open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Camp Ashcan

**Camp Ashcan** (offisielt *Central Continental Prisoner of War Enclosure No. 32*) var en amerikansk krigsfangeleir i Mondorf-les-Bains i Luxembourg, i drift i 1945. I Camp Ashcan ble blant andre Hermann Göring, Joachim von Ribbentrop, Wilhelm Keitel og Alfred Jodl intrenert i påvente av rettergang.

Blant 86 fanger var en stor del av de senere anklagede under Nürnbergprosessene:
* Hermann Göring ([riksmarskalk)
* Joachim von Ribbentrop (utenriksminister)
* Robert Ley (leder for Deutsche Arbeitsfront)
* Wilhelm Keitel (generalfeltmarskalk, sjef for OKW)
* Generaloberst Alfred Jodl
* Storadmiral Karl Dönitz
* Fritz Sauckel (generalfullmektig for Arbeitseinsatz)
* Walther Funk (økonomiminister og president for Reichsbank)
* Hans Frank (generalguvernør for Polen)
* Wilhelm Frick (innenriksminiwstem Reichsprotektor for Böhmen und Mähren)
* Arthur Seyß-Inquart (riksstattholder for Nederland)
* Julius Streicher (Gauleiter for Franken og utgiver av den antisemittiske ukeavis *[[Der Stürmer]]*)

og blant andre

* finansminister Johann Ludwig Graf Schwerin von Krosigk
* generalfeltmarskalk Gerd von Rundstedt
* generalfeltmarskalk Albert Kesselring

## Litteratur
*
Overkommandoprosessen

**OKW-rettergangen**, offisielt ***The United States of America vs. Wilhelm von Leeb, et al.***, var den tolvte og siste av Nürnbergprosessene. De tiltalte var fjorten tyske generaler tilknyttet til OKW, Oberkommando der Wehrmacht. Rettergangen ble innledet den 30. desember 1947 og ble avsluttet den 28. oktober 1948. Dommere var John C. Young (hoveddommer), Winfield B. Hale og Justin W. Harding.

## Tiltalepunkter
# Forbrytelse mot freden
# Krigsforbrytelser 
# Forbrytelser mot menneskeheten  
# Planlegging av angrepskrig og krigsforbrytelser

Elle tiltalte ble tiltalt på alle punkter; alle erklærte seg *ikke skyldig*. Det fjerde tiltalepunkt, som innebar forbrytersk konspirasjon, ble frafalt under den synsvinkel at de eventuelle forbryterske handlinger uansett var dekket av de øvrige punkter. På det første tiltalepunkt anså tribunalet de tiltalte som ikke skyldige, ettersom de ikke hadde utarbeidet krigspolitikken. Å utkjempe krig etter ordre ble ikke ansett som forbrytelse etter internasjonal rett.

## Tiltalte

**S** = skyldig; **I** = ikke skyldig.

## Litteratur
* Annette Weinke: *Die Nürnberger Prozesse*. Beck, München 2006, ISBN 3-406-53604-2.
* Jörg Friedrich: *Das Gesetz des Krieges. Das deutsche Heer in Rußland 1941–1945. Der Prozeß gegen das Oberkommando der Wehrmacht.* Piper, München u.&nbsp;a. 1993, ISBN 3-492-03116-1.
* Valerie Geneviève Hébert: *Hitler's Generals on Trial: The Last War Crimes Tribunal at Nuremberg.* University Press of Kansas, Lawrence, Kansas, 2010. Zusammenfassung und Kritik des Buches: Detlev F. Vagts, American Journal of International Law Bd. 104 (2010), S. 548f.

## Kilder

* «Trials of War Criminals Before the Nuernberg Military Tribunals Under Control Council Law No. 10», bind X, "THE HIGH COMMNAND CASE"
* «Trials of War Criminals Before the Nuernberg Military Tribunals Under Control Council Law No. 10», bind XI, "THE HIGH COMMNAND CASE"

## Eksterne lenker
* 
* Videosammlung zu den Nürnberger Prozessen fra Robert H. Jackson Center, med opptak fra rettssaken (1947/48) og OKW under prosessen
Liste over episoder av Once Upon a Time

## Oversikt


## Episoder

### Sesong 1 (2011–12)

### Sesong 2 (2012–13)

### Sesong 3 (2013–14)

### Sesong 4 (2014–15)
*Once Upon a Time* ble fornyet med en fjerde sesong 8. mai 2014.

## Spesialepisoder

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Arkeologiåret 1578

**Arkeologiåret 1578** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1578.

## Utforskninger

## Utgravninger

## Funn

## Publiseringer

## Andre hendelser

## Fødsler
*Ca. 1578 – John Jones av Gellilyfdy, advokat, antikvar, kalligraf og manuskriptsamler fra Wales (død ca. 1658)
Walter Warlimont

**Walter Warlimont** (1894–1976) var en tysk general under andre verdenskrig. Han var fra 1939 sjef for operasjonsavdelingen ved *Landesverteidigung* innen Oberkommando der Wehrmacht (OKW) og var Alfred Jodls stedfortreder.

Etter andre verdenskrigs slutt, i august 1945, ble Warlimont satt i krigsfangeleiren Camp Ashcan i Bad Mondorf i Luxembourg, og senere stilt for retten i Overkommandoprosessen under Nürnbergprosessene. Han ble dømt til livstid i fengsel for forbrytelser mot menneskeheten, men løslatt allerede i 1954.

## Forfremmelser i utvalg
* General der Artillerie: 1. april 1944
* Generalløytnant: 1. april 1942
* Generalmajor: 1. august 1940
* Oberst: 1. februar 1938
* Oberstløytnant: 1. mai 1935

## Egne verker
* *Einsatz der staatlichen Gewalten in die Führung des totalen Krieges*, in: Militärwissenschaftliche Rundschau (1936), Heft 3.
* *Im Hauptquartier der deutschen Wehrmacht 1939–1945*. Weltbild: Augsburg 1990.

## Se også

* Myten om det rene Wehrmacht

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* Jörg Friedrich: *Das Gesetz des Krieges. Das deutsche Heer in Rußland 1941-1945. Der Prozeß gegen das Oberkommando der Wehrmacht*, Piper, München, 1995 (gir et godt overblikk over Warlimonts virksomhet og ansvar under Russlandskrigen).
* Horst Mühleisen: *General der Artillerie Walter Warlimont*; i: Gerd R. Ueberschär (Hrsg.): *Hitlers militärische Elite. Vom Kriegsbeginn bis zum Weltkriegsende*, Band 2. Primus Verlag, Darmstadt 1998, ISBN 3-89678-089-1, ISBN 3-534-12678-5 (Wissenschaftliche Buchgesellschaft), S. 270-275.

## Eksterne lenker
* 
* 
* «Myths of innocence: General Walter Warlimont’s war», fra *Militaire Spectator*, 14. april 2023, av Jaap Hoogenboezem PhD
For jernbane

**For jernbane** (tidligere **Landsutvalget for jernbane**) er en interesseorganisasjon som arbeider for at en større andel av transportarbeidet i Norge og mellom Norge og utlandet skal utføres på skinner.

Landsutvalget blei oppretta i 1973 og reorganisert i 1989.

Organisasjonen er åpen for medlemskap både for privatpersoner, lag/organisasjoner, bedrifter og kommuner. Til tider har det vært et stort antall kommunemedlemmer.

Fire ganger i året utgis tidsskriftet *For jernbane*.  Kjell Erik Onsrud er leder av organisasjonen.

## Referanser



## Eksterne lenker
*
Joyce Chepkirui

**Joyce Chepkirui** (født 1988) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ikke fullførte  10 000 damer.

Chepkirui har rekorden i gateløpet Grand 10 Berlin. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Olha Skrypak

**Olha Mykolajivna Skrypak**, ukrainsk Ольга Миколаївна Скрипак (født 2. desember 1990) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 20 på 10 000 damer. 

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Jelizaveta Gretsjisjnikova

**Jelizaveta Gretsjisjnikova** (russisk: Елизавета Андрияновна Гречишникова; født 12. desember 1983 i Ufa) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 19 på 10 000 damer. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

'
Once Upon a Time (sesong 4)

**Fjerde sesong** av eventyrserien *[[Once Upon a Time]]* ble annonsert 8. mai 2014. Fem dager senere, 13. mai, ble det avslørt at sesongen skulle bli delt i to, i likhet med sesong tre, hvor første del skulle foregå høst 2014, og andre del våren 2015.

## Handling
Elsa blir ved et uhell hentet fra "The Enchanted Forest" til nåtidens Storybrooke på jakt etter sin søster Anna. Med hjelp fra Emma oppdager Elsa fortiden sin med den mystiske snø-dronningen. Emma oppdager også at snø-dronningen var hennes tidligere fosterforelder som har planer om å erstatte sine lenge avdøde søstre med Emma og Elsa.

Samtidig blir Mr. Gold (spilt av Robert Carlyle) bortvist fra Storybrooke. "Queens of Darkness" som består av Maleficent, Ursula og Cruella de Vil, blir deretter reformert av Mr. Gold med planer om å omskrive Once Upon a Time-boken med hjelp av forfatteren. Dette skaper også en alternativ virkelighet. Når Henry forsøker å gjenopprette balansen i deres verden, slippes et mørke løs - noe som fører til at Emma gjennomfører det ultimate offer for å redde sine venner og sikre Reginas lykke. 

## Medvirkende

### Hovedroller
* Ginnifer Goodwin som Snøhvit/Mary Margaret Blanchard

* Jennifer Morrison som Emma Swan
* Lana Parrilla som den Onde Dronningen/Regina Mills
* Josh Dallas som Prince Charming/David Nolan
* Colin O'Donoghue som Kaptein Krok

* Emilie de Ravin som Belle
* Jared Gilmore som Henry Mills
* Robert Carlyle som Rumpelstiltskin/Mr. Gold
*Michael Socha som Will Scarlet / Knave of Hearts

### Gjentakende
* Lee Arenberg som Sinnataggen/Leroy
* Sean Maguire som Robin Hood
* Christie Laing som Marion
* Georgina Haig som Elsa
* Elizabeth Lail som Anna
* Scott Michael Foster som Kristoff

## Episoder



## Referanser
Janet Cherobon-Bawcom

**Janet Cherobon-Bawcom** (født 22. august 1978) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 12 på 10 000 meter for kvinner. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aleksandr Protopopov

**Aleksandr Dmitrijevitsj Protopopov** (russisk: Александр Дмитриевич Протопопов, født 18. desember 1866 i Simbirsk, død 27. oktober 1918 i Moskva) var en russisk politiker.

Protopopov var medlem av den russiske dumaen, der han tilhørte oktobristene. Han overgav sitt moderate konstitusjonelle program og nærmet seg etterhvert Rasputin og forsøkte gjennom ham å vinne foretrede hos tsarina Aleksandra og tsar Nikolaj II. Som tilhenger av det protyske hoffartiet hadde han i 1916, under første verdenskrig, i Stockholm diskrete kontakter med en tysk agent om separatfred med Tyskland. 

I oktober 1916 ble han utnevnt til innenriksminister, straks før Russlands indre sammenbrudd, og føyde seg helt etter hoffkamarillaens ønsker. Han prtøvde å undertrykke det folkelige misnøye med hjelp av politi- og militærmakt.

## Eksterne lenker
* V.I. Gurko. Features And Figures Of The Past. Government And Opinion In The Reign Of Nicholas II.
Werknesh Kidane

**Werknesh Kidane** (født 21. november 1981) er en etiopisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 4 på 10 000 damer. Hun tok sølv under VM i friidrett 2003 i Paris.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mikhail Rodzianko

**Mikhail Vladimirovitsj Rodzianko** (russisk: Михаи́л Влади́мирович Родзя́нко, født 21. februar 1859 i Popasnoje i guvernementet Jekaterinoslav, død 24. januar 1924 i Beodra i Kongeriket Jugoslavia) var en russisk politiker.

Rodzianko ble utdannet ved Pasjekorpset. Han var fra 1907 medlem av den russiske dumaen, der han tilhørte oktobristene - han var en av grunnleggerne av dette partiet. I egenskap av dumaens ordfører 1911-17 nøt han stor autoritet. Han var utmerket ved sin måte å lede forhandlingene på og på å markere dumaens rettigheter. Ved begynnelsen av februarrevolusjonen kom han å stå i spissen for dumaens provisoriske komité. Etter oktoberrevolusjonen deltok han i den antibolsjevikiske bevegelsen.

Han utvandret til Jugoslavia i 1920. Brorsønnen Aleksandr Rodzianko var en av lederne innen den hvite armé under den russiske borgerkrig. 

## Bibliografi
* *Le règne de Raspoutine* (1927)

## Referanser
Boris Stürmer

**Boris Vladimirovitsj Stürmer** (russisk:  Бори́с Влади́мирович Штю́рмер, *Boris Vladimirovitsj Shtjurmer*; født 27. juli 1848 i Bajkovo, død 9. september 1917 i Petrograd) var en russisk embetsmann, seremonimester ved hoffet, og politiker. 

Stürmer var utdannet jurist fra Sankt Petersburgs universitet og ble i 1894 utnevnt til guvernør i Novgorod og to år senere i Jaroslavl. 

Deretter innehadde han en rekke høye poster innen russisk forvaltning, og tjenestegjorde blant annet på innenriksministeriet under Vjatsjeslav von Plehve. Stürmer var konservativ, hengiven tilhenger av monarkiet og stod hoffets favoritt Grigorij Rasputin nær.

I januar 1916 ble han utnevnt til statsminister og var samtidig, fra mars, innenriksminister og, fra juli, utenriksminister. 

Stürmers regjering var svært upopulær. I november holdt Pavel Miljukov, lederen for kadettpartiet, en beryktet tale i dumaen der han anklaget Stürmer for høyforræderi og samarbeide med Tyskland. Saken var svært delikat mot bakgrunn av hans tyskklingende etternavn og den pågående første verdenskrig. Etter anklagen, som Miljukov senere innrømmet var helt grunnløs, krevde Stürmer at tsar Nikolaj II skulle oppløse dumaen. Etter fortsatt hard kritikk mot regjeringen og ytterligere motbør i krigen måtte tsaren i stedet avskjedige Stürmer den 19. november og erstatte ham med den mer liberalt sinnede Aleksandr Trepov. 

Etter februarrevolusjonen i 1917 ble Stürmer arrestert av den provisoriske regjering og satt i fengsel i Peter-Paul-festningen der han døde i september. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aleksandr Trepov

**Aleksandr Fjodorovitsj Trepov** (født 30. september 1862 i Kyiv i Tsarrussland, død 10. november 1928 i Nice i Frankrike) var en russisk embetsmann og politiker.

Trepov var transportminister under Ivan Goremykins og Boris Stürmers regjeringer og var pådrivende for utbyggingen av jernbanenettet. Etter at den konservative Stürmer ble avskjediget av tsar Nikolaj II ble Trepov utnevnt til ministerpresident (regjeringssjef) den 23. november 1916. Han forsøkte som ministerpresident å forbedre det dårlige forholdet til dumaen og innskrenke Grigorij Rasputins makt over russisk politikk. 

Da han mislyktes i sine forehavender og dessuten var kommet i konflikt med den innflytelserike innenriksminister Aleksandr Protopopov ble han tvunget til å avgå i januar 1917, tre måneder innen februarrevolusjonens utbrudd. Etter bolsjevikenes oktoberrevolusjon i 1917 flyktet han via Finland til Frankrike. Der inntok han en fremtredende rolle blant de russiske emigrantene og fortsatte derfra sin kamp mot bolsjevikregimet ved å støtte den hvite armé og ivre for militær intervensjon av vestmaktene.

Trepov var sønn av general Fjodor Trepov (1812–1889) som overlevde Vera Zasulitsjs attentat, og bror til generalen Dmitrij Trepov (1855–1906) som i egenskap av generalguvernør i St. Petersburg ble beryktet for sin hensynsløshet under den blodige søndagen under den russiske revolusjon i 1905.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ivan Goremykin

**Ivan Longinovitsj Goremykin** (russisk: Ива́н Лóггинович Горемы́кин; født 8. november 1839 i Velikij Novgorod, død 24. desember 1917 i Sotsji) var en russisk politiker og embetsmann.

Goremykin var Russlands innenriksminister 1895-1899 og ministerpresident (statsminister) mai-juli 1906 samt 1914-1916. Han var konservativ, urokkelig lojal mot tsar Nikolaj II og unnfallende mot Grigorij Rasputin. Dette gjorde at han ble utsatt for sterk opposisjon fra dumaen, noe som svekket hans regjering og banet vei for revolusjonære krefter.

Etter februarrevolusjonen i 1917 ble han arrestert. Kerenskij gikk til slutt med å løslate ham på den betingelse at han trakk seg tilbake til sin villa i Sotsji. 

I etterdønningene etter oktoberrevolusjonen i 1917 ble Goremykin drept under et rovoverfall, sammen med sin kone, datter og svigersønn. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi hos *hrono.ru* (russisk)
Fjodor Trepov

**Fedor Fedorovitsj (Fjodor Fjodorovitsj) Trepov** senior (russisk: *Федор Федорович Трепов*, født 1809, død 1889) var en russisk embedsmann. Han var uekte sønn av Friedrich Wilhelm von Stenger (1770–1832) og ble registrert i den russiske adel den 4. mai 1837.

Trepov begynte sin militære karriere i 1831 ved å delta i nedkjempelsen av novemberoppstanden i Polen i 1830 og 1831. Han kommanderte deretter et kavaleriregiment i gendarmeriet i Kyiv. Han utmerket seg under nedkjempelsen av et annet opprør i Polen i 1863–1864. Han ble noe beryktet i  Warszawa for sin brutalitet.

Etter Dmitrij Karakozovs mordforsøk på Aleksander II i 1866, ble Trepov utnevnt til sjef for St. Petersburgs politistyrke. Han maktet å bringe byen til ro og forbedre politiets resultater. I 1867 ble Trepov forfremmet til adjutantgeneral. Han var guvernør av St. Petersburg fra 1873 til 1878. 

I 1878 ble Trepov skutt og såret av Vera Zasulitsj etter at Trepov hadde beordret pisking av en politisk fange. Trepov overlevde og trakk seg tilbake med grad som kavalerigeneral.

## Familie
Hans hustru var Vera Lukasevitsj. Ekteparet fikk følgende barn:

* Anastasia Fjodorovna Trepova (1849-?) var gift med Maximilian Karl von Nieroth (1846–1914)
* Fjodor Fjodorovitsj Trepov (junior) (1854–1938) var siste guvernør av Kyiv (1908–1914)
* Dmitrij Fjodorovitsj Trepov (1855–1906) var sjef for Moskva-politiet 1896-1905 og generalguvernør av St. Petersburg 12.01.1905 - 14.04.1905
* Vladimir Fjodorovitsj Trepov (1860–1918) var medlem av Statsrådet
* Aleksandr Fjodorovitsj Trepov (1862–1928) var transportminister, og president for ministerrådet 23.11.1916 - 9.01.1917

## Referanser
Gotham (TV-serie)

***Gotham*** er en krim- og dramaserie fra 2014 som er skapt av Bruno Heller for Fox Broadcasting Company. Serien er en forhistorie før Batman og andre superhelter og superskurker kom på banen, og fokuserer særlig på etterforsker James Gordon (Ben McKenzie) og en ung Bruce Wayne (David Mazouz). Premieren i USA var 22. september 2014, mens norgespremieren var satt til 25. september på C More.

## Handling
I den første sesongen av serien får etterforsker James Gordon og hans korrupte partner Harvey Bullock fra Gotham City Police Department, i oppgave å løse en rekke etterforskninger i Gotham City - inkludert drapet på Bruce Waynes foreldre. Men en gjeng-krig bryter løs mellom forskjellige kriminelle familier, ledet av henholdsvis Carmine Falcone, Sal Maroni og Fish Mooney. Men en rekke andre kjeltringer, deriblant Oswald Cobblepot, blir også tvunget inn i konflikten.

I den andre sesongen dukker Theo Galavan opp i Gotham City for å drepe Bruce Wayne på vegne av St. Dumas-ordenen. James Gordon blir anklaget for drap av Edward Nygma, og ved Arkham Asylum driver professor Hugo Strange en rekke uortodokse eksperimenter i et hemmelig anlegg kalt Indian Hill. Der forvandler hans de innsatte til monstre, på vegne av den mystiske Owls Court. I den tredje sesongen begynner James Gordon som dusørjeger, og forsøker å spore opp alle Indian Hill-monstrene. Jervis Tetch truer Gothams sikkerhet med et dødelig virus. Samtidig blir Bruce Wayne oppsøkt av lederen for Court of Owls, som gir ham beskjed om å oppsøke Ra's al Ghul for å fullføre resten av opplæringen hans.

I den fjerde sesongen begynner Bruce Wayne å bekjempe kriminalitet i Gotham City, som en maskert superhelt. Sofia Falcone ankommer Gotham, for å ta kontroll over den kriminelle underverdenen fra Cobblepots grep. Samtidig blir Jeremiah Valeska sprø, og inngår en allianse med Ra's al Ghul - for å gjøre hele Gotham om til en isolert ruin. I den femte og siste sesongen forsøker James Gordon, og hans allierte, å gjenopprette ro og orden i byen sin. Men samtidig ønsker Nyssa al Ghul hevn etter farens dødsfall.

Et tiår senere vender Bruce Wayne endelig tilbake til Gotham igjen. James Gordon, har nå blitt kommissær for politiet - og i begynnelsen er han negativt innstilt til Bruce Waynes handlinger. Jeremiah stikker av fra Arkham Asylum, og orkestrerer et komplott for å trekke Bruce Wayne ut av gjemmestedet sitt. Etter Jeremiahs nederlag, aktiverer James Gordon en spesiell lykt på toppen av bygningen som huser Gotham City Police Department, nå kaller han Bruce som en «god venn» og samarbeidspartner.

## Rolleliste
* Ben McKenzie som James Gordon
* Sean Pertwee som Alfred Pennyworth
* Robin Lord Taylor som Oswald Cobblepot
* Zabryna Guevara som Sarah Essen
* Erin Richards som Barbara Kean
* Donal Logue som Harvey Bullock
* Jada Pinkett Smith som Fish Mooney
* David Mazouz som Bruce Wayne
* Camren Bicondova som Selina Kyle
* Cory Michael Smith som Edward Nygma
* Victoria Cartagena som Renee Montoya
* Andrew Stewart Jones som Crispus Allen
* Drew Powell som Butch Gilzean
* Clare Foley som Ivy Pepper

## Eksterne lenker
* 
*
Dmitrij Trepov

**Dmitrij Fjodorovitsj Trepov** (russisk: Дмитрий Фёдорович Трепов, født , død ) var en russisk general.

## Liv og virke
Han var sønn av generalen Fjodor Fjodorovitsj Trepov og Vera Lukasevitsj.

En av hans brødre var Aleksandr Trepov, som var statsminister i keiserdømmet Russland fra 23. november 1916 til 9. januar 1917. En annen bror var Fjodor Fjodorovitsj Trepov d.y., og en tredje bror var Vladimir Fjodorovitsj Trepov. Også Fjodor d.y. og Vladimir hadde fremstående stillinger i statsapparatet mens Nikolai II satt som keiser i Russland.

Trepov var sønn av politimester Fjodor Trepov i St. Petersburg som i 1878 ble utsatt for Vera Zasulitsjs attentat. Han ble utdannet ved Pasjekorpset.

Han deltok under Josif Gurko i den russisk-tyrkiske krig i 1877 og ble i 1896 utnevnt til politimester i Moskva, der han ble svært upopulær på grunn av sitt strenge og vilkårlige stil.

I 1905 ble Trepov utnevnt til øverstkommanderende i den russisk-japanske krig, men avslo dette. Han ble da generalguvernør i St. Petersburg med ekstraordinære fullmakter og til innenriksministerens adjoint. Under gatekampene Den blodige søndagen ble han beryktet for sin hensynsløshet. Samme år ble han utsatt han for et attentat, som i stedet dødelig såret general Sergej Kozlov. 

Kort deretter døde han plutselig. Mistankene om selvmord ble bilagt ved obduksjonen.

## Referanser
Iosif Gurko

**Iosif Vladimirovitsj Gurko** (russisk: Иосиф Владимирович Гурко, født  28. juli 1828 i Novgorod, død  i Sakharovo, guvernementet Tver) var en russisk offiser.

Han var far til den russiske generalen Vasilij Gurko (1864-1937).

Iosif Gurko ble offiser ved kavaleriet i 1846, og ble forfremmet til løytnant i 1857. Han var tsar Aleksander IIs adjutant i 1860, og ble forfremmet til oberst i 1861. I 1863 var han med på å slå ned et opprør i Polen, og i 1866 ble han utnevnt til kommandør av et husarregiment. Han ble generalmajor i 1867, og hadde kommandoen over ulike av keisergardens enheter i årene 1868-1873. 

Han ble general i 1878 og generalfeltmarskalk i 1894. Som kaptein deltok han i Krimkrigen 1853–56. 

I den russisk-tyrkiske krig førte Gurko befalet over et detasjement som satte seg i besittelse av Sjipkapasset, slo tyrkerne ved Gornij Dubnjak den 24. oktober 1877, inntok Telisj 28. oktober og fullbyrdet dermed omringelsen av Osman Pasja i Plevna. Gurko ble deretter sjef for Gardekorpset og rykket med dette inn i Sofia den 4. januar 1878.  

Fra 1879 til 1880 var han generalguvernør i St. Petersburg. 

I 1882 ble han generalguvernør over Odessas militærdistrikt. Han hadde denne stillingen til 1883. I 1883 ble han generalguvernør over Warszawa militærdistrikt i Polen. Han gikk av i 1894.

## Referanser
Vasilij Gurko

**Vasilij Josifovitsj Romejko-Gurko** (russisk: Василий Иосифович Ромейко-Гурко, født 20. mai (gammel stil: 8. mai) 1864 i Tsarskoje Selo, død 11. februar 1937 i Roma) var en russisk offiser. Han var sønn av Josif Gurko.

Gurko ble offiser ved kavaleriet i 1885, oberst i 1900, generalmajor i 1904 og generalløytnant i 1910. Han tjenestegjorde 1899–1902 som militærattaché ved den britiske armé i Sør-Afrika, 1904–05 som generalstabsoffiser og kavaleribrigadesjef i den russisk-japanske krig. Årene 1905–11 var han ordfører for den komité som hadde til oppgave å skrive sistnevnte krigs historie.

Ved første verdenskrigs utbrudd var Gurko sjef for 1. kavaleridivisjon, og ble i 1915 sjef for 6. armékorps og i 1916 for 5. armé. Under tiden november 1916 til april 1917 var han under general Mikhail Aleksejevs sykdom generalstabssjef i den høyeste krigsledelse og april til juni 1917 sjef for vestfronten. Aleksandr Kerenskij tok imidlertid fra ham kommandoen, hvorpå han ble fengslet. Han ble satt fri og utvist i september 1917.

Han har utgitt *Memories and Impressions of War and Revolution in Russia 1914–1917* (1918).
Wimbledon-turneringen 2014

**Wimbledon-turneringen 2014**, den 128. Wimbledon-turneringen, ble arrangert på All England Lawn Tennis and Croquet Clubs utendørs gressmatte i Wimbledon i London i perioden 23. juni til 6. juli 2014.

## Menn
### Åttendelfinaler

### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finale

## Damer
### Åttendelfinaler

### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finale

## Double
### Double menn

### Double damer

### Mixeddouble

## Eksterne lenker
*
Paal Frisvold

**Paal Frisvold** er navnet til flere personer:

* Paal Frisvold (offiser) (1908&ndash;1997) – norsk offiser og motstandsmann
* Paal Frisvold (statsviter) (født 1962) – norsk statsviter og organisasjonsmann
Cecil B. DeMille Award

**Cecil B. DeMille Award** er en ærespris som deles ut på Golden Globe-utdelingen. Vinnerne velges av styret i Hollywood Foreign Press Association på bakgrunn av deres «fremragende bidrag til underholdningsverdenen». Prisen er oppkalt etter filmregissøren og produsenten Cecil B. DeMille. Han ble også den første vinneren av prisen i 1952, på den 9. Golden Globe-utdelingen. Prisen deles ut årlig, unntatt i 1976 og 2008. I 1962 ble Judy Garland den første kvinnen som vant prisen. I en alder av 39 år, er hun også den hittil yngste vinneren. Den hittil eldste er Samuel Goldwyn, som var 90 år gammel da han vant prisen i 1973.

## Prisvinnere

## Fotnoter



## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisiell beskrivelse av Cecil B. DeMille Award
Enghaveparken

**Enghaveparken** er en park på Vesterbro i København. 

I 1885 anla *Det Københavnske Haveselskab* kolonihaver på fælleden i Dronningens Enghave. I 1925 overtok Københavns Kommune området, hvoretter det ble omdannet til en park i den nyutdannede arkitekt Arne Jacobsens ånd. Enghaven åpnet portene for publikum Store Bededagsaften i 1929. 

## Referanser
Suessa Pometia

**Suessa Pometia** (gresk: Σούεσσα Πωμεντιάνη; også kalt *Pometia*) var en oldtidsby i Latium som hadde opphørt å eksistere i historisk tid. Selv om den moderne byen Pomezia er oppkalt etter den, er den nøyaktige lokaliseringen av oldtidsbyen ukjent.

Den grenset mot *Pomptinus age*r («Pontinske myrområder») eller *Pomptinæ Paludes*, og etter disse stedene er det antatt at byen har fått sitt navn. Vergil tellet den med blant koloniene i Alba Longa, og må derfor ha betraktet den som en latinsk by. Den er også funnet i listen over de samme koloniene som ble oppgitt av Diodorus Siculus, men det synes sikkert at den fra en meget tidlig tid hadde blitt en volskisk by. Den ble tatt fra dette folket av Lucius Tarquinius Superbus, den første av de romerske konger som er nevnt for å ha drevet krig mot volskerne. Strabon kaller den faktisk for volskernes *metropolis*, men det finnes ingen annen autoritet for dette, og det er antagelig en slutning basert på dens rik og makt. Disse representerer den som et sted av rikdom og overflod i en slik grad at fra krigsbyttet derfra kunne Tarquinius drive handel og fortsette byggingen av kapitoltempelet i Roma. Det ble faktisk fortalt av en del forfattere om Apiolae, en annen by i Latium som ble tatt av Tarquinius, men den nåværende tradisjonen synes å ha vært knyttet til Pometia. Navnet Suessa Pometia er kun nevnt en gang tidligere før denne tiden, og da som et stred hvor sønnene til Ancus Marcius trakk seg tilbake i landflyktighet ved tiltredelse til Servius Tullius.

Det er også klart at byen overlevde erobringen til Tarquinius, og opptrer igjen i de latinske krigene som den romerske republikk førte mot volskerne, da omtalt som et sted med stor makt og betydning. Titus Livius kaller den for *Colonia Latina*, men det er ingen annen bekreftelse på at den var en koloni. Byen gjorde opprør, i henhold til Livius, i 503 f.Kr. sammen med byen Cora og med støtte fra aurunkere, og ble ikke erobret før året etter av Spurius Cassius Viscellinus som lot byen bli ødelagt og solgte innbyggerne som slaver. Den dukket uansett opp igjen noen få år senere, i år 495 f.Kr., kontrollert av volskerne og da ble barna til de ledende menn i byen gitt som gisler for å forhindre krig. Det brøt uansett ut krig kort tid etter, og romerne erobret byen på nytt og lot den bli herjet av konsul Publius Servilius Priscus Structus. 

Denne gangen synes katastrofen som rammet byen å ha vært endelig, for navnet Suessa Pometia nevnes aldri igjen i historien, og alle spor etter den forsvinner. Plinius den eldre nevner den blant byer som på hans tid var helt utryddet, og ingen nedtegnelser synes å ha blitt bevart selv om dets lokalisering. Det er imidlertid fortalt at Pomptinus ager og den pomptinske stammen har avledet deres benevnelse fra denne byen, og det kan derfor ikke betviles at den lå i dette distriktet eller i utkanten av det.

## Referanser


## Litteratur
* Smith, William, red. (1854–1857): «Suessa Pometia» i: *Dictionary of Greek and Roman Geography*. London: John Murray.
Paal Frisvold (1908–1997)

**Paal Frisvold** (1908–1997) var en norsk offiser og motstandsmann.

## Andre verdenskrig
### Felttoget i Norge i 1940
Under felttoget i Norge i 1940 deltok Frisvold i kampene på Vestlandet som løytnant. Han tjenestegjorde i 4. divisjon som stedfortredende stabssjef for plasskommandanten på Voss, Sverre Blom.

### Milorg
Etter demobiliseringen arbeidet han i geografisk oppmåling sammen med blant annet Jakob Schive.

Under okkupasjonen var han med i Milorgs ledelse inntil han måtte forlate landet og dra til Sverige og videre til Storbritannia. I Storbritannia tjenestegjorde han i Forsvarets overkommando (FOK). Han underviste også på den norske Krigsskolen i London.

Etter krigen var han i perioden 1961–1966 Sjef Hærens overkommando.

## Bibliografi
* 

## Referanser


## Litteratur
*
Latoya Greaves

**Latoya Greaves** (født 31. mai 1986) er en jamaicansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i de innledende rundene på 100 meter hekk. 

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Irving G. Thalberg Memorial Award

**Irving G. Thalberg Memorial Award** er en amerikansk hederspris som deles ut med ujevne mellomrom på Governors Awards. Vinnerne er «kreative produsenter hvis samlede arbeid gjenspeiler en gjennomgående høy kvalitet på filmproduksjonen». Prisen er oppkalt etter Irving Thalberg, leder for produksjonsavdelingen i Metro-Goldwyn-Mayer, som døde av lungebetennelse i 1936, da han var 37 år gammel. Året etter ble prisen, som er designet som en byste av Thalberg, opprettet. De første årene var det enkelte produsenter som vant prisen flere ganger, inkludert den aller første vinneren, Darryl F. Zanuck, som vant ytterligere to priser. Fra og med 1962 ble det bestemt at man bare kunne vinne prisen én gang. Det er hittil blitt delt ut 39 priser.

## Prisvinnere

*Den 10. Oscar-utdelingen: Darryl F. Zanuck
*Den 11. Oscar-utdelingen: Hal B. Wallis
*Den 12. Oscar-utdelingen: David O. Selznick
*Den 14. Oscar-utdelingen: Walt Disney
*Den 15. Oscar-utdelingen: Sidney Franklin
*Den 16. Oscar-utdelingen: Hal B. Wallis
*Den 17. Oscar-utdelingen: Darryl F. Zanuck
*Den 19. Oscar-utdelingen: Samuel Goldwyn
*Den 21. Oscar-utdelingen: Jerry Wald
*Den 23. Oscar-utdelingen: Darryl F. Zanuck
*Den 24. Oscar-utdelingen: Arthur Freed
*Den 25. Oscar-utdelingen: Cecil B. DeMille
*Den 26. Oscar-utdelingen: George Stevens
*Den 29. Oscar-utdelingen: Buddy Adler
*Den 31. Oscar-utdelingen: Jack L. Warner
*Den 34. Oscar-utdelingen: Stanley Kramer
*Den 36. Oscar-utdelingen: Sam Spiegel
*Den 38. Oscar-utdelingen: William Wyler
*Den 39. Oscar-utdelingen: Robert Wise
*Den 40. Oscar-utdelingen: Alfred Hitchcock
*Den 43. Oscar-utdelingen: Ingmar Bergman
*Den 46. Oscar-utdelingen: Lawrence Weingarten
*Den 48. Oscar-utdelingen: Mervyn LeRoy
*Den 49. Oscar-utdelingen: Pandro S. Berman
*Den 50. Oscar-utdelingen: Walter Mirisch
*Den 52. Oscar-utdelingen: Ray Stark
*Den 54. Oscar-utdelingen: Albert R. Broccoli
*Den 59. Oscar-utdelingen: Steven Spielberg
*Den 60. Oscar-utdelingen: Billy Wilder
*Den 63. Oscar-utdelingen: David Brown og Richard D. Zanuck
*Den 64. Oscar-utdelingen: George Lucas
*Den 67. Oscar-utdelingen: Clint Eastwood
*Den 69. Oscar-utdelingen: Saul Zaentz
*Den 71. Oscar-utdelingen: Norman Jewison
*Den 72. Oscar-utdelingen: Warren Beatty
*Den 73. Oscar-utdelingen: Dino De Laurentiis
*Den 82. Oscar-utdelingen: John Calley
*Den 83. Oscar-utdelingen: Francis Ford Coppola

## Fotnoter



## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Den offisielle Academy Awards-databasen
Kristoffer Gustavsen

**Kristoffer Severin Selmer Gustavsen** (født 31. januar 1991) er en norsk politiker (H).

Han vokste opp på Grefsen i Oslo. Han gikk Oslo handelsgymnasium og hadde lederverv i ungdomsråd og elevråd. Han har mastergrad i rettsvitenskap fra Universitetet i Oslo.

Gustavsen var medlem av Oslo bystyre fra 2011 til 2019. Han var leder i Oslo Unge Høyre fra 2011 til 2013 og 2. nestleder i Unge Høyres sentralstyre fra 2014 til 2018.

Han har arbeidet i PR-byråene Geelmuyden Kiese og Rud Pedersen Public Affairs.

## Referanser
Paul Jasper

**Paul Willy Jasper** (født 10. februar 1942 i Oslo, død 17. juni 2014, samme sted) var en norsk skoleleder og sakprosaforfatter for en rekke lærebøker innen matematikk. Han var rektor ved Oslo katedralskole fra 1991 til 2009.

Jasper gikk på Sofienberg skole for gutter og senere Foss realskole. Han dro deretter til Blindern og Universitetet i Oslo hvor han studerte der matematikk og senere fysikk og kjemi. I 1968 ble han lærer ved gymnaset han selv gikk på få år tidligere. Han ble inspektør på Foss og i 1978 ble han skoleinspektør for Osloskolens videregående skoler. I en periode fungerte han som skolesjef i Oslo. I august 1991 ble han rektor ved Oslo katedralskole og stod i rollen til han gikk av med pensjon i 2009.

## Bibliografi

## Referanser


## Kilder
* «Paul Willy Jasper», nekrologer i *Aftenposten* 26. juni 2014, side 44
Pavel Miljukov

**Pavel Nikolajevitsj Miljukov** (russisk: Павел Николаевич Милюков, født 15. januar 1859 i Moskva, død 31. mars 1943 i Aix-les-Bains i Frankrike) var en russisk politiker og dosent i historie. 

Miljukov var leder for det liberale kadettpartiet i tsarenes siste år og medlem av dumaen fra 1907. Partiet gikk inn for avskaffelse av eneveldet og innføring av et konstitusjonelt monarki. I en tale i dumaen i november 1916 gikk han til hardt angep på statsminister Boris Stürmer som han anklaget for høyforræderi. Såvel Stürmer som tsaritsaen Aleksandra av Hessen var svært upopulære under første verdenskrig på grunn av deres tyske røtter. Anklagen, som Miljukov senere innrømmet var helt grunnløs, førte til Stürmers avgang og styrket de revolusjonære strømninger.

Han møtte professor Thomas Garrigue Masaryk i London, og konsulterte med ham orign og nåværende tilstand av den tsjekkoslovakiske legionen i Russland på den tiden.

Etter den russiske revolusjons februarrevolusjon i 1917 ble Miljukov utenriksminister og var sammen justisminister Aleksandr Kerenskij den russiske provisoriske regjeringens mest betydelige medlem. Han var monarkist og forsøkte forgjeves å overtale storfyrst Mikhail Aleksandrovitsj å etterfølge sin eldre bror Nikolaj II som tsar. I sin korte tid som utenriksminister var han pådriver for å fortsette krigen mot Tyskland. 

Etter en maktkamp innen regjeringen og mot det mektige Petrogradsovjetet måtte han og krigsminister Aleksandr Gutsjkov gå av i mai 1917. Statsministeren og partivennen fyrst Georgij Lvov, forble imidlertid på sin post fram til juliurolighetene samme år. 

Etter oktoberrevolusjonen i 1917 da bolsjevikene tok makten gikk Miljukov i landsflykt og var deretter en emigrantleder i Paris.

## Referanser


## Litteratur
* Thomas Bohn: *Russische Geschichtswissenschaft von 1880 bis 1905. Pavel N. Miljukov und die Moskauer Schule*. Köln/Weimar/Wien 1998 (= Beiträge zur Geschichte Osteuropas 25).
* Arthur P. Mendel: *Paul Miliukov: Political memoirs*. 1905–1917. University of Michigan Press, Ann Abor 1967.
* Thomas Riha: *A Russian European. Paul Miliukov in Russian Politics*. University of Notre Dame Press, 1969, ISBN 9780268002367.
* Melissa Kirschke Stockdale: *Paul Miliukov and the Quest for a Liberal Russia 1880–1918*. Cornell University Press, Ithaca, NY 1996, ISBN 0-8014-3248-0.
* Макушин А. В., Трибунский П. А. Павел Николаевич Милюков: труды и дни (1859-1904). — Рязань, 2001. — 439 с. — (Новейшая российская история. Исследования и документы. Том 1.). — ISBN 5-94473-001-3

## Eksterne lenker
* 
* 
* Biografie, Publikasjonsliste
* Russiske biografisammling, publikasjonsliste
Nikolaj Golitsyn

**Nikolaj Dmitrijevitj Golitsyn** (russisk: Николай Дмитриевич Голицын, født 12. april 1850 vest for Moskva, død 2. juli 1925 i Leningrad) var russisk ministerpresident (statsminister). 

Golitsyn ble guvernør i Arkhangelsk i 1885 og i Tver i 1902, ble senator i 1903 og medlem av det keiserlige råd og president i hjelpekomitéen for krigsfanger i 1915. Han hadde innen sin utnevnelse til ministerpresident i 1917 virket innen tsaritsaen Aleksandra av Hessens veldedighetsarbeide og hadde liten erfaring med politikk. 

Han ble motvillig ministerpresident den 9. januar 1917 og gikk av den 12. mars samme år i samband med februarrevolusjonen i 1917 sa også tsar Nikolaj II abdikserte. Han var deretter ikke politisk aktiv og tjente sitt levebrød som skomaker og gartnermester. Trass i dette ble han flere ganger arrestert, og ble henrettet i Leningrad i 1925 på grunn av påståtte kontakter med kontrarevolusjonære grupper.
Fagernes Idrettslag

**Fagernes Idrettslag** (stiftet 4. november 1904 som *Heimdal Idrettslag*) er et idrettslag fra Fagernes, Nord-Aurdal i Innlandet.

Fagernes IL er medlem av Norges Idrettsforbund gjennom Oppland Idrettskrets. 

I 1936 ble klubbnavnet endret fra Heimdal IL til Fagernes Idrettslag. 

## Fotball
Idrettslagets fotballgruppe har lag for aldersgruppene 5–17 år.

## Kjente medlemmer
*Elisabeth Bjøre Skøyteløper
*Oda Utsi Onstad Friidrett
*Sondre Matias Rudi Friidrett
*Kåre Strande Friidrett

## Eksterne lenker
*
Vladimir Semitjastnyj

**Vladimir Jefimovitsj Semitjastnyj** (russisk: Владимир Ефимович Семичастный, født 15. januar 1924 i Hryhorivka i Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk, død 12. januar 2001 i Moskva, Russland) var en sovjetisk politiker og etterretningsoffiser. Fra 1958 til 1959 var han leder av Komsomol som førstesekretær av Sentralkomitéen i ungdomspartiet. Fra 13. november 1961 til 18. mai 1967 var han leder for Sovjetunionens etterretningsorganisasjon KGB.

Semitjastnyj døde av hjerneslag den 12. januar 2001.

## Referanser
Mikhail Suslov

**Mikhail Andrejevitsj Suslov** (russisk: Михаи́л Андре́евич Су́слов, født 21. november 1902 i Shakhovskoye i Russland, død 25. januar 1982 i Moskva, Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk) var en sovjetisk politiker. Fra 1965 var han andresekretær i Sovjetunionens kommunistiske parti, og en uoffisiell sjefsideolog for partiet frem til sin død i 1982. Suslov var ansvarlig for partidemokratiet og maktfordelingen innenfor kommunistpartiet. Hans harde linje mot opposisjonelle, gjorde ham til en av de fremste anti-reformistiske sovjetpolitikerne.

Fra 1952 til 1953 og fra 1955 til 1982 var han medlem av partiets viktigste organ politbyrået.

## Referanser
Aleksandar Ranković

**Aleksandar Ranković** (det serbiske alfabetet:  Александар Ранковић Лека, født 28. november 1909 i Draževac i kongedømmet Serbia, død 20. august 1983 i Dubrovnik, Jugoslavia) var en jugoslavisk kommunist av serbisk opprinnelse som blir betraktet som den tredje mektigste mann i Jugoslavia etter Josip Broz Tito og Edvard Kardelj. Ranković var en forsvarer av et sentralisert Jugoslavia og motsatte seg bestrebelser på desentralisering, som han betraktet som i strid med serbernes interesser.; Han ledet Kosovo som en politistat, og gjorde serberne til den dominerende nomenklatura i området. Han førte en hard linje mot kosovoalbanerne som han ofte betraktet som oppviglere.

## Referanser
Marina Tomić

**Marina Tomić** (født 30. april 1983) er en slovensk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i de innledende rundene på 100 meter hekk. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alexandre Lenoir

**Alexandre Lenoir** (født 27. desember 1761 i Paris, død 11. juni 1839 samme sted) var en fransk kunstarkeolog og museumsdirektør.

Lenoir reddet under den franske revolusjon en stor del av Frankrikes kunstsamlinger, som han i 1803 utga en katalog over. Han utga etterhvert også to store verk over Frankrikes kunstverk. Hans sønn Alexandre Albert Lenoir (1801-1891) som gikk i farens fotspor, arbeidet mye med innredningen av Musée de Cluny.

## Referanser


## Kilder
*
Jurij Utkin

**Jurij Utkin** (født 3. august 1990 i Kharkov i Sovjetunionen, i dagens Ukraina) er en ukrainsk handikappidrettsutøver som konkurrerer i skiskyting og langrenn. Han konkurrerer i klassen B3 for synshemmede utøvere. Han har stafettsølv i langrenn fra VM i 2014 og Paralympiske vinterleker 2014 som fremste internasjonale meritter. 

Han er født med synshemming, og begynte med langrenn i 2003. 

## Idrettskarriere
Utkin deltok i sitt første VM ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2009 i Vuokatti i Finland. I skiskyting kom han på 8.-plass på 3,6 km jaktstart, og 9.-plass på 12,5 km. I langrenn kom han på 8.-plass på 20 km klassisk stil og 12.-plass på 10 km fristil. 

Han deltok ved Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver i Canada. Her fikk han to 9.-plasser i skiskyting; på 3 km jaktstart og på 12,5 km. I langrenn fikk han 8.-plass på 10 km klassisk stil og 12.-plass på sprinten. Året etter deltok han ved VM i skiskyting og langrenn for funksjonshemmede 2011 i Khanty-Mansiysk i Russland, der han fikk 5.-plass på 20 km langrenn som beste resultat. Han kom for øvrig på 10.-plass på 10 km og 12.-plass på langrennssprinten. I skiskyting kom han på 10.-plass på 12,5 km og 11.-plass på 3 km og 7,5 km. 

To år senere fikk han sin første VM-medalje, da Ukraina kom på 2.-plass på 4 x 2,5 km stafett i langrenn. Individuelt kom han på 5.-plass på 10 km, 6.-plass på sprinten og 10.-plass på 20 km. I skiskyting fikk han to 4.-plasser, på 7,5 km og 15 km, og 6.-plass på 12,5 km.

Han representerte Ukraina igjen ved de paralympiske vinterlekene 2014 i Sotsji, der Ukraina kom på 2.-plass på 4 x 2,5 km stafett langrenn, åpen klasse. I langrenn individuelt kom han på 7.-plass på 20 km klassisk og 11.-plass på 10 km fri teknikk, mens i skiskyting kom han på 4.-plass på både 7,5 km og 15 km, og 5.-plass på 15 km. 

## Utmerkelser
*Master of sport (Ukraina)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil hos IPC  (biografi og resultater)
* Profil hos Sotsji 2014
Jurij Brezjnev

**Jurij Leonidovitsj Brezjnev** (russisk: Юрий Леонидович Брежнев, født 31. mars 1933, død 3. august 2013) var en sovjetisk politiker og sønn av Leonid Brezjnev og Viktorija Brezjneva. Jurij Bresjnev var medlem av sentralkomiteen for Sovjetunionens kommunistiske parti og var viseutenriksminister fra 1976 til 1983.

Etter sin tvungne avgang ble han anklaget for korrupsjon, og like etter at han var blitt pensjonist ble han arrestert og alle hans eiendeler ble konfiskert.

## Referanser
Kristian Myhre Hellerud

**Kristian Myhre Hellerud** (født 1990) er en norsk langrennsløper, som representerer Lillehammer Skiklub. 

Han var ledsager for synshemmede Eirik Bye ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der Norge kom på 3.-plass på langrennsstafetten. I paralympiske leker regnes både utøver og ledsager som medaljevinnere. 

Han har også selv vært aktiv skiløper, og har deltatt i Junior-NM og Norgescupen, og som senior har han deltatt i flere lengre løp, som Birkebeinerrennet, Holmenkollen Skimaraton, Stenfjellrunden, og Budorrennet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ledsagerprofil hos Norges skiforbund
* Profil hos Paralympics 2014 i Sotsji (Eirik Bye)
Hatprat

**Hatprat** (fra engelsk *hate speech*) er ytringer som angriper personer eller grupper basert på deres kjønn, etnisitet, religion eller livssyn, nedsatt funksjonsevne eller seksuell orientering, kjønnsidentitet eller kjønnsuttrykk. Hatprat som er rettet mot et individ betegnes som mobbing, er den rettet mot en gruppe kalles den hatprat eller **hatretorikk**. 

Definisjoner av hatretorikk tar gjerne utgangspunkt i intensjonen bak språkbruken, språkbrukens effekt eller den potensielle effekten språkbruken har på sitt publikum, det vil si tilhørerne eller leserne. Det er særlig hatretorikkens potensielle konsekvenser som gjør at språkbruken skiller seg fra andre typer ytringer, som for eksempel fornærmelser. Språkbruken kan få negative utslag for en gruppe, fordi den kan ramme dens rykte, status og selvfølelse. Enkelte typer hatprat-ytringer kan være straffbare etter straffelovens rasismeparagraf.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hva er hatprat?
* Europeisk fellesløft mot hatretorikk
Arvid Jacobsen

**Arvid Jacobsen** (1938–2014) var en norsk pressemann, sentral i arbeiderpressen og på første del av 1990-tallet redaktør i *[[Arbeiderbladet]]*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Arvid Jacobsen var fra Tromsø. Han var i ungdommen aktiv i AUF, blant annet som sekretær. Der knyttet han som så mange andre unge et sterkt bånd til Reiulf Steen.

### Pressemann
I 1957 begynte han i pressen, som journalistlærling i *[[Oppland Arbeiderblad]]* på Gjøvik. Deretter arbeidet han i *[[Vestfold Fremtid]]* (Sandefjord) og *[[Nybrott (Larvik)|Nybrott]]* (Larvik).

Fra 1961 til 1967 var han sekretær i Arbeidernes ungdomsfylking og sentral i AUF-miljøet i Oslo.

I 1967 begynte han i *Arbeiderbladet* som journalist og faglig medarbeider, senere politisk medarbeider. i 1970-årene ble han tatt opp på Forsvarets høyskole.

### Arbeidernes Pressekontor
I 1977 ble Jacobsen redaktør i Arbeidernes Pressekontor (A-pressens Oslo-kontor) og var fra 1991 til 1994 sjefredaktør i *Arbeiderbladet*. Som sjefredaktør la Jacobsen vekt på å markere redaksjonell uavhengighet fra Arbeiderpartiet og LO.

Gjennom sin journalistikk var Jacobsen også en politisk aktør. Så tidlig som i 1979 skrev han et personlig brev til Arbeiderpartiets partisekretær Ivar Leveraas hvor han skisserte en plan i fem punkter for å fjerne Reiulf Steen og Odvar Nordli til fordel for Gro Harlem Brundtland.

I 1981 sendte Arbeidernes Pressekontor ut en melding om at Nordli ønsket å trekke seg av helsemessige årsaker. Dette var kun kjent for en liten krets på toppen av Arbeiderpartiet og LO. Meningen var  at dette skulle holdes hemmelig inntil ny partileder var utpekt. Etter de spekulasjoner som oppsto, trakk Brundtlands fremste rival Rolf Hansen seg. Arne Strand skriver at «pressekontorets nyhet indirekte bidro til at Norge fikk sin første kvinnelige statsminister».

I 1994 ble Arvid Jacobsen informasjonssjef i Den Norske Advokatforening, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon.

Han var far til Ap-politikeren Frode Jacobsen.

## Referanser


## Kilder
* «Politisk playmaker. Arvid Jacobsen (1938-2014) er død», side 28, *Klassekampen* 27. juni 2014
Patrik Karlsson

**Jon Patrik Karlsson** (født 14. april 1961 i Skoghall, død juni 2014), var en svensk musiker. Allerede ved 12-årsalderen begynte han som bassist og sanger i gruppen Mantra. Senere spilte han i gruppen Buddy and the Rockrats før han i 1988 ble bassist i Sven-Ingvars. Han måtte legge opp som musiker i 2009 etter å ha falt sammen under en lydprøve.

## Diskografi
Foruten platene han ga ut med Sven-Ingvars, ga han ut en soloplate, *Tankar och drömmar*, 1997.

## Kilder
* NTB-melding gjengitt i Fædrelandsvennen 26. juni 2014 side 13

## Eksterne lenker
*