open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Historien om O

***Historien om O*** (fransk: ***Histoire d'O***, IPA: [istwaʁ do]) er en erotisk roman skrevet av den franske forfatteren Anne Desclos under pseudonymet Pauline Réage. Boka kom ut i 1954. Først førti år etter utgivelsen avslørte Anne Desclose at hun stod bak romanen, som hun hevder hun skrev som en serie av kjærlighetsbrev til sin elsker Jean Paulhan, som var en beundrer av Marquis de Sade.

## Plot
*Historien om O* er fortellingen om kvinnelig underkastelse, hvor fortellingens protagonist, O, ei vakker, parisisk motefotograf, blir opplært til å være konstant tilgjengelig for oralt, vaginalt og analt samleie. Hun blir regelmessig bundet, satt bind for øynene, lenket og pisket. Allerede i første del av boka blir hennes anus gradvis utvidet med å sette inn større og større propper i lukkemuskulaturen, slik at hun blir fysisk lettere tilgjengelig for de menn som skulle ønske å benytte seg av henne analt. O underkaster seg gradvis mer og mer, hvor hun etter hvert får kjønnsleppene sine gjennomboret for å sette inn lenker og sin mesters initialer brennmerket på rumpa. 

Fortellingen starter med at O blir kjørt til château Roissy av sin elsker Renè, hvor hun blir trent opp til å tjene medlemmer at en eksklusiv klubb. Etter denne treningen blir O gitt til Renès halvbror, Sir Stephen, som et tegn på Renès raushet og hengivenhet for sin bror. Sir Stephen er en langt mer dominant herre som finner glede i å piske O, Renè ønsker også at O skal lære seg å finne glede i å underkaste seg en herre hun ikke elsker og som ikke elsker henne. O blir allikevel forelsket i Sir Stephen og tror han er forelsket i henne. Sir Stephen sender O til Samois, et gammel herskapshus kun bebodd av kvinner, for at O skal bli enda mer submissiv og få kroppen modellert mer etter hans ønske. Det er på Samois O samtykker å bli brennmerket og få lenker i labia. 

Renè og Sir Stephen ber O om å overtale modellen Jaqueline, som hun har et seksuelt forhold til, til å bli med til Roissy, slik at Jaqueline kan tjene på samme måte som O. Renè blir forelsket i Jaqueline uten at denne blir besvart, men boka antyder allikevel at Jaqueline også besøker Roissy. 

I klimakset blir O presentert for en fest som en slave med en uglelignende maske. Hun blir kun behandlet som et objekt og blir forvirret om hva hun faktisk er. Boka har alternative slutter, hvorpå den ene slutter med at hun tjener Sir Stephen og hans venn seksuelt etter festen, mens i en mer morbid utgave slutter boka med at O ber Sir Stephen om tillatelse til å ta sitt eget liv.

Boken kom første gang ut på norsk i 1978, ISBN 82-536-0308-03
Den finnes også som tegneseriehefte illustrert av Milo Manara
Gustaf Fredrik Mörner

**Gustaf Fredrik Mörner** (født 11. oktober 1768, død 19. januar 1841) var en svensk offiser, blant annet kjent for hans kontakt med Jean Baptiste Bernadotte, både før og etter han ble svensk tronarving og konge.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi over Mörner fra ''Svenskt biografiskt handlexikon'' (svensk)
Liza abu

***Liza abu*** er en fiskeart. Den skiller seg fra andre multer ved å leve hele livet i ferskvann.

Ryggen er lysebrun, grå eller olivengrønn mens sidene og buken er sølvfarget, av og til med et gulskjær. Det kan være én eller to langsgående striper langs sidene. Leppene er tynne. Skjellene er litt mindre enn hos andre multer, og det er som regel 44–50 skjell langs siden. Arten kan bli 26&nbsp;cm lang og 150&nbsp;g tung.

*Liza abu* er en stimfisk som lever i elver, kanaler og innsjøer, og vandrer av og til ned i estuarer. Den eter vannplanter, planteplankton, men først og fremst detritus som den finner ved å rote opp bunnsedimentene. Under gytingen festes eggene til vegetasjonen.

Utbredelsen omfatter Orontes, Eufrat, Tigris, de iranske elvene som renner til Persiabukta og kystelvene videre østover til Indus i Pakistan. Den lever også langt oppstrøms i vassdragene og er for eksempel vanlig i Atatürkdammen i det sørøstlige Tyrkia.

Selv om den er liten, er den en viktig matfisk i Sør-Irak. Bestanden tok seg raskt opp etter at våtmarkene i området ble ødelagt da sjiaopprøret ble slått ned i 1991. I Irak blir det også drevet oppdrett av arten.

## Kilder
*  Besøkt 21. juli 2014.
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Peter Hentze

**Peter Matthiesen Hentze** (født 22. oktober 1753 i Horsens, død 25. juni 1843 på Sandur på Færøyene) var en dansk luthersk prest.

Han var sønn av murermester og gipser Mathias Hensel fra Sachsen og Amalia Elisabeth Kyhn fra Horsens. Etter latinskolen i Horsens i 1772 tok han teologisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1782. Han studerte også noe medisin.

Hentze ble utnevnt til kapellan på Sandoy på Færøyene i 1782 og til sogneprest året etter. Han var også viseprost 1807–1814 og prost på Færøyene 1814–1829, så vel som vikarierende sogneprest på Suðurstreymoy, Vágar og Eysturoy. I 1837 tok han avskjed som sogneprest, men beholdt anneksgården på Sandur. Hentzes personlige journaler er et verdifullt bidrag til Færøyenes historie. Hans nedtegnelser av færøyske kvad er bevart og trykt opp. Hans medisinske kunnskaper bidro til mange fortellinger om overnaturlige evner. Hentze var også en notorisk motstander av folkeskoler og en avholdt predikant.

Han ble i 1783 gift med Maren Christine Eisenberg, datter av tidligere prost og sogneprest Jacob Frederiksen Eisenberg på Sandur. Av deres etterslekt kan nevnes sønnen sysselmann Johan Michael Hentze, sønnesønnene lagtingsmann Jóan Petur Hentze og sakfører Gregers Johan Hentze, oldebarna lagtingsmann Jóhan Hentze og skipsreder og lagtingsmann Søren Müller, og tipptippoldebarnet advokat, lagtingsmann og minister Demmus Hentze.

Peter Hentze er begravet på kirkegården ved Sands kirkja.

## Referanser
Baskarp

**Baskarp** er et småort i Habo kommune i Jönköpings län i Sverige. Plassen hadde 79 innbyggere i 2010.

## Referanser
Bicêtre

**Bicêtre** var i eldre tid en landsby ca 4,5 kilometer sør for det sentrale Paris i Frankrike. Det ble oppslukt av byens vekst og er blitt en del av kommunen Le Kremlin-Bicêtre i storbyområdet.

I 1285 ble det oppført et slott her av biskopen av Winchester, som landsbyen så ble oppkalt etter (selv om stavemåten ligger langt fra den engelske). Bicêtre kom i 1346 under kronen, og slottet ble i 1656 aptert til asyl for oldinger og dårer. Dets mest notoriske gjest var Marquis de Sade. Senere ble det også innrettet såkalte *[[idiot]]skoler* der.

Her finnes også et fort, som utgjorde et ledd i det store festningsbeltet omkring Paris.

Den 3.-5. september 1792 var Bicêtre skueeplass for en mengde blodsscener, som stod i samband med *[[septembermordene]]*.

*Bicêtre* er også kjent som det asyl der superintendent Philippe Pinel, muligens som den første, introduserte humane metoder innen behandlingen av de mentalt syke, i 1793.

## Bicêtre i skjønnlittereraturen
* Victor Hugos roman *[[Le dernier jour d'un condamné]]* (1829) utspiller seg i Bicêtre.
* Honoré de Balzacs «Colonel Chabert», i romanen fra 1844, tilbringer sine siste dager i Bicêtre.
* Eugène Sue valgte i sin roman *[[Les mystéres de Paris]]* (1842-43) Bicêtre som åsted for flere kapitler.

## Referanser
Wiesbaden slott

**Wiesbadens slott** er et slott på  Slottsplassen i Mitte i den hessenske hovedstaden Wiesbaden og landdagens offisielle residens. 

## Litteratur
* *Baedeker Wiesbaden Rheingau*. Karl Baedeker GmbH, Ostfildern-Kemnat, 2001, ISBN 3-87954-076-4
* Gottfried Kiesow: *Das verkannte Jahrhundert. Der Historismus am Beispiel Wiesbaden*. Deutsche Stiftung Denkmalschutz, 2005, ISBN 3-936942-53-6
* Peter Schabe: *Felix Genzmer – Stadtbaumeister des Historismus in Wiesbaden*, Historische Kommission für Nassau, 1996
* *Schlösser, Burgen, alte Mauern.* Herausgegeben vom Hessendienst der Staatskanzlei, Wiesbaden 1990, ISBN 3-89214-017-0, S.&nbsp;371f.

## Eksterne lenker
* Hessens landdag
Nätebäcken

**Nätebäcken** er et småsted i Habo kommune i Jönköpings län i Sverige. Det ligger sørvest for Vättern. Plassen hadde 102 innbyggere i 2010.

## Referanser
Turell

**Turell** (av fransk *tourelle*, «lite tårn», diminutivform av *tour*, «tårn») er et arkitektonisk uttrykksmiddel. De forekommer for eksempel i form av dekorative påbygg på et større tårn eller på fasader. De anordnes gjerne likesom karnapper.

## Orgelbygg
Pipeorgelfasader utstyres også til tider med tureller. Foruten en estetisk har de også en praktisk funksjon i og med at de gir plass til flere orgelpiper i fasaden. Store skjemmende basspiper plasseres med fordel i tureller. Særlig i barokktiden var tureller vanlige i de rikt utarbeidede orgelfasadene.

## Litteratur
* Uppslagsbok *Focus*, Almqvist & Wiksells förlag, Stockholm (3:e upplagan 1972), ISBN 91-20-02646-3
* Hans Hellsten: *Instrumentens drottning - Orgelns historia och teknik*, Natur & kultur, Germans musikförlag, Stockholm (2002), ISBN 91-27-09354-9
Charles François de Virot

**Charles François de Virot** (også skrevet *Viraud* eller *Vireaux*), **marquis de Sombreuil** (født 12. januar 1725 i Ensisheim, fød 17. juni 1794 i Paris) var en fransk rojalistisk general av L'Ancien Regime og Revolusjonskrigene.  Han steg i gradene til *maréchal de camp*, var seierrik ved slaget ved Rocoux, og ble governør for Les Invalides. Han ble giljotinert i 1794.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Quiberon 1795...
*  Penal code of 1791 (Art 1 à 5)
*  VIROT François Charles (known as Sombreuil)
Éditions Gallimard

**Éditions Gallimard** er et fransk bokforlag, som ble etablert i 1911 i Paris av Gaston Gallimard som *Les Éditions de la [[Nouvelle Revue Française]]*. Forlaget er et av Frankrikes største og eier flere imprint og tidligere frittstående forlag. 

Disse forfatterne har vært knyttet til Gallimard: Marcel Proust, André Gide, Milan Kundera, Georges Simenon, Saint-John Perse, Antonin Artaud, Jean-Paul Sartre, Simone de Beauvoir, Albert Camus, Louis-Ferdinand Céline, Jean Genet, René Char, Louis Aragon, Pierre Klossowski, Élisabeth Gille, André Malraux, Léo Malet, Philippe Djian, Jean-Claude Izzo, Antoine de Saint-Exupéry, Raymond Queneau, Marguerite Yourcenar, Eugène Ionesco, Nathalie Sarraute, Marguerite Duras, Jean-Patrick Manchette, Pascal Quignard, Michel Tournier, Patrick Modiano, J.M.G. Le Clézio og Édouard Glissant. 

## Eksterne lenker
* 
*
Lena Hades

**Lena Hades** (født 2. oktober 1959 i Kemerovo) er en russisk kunstmaler og grafiker.

I 2004 publiserte Det russiske vitenskapsakademiet Friedrich Nietzsches bok Also sprach Zarathustra på russisk og tysk, illustrert med 20 reproduksjoner av Lena Hades' bilder. Bildene er innkjøpt av Tretjakovgalleriet, Pusjkinmuseet, Museet for moderne kunst i Moskva o.a.

## Bibliografi
* Friedrich Wilhelm Nietzsche, *Slik talte Zarathustra*, Moskva, Det russiske vitenskapsakademiets filosofiske institutt, 2004 ISBN 5-9540-0019-0
* Giametta Sossio, *Commento allo Zarathustra*, Milano, Bruno Mondadori, 2006 ISBN 88-424-9804-1

## Eksterne lenker
* Lena Hades' nettsider
Liza haematocheila

***Liza haematocheila*** er en fiskeart. I eldre litteratur het den *Mugil so-iuy*.

Utseende og levevis er ganske likt andre multer. Den kan bli 80&nbsp;cm lang og 5&nbsp;kg tung; vanlig lengde er rundt 50&nbsp;cm.

*Liza haematocheila* hører hjemme i det nordvestlige Stillehavet fra Sakhalin og munningen av Amur sørover langs kystene til Japan og Korea til Macao i Kina.

På 1970- og 80-tallet ble det drevet oppdrett av denne arten i laguner ved Svartehavet og Azovhavet. Rundt 1990 var det etablert populasjoner som kunne formere seg uten menneskelig hjelp. Arten er nå vanlig i hele Svartehavet og er også funnet flere steder i det nordlige Egeerhavet.

## Kilder
*  Besøkt 21. juli 2014.
* 

## Eksterne lenker
*
Njål Hole

**Njål Hole** (1914–1988) var en norsk fysiker. Fra 1928 bodde han i Verdal hvor hans far var sogneprest og prost. Etter middelskole i Levanger og toårig gymnas i Trondheim, begynte han på kjemilinjen ved Norges tekniske høgskole (NTH) hvor han var ferdig utdannet sivilingeniør i 1938. Samme år ble han engasjert som assistent ved det nye kjernefysiske laboratoriet som Johan Holtsmark hadde startet opp. Der arbeidet han sammen med Roald Tangen frem til 1941 med innfangning av protoner i lette atomkjerner.

Under krigen gikk Hole sammen med Harald Wergeland som hadde tidligere studert og arbeidet med professor Leif Tronstad i Trondheim, inn i illegalt arbeid mot den tyske okkupasjonsmakten. Gjennom sitt arbeid med produksjon av tungtvann ved Norsk Hydros anlegg på Vemork, var Tronstad klar over dets betydning for utvikling av en mulig tysk atombombe. Da han måtte rømme til Sverige og videre til England i 1941, hadde han gjort det mulig for Hole å arbeide ved Manne Siegbahns institutt i Stockholm. Der arbeidet under krigen den tyske fysiker Lise Meitner som vel to år tidligere hadde vært med på å oppdage kjernefysisk fisjon som gjorde atomvåpen mulig.  Wergeland skulle utføre tilsvarende arbeid her i landet.

I denne tiden var Hole i daglig kontakt med Meitner og kunne følge med i hennes besøk av tyske fysikere og annen kontakt hun måtte ha med tyske forskningsmiljøer. Denne informasjonen kunne Hole så videreformidle til London hvor overvåkningen av Meitner ble styrt av den britiske etterretningstjenesten Secret Intelligence Service. Han hadde i denne forbindelsen dekknavnet *Epsilon* og ble i Stockholm frem til 1948. For denne innsatsen ble han samme år utnevnt til medlem av den britiske Order of the British Empire. Hverken slektninger eller venner visste noe om dette før etter Holes død da dette var hendelser som det ikke ble snakket så mye om etter krigen.

Hole ble  utnevnt til dosent i fysikk i 1947 og tok doktorgraden dr.techn. ved NTH i 1950 basert på arbeid han hadde utført i Stockholm. Lise Meitner var da første opponent.  I 1954 ble han professor i eksperimentalfysikk etter Roald Tangen. Vel ti år senere tok han over ett nytt professorat i allmenn fysikk som han bestyrte til sin avgang i 1981. Han hadde da i mange år hatt ansvaret for det store felleskurset i fysikk samt undervisningen i kjernefysikk.

I hele denne tiden var Hole engasjert i Studentersamfundet i Trondhjem hvor han i 1955 var viseformann i Styret. Han ble medlem av Finansstyret i 1962 og noen år senere dets formann inntil det ble oppløst i 1970 under studentprotestene. For sin store innsats i Studentersamfundet ble han tatt opp i De Sorte Faars Ridderskab og var i mange år en fast gjest ved de store lørdagsmøtene.

## Referanser
Vasateatern

**Vasateatern** ( eller *Vasan*) er en teaterbygning i det sentrale Stockholm i Sverige på adressen Vasagatan 19-21.

Teatret ble tegnet av Frederick Reinhold Ekberg og innviet den 30. oktober 1886. Teaterkongen Albert Ranft drev teatret årene 1895 til 1928. I årene 1931–35 ble det drevet av Gösta Ekman den eldre og Per Lindberg. I 1936 tok Martha Lundholm over og drev teatret til 1952. Per Gerhard og Karl Gerhard var teaterdirektører fra 1952. Etter Karl Gerhards død i 1964 fortsatte Per Gerhard å drive teatret alene til 1984, hvorpå Göran Lindgren og Sandrews overtok teateret.

På Per Gerhards og Karl Gerhards tid oppnådde Vasateatern sine største suksesser;  drama vekslet med farser og komedier. De mange publikumssuksesser oppført på Vasateatret omfatter blant annet *Vad vet mamma om kärlek*, *Katt på hett plåttak*, *Mary Mary*, *Kaktusblomman*, *Charleys Tant* og *Spanska flugan*.

Mange store skuespillere har opptrådt på Vasateatrets scene: Maj-Britt Nilsson, Börje Ahlstedt, Jarl Kulle, Inga Tidblad, Edvin Adolphson, Carl-Gustaf Lindstedt, Tutta Rolf, Inga Gill, Hjørdis Petterson, Gunnar Björnstrand, Per Aabel, Siv Ericks og Stig Järrel for å nevne noen få. Gösta Ekman sies å hjemsøke Vasateatern.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vasateatrets hjemmeside
Gaston Gallimard

**Gaston Gallimard** (født 18. januar 1881 i Paris, død 25. desember 1975 i Neuilly-sur-Seine) var en fransk forlegger. I 1908 var han med på å starte tidsskriftet *[[La Nouvelle Revue Française]]* og i 1911 startet han forlaget Gallimard.

## Referanser


## Litteratur
* Pierre Assouline: *Gaston Gallimard. Un demi-siècle d'édition française*. Gallimard, Paris 2006, ISBN 978-2-07-033680-7.
César Gabriel de Choiseul

**César Gabriel de Choiseul, Hertug av Praslin** (født 15. august 1712 i Paris, død 15. november 1785 i Paris) var en fransk politiker.

Han var en fjern slektning til Étienne François de Choiseul, som han etterfulgte som ambassadør i Wien i 1758. Han ble utenriksminister etter den samme i 1761 og marineminister i 1768. Han ble trukket med i Étienne François de Choiseuls fall i 1770. 

## Litterstur
* *[[Svensk uppslagsbok]]*. Malmö 1931.

## Referanser
Ringvasselva (Tromsø)

**Ringvasselva** er ei elv på Ringvassøya i Tromsø kommune i Troms. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

Elva har utspring fra et vatn på kote 365 på østsida av Skulgamtinden sør på Ringvassøya. Den renner derfra mot sør gjennom Ringvassdalen ned til Ringvatnet (12 moh.). Fra sørenden av Ringvatnet renner elva videre gjennom en kort (350 meter) elvestubb til den munner ut i Grøtsundet ved Røsneshamn, rundt ti kilometer øst for Kvalsundtunnelen.

## Referanser
Uribrua

**Uribrua** eller **Uri bru** er en veibro på fylkesvei 63 i Norddal kommune. Broen krysser Valldøla ved gården Uri. 

Den er oppført av betong i 1924, og er en såkalt kvalfiskbro (eller hvalfiskerbru) med armerte betongbjelker. Det bærende rekkverket i betong er buet og gjør broen særmerket, dette er en av et fåtall slike broer i landet. Rekkverket i betong er 2,5 meter på det høyeste. Brospennet er 23 meter og utvendig bredde er 5,1 meter (innvendig 4 meter). Landkarene er i hugget naturstein sammenføyd med mørtel. Navn og byggeår er preget i rekkverkets betong. Brua krysser elva ved en innsnevring i dalen. Brua ble rehabilitert i 1993 og da viste de bærende delene seg å være i god stand og trengte bare overfladisk oppussing. Etter utbedring av kjørebanen ble største tillatte aksellast økt fra 8 til 10 tonn. 

Sammen med de andre nye broene og utbedring av bygdeveien gjennom Valldal på 1920-tallet gjorde den veien gjennom dalen kjørbar med bil, og utgjorde det første trinnet i anlegging av kjørevei over fjellet mellom Valldal og Romsdal. Den erstattet en utkragingsbro av trebjelker fra 1700–tallet, den gamle broen var 55 alen lang 4 alen bred. I 1911 hadde Norddal kommune ikke «hovedveger», bare «bygdeveger». Før betongbrua ved Uri ble satt opp i 1924 var det trebru (bjelkebru) med vel 18 meter spenn over storelva ved Uri. Brua ble revet ned av flom i oktober 1883 og gjenoppbygget på samme sted.

## Se også
* Løka gamle bru

## Referanser
VM i strandhåndball 2014

**[[Verdensmesterskapet i strandhåndball]] 2014** var det sjette Verdensmesterskapet i strandhåndball som ble arranger. Mesterskapet ble arrangert i Recife i Brasil fra 22. til 27. juli 2014. 

Mesterskapet var felles for kvinner og menn, og det deltok 12 herre- og 12 kvinnelag. 

## Format
De 12 lagene deltes inn i to grupper med seks lag i hver gruppe, som spilte en innledende runde med round robin (alle mot alle). De tre beste lagene i hver gruppe gikk videre til hovedrunden. Lagene tok med seg poengene fra Danmark innledende runden, men kun poengene fra kamper mot andre lag som også går videre. I hovedrunden spilte hvert lag tre kamper, mot de motstanderne de *ikke* møtte i den innledende runden. De fire beste lagene fra hovedrunden gikk videre til semifinaler. De tre lavest rangerte lagene fra hver innledende gruppe ble satt sammen til en gruppe på seks lag (konsolideringsrunde), der de tok med seg poengene de oppnådde mot de andre lagene som ble med til denne gruppen. Hvert lag spilte tre kamper, deretter ble det spilt kamper om 7. til 12.-plassen. 

Kampene spilles i sett på 2 x 10 minutter, og med shoot-out dersom lagene står likt i poeng. 

## Menn
### Deltakerland

### Innledende runde

#### Gruppe A

#### Gruppe B

### Hovedrunde (Gruppe C)

### Konsolideringsrunde (Gruppe D)

### Plasseringskamper
#### Kamp om 11.-plass

#### Kamp om 9.-plass

#### Kamp om 7.-plass

#### Kamp om 5.-plass

### Finaler

### All-star team
Herrenes all-star team ble som følger:
* Keeper: Igor Totic (Kroatia)
* Høyre ving: Nailson Amaral (Brasil)
* Venstre ving: Juan Vasquez Diz (Spania)
* Pivot: Gil Pires (Brasil)
* Spesialist: Martin Andersen (Danmark)
* Forsvar: Ahmed Morgan (Qatar)
* Toppscorer: Juan Vasquez Diz (Spania)
* MVP: Martin Andersen (Danmark)
* Fair play: Spania

## Kvinner
### Deltakerland

### Deltakere
Deltakerland, hovedtrenere og deltakere:

### Innledende runde

#### Gruppe A

#### Gruppe B

### Hovedrunde (Gruppe C)

### Konsolideringsrunde (Gruppe D)

### Plasseringskamper
#### Kamp om 11.-plass

#### Kamp om 9.-plass

#### Kamp om 7.-plass

#### Kamp om 5.-plass

### Finaler

### All-star team
Kvinnenes all-star team ble som følger:
* Keeper: Ágnes Győri (Ungarn)
* Høyre ving: Olga Lajuk (Ukraina)
* Venstre ving: Cathrine Korvald (Norge)
* Pivot: Renata Santiago (Brasil)
* Spesialist: Maj Thornoe Johansen (Danmark)
* Forsvar: Anika Niederwieser (Italia)
* Toppscorer: Cathrine Korvald (Norge)
* MVP: Camila Souza (Brasil)
* Fair play: Ungarn

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* IHF - VM-turneringen for herrer
* IHF - VM-turneringen for kvinner
Slaget om Cer

**Slaget om Cer** (serbisk: Церска битка, *Cerska bitka*; tysk: Schlacht von Cer; ungarsk: Ceri csata; Også kjent som **slaget ved Jadar-elven** (Јадарска битка, *Jadarska bitka*; *Schlacht von Jadar*; *Jadar csata*).) ble utkjempet mellom Østerrike-Ungarn og Serbia i august 1914 i den tidlige delen av Serbiafelttoget under første verdenskrig. Det ble utkjempet i området rundt fjellet Cer og en rekke omliggende landsbyer, så vel som byen Šabac.

Slaget var en del av Østerrike-Ungarns invasjon av Serbia som startet natten til 15. august hvor enheter av Serbias 1. kombinerte divisjon støtte på østerriksk-ungarske forposter som hadde blitt etablert på skråningene av fjellet Cer tidligere i invasjonen. Sammenstøtene som fulgte eskalerte til et slag for kontroll over flere byer og landsbyer i nærområdet av fjellet, spesielt Šabac. Den 19. august vitret kampånden til de østerriksk-ungarske styrkene og tusner av soldater trakk seg tilbake til Østerrike-Ungarn, mange av dem druknet i elven Drina da de rømte i panikk. Den 24. august gikk serberne tilbake inn i Šabac, som markerer slutten på slaget. De serbiske tapene etter nesten ti dagers kamp var 3&nbsp;000–5&nbsp;000 falne og 15&nbsp;000 sårede. Tapene til Østerrike-Ungarn var markant høyere 6&nbsp;000–10&nbsp;000 soldater døde, 30&nbsp;000 sårede og 4&nbsp;500 tatt som krigsfanger. Den serbiske seieren over Østerrike-Ungarn var den første allierte seier over sentralmaktene under første verdenskrig og den første luftkampen i krigen fant sted under slaget.

## Fotnoter



## Referanser
Thailands kvinnelandslag i strandhåndball

**Thailands kvinnelandslag i strandhåndball** representerer Thailand i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Thailands håndballforbund (*Handball association of Thailand*). Pr 2014 er Jaraen Ananuah landslagstrener.

## Resultater
### VM i beachhåndball
Thailands kvinnelag deltok første gang i VM i beachhåndball ved VM i beachhåndball 2012 i Muskat i Oman. Der kom de på 11.-plass, etter at de slo Singapore 2-0 i plasseringskampen om 11.-plassen.

De deltar ved VM i beachhåndball 2014.

### Asiamesterskapet i beachhåndball
De deltok ikke ved det første asiamesterskapet i 2004, men deltok ved Asiamesterskapet i beachhåndball 2013. Der vant de alle fem kampene (round robin), og vant med det asiamesterskapet 2013.

## Se også
* Thailands kvinnelandslag i håndball

## Referanser
Eline Lund Fjæren

**Eline Lund Fjæren** (født 19. juli 1994) er en norsk forfatter fra Aurskog-Høland. Hun debuterte i 2013 med romanen *Ung jente, voksen mann*, som hun mottok Norlis debutantpris og *[[Natt og Dag]]*s Osloprisen for.

## Bibliografi
* *Ung jente, voksen mann* : roman, Oktober 2013
* *Klokken og sengen* : roman, Oktober 2015 
* *Forbruk i september* : roman, Oktober 2018

## Referanser

## Kilder
* Presentasjon av Eline Lund Fjæren i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Leyla Rajabi

**Leila Rajabi** (, født 1983) er en iransk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt. 

Sitt opprinnelige navn, **Tatjana Iljusjtsjanka** (Татьяна Илющанка), endret hun etter at hun giftet seg med iraneren Peiman Rajabi. Hun ble iransk statsborger, konverterte til islam og bestemte seg for å representere Iran fremfor fødelandet, de da selvstendige Belarus. Rajabi brøt da straks iransk rekord i kulestøt med en forbesring på omlag tre meter.

Hun representerte Iran under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i kvalifiseringen i kulestøt.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Misleydis González

**Misleydis González** (født 19. juni 1978) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i kvalifiseringen i kulestøt. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peter Walker

**Peter Douglas Conyers Walker** (født 7. oktober 1912 i Leeds, død 1. mars 1984 i Newtown, Worcestershire) var en engelsk racerfører. Han er mest kjent som vinner av 24-timersløpet på Le Mans i 1954.

## Karriere
Peter Walker begynte sin motorsportkarriere på 1930-tallet på Brooklands, det daværende senteret for britisk motorsport. Med base i Herefordshire konkurrerte han i en ERA som han kjørte sammen med sin venn Peter Whitehead. 

Etter andre verdenskrig fikk han flere seiere i bakkeløp, og begynte å bli lagt merke til av racingteamene til Jaguar og BRM. I Storbritannias Grand Prix 1950 kjørte han sin ERA sammen med Tony Rolt, men de måtte bryte etter to runder av Walker og tre av Rolt. 

I 1951 oppnådde Walker seieren han er mest husket for, da han og hans teamkollega Peter Whitehead vant Le Mans for Jaguar i en C-Type. En måned senere kom han på syvendeplass i Storbritannias Grand Prix i en 1,5-liters kompressorladet BRM P15, til tross for brannskader på leggene forårsaket av varmen fra et ødelagt eksosanlegg (hans teamkollega Reg Parnell, som kom på femteplass, fikk lignende skader).

I de følgende årene fokuserte han primært på sportsvognsracing og oppnådde gode resultater med Aston Martin. Han la opp som racerfører etter at han krasjet i en Aston Martin på Le Mans i 1956.

## Resultater
### Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **[[pole position]]**, resultater i kursiv indikerer *[[raskeste runde]]*)

**Noter til tabellene:**
*  - Delt kjøring med Tony Rolt.

### Fullstendige resultater fra 24-timersløpet på Le Mans

## Referanser


## Litteratur
* *The Grand Prix Who's Who*, Steve Small, 1995

## Eksterne lenker
* Profil på ChicaneF1
Father Alone

***Father Alone*** er en sang som er skrevet av S. Tayler som ble spilt inn og gitt ut på albumet  *[[The Gospel According To Ike And Tina]]* med Ike & Tina Turner i 1974. Sangen ble utgitt på singel senere samme år. Singelen ble nominert til en Grammy i kategorien *Best Soul Gospel Performance*.
Irina Tarasova

**Irina Tarasova** (født 15. april 1987 i Kovrov, Vladimir oblast) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun opprinnelig ble nummer 8 i kulestøt. Hun ble senere diskvalifisert etter at retesting av hennes dopingprøve fra lekene var positiv.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Michelle Carter

**Michelle Carter** (født 1985) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt. Hun representerte USA under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 5 i kulestøt.

Michelle Carter er datter av Michael Carter, amerikansk fotballspiller for San Francisco 49ers fra 1984–1992 og sølvmedaljevinner i kulestøt fra Sommer-OL 1984 i Los Angeles.

Hun tok gull under Sommer-OL 2016.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Faro de Formentor

**Faro de Formentor** er et fyrhus på østenden av Kapp Formentor på den baleariske øyen Mallorca i Middelhavet. Fyret ble bygget i 1893.

Etter at veien ble bygget langs halvøyen Formentor, til kappet, er fyret et mye besøkt turistmål. Ved fyret er det kiosk og restaurant.

## Referanser
Irina Rodrigues

**Irina Cristiana Carreira Rodrigues** (født 5. februar 1991) er en portugisisk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i kvalifiseringen i diskoskast. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Geisa Arcanjo

**Geisa Rafaela Arcanjo** (født 19. september 1991) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 7 i kulestøt. 

;2021
Arcanjo tok 30. plass for landet sitt i kulestøt under Sommer-OL 2020 i Tokyo og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kvesarums slott

**Kvesarums slott** eller **Qvesarums slott** er en herregård og et slott i Södra Rörums sogn i Hörby kommune i Skåne. Den nevnes tidligst i 1388, da skrevet *Quixarum*. Friherre Anders Daniel Stierneloo-Lillienberg fikk oppført en slottslignende hovedbygning på 1600-tallet. Den nåværende hovedbygningen ble oppført i 1865 av den daværende eieren, dansk hoffjegermester og greve Vladimir Moltke-Huitfeldt. Han igangsatte også en omfattende skogplanting og nyoppdyrking av jorden, og fikk også utført større arbeider på parkanlegget. Kvesarum ble mellom 1936 og 1951 eid av tidligere norsk konsul i Wien Thorleif Paus og hans sønn generalmajor Ole Paus. I 1994 ble slottet solgt til Christina Feith-Wachtmeister og hennes ektemann, den nederlandske diplomaten Pieter Feith.

## Eiere
*1388–1536  Domkapittelet i Lund
*1536–1607  Den danske Kronen
*1607–1637  Sigvardt Grubbe
*1637–   von Böhmen
*Friherre Anders Daniel Stierneloo-Lillienberg
*Major, ridder Johan Christoffer von Rohr
*Hoffkansler, friherre Christoffer Bogislaus Zibet
*Kommerseråd Ebbe Ludvig Zibet
*Hoffmarskalk, greve Erik Gustaf Ruuth
*Rittmester, friherre Melker Falkenberg
*Kaptein Peter Axel Dahl
*Vivika Charlotta Kristina Trolle gift Dahl
*1865–1894 Greve Vladimir Moltke-Huitfeldt
*1894–1917 Greve Adam Vladimir Moltke-Huitfeldt
*1917–1923 Advokat Nils Egardt
*1923–1930 Amtmann (häradshövding) Ernst Wethje
*1930–1936 Billy Wingård
*1936–1951 Konsul Thorleif Paus
*1951– Frode og Dagmar Lundh
*–1962 Karl-Edvard Lundh
*1962–1982 Clas og Ulla Fredlund
*1982–1994 Gösta og Monica Möllerfors
*1994– Christina Feith-Wachtmeister og Pieter Feith

## Referanser
Nils Torvald Nielsen-Alonso

**Nils Torvald Nielsen-Alonso** (født 21. februar 1853 på øya Veierland i Stokke, død 4. februar 1936) var skipper og reder. Han drev blant annet med selfangst og hvalfangst.

I 1881 tok han skippereksamen, og seilte for britene. Han var førsteoffiser på britiske troppetransportskip under den engelsk-egyptiske krig i 1882. Senere, under den russisk-tyrkiske krig, seilte han på et skip som greide å komme seg inn til Odessa med en last kull. Han fortsatte å føre skip i risikofylte områder, inntil han gikk i land.

På slutten av 1890-årene kom han hjem, og bosatte seg i Sandar. Selfangsten og hvalfangsten i Nordishavet var ikke lenger så givende.

I 1877 hadde skotske selfangere begynt å fange «bottlenose» (nebbhval). Den første bottlenosefangsten ut fra Sandefjord ble påbegynt i 1882. På denne fangsten startet også N. T. Nielsen-Alonso. Han utrustet mange bottlenoseekspedisjoner i disse årene.

I 1911 begynte Nielsen-Alonso hvalfangst med selskapet «Bas» fra Elephant Bay i Angola. I 1923 etablerte han et nytt selskap ved navnet A/S «Bas II». Som kokeri ble det innkjøpt en eldre dampdrevet tanker. Ekspedisjonen forlot Sandefjord i juni 1923 med kurs for kysten av Angola.

Kokeriet ble solgt etter kort tid og han gikk i kompaniskap med ;Melsom & Melsom. Da Melsom & Melsom dannet sitt neste selskap, A/S «Polaris», oppkalte de sitt nye kokeri «N. T. Nielsen-Alonso», til ære for ham.

## Eksterne lenker
* Biografi og foro på skipshistorie.net
Straumsbrua (Vestnes)

**Straumsbrua** er en veibro over Vestnes-straumen i Vestnes fra 1955. Den er også kjent som **Nybrua** etter at den erstattet Gamlebrua av treverk fra 1844 (om lag 90 meter øst). Dagens E39 går over Vestnesbrua fra 1998 om lag 50 meter vest for Straumsbrua. Til sammen er det nå tre parallelle broer ved siden av hverandre. Straumsbrua fra 1955 er en bjelkebro med fem spenn på 15,5 meter hver. De forspente betongjelkene var produsert i Tyskland under krigen for bruk i ubåtbunkerser i Norge. Bjelkene ble fraktet med tog fra Bergen til Åndalsnes og derifra med ferge, det ble brukt spesialutstyr for frakt og løfting av de store bjelkene. 

Mellom Vestnes og Helland går den grunne og 4 km lange Flatevågen inn fra Vestnesstrømmen som har sterk tidevannsstrøm. Vestnesstrømmen hadde stor forekomst av østers som lett kunne høstes ved fjære sjø.

## Referanser
Slaget om Kolubara

**Slaget om Kolubara** (serbisk: *Kolubarska bitka*, Колубарска битка; tysk: Schlacht an der Kolubara) ble utkjempet mellom Østerrike-Ungard og Serbia i november og desember 1914, 
i løpet av Serbiafelttoget under første verdenskrig. Det startet den 16. november når østerriksk-ungarerne under kommandoen av Oskar Potiorek nådde elven Kolubara under deres tredje invasjon av Serbia det året, etter å ha hærtatt den strategiske byen Valjevo og tvunget Den serbiske hær til å foreta en rekke tilbaketrekninger. Serberne trakk seg tilbake fra deres hovedstad, Beograd, den 29. og 30. november, som gjorde det mulig for Østerrike-Ungarn å hærta det. Den 2. desember kontret overraskende den serbiske hæren langs fronten. Valjevo og Užice ble tatt tilbake av serberne den 8. desember og styrkene til Østerrike-Ungarn trakk seg tilbake til Beograd, som den 5. armekommandøren Liborius Ritter von Frank syntes var uholdbart. Styrkene til Østerrike-Ungarn overga byen mellom den 14. og 15. desember og trakk seg tilbake inn i Østerrike-Ungarn, noe som gjorde at serberne kunne gjeninnta sin hovedstad den påfølgende dagen.

Både Østerrike-Ungarn og Serbia hadde tunge tap, med mer enn 20&nbsp;000 døde på begge sider. Tapet ydmyket Østerrike-Ungarn, som hadde håpet å okkupere Serbia før 1914 var omme. Den 22. desember ble Potiorek og von Frank tatt fra sine respektive kommandoer og de 5. og 6. armeer ble slått sammen til en samlet 5. arme bestående av 95&nbsp;000 menn.
Yangguan

**Yangguan** (kinesisk: 阳关, pinyin: *Yángguān*) var sammen med Yumenguan Kinas port mot vest under Handynastiet for Silkeveiens reisende. 

Omtrent 70&nbsp;km sørvest for Dunhuang i Gansuprovinsen lot keiser Han Wudi (regenttid 141-87&nbsp;f.Kr.) bygge Yangguan som sammen med Yumenguan var portene inn til Hexikorridoren for å skape en beskyttelse hovedsakelig mot nomadefolket hunnerne og xiongnu som gjorde stadige innfall mot Han.

Navnet Yanggaun betyr «solporten» og fikk sitt navn på grunn av sin plassering 50&nbsp;km sør for Yumenguan, altså i solens retning - *sol* og *sør* kan nærmest være synonymer.

Fra Songdynastiets tid mistet befestningen sin betydning og fikk forfalle. Med årene er Yangguan blitt kraftig erodert av ørkensand, og det som finnes nå er bare et 5&nbsp;meter høyt tårn med 8&nbsp;meters sider.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Yangguan
* Yangguan Sandie
Bresjnevs trilogi

**Bresjnevs trilogi** (russisk: Трилогия Брежнева, *Trilogiya Brezhneva*) var en serie på tre memoarer som ble utgitt av Sovjetunionens leder Leonid Bresjnev i årene 1978&ndash;1979:

* Det Lille Land (russisk: Малая земля, Malaya zemlya)
* Gjenfødsel (russisk: Возрождение, Vozrozhdenie)
* Jomfrulandene (russisk: Целина, Tselina)

Som en del av en større publisitetskampanje, ble Bresjnev tildelt Leninprisen, den høyeste litterære utmerkelse i Sovjetunionen, like etter utgivelsen.

Bøkene ble gjenstand for tallrike politiske vitser.

Memorene ble oversatt til norsk av Tore-Jarl Bielenberg og utgitt på forlaget Ny dag.

## Referanser
Nordnestunnelen (Troms)

**Nordnestunnelen** er en 5,7 km lang veitunnel mellom Monsastubergan og Manndalen på E6 i Kåfjord kommune i Troms. 

## Historie
Finansieringen ble vedtatt i Stortinget 17. juni 2014. Byggeprosjektet hadde oppstart i desember 2014 og det ble gjort gjennomslag i Nordnestunnelen 7. desember 2016. Åpningdato var 10. november 2018.
Tunnelen ble bygges som et rassikringsprosjekt og forkortet E6 med åtte kilometer.

Navnet kommer av *Nordneset*, som er den nordlige odden på Nordnesfjellet som ligger mellom Storfjorden i vest, Manndalen i øst og Kåfjorden i nordøst.

Tunnelen skulle etter planen åpne høsten 2017, men prosjektet har vært preget av stadige utsettelser.

## Se også
*Veitunneler i Norge
*Liste over veitunneler i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* Statens vegvesen [veikart](https://www.vegvesen.no/vegkart/vegkart/#kartlag:geodata/hva:(~(id:67,filter:(~),farge:'0_0))/@716442,7715128,8/vegobjekt:876883556:58b02c:67)
Nordnestunnelen

**Nordnestunnelen** kan vise til:

*Nordnestunnelen (Troms) – veitunnel på Europavei 6 åpnet i 2018
*Nordnestunnelen (Bergen) – en foreslått tunnel mellom Nøstet og Holbergsallmenningen i Bergen
Bystranda

**Bystranda** er ei badestrand i sørøstre del av Kvadraturen i Kristiansand (ved Strandpromenaden).  Den langgrunne sandstranda består av påfylt finkornet sand.  Bystranda har fått betegnelsen Blått Flagg.

Ved Bystranda finnes uteservering om sommeren, sittegrupper, badetrapper, sandvolleyballbane, skaterampe, lekeapparater og toaletter.  Ved anleggelsen av badestranda ble det lagt vekt på at den skulle være tilgjengelig for barn og funksjonshemmede.  Bystranda er populær på varme sommerdager.  Like ved Bystranda ligger det innendørs badeanlegget Aquarama.

## Se også
* Badeplasser i Kristiansand
* Palmesus

## Eksterne lenker
* 
* Bystranda  www.badeplasser.no
* Badetemperaturer
Uruguays herrelandslag i strandhåndball

**Uruguays herrelandslag i strandhåndball** representerer Uruguay i internasjonale konkurranser i strandhåndball. Sporten er underlagt Federación Uruguaya de Handball, som er Uruguays nasjonale håndballforbund.

## Resultater
### VM i beachhåndball
Uruguay kvalifiserte seg ikke til VM i beachhåndball 2004 og VM i beachhåndball 2006, men deltok ved VM 2008 i Cádiz i Spania, der de kom på 9.-plass.

De deltok ikke ved VM i beachhåndball 2010, men deltok igjen ved VM i beachhåndball 2004, der de kom på 11.-plass etter seier 2-0 i plasseringskampen mot Australia. De deltar ved VM i beachhåndball 2014.

### Panamerikamesterskapet i beachhåndball
Panamerikamesterskapet i beachhåndball er det regionale mesterskapet i beachhåndball, for land i Amerika, og mesterskapet er også kvalifisering for VM i beachhåndball.

Det uruguayanske herrelaget nådde finalen ved Panamerikamesterskapet i beachhåndball 2004, der de møtte Brasil. Uruguay tapte finalen 2-0, og kom på 2.-plass.

De nådde også finalen ved panamerikamesterskapet i 2008 og 2012, og møtte igjen Brasil i finalen disse to mesterskapene. Brasil vant imidlertid finalen disse to årene, så Uruguay kom på 2.-plass i 2008 og 2012.

Ved Panamerikamesterskapet i beachhåndball 2013 nådde de ikke finalen, men måtte spille bronsefinale mot Paraguay, en kamp Uruguay vant 2-0.

De fikk også 2.-plass ved Panamerikamesterskapet i beachhåndball 2014, igjen med finaletap 0-2 for Brasil.

### World Games
Beachhåndball var demonstrasjonsgren ved World Games 2001, World Games 2005 og World Games 2009, men var offisiell konkurranse i World Games 2013.

Uruguay deltok ikke med herrelaget i World Games 2013.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Federación Uruguaya de Handball (Uruguays håndballforbund)
Panamerikamesterskapet i strandhåndball 2014

**Panamerikamesterskapet i strandhåndball 2014** ble arrangert i Asunción i Paraguay.

Brasil, Argentina og Uruguay kvalifiserte seg til VM i strandhåndball 2014 i Recife i Brasil.

### Sluttstilling, menn

Brasil slo Uruguay 28-24 og 22-14 i finalen. Argentina vant også 2-0 over Paraguay i bronsefinalen.

### Sluttstilling, kvinner

Brasil slo Uruguay 20-14 og 18-15 i finalen. 

## All-star team
;Menn:
Bruno de Oliveira (Brasil), Richard Bica (Uruguay), Gil Vicente (Brasil), Nailson Amaral (Brasil), Lucas Moras (Argentina), Diogo Silva (Brasil).

;Kvinner:
Analia Yaryes (Paraguay), Renata Santiago (Brasil), Patricia Scheppa (Brasil), Alison Nazer (Paraguay), Darlene Soares (Brasil).

## Eksterne lenker
* IHF - Both World Champions defend Pan-American beach titles
Tøyletanagar

**Tøyletanagar** (*Nemosia pileata*) er en spurvefugl  i slekten *[[Nemosia]]* i familien tanagarer.

## Underarter og Utbredelse
Det er beskrevet 6 underarter av tøyletanagar:
* *Nemosia pileata hypoleuca* (Todd, 1916) – forekommer på den karibiske kysten i det nordlige Colombia og det nordlige Venezuela.
* *Nemosia pileata surinamensis* (J. T. Zimmer, 1947) – forekommer i Guyana og Surinam.
* *Nemosia pileata pileata* (Boddaert, 1783) – forekommer i Fransk Guyana og i det vestlige sentrale Brasil sør til de ytterliggående nordlige Bolivia.
* *Nemosia pileata interna* (J. T. Zimmer, 1947) – forekommer i det sentrale nordlige Brasil fra det øvre Rio Branco til det nedre Rio Negro.
* *Nemosia pileata nana* (Berlepsch, 1912) – forekommer i Amazonasbekkenet i det nordøstlige Peru og det tilstødende vestlieg Brasil.
* *Nemosia pileata caerulea* (Wied, 1831) – forekommer i det østlige og sørøstlige Brasil og fra det ytterliggående sørøstlige Peru øst til det østlige Bolivia, Paraguay og det nordvestlige og nordøstlige Argentina.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Birdlife Species Factsheet: ''Nemosia pileata''. Besøkt 2014-07-23.
* IBC - The Internet Bird Collection: ''Nemosia pileata''. Besøkt 2014-07-23.
* Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. ''The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.''. Besøkt 2014-07-23.
* Tøyletanagar fotogalleri  VIREO
Joko Widodo

**Joko Widodo** (født 21. juni 1961 i Surakarta i Jawa Tengah) er en indonesisk politiker for Partai Demokrasi Indonesia Perjuangan (PDI-P) som ble valgt til landets president i det indonesiske presidentvalget i 2014. Tidligere var han fra 2005 til 2012 hjembyen Surakartas guvernør, og deretter Jakartas guvernør. Han ble innsatt som president 20. oktober 2014. Han gikk av som president etter to femårsperioder og støttet før valget i 2024 Prabowo Subianto som også ble erklært som valgvinner 22. april 2024. Subianto ble tatt i ed som president 20. oktober 2024.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Prøysenfestivalen Blåklokkevikua

**Prøysenfestivalen Blåklokkevikua** arrangeres årlig av Prøysenhuset på Rudshøgda i Ringsaker en uke i juli, med aktiviteter, konserter og underholdning. I 2014 startet festivalen 23. juli med åpning av nytt Prøysenhus på det som ville vært Alf Prøysens 100-årsdag. 
## Se også
* Sangen Blåklokkevikua

## Eksterne lenker
* Prøysenfestivalens nettsider
* Prøysenhusets nettsider
Store Kjerringvatnet

**Store Kjerringvatnet** (lulesamisk: *Stuoráp Áhkásjjávrre*) er en innsjø i Hamarøy kommune i Nordland. Den ligger sørøst for Sørfjorden, og er regulert som magasin for Sørfjord II kraftverk.

Den største delen av Store Kjerringvatnet ligger like sør for Brynvatnet og øst for Litle Kjerringvatnet, mens en smal arm strekker seg mot sørvest til sør for Litle Kjerringvatnet. Helt vest i denne delen av Store Kjerringvatnet ligger det naturlige utløpet, som går til Botnelva og Sørfjorden. Den største tilløpselva er Svartelva, som munner ut i sørenden av vatnet.

Utløpet mot Botnelva er oppdemt, og vannføringen blir nå ført til Sørfjord II kraftverk ved Brynvatnet, og derfra videre til Sørfjord I kraftverk nede ved Sørfjorden.

## Referanser
Carl Otto Mörner

**Carl Otto Mörner** (født 22. mai 1781 i Uppsala, død 17. august 1868 i Vaxholm) var en svensk adelsmann og offiser. Han er i ettertid kjent som  «kungamakaren»; den som tilbød Sveriges trone til feltmarskalk Jean Baptiste Bernadotte i Paris.

## Referanser
Fredric Westin

**Fredric Westin** (1782–1862) var en svensk maler og professor ved Kungliga Akademien för de fria konsterna. Han ble mye benyttet som portrettmaler på Karl III Johans tid.

Westin var utdannet ved Konstakademien under Lorens Pasch d.y. og Louis Masreliez.

## Referanser
MS «Fjordlys»

**MS «Fjordlys»** kan vise til flere båter:

* MS «Vetlefjord» (bygget i 2002 og navngitt MS «Fjordlys»), en norsk kombibåt eid av Fjord1 Fylkesbaatane
* MS «Fjordlys» (2015), en katamaran bygd for Norled, ferdigstilt i 2015 ved Brødrene Aa
Rød skorpionfisk

**Rød skorpionfisk** (*Scorpaena scrofa*) er en fiskeart.

Den har en rød farge. Ved rygg- og gattfinnen er det pigger med gift. Den kan bli 50&nbsp;cm lang og 3&nbsp;kg, men blir vanligvis opptil 30&nbsp;cm lang. Arten lever på hard- og bløtbunn i en dybde på 20–500&nbsp;m. Den er utbredt i Middelhavet og i Øst-Atlanteren fra De britiske øyer til Senegal, inkludert Madeira, Kanariøyene og Kapp Verde.

Rød skorpionfisk er en populær matfisk. Det er vanlig å koke suppe på den og servere fiskekjøttet ved siden av. En slik suppe er bouillabaisse.

## Kilder
*  Besøkt 23. juli 2014.

## Eksterne lenker

*
Lorin Maazel

**Lorin Maazel Varencove** (født 6. mars 1930 i Neuilly-sur-Seine i Frankrike, død 13. juli 2014 i Castleton i Rappahannock County i Virginia i USA) var en amerikansk dirigent, fiolinist og komponist. Han var blant annet kunstnerisk leder for Cleveland Orchestra, Orchestre National de France, Pittsburgh Symphony Orchestra, bayerske Radio Symphony Orchestra og New York Philharmonic (NYP).

## Liv og virke
### Bakgrunn
Maazel hadde jødisk-amerikanske foreldre av russisk opprinnelse. Han ble født i Neuilly-sur-Seine i Frankrike, men vokste opp i USA, først og fremst i foreldrehjemmet i Pittsburgh. Faren, Lincoln Maazel (1903–2009), var sanger, skuespiller og lærer i piano og stemmebruk. Moren, Marion «Marie» Shulman Maazel (1894–1992), grunnla Pittsburgh Youth Symphony Orchestra. Hans bestefar Isak var fiolinist i Metropolitan Opera Orchestra i tjue år. 

Maazel var vidunderbarn, tok sin første dirigentleksjon som sjuåring med Vladimir Bakaleinikov og gjorde sin offentlige debut da han var åtte.  

### Musiker
I 1960 ble Maazel den første amerikaner som dirigerte ved Bayreuth Festspielhaus. Han var sjefdirigent for Deutsche Oper Berlin 1965–1971 og Radio-Symphonie-Orchester (RSO) Berlin 1964–1975. 

I 1972 påbegynte Maazel sin periode som musikalsk leder ved Cleveland Orchestra etter George Szell. Her gjennomførte han den første komplette innspillingen av George Gershwins «Porgy and Bess», med utelukkende afro-amerikanske solister.

Han har senere vært kunstnerisk leder for Orchestre National de France i Paris, Statsoperaen i Wien, Pittsburgh Symfoniorkester, Bayerske Radios Symfoniorkester i München og New York Philharmonic. Maazel trappet ned fra New York Philharmonic etter 2008/09-sesongen.
Hans egne komposisjoner inkluderte en opera, *[[1984 (roman)|1984]]*, basert på George Orwells roman.

Maazel gjorde over 300 innspillinger med verker av Beethoven, Brahms, Mahler, Schubert, Richard Strauss og andre. 
Tidlig i 2014 ble han tvunget til å kansellere konserter som følge av helsemessige årsaker. 
Maazel døde 13. juli 2014 på sin eiendom Castleton Farms i Virginia etter komplikasjoner fra en lungebetennelse.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Ponte Milvio

**Ponte Milvio** (italiensk: *Ponte Molle* eller *Ponte Milvio*, latin: *Pons Milvius* eller *Pons Mulvius*) er en historisk viktig bro ved elven Tiber cirka 4,5 kilometer nord for Roma i Italia. Broren var en økonomisk og strategisk viktig bro i Romerriket. Broen ble bygget av konsul Gaius Claudius Nero i 206 f.Kr. etter at han hadde beseiret den kartagiske hæren i slaget ved Metaurus. I 109 f.Kr. rev censor Marcus Aemilius Scaurus den gamle broen og bygde en ny og mer solid bro av stein ved samme sted. Den 28. oktober 312 beseiret Konstantin den store sin rival Maxentius under det berømte slaget ved Ponte Milvio som gjorde ham til keiser over Vestromerriket.

## Referanser


## Litteratur
* O’Connor, Colin (1993): *Roman Bridges*, Cambridge University Press, , s. 64f.

## Eksterne lenker

* Broen vist i Google Map