open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zopiklon

**Zopiklon** er et hypnotikum av typen cyklopyrroloner som brukes til å behandle kortvarige eller forbigående søvnproblemer (maks 2&ndash;4 uker). Zopiklon virker på samme måte som benzodiazepinene ved å binde seg til reseptorer i GABA-komplekset i sentralnervesystemet, og kalles derfor et benzodiazepinlignende preparat.  

Forskjellen mellom benzodiazepiner og zopiklon er at zopiklon har en høyere selektivitet for BZP1-reseptorene. Binding til BZP1-reseptorene gir den hypnotiske effekten, mens binding til BZP2 gir den antikonvulsive, muskelavslappende og angstdempende effekten. Selektiviteten overfor BZP1-reseptorer gjør at zopiklon kun brukes som hypnotikum.

## Interaksjoner
Den dempende effekten av zopiklon på sentralnervesystemet kan forsterkes av benzodiazepiner, barbiturater, enkelte typer analgetika, neuroleptika, sederende anthistaminer, anestetika og av alkohol. Zopiklon metaboliseres av cytokrom P450-systemet (CYP 3A4 og CYP 2C8) og kan derfor interagere med stoffer som enten induserer eller hemmer enzymet. 
 
Erytromycin hemmer enzymet og gir økt konsentrasjon av zopiklon (80%). Rifampicin induserer enzymet og gir nedsatt konsentrasjon av zopiklon (80-90%). Grapefruktjuice hemmer CYP 3A4 og gir trolig derfor en økt konsentrasjon av zopiklon.

## Zopiklon sammenlignet med andre hypnotika

På grunn av den korte halveringstiden til de benzodiazepinlignende legemidlene (zopiklon, zolpidem) foretrekkes de fremfor tradisjonelle benzodiazepiner på grunn av hensyn til «hangover» og akkumulasjon.
Zopiklon er i dag det legemiddelet som helt klart er foreskrevet mest mot søvnplager. Zopiklon kan for enkelte brukere gi panikkangst og epilepsi-lignende anfall. Etter omregistreringen av flunitrazepam fra B-preparat til A-preparat, og etter at produsenten Roche trakk Rohypnol (flunitrazepam) fra markedet, økte omsetningen av zopiklon betraktelig.

## Avhengighet og toleranse
Da man begynte å bruke zopiklon på begynnelsen av 1990-tallet var et av argumentene for å bruke det framfor benzodizepin-hypnotika at det var betydelig mindre av avhengighetsskapende og mindre fare for misbruk. I dag er oppfatningen delt og flere hevder de benzodiazepinlingnende medikamentene ikke er bedre med tanke på toleranse og misbruk i det hele tatt.

For alle sovemedisiner er det en vanedannende effekt at pasienten etterhvert mister troen på at han/hun kan sovne normalt uten sovemedisin.

I USA er for eksempel ezopiklone (den aktive isosomeren i zopiklon) det eneste godkjente virkestoffet mot langtidsbehandling av søvnproblemer.

## Handelsnavn på Zopiklon i Norge
*Zopiklon (Mylan) 
*Imovane (Sanofi-Aventis)
*Zopiclone (Actavis)
*Zopitin (Vitabalans)

## Litteratur
*Imovane (zoplikon), Felleskatalogen
*Zopiklon, Norsk legemiddelhåndbok
* Benzodiazepinliknende hypnotika, Norsk legemiddelhåndbok
* Legemiddelverket
Frei kirke

**Frei kirke** er en langkirke fra 1897 på Frei i Kristiansund kommune i Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Ytre Nordmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tre og har 400 plasser. Den nåværende kirka ble bygd fordi gammelkirka fra 1766 var blitt for liten til det økende folketallet. Den var i sin tur reist etter at en eldre kirke ble rammet av lynnedslag 15. oktober 1766.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Valderøy kirke

**Valderøy kirke** eller **Valderøy kyrkje** er en langkirke fra 1961 på Valderøy i Giske kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i murstein og har 530 plasser. Altertavlen er laget av Finn Emanuel Olsen. Døpefont og prekestol er begge i tre og fra 1961. Kirkens orgel var fra Vestre orgelfabrikk og hadde 13 stemmer, men i 2004 fikk man et digitalt orgel fra Allen Organ med tre manual og pedal på 52 stemmer.

Klokketårnet inneholder to klokker, begge er fra 1961. Den største har inskripsjonen
"Glad" og den minste "Fryd og fred".

## Litteratur
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Giske kirkelige fellesråd
*
Durazno

**San Pedro del Durazno** er hovedstaden i departementet som også heter Durazno i Uruguay, grunnlagt 12. oktober 1821. Det er 34 368 innbyggere i Durazno by.

## Befolkning
Durazno hadde 34 368 innbyggere i 2011.

Kilde:

## Kirker
* *Parroquia San Pedro* (Den katolske kirke).
* *Nuestra Señora del Carmen*.

## Transport
 Ruta 5 forbinder Durazno med Florida og Sarandí Grande (sør) og Paso de los Toros (nord).

 Ruta 14 forbinder Durazno med Mercedes / Trinidad (vest) og  Florida, Lavalleja (Batlle y Ordóñez og Varela) og Lascano /Ruta  (øst).

### Fly
Durazno har en flyplass, Santa Bernardina internasjonale lufthavn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted for Durazno (spansk)
* Kart over Durazno og Santa Bernardina (spansk)
Hypnotika

**Hypnotika** er en betegnelse på legemidler som gir en søvninduserende virkning. I Norge brukes flere typer:

;Barbiturater
* Barbital (kun ved sykehus)
	
;Benzodiazepinderivater
* Flunitrazepam
* Nitrazepam
* Midazolam (kun ved sykehus)

;Benzodiazepinlingnende preparater (Z-hypnotika)
* Cyklopyrrolonderivater (Zopiklon)
* Imidazopyridinderivat (Zolpidem)
* Pyrazolopyrimidinderivat (Zaleplon)  (Kun registreringsfritak)

;Melatoninreseptoragonister
* melatonin (Circadin)

;Antihistaminer
* Alimemazin (Vallergan)

Mange av legemidlene som brukes i psykiatrien (antipsykotika, antidepressiva og anxiolytika) brukes mot søvnvansker, og kan være spesielt effektive dersom søvnvanskene er en del av en psykiatrisk/psykososial lidelse. Dersom søvnvanskene er smerterelaterte så vil smertestillende legemidler (analgetika) kunne hjelpe, selv om disse ikke brukes direkte mot søvnvansker.

## Bivirkninger
Søvnmedisiner kan ha bivirkninger som depresjon, angst, kvalme, og varig søvnmangel. Ved lengre tids bruk kan en oppleve at effekten avtar.
Barbital

**Barbital** (markedsført under merkenavnet **Veronal**), også kalt barbiton, var det første kommersielt markedsførte barbiturat. Det ble brukt som søvnhjelp (hypnotika) fra 1903 inntil midten av 1950-tallet. Kjemisk navn for barbital er *dietylmalonyl urea* eller *dietylbarbitursyre*.  Kjemisk formel er (C2H5)2C~CO NH]ICO (natrium 5,5-dietylbarbiturat). Veronal ble fremstilt ved å kondensere dietylmalonester med urea sammen med natriumetylat, eller ved å tilsette etyliodid til sølvsalt av malonylurea. Resultatet var et luktfritt, litt bittert, hvitt krystallint pulver.

Barbital ble først fremstilt i 1902 av de tyske kjemikerne Emil Fischer og Joseph von Mering. De publiserte sin oppdagelse i 1903 og det ble markedsført i 1904 av Bayer som «Veronal». Et løselig salt av barbital ble markedsført av Schering som «Medinal».  Det ble foreskrevet for søvnløshet indusert av nervøs oppstemthet.
Det ble levert enten i kapsler eller cachets. Terapeutisk dose var ti til femten grains (0.65-0.97 grams). 3.5 til 4.4 gram er dødelig dose men søvn har også vært forlenget i opptil ti til femten dager ved tilfriskning.

Veronal ble regnet for å være en stor forbedring over den rådende hypnosebehandling. Smaken var litt bitter, men bedre enn den sterke, ubehagelige smaken av det vanlig brukte bromider. Den har få bivirkninger. Terapeutisk dose var langt under giftig dose. Men lang bruk resulterte i toleranse til medisinen, og krevde høyere doser for å oppnå ønsket effekt. Dødsfall på grunn av overdoser av dette langsomt virkende hypnotikum var ikke uvanlig.

## Referanser

## Videre lesning
* Fischer, Emil and Joseph von Mering,  “Ueber eine neue Klasse von Schlafmitteln”, *Therap Gegenw* 44:97-101, 1903.
* "Veronal", in Finley, Ellingwood, M.D. ''The American Materia Medica, Therapeutics and Pharmacognosy", 1919. http://www.henriettesherbal.com/eclectic/ellingwood/veronal.html, accessed 07 Nov 2005.
* "Emma Zunz" av Jorge Luis Borges (novelle)
Gullstein kirke

**Gullstein kirke** er en langkirke fra 1869 i Aure kommune i Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Ytre Nordmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tre og har 300 plasser. Kirken er dels utformet i stavkirkestil. Til forskjell fra tilsvarende kirker i Sogn/Sunnfjord (f.eks. Årdal kirke og Hauge kirke) også tegnet av Chr. Christie har ikke Gullstein forhøyet midtparti slik at midtskip og sideskip er samlet under ett saltak.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Ila fengsel og forvaringsanstalt

**Ila fengsel og forvaringsanstalt** er et fengsel som ligger i strøket Ila i Bærum kommune i Akershus. Fengslet har 124 plasser fordelt på 12 avdelinger og 230 ansatte. Over halvparten av plassene (67 plasser) er tilrettelagt for forvaringsdømte.  

## Historikk
Ila fengsel ble opprinnelig bygget som kvinnefengsel i årene 1938 til 1939 og sto ferdig til bruk i 1940 da Norge kom med i andre verdenskrig og ble okkupert av Tyskland. Fengslet ble brukt til å huse norske krigsfanger fra 1940 og ble tatt i bruk som konsentrasjonsleir av tyskerne i 1941, under navnet Grini fangeleir. Fengselet huset i hovedsak nordmenn som var i politisk opposisjon til de tyske makthaverne.

Etter krigen skiftet Grini navn til **Ilebu fengsel** og ble fra 8. mai 1945 leir for vareteksfengslede og dømte landssvikere. Fra 1951 ble Ila sikringsanstalt, et fengsel for fanger som var idømt sikring i tillegg til straff. Fra 1976 til 2000 ble fengselet kalt **Ila landsfengsel og sikringsanstalt**.

Ila landfengsel og sikringsanstalt endret navn i 2002 da den første forvaringsavdelingen åpnet. Ila ble tildelt rollen som forvaringsanstalt for menn i Norge, og endret da navn til **Ila fengsel, forvarings- og sikringsanstalt**. Navnet omfattet fremdeles «sikringsanstalt» etter dette navneskiftet fordi fanger dømt til sikring fortsatt var i soning på Ila (selv om fanger allerede da ikke lengre ble dømt til sikring, men til forvaring). Ila byttet igjen navn i 2011 til **Ila fengsel og forvaringsanstalt**, da ingen innsatte lenger er idømt sikringsdom i Norge. Fengselet gikk gjennom en omfattende ombygging innvendig og har nå en ordinær kapasitet på 124 plasser fordelt på tolv avdelinger.

## Referanser

## Eksterne lenker
* Kriminalomsorgens presentasjon av Ila fengsel
Ekstremværet Loke

**Ekstremværet Loke** var et ekstremvær som rammet Norge og Sverige 14.&ndash;15. november 2005. 

I Norge manifesterte ekstremværet seg først og fremt som voldsomme nedbørsmengder, forårsaket av svært fuktig luft som ble dirigert mot Norges vestkyst av en kaldfront i Norskehavet. Loke kom først inn over Nordland, men nedbøren ble kaftigst på sørsiden av uværet. Regnet forårsaket oversvømmelser og ras. I Bergen omkom et menneske i jordras. Bergensbanen ble stengt i omkring to døgn etter at ras hadde ødelagt skinnegangen ved Langhelle. Flere veier veier ble stengt på grunn av ras eller oversvømmelse.

På Opstveit i Sunnhordland ble det målt 223 millimeter nedbør på et døgn. Dette er den nest største nedbørsmengde pr. døgn målt i Norge (gjeldende rekord ble målt på Indre Matre den 26. november 1940, og er på 229,6 millimeter nedbør i løpet av et døgn).

I Sverige kom vindstyrken opp i orkans styrke. Skog og kraftlinjer ble rasert. 15&nbsp;000 mennesker mistet strømmen, og minst et menneske ble drept av fallende trær.

## Se også
*Liste over ekstremvær i Norge

## Eksterne lenker
* ba.no - bildeserie fra ekstremværet Loke
Frances the Mute

***Frances the Mute*** er det progressive rockebandet The Mars Voltas andre musikkalbum, utgitt 1. mars 2005. 

På dette albumet ble bandet utvidet med tre nye medlemmer, Marcel Rodriguez-Lopez på perkusjon, Juan Alderete på bass, og Adrian Terrazas-Gonzales på saksofon.

## Sporliste

# «Cygnus… Vismund Cygnus» (13:08) (Sarcophagi / Umbilical Syllables / Facilis Descenus Averni / Con Safo)
# «The Widow» (5:57)
# «L 'Via L 'Viaquez»'' (12:27)
# «Miranda That Ghost Just Isn’t Holy Anymore (Vade Mecum)» (13:09)
# «Cassandra Gemini – Pour Another Icepick» (4:45)
# «Cassandra Gemini – Pisacis (Phra-Men-Ma)» (6:40)
# «Cassandra Gemini – Con Safo» (2:55)
# «Cassandra Gemini – Tarantism» (7:41)
# «Cassandra Gemini – Plant a Nail in the Navel Stream» (4:59)
# «Cassandra Gemini – Faminepulse» (3:48)
# «Cassandra Gemini – Multiple Spouse Wounds» (0:46)
# «Cassandra Gemini – Sarcophagi» (0:54)

## Medvirkende
* Cedric Bixler-Zavala – vokal
* Omar Rodriguez-Lopez – gitar
* Jon Theodore – trommer
* Isaiah Ikey Owens – keyboard
* Juan Alderete – bass
* Marcel Rodriguez-Lopez – perkusjon
* Lenny Castro – perkusjon (gjest)
* Michael Balzary (Red Hot Chili Peppers) – trompet på «The Widow» (gjest)
* John Frusciante – gitar på «L 'Via L 'Viaquez» (gjest)
* Adrian Terrazas-Gonzales – saksofon og fløyte på «Cassandra Gemini»
* Larry Harlow – piano på «L'Via L'Viaquez» og «Cassandra Gemini» (gjest)
* David Campbell – strykerarrangement

## Eksterne lenker
Brattvåg kirke

**Brattvåg kirke** er en arbeidskirke fra 1977 i Haram kommune i Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i betong og tre og har 650 plasser. Arkitekt for kirken var Aksel Fronth.

Adkomst til stedet er via Rv659.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Haram kirkelige fellesråd
* 
* 
*  Kirker i Norge  (*Kirchen in Norwegen*)
Osmarka bedehus og kapell

**Osmarka bedehus og kapell** er et kapell fra 1910 på Osmarka i Gjemnes kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Gjemnes sogn, Indre Nordmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tre og har 110 plasser. Huset ble tatt i bruk i 1907, men først vigslet til kirkelig bruk i 1912. Klokketårnet er frittstående, noen meter fra kapellet. I tårnet henger en kirkeklokke fra 1915. Gustav Storli har malte alterbildet. Motivet er *Korset*, malt i 1964.

Osmarka kapell ble på 1960-tallet modernisert og endret til datidens mote. Innvendig ble det lagt glatte plater på veggene og i takhvelvingen porøse huntonittplater. Interiøret ble malt i en lys grå-hvit farge. I 1983 ble det bygget et påbygg med toaletter. I 2002 ble kapellet restaurert og malt utvendig. I 2008 ble det innvendige restauret tilbake til opprinnelig utseende.  I forbindelse med restaureringsarbeidet og kapellets 100-årsjubileum, ble det inngått avtale med bygdebokforfatter Kåre Olav Solhjell om utgivelse av et jubileumsfestskrift.

## Referanser


## Litteratur
* Solhjell, Kåre Olav. 2009. *Huset ved vegen. Osmarka bedehus og kapell 1909 – 2009* 128 sider. ISBN 978-82-303-1275-9
* Odde, Eilif. 2009. *Feirer hundreårsjubileum med ny bok.* Tidens Krav 18. august 2009. Side 24.

## Eksterne lenker
*
Terje Gewelt

**Terje Gewelt** (født 8. juni 1960 i Oslo) er en norsk jazzmusiker som spiller kontrabass og bassgitar.

Etter oppvekst i Larvik, studerte han hos Arild Andersen. Han reiste til USA i 1982 og studerte ett år ved Bass Institute of Technology i Los Angeles der han hadde Jeff Berlin som lærer. Etter ett år hjemme i Norge, der han spilte sammen med blant andre Egil Kapstad og Knut Riisnæs, reiste han tilbake til USA for å studere ved Berklee College of Music i Boston (1983-1987). Han tok også timer med Jaco Pastorius og Dave Holland. I USA var han medlem av bandet «Full Circle» som ga ut flere plater på selskapet CBS. Han var også medlem av «Forward Motion» med Tommy Smith. Han flyttet tilbake til Norge i 1989.

Gewelt har medvirket på over ett hundre innspillinger med skandinaviske, europeiske og amerikanske musikere som Billy Cobham, Tommy Smith, den russiske pianisten Misha Alperin og Santana trommeslageren Michael Shrieve. Platene er utgitt på plateselskaper som RCA, CBS, Blue Note samt ECM. Gewelt startet plateselskapet Resonant Music i 1998 der han har gitt ut blant annet elleve plater under eget navn.
## Diskografi (utvalg)
For komplett diskografi se:   Terje Gewelts diskografi

;Under eget navn

* *Hide and Seek* (Resonant Music 1999)
* *Duality* (Resonant Music 2002)
* *Interplay* (Resonant Music 2003)
* *Small World* (Resonant Music 2004)
* *Hope* (Resonant Music 2005)
* *If Time Stood Still* (Resonant Music 2007)
* *Oslo* (Resonant Music 2009)
* *Azure* (Resonant Music 2010)
* *Selected Works* (Resonant Music 2011)
* *Spindrift* (Resonant Music 2012)
* *Steppingstone* (Resonant Music 2013)
**Steppingstone* (2013)
**Wow and Flutter* (2017)
**Then Still* (2020), med Elizabeth Walker
**House on a Hill* (2020)

;Sammen med Michael Shrieve
* *Stiletto* (RCA Novus 1989)

;Sammen med Dag Arnesen
* *Inner Lines* (Resonant Music 1998)
* *Norwegian Song* (Resonant Music 2007)
* *Norwegian Song 2* (Resonant Music 2008)

;Sammen med Misha Alperin
* *North Story* (ECM 1996)

;Sammen med Knut Værnes
* *Admission For Guitars And Basses* (Curling Legs 1992), duo

;Sammen med Dag Arnesen Trio
* *Movin' * (Taurus Records 1994), inkludert Svein Christiansen
* *Time Enough* (Taurus Records 2004), inkludert Pål Thowsen
* *Norwegian Song* (Resonant Music 2007)
* *Norwegian Song 2* (Resonant Music 2008)

;Sammen med Ahmad Mansour Trio
* *Tumbleweed* (Gorgone Productions 1995)

;Sammen med Petter Wettre Quartet
* *Pig Virus* (Curling Legs 1996)

;Sammen med Billy Cobham
* *Nordic* (Eagle Records 1998)
* Off Color* (Eagle Records 1999)

;Sammen med Roy Powell Trio
* *Solace* (Nagel Heyer Records 2003), inkludert Jarle Vespestad

;Sammen med [[Karin Krog]] og [[John Surman]]
* *Songs About This And That'' (Meantime Records 2013), inkludert Ivar Kolve, Bjørn Klakegg og Tom Olstad

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Norwegian Music information Centre
* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.
Douaumont Ossuaire

**Douaumont Ossuaire** er et minnesmerke og kirkegård for franske og tyske soldater som døde under slaget ved Verdun. Det ble bygd et stort mausoleum over alle levningene etter soldatene som falt, da opprydningsarbeidet etter krigen begynte. Mausoleet inneholder levninger etter tyske og franske soldater og er i dag et høyt aktet minnesmerke og gravplass etter de menneskene som ble drept i slaget.

## Mausoleet
Byggingen av minnesmerket ble påbegynt allerede i 1920 da nødvendigheten var stor for å få fjernet alle levninger etter mennesker på slagmarken. Arbeidet med bygningen og kirkegården fortsatte i mange år, og ble først åpnet i 1932. Bygningen  er delt inn i 18 alkover som hver dekker to rom med levninger. Tilsammen er det levninger etter over 120&nbsp;000 soldater i mausoleet. På veggene står navnene til savnede soldater som aldri er blitt identifisert.

## Kirkegården
Kirkegården ved siden av mausoleet er en av Frankrikes største, med over 12&nbsp;000 markerte graver av franske soldater. Det er en islamsk del og en jødisk del hvor jøder og muslimer er begravd separat i hver ende av selve kirkegården. En litt særegen ting med denne gravplassen er at den ligger rett oppå den tidligere slagmarken, og området rundt under løvskogen som ble plantet etter krigen, er fortsatt kupert etter de utallige granatnedslagene som slo ned i ingenmannsland.

## Eksterne lenker
*
Hildre kirke

**Hildre kirke** er en langkirke fra 1934 i Haram kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tre og har 385 plasser. Arkitekt for kirken var Otto Hald.

Det er gravplass noen hundre meter sørvest for kirken.

## Litteratur
* 

## Referanser



## Eksterne lenker
* Haram kirkelige fellesråd
* 
*
SSX 3

***SSX3*** er et snowboardspill utviklet av EA Sports BIG og gitt ut av EA Canada. Spillet ble gitt ut i 2003, og er det tredje i SSX-serien

*SSX3* har også utviklet tilpassingen av figurene og belønningsystemet. Man kan motta medaljer og trofeer for å fylle opp pokalskapet sitt, øke sin evnene til sin kjører gjennom et mer dyptgående attribute system (system for egenskaper), og man kan til og med omdøpe toppene etterhvert som man mestrer dem. I tillegg til at figurene er fullstendig brukertilpasset, (inkludert «over the top cheats» for å utstyre dem) kan man tilpasse den egne personlige spilleliste – og mye mer.

Man kan velge mellom følgende figurer i spillet:
* Zoe Payne (USA)
* Psymon Stark (Canada)
* Moby Jones (Storbritannia)
* Griff Simmons (USA)
* Viggo Rolig (Sverige)
* Elise Riggs (Canada)
* Nate Logan (USA)
* Mackenzie «Mac» Fraser (USA)
* Allegra Sauvagess (USA)
* Kaori Nishhidake (Japan)

## Løp/grener
Med *SSX3* kan spillerne selv velge hvordan de vil spille og hvordan de vil utvikle seg. Kjørerne konkurrerer i ulike grener (Race, Big Air, Slope Style og Super Pipe), hvor du må i «Conquer the Mountain» komme minst på tredjeplass for å fortsette, og eventuelt gå til finalen, hvor det er vanskeligst. Alle de 3 forskjellige toppene har også sine egne «Peak Bosser», hvor Mac er generelt den første, spiller du som Mac er det Griff. På andre peak er det Nate, hvor Zoe er back-up. Og på Peak 3 er det Psymon og Elise er back-up. Disse kommer ALLTID først i Freestyle-eventene (med mindre du gjør.) og ofte først i løpene. (Med mindre du gjør.) Det er også disse som eventuelt vil utfordre deg til Backcountry race på de tre Backcountry-banene: Happiness, Ruthless og The Throne. De banene er uoffisielle, hvor du kjører i villmarken. De er på toppen av sitt Peak.

### Big Challenges
Man kan også prøve seg på «Big Challenges», hvor man må utføre hva en oppgavetekst tilsier du skal gjøre. Dette kan være ting som: «Do a double backflip then a front flip through the trench.», «Get 23 seconds of total airtime.», og faktisk «Pop all the baloons.». Så Big Challenges har stor variasjon. Det er totalt 88 av disse, spredd rundt hele fjellet på alle baner. Big Challenges can være både lette og vanskelige. Noen er tredelte, hvor du først går inn i grønt lys, som er «Level 1», så blått, som er «Level 2», så rødt, som er «Level 3».

### Banene
Det er totalt 17 baner I SSX 3, hvor disse 17 banene splittes opp i 26 events.
Lepsøy bedehuskapell

**Lepsøy bedehuskapell** er på Lepsøya i Haram kommune, Møre og Romsdal fylke. Det ble oppført som bedehus i 1896 og påbygget i 1956.

Byggverket er i tre og har 150 plasser.

Det er ikke kirkegård ved kapellet, men Lepsøy gravplass er et par kilometer lenger nordvest.

## Referanser


## Litteratur
*
Vatne kirke

**Vatne kirke** er en langkirke fra 1868 på Os i Vatne i Haram kommune, Møre og Romsdal fylke. Kirken ble flyttet hit for å gi en mer sentral plass og for å lette tilkomsten for båtfarende kirkegjengere.

Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tre og har 550 plasser.

Eldre altertavle skåret av Tavle-Jacob fra Giske.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Haram kirkelige fellesråd 
*
Portal (videospill)

***Portal*** er et førstepersons- og hjermetrimspill utviklet av Valve Software, utgitt i 2007. Spillet er solgt som en del av *The Orange Box*. Spilleren styrer en kvinnelig karakter, som har utstyr for å danne portaler på vegger og andre overflater, for å løse en rekke gåter. Spillet er basert på Source-grafikkmotoren og er grafisk sett veldig likt *[[Half-Life 2]]*-serien.

Spillet består hovedsakelig av en serie med gåter som må løses ved å bruke «portaler» som spillets hovedperson kan skape med et slags gevær. Portalene kan lages på plane flater, og åpner en «dør» mellom to og to portaler. En kunstig intelligens kalt GLaDOS hjelper i utgangspunktet spilleren gjennom noe som tilsynelatende er en treningsløype ved «Aperture Science Enrichment Center», og lover spilleren kake når alle oppdragene er utført. GLaDOS utvikler seg til å bli stadig mer gal og kommer med en rekke humoristiske utsagn. Det mest kjente sitatet fra spillet er kanskje *The cake is a lie* («Kaka er en løgn»), som står skrevet på veggen flere steder i spillet.

De fysiske egenskapene til portalene er hovedfokus i spillet, og er tatt fra spillet *[[Narbacular Drop]]*. Mange av utviklerne til dette spillet var fra DigiPen Institute of Technology som jobbet på *Narbacular Drop*, og de ble leid inn av Valve for å jobbe på *Portal*.

## Historie

*Portal* kom først i spillpakken *The Orange Box* for Xbox 360 og Microsoft Windows 9. oktober 2007, og for PlayStation 3 11. desember 2007. Windows- og Mac os x-versjonen kan også lastes ned på Valves nedlastingstjeneste Steam.

*Portal* har jevnt over fått gode kritikker, spesielt for spillmekanismen og den mørke humoren, men lengden trekkes ofte frem som en negativ side: spillet kan gjennomføres på drøyt én time. En oppfølger, *[[Portal 2]]*, kom ut i april 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* ApertureScience – markedsføring for spillet (engelsk)
GoldSrc

**GoldSrc**, eller **Goldsource**, er et retronym som brukes av Valve om deres tungt modifiserte "Quake-Engine" som brukes i blant annet det originale Half-Life

GoldSrc er en modifisert versjon av QuakeWorld motorens codebase, som er utviklet fra Quake motorens codebase. Konsepter fra Quake II motoren ble lagt til etterhvert som grafikkmotoren ble utviklet.

## Navnets historie
Grafikkmotoren har ikke noe offisielt navn. I månedene før utgivelsen av *Half-Life* beskrev flere spillmagasiner motoren som basert på "Quake Unified Technology".

Erik Johnson forklarer opprinnelsen til GoldSrc navnet i denne quoten fra Valve Developer Community:

:"When we were getting very close to releasing *Half-Life* (less than a week or so), we found there were already some projects that we needed to start working on, but we couldn't risk checking in code to the shipping version of the game. At that point we forked off the code in VSS to be both $/Goldsrc and /$Src. Over the next few years, we used these terms internally as "Goldsource" and "Source". At least initially, the Goldsrc branch of code referred to the codebase that was currently released, and Src referred to the next set of more risky technology that we were working on. When it came down to show *[[Half-Life 2]]* for the first time at E3, it was part of our internal communication to refer to the "Source" engine vs. the "Goldsource" engine, and the name stuck."

## GoldSrc Spill
* *[[Half-Life]]* (Valve Software, 1998)
* *[[Half-Life: Opposing Force]]* (Gearbox Software, 1999)
* *[[Counter-Strike]]* (Valve Software, 2000)
* *[[Team Fortress Classic]]* (Valve Software, 1999)
* *[[Gunman Chronicles]]* (Rewolf Software, 2000)
* *[[Half-Life: Blue Shift]]* (Gearbox Software, 2001)
* *[[James Bond 007: Nightfire|Nightfire]]* (Gearbox Software, 2002)
* *[[Ricochet (Half-Life)|Ricochet]]* (Valve Software, 2000)
* *[[Deathmatch Classic]]* (Valve Software, 2002)
* *[[Day of Defeat]]* (Valve Software, 2003)
* *[[Counter-Strike: Condition Zero]]* (Valve Software, Ritual Entertainment, Gearbox Software, Turtle Rock Studios, 2004)

## Eksterne lenker
* Valves offisielle hjemmeside
Haram kirke

**Haram kirke** er en åttekantet kirke fra 1838 i Haram kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tømmer og har 600 plasser. Inventar fra den gamle stavkirken. Den forrige kirken lå på gården Haram på Haramsøy, den nåværende kirken står på Austnes (Osnæs) på østre del av Haramsøya. I 1814 var kirken valgkirke for Haram prestegjeld. I 1820 anbefalte biskop Pavels at kirken burde flyttes til Austnes så snart som mulig, og senere biskoper oppfordret stadig menigheten om å gjennomføre flyttingen. I 1831 mente biskopen at kirken kunne stå noen år til om det ikke ble altfor hardt vær. Den gamle kirken ble skadet av lynnedslag 6. januar 1833, og 1836 krevde prosten fortgang. Fra biskop Neumanns visitasprotokoll i 1836:

Bygget skal være oppført etter modell av den tidligere Hareid kirke. Altertavle, prekestol, osculatoriet og hellige kar fra den gamle kirken tok menigheten vare på. Gapestokken, som biskop Neumann mislikte sterkt, ble ikke med til det nye kirkestedet. Kirken fikk 600 sitteplasser og var uten sakristi. Den gamle kirkeklokken fikk plass i en takrytter. Prost Kaurin sto for innvielsen 4. november 1838. Utgiften til nybygget ble fordelt etter størrelsen på gårdsbruket, fra 20 til 45 specidaler. I 1874 bestemt herredstyret å kjøpe kirken fra kirkeeierne. I 1890 fikk kirkeklokken en sprekk og det ble kjøpt en ny klokke (diameter 94&nbsp;cm) fra Bochumer i Ruhr. Ludvig Vestre bygget orgel i kirken på 1890-tallet. Kirken fikk elektrisk lys i 1940. I 1878 fikk Fjørtofta egen kirke og sognet ikke lenger til Haram kirke.

## Prester

* Jens Kobro Daae 1853-1866
* Ole Olsen Barmann 1866-1889

## Referanser


## Eksterne lenker
* Haram kirkelige fellesråd
* 
* Kunsthistorie.com om Haram kirke 
*
Den merkelige hendelsen med hunden den natten

***Den merkelige hendelsen med hunden den natten*** er en roman skrevet av den britiske forfatteren Mark Haddon. Boka vant i 2003 prisen «Whitbread Book of the Year». Tittelen er et sitat som stammer fra den fiktive detektiven Sherlock Holmes i Arthur Conan Doyles korte historie «Silver Blaze» fra 1893. 

Boka er skrevet i jeg-form hvor hovedpersonen er en 15 år gammel gutt fra byen Swindon i Wiltshire i 1998 som lider av Aspergers syndrom, en mild form for autisme.

Romanen er planlagt filmatisert i under regi av amerikanske Steve Kloves.

## Handling
Christopher John Francis Boone er en 15 år gammel gutt med atferdsproblemer, og bor sammen med sin strenge far, Ed. Han forteller at Christophers mor, Judy, døde to år tidligere. Så en dag oppdager gutten den døde kroppen til naboens hund, Wellington. Fru Shears, hundens eier, kontakter politiet, og Christopher blir mistenkt for å ha drept hunden. Han blir arrestert, men løslatt kort tid senere. Christopher bestemmer seg for å undersøke hundens død på egen hånd. Gjennom sine eventyr skriver Christopher om sine opplevelser i en bok. Christopher nøter den eldre fru Alexander, som informerer Christopher om at moren hans hadde en affære med Mr. Shears. 

Ed oppdager boken til Chrstopher, og konfiskerer den. Når han leter etter den konfiskerte boken sin, oppdager Christopher brev fra moren hans datert etter hennes antatte død, og blir sjokkert. Ed innser at Christopher har lest brevene. Han innrømmer at han hadde løyet om Judys død - og innrømmer at han hadde drept Wellington, etter en krangel med fru Shears. Christopher bestemmer seg for å stikke av, og flytte til moren. Etter en lang og begivenhetsfull reise, blir Judy glad over at Christopher endelig har kommet til henne. Men Mr. Shears vil ikke at Christopher skal bo hos dem. Men Christopher er fremdeles livredd for faren sin, og håper at han blir straffet for å ha drept Wellington.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Powell's'', intervju med forfatter Mark Haddon
Sagnet om Fløtt Fløan

**Sagnet om Fløtt Fløan** (i dativsform *Fløom*) handler om en mann fra det gamle høvdingesetet og kirkestedet Fløan på Skatval i Stjørdalen. Han berettes i sagnet å ha vært «en stor idrettsmann».

Sagnet inneholder flere vandresagnmotiv og bimotiv, for eksempel «kvikkski», «huldrehornet» og «trollkast». I likhet med navnene på mange andre sagnfigurer er Fløtt Fløan et bokstavrim.

Sagnet tilhører folkeminnetradisjonen i Stjørdalsbygdene, og finnes nedskrevet og gjengitt i flere utgaver. Ivar Nilssen Værnesbranden (1905) gjengir hovedtrekkene fra sagnet om Fløtt Fløan slik:

*Fløtt Fløan lagde et par «kvikkski» av et tostammet bjørketre, som stod slik at solen skinte gjennom kløften ved middag. Han arbeidet på skiene syv julaftener. Skiene gikk like raskt i hvilket som helst terreng. Skiene kunne stanses i hvilken som helst bakke ved å kaste luen foran dem.
*En julaften manglet Fløtt gjær til juleølet. Han spente derfor på seg skiene og drog til Jemtland.
*På vei tilbake over Trongsteinan ved Forbordsfjellet møtte han en trollkjerring, som rakte ham et forgylt beger med skjenk. Fløtt forstod at begeret inneholdt et trollbrygg, og tømte drikken bak ryggen sin.
*Da Fløtt drog avsted med begeret, ble trollkjerringa sint og sprang etter ham.
*Fløtt kom seg til Fløan kirke og begynte å ringe med kirkeklokkene. Trollkjerringa ble så sint at hun rev av seg den ene foten, og kastet den etter kirken. Foten landet på Hammerenget ved Hammer (Trollfoten).

I andre gjenfortellinger av sagnet blir også store kampesteiner ved Fløan kastet dit av trollet.

Lokalhistorikeren Einar Hermstad i Hegra nevnte Fløtt Fløans kvikkski å være laget av flogrogn (dialektalt: *flørogn*).

## Referanser
Kilde (journalistikk)

:*For retningslinje på Wikipedia, se: *
En **kilde** eller ei **kjelde** er opphavet til ulike typer informasjon. Begrepet benyttes særlig i tilknytning til journalisters arbeid. Kilder kan være åpne og anonyme. Vær Varsom-plakaten beskriver hvordan journalister skal forholde seg til kilder, blant annet knyttet til kildevern. Eksempler på kilder er intervjuobjekter, tipsere, nettsider, aviser og foredragsholdere.

## Åpne og anonyme kilder
Åpne kilder er kilder som blir referert, henvist eller sitert.

Anonyme kilder kan enten opptre skjult for redaksjonene og offentligheten eller opptre kjent for redaksjoner, men skjult for offentligheten. Et problem med bruk av anonyme kilder er planting av falske rykter, derfor kan det være en fordel å kjenne kilden.

## Første– og annenhåndskilder
Førstehåndskilder er kilder som selv har opplevd eller sett det hen forteller om. Annenhåndskilder er derimot kilder som ikke selv har opplevd det hen forteller om, men som gjenforteller noe hen har hørt.

## En– og flerkildejournalistikk
Enkildejornalistikk er journalistikk som baserer seg på kun én kilde. Flerkildejournalistikk har mer troverdighet, da denne er basert på flere kilder.

## Se også
* Kildekritikk
* Journalistikk 
* Vær Varsom-plakaten 
* Tekstreklameplakaten
* Historisk kilde

## Referanser
Kayleigh (sang)

**«Kayleigh»** er en sang av den britiske rockegruppa Marillion. Sangen var med på albumet Misplaced Childhood (utgitt 1985), og ble også gitt ut som single samme år. Sangen ble Marillions største hit og nådde andreplassen på den britiske singellista. I Norge nådde singelen 8. plass på VG-lista, og er til dags dato den eneste av Marillions singler som har plassert seg på den offisielle norske singlelista.

Kayleigh er skrevet av Fish, Steve Rothery, Mark Kelly, Pete Trewavas og Ian Mosley. Teksten er skrevet av sanger Fish, mens åpningsriffet er laget av gitarist Steve Rothery.

Fish hadde på et tidspunkt vært sammen med en kvinne ved navn Kay Lee. Sangen var til dels inspirert av bruddet med henne, men også generelt av flere kvinner Fish hadde vært sammen med, og hans dårlige evne til å ta vare på forhold.

Fish valgte likevel å bruke navnet hennes i sangen, men skrev det om fra Kay Lee til Kayleigh.

## Forskjellige utgivelser av sangen
Både Marillion og Fish som soloartist har hatt Kayleigh med på mange konsertalbum og samleplater. Den opprinnelige versjonen ble utgitt som single i mai 1985 og på albumet Misplaced Childhood i juni samme år. Albumet ble utgitt i remastret utgave i oktober 1998. Sammen med resten av musikken fra Misplaced Childhood finnes sangen på konsertalbumet *The Thieving Magpie* (utgitt i november 1988). I 1995 var Kayleigh blant flere sanger fra Marillion-perioden som Fish spilte inn på nytt til samleplatene *Yin* og *Yang*. Kayleigh er også med i CD-boksen *The Singles '82-'88* (utgitt i 2000).

Kayleigh er også brukt som navn på en av mange billige samle-CD-er med musikk av Marillion.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Informasjon om albumet Misplaced Childhood på Marillions nettside 
* Sangteksten til Kayleigh på Marillions nettside
Bornholmsk

**Bornholmsk** er en østdansk dialekt som snakkes på Bornholm. Skånske dialekter, som bornholmsk er nærmest beslektet med, har nærmet seg rikssvensk, etter at Skåne ble avstått til Sverige på 1600-tallet, mens bornholmsk har nærmet seg riksdansk. Bornholmsk har et karakteristisk tonefall og mangler, til forskjell fra riksdansk og de fleste danske dialekter, stød. Bornholmsk har også, til forskjell fra riksdansk, men i likhet med norsk og gammelsvensk, tre grammatiske kjønn.

## Referanser
Indre Herøy kirke

**Indre Herøy kirke** (Indre Herøy kyrkje) er en langkirke fra 1916 i Herøy kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Søre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tre og har 375 plasser.

Det er ikke kirkegård ved kirken, men Tjørvåg gravplass er bare et par-tre kilometer unna.

Herøy gamle prestegård er like nordvest for kirken, som er oppført på prestegårdens grunn.

Treskjæreren Arne Kinsarvik fra Hardanger bidro med utsmykning.

## Litteratur
* 
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Herøy kirkelige fellesråd
Iver Steen Thomle

**Iver Steen Thomle** (født 1. mars 1812 i Froland, død 16. september 1889 i Kristiania) var en norsk jurist. 

Iver Steen Thomle var sønn av Erik Andreas Thomle senior og Mette Maria Binneballe og bror til ordfører og høyesterettsassessor August Thomle. Han ble gift i 1838 med Augusta Sophie Smith og som enkemann i 1845 med Juliane Marie Heyerdahl.

Han ble student 1829 og tok juridisk embetseksamen ved universitetet i Christiania 1833. En tid var han ansatt hos den daværende advokat Frederik Stang og hadde noen underordnede stillinger i justisdepartementet, hvor han i 1840 ble ekspedisjonssekretær. I 1846 ble han byfogd i Arendal og 1849 amtmann i Nedenes amt. I 1860 ble han assessor i Høyesterett, og han ble justitiarius 1878. Som sådan tok han sete i riksretten 1883&ndash;84. Han tok avskjed i 1886.

Thomle ble ansett som en av Norges fremste praktiske jurister. Han ble i 1879 utnevnt til doctor juris ved Københavns Universitet.

## Referanser


## Kilder
* Thomle, Iver Steen i *[[Nordisk familjebok]]* 
* Familysearch

## Eksterne lenker
*
Eduard Carlén

**Eduard Carlén** (født 20. oktober 1866 i Värmland, død 1. juli 1959 i Oslo) var en svensk arkitekt. 

Hans familie flyttet til Norge mens han var ung, og han tok sin arkitektutdanning i Tyskland og Østerrike. 

Han etablerte seg som arkitekt i Kristiania i 1892, og tegnet både leiegårder, villaer og fabrikker. Han bodde i Ålesund i to perioder; en femårsperiode etter Bybrannen i Ålesund 1904 og i perioden 1916–22, da han bl.a. tegnet Gursken kirke.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Informasjonsside med presentasjon av noen av hans arbeider
* Eduard Carlén hos archinform.net 
* Eduard Carlén i Norsk kunstnerleksikon
Leikanger kirke (Herøy)

**Leikanger kirke** (**Leikanger kyrkje**) er en åttekantet kirke fra 1807 i Herøy kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Søre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.

Kirken er i tre og har 380 plasser. Den ble opprinnelig bygget på Sjøholt, men ble flyttet derfra til Leikong i 1872.

Leikong tilhørte på midten av 1800-tallet Rovde sokn, og i 1856 ble det gjort forsøk på å få flyttet Rovde kirke til Leikong, men dette forsøket ble det ikke noe av. Man søkte så om å skille ut Leikong som eget sokn, noe som ble gjort i 1871. Da ble soknet etablert med Leikong og Jøsok samt deler av Gurskedalen, Eika og Eiksund innenfor grensene. Noe senere ble hele Eika og Eiksund inlemmet i soknet. På 1900-tallet skjedde det flere endringer; Djupvika ble lagt til i 1957 og Gurskedalen og Eiksund gikk ut av soknet.

Kirken stod opprinnelig på Sjøholt i Ørskog, men skulle rives da Leikong ble eget sokn. Man gikk da inn i forhandlinger om å kjøpe kirken, og den ble flyttet og bygd opp på Leikang i 1872 og vigslet på nytt i 1873. Tårnet ble satt opp over våpenhuset, men ble flyttet tilbake til sin opprinnelige plass midt på taket i en restaurering i 1960.

Fra Sjøholt fikk man med en inngangsdør og prekestol fra 1642. Prekestolen er dekorert med utskjæringer av de syv dyder. Altertavlen ble sendt til Bergen Museum, men man fikk i 1948 en kopi som er den som står i kirken i dag.

File:Altar Leikong.JPG|Alteret i kirken.
File:Altartavle Lekong.JPG|Altertavlen.
File:Preikestol Leikong.JPG|Prekestolen i kirken er dekorert med de syv dydene.
File:Preikestol_Leikong2.JPG|Detalj fra prekestolen


## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Peder Carl Lasson

**Peder Carl Lasson** (født 14. november 1798 i Bærum, død 5. juni 1873 i Kristiania) var en norsk jurist. Han ble høyesterettsadvokat 1828, assessor i Høyesterett 1837, sorenskriver i Aker 1848 og høyesterettsjustitiarius 1855. Under Oscar I's sykdom 1852&ndash;53 var Lasson midlertidig statsråd, men han avslo senere tilbud om å bli sjef for justisdepartementet. Han deltok i flere kongelige lovkommisjoner.
Sammen med svogeren K. W. Hjelm og svigerfaren Bredo Henrik von Munthe af Morgenstierne den eldre utga Lasson 1826&ndash;30 *[[Juridiske samlinger]]* og var en av grunnleggerne av *[[Norsk Retstidende]]* (1836), som han redigerte alene 1837&ndash;48.

Lasson er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

## Utmerkelser
Lasson var medlem av Videnskabs-Selskabet i Christiania, det nåværende Det Norske Videnskaps-Akademi fra dette ble stiftet i 1857. Han ble utnevnt til æresdoktor ved Lunds universitet i 1868. I 1854 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden og fikk storkorset i 1864. Han var også innehaver av storkorset av den svenske Nordstjerneordenen.

## Verker
* *Haandbog i den norske proces* (1835&ndash;43)
* *Om eiendomsindgrebene* (1842)
* *Geistlighedens lønning* (1846)
* *Haandbog i criminalretten* (1848&ndash;51)
* *Fremstilling af lovgivningen om huusmænd* (1850)
* *Om strafferetspleiens historie i ældre tider* (1858)
* *Om appel i civile sager* (1869)
* *En samling af bidrag til strafferetten* (1871&ndash;72)

## Referanser


## Kilder
* *[[Nordisk familjebok]]. Uggleupplagan* fra Runeberg
* 

## Eksterne lenker
*
Morten Diderik Emil Lambrechts

**Morten Diderik Emil Lambrechts **(født 4. oktober 1824 i Kristiania, død 28. mai 1900 i Kristiania) var en norsk jurist og politiker. Han ble høyesterettsjustitiarius i 1887 og spilte en betydelig rolle på stortingene 1869, 1871&ndash;73, 1874&ndash;76 og 1882&ndash;84, der han representerte Kristiania og tilhørte den konservative retningen, skjønt han var mer moderat enn de øvrige representantene fra hovedstaden.

Lambrechts ble i 1868 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden, forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1889, videre forfremmet til storkors i 1891 og senere samme år tildelt ordenens kjede. Videre var Lambrechts ridder av Nordstjerneordenen.

## Referanser

## Kilder
* *[[Nordisk familjebok]]. Uggleupplagan* Lambrechts, Morten Didrik Emil
## Eksterne lenker
*
Nordlandet kirke

**Nordlandet kirke** er en korskirke fra 1914. Den er tegnet av arkitekt Hagbarth Schytte-Berg og ligger på øya Nordlandet i Kristiansund kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Ytre Nordmøre prosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tre og stein og har 700 plasser.

Nordlandet gravsted er rundt en kilometer øst for kirken.

## Referanser


## Kilder
* 
* Gjenreisningsbyen: Nordlandet kirke 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Nordlandet menighet
Vannpolo under Sommer-OL 1908

**Vannpolo under Sommer-OL 1908**. Vannpolo var med for tredje gang på det olympiske programmet 1908 i London. Det var påmeldt fem lag men Østerrike trakk sitt lag før turneringen startet. Storbritannia spilte kun en kamp, finalen, de beseiret Belgia med 9-2 og ble dermed olympiske mestere. Belgia vei til finalen var seier over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen.    

## Medaljer

## Medaljevinnerne
Arna Sogelag

**Arna Sogelag** er et historielag grunnlagt i 1931 på Garnes i Arna og het «Haus Sogenemd» frem til 1990. (Haus var det tidligere kommunenavnet på Arna.)

Arna Sogelag driver Ådnatun museum i Indre Arna. Laget gikk også inn for fredning av Havråtunet på Osterøy i 1946 og i 1950 startet de arbeidet med Havråfilmen.

## Bibliograffi
* Bygdebok om skoler i 1937
* Bygdebok om kirker i 1951
* Ættebok om Gjerstad på Osterøy i 1958 og Haus på Osterøy i 1959 ()
* Ættebok om Ådna i 1964
* Stadnamn i Haus 1971
* Ættebok om Ytre Arna (Elvæ) i 1976
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Arna Sogelag i Fotografregisteret på Nasjonalbiblioteket
* 
* Arna Sogelag på Ådnatun prosjektblogg
* Sogearbeidet i Arna på Idab Info-Trykk & Media
Roing under Sommer-OL 1908

**Roing under Sommer-OL 1908** ble arrangert fra 28. til 31. juli 1908 på Themsen ved Henley Royal Regatta i Henley-on-Thames i Oxfordshire.

Roing var med på det olympiske programmet for tredje gang 1908 i London. Det ble konkurrert i fire roøvelser, en færre enn ved lekene i St. Louis fire år tidligere. Åtte nasjoner var representert, Norge og Ungarn var med for første gang. 

## Medaljefordeling

## Resultater
### Singelsculler

### Toer uten styrmann

### Firer uten styrmann

### Åtter

## Eksterne lenker
* Rowing at the 1908 Summer Olympics hos olympedia.org
Otrøy kirke

**Otrøy kirke** er en langkirke fra 1878 i Molde kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.

Byggverket er i tre og har 200 plasser. Den er reist etter tegninger av Jacob Wilhelm Nordan.

Adkomst til stedet er via Rv668.

Det er kirkegård ved kirken.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Molde kirkelige fellesråd: Gravfelt på Otrøy kirkegård
Arthur Hacker

**Arthur Hacker** (født 25. september 1858, død 12. november 1919) var en britisk maler som ble assosiert med pre-rafaelittene.

Hacker er han mest kjent for sine store religiøse og allegoriske motiver og portretter og malte også nakne figurbilder. Han var influert av sine omfattende reiser til Spania og Nord-Afrika.

Hacker ble født i London i 1858 som sønn av strekgrafikeren Edward Hacker. Han studerte ved det engelske kunstakademiet, Royal Academy, i årene 1867 og 1880, og senere ved Atelier Bonnat i Paris hvor han var medstudent med Stanhope Forbes. To ganger stilte han ut ved Royal Academy, i 1878 og i 1910. I 1882 stilte han ut *Pelagia and Philammon* i Liverpool, et svært dramatisk maleri i fransk stil. *The Annunciation* som ble kjøpt av Chantry Bequest i 1892 var tilsvarende malt.

Etter hvert som publikums smak endret seg og hans dramatiske, franskinspirerte og akademiske malerier ble mindre etterspurt etablerte han seg som en lukrativ portrettmaler for de øvre samfunnsklasser, men portretterte også et antall malerkollegaer eller herrer med forbindelse til kunsten, blant annet William Goscombe John og Dyson Perrins. Et portrett av Alfred Keogh som han malte henger i hovedkvarteret til Royal Army Medical Corps (RAMC) ved Millbank i London. I 1894 ble han selv portrettert for en byste av skulptøren Edward Onslow Ford.

Hacker var en dyktig håndverker, men ble stundom kritisert for å skape overfladisk kunst. Han skiftet stil flere ganger. Etter de rene luftmalerier tidlig på 1880-tallet gikk han over til en akademisk fransk stil på slutten av 1880-tallet, og deretter i en rekke pre-rafaelittiske, symbolske, poetiske og enkle genremalerier. På begynnelsen av 1900-tallet vendte han seg mot atmosfæriske studier av Londons gater, ofte om natten eller med tåkete effekter. *A Wet Night in Piccadilly* var hans diplomarbeid i 1910. Han besøkte Spania, Gibraltar og Tanger sammen med maleren Solomon Solomon i tiden rundt 1881, og deretter hadde han flere besøk i Nord-Afrika og malte mange bilder basert på disse stedene.

Hans hustru Lilian Hacker var også maler og stilte ut ved Royal Academy fra 1909 til 1924.

Hackers malerier finnes i mange offentlige samlinger. Blant hans mytologiske motiver, *The Syrinx*, er i Manchester, men han er også representert i Tate Gallery, Leeds City Art Gallery og Walker Art Gallery.

Hacker døde av hjerteslag i sitt hjem i London den 12. november 1919.

## Bilder

Fil:Hacker Arthur Syrinx.jpg|*The syrinx*


## Referanser
Bergmo småkirke

**Bergmo småkirke** var en arbeidskirke fra 1982 i Molde kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.

Byggverket var opprinnelig et samvirkelag og postkontor oppført er i tre. Da dette ble ledig, så man muligheten til å benytte det midlertidig som kirke i påvente av et permanent bygg. Kirkerommet har 350 plasser.

Kirken ble avvigslet sommeren 2017.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bergmo småkirke fra Molde kirkelige fellesråd