Bronsealderen

**Bronsealderen** var perioden da bronse kom i bruk i redskaper og våpen, perioden mellom steinalder (hvorav den yngste del også kalles «kobberalderen») og jernalder ut fra «treperiodesystemet» satt opp av den danske arkeologen Christian Jürgensen Thomsen, der oldtiden deles inn i stein-, bronse- og jernalder. I andre deler av verden, som Afrika sør for Sahara, brukes andre klassifiseringssystemer.

Bronse er en legering av ca. 90&nbsp;% kobber og 10&nbsp;% tinn, men 5&nbsp;000 år gamle sverd funnet i Armenia viste seg å bestå av en blanding av kobber og arsenikk, før man hadde lært å bytte ut arsenikk med tinn. Bronse var uansett svært kostbar, og steinredskaper var i bruk helt fram til romersk jernalder; ordet *grjot* («stein») lever fortsatt i ordet «gryte», siden gryter ofte var laget av kleberstein.

Klimatisk var bronsealderen relativt mild, særlig i Europa, med gode tider for jordbruk. Langveis handel vitner om økte overskudd i bonde- og landsbysamfunnene. Hjulet var oppfunnet i bondesteinalderen - et skivehjul uten eker; i bronsealderen kom det sammensatte hjulet med fire eker. Det ble brukt til produksjon av keramikk og transport av folk og varer. Vogner spiller en viktig religiøs rolle i Norden og Sentral-Europa i bronsealderen, jfr solvognen funnet i Danmark.

## Innledning
Bronsealderen var en tid da en ny elite, der dyktige håndverkere og spesialister inngikk i et nytt og mer hierarkisk samfunnssystem. Mange arkeologer har ment at egentlige statsdannelser først oppstod med jordbruksrevolusjonen, men i Asia oppstod virkelige stater først etter bronsealderen, gjerne 3 000–4&nbsp;000 år etter at jordbruket ble innført. I Europa tok det enda lenger tid; først omkring 1000-500 f.Kr., i jernalderen, oppstod virkelige stater, 5&nbsp;000 år etter at jordbruket ble introdusert.

Den nye samfunnsmessige lagdelingen i bronsealderen førte til nye religioner og ny religiøs makt, der mytologiske hester som Skinfakse og Rimfakse trakk solen over himmelen på dens ferd døgnet igjennom. Nye guder og forestillinger kom til etter hvert som skipsfart, reisevirksomhet og utstrakte handelsnettverk bidro til at ulike forestillinger fikk spredning over et stort område, med hjelp av epos som *[[Gilgamesj]], [[Iliaden]]* og *[[Odysseen]]*.

Bronsealderen inntraff til forskjellige tider på ulike steder. De eldste kjente bronsegjenstander er fra Midtøsten (Egypt og Mesopotamia) ca. 3500 f.Kr. Herfra brer det seg til Hellas 3200 f.Kr., Øst-Europa 2500 f.Kr., Vest-Europa 2200 f.Kr., Kina 2000 f.Kr., og Norden 1700 f.Kr. I Norge regnes bronsealderen fra 1700-500 f.Kr. da den avløses av jernalderen.

På grunn av de fåtallige funnene antas det at bronsen i begynnelsen ble brukt til smykker og andre pyntegjenstander, for tinn var vanskelig tilgjengelig. råmaterialene var kostbare, og støpeprosessen svært krevende.

## Opprinnelse
Mest trolig ble bronse oppfunnet på flere steder, uavhengig av hverandre. I området ved Metsamor i Armenia er det funnet spor etter en smeltehytte der det ble prosessert gull, kobber, mangan, sink, kvikksølv, stryknin og jern for rundt 6&nbsp;000 år siden, trolig verdens eldste spor etter metallurgi; utgravninger av Aslantepe Höyük i Tyrkia - nå på UNESCOs verdensarvliste - er det funnet 5&nbsp;000 år gamle sverd. Arsenikkblandet bronse ble laget i Anatolia og på begge sider av Kaukasus ved begynnelsen av 2000-tallet f.Kr. Noen forskere daterer noen gjenstander av arsenikkbronse til maykop-kulturen i det nordlige Kaukasus og sørlige Russland så tidlig som på 3000-tallet f.Kr., noe som vil gjøre funnene til de eldste kjente, men andre forskere daterer den samme maykop-gjenstandene til 2000-tallet f.Kr.Det tidligste kjent tinn-bronse er fra det området som nå er Iran og Irak og dateres tilbake til slutten av 3000-tallet f.Kr., men det hevdes å være funnet spor av tinn-bronse på 4000-tallet f.Kr. i Thailand. 

## Midtøsten og det østlige middelhavsområdet
Bronsealderen i Midtøsten er delt inn i tre hovedperioder (datoene er tilnærmete):

Hver hovedperiode deles inn i kortere underkategorier som EB I, EB II, MB IIa etc.

Bronsealderen i Midtøsten og i det østlige middelhavsområdet ble preget av perioder av sentralisering og desentralisering. 

Dannelsen av bystater ble innledet med Uruk som ble urbanisert i starten og midten av 3000-tallet f.Kr. Deretter kom området til å bestå av konkurrerende bystater hvor kontrollen over større områder var kortvarig. Etter denne tiden kom en tid med politisk sentralisering som begynte med Sargon av Akkad. Deretter var det igjen konkurrerende bystater som kriget om makten. Denne perioden ble etterfulgt mellom ca. 1500 f.Kr. til 1200 f.Kr. av Mykene i dagens Hellas, hettittene i dagens Tyrkia, Assyria, Babylonia og Egypt. Disse statene hadde en nedgangsperiode i løpet av 1200-tallet f.Kr., noe som resulterte i folkevandringer og uår.

Mellom hver periode av sentralisering og desentralisering ble etterfulgt av en tid med krise og krig, invasjoner fra ulike stammer og etterfølgende ødeleggelser av byene. En del av disse krisene kan forbindes til klimaforandringer, eksempelvis de forandringer som skjedde rundt 2300 f.Kr. og tilsvarende da Uruk kollapset rundt 3000 f.Kr. med folkeforflytninger som resultat.

I løpet av hele bronseperioden kan man skimte en større evne til å kontrollere territorier og til å kreve tributter og skatter. I begynnelsen av 2000-tallet f.Kr. finnes det store områder i bystatene av frie jordbrukseiere utenfor byenes kontroll mens det i slutten av 2000-tallet f.Kr. hadde bystatene full kontroll over undersåttene.

Privatiseringen økte i løpet av 2000-tallet f.Kr. i Mesopotamia, spesialisering og selvstendige handelsmenn organisert i familieforetak og laug ble utviklet parallelt med Midtøstens bystater og man kan se selvstendige handelsforetak fra begynnelsen av 1000-tallet f.Kr. bli stadig mer tydelig i arkeologiske funn i karavanerutene mellom Assur og Kanesh.

Bystatene kunne ha en sammensatt befolkning, preget av innvandrede grupper. Lojaliteten var ikke så mye til etnisitet eller morsmål som til bystatens hersker. 

Lederskapet var teokratisk, med ledere antatt å ha direkte forbindelse med gudene. Kongen utførte ritualer, og guder kunne ta menneskeskikkelse, som når 1. Mosebok 3,8 forteller at «*[[Adam og Eva]] hørte [[Jahve|Herren Gud]] da han kom vandrende i hagen da dagen var blitt sval*». Tro og ritualer varierte, men det antatte bånd mellom gud og lederskap var sterke.

## Den egeiske bronsealder
På Kreta vokste den minoiske kulturen fram med sin storhetstid rundt 2000 f.Kr. og fra ca. 1600 f.Kr. ble tyngdepunktet flyttet til det greske fastlandet og til Mykene. Men skriftkulturen gikk midlertidig under med den doriske invasjon og ble såpass glemt at Homer virker ukjent med skrift, bortsett fra i omtalen i *[[Iliaden]]* av Bellerofons besøk hos kongen av Lydia, sendt av Proteus «*med bitre tegn, risset i en foldet tavle mange dødelige ting*». 

Den egeiske bronsealderkulturen etablerte et langtrekkende nettverk som importerte tinn og trekull til Kypros hvor kobber ble utvunnet. Bronsegjenstander ble deretter eksportert vidt omkring og stimulerte også annen handel. Isotopiske analyser av tinn i noen bronseredskaper fra middelhavsområdet tyder på at noe kom helt fra Cornwall. Den minoiske sivilisasjon med sentrum i Knossos - et bronsealderpalass utstyrt noe så avansert som et vannklosett - synes å ha koordinert og beskyttet dette handelsnettet.

Hvorfor denne palasskulturen gikk under, er omdiskutert, men det er kjent at «havfolkene» - kanskje et sjøfarende forbund av ulike folkegrupper - angrep oldtidens Egypt og andre kyststrekninger i den østlige delen av Middelhavet før og under bronsealderens sammenbrudd. Rundt 1450 f.Kr. ble Kretas palasser i Malia, Faestos og Zakros ødelagt, slik at bare Knossos var eneste gjenværende palass på Kreta, men virker som det ble styrt av fremmede; for gresk ble administrasjonens språk, og gravskikk og keramikk minner om det som finnes i Mykene. Vulkanutbruddet på øya Santorini (Thera) i Egeerhavet, kun 65&nbsp;km nord for Kreta, skjedde på denne tiden, og en etterfølgende flodbølge var det som ødela Kretas bysamfunn. En teori er at jernredskaper ble så vanlige at minoisk kultur gikk under, fordi salget av bronseprodukter sviktet.

## Sentral-Europa
Kunnskapen om metall bredte seg gradvis over det vestlige Asia og Europa, men det tok mer enn 2&nbsp;000 år før kobber og bronse var alminnelig utbredt. Kobber er sjeldent, og tinn enda sjeldnere. En fordel med bronse som materiale, sammenlignet med stein, er at når bronseredskaper skades, kan de smeltes om, og metallet gjenbrukes.

Únéticekulturen er den tidligste bronsealderskulturen i Sentral-Europa, dateres til omkring 2400 – 1800 f.Kr. Kulturen er oppkalt etter et gravfelt i Tsjekkia. Kulturen har mindre undergrupper som kulturene i Straubingen, Adlerberg og Hatvan. Noen svært rike gravfelter, som den i Leubingen med gravgaver i gull, tyder på at det fantes et økende sosialt hierarki i Únéticekulturen. Samlet var likevel gravplasser sjeldne og av liten størrelse.

Únétice-kulturen ble etterfulgt av høygravskulturen i den midterste bronsealderen (1600 f.Kr. - 1200 f.Kr.), karakterisert av store, kollektive gravhauger. I det østlige Ungarn vokste mako-kulturen frem, fulgt av ottomány- og gyulavarsánd-kulturen.

Den sene bronsealderens urnemarkskultur (1300 f.Kr. – 700 f.Kr.) er navngitt etter sin gravskikk med kremasjon, og omfattet kulturer i det østlige Tyskland og Lausenitz-kulturen i Polen (1300 f.Kr. – 500 f.Kr.). Det vokste fram viktige gruve- og produksjonssentra med stor produksjon for eksport til hele Europa. Alpene var et viktig gruve- og produksjonsområde, mens mye av bronsefunnene i Danmark fra urnegravtiden skriver seg fra et intensivt produksjonsområde i det nordlige Ungarn.

Bronsealderen var relativt varm og tørr, og løvskog med hassel og varmekjære trær vokste så langt nord som Finland. I bronsealderen ble mye av Sentral-Europa uthogd, og det dannet seg et åpent bondelandskap over store områder. I sen bronsealder, fra omkring 1.200 f.Kr, var det en betydelig befolkningsvekst i Europa og sterkere konsentrasjon av jordbruk, bosettinger, bygdeborger og høvdingemakt i hele Sentral-Europa. Befestningene fikk gradvis mer makt, de beskyttet handelen og krevde inn skatter og avkrevde militærtjenestene fra bondebefolkningen. Ved overgangen til jernalder utviklet det seg befestede, meget store landsbyer med palisader og forsvarstårn, slik som Biskupin i Polen.

Den sentraleuropeiske bronsealderen ble etterfulgt av jernalderen og hallstattkulturen, omkring 700 f.Kr. – 450 f.Kr. Den forbindes med kelterne, men det er ikke snakk om egentlige statsdannelser i Sentral-Europa selv på denne tiden.

## Storbritannia og Irland
 
På De britiske øyer er det antatt at bronsealderen varte fra rundt 2100 f.Kr. til 700 f.Kr. Innvandring brakte nye befolkningsgrupper til øyene fra kontinentet. Nyere isotopundersøkelser av tannemaljer i bronsegraver rundt Stonehenge indikerer en innvandring fra området ved dagens Sveits. Traktbegerfolkene oppførte seg annerledes enn neolittiske folkeslag, og det kulturelle skiftet var markant. Sammensmeltingen av de ulike folkene gikk antagelig fredelig for seg.

En rik kultur utviklet seg i Wessex i sydlige England. På samme tid endret klimaet seg fra tørt og varmt til fuktig og kjølig, noe som tvang folk vekk fra lettforsvarte befestninger i høyereliggende områder og ned i dalene med bedre jordsmonn. Store kvegfarmer utviklet seg i lavlandet, noe som bidro til økonomisk vekst, men også nedhogging av skogsområdene.

Deverel-Rimbury-kulturen er kjent fra siste halvdel i den midterste bronsealderen, ca. 1400 f.Kr. – 1100 f.Kr. Cornwall hadde betydelige tinnforekomster og eksporterte til Vest-Europa. Det var kobbergruver som Great Orme i Nord-Wales. De tidligere fellesgravene ble individuelle. I Irland var bronsealderen karakterisert av mange gravhauger.

## Bronsealderen i Norden
* *Se hovedartikkel, [[Bronsealderen i Norge]]*
Bronsealderen i Skandinavia deles i to faser:
* *Eldre bronsealder* (1700-1100 f.Kr.)
* *Yngre bronsealder* (1100-500 f.Kr.)
I Nord-Tyskland, Danmark, Sverige, og til dels også i Norge, lagde bronsealderbefolkningen vakkert forarbeidede gjenstander, slik som Gallehus-hornene, lurer av gull funnet i Danmark. Urindoeuropeisk kan ha nådd frem til det nordlige Europa og Norden en gang rundt 2000 f.Kr, og ble opphav til de fleste europeiske språk som snakkes i dag.

Tinn ble importert helt fra Cornwall. Fra omkring 1700 f.Kr. fantes det en selvstendig skandinavisk bronsealderkultur, med Danmark som sentralt bindeledd. Kobber og tinn ble for det meste betalt med rav og skinn; dansk flint var etterspurt i Norge. Rav var etterspurt så langt unna som i Egypt og Syria. 

I en klippegrav i slottet i Qatna i Syria er det funnet et løvehode av baltisk rav. I Danmark er de eldste kunstverkene også av rav. Tidligere kom de for dagen under graving i torv i myr, men i 1991 ble en bjørnefigur av rav skylt i land på Fanø. I desember 2015 ble en figur, kanskje av en elg, funnet på Næsby strand ved Storebælt mellom Slagelse og Korsør. Ettersom rav er så gammelt, kan det ikke karbon 14-dateres; men det var elg i Danmark i allerød-tiden, så smykket kan med rimelighet regnes som rundt 13&nbsp;000 år gammelt. En type ravsmykker kjent fra 16 offerfunn, er «ravsoler», skiver av rav med en krans av fordypninger boret langs kanten og fylt med harpiks. En slik ravsol ble festet på beltet, så lyset fikk glimte i det gylne ravet med de mørke punktene som en krans. Klær og belter ble dekorert med rør av rav som var tredd på snorer av tarmer. På starten av 3000-tallet f.Kr. har folk bosatt langs Limfjorden glitret som av gull når det var solskinn. Ofring av rav stammer imidlertid mot slutten av 3000-tallet f.Kr. da det også ble ofret store mengder flintøkser.

Glidelåsens prinsipp ble først kjent i bronsealderen. 14. august 1845 skrev grev Trampe fra Sorgenfri slott til Oldnordisk museum i København at det var funnet en uskadet gravhaug fra eldre bronsealder i Lyngby, med et sverd stikkende frem. I haugen ble det også funnet en lærveske med et spesielt lukkesystem, Danmarks første glidelås (dansk: *lynlås*). Vesken inneholdt en trollmanns hjelpemidler og amuletter, deriblant en bit rav, en rakekniv, biter av halen på en snok, en konkylie fra Middelhavet, klo fra en rovfugl og venstre underkjeve fra en ekornunge. I dag er vesken utstilt på Nationalmuseet. 

Tidligere mente flere arkeologer at Norge i liten grad hadde noen bronsealder, men at steinalderen i virkeligheten fortsatte med noen få metallgjenstander til pynt. Bosetningen ble antatt å ha ligget langs raene, der jorden er fruktbar og godt drenert. Slettene med leirete jord ble regnet som umulige å dyrke med ard. Men under utvidelsen av E6 i Østfold til firefelts motorvei i 2003-6, fant man rester etter langhus på Stensrød ved Svinesund. Leirslettene ble altså dyrket opp også i bronsealderen, og byggeskikken viser at folk i Østfold levde som bronsealderbøndene på kontinentet. På Solberg gård i Sarpsborg kommuneble det under E6-utgravningen i 2004/05 oppdaget et femten meter langt langhus med en indre stolperekke til å bære taket. (I yngre bronsealder ble et treskipet hus vanlig, med to stolperekker som delte boplassen inn i tre områder.) Reisverket var av tømmer, med vegger flettet av kvist og halm, klint tett med en blanding av leire, strå og kumøkk.

## Referanser


## Se også
* Helleristninger
* Vestbyfunnet
* Landa – rekonstruert landsby, blant annet fra bronsealderen

## Litteratur
* Hall, David (1994): «Fenland survey: an essay in landscape and persistence» in Hall, David & Coles, John: *English Heritage*, London. ISBN 1-85074-477-7.
* Waddell, J. (1998): *The Prehistoric Archaeology of Ireland*. Galway.
* Eogan, G. (1983): *The Hoards of the Irish Later Bronze Age*. Dublin

## Eksterne lenker
* 
* Bronsealder, artikler om bronsealder i Norge hos Norgeshistorie.no
* Web index Bronze Age in Europe 
* Ancient tin: old question and a new answer
* Pretanic World – Bronze Age Britain 
* Pretanic World – Bronze Age Ireland
* Bronze Age Experimental Archeology and Museum Reproductions