open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
David Seltzer

**David Seltzer** (født i 1940 i Highland Park, Illinois, USA) en amerikansk manusforfatter, produsent og regissør.

Han giftet seg med Eugenia Zukerman i 1987 og sammen har de datteren Emily Seltzer, som er skuespiller.

## Filmografi
### Manusforfatter
* 2006 *Strangers on a Train* (kommer)
* 2005 *Revelations* (TV-miniserie)
* 2002 *Dragonfly* 
* 2001 *Nobody's Baby*
* 1998 *My Giant*
* 1998 *Djevelens engel* (orig. *The Eighteenth Angel*) 
* 1992 *I ørnens klør* (orig. *Shining Through*)
* 1991 *Omen IV: The Awakening* (TV)
* 1990 *Midt i siktet* (orig. *Bird on a Wire*
* 1988 *Kjapp i replikken* (orig. *Punchline*)
* 1987 *Someone to Watch Over Me* (ukreditert) 
* 1986 *Lucas* 
* 1985 *Private Sessions*) (TV)
* 1983 *Bord til fem* (orig. *Table for Five*)
* 1982 *I morgen er det for sent* (orig. *Six Weeks*)
* 1981 *The Final Conflict*
* 1979 *Spådommen* (orig. *Prophecy*)
* 1977 *Green Eyes*
* 1976 *The Omen* 
* 1975 *Utfordringen* (orig. *The Other Side of the Mountain*)
* 1975 *My Father's House* (TV) 
* 1974 *Larry* (TV) 
* 1972 *Ensom, men fri* (orig. *One Is a Lonely Number*)
* 1972 *King, Queen, Knave*  
* 1971 *The Hellstrom Chronicle*  
* 1968 *Sophia: A Self-Portrait* (TV)

### Produsent
* 2005 *Revelations* (TV-miniserie) (produksjonsleder) 
* 1999 *Inherit the Wind*
* 1998 *The Eighteenth Angel* (produksjonsleder) 
* 1992 *Shining Through* (produksjonsleder) 
* 1977 *Green Eyes* (TV)
* 1964 *National Geographic Specials* (TV-serie)

### Regissør
* 2001 *Nobody's Baby* 
* 1992 *I ørnens klør* (orig. *Shining Through*) 
* 1988 *Kjapp i replikken* (orig. *Punchline*)
* 1986 *Styrkeprøven* (orig. *Lucas*)
* 1964 *National Geographic Specials* (TV-serie)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hans Hagerup Krag

**Hans Hagerup Krag** (1829–1907) var en norsk offiser og ingeniør som var vegdirektør i perioden 1874 til 1903.

Etter Krigsskolen og ingeniørdiplom fra Den militære høyskole i 1852, var Krag vegingeniør og den som i 1857 stakk ut ruten for Geirangervegen. Krag var deretter vegdirektør for nasjonens vegvesen 1874 til 1903 og opptatt av å legge tilrette for «Bilismens fremvekst». Han var sentral ved etableringen av Haukelivegen mellom Telemark og Odda, ved Strynefjellsveien i 1894, og lanserte i 1896 planene for Sognefjellsvegen (stukket 1902). Han var sentral også ved bygging av veiene til Holmenkollen (1887) og Voksenkollen.  

Fra 1899 begynte Krag utbedring av veistrekninger med tanke på biltrafikk etter at de første bilene ble innført til landet på 1890-tallet. Krag vil selv prøve det nye transportmiddelet og vise hva det dugde til: I 1901 gjennomførte han en berømt kjøretur mellom Otta og Åndalsnes - fylkesmannen ga tillatelse til kjøringen med en maksimal hastighet på 15 km/t. Turen fra Otta til Åndalsnes tok ni timer. Bilen brøt sammen på tilbaketuren, og ble tauet fra Dombås til Otta der den ble fraktet med tog til Oslo.

I 1868 etablerte han Den Norske Turistforening (æresmedlem 1897) og var ellers opptatt av å fremme friluftsliv. Han var opptatt av teknologiske nyvinninger (benyttet blant annet et på den tiden innovativt «interkom-anlegg»). Han oppfant «tønnekjerren» (tønne erstattet kjerrens to hjul), som ikke ble spesielt utbredt.

Han var sønn av presten Hans Peter Schnitler Krag (1794–1855) og Hermana Thomine Rognebye (1798–1878), og hadde flere kjente brødre (se Krag (slekt)). I 1861 giftet han seg i Stavanger med Anna Marie Petersen (1843–1919). Idrettspresident Hjalmar Krag (1867–1954) var deres sønn.

Krag ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1879, forfremmet til kommandør i 1894 og til kommandør av 1. klasse i 1899.

## Galleri

Hans Hagerup Krags minnesmerke. Vintertid.jpg|Hans Hagerup Krags minnesmerke. Vintertid. Foto: Roman Cieslak


## Litteratur
*Kristiansen, Gunnar: *Bil, vei og meninger. Et 75-års minne*. Portrett av Krag, utgitt av Bertel O. Steen, Oslo 1975
*Røed, Ane Cecilie: *Hans Hagerup Krag - Vegdirektøren* i Årbok for Norsk vegmuseum 2016, ISBN 978-82-91130-42-2
*Paus, H. W.: *Norges vegdirektører og vegsjefer*, Oslo 1962
*Bjørnland, Dag: *Vegen og samfunnet. En oversiktlig fremstilling og analyse i anledning Vegdirektoratets 125-årsjubileum 1864-1989.* Vegdirektoratet 1989
*Gundersen, Håkon: *Samferdsel i Norge.* Samlaget, Oslo 1983.

## Referanser
Camberwell

**Camberwell** er et sted i distriktet Southwark i sørlige London, Storbritannia og ligger 4,3&nbsp;km sørøst for Charing Cross. Stedsnavnet Camberwell ble først benyttet for sognet St Giles i Camberwell, som omfattet Camberwell, Peckham, Dulwich, Nunhead, og deler av Herne Hill. Fram til 1889 var det en del av det tradisjonelle grevskapet Surrey.

Camberwell opptrer i *[[Domesday Book]]* som *Cambrewelle*. Navnet kan være avledet fra angelsaksiske Cumberwell eller Comberwell i den overførte betydningen «britonernes brønn» (sammenlign med Cumbria og Cambria) og refererer da særskilt til keltisk talende folk i et område dominert av angelsaksere. En alternativ teori antyder at navnet kan tilsvare «Cripple Well» («forkrøplet brønn») og at bosetningen som utviklet seg til grend hvor folk fra City of London ble forvist om de hadde en smittsom sykdom som spedalskhet og med tilgang til rent vann fra brønner. Kilder og brønner er kjent for å ha eksistert på den sørlige skråningen av det som nå heter Denmark Hill, særskilt rundt Grove Park.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Camberwell College of Arts
* King's College Hospital
* King's College – Denmark Hill campus
* GKT School of Medicine
* South London and Maudsley NHS Trust
Gastronomisk Institutt

**Gastronomisk Institutt** (**GI**) er et norsk, nasjonalt kokke- og matfaglig kompetansesenter, som holder til i Stavanger. Instituttet arbeider med undervisning, formidling og måltidsutvikling, både for de som driver profesjonelt med mat og drikke og for alle som er interessert i mat og matkultur. GI holder til i Måltidets Hus på Ullandhaug i Stavanger, men jobber over hele landet og har mange internasjonale oppdrag. Selskapet har fire matfaglig ansatte.

## Historie
Gatronomisk Institutt ble etablert i 1988. Grunnet høy gjeld gikk GI konkurs i 2008. Etter dette ble  Kulinarisk institutt opprettet av stiftelsen Rogaland kunnskapspark og Rogaland fylkeskommune for å videreføre deler av arbeidet til Gastronomisk Institutt, og kjøpte navnet, logoen og merkevaren Gastronomisk Institutt fra konkursboet. Gastronomisk Institutt har hovedkontor på Ullandhaug og flyttet i 2009 inn i Måltidets Hus på Ullandhaug.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Uppingham School

**Uppingham School** er en privatskole i den lille byen Uppingham i grevskapet Rutland i Storbritannia. Den ble grunnlagt i 1584 av Archdeacon Johnson, i samarbeid med Oakham School. 

Edward Thring er skolens mest kjente rektor, og var det i perioden 1853&ndash;1887 og gjorde mange innovative forandringer i skolens pensum som senere ble eterfulgt i andre engelske skoler. I hans periode ble skolen tvunget å midlertidig flytte til Borth i Wales etter tyfus-utbrudd på skolen.

Dronning Elisabeth besøkte skolen den 16. november 1984 i forbindelse med skolens 500-årsjubileet. 

## Kjente elever
* Jonathan Agnew, cricketspiller og radio-korrespondent
* John Aldridge, akademiker
* Adrian Bell, forfatter av *Corduroy*
* Thomas George Bonney, geolog
* Piers Gough, arkitekt
* Norman Douglas, forfatter
* Peter Cropper, leder av Lindsay String Quartet
* Stephen Dorrell, politiker
* Charles Dunstone og David Ross, grunnleggere av Carphone Warehouse
* Sir Neville Faulks, høyesterettsdommer
* Ronald Firbank, romanforfatter
* Stephen Fry, skuespiller og forfatter
* Mark Haddon, forfatter av *The Curious Incident of the Dog in the Night-time* 
* E. W. Hornung, forfatter
* George Ivatt, ingeniør
* Harry Judd, musiker og medlem av McFly
* Alex Davies og Ed Minton, musikere og medlemmer av Elliot Minor
* Boris Karloff, skuespiller
* Dominic Keating, skuespiller
* Claude Maxwell Macdonald 
* Gregor MacGregor, cricketspiller for England, Skottland, Cambridge University, Middlesex 
* Tim Melville-Ross, leder av CBI og Institute of Directors
* Richard Lewis Nettleship
* Dickson Poon, forretningsmann
* Peter Powell, discjockey
* Sir Patrick Renison, guvernør i Kenya 
* John Schlesinger filmregissør
* Charlie Simpson, musiker og medlem av Busted
* Toby Spence, tenor
* Rick Stein, kokk og restauranteier
* John Suchet, journalist
* Johnny Vaughan
* Anthony Way, tidligere korist i St. Paul's Cathedral

## Eksterne lenker
* 
*
Kristian Kristiansen

**Kristian Kristiansen** er navnet på flere personer:

* Kristian Kristiansen (grønlandsfarer) (1865–1943), deltaker på Fridtjof Nansens skiferd over Grønland i 1888.
* Kristian Kristiansen (1907–1993), norsk pioner innen nevrokirurgi.
* Kristian Kristiansen (1909–1980), norsk forfatter.
The Golden Route

**The Golden Route** (norsk Gullruten) er et tidligere reiselivsprodukt bestående av turistattraksjoner på Nordvestlandet, etablert i 1992, med støtte av blant annet Møre og Romsdal fylkeskommune og de direkte berørte kommuner Stranda, Norddal og Rauma.  Attraksjonen inkluderte ruten Otta&ndash;Geiranger&ndash;Valldal&ndash;Åndalsnes&ndash;Dombås:
*Otta, Geirangervegen, Geiranger, Geirangerfjorden, Ørnevegen
*Trollstigen, Isterdalen og Romsdalen
I 2002 ble deler av virksomheten omorganisert og videreført i Geirangerfjord A/S, mens Rauma gikk ut av samarbeidet. Området markedsføres ikke lenger under navnet Golden Route. I stedet benyttes Geirangerfjord-Trollstigen for området hovedsakelig i Stranda og Norddal kommuner. Åndalsnes og Romsdal driver egen markedsføring av tilstøtende og dels overlappende område i Rauma kommune.

I 2004 ble ruten Geiranger&ndash;Trollstigen utpekt til Nasjonal turistvei.

Nærliggende nasjonale attraksjoner som har dratt nytte av konseptet, men holdes utenfor, er blant annet Atlanterhavsvegen og Sognefjorden, byene Molde, Kristiansund og Ålesund.

Navnet «**Golden Route**» benyttes også internasjonalt om reiseruten Afghanistan&ndash;Pakistan&ndash;Iran der attraksjonen er uforhindret smugling av opium.  Kina, Japan og en rekke land ellers, har også sine Golden Route «salgskonsept» som inkluderer besøk av kjente byer og minnesmerker.

## Referanser
Kristian Kristiansen (1909–1980)

**Kristian Kristiansen** (født 16. november 1909 i Tromsø, død 14. juli 1980 i Trondheim) var en norsk forfatter. Han skrev en rekke historiske romaner fra Trondheim.
## Liv og arbeid

Kristiansen ble født i Tromsø, men flyttet sammen med familien til Hovin i Sør-Trøndelag da han var ni år gammel. Noen år senere flyttet familien til Trondheim. Han hadde ikke videregående utdannelse, men arbeidet blant annet som kontorist, såpefabrikant og vaktmester. Under andre verdenskrig ble han med i motstandbevegelsen, og måtte i 1942 flykte til Sverige. 

Kristiansens første utgivelse i bokform var barneboken *Eggtjuver i fugleberget* (1938). Han hadde da allerede produsert en stor mengde noveller blant annet i Arbeidermagasinet, foruten to skuespill. Han utga før flukten til Sverige enda en barnebok foruten tre romaner. Allerede den første romanen for voksne var en historisk roman, men de tidligste romanene og begge skuespillene hadde også et sterkt arbeiderpolitisk innhold.

Etter krigen bodde Kristiansen en tid i Sverige. I 1950 flyttet han til Trondheim, hvor han ble boende resten av livet. Her skrev han en serie historiske romaner delvis bygget på faktiske hendelser fra byens historie. 

Kristiansens mest kjente verk, trilogien *Adrian Posepilt*, *Vårherres blindebukk* og *I den sorte gryte*, ble dramatisert av forfatteren for NRK Radioteateret som *Adrian Posepilt* (1976), *Adrian klokker* (1978) og *Gunilla Adriansdatter* (1980).

Kristiansens bolig Adrianstua ved Ringvebukta eies nå av Trondheim kommune og disponeres av Trøndersk Forfatterlag.

## Bibliografi
* *Det dages* &ndash; skuespill (1937)
* *Medaljen* &ndash; skuespill (1938)
* *Eggtjuver i fugleberget* &ndash; barnebok (1938)
* *Vi bærer et bilde* &ndash; roman (1939)
* *Jeg er ingen spion* &ndash; barnebok (1940))
* *Hvem skal havren binde* &ndash; roman (1940)
* *Over de høye fjelle* &ndash; roman (1941)
* *Men än står Dovre* &ndash; roman (1943) (utgitt i Sverige under pseudonymet Christian Wessel)
* *Fredens øy* &ndash; roman (1945)
* *Brev til Stefan* &ndash; roman (1947)
* *Adrian Posepilt* &ndash; roman (1950)
* *Vårherres blindebukk* &ndash; roman (1952)
* *I den sorte gryte* &ndash; roman (1954)
* *Jesper nattmann* &ndash; roman (1957)
* *Jomfru Lide* &ndash; roman (1960)
* *Heia nordinger!* barnebok (1962) (omarbeidet utgave av *Eggtjuver i fugleberget*)
* *Klokken på Kalvskinnet* &ndash; roman (1966)

;Dramatikk
* *Det dages* &ndash; skuespill (1937)
* *Medaljen* &ndash; skuespill (1938)

## Priser
* Mads Wiel Nygaards legat 1955
* Bokhandlerprisen 1961, for *Jomfru Lide*
* Bokhandlerprisen 1967, for *Klokken på kalvskinnet*
* Trondheim kommunes kulturpris 1977

## Referanser


## Eksterne lenker
* Digitaliserte bøker av Kristiansen og om Kristiansen i Nasjonalbiblioteket.
Madrids metro

**Madrids metro** (spansk: Metro de Madrid) er et tunnelbanesystem i Madrid i Spania som ble innviet i 1919. Systemet er i dag et skinnesystem som omfatter 293 km, 13 linjer (inklusive ett kort mellomspor), 300 stasjoner og 1514 vogner. Tunnelbanen regnes som en av verdens ti største når det gjelder utstrekning og antall stasjoner.

Tunnelbanesystemet er en av de raskest voksende i verden, idet det har vært igjennom store utvidelser det seneste tiåret og har ambisiøse planer for fremtiden. I 2014 hadde banen 560 millioner reisende.

## Rekord i tunnelboring

Under utvidelsene av tunnelsystemet ble det satt en rekord, da tunnelboremaskinen *[[TBM]]* brukte kun 1 måned på traséen mellom Campo de las Naciones og flyplassen Barajas, en strekning på 792 meter med 10 meter tunneldiameter. Maskinen er døpt til *La Adelantada*, hvilket kan oversettes med "Spesialisten".

## Linjeoversikt

## Metro Ligero
I 2007 ble et kompletteringsnett av bybanelinjer (Metro Ligero = «lettmetro») tatt i bruk i mindre tettbygde strøk av Madrid. Disse linjene går delvis overjordisk på veinivå, med en samlet lengde på 27,8 km. 

## Se også
*Madrid
*Tunnelbane

## Referanser


## Eksterne lenker
* Metro de Madrids hjemmeside
Fokus Kino

**Aurora kino Fokus** er den kommunale kinoen i Tromsø. Kinoen inngår i Rådhuskvartalet, som også inkluderer Tromsø rådhus, i samme bygning som Fokus, og Tromsø Bibliotek. Kinoen ble åpnet 17. desember 2004, og er således en av de nyeste kinoene i Norge. Den nye kinoen har erstattet den gamle Fokus kino, som er blitt ombygd til Tromsø Bibliotek. Verdensteatret er den eldste kinoen i Tromsø by og ligger i gågata i sentrum. 

Fokus har 936 seter fordelt på seks saler, hvorav den største salen har 397 seter. Resten av salene har henholdsvis 208 seter, 102 seter, 89 seter og 62 seter. Alle salene har ovale lerret som heller fremover for bedre effekt, stoler med vipperygg og 120 cm med benplass. Det er også en luksussal med 22 skinn-recliner og bord mellom setene. 

## Eksterne lenker
*
Snøbrett under Vinter-OL 1998

**Snøbrett under Vinter-OL 1998** ble arrangert fra 8. til 12. februar. Under Vinter-OL 1998 i Nagano ble det arrangert fire øvelser i snøbrett, som var olympisk disiplin for første gang.

## Medaljefordeling

## Medaljevinnere
;Menn

;Kvinner

## Resultater
### Menn
#### Storslalåm






#### Halfpipe






### Kvinner
#### Storslalåm






#### Halfpipe






## Eksterne lenker
* 
* Nagano 1998 Snowboard Results på olympics.com
* Snowboarding at the 1998 Winter Olympics på olympedia.org
Wim van der Voort

**Willem «Wim» van der Voort** (født 24. mars 1923 i 's-Gravenzande, død 23. oktober 2016 i Delft) var en nederlandsk skøyteløper.

Han høstet de største suksessene på  meter, selv om han ikke nådde helt opp til sammenlagtgullet i mesterskapene. På denne distansen tok han sølv under Vinter-OL 1952 i Oslo, Norge på Bislett stadion, bare slått med 0,2 sekunder av Hjalmar «Hjallis» Andersen.

Van der Voort kom på tredjeplass sammenlagt under verdensmesterskapet i 1953. To ganger fikk han sølv sammenlagt i EM: i 1951, da han ble slått av «Hjallis», og i 1953, bak landsmannen Kees Broekman. Van der Voort tok derimot flere distanseseire på  meter under både europamesterskapene i 1951, 1952 og 1953 og VM i 1952 samt på 500 meter under VM 1951

## Europamesterskapet 1951
Under europamesterskapet på Bislett, Oslo i 1951 var det en senere kjent fotograf Johan Brun som skulle ta bilde av Hjalmar «Hjallis» Andersen i siste par med Van der Voort på  meter. Andersen lå omtrent 100 meter foran nederlenderen etter at 11 runder var unnagjort. Så i søndre sving blir Andersen sjenert av en denne blitzlampa fra fotografen Brun, og Andersen faller dermed inn i en markeringsstolpe med sin skøyte slik at den blir ødelagt. Andersen reiser seg igjen og gjør et forøk på å komme til mål med denne ødelagte skøyten på den ene foten, men blir tatt igjen med en runde etterhvert av Van der Voort. Da det gjensto sju runder ble Andersen tatt ut av løpet. Og etterhvert fikk Andersen lov til å gå om igjen og gikk inn til ny ledertid på distansen, og dermed også sammenlagt med tre distanseseire foran Van der Voort.

## Personlige rekorder

## Se også
* Liste over flaggbærere for Nederland under OL

## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*  Wim van der Voort på www.ISU.html.infostradasports.com
*
Oslo Konserthus

**Oslo Konserthus** er et konserthus som ligger i bydelen Vika i Oslo. Det er tilholdssted for Oslo-Filharmonien. Konserthuset eies av Oslo kommune og administrerende direktør er Jørgen Roll. 

## Historie
Konserthuset ble åpnet den 22. mars 1977. Det var opprinnelig kommunens plan å legge Konserthuset på en tomt ut mot Rådhusplassen, men et omdiskutert makeskifte førte til at Konserthuset ble plassert et annet sted i samme kvartal, mens Wilhelmsens rederi fikk disponere konserthustomten til sitt kontorbygg. Arkitekten Gösta Åberghs originale utkast til Oslo Konserthus ble tegnet allerede i 1957, men det var ikke før i oktober 1966 at selskapet Oslo Konserthus AS ble stiftet og planene ble konkretisert.

## Konserthuset i korte trekk
Oslo Konserthus er en ledende arena i norsk kultur- og musikkliv.

Den karakteristiske bygningen med det «svevende» inngangsparti fra Vikaterassen består av to konsertsaler, flere større foajéområder, barer og billettekspedisjon. Verdens fremste artister og orkestre besøker jevnlig huset og det er et vidt spenn i sjangere: Jazz, rock, pop, country, klassisk, folkemusikk m.m.   Oslo Konserthus er fast tilholdssted for Oslo Filharmoniske Orkester.

Oslo Konserthus eier plassen foran huset og lokalene under denne. I januar 2018 åpnet Oslo Konserthus et nytt kulturtilskudd i Vika, kalt Røverstaden. Huset ligger rett under Oslo Konserthus i Munkedamsveien 15, og rommer kreative bedrifter i øvre etasje, samt en egen konsertscene “ KLUBBEN” i de legendariske kjellerlokalene som tidligere rommet Club7 og Sardines. I tillegg serveres mat og drikke i trivelige omgivelser i mellometasjen. Inngang finner du ved gateplan i Munkedamsveien.

## Bygningen
Bygget ble tegnet av den svenske arkitekten Gösta Åbergh. Fasaden er dekket med lys grå  «Tolgagranitt» som  er en trondhjemitt fra Tolga i Østerdalen.
Store Sal har plass til 1404 publikummere pluss 212 i podieterrassen.

## Orgelet
Oslo Konserthus har et av Norges største orgel. Det har 90 stemmer og er bygget av den tyske orgelbyggeren Paul Ott i 1978. Gunnar Petersen-Øverleir er instrumentets faste organist.

## Konserter
Oslo Konserthus har to konsertsaler med henholdsvis 1404 og 266 plasser. Det er ca. 300 kulturarrangementer i konserthuset hvert år, med et samlet besøkstall på over 200&nbsp;000. 

På torsdager holder Oslo Filharmoniske Orkester konsert. 

Konserthuset er en populær scene for musikere og band i alle sjangre. Band og musikere som opeth, Lisa Nilsson, The Hollies, sting, Diana Krall, Dream Theater, Ludovico Einaudi og Bob Dylan har gjestet huset. I tillegg til kjente klassiske musikere som Anne-Sophie Mutter, José Carreras, Cecilia Bartoli, Bryn Terfel har også musikere som Tina Turner, Wenche Myhre, Nick Cave, Bill Wyman, The Moody Blues, Neil Young, Prince, Elvis Costello, Procol Harum, Yes, Brian Wilson, Jackson Browne og Lou Reed holdt konserter i huset. Av jazzutøvere kan nevnes Sammy Davis jr., Ella Fitzgerald (tre konserter) og Oscar Peterson trio med Niels Henning Ørsted Pedersen. Liberace har også gjestet konserthuset i 1981.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Real Salt Lake

**Real Salt Lake** er en fotballklubb fra Salt Lake City i Utah som spiller i Major League Soccer (MLS). Klubben ble stiftet i 2005, og spiller på Rio Tinto Stadium som ble åpnet høsten 2008. 

Klubben eies av Dave Checketts, som ønsker å knytte laget til en annen seiersrik fotballklubb, Real Madrid. Navnet på klubben skulle også tydelig vise at det var snakk om en fotballklubb. Mange mente at navnet heller skulle gjenspeilt Salt Lake-området på en bedre måte, siden byens andre profesjonelle lag, Utah Jazz (NBA), ikke gjør det.

Laget har tre supporterklubber: *The Loyalists*, *Rogue Cavaliers Brigade* (RCB) og *The Jesters*.

## Publikumsgjennomsnitt
2005: 18,037

## Eksterne lenker
* 
* The Loyalists (supporterklubb)
* The RCB (supporterklubb)
* Rio Tinto Stadium (hjemmebane)
Daniel Martin (fotballspiller)

**Daniel Ashley Martin** (født 1986) er en engelsk tidligere fotballspiller.

Martin, som er forsvarsspiller, har spilt for England Youth, men også representert Wales på U21-nivå.

Martin startet sin profesjonelle fotballkarriere i , der han var i spillergruppen i 2004/2005-sesongen. Foran 2005/2006-sesongen gikk han gratis til  i Football League Two. Han debuterte for Notts County i ligasammenheng den 6. august 2005 mot Torquay.

Han signerte for  den 7. juni 2007.

## Karriere som spiller

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Snøbrett under Vinter-OL 2002

**Snøbrett under Vinter-OL 2002** ble arrangert fra 10. til 15. februar i Park City. Under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble det arrangert fire øvelser i snøbrett. 

Løypa i parallellslalåm var 914&nbsp;meter lang med en høydeforskjell på 178&nbsp;meter. 

## Medaljefordeling

## Medaljevinnere
;Menn

;Kvinner

## Resultater
### Menn
#### Parallellstorslalåm






#### Halfpipe






### Kvinner
#### Parallellstorslalåm






#### Halfpipe






## Eksterne lenker
* 
* Salt Lake City 2002 Snowboard Results på olympics.com
* Snowboarding at the 2002 Winter Olympics på olympedia.org
Håkonshallen

:*For idrettshallen på Lillehammer, se [[Håkons Hall]]*

 

**Håkonshallen** er en middelaldersk steinhall i Bergen og er en del av Bergenhus festning.

## Historie
Den ble først oppført som kongelig residens og festhall under Håkon Håkonssons styre av Norge (1217–1263). Første gang man vet hallen ble brukt var under Håkons sønn Magnus' (senere kjent som Magnus Lagabøte) bryllup den 11. september 1261.

Bygningen forfalt i løpet av middelalderen og fra 1683 ble bygningen brukt som kornmagasin. J. C. Dahl «gjenoppdaget» bygget som kongehall. I 1841 tok Dahl initiativ til restaurering av Håkonshallen. Ved kongelig resolusjon i 1873 fikk Foreningen til norske Fortidsmindesmerkers Bevaring, som sin første hovedoppgave, å restaurere Håkonshallen. På oppdrag av J. C. Dahl fikk arkitekt Franz Wilhelm Schiertz utført oppmålingstegninger av hallen. I 1873 ble restaureringsarbeidene satt i gang av arkitekt Christian Christie. Arkitektene Peter Blix og Adolph Fischer fullførte restaureringen i årene 1880–1895. Trappegavlen ble tilbakeført på bakgrunn av det eldste bilde av bygningen, Scholeusstikket fra ca. 1580. Hallen ble innvendig utsmykket med fresker, billedvev og møbler etter Gerhard Munthes tegninger (1910–1916).

Eksplosjonen på Vågen i 1944 førte til omfattende skader på Håkonshallen. Etter nye arkeologiske undersøkelser av arkitekt Gerhard Fischer ble Håkonshallen gjenoppbygget av arkitektene Johan Lindstrøm, Claus Lindstrøm, Jon Lindstrøm og Peter Helland-Hansen i årene 1955–1961.

## Bruk
Bergen bymuseum har faste omvisninger i Håkonshallen, og hallen brukes til offentlige sammenhenger som kongelige middager, banketter, konserter, møter, mottakelser og seremonier. Til daglig er hallen åpen som museum, med omvisning for turister, og et stort antall skoleklasser. 

## Forvaltning
Håkonshallen forvaltes i dag av Bymuseet i Bergen, som også bestyrer Rosenkrantztårnet (rett ved Håkonshallen), Gamle Bergen, Lepramuseet m.fl.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Bergen byleksikon på nett, om Håkonshallen
New England Revolution

**New England Revolution** er en fotballklubb som deles av Boston, Massachusetts og Providence, Rhode Island. Laget spiller i Major League Soccer (MLS), og eies av Robert Kraft, som også eier NFL-klubben New England Patriots. 

New England Revolution har aldri vunnet en større tittel, selv om de har vært nære to ganger – i 2001 kom de til finalen i US Open Cup og i 2002 nådde de finalen i MLS-cupen. Begge gangene tapte de for Los Angeles Galaxy. I 2003 deltok de i CONCACAF Champions Cup, men gikk ut i første runde.

## Kjente spillere
* Adin Brown
* Pat Noonan
* Taylor Twellman
* Jay Heaps

## Spillerstall

## Publikumsgjennomsnitt (seriespill / sluttspill)
* 1996: 19 025
* 1997: 21 423 / 16 233
* 1998: 19 188
* 1999: 16 735
* 2000: 15 463 / 10 723
* 2001: 15 645
* 2002: 16 927
* 2003: 14 641 / 14 823
* 2004: 12 226 / 5 679
* 2005: 12 525 / 13 849
* 2006: 11 786 / 9 372
* 2007: 16 787 / 10 217
* 2008: 17 580 / 5 221
* 2009: 13 732 / 7 416
* 2010: 12 987
* 2011: 13 222
* 2012: 14 002
* 2013: 14 861 / 15 164
* 2014: 16 681 / 26 441
* 2015: 19 626
* 2016: 20 185
* 2017: 19 367
* 2018: 18 347

::Gjennomsnitt sammenlagt: 16 119 / 12 763 (ut 2018-sesongen)

## Eksterne lenker
* 
* www.midnightriders.com Supporterklubb
Synode

**Synode** (via latin *synodus*, «møte», fra gresk *synodos*, «sammenkomst», sammensatt av *syn-*; og gresk *hodos*, «vei») kan bety forsamling eller møte. Ordet brukes i visse religionssamfunn enten om viktige møter eller styrende organer. I den ortodokse og den katolske kirke betyr en synode et kirkemøte hvor alle biskoper har stemmerett, og i mange protestantiske kirkesamfunn betegner det et styrende organ hvor representanter for kirkefolket er valgt på demokratisk basis, en *synodalforfatning* er en kirkeforfatning basert på synoder slik at enkeltmenighetens saker avgjøres av et menighetsråd og landskirkens av et kirkemøte valgt av menighetsrådene.

## Se også
* Konsil (konsilium)
* Kirkemøte

## Referanser
Fredrik Stabel

**Fredrik Henrik Stabel** (1914–2001) var en norsk skribent, avistegner og humorist som særlig ble kjent for å ha skapt det fiktive universet «Dusteforbundet». 

Stabel hospiterte ved SHKS noen år under krigen og tegnet i vittighetsblader som *[[Tyrihans (vittighetsblad)|Tyrihans]]*, *[[Humoristen]]* og *[[Karikaturen]]* 1943&ndash;1940. Han arbeidet seinere med grafikk og utgav enkelte bøker, men er først og fremst kjent som avistegner i *[[Dagbladet]]* (fra 1940) hvor han skrev og redigerte sin faste spalte *Norsk Dusteforbund* (fra 1950 til 1990). I *Dusteforbundet* kommenterte han stort og smått med absurd humor i tekst og tegninger. Persongalleriet i *Dusteforbundet* skal i det vesentligste ha blitt til da Stabel bodde med sin familie i Seljord; han flyttet dit i 1954. 

Fredrik Stabel er innkjøpt av Nasjonalgalleriet i Oslo. I Drøbak drives det et avistegnergalleri, Avistegnernes hus, med fast utstilling av flere av Fredrik Stabels tegninger.

## Utgivelser (utvalg)
* 1946: *Keiser Nimbus og lille Karolius Kattetegner*
* 1960: *Snarere tvert imot* (klipp fra *Dusteforbundet)*
* 1962: *Nok av det* (klipp fra *Dusteforbundet)*
* 1965: *Tiltredes* (klipp fra *Dusteforbundet*)
* 1968: *Bevare meg vel* (klipp fra *Dusteforbundet*)
* 1977: *Muntre streker* – sammen med Kjell Aukrust, Audun Hetland og Pedro
* 1978: *Jeg sier ikke mere* (klipp fra *Dusteforbundet*)
* 1985: *Malebok for voksne*

## Familie
Stabel var sønn av sorenskriver Peter Lorentz Stabel og far til Anne-Mette Stabel. Han var bror til høyesterettsdommer Carl Ludovico Stabel og onkel til høyesterettsdommer Ingse Stabel.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* "Stabels Verden". Egen nettside om Fredrik Stabel og Norsk Dusteforbund
* Om Fredrik Stabel i Avistegnernes Hus i Drøbak 
* Stabel-sitater
*
Ian Taylor

:*Se også [[Ian Taylor (landhockey)]]*

**Ian Taylor** (født 4. juni 1968 i Birmingham) er en engelsk fotballspiller som sist spilte for Northampton Town.

Taylor startet sin karriere i nonligalaget Moor Green i 1991. Et år senere ble han kjøpt av Port Vale for £15 000. Han var to sesonger i Port Vale før han gikk til Sheffield Wednesday for £1 000 000. Et halv år senere kjøpte Aston Villa han for den samme summen, £1 000 000. Han ble værende i denne klubben fram til 2003 da han gikk gratis til Derby County. Han spilte to sesonger for Derby, og var også klubbens kaptein i de sesongene.

Den 30. juni 2005 skrev han under på en kontrakt med Northampton Town som spiller i Football League Two.

## Karriere som spiller

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sirkelpust

**Sirkelpust** er en blåseteknikk som går ut på å presse ut luft fra munnhulen samtidig som man puster inn gjennom nesen, slik at man kan opprettholde en uavbrutt luftstrøm ut av munnen, med andre ord å benytte munnhulen med utblåste kinn som «sekk», slik som i en sekkepipe. Denne teknikken er særlig vanlig å bruke når man spiller didgeridoo og zurna, men kan også benyttes på andre blåseinstrumenter.

Vanskeligheten ligger i ukontrollerte lufttrykksendringer ved overgang mellom luft fra munnhulen og luft fra lungene. Dette øver man å unngå ved blåse med et tynt sugerør til overflaten i et glass vann og prøver å få synkehullet på vannoverflaten like dypt hele tiden. Bruk av kinnene og øvre halsområdet som støttdempere ved overgangen er nøkkelen til suksess.

## Referanser
Shagrath

**Shagrath** kan referere til

* Shagrath – en ork i sagaen om Ringenes herre
* Shagrath – vokalisten Stian Thoresen i det norske black metal-bandet Dimmu Borgir
* Shagrath – gitarist i den japanske visual kei-gruppen Aikaryu
Glanduin

**Glanduin** er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Elva lå i Eriador og var en nordre arm av elva Gwathló (*Gråflåma*).

Glanduin begynner i Hithaeglir (Tåkefjellene) sør for Khazad-dûm, og den flyter mot vestnordvest helt til den blir møtt av Sirannon ikke langt fra den gamle beliggenheten til Ost-in-Edhil, Noldoenes hovedstad i Eregion. Derfra fløt Glanduin videre mot Mitheithel (*Rimila*), som den møtte i myrene kjent som Svanarenn eller *Nîn-in-Eilph* nordøst for Tharbad. Fra dette stedet hvor disse elvene møtes skifter de navn og blir til Gwathló.

På noen versjoner av kart over Midgard er navnet *Svanarenn* dukket opp som et alternativt navn på Glanduin, men navnet referere egentlig bare til myrene og våtmarkene.
Ben Bernanke

**Ben Shalom Bernanke** (født 13. desember 1953 i Augusta i Georgia i USA) er en amerikansk økonom som fra februar 2006 til februar 2014 var USAs sentralbanksjef. Han ble i 2022 tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ben Bernankes far het Philip og var farmasøyt og deltidsmanager ved et teater, mens hans mor Edna var lærerinne. Familien var jødisk og gikk regelmessig til en synagoge kalt *Ohav Shalom* i deres hjemsted Dillon i Sør-Carolina. Bestefaren Jonas Bernanke innvandret til USA fra Østerrike-Ungarn. Besteforeldrene Harold og Marcia Friedman på morssiden innvandret fra Litauen.

Bernanke har universitetsutdannelse ved Harvard University og ph.d. (1979) fra Massachusetts Institute of Technology. Heretter han har undervist ved blant annet Stanford University og London School of Economics samt vært professor ved Princeton University.

### Karriere
Han har fra august 2002 til juni 2005 vært sentralstyremedlem i Federal Reserve, og ble deretter økonomisk rådgiver for Det hvite hus.

Den 24. oktober 2005 nominerte president George W. Bush Bernanke til å etterfølge Alan Greenspan som USAs sentralbanksjef. Bernanke ble innsatt i stillingen 1. februar 2006 etter at USAs senat godkjente Bushs nominasjon ved en avstemning den 31. januar 2006.

Som forsker har Bernanke skrevet mye om Den store depresjonen på 1930-tallet. Blant hans konklusjoner er at deflasjonen og finanskrisen kan forklare mye av grunnen til at den økonomiske krisen den gang ble så dyp.

Etter sin tilbaketreden som sentralbankdirektør er Bernanke blitt tilknyttet den amerikanske tenketank Brookings Institute som medarbeider med tittelen "Distinguished Fellow in Residence". I mars 2015 startet han i denne egenskap en offentlig blogg for fremover fritt å kommentere økonomiske og finansielle forhold. Det første innlegg (utover en oppstartsmeddelelse) handlet om årsaker til det lave amerikanske rentenivå.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Biografi fra Det hvite hus
*  BBC-artikkel om nominasjonen
Bergepanzer 1

**Bergepanzer 1** er en bergepanservogn fra tyske MaK. Den er utviklet for den tyske hæren og basert på den amerikanske **M88 Recovery Vehicle**. 

## M88
Den amerikanske M88 hadde chassis og andre komponenter fra M48 Patton / M60 Patton stridsvogner. Den originale M88 kom i tjeneste fra 1961, M88A1 i 1977, og den nåværende M88A2 Hercules ble innfaset i 1997.

## Tyske kjøretøy
* Bergepanzer 1 - Basert på M88 Chassis, de første 125 kom i tjeneste for Vest-Tyskland i 1962. Kjøretøyet er utviklet av Porsche, men ble produsert av MaK. Vognene ble så modernisert i 1985 i et program som erstattet bensinmotoren med diesel.
* Bergepanzer 2 - Basert på Leopard 1 tank chassis.
* Bergepanzer 3 "Büffel" - Basert på Leopard 2 chassis
* Bergepanzer Wisent - Basert på Bergepanzer 2 chassis (som igjen kom fra Leopard 1). Modifisert og oppgradert av Flensburger Fahrzeugbau for å gi best mulig støtte til Leopard 1 and 2 stridsvogner.
* Bergepanzer Wisent 2 - Basert på Leopard 2 chassis. Etterfølgeren til Wisent. Det norske forsvaret har bestilt inn 6+6 vogner av denne typen fra Flensburger Fahrzeugbau.

### Bergepanzer 2
Bergepanzer 2 er basert på chassiset til stridsvognen Leopard 1. Det norske forsvaret har en versjon av Bergepanzer 2, kalt NM217 Bergepanser. I det norske forsvaret blir bergepanzeren ofte referert til som «Bergeburger», da vognen blir så varm under bruk av kranen at man kan steke burgere på den. I Canada har kjøretøyet vært i bruk siden 1990-tallet under navnet Taurus ARV.

## Bilder

M88 Armored Recovery Vehicle in pm.jpg|Tysk M88 ARV (Bergepanzer 1)


## Se også
* NM217 Bergepanser

## Referanser


## Kilder
* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2
Hieronymusdagen

**Hieronymusdagen** eller **Den internasjonale oversetterdagen** eller **Verdensdagen for oversettelse** (fr. *Journée mondiale de la traduction*, eng. *International Translation Day*) er en internasjonal dag for oversetteryrket. Dagen markeres i slutten av september, og har fått navn etter Hieronymus, oversetternes skytshelgen. Internasjonalt er dagen fastsatt til 30. september, Hieronymus' dødsdato (år 420). Feiringen har blitt institusjonalisert av det internasjonale oversetterføderasjonen (FIT-ITF) siden 1991.

## Referanser


## Se også
* Norsk Oversetterforening
* Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening
* Norsk audiovisuell oversetterforening
* Bastianprisen
* Rosettaprisen
Jack Bowers

**John William Anslow Bowers** (født 22. februar 1908 i Scunthorpe, død 4. juli 1970 i Lichfield) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball.

## Biografi
John Bowers, oftest kalt *Jack Bowers*,  startet sin karriere i Scunthorpe United i desember 1927. Fem måneder senere gikk han til Derby, og der var han fram til høsten 1936. I løpet av denne tiden ble han ligaens toppscorer to ganger, og det er bare Steve Bloomer som har scoret flere ligamål for Derby. Når det gjelder klubbmål for Derby har John Bowers en 3.-plass (bak Steve Bloomer og Kevin Hector) med sine 183 mål.

En kneskade i september 1934 tok det lang tid å lege, og han spilte ikke så mye de siste årene han var i Derby County.

Etter å ha gått til Leicester City i november 1936 bidro han med sine 33 ligamål på 27 ligakamper at Leicester City vant 2. divisjon i 1936/37-sesongen.

Jack Bowers debuterte på  mot  den 14. oktober 1933. Han spilte tre landskamper, og scoret 2 mål for England.

Etter fotballkarrieren jobbet han som fysioterapeut.

## Karriere som spiller
### Klubblag

### Landslagskarriere for England

### Meritter
* Toppscorer i 1. divisjon 1932/33-sesongen (Derby County): 35 ligamål.
* Toppscorer i 1. divisjon 1933/34-sesongen (Derby County): 34 ligamål.
* Toppscorer i 2. divisjon 1936/37-sesongen (Leicester City): 33 ligamål.
* Klubbrekord for Derby County i antall ligamål i en sesong: 37 ligamål i 1930/31-sesongen.
* Scoret 15 mål i 6 påfølgende ligakamper i januar og februar 1931. 
* Den 5. september 1936 scoret han 4 mål (fra 64. til 79. minutt), og sørget for at Derby vant 5-4 over Manchester United etter å ha ligget under 4-1.

## Kilder
* Mortimer, Gerald (2004): *The Who´s Who of DERBY COUNTY*.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4 
* Rollin, Jack (1998): *ROTHMANS BOOK OF FOOTBALL RECORDS*.  Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0

## Eksterne lenker
*
Mike Dirnt

**Mike Dirnt** (født **Michael Ryan Pritchard** 4. mai 1972 i Berkeley, California, USA) er en amerikansk musiker og bassist i punkrock-bandet Green Day.

## Tidlige år
Dirnts mor var heroinavhengig, og hun døde ung. Derfor ble Dirnt adoptert bort som baby. Da han var syv år ble hans adoptivforeldre skilt, og han bodde hos faren en stund. Krangel gjorde at han flyttet til moren sin, hvor de levde på kanten av fattigdom. Søsteren hans flyttet hjemmefra da hun var 13 år. Da Dirnt gikk i fjerde eller femteklasse fikk moren en samboer som Dirnt ikke hadde møtt før han flyttet inn, og det oppsto mange krangler mellom dem. Senere, da han begynte på high school og moren flyttet, ble han og stefaren gode venner, men han døde da Dirnt var 17 år.

## Green Day
Da han var 15 år flyttet Dirnt ut fra barndomshjemmet for å bo hos Billie Joe Armstrong, hans bestevenn siden femteklasse. I 1987 stiftet de bandet Sweet Children sammen med trommeslageren John Kiffmeyer. I løpet av de to neste årene fikk bandet et stort renommé i den lokale punk-scenen. Da trommeslageren forsvant ble han erstattet med Tré Cool. De byttet navn til Green Day og gav ut to LP-er og to album med Lookout!. På denne tiden ble punk populært i USA og store selskaper begynte å se seg rundt etter de neste "gullgruvene". Green Day ble signert på Reprise records som er eid av Warner Bros. Det første albumet med dette selskapet ble *Dookie*, utgitt i 1994. Albumet ble en suksess og vant en Grammy. Albumet innhold også bandets første hit, "When I Come Around" og "Basket Case".

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Green Days offisielle hjemmeside
* Green Day Idiot Club – offisiell fanklubb
* Fender Artist Mike's Fender Artist Page
Schloss Glienicke

**Schloss Glienicke** var sommerslottet til Karl av Preussen. Det ligger i området av Berlin kalt Wannsee, i bydelen Steglitz-Zehlendorf.  Slottet er fra 1990 på UNESCOs liste over verdens kulturarv som en del av Slott og parker i Potsdam og Berlin.  Det forvaltes av Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg.

Det opprinnelige bygget fra ca. 1750 ble i 1826 ble ombygget av Karl Friedrich Schinkel til sommerslott for prins Karl. Slottet ble bygget i senklassisistisk stil. 

Ved gatefronten står to gyldne løver, utformet av Schinkel etter modell av løvefontenen foran Villa Medici. I slottet finnes en rekke antikke kunstgjenstander, som prinsen brakte med seg fra sine reiser.

Slottsparken kalles Volkspark Glienicke. I nærheten finnes bl.a. Glienicker Brücke og Jagdschloss Glienicke.

## Eksterne lenker
* 

* Schloss Klein Glienicke (Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg)
Sverre Halvorsen

**Sverre Sigurd Halvorsen** (født 12. juni 1891 i Kristiania, død 11. april 1936) var en norsk tegner og tegnefilmskaper. Han var han antakelig den første animatøren i Norge.  

Han gikk først i lære som siselør hos J. Tostrup, før han deretter gikk ved Kunst- og håndverksskolen. Etter endt utdannelse der la han siselørarbeidet på hylla, og ble tegner på fulltid. Han var fast tegner i *[[Aftenposten]]* og senere *[[Verdens Gang (1868–1923)|Verdens Gang]]*. Halvorsen var mest kjent for karikaturene sine, som ofte stod på trykk i datidens vittighetspresse som *[[Vikingen (tidsskrift)|Vikingen]]*, *[[Korsaren]]*, *[[Humoristen]]* og *[[Tyrihans (vittighetsblad)|Tyrihans]]*.

Inspirert av den tyske tegneren Robert Leonard, lagde Sverre Halvorsen allerede i 1913 flere animerte filmer for direktør Randall på Cirkus Tivoli i Kristiania, men i dag eksisterer kun *[[Roald Amundsen på Sydpolen|Roald Amundsen paa Sydpolen]]* fra denne perioden. Tegningene ble utført ved hjelp av kritt og tavle. I *[[Det nye Aar?]]* tok han i tillegg til tegning  i bruk såkalt pixillation-teknikk, det vil si animasjon av virkelige gjenstander og figurer. 

Han var med på å starte Tegnerforbundet i 1916. Han etterlot seg også en hel del tegninger fra den nå nedrevne bebyggelsen i Vika.

## Animasjonsfilmer (utvalg)
* *[[Oscar Mathiesen på skøiter ved Nordiska Spelen]]* (1913)
* *[[Roald Amundsen på Sydpolen|Roald Amundsen paa Sydpolen]]* (1913)
* *[[Selvangivelsen (film, 1913)|Selvangivelsen]]* (1913)
* *[[Jul i Norge]]* (1921)
* *[[Det nye Aar?]]* (1921)

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Karl av Preussen

**Prins Carl av Preussen** (født 29. juli 1801, død 21. januar 1883) var tredje sønn av kong Fredrik Vilhelm III av Preussen og dronning Louise.

Hans søsken var kong Fredrik Vilhelm IV av Preussen, keiser Wilhelm I, Charlotte og Alexandrine. 

Med hjelp av baron Heinrich von Minutoli, en historiker og arkeolog, begynte Carl å samle antikke kunstverker. Hans historiske interesse gikk så langt at han lot legge gulv med antikke mosaikker fra Karthago i tepavillionen Kleinen Neugierde. Han foretok en rekke reiser til Italia for å samle kunstverker. Han var også ofte i Russland, hvor hans yndlingssøster Charlotte var gift med tsar Nicolai I. I Berlin eiet han et palé på Wilhelmplatz 8-9. Som sommerslott lot han den berømte arkitekten Karl Friedrich Schinkel oppføre Schloss Glienicke. Etter søsteren Charlottes død bygget Loggia Alexandra på Böttcherberg. Han skal ha hatt et dårlig forhold til sin bror, den senere keiseren.

Hans grav befinner seg i St. Peter und Paul-kirken i Berlin-Wannsee.

## Etterkommere
Karl var gift med prinsesse Marie av Sachsen-Weimar (1808-1877, datter av hertug Carl Friedrich av Sachsen-Weimar-Eisenach). De hadde følgende barn:
* Friedrich Karl av Preussen (1828–1885) ∞ Marie av Anhalt-Dessau (1837–1906), datter av Leopold IV av Anhalt-Dessau
* Louise († 1901) ∞ Alexis von Hessen-Philippsthal
* Anna (* 17. mai 1836; † 1918) ∞ prins Fredrik Vilhelm av Hessen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hans Petter Buraas

**Hans Petter «Burre» Buraas** (født 1975) er en norsk tidligere alpinist som representerte Bærums Skiklub.

## Karriere som alpinist

Buraas vant gullmedalje i slalåm under OL 1998 i Nagano. Før dette hadde han ikke vunnet noen verdenscuprenn, men overrasket med å utklasse konkurrentene. Ned til sølvet var det 1,36 sekunder.

Han debuterte i verdenscupen 6. januar 1995 i Kranjska Gora og fikk sine første verdenscuppoeng 12. november 1995 med 27.-plass i storslalåm i Tignes. Han tok én seier i et verdenscuprenn i slalåm, rennet han vant var 11. desember 2000 i Sestriere. Han har fire andreplasser og fem tredjeplasser i verdenscupen i slalåm i perioden 1997&ndash;2003.

I VM 2007 i Åre ble han nummer åtte i slalåm, samme år la han også opp som utøver.

## Etter idrettskarrieren

Høsten 2008 medvirket Buraas i TV 2-programmet *[[Skal vi danse (TV-program)|Skal vi danse]]*. I 2009 deltok han i Zebra Grand Prix på TV 2 Zebra, hvor han sammen med lagkamerat Terje Schröder kom på 4.-plass.

I 2009 engasjerte Buraas seg i utviklingen av norske alpinister ved å bli trener på NTG Bærum. Han var også elev ved skolen i perioden 1991-1994.

I dag er han selvstendig næringsdrivende, og gift med programlederen Pia Rivelsrud. De har tvillinger født i 2011.

## Resultater i verdenscupen i alpint

### Verdenscupseire

### Sammenlagtplasseringer

## Resultater

**Norgesmester**
* 1998 Slalåm 
* 1998 Storslalåm

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Buraas' nettside
*
Orgasme

**Orgasme**, også kjent som *klimaks* eller *utløsning*, er høydepunktet av lystfølelse under seksuell aktivitet. Orgasme er en fysiologisk og psykologisk respons på seksuell stimulering som kan oppleves av dyr og mennesker av hannkjønn (vanligvis ledsaget av sædtømming) og hunnkjønn (rytmiske sammentrekninger i skjede og gjennom hele kroppen). Orgasmen hos mennesker varer fra 2 til 15 sekunder og etterfølges oftest av en dyp følelse av ro og tilfredshet. Orgasmen er en av naturens måter å sikre at et dyr «ønsker» paring og dermed utbrer sine egne gener ved kjønnet formering.

Ordet *orgasme* er lånt fra det greske *orgasmos* som er dannet av et ord som betyr «å svulme» eller «bli prirret».

## Orgasme hos mennesker
Orgasme innledes hos begge kjønn av sterk og vedvarende følelse av psykisk velvære og sterk seksuell opphisselse. Både menn og kvinner opplever deretter sammentrekninger i musklene i underlivet. Hos kvinner trekker skjedeveggene seg sammen, og hos menn fører en rekke sammentrekninger til sædutløsning. Sammentrekningene er målt til 0,8 sekunders mellomrom hos både menn og kvinner. En orgasme kan oppleves og føles ulikt fra gang til gang og fra person til person. En objektiv beskrivelse av en orgasme er vanskelig å gi på tvers av mennesker og kjønn, men det er ikke antatt at orgasmefølelsen er ulik mellom menn og kvinner. 

Når det skjer en orgasme strammes pubococcygeus-muskelen (PC-muskelen) som ligger mellom anus og den ytterste delen av vagina hos kvinner, og mellom anus og musklene rundt penis hos menn. Fysiske kjennetegn for orgasme hos menn er ejakulasjon. Og fysiske kjennetegn hos kvinner er at de får muskelsammentrekninger.

Enkelte skiller mellom orgasme hos kvinner når den skjer ved stimulering av klitoris, såkalt *klitorisorgasme*, i motsetning til stimulering av vagina, såkalt *vaginalorgasme*. Noen hevder også at intens og rytmisk berøring av G-punktet foran i skjedetaket kan gi dem sterkere orgasmer, eventuelt som sprutorgasme. På samme måte kan noen menn oppnå mer intens lystfølelse dersom en samtidig med berøring av penis også stimulerer prostatakjertelen, for eksempel med fingre i anus.  

## Se også
* Ekstase

## Eksterne lenker
* Kvinnens orgasme; klikk.no
* Mannens orgasme; klikk.no
Timothy Ward

**Timothy Victor Ward** (født 17. oktober 1917 i Cheltenham, død 28. januar 1993 i Barton-under-Needwood) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball. Han var også manager for fire engelske fotballklubber.

## Biografi
Han startet sin fotballkarriere i hans lokale klubb, Scunthorpe United. Etter å ha overbevist George Jobey, Derby County sin manager på den tiden, ble han kjøpt av Derby for £100 i april 1937.  Året etter skaffet han seg fast plass på laget, og denne plassen hadde han fram til 2. verdenskrig brøt ut. 

I tiden etter krigen hadde han problemer med å spille seg inn på laget, og Arsenal ønsket å kjøpe han for £10 000. Dette ble avslått, og etter en stund greide Ward ikke bare å spille seg inn på klubblaget, men også .

Timothy Ward debuterte på landslaget mot  den 21. september 1947. Han spilte to landskamper for England.  

I mars 1951 ble han overraskende solgt til Barnsley, en klubb han spilte for de to siste årene av sin fotballkarriere.

Ward gikk omtrent rett fra å være spiller i Barnsley til å bli manager. Han var i denne klubben i sju år før han overtok managerjobben i Grimsby Town. To år senere var han tilbake i Derby, denne gang som manager. Hans siste managerjobb var for Carlisle United der han var fram til september 1968. 

## Karriere som spiller
### Klubblag

### Landslagskarriere for England

## Karriere som manager
### Klubblag

## Kilder
* Mortimer, Gerald (2004): *The Who´s Who of DERBY COUNTY*. Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4 
* Rollin, Jack (1998): *ROTHMANS BOOK OF FOOTBALL RECORDS*. Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0
* Brian Dennis (1996) "The Definitive Barnsley F.C." The Association of Football Statisticians, Essex. ISBN 1-899468-05-6