlegg)

**Installering** er prosessen ved å montere og gjøre et eller annet klart til bruk.

Varer generelt sendes ofte pakket eller komprimert i en eske. Installeringsprosessen er det som skal til fra esken er mottatt, til varen kan tas i riktig bruk. Installering er forskjellig fra «montering» ved at installasjon generelt refererer til «fast»-montering av en bruksgjenstand.

## Programvare
Programvare sendes vanligvis komprimert og pakket i én fil, for å forenkle overføringen av programvaren.

Et *installasjonsprogram* brukes for å pakke ut, og dekomprimere filene, legge de i riktige kataloger og konfigurere programvaren, slik at den deretter kan tas i bruk av en menneskelig bruker. Et slikt installasjonsprogram kan være integrert i mottatte filer eller finnes på systemet som et separat program.

## Se også
*Programvare
*Kompilering
*Kildekode
*Datanett
Paul Brill

**Paul Brill** (eller **Bril**; født 1554 i Antwerpen i De habsburgske Nederlandene, død 7. oktober 1626 i Roma) var som sin bror Mattheus Brill landskapsmaler som arbeidet i Roma etter å ha vunnet pavelig begunstigelse. De er også beskrevet som malere av capricci eller *vedute ideate* eller *[[veduta]] di fantasia*, med typiske bondske åskammer med noen få ruiner. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Paul Brill var sønn av maleren Matthijs Bril den eldre. Paul og hans storebror begynte sannsynlig å lære å male fra faren. Paul var deretter sannsynligvis elev av maleren Damiaen Wortelmans. Har reiste til Roma for sammen med broren å arbeide der.

### Roma
Broren Mattheus døde ung, men hans bror hadde fulgt ham til Roma i 1582 og fortsatte hans arbeid. Paul Brill malte fresker som landskapene i Casino Rospigliosi i Roma, og *Forum Romanum*, som viste stedet for hva det hadde blitt: en slum for husokkupanter og et kvegbeite – i så stor grad at stedet fikk kallenavn *Campo Vaccino*, eller *Kuåkeren*.

Mange malere i Roma kan ha blitt påvirket av Paul Brill, som Adam Elsheimer, Cornelis van Poelenburgh og Bartholomeus Breenbergh. Han samarbeidet med  Johannes Rottenhammer, som komponerte inn i Brills landskaper enkeltheter som figurer, eller omvendt kunne det være Rottenhhammer som først malte en gigursccene og etterpå Brill som tilføyde landskapet. Denne arbeidsmåten med arbeidsdeling mellom to eller flere malere var relativt utbredt i Roma den gang.

## Referanser


## Litteratur
* Hanno Hahn: *Paul Bril in Caprarola*. In: Miscellanea Bibliothecae Hertzianae. Roma, 1961. S. 308-323.

## Eksterne lenker
*
Portering

**Portering** er innen datavitenskap prosessen ved å tilpasse programvare slik at et kjørbart program kan brukes i et datamiljø som er forskjellig fra det som det opprinnelig ble skrevet for. For eksempel, forskjellig operativsystem, CPU, eller et tredjeparts bibliotek. Begrepet brukes generelt om det å endre programvare/maskinvare slik at den kan brukes i forskjellige miljø.

## Etymologi
Begrepet er ikke generelt benyttet om prosessen ved å tilpasse programvare til å kjøre med mindre minne på samme CPU og operativsystem. Det brukes heller ikke om å skrive om kildekode til forskjellige programmeringsspråk, som heller kalles henholdsvis «optimalisering» og «oversetting».

Programvareutviklere hevder ofte at programvare de skriver er *portabel*, som betyr at det kreves lite innsats for å tilpasse det til et nytt miljø. Mengden innsats som faktisk kreves avhenger av flere faktorer, inkludert hvor mye det opprinnelige miljøet («kildeplattformen») skiller seg fra det nye miljøet («målplattformen»), erfaringen til utviklerne med hvilke programmeringsspråk-konstruksjoner og tredjeparts API-kall som sannsynligvis ikke er portable, og mengden innsats investert av de opprinnelige utviklerne med å bare benytte portable konstruksjoner.

## Portering i spill

Portering er også begrepet som brukes når et videospill laget for å kjøre under én plattform, om det er en personlig datamaskin eller spillkonsoll, blir konverter for å kjøre på forskjellige plattformer. Tidligere videospill-porteringer ble ofte «uekte porteringer», men heller omarbeidede versjoner av spillene. Flere og flere videospill blir nå utviklet ved å bruke programvare som kan gi ut kode for PC-er så vel som en eller flere konsoller. 

Linux Game Publishing er en ledende porteringsbedrift involvert i å portere spill til operativsystemet GNU/Linux.

## Eksterne lenker
* Open Systems portabilitetssjekker
Blåpraktvannymfe

**Blåpraktvannymfe** (*Calopteryx virgo*) er en vannymfe som tilhører familiegruppen praktvannymfer (Calopterygidae).

## Utbredelse
Blåpraktvannymfe er utbredt i Europa, øst gjennom Asia til Japan. Den finnes i Sibir, men ikke lengst nord. I lavlandet i det sørøstlige Norge, fra Hedmark rundt kysten til Hordaland, men mangler nord på Vestlandet. Finnes på egnede lokaliteter i Trøndelag. 

## Utseende
Kjønnene er ulike. Hannen har metalisk blå kropp og glinsende blå vinger ved roten og ut mot spissen. Hunnene har brunlig kropp og brunlige vinger.

Vingene holdes bakover kroppen i hvile.  Vingespennet er mellom 60&nbsp;og &nbsp;70&nbsp;millimeter.  

## Levevis
Nymfene lever i bekker og små elver i lavlandet, med renere bunn av sand eller grus.  De voksne (imago) Blåpraktvannymfene finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.

Eggene legges på vannplanter, vanligvis under vannlinjen.  Utviklingen tar 2-3 år. Nymfen overvintrer på vegetasjonen eller ved røttene.  

Blåpraktvannymfe har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte  vannymfen  blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.

Flygetiden er fra slutten av juni til ut august.

## Referanser




## Kilder
* Olsvik, Hans. 1996. *Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995* Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
* Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. *Odonata i Danmark, foreløbig status 1995*. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
* Sahlén, Göran. 1996. *Sveriges Trollsländor.* Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9 

## Eksterne lenker
* 
* Blåpraktvannymfe – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Epilepsiforbundet

**Epilepsiforbundet** er en uavhengig interesseorganisasjon for mennesker med epilepsi, deres pårørende og andre interesserte. Forbundet jobber for å fremme mestring og livskvalitet for mennesker med epilepsi og deres pårørende, og bidrar til å utvikle og spre kunnskap om diagnosen. Epilepsiforbundet ble stiftet 16. mars 1974.

## Omfang
Omtrent  personer i Norge har epilepsi.  Epilepsiforbundet har ca. 6500 medlemmer og 24 lokale organisasjonsledd.

Ungdomsarbeidet er organisert i  Epilepsiforbundets Ungdom, som har egne grupper. Hoved- og enkeltmedlemmer under fylte 30 år blir automatisk medlem i NEFU.

## Generalsekretærer65
* Sissel Karin Haavaag: 2019 – 
* Henrik Peersen: 2012 – 2019
* Stine Jakobsson Strømsø: 2008 – 2012 
* Annelise Høegh: 2006 – 2008 
* Andreas Habberstad (konstituert): 2005 – 2006 
* Eva H. Johnsen: 1992 – 2005

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ungdomsorganisasjonens nettside 
* Spesialsykehuset for epilepsi (SSE)