open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Battalion Wars 2

***Battalion Wars 2*** er et strategi og skytespill til Nintedo Wii og etterfølgeren av spillet Battalion Wars til GameCube. Spillet har samme spillestil som forgjengeren men drar nytte av Wiiens funksjoner hvor du styrer ved å bevege kontrollen. Spillet ble publisert 29. oktober 2007 i Nord-Amerika og 15. februar 2008 i Europa.

Spillet har 20 spillbare oppdrag og 6 forskjellige fraksjoner; Western Frontier, Tundran Territories, Solar Empire, Xylvania, og Iron Legion fra forgjengeren og Anglo Isles som er en ny fraksjon.

## Handling
For cirka 200 år siden forsøkte en legion, kontrollert av den frykt-inngytende Lord Ferrok, å ta fullstendig kontroll over resten av verden. Ferrok, som trodde seieren var nær, samlet alle soldatene sine ved hans høyborg, Iron Tower, for å forberede seg på et endelig angrep. Imidlertid invaderer Solar Empire, den siste nasjonen som fremdeles står igjen etter Lyn-krigen, i et siste forsøk på å ødelegge legionen en gang for alle.

Keiserinne Qa-Len, monark av Solar Empire, ønsker å aktivere et super-våpen som kan ødelegge hele legionen. Men Lord Ferrok oppdager planene deres, og sender inn bombefly for å eliminere dem.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Karl Adam

**Karl Adam** (født 22. oktober 1876 i Freudenberg i Oberpfalz i Tyskland, død 1. april 1966 i Tübingen) var en tysk katolsk prest og teolog.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Karl Adam var et av elleve barn til læreren Clemens Adam og hans hustru Babette. Hans tolv år yngre bror August (1888–1965) ble også prest og teolog.
 
Etter skoleutdanning ved gymnaset i Amberg studerte Karl Adam ved det filosofisk-teologiske seminar i Regensburg og promoverte til doktorgraden i 1904 ved Universitetet i  München.

### Prest
I 1900 ble han presteviet. De påfølgende år befattet han seg med dogmehistorie. I 1915 ble han professor i teologi i München, i 1917 overtok han lærestolen for moralteologi i Straßburg og i 1919 vekslet han over til Universitetet i Tübingen, der han overtok lærestolen for dogmatikk.

I tiden etter første verdenskrig var Karl Adam blant Tysklands mest kjente teologer. Hans berømmelse ble verdensvid med hans verk *Das Wesen des Katholizismus*, som utkom i 1924 og ble oversatt til ti andre språk. 

I 1933 var han en av en relativt liten gruppe katolske teologer som mente at at man forene katolisisme og nasjonalsosialisme. Han gikk også inn for standspunkter av rasistisk og antijudaistisk karakter. Året etter så han imidlertid tingene i et annet lys. Han fordømte da den såkalte «tyske religion» i en tale om «Den evige Kristus». Den bragte ham i konflikt med de nazistiske styresmakter. Han ble truet på livet, hans hus ble beskutt, og han ble nektet retten til å undervise. Han oppfattet situasjonen så truende at han tok tilflukt hos biskopen av Rottenburg. Han nektet å oppgi sin lærestol. 

Til tross for at han under deler av 1930-tallet støttet nazismen var han aldri medlem av NSDAP. 

Etter 1945 kunne Adam forbli på sin lærestol i Tübingen, inntil han gikk i pensjon i 1949.

## Verker
* *Das Wesen des Katholizismus*. Augsburg: Haas & Grabherr, 1924.
* * Christus unser Bruder*. Regensburg: Habbel, 1938. (5. Auflage)
* * Jesus Christus*. Augsburg: Haas & Grabherr, 1935. (4. Auflage)

## Utmerkelser
* 1951: Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden

## Referanser


## Litteratur
* Georg Denzler: «Antijudaismus und Antisemitismus in der Theologie unseres Jahrhunderts: Karl Adam, Michael Schmaus und Anton Stonner», i: *Facta Universitatis 1* (1997), s. 11 – 20. (PDF-versjon)
* Walter Kasper: «'Karl Adam», * i: [[Theologische Quartalschrift|ThQ]] 156 (1976), 251-258. 
* Hans Kreidler: *Eine Theologie des Lebens: Grundzüge im theologischen Denken Karl Adams.* Mainz: Matthias-Grünewald, 1988. ISBN 3-7867-1342-1
* Hans Kreidler: «Adam, Karl» i: *LThK<sup>3</sup>* 1, 141-142.
* Lucia Scherzberg: *Kirchenreform mit Hilfe des Nationalsozialismus: Karl Adam als kontextueller Theologe.'' Darmstadt: WBG, 2001. ISBN 3-534-15893-8

## Eksterne lenker
* Bestände zu Karl Adam im Universitätsarchiv Tübingen
PPD-40

**PPD-40** (Pistolet-Pulemyot Degtyaryova) er en sovjetisk maskinpistol.

Den ble utviklet av våpendesigner Vasily Degtyaryov i 1934, og er nesten en direkte kopi av den tyske Bergmann MP28. Den har en vanlig trestokk og skyter med åpent sluttstykke. Den er kamret for å kunne bruke den dengang nye pistolpatronen 7,62 x 25 mm Tokarev. Den har et våpenmagasin som er en kopi av det finske trommelmagasin til Suomi M-31, men kom også med stavmagasin. Den har omstiller for halv- og helautomatisk ild.

PDD kom først i militær tjeneste i 1935 som **PPD-34**, men i kun i et lite antall. Den ble modifisert i 1938 og 1940, og kom ut som **PDD-34/38** og **PDD-40**, med mindre endringer. Uansett så var **PDD-40** for komplisert og kostbar for masseproduksjon, så selv om den ble brukt i de innlederne rundene av andre verdenskrig var det den rimeligere og bedre PPSj 41 som offisielt erstattet den i slutten av 1941. Ca 90 000 enheter ble laget. **PPD-34/38** og **PPD-40** maskinpistoler som ble tatt av Wehrmacht fikk modellnavnet **MP.715(r)** & **MP.716(r)**.

## Varianter
* PPD-34
* PPD-34/38
* PPD-40

## Eksterne lenker
*
Slaget ved Anegawa

**Slaget ved Anegawa** (japansk: 姉川の戦い; *Anegawa no Tatakai*) ble utkjempet 9. august 1570 ved Ane-elva i sengoku-perioden i Japan. Det kom som en reaksjon mot Oda Nobunagas beleiring av Odani- og Yokoyama-borgene, som hørte til Azai- og Asakura-klanene. Oda- og Azai-klanene kalte slaget **slaget ved Nomura** (野村合戦 * Nomura Kassen*), mens Asakura-klanen kalte det **slaget ved Mitamura** (三田村合戦  *Mitamura Kassen*). 

Da krigerne seilte fram fra borgene, utviklet slaget seg til nærkamp utkjempet midt i den grunne elva. En liten stund sloss Oda mot Azai mens Tokugawa sloss mot Asakura litt lenger oppe. 

Etter Tokugawa hadde beseiret Asakura, snudde de og angrep Azais høyre flanke. Inaba Yoshimichi, som hadde blitt holdt i reserve, angrep da Azais venstre flanke. Mange av Yokoyamas beleirere oppga også beleiringen for å hjelpe til i slaget, og Azai og Asakuras styrker ble snart beseiret. 

Det er kanskje merkbart at Nobunaga brukte 500 arkebusere i slaget. Han er berømt for sin strategiske bruk av ildvåpen selv om bruken av ildvåpen kom til å virke mot ham i beleiringen av Ishiyama det året. 

Samtidig finnes det ikke noen troverdig kilde som kan gjenopplive slaget. Slaget er levende skildret i bøker fra midten av Tokugawa-perioden, men mange av disse historiene er rent fiksjon. Den eneste verdifulle kilden er *Shinchokoki*, som beskriver slaget veldig enkelt, og ikke har noen videre detaljer om taktikkene brukt under slaget. 

De eksakte tapstallene fra Anegawa er ukjente, men *Shichiokoki* hevder at 1100 Asakura-samuraier ble drept. En hær på denne tida hadde som oftest mange ganger så mange ikke-samuraier, ahigaruer, som samuraier, så derfor kan en regne med at flere tusen menn ble drept.
Skillebekk (Nittedal)

**Skillebekk** er et boligområde og en grunnkrets helt syd i Nittedal kommune i Akershus. Det grenser til Oslo og strøket Vestli (Bydel Stovner, Groruddalen) i sør, og Gjelleråsen i nord. Området tilhører Nittedalsdelen av tettstedet Oslo sammen med Gjelleråsen og Hagan.

## Kommunikasjon
Skillebekk nås via riksvei 4 og avkjørselen til Gamle Trondheimsveien fra vest.

## Eksterne lenker
* 
*  Skillebekk Vel
Skillebekk (Oslo)

**Skillebekk** er en gate på Skillebekk i bydel Frogner. Den går fra Gabels gate, krysser Niels Juels gate, før den ender i Framnesveien. Det finnes kun ett bygg som har adresse til gaten. Den er oppkalt etter bekken Skillebekken og fikk sitt navn i 1896.

1 er eneste gatenummer i bruk.

## Referanser


## Kilder
*
Formfin

**Formfin** er en norsk møbelfabrikk lokalisert i  Hundeidvik i Sykkylven kommune, Møre og Romsdal. Fabrikken ble etablert i 1946, daglig leder er Olav Utgård. Selskapet har rundt 70 ansatte.

Formfin produserer stoppede sittemøbler (sofaer og hvilestoler) beregnet for privat husholdning. Møblene distribueres i Norge hos kjedene Bohus, Møbelringen og Fagmøbler, i tillegg finnes de også hos en del frittstående møbelbutikker.

## Eksterne lenker
* Formfin
Ronny Thorsen

**Ronny Thorsen** (født 1978) er en norsk vokalist kjent fra bandene Blood Red Throne og Trail of Tears. 

Han har også vært sesongmedlem i Scariot og Tristania.

## Diskografi
### [[Blood Red Throne]]
* *Deathmix 2000* (Demo, 2000)
### [[Scariot]]
* *[[Deathforlorn]]* (Studioalbum, 2000)
### [[Tristania (band)|Tristania]]
* *[[World of Glass]]* (Studioalbum, 2001)
Agustín Gamarra

**Agustín Gamarra Messia** (født 27. august 1785, død 18. november 1841) var en peruansk soldat og politiker som to ganger tjente som landets president, fra 1829 til 1833 og fra 1838 til 1841. 

Gamarra var en mestizo med spansk og quechua-bakgrunn. Helt fra barndommen levde han et militært liv, og kjempet mot rojaliststyrkene. Gamarra ble med i selvstendighetskampen som nestkommanderende etter Andrés de Santa Cruz. Han deltok i det avgjørende slaget ved Ayacucho, og ble senere utnevnt til stabssjef. Etter invasjonen av Bolivia i 1828 ble han utnevnt til marskalk (mariscal). 

Etter José de la Mars nederlag i Gran Colombia, oppfordret Gamarra til at la Mar skulle styrtes, og tok over som president for en kort periode etter Antonio Gutiérrez de la Fuente. Fredsavtalen med Gran Colombia ble signert i Gamarras regjeringstid. 

## Perus president
### Første termin
Gamarras regjering fulgte de motsatte prinsippene i forhold til la Mars regjering. Dette falt sammen med en stor peruansk konstitusjonell bevegelse, og Gamarra satte bort 1828-grunnloven, som han var imot på grunn av de begrensningene den hadde mot den utøvende delen av regjeringen. 

Etter en stor anstrengelse fullførte Gamarra sin første konstitusjonelle regjering. Han hadde en veldig aktiv personlighet, noe som gjorde at han var i stand til å forlate Lima for å slå ned opprør rundt omkring i landet. Under slike ekspedisjoner lot han Antonio Gutiérrez de la Fuente ta over presidentmakten. Gutiérrez ga uttrykk for sin autoritære personlighet og skaffet seg dermed fiender blant de andre regjeringsmedlemmene i Lima. 

### Peru og Bolivia - Én og udelelig?
Anneksjonen av Bolivia var en annen idé som forfulgte Gamarra, og en idé han delte med Andréz de Santa Cruz. Men mens Bolivia ikke ønsket å forenes i én enkelt stat, så ønsket Gamarra at Bolivias territorium skulle annekteres av Peru, slik det hadde vært før landet ble delt av Antonio José de Sucre.

### Andre termin og invasjonen av Bolivia
Gamarra var sterkt imot traktaten undertegnet av Santa Cruz og Luis José de Orbegoso som opprettet Perú-Bolivia-konføderasjonen. Han deltok derimot i felttoget for å oppløse dem med chilensk hjelp. Dette førte til slaget ved Yungay og til at Santa Cruz ble styrtet. Gamarra ble så offisielt utnevnt til president av den peruanske kongressen. 

Under hans andre regjering møtte Gamarra utfordringen ved pasifisere landet som det på flere måter gikk tilbake med samtidig som han startet en ny krig mot Bolivia. Gamarra ble beseiret og drept av bolivianske styrker i slaget ved Ingavi i 1841. 

## Referanser
Stanislav Řezáč

**Stanislav Řezáč** (født 29. april 1973) er en tsjekkisk langrennsløper som er spesialist på lange løp. 

Řezáč vant FIS Marathon Cup sammenlagt i 2005, ble nummer to i 2003 og har blitt nummer tre hele fem sesonger. Han vant eliteklassen i Birkebeinerrennet i 2002, 2005, 2008 og 2011, og han vant Marcialonga i 2005. Han ble nummer to i Vasaloppet i 2011, slått med ett sekund av Jörgen Brink. Han har dessuten tre tredjeplasser i Vasaloppet, fra 2003, 2009 og 2010. 8. januar 2012 vant han det 50 km lange Jizerská padesátka i Tsjekkia. Løpet gikk i klassisk stil og inngikk i FIS Marathon Cup 2011/12.

## Meritter

;2004
:Vinner König Ludwig Lauf
;2005
:Vinner König Ludwig Lauf
:Vinner Marcialonga
:Vinner Birkebeinerrennet
;2006
:Vinner König Ludwig Lauf
;2008
:Vinner Birkebeinerrennet
;2011
:Vinner Birkebeinerrennet
;2012
:Vinner Jizerská padesátka
:Vinner König Ludwig Lauf

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alf Ahlberg

**Alf Ahlberg** (1892–1979) var en svensk forfatter, humanist og filosof.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Alf Ahlberg var sønn av Axel Ahlberg og Anna Lindskog, og bror til arkitekten Hakon Ahlberg. Han studerte ved  Universitetet i Lund og kom der i kontakt med Sigfrid Lindstrom og Gunnar Aspelin. Han tok doktorgrad i 1917 med arbeidet *Materieproblemet i platonismen: Platon, Aristoteles, Plotinos, Bruno: en historisk-kritisk studie.*

### Karriere og tenkning
Senere underviste han i Stockholm og ved Arbetarinstitutet. I 1927 begynte han å undervise ved Brunnsviks folkhögskola, og i 1932 ble han rektor der. Han forble i det embedet til sin pensjonering i 1959. 

Ahlberg var særlig kjent for sine vitenskapelige arbeider innen filosofi. I et av sine mest kjente verker, *De sociala och politiska myterna* (1937), er blant annet om nazistisk propaganda og mytologi. 

I *Flykten från ensamheten* (1949) tok han for seg hvorfor det moderne menneske er så mottakelig for propaganda. Hans hovedverk om filosofiens historie, *Filosofins historia I-VI* (1925–28), var det første av sitt slag og ble utgitt i flere utgaver – den femte og siste reviderte utgave kom i 1967. 

Gjennomgående uttrykker Ahlbergs en dyp kritikk mot samtidens biologiske naturalisme og gikk inn for en humanisme i Hans Larssons tolkningstradisjon, og kristendommen. For Ahlberg var Vesten og kristendommen ett, og han så kommunismen og nazismen som trusler mot deres fundamenter, men en uvegerlig konsekvens av naturalismen. Kommunismen og nazismen oppfattet han som primitiv materialisme, primitiv kollektivisme og primitiv subjektivisme. For dersom alt skulle ha tilkommet i kraft av naturlovene skulle da også dumhet og ondskap være «goder», mente Ahlberg.

Han skrev i 1935 et verk om psykologiens historie. Dessuten utgav han biografier om blant annet Augustin av Hippo, John Malmberg, Nietzsche og Schopenhauer, og oversatte verker av José Ortega y Gasset.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1976 – Guldskeppet

## Referanser


## Litteratur
* Sven Stolpe, *Svenska humanister*, Bokvännens bibliotek Nr 61, (Sthlm 1962)
Średnia Krokiew

**Średnia Krokiew** (norsk: *Mellomste Krokiew*), offisielt **Średnia Krokiew im. Bronisława Czecha**, er en hoppbakke og et skihoppanlegg ved byen Zakopane i Polen. Anlegget ligger på nordsiden av fjellet Krokiew (1378 moh.) i Tatrafjellene, ikke langt fra storbakken Wielka Krokiew. Det består av tre hoppbakker som ligger ved siden av hverandre: Średnia Krokiew (K85, HS94), Mała Krokiew (*Lille Krokiew*) (K65, HS72) og Maleńka Krokiew (*Minste Krokiew*) (K35, HS38). De to største bakkene deler slette.

Anlegget ble bygd i 1950. Siste større modernisering ble gjort i 2004. Da ble blant annet den daværende minste hoppbakken i anlegget revet. Den var kalt Malutka Krokiew (*Aller minste Krokiew*) og hadde K-punkt 30 meter. Siden 1976 har alle hoppbakkene hatt plastmatter, som gjør at de kan brukes også i sommerhalvåret.

Średnia Krokiew ble blant annet brukt under ski-VM i 1962 (første gang det ble konkurrert både i stor og normalbakke), under vinter-Universiaden 1993 og 2001, og da junior-VM 2008 ble flyttet fra Szczyrk til Zakopane på grunn av snømangel. Anlegget har hatt ett verdenscuprenn i spesielt hopp, i 1981.

Bakkerekorden på snø i K85-bakken er 94 meter, satt av Łukasz Rutkowski (Polen) i junior-VM 27. februar 2008, og av Daniela Iraschko (Østerrike) i kvinnenes kontinentalcup 7. mars 2010. På plast er rekorden 94,5 meter, satt av Tomasz Byrt (Polen) 8. oktober 2009. I K65-bakken er bakkerekorden 73,5 meter, satt av Kamil Stoch 25. februar 2002. I K35-bakken er rekorden 39,5 meter, satt av Paweł Słowiok.

Hoppanlegget og den største bakken ble i juli 2008 oppkalt etter kombinertløperen, fjellklatreren og motstandsmannen Bronisław Czech, i anledning 100-årsdagen for hans fødsel.

Innen 2015 er det planlagt at Średnia Krokiew skal moderniseres og oppgraderes.

## Se også
* Spesialhopprenn i Zakopane

## Kilder
* Skisprungschanzen-Archiv: Zakopane (Średnia Krokiew) (engelsk, besøkt 14. desember 2010)
* Dziennik Polski: Średnia Krokiew będzie zmodernizowana, jak jej większa siostra (12. oktober 2010, polsk, besøkt 14. desember 2010)

## Eksterne lenker
*
Gyland trevarefabrikk

**Handverksfabrikken i Gyland,** tidligere Gyland Trevarefabrikk, er en vanndrevet møbelfabrikk i Gyland i Flekkefjord kommune i Vest-Agder. Fabrikken ble etablert i 1920, med reimdrevne maskiner fra 1890. Den regnes som en av Skandinavias best bevarte i sitt slag.

## Nåværende drift
I 2008 kjøpte Erik Alfred Tesaker anlegget. Han har restaurert bygningene og maskinparken. Fra 2012 til 2019 var fabrikken åpen for publikum med blant annet produksjon av håndlagde møbler, små oppfinnelser, kunstprosjekt, kulturarrangement, kurs, foredrag, konserter, krambodkafee ol. Fra 2015 har Erik Alfred og NRK filmet TV-serien *[[Oppfinneren (TV-serie)|Oppfinneren]].* Sommeren 2020 åpnet Tesaker en egen Oppfinnerpark i Lyngdal, som i tillegg til en mengde mekaniske aktiviteter, inneholdt en komplett kopi av maskinverkstedet på Handverksfabrikken.

## Historikk
Den opprinnelige Gyland Trevarefabrik ble etablert i 1920 og nedlagt i 1956.

Den produserte blant annet vinduer og dører til møbler, lastebiler og kjøkkeninredninger. Maskinparken er fra 1890-tallet. Maskinene stod opprinnelig i Risaaens Trevarefabrikk på Øya i Kvinesdal, som var i drift fra 1890. Da den fabrikken ble lagt ned i 1920, ble hele maskinparken kjøpt på auksjon og dannet grunnlaget for etableringen av Gyland Trevarefabrikk.

## Utmerkelser
Handverksfabrikken har mottatt en rekke stipend og priser for sitt arbeid, blant annet:
* Tilskudd til restaurering fra Kulturminnefondet
* Art-Start-stipend fra Innovasjon Norge
* Kulturminnevernprisen for Vest-Agder
* Kulturminnefondets formidlingsstipend

## Referanser


## Eksterne lenker
*
* ''Norsk kulturminnefond:'' Gyland trevarefabrikk i Flekkefjord
Bokhandlaren som slutade bada (film)

***Bokhandlaren som slutade bada*** er en svensk dramakomedie fra 1969 regissert av Jarl Kulles (hans regidebut). Filmen bygger på Fritiof Nilsson Piratens roman med samme tittel fra 1937. Hovedrollene spilles av Allan Edwall, Margaretha Krook og Jarl Kulle.

## Handling
Jakob er bokhandler på det lille stedet Grimsby. Han er medlem av en klubb som pleier å bade hver søndag. Frem til Amelie Arbel flytter til byen er han uinteressert i kvinner. Men Amelie er rik og tiltrekkende, og Jacob faller for henne. De gifter seg, men etter bryllupet oppdager Jakob at saker og ting ikke riktig var som han trodde.

## Rolleliste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marad

**Marad** (sumerisk: *Marda*, dagens navn: Tell Wannat es-Sadum) var en by i Sumer. Marad lå på vestbredden av det som da var den vestlige grenen av øvre Eufrat, vest for Nippur i dagens Irak. Marad dekker et område på mindre enn 124&nbsp;hektar, og hadde en estimert maksimum befolkning på 5&nbsp;000.

Byens ziggurat *E-igi-kalama*, som ble bygget av en av sønnene til Naram-Sin, var dedikert til stormguden Ninurta, og også guden Lugalmarada (også kalt *Lugal-Amarda*). 

Marad ble grunnlagt rundt 2700 f.Kr. Etter erobringen av Sargon av Akkad ble byen liggende innenfor grensene til det Akkadiske riket.

## Referanser
Hermann Gmeiner

**Hermann Gmeiner** (født 23. juni 1919 i Alberschwende i Vorarlberg i Østerrike, død 26. april 1986 i Innsbruck) var en østerriksk filantrop og grunnlegger av SOS-barnebyer.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hermann Gmeiner ble født som det sjette av ni barn i en bondeslekt i Vorarlberg. Da han var fem år døde moren, og hans eldste søster Elsa tok ansvaret for de minste barna og ble den viktigste omsorgspersonen for ham. På grunn av gode skoleresultater fikk han et stipend som gjorde det mulig for å ham å gå på gymnaset i Feldkirch. 

### Annen verdenskrig
I 1940 ble han innkalt til krigstjeneste, og tjenestegjorde i Finland, Russland og Ungarn. Han ble såret flere ganger, og kom tilbake til hjemstedet i 1945, der han tilbragte flere måneder på lasarett og deretter tok fatt på et medisinstudium.

### Arbeid for foreldreløse barn
Hans egne opplevelser av krigens redsler og lidelsene til foreldreløse barn etter krigen gjorde dypt inntrykk på ham, og gjennom sin lokale katolske menighet fikk han hjelp til å starte en gruppe som skulle hjelpe de foreldreløse barna. Han ble i denne perioden overbevist om at hjelp ikke kunne være effektiv uten at barna vokste opp i et hjem som var deres, og at anstalter ikke var riktig vei å gå. Da tenkte han også tilbake på sin egen barndom, der søsteren hadde vært en «erstatningsmor». 

Gmeiner utviklet en plan for å bygge et hus til barna, hvor en «mor» gav dem omsorg – og ikke bare et hus, men en hel «barneby». 

Arbeidet for foreldreløse barn tok etterhvert det meste av tiden til Gmeiner, slik at han gav opp medisinstudiet, med tungt hjerte, i 1949. Samme år startet han arbeidet med å realisere den første barnebyen. Han tenkte seg at dersom nok mennesker gav bare en schilling kunne arbeidet la seg finansiere. Da han grunnla SOS-barnebyer i 1949 startet han med en kapital på bare 600 schilling, som var alle hans oppsparte midler. Gmeiners idé om barnebyer med en mor, brødre og søstre ble møtt med latterliggjøring og lite støtte, men borgermesteren i småbyen Imst, Josef Koch, lovet foreningen en gratis tomt til den første barnebyen. På julaften 1950 åpnet det første barnebyhuset, og året etter var det fem hus med 45 barn i den første barnebyen. I årene som fulgte ble det etablert flere barnebyer i Østerrike og andre land i Europa.

I 1960 ble SOS-Kinderdorf International etablert, som en internasjonal paraplyorganisasjon for barnebybevegelsen, med Gmeiner som president. Organisasjonen tok etterhvert initiativ til å opprette SOS-barnebyer også utenfor Europa. I 1963 åpnet en barneby i Daegu i Korea, og senere fulgte barnebyer i Amerika og Afrika. I dag finnes det over 500 SOS-barnebyer og totalt over 2100 SOS-programmer over hele verden. Gmeiner ble nominert til Nobels fredspris en rekke ganger. Selv understreket han alltid at arbeidet bare var mulig takket være alle støttespillerne rundt om i verden.

Hermann Gmeiner døde i Innsbruck i 1986. Han er begravet i SOS-barnebyen i Imst.

## Referanser


## Eksterne lenker
* SOS Barnebyer
Rishamn

**Rishamn** er en badeplass på sørøstsiden av Korsneset ved Krokeide i Bergen. Stranden er ikke en offisiell fristrand, men har lenge vært benyttet av naturister.

## Referanser
Kronometer

Et **kronometer** er et urverk i en klokke som er testet og sertifisert til å møte spesifikke presisjonsstandarder. I Sveits kan bare urverk som er sertifisert av Contrôle Officiel Suisse des Chronomètres (COSC) kalles kronometre. 

Uttrykket *kronometer* brukes også for å beskrive marine kronometre, som brukes til astronomisk navigasjon. Det første marine-kronometret ble konstruert av John Harrison i 1730. I 1761 hadde han laget en forbedret versjon (kalt *H4*), og fikk etterhvert utbetalt belønningen den britiske regjeringen hadde utlovet for konstruksjonen av et nøyaktig skipskronometer. Dette var det første urverket som var nøyaktig nok til at et fartøys øst/vest-posisjon (lengdegrad) kunne fastslås ved å måle solvinkelen. De neste 250 årene var et nøyaktig kronometer helt essensielt for enhver form for sjø- eller luftnavigasjon, inntil innføringen av GPS på slutten av det 20. århundre. Marine-kronometret brukes i praksis ikke i navigasjon i dag.

## Mekaniske kronometre
Kronometre har ofte inkludert forskjellige innovasjoner for å øke nøyaktigheten. Harde stener som diamanter, rubiner og safirer blir ofte brukt i lagrene for å minske friksjon og redusere slitasjen på urverket. Urmakere benyttet seg gjerne av de fysiske egenskapene til edelmetaller som gull, platina og palladium.

### Komplikasjoner
Når man snakker om klokker, er komplikasjoner i mekaniske klokker en spesialfunksjon utover det å vise tiden. Eksempler på slike komplikasjoner er:
* Tourbillon
* Evighetskalender
* Kronograf
* Gangreserveindikasjon
* Indikasjon av månefase

## I dag
Atomur og radiostyrte ur har gjort mekaniske ur overflødig for vitenskapelige og industrielle formål, men noen urprodusenter lager fortsatt kronometre.

## Offisielt sertifiserte kronometre
Over 1&nbsp;000&nbsp;000 urverk sertifiseres hvert år av COSC, flesteparten i mekaniske armbåndsur. Ifølge COSC er et kronometer et høy-presisjonsurverk som kan vise sekunder og har et urverk som er testet over flere dager i forskjellige posisjoner, ved forskjellige temperaturer av en nøytral instans (i praksis COSC). Hvert urverk er testet i flere dager i fem forskjellige posisjoner og tre forskjellige temperaturer. Alle sveitsiske klokker med påskriften *chronometer* inneholder et sertifisert urverk.

## Se også
* Klokke (ur)
* Armbåndsur
* Rolex

## Referanser


## Eksterne lenker
* Contrôle Officiel Suisse des Chronomètres
SOS-barnebyer

**SOS-barnebyer** (tysk *SOS-Kinderdorf*) er en internasjonal organisasjon som arbeider for å gi barn et trygt hjem. SOS-barnebyer opererer uavhengig av nasjonalitet, kultur og religion i 135 land og territorier over hele verden.  

SOS-barnebyer ble grunnlagt i 1949 i Østerrike av medisinstudenten Hermann Gmeiner som ønsket å hjelpe foreldreløse barn etter andre verdenskrig. Organisasjonen bygger på Gmeiners idé om familiebasert barneomsorg, med en SOS-mor og søsken som fungerer som en familie. Den første barnebyen åpnet i Imst i Østerrike i 1950. 

Den internasjonale paraplyorganisasjonen *SOS Children's Villages International* (tidligere *SOS-Kinderdorf International*) ble grunnlagt i 1960, etter etableringen av nasjonale organisasjoner i Frankrike, Tyskland og Italia. Organisasjonen er i dag aktiv i 132 land og driver over  programmer som SOS-barnebyer, familieprogram, medisinske sentre, barnehager, skoler, yrkesopplæringssentre og nødhjelpsprogram. Det internasjonale sekretariatet ligger i Innsbruck og Wien.

SOS står for *Societas Socialis*, «sosialt samfunn».

## Familieprogrammer
SOS-familieprogram retter seg mot vanskeligstilte familier. Målgruppene er alenemødre med barn, familier som ledes av barn eller besteforeldre, samt familier der omsorgspersonene er syke. Familiene får ulike tilbud som rådgivning, yrkesopplæring, hjemmebesøk, psykososial oppfølging, matvaresikkerhet og hiv- og aidsforebyggende tiltak. Det fokuseres på «hjelp til selvhjelp», og målet er at familiene skal klare seg selv og kunne ta vare på barna.

## I Norge

«Komiteen for norske venner av SOS-barnebyer» ble etablert i 1964, og ble senere til Stiftelsen SOS-barnebyer Norge. Organisasjonen støtter SOS Children's Villages Internationals internasjonale aktiviteter. SOS-barnebyer Norge har i underkant av  fadderskap og  øvrige givere, og er den største private innsamlingsorganisasjonen innen bistand i Norge. 

I 2009 åpnet den første norske SOS-barnebyen i Olsvik i Laksevåg bydel i Bergen. Barnebyen er et fellesskap med åtte nye hjem for barn som ikke kan bo sammen med sin egen familie, og som er under omsorg av barnevernet. Søskengrupper blir prioritert ved inntak.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* SOS-Kinderdorf International
* SOS-barnebyer, den norske foreningen
Yngvild

**Yngvild** er et kvinnenavn dannet som en variant av *[[Inghild]]*, som har opprinnelse i norrøne *ingwia*, «dedikert til Ing», og *hildr*, «strid». *Yngvildr* var den norrøne formen av navnet *Yngvild*.

*Yngvild* har norsk navnedag 8. november, samme dag som Ingvild.

## Utbredelse
*Yngvildr* var et svært vanlig kvinnenavn på Island og antakelig også i Norge i vikingtiden. Det er 20 forskjellige personer med navnet nevnt i Landnåmabok.

Navnet har senere ikke vært blant de mest brukte navnene i Norge.

*Yngvild* er i dag mest utbredt i Norge, men det er et sjeldent navn også der.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Yngvild Fagerheim (f. 1942), norsk bildekunstner og kunsthåndverker
* Yngvil Armand (f. 1945), norsk barnebokforfatter
* Yngvil Kiran (f. 1948), norsk produsent og programleder
* Yngvil Mortensen, norsk journalist
* Yngvild Nergaard, norsk bildekunstner
* Yngvild Wasteson, norsk professor og prorektor ved Norges veterinærhøgskole

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bursaspor

**Bursaspor** er en profesjonell fotballklubb fra byen Bursa i Tyrkia, grunnlagt i 1963. Laget spiller siden 2007 i den tyrkiske superligaen. Klubben har to store nasjonale titler, serien i 2010 og cupen i 1986.

Bursaspors seriegull i 2010 var det første av et lag utenfor Istanbul på 26 år.

## Meritter

### Serie

* Vinner: 2010

### Cup
*Vinner: 1986
*2. Plass: 1971, 1974 og 1992

## Kjente spillere/managere
*Hakan Şükür (spilte 1990-1992)
* Gøran Sørloth (spilte 1993-1994)
*Sercan Yıldırım (spiller 2006-)
*Gheorghe Hagi (trener i 2003)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mosjømarka

**Mosjømarka ** er et skogsområde og populært turområde øst for Løten i Innlandet. Området strekker seg fra tettbebyggelsen i vest til kommunegrensa mot Elverum, hvor det militære skytefeltet ved Terningmoen hindrer adkomst i øst. I nord avgrenses området av riksvei 3/riksvei 25, og i syd av Rokosjøvegen.

Rondanestien passerer gjennom Mosjømarka fra Oset ved Rokosjøen til Tobru.

## Eksterne lenker
* Kart over Mosjømarka på OpenStreetMap
Marit Mathiesen

**Marit Mathiesen** (født 1956) er en norsk tidligere vise- og rockesanger med flere plateutgivelser. 

I 1967 flyttet hun til Tromsø, der hun på 1970-tallet drev bandet Småfolk, og som medlem i Ungdomslaget Ny Von ble landskjent for fremføringen av Klaus Hagerups og Sverre Kjelsbergs «Ellinors vise». Mathiesen hadde også en meget spilt kvinnepolitisk komposisjon, *Tenk om...*. 

Hun flyttet etter hvert til Oslo. Hennes siste plateutgivelse kom i 2001.

## Utgivelser
* 1980: *[[Tenk om ...]]* (album), MAI
* 1981: *[[Med parfyme]]* (album), MAI – musikk av blant andre Morten Halle
* 1984: *[[Gale hjerte]]* (album), EMI
* 1992: *[[Speilets tale - dikt av Inger Hagerup|Speilets tale – dikt av Inger Hagerup]]* (album), Norsk Plateproduksjon – musikk av Roy Skog
* 2001: *[[11 sanger til]]* (album), Tylden Records – Mathiesens egne tekster til musikk av blant andre Oddmar Amundsen og Bugge Wesseltoft.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
LogMeIn Hamachi

**LogMeIn Hamachi** er et konfigurasjonsfritt VPN-program som er i stand til å etablere direkte tilkobling mellom datamaskiner bak NAT-brannmurer.  Programmet oppretter en tilkobling via Internett som svært tett emulerer tilkoblingen som ville eksistere hvis maskinene ble koblet over et lokalnettverk.  Programmet er tilgjengelig for Microsoft Windows og Mac OS X, og har betaversjon for Linux.

## Eksterne lenker
* 
*
Hardangertunnelen

**Hardangertunnelen** eller **Kvamskogtunnelen** er en foreslått veitunnel som vil føre Fylkesvei 7 under Kvamskogen. Eksisterende Fv7 over Kvamskogen mellom Liaros i Samnanger og Neteland i Kvam er 20 km og når 460 moh. Det er bratte oppstigninger på begge sider, men spesielt Tokagjelet på Kvamsiden er meget svingete og bratt, med flere farlige partier om vinteren. En 12 km lang tunnel vil korte inn kjøretiden med 10-15 minutter, og spare 400 høydemetre.

Det er foreslått å legge ny høyspentlinje gjennom tunnelen, istedenfor et nytt luftspenn gjennom sårbar natur i Hardanger.

## Kilder

Hardangertunnelen, ein moglegeheit for både Kvam og Statnett www.kvam.no
Odim

**Odim** er et norsk teknologiselskap som leverer utstyr og tjenester til den maritime oljeservice-industrien. Spesielt har Odim levert utstyr til mange nybygg av spesialfartøyer spesielt innen seismikk.

Odim ble børsnotert på Oslo Børs den 18. februar 2005. Rolls-Royce la den 26. februar 2010 inn bud på alle aksjene i Odim ASA på 45 kroner per aksje eller 2120 millioner kroner.

## Eksterne lenker
* Hjemmeside
François Verboven

**François Verboven** var en belgisk turner.

Han deltok i OL 1920 i Antwerpen, der det belgiske laget fikk sølv i lagkonkurransen, bak Italia. Her kom han på 17.-plass i den individuelle sammenlagtkonkurransen.

## Eksterne lenker
*
Kristiansand Internasjonale Barnefilmfestival

**Kristiansand Internasjonale Barnefilmfestival** er et kulturarrangement for barn og unge som arrangeres om våren i KinoSørs tre kinoer: Kristiansand kino, Arendal kino og Farsund kino. Festivalen ble avholdt første gang i 1998.

Kronprinsesse Mette-Marit er festivalens høyeste beskytter.

Festivalen er rettet mot barn og unge, familier, skoler og barnehager. Med et besøk på ca  publikummere, rundt 250 forestillinger, opp mot 100 filmtitler og filmverksteder med over 500 skoleelever er festivalen det største enkeltstående kulturarr  for barn i Norge. Barnefilmfestivalen er også den eneste norske filmfestival for barn og unge i dette formatet.

Festivalsjef Danckert Monrad-Krohn har ledet festivalen fra starten i 1998. 

Festivalens mål er å vise kvalitetsfilm fra hele verden som normalt ikke er tilgjengelig på kino i Norge. Samtidig får publikum møte skaperne (regissører, skuespillere, manusforfattere, komponister etc.) av filmene.

I tillegg til filmvisninger arrangeres det også manuskonkurranser, filmpresentasjoner, seminarer og workshops for filmbransjen. Barnefilmfestivalen er et treffstedet for alle som arbeider med utvikling, produksjon og formidling av film for barn/unge i Norge. 

Festivalen har også opparbeidet seg en betydelig internasjonal anseelse.

## Eksterne lenker
*
Pedosfære

**Pedosfære** (fra gresk πέδον [pedon] jord + σφαίρα [sfaíra] sfære) er det ytterste lag på Jorden som består av jord og blir utsatt for jorddannelsesprosesser. Pedosfæren finnes ved overgangen mellom litosfære, atmosfære, hydrosfære og biosfære.

## Referanser
Trond K. Botnen

**Trond Kierulf Botnen** (født 8. august 1967) er tidligere leder i Norges Fredslag. Han har vært aktiv i organisasjonen siden 2003, og har også vært nestleder og kasserer. Botnen overtok som fungerende leder i Norges Fredslag i november 2003, etter Sigurd Lydersen.

Botnen er utdannet statsviter.
Geraldine McEwan

**Geraldine McEwan** (1932–2015) var en engelsk skuespillerinne.

McEwan spilte rollen som Miss Marple i dramatiseringen av Agatha Christies bokserie av samme navn. Hun spilte denne rollen i perioden 2004–08, men ga seg og da måtte de finne en ny skuespiller til resten av episodene.

McEwan var datter av Donald McKeown og hans kone Nora Burns. Hun  giftet seg i 1953 med Hugh Cruttwell, som jobbet som rektor på Royal Academy of Dramatic Art inntil sin snarlige død i 2002.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Elite (band)

**Elite** er et norsk black metal band fra Mo i Rana.

Det ble startet i 2001 av Tor Arne Fallingen og Torgeir Nordahl. De to spilte i starten i duo med flere sesongmedlemmer. Sent i 2002 fikk bandet resten av sine medlemmer. Bandet har aldri spilt inn noen demoer, men spilte inn to split album med det australske bandet Carbon og det tyske bandet Seeds of Hate. Debutalbumet *[[Kampen (Elite-album)|Kampen]]* kom i 2004 på Agonia Records. Per Valla og Rainer Røreng medvirket på EP-en *Bekmørkt*.

## Diskografi
;Studioalbum
*2004: *[[Kampen (Elite-album)|Kampen]]* (Agonia Records)
*2006: *[[Bifrost (Elite-album)|Bifrost]]* (No Colours Records)
*2008: *[[We Own the Mountains ]]* (Folter Records)

;Split album
*2003: *[[Carbon / Elite]]* (Agonia Records)
*2004: *[[Seeds of Hate / Elite]]* (Agonia Records)

;EP-er
*2005: *Bekmørkt* (No Colours Records) lengde 21:42

## Medlemmer
;Nåværende medlemmer
*Tor Arne «Taf» Fallingen – gitar (2001 – 2005, 2022 - )
*Torgeir Nordahl – gitar (2001 – )
*Chris-Rudi Lind – bassgitar (2005 – )
*Alexander Loiro - trommer (2022 - 

;Tidligere medlemmer'''
*Bent-Arne Mathisen – vokal (2000 – 2023)
*Per Valla – gitar, bassgitar (2002- )
*Rainer Røreng – trommer (2002 – )

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Admiralty Bay

**Admiralty Bay** er en bukt på sørsiden av King George Island i den antarktiske øygruppen Sør-Shetlandsøyene. Bukta er irregulær med tre fjordarmer og har en bredde på 8 km ved innseilingen. Det er ca. 16 km fra innløpet til innerst i bukta. Navnet forekommer på et kart fra 1822 og er internasjonalt etablert.

Sammen med Port Foster på Deceptionøya, har Admiralty Bay Sør-Shetlandsøyenes beste ankringsforhold grunnet moderat vanndybde og god beskyttelse mot Sørishavet. Det norske hvalkokeriet «Admiralen» benyttet Admiralty Bay som havn fra januar 1906, og var dermed først til å etablere moderne hvalfangst sør for Sør-Georgia.

Storbritannia etablerte en forskningsstasjon her i 1947 (*Base G*), som frem til den ble stengt i 1961 drev forskning innen geologi, meteorologi og glasiologi. Restene etter stasjonen ble fjernet av personell fra den nærliggende brasilianske forskningsstasjonen Comandante Ferraz i 1996/97. Polen og Peru opererer også hver sin stasjon i Admiralty Bay, henholdsvis Arctowski og Machu Picchu.

Admiralty Bay ble i 2006 utpekt til et spesielt forvaltningsområde i Antarktis (ASMA) for å beskytte miljøet og bevare stedets enestående biologiske, økologiske, historiske og estetiske verdier.

## Referanser


## Litteratur

*
Energihotellet

**Energihotellet** er et lite hotell som ligger på Nesflaten i Suldal kommune, Rogaland. 

Hotellet var tidligere «messen» til Norsk Hydros kraftstasjon på Nesflaten. Hele anlegget, inklusive den delen som i dag huser hotellet, ble tegnet av Geir Grung og Georg Greve på 1960-tallet.

I 2007 ble anlegget kåret av en jury på oppdrag av Morgenbladet til et av de ti viktigste byggene i Norge som ble bygget i etterkrigstiden. I 2011 kåret også Dagbladet anlegget til ett av Norges ti viktigste offisielle bygg. Hotellet har fokus på mat, kultur og kraft. Den unike arkitekturen til Energihotellet og Røldal-Suldal kraftverk har blant annet ført til omtale i det anerkjente designmagasinet Wallpaper i desember 2009.
## Referanser



## Eksterne lenker

* Energihotellet
Ernest Bernard Allo

**Ernest Bernard Allo** (født 1873 Quintin (Côtes-d’Armor) i Frankrike, død 1945) var en fransk katolsk prest tilhørende dominikanerordenen. Han var en ledende nytestamentlig ekseget. Han var professor ved École Biblique i Jerusalem og senere professor ved Universitetet i Fribourg.

## Verker i utvalg
* «'Extrinsécisme' et 'historicisme'», i *Revue thomiste* 12 (1904), s. 437-465
* «A la recherche d'une définition du dogme», i *La Quinzaine*, 1905, og senere i *Foi et systèmes*, Paris:Libraire Blou et Cie., 1908
* «Y a-t-il un Catholicisme ésoterique?», i *La Quinzaine*, 1907
* *La Peur de la vérité*, 1907
* «Études de philosophie et de critique religieuse», i *Foi et systèmes*, 1908
* *La Paix dans la vérité, étude sur la personnalité de saint Thomas d'Aquin*, 1911
* *Le Travail d'après saint Paul*, 1917
* *L'Apocalypse*, Paris:Gabalda, 1921
* *Le scandale de Jésus*, éd. Grasset, 1927
* *Plaies d'Europe et Baumes du Gange*, 1931
* *Saint Jean, L'Apocalypse*, éd. Large, 1933
* *Première épître aux Corinthiens*, 1935 [2e éd. Etudes Bibliques. Paris:Gabalda, 1956]
* *Seconde épître aux Corinthiens*, 1937 [2e éd. Etudes Bibliques. Paris:Gabalda, 1956]
* *Paul, apôtre de Jésus Christ*, Éditions du Cerf, 1942 – revidert utgave 1946
* *L' Évangile spirituel de saint Jean*, éd. Cerf, 1944
* *Evangile et évangélistes*, 1944

## Referanser
Hoveri

**Hoveri** (av tysk *Hof*, «gård») var betegnelsen på en leilendings eller husmanns pliktarbeid på herregården, avtjent som «spanndager» (når han stilte med hestespann), «pløyedager», når han skulle ha med plog, eller «gangdager» (uten hest eller plog). Mindre omtalt var plikten til *ægt* («skyssplikt») som inngikk i hoveri. Ordet «hoveri» eller bare «hov» er kjent i dansk språkbruk, jfr «Hovvejen» som et vanlig veinavn; men brukes i sosiologien for å betegne formelle og uformelle herredømmerelasjoner i jordbruks- og tidligindustrielt samfunn.

Festebøndenes pliktarbeid antas oppstått da de fikk godseierens beskyttelse i løpet av perioden 1250-1300. Han ble forpliktet til å verne bønder som dyrket jorden hans, både fysisk og med juridisk støtte i rettssaker de eventuelt ble innblandet i. I løpet av 1400-tallet ble festebønder omtalt som «tjenere». I festebrevet som var bondens kontrakt med godseieren, stod at han skulle yte hoveri på like fot med sine naboer, eller så ofte som han ble tilkalt, i praksis ut fra hovedgårdens behov. Det antas at det over tid ble mer omfattende, spesielt etter 1750 da stigende kornpriser fikk godseierne til å intensivere driften, og dermed pålegge bøndene mer arbeid.

Hoveriet var helt avgjørende for godseiernes drift fra senmiddelalderen til innpå 1800-tallet. I ordningens tidlige fase ble hoveri-pliktige festebønder omtalt som «ukedagstjenere». dvs. folk som stod til tjeneste én dag i uken. Men alt tidlig på  1500-tallet ble festebønders arbeidsplikt forstått å være i prinsippet av ubegrenset omfang, ettersom godseierne «måtte gjøre seg godset sitt så nyttig som mulig». På slutten av 1600-tallet het det i en vise: «*Jeg er ikke én dag fri, for min husbonds hoveri.*»  

Når bøndene ikke fikk tid til å skjøtte sin egen jord, resulterte det i matvaremangel vinterstid. Bonden skal ha vært kuet og manglet mot og lyst til nye foretak. Han kunne enten overta en ledig festegård, eller å la seg innkalle som soldat i militæret. Stavnsbåndet (1733-1788) ga godseieren denne makten over folkene sine. Samtidig ble stavnsbåndet undergravd av et sterkt økende selveie blant danske bønder fra 1760-årene etter innføringen av «arvefeste», der skjøtet gikk i arv til bondens barn og ga rett til pantsetting, deling og salg, slik at festet i praksis ble opplevd som selveie.

De danske landboreformene mot slutten av 1700-tallet innebar 
:opphevelse av stavnsbåndet og av landsbyfellesskapet i en utskifting; 
:reform av festevesenet med bedre vilkår for festebøndene; 
:og bondestandens overgang til å bli selveiere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om hoveri på Danmarkshistorien Aarhus Universitet
Den vitenskapelige komité for antarktisforskning

**Den vitenskapelige komité for antarktisforskning** (SCAR) er en komité under Det internasjonale vitenskapsråd som ble opprettet i 1958 i forbindelse med Det internasjonale geofysiske året. SCARs arbeidsområde er initiering, utvikling og koordinering av vitenskapelig forskning i Antarktis. Den faglige virksomheten i SCAR håndteres av faste vitenskapelige grupper, og SCAR gir råd til de konsultative møtene under Antarktistraktaten samt andre organisasjoner angående forskning og bevaring som påvirker forvaltningen av Antarktis og Sørishavet.

Delegatmøter i SCAR holdes annethvert år for å håndtere administrative spørsmål. Et styre valgt fra delegatene er ansvarlig for den daglige administrasjonen av SCAR gjennom sekretariatet ved Scott Polar Research Institute i Cambridge, England.

I forkant av delegatmøtene arrangerer SCAR en større åpen konferanse for å rette oppmerksomheten mot antarktisspørsmål, samt møter i de vitenskapelige gruppene for sluttbehandling av forskningsprogrammene for eventuell godkjenning av delegatene.

I 2002 mottok SCAR Fyrsten av Asturias' pris for internasjonalt samarbeid.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Carbon / Elite

***Carbon / Elite*** er et split album mellom det norske black metal bandet Elite og det australske bandet Carbon. Albumet ble utgitt på 333 håndnummererte eksemplarer.

## Sporliste
# «Descent» (6:15) Carbon 

# «Stanken av hyklers blod» (5:33) Elite 

## Artister
;Elite

## Kilder
*
Per Valla

**Per-Frank Presteng Valla** (født ) var gitaristen i det norske death metal-bandet Allfader. Han sluttet i bandet etter bandets debutalbum *[[At Least We Will Die Together]]* i 2005. John Erik Andersen tok over gitarrollen til Per Valla i bandet.

Han har spilt for black metal-bandet Elite.

Per Valla spiller nå i bandet Vredehammer og i Nordjevel.

## Diskografi
;Allfader
* *Furore Normannorus* (Demo, 2001)
* *Nightfall* (Demo, 2001)
* *[[From the Darkest Star]]* (EP, 2002)
* *Ascensions* (Demo, 2003)
* *Into Nothingness* (Demo, 2004)
* *[[At Least We Will Die Together]]* (Studioalbum, 2005)

;Elite
* *[[Carbon / Elite]]* (Split album, 2003)  
* *[[Seeds of Hate / Elite]]* (Split album, 2004)  
* *[[Kampen (Elite-album)|Kampen]]* (Studioalbum, 2004)
* *[[Bekmørkt]]* (EP, 2005)
* *[[Bifrost (Elite-album)|Bifrost]]* (Studioalbum, 2006) 
* *[[We Own the Mountains]]* (Studioalbum, 2008) 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Rosa sløyfe

En **rosa sløyfe** er et internasjonalt symbol som brukes i forbindelse med en aksjon for å vise solidaritet med brystkreftrammede, spre informasjon, øke kunnskapen om brystkreft, samt å samle inn midler til brystkreftforskning.

I Norge står Kreftforeningen og Brystkreftforeningen sammen om aksjonen i oktober hvert år.

Rosa sløyfe, eller «Pink Ribbon», har sitt opphav i USA der amerikanske kvinner krevde større bevilgninger til brystkreftforskning. Over hele verden blir aksjonen markert i hele oktober. I Norge har Rosa sløyfe-aksjonen en rekke sponsorer og samarbeidspartnere som bidrar til aksjonen på ulikt vis, blant annet ved å selge rosa produkter eller la deler av salgssummen gå til aksjonen i oktober måned. Dette bidrar til oppmerksomhet om sykdommen og sikrer midler til brystkreftforskning. I tillegg er frivillige og lokalforeninger engasjert i forskjellige markeringer av aksjonen. 

Rosa sløyfe har vært arrangert i Norge siden 1999 og har siden starten samlet inn nærmere 160 millioner til forskning og prosjekter i inn- og utland. Innsamlede midler fra aksjonen går til brystkreftforskning og brystkreftrelaterte prosjekter.

Den rosa sløyfen er varemerkeregistrert av Kreftforeningen og Brystkreftforeningen i Norge.

## Bilder

Fil:Ypsilon bru rosa (2).jpg|Ypsilon gangbro i Drammen, lyssatt i rosa i forbindelse med aksjonen.
Fil:Ypsilon bru rosa (3).jpg|Ypsilon gangbro i Drammen, lyssatt i rosa.
Fil:P20171001MC-0035 (36802991953).jpg|Det hvite hus i Washington, D.C., lyssatt i rosa.
Fil:Corey Webster stretch.jpg|Amerikansk football-utøver med rosa utstyrstilbehør i forbindelse med "Breast Cancer Awareness month".


## Referanser


## Se også
* Røde sløyfe

## Eksterne lenker
* Rosa sløyfe
Kampen (Elite-album)

***Kampen*** er debutalbumet til det norske black metal bandet Elite.

## Sporliste
# «Berserkerens manifest» (6:22)  
# «Tusen år i lysets vold» (8:48)  
# «Brent av lyset» (9:40)  
# «Kampen for vårt norrøne rike» (8:34)  
# «Trollkvinnens ang» (6:43)
# «Fanget i vrede» (13:32)

## Artister
*Bent Arne Mathisen – vokal
*Per Valla – bassgitar
*Torgeir Nordahl – gitar
*Rainer Røreng – trommer
*Tor «Taf» Fallingen – gitar

## Kilder
*
De forente arabiske emiraters riksvåpen

**[[De forente arabiske emirater]]s riksvåpen** ble antatt i sin nåværende form 22. mars 2008. Motivet er en gull falk, Kuraish-ættens emblem. På falkens bryst er det en plate i nasjonalflaggets farger omgitt av syv stjerner, en stjerne for hver av de syv emiratene i føderasjonen. Falken holder i klørne et rødt banner med landets navn i gull: الإمارات العربية المتحدة‎ / al-Imārāt al-ʿArabiyya al-Muttaḥida.

## Historisk utvikling

I versjonen før 2008 var falkens brystplate rød med en arabisk seilbåt på et blått hav som motiv.

## Referanser
Liste over ordførere i Farsund

**Liste over Farsunds ordførere** er en liste over personer som har vært ordførere i Farsund kommune.

*Ingrid Merethe Williamsen, Fremskrittspartiet, 2023-d.d.
*Arnt Abrahamsen, Arbeiderpartiet, 2015-2023.
*Richard Ivar Buch, Høyre, 2011–2015.
*Stein Arve Ytterdahl, Arbeiderpartiet, 2007–2011
*Margit Brøvig, Høyre, 2003–2007, Farsunds første kvinnelige ordfører
*Ove Rullestad, Høyre, 1992–2003
*Ole Conrad Evenstad, Kristelig Folkeparti, 1988–1991
*Julius Andersen, Høyre, 1980–1987
*Richard Urbye Buch, Høyre, 1976–1979
*Martin Sudland, Senterpartiet, 1974–1975
*Sveinung Tveit, Venstre, 1965–1973

Farsund kommune ble opprettet i 1965 etter sammenslåing av kommunene Farsund, Lista, Herad og Spind.

## Kilder

Liste over ordfører (Farsund)
José de la Serna e Hinojosa

**José de la Serna e Hinojosa, 1. greve av Andes** (spansk:  *Primer Conde de los Andes*; født 1770, død 1832) var en spansk general og kolonifunksjonær. La Serna var formelt sett den nest siste visekongen av Peru og den siste spansk-peruanske visekongen som hadde utøvende makt. Denne stillingen holdt han fra 29. januar 1821 til 9. desember 1824. 

La Serna tok kommandoen over rojalisthæren i Peru for å slå ned opprør mot Spania, men ble beseiret og tatt til fange av Antonio José de Sucre i slaget ved Ayacucho. Senere ble han frigitt og dro tilbake til Spania. 

Den senere argentinske revolusjonære Ernesto Guevara de la Serna var blant hans etterkommere.

## Referanser