open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bass

**Bass** (fra latin: *basso* – «dyp») kan vise til:

*Bass (stemme) – den dypeste mannsstemmen
*Bass (lyd) – de laveste frekvensene i det hørbare spekteret
*Bass (instrument) – musikkinstrumenter som frembringer basslyd
*Bassgitar – vanlig brukt form: bass
*Kontrabass – vanlig brukt form: bass  
*Bass (strengeinstrument) – omfatter alle varianter av strengeinstrumenter som gir basslyder med fingerspill eller bue
*Tuba i messingblåserkontekst benevnes ofte som bass
*Bass – et prefiks som betyr dyp, for eksempel dype varianter av musikkinstrumenter, som bassklarinett eller basstromme
*Bass (øl) – et britisk ølmerke
*Bass Brewery – et britisk bryggeri
*Basstone
Sjøpølser

* Apodacea
* Aspidochirotacea
* Dendrochirotacea

**Sjøpølser** er en gruppe pigghuder. Gruppen inneholder ca. 900 arter, hvorav ca. 35 finnes i Norge. 

De har en sylindrisk kropp og tentakler i forenden. De blir 10-30 cm, og noen opptil 1 m.

## Anatomi

 
 
 
 
 
 
  
  
  
  
  
  
  
  

## Som mat
I Kina og Japan har sjøpølsa lange tradisjoner innen mat. I Japan, der den blir kalt namako (ナマコ、海鼠) blir den brukt på forskjellige måter, men det er vanlig å spise den sammen med annen sjømat og grønnsaker marinert i riseddik. Kjøttet skal ha en interessant struktur, men har lite smak. Innmaten, kalt konowata (コノワタ、海鼠腸), blir også spist, det samme gjelder eggene, som kalles konoko (コノコ、海鼠子). Eggene kan spises rå, men tørkes ofte til trekantede flak, og regnes som en delikatesse. Både konowata og konoko kan spises med eddik, eller med salt. I Kina brukes sjøpølsa også i tradisjonell kinesisk medisin, der den tørkes.

## Eksterne lenker
*
Molde kulturskole

**Molde kulturskole** (tidligere **Molde musikkskole**, etablert 1969) er en institusjon underlagt Molde kommune som driver undervisning innen ulike kunstretninger som musikk, dans, teater, billedkunst, film og litteratur. Skolen har base i Gjestestova-bygget i Molde sentrum og samarbeider med Molde videregående skole om driften av studieretningen musikk, dans og drama, populært kalt Musikklinja. Kulturskolen ble etablert i sin nåværende form gjennom vedtak i Molde kommunestyre 28. november 2002.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Molde kulturskole
Le Marais

**Le Marais** er en bydel i Paris, på høyre bredd, i 3. og 4. arrondissement. Le Marais kan grovt avgrenses som området mellom Seinen i sør, Pompidou-senteret i vest, Place de la République i nord og Bastille-plassen i øst.

I det 13. århundre satte medlemmer av tempelridderordenen opp et hus i den nordre delen av dette sumpområdet (fr. *marais*) nordøst for byen, nå kjent som Quartier du Temple. Fra det 15. århundre begynte aristokratiet å bygge store bolighus («hôtels») i området, som lå i passende avstand til Louvre. Utviklinga skjøt fart etter anleggelsen av Place Royale (dagens Place des Vosges). Flyttinga av hoffet til Versailles førte til at aristokratiet flytta ut, og overlot området til kjøpmenn o.a. borgerskap. Etter revolusjonen ble Le Marais mer og mer overtatt av arbeiderklassen. 

Gaten Rue Pavée i Le Marais fikk brulegning i 1450 og var dermed en av de første brulagte («pavée») gatene i Paris.

Haussmanns nyordning av Paris fikk liten effekt i Le Marais; myndighetene tillot avvik fra standard gatebredde i området. Mot slutten av det 19. århundre bosatte mange jøder fra Øst-Europa seg i Le Marais, og området ble et tidlig sentrum for konfeksjonsindustrien. 

Utover i det 20. århundre ble det gjort lite for å utvikle området, helt til regjeringa i 1962 erklærte Le Marais som et strøk med historisk verdi. Siden da har området opplevd en kulturell og økonomisk oppblomstring, og har samtidig beholdt sitt etniske mangfold av jøder, algirere, asiater o.a. Det er også et sentrum for homofile og lesbiske i Paris. I dag er Le Marais en av de mer særprega, interessante og levende bydelene i Paris. 

Le Marais har flere interessante museer og gallerier, bl.a. Musée Carnavalet, Musée Picasso og Maison de Victor Hugo.
## Eksterne lenker
* Le Marais
* Le Marais: The Indifferent Ghetto
Sjøstjerner

* Brisingida
* Forcipulatida
* Notomyotida
* Paxillosida
* Platyasterida
* Spinulosida
* Valvatida
* Velatida

**Sjøstjernene** er en klasse av pigghuder som finnes i alle hav. Det fins ca.  ulike arter.

De har vanligvis femkantet symmetri, men kan ha opptil omkring 20 armer. Ytterst på hver arm sitter ett øye, som kan oppfatte lys. Hvis én arm går tapt, vokser en ny ut igjen.

Sjøstjernen puster og urinerer gjennom huden, og på undersiden har den mange små tubeføtter i form av sugekopper som gjør den i stand til å flytte seg og feste seg på underlaget. Den har også smaksløkene på undersiden, så den smaker på alt den passerer over. Finner den mat, kjenner den smaken med kroppen. Den spiser ved å gulpe opp magesekken og tømme fordøyelsessaft over maten.

Sjøstjernens Kjønnsåpninger sitter mellom armene, og tømmer ut egg og sperm (ytre befruktning). Larvene ser ut som en bittesmå sjøstjerner med fallskjerm. Stort sett er sjøstjerner særkjønnede, men noen er hermafroditter. Noen kan produsere mer enn to millioner egg på én gang.

En rekeart på Hawaii, *[[Harlekin|Harlequin]]-shrimps*, har spesialisert seg på sjøstjerner. De samarbeider om å dra en fanget sjøstjerne inn i rekehulen, der de begynner å spise av en arm snart vokser ut igjen. En sjøstjerne blir derfor en slags fornybar ressurs som kan holde dem lenge med mat, og Harlekin-reker kan mate fangen slik at den fungerer som matlager lengst mulig.

Sjøstjernen kan låse skjelettet sitt når det passer seg slik. Straks den har klart å lage en glipe i blåskjell den prøver å åpne, låses skjelettet så den ikke trenger bruke mer kraft for å holde blåskjellet åpent. Så klemmer sjøstjernen magesekken sin inn i glipen og tømmer fordøyelsessaft ut over offeret, som fordøyes i levende live.

I Norge finnes omkring 50 arter. Mest alminnelig langs norskekysten er korstrollet, som har fem armer og kan ha en diameter på opptil 60&nbsp;cm. En annen type er solstjerner, med 9–12 armer.

Sjøstjerner spiser små dyr, som muslinger. Noen kan også ta små fisk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Slangestjerner

* Eyryalae
* Ophiurae

**Slangestjerner** (Ophiuroidea) er en gruppe pigghuder. De omfatter omkring  arter som gjerne lever på hard bunn i mørkt dypt vann. 

Slangestjernene mangler anus, og munnåpningen har derfor funksjon både som munn og anus. Slangestjerner har skiveformet læraktig kropp med fem tynne lange fleksible armer med ledd som er skarpt avgrenset fra den sentrale skivekroppen. I motsetning til sjøstjerner, hvor kroppen kan sies å være delt inn i flere deler etter armene, er slangestjernenes midtpunkt mere en egen legemsdel.

Slangestjerner har ikke sugeskiver på rørføttene, og rørføttene brukes ikke til bevegelse som hos sjøstjernene, men har sensoriske oppgaver og hjelper med matinnsamling. 
De kryper og klatrer rundt på bunnen mellom steiner, koraller og alger ved hjelp av de sterkt bevegelige armene, som hos noen kan rulles inn mot munnsiden.

De er stort sett særkjønnede. Hos noen arter bærer et hunnindivid et mindre hannindivid rundt omkring. Noen slangestjerner er imidlertid hermarfroditter. I mange tilfelle er det slik at yngelen fødes som en form for larver som flyter rundt omkring.
 
Omkring 30 arter finnes langs Norges kyst.

## Eksterne lenker
*
Valmet

**Valmet**, originalt *Valtion Metallitehtaat* (oversatt: *statens metallfabrikker*) derav navnet Valmet, er et finsk industrikonsern. Det ble grunnlagt i 1951 da den finske staten slo sammen ulike fabrikker fra rustningsindustrien til ett konsern. Valmet produserte blant annet traktorer, skogsmaskiner, biler, papirmaskiner, husholdningsapparater , lokomotiv, trikker, fly og våpen. Valmet og deler av selskapet Rauma fusjonerte i 1999 til Metso. Etter at Metso konsernet ble lagt dødt i 2013, etablerte Valmet seg på nytt.

## Traktorer

Den finske statens metallfabrikker hadde den første prototypen av sin traktor ferdig i 1949, men den tilfredsstilte ikke kravene, da den blant annet var vanskelig å starte. I 1951 ble navnet på fabrikken forandret til Valmet AB, og en ny prototyp ble lansert etter utprøving hos gårdbrukere. I Brasil ble det i 1960 etablert en fabrikk for produksjon av Valmet, og i 1964 ble det lisensproduksjon av Valmet i Portugal. Valmet-motorer ble etter hvert levert både til Massey Ferguson, Steyr og Landini.

I 1979 inngikk Valmet et samarbeid med traktordivisjonen til AB Volvo om felles utvikling av "Den nordiske traktoren". Traktorene het i noen år Volvo BM Valmet, men i 1985 trakk AB Volvo seg ut av samarbeidet og solgte traktordivisjonen sin til Valmet. I 1994 ble traktoravdelingen til Valmet kjøpt av Sisu, og traktorene gikk under navnet Sisu Valmet. Hele Sisu-konsernet ble så kjøpt av Partek i 1997, og navnet Valtra Valmet ble tatt i bruk. I 2001 ble 50-årsjubileet for traktorproduksjonen feiret med lanseringen av det nye navnet Valtra, og Valmet-navnet var helt ute av historien.

* I 1973 lanserte Valmet en sekshjulsdrevet traktor, hvor de vanligvis store bakhjulene var byttet ut med to par små hjul, med mulighet for belter. Denne ble imidlertid ingen stor suksess.
* I 1989 innførte Valmet som første traktorprodusent programmet med valgfri farge. Kundene kunne velge mellom fargene rød, blå, grønn, gul og hvit.

## Skogsmaskiner

Valmet finnes fremdeles som varemerke på skogsmaskinene produsert av Komatsu Forest AB som lager skogsmaskiner i Umeå i Sverige (hvor hovedkontoret ligger) og i Wisconsin i USA. Komatsu Forest har siden 1. januar 2004 vært en underdivisjon av det japanske konsernet Komatsu Ltd. 

## Valmet Automotive
I samarbeid med SAAB laget Valmet fra 1970 til 1992 personbiler i Nystad. Foruten flertallet SAAB-biler for det finske markedet, ble alle eksemplarer av SAAB 90 og SAAB 900 cabriolet laget der. I dag heter Metsos fabrikk Valmet Automotive, og foretaket produserer for bl.a Porsche – Porsche Boxster og Porsche Cayman. Også Opel, Lada og Simca-Talbot har produsert biler hos Valmet. Mellom 2009 og 2011 produserte Valmet den norskutviklede elbilen Think.

## Referanser
Korint-ligaen

**Korint-ligaen** var en føderasjon av greske stater opprettet av Filip II av Makedonia i løpet av vinteren 338/337 f.Kr. som en anordning for hans bruk av greske militære styrker i hans krig mot Persia.

De viktigste punktene var:

* Medlemsstatenes sammensetning da en sluttet seg til var garantert.
* Synedrionet, eller representantenes kongress, skulle møtes i Korint.
* Ligaen skulle reagere for å hindre aggresjon eller undertrykking av medlemsstatene.
* Ligaen skulle opprettholde en armé satt sammen av medlemsstatene i forhold til deres størrelse.
* Filip ble utropt til kommandør av ligaens armé.

I tillegg til ligaens provisjoner, satte Filip garnisoner i Korint, Theben og Ambracia. Han var mektig nok til å gjennomføre dette fordi han nettopp hadde beseiret en allianse av thebanske og atenske styrker i slaget om Chaeronea.
IRCAM

**IRCAM** &ndash; **Institut de Recherche et Coordination Acoustique/Musique** – er et forskningsinstitutt for musikk og lyd og et senter for elektronisk musikk i Paris. Det ligger på Place Igor Stravinsky ved Pompidou-senteret, og er administrativt forbundet med det. Bygget sto ferdig i 1973.

IRCAM ble stiftet i 1970-årene av Pierre Boulez på oppfordring av president Georges Pompidou. I 1992 etterfulgte Laurent Bayle Boulez som instituttets direktør, og fra 2002 har det vært ledet av filosofen Bernard Stiegler.

Lokalene ligger for det meste under bakken. Bygget på torget er tegnet av Renzo Piano.

## Bibliografi
Georgina Born: *Rationalizing Culture: IRCAM, Boulez, and the Institutionalization of the Musical Avant-Garde*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* IRCAMs historie (fransk tekst)
Gatow

**Gatow** [ˈgaːtoː] er en ortsteil i Berlins bydel Spandau. Den er en av de tynnest befolkete orsteiler i Berlin med 3 716 innbyggere. Gatow grenser i sør til Kladow, i nord til Wilhelmstadt, i øst til Havel og i vest til Berlins grense mot Potsdam.

## Historie
Gatow nevnes som *Gatho* første gang i skriftlige kilder fra 1258. I 1558 ble landsbyen innlemmet i den daværende byen Spandau. Etter den andre verdenskrigen tilhørte Gatow den britiske sektor av Vest-Berlin. Den britiske okkupasjonsmakten drev flyplassen Gatow som militærflyplass. Britene passet på at dronning Elisabeth II alltid landet på Gatow når hun besøkte Berlin og ikke på Tempelhof som lå i amerikansk sektor. Flyplassen ble stengt 30. juni 1998. Etter 2003 tilhører det meste av flyplassen ortsteilen Kladow. 

## Severdigheter
Deler av dagens landsbykirke ble oppført på 1200-tallet og er dermed den eldste byggverk i behold i Gatow. Opprinnelig var kirken oppført i rullesten. Kirken ble stadig utvidet gjennom århundrene og de siste store restaureringene fant sted i 1935 og 1953. Altertavlen som er et maleri på tre, er fra 1495 og utført av Michael Wolgemut fra Nürnberg.

Villa Lemm som har strandlinje til Havel (Rothenbücherweg 2) og en tomt på 24 000 m², ble oppført i 1907 av arkitekt Max Werner for skopussmiddelfabrikanten Otto Lemm. Villaen er bygget i engelsk stil, mens terrasseanlegget er i italiensk hagearkitektur. Tomten og huset som regnes blant Berlins vakreste var residens for den britiske bykommandanten under den kalde krigen. Etter den tyske gjenforeningen tilfalt eiendommen Berlin by og var en tid på tale som residens for Tysklands forbundskansler. I 1995 ble eiendommen kjøpt av den tyske forretningsmannen Hartwig Piepenbrock som bor på stedet. Anlegget er ikke offentlig tilgjengelig.

I Gatow ligger tre vakre badestrender ved Havel. Før Berlinmurens fall var badestrendene i Gatow og Kladow de viktigste ved siden av Wannsee.

## Eksterne lenker
*
Portalaksel

En **portalaksel** er en aksel på et kjøretøy hvor drivakselen ikke går inn i senter på hjulnavet.  Hensikten er å heve drivakselen og differensialhuset opp fra terrenget og øke bakkeklaringen.  Det kan også være nedgiring i portalakselen.

Det finnes også portalaksler uten drift, for eksempel foran på de fleste 2-hjulsdrevne traktorer.

Kjøretøyer som bruker portalaksler inkluderer AM General HMMWV, Steyr-Daimler-Puch Pinzgauer, Praga  V3S og Mercedes-Benz Unimog.

## Eksterne lenker
*
Antiokos V Eupator

**Antiokos V Eupator** (gresk: Αντίοχος Εʹ Ευπάτωρ; «av en god far»; født ca. 172, død 161 f.Kr.) var en konge av det hellenistiske Selevkideriket kortvarig i tiden 163–161 f.Kr.. (basert på datoer fra *[[Første Makkabeerbok]]* 6:16 og 7:1).

Han var kun ni gammel da han etterfulgte som konge, ettersom hans far Antiokos IV Epifanes og mor Laodike IV døde i Persia. General Lysias, som hadde blitt etterlatt med ansvaret for Syria av Epifanes, styrte som regent for barnet, selv om han ble utfordret av andre generaler. Det romerske senatet fortsatte å holde på Demetrios I av Soter, sønn av Selevkos IV Filopator og den rettmessige arving av tronen, som gissel. Romerne nektet å gi slipp på ham antagelig for at de betraktet som bedre å at Syria ble styrt i navnet av en gutt og hans regent enn den 22 år gamle Demetrios.

I begynnelsen av Antiokos' styre var det et forsøk fra syerne å undertrykke det jødiske opprøret til makkabeerne i Judea, men det endte i et svakt kompromiss. Etter en militær seier i slaget ved Bet-Sakara, sør for Betlehem, og drapet på Eleazar, en bror av Judas Makkabeus, ble Lysias informert om et opprør i Syria ved at Filip (en fortrolig av Antiokos IV Epifanes som hadde fulgt den tidligere kongen for å erobre Mesopotamia, og som hadde før kongens død blitt gitt oppgaven av oppfostringen av Antiokos V) var kommet tilbake til hovedstaden med den ene halvparten av hæren. Lysias følte seg truet og rådet Antiokos V til å inngå fred med jødene. Jødene aksepterte, men for å sikre seg at de ikke ville gjøre opprør igjen, brøt den unge kongen og hans regent sitt løfte og rev ned Jerusalems murer før de dro.

Da de nådde tilbake til kongedømmet oppdaget de ut at Filip kontrollerte hovedstaden Antiokia, men de beleiret byen og beseiret ham.

Da det romerske senatet fikk høre at Selevkideriket hadde beholdt flere krigsskip og krigselefanter enn hva som var tillatt under fredsavtalen i Apamea fra 188 f.Kr., sendte de en romersk ambassadør til å reise rundt i byene i Syria for å lemleste selevkidenes militærmakt ved å senke krigsskipene og skamfere elefantene. Lysias våget ikke å gjøre noe for å motsette seg romerne, men hans underdanighet gjorde befolkningen så rasende at da den romerske utsendingen Gnaeus Octavius (konsul av 165 f.Kr.) nådde Laodikeia i 162 f.Kr. ble han myrdet.

På denne kritisk tiden klarte Demetrios å flykte fra Roma og ble mottatt i Syria som den ekte kongen. Antiokos V Eupator ble snart henrettet sammen med sin beskytter Lysias, antagelig sommeren 162 f.Kr.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Antiochus V., Eupator», *Jewish Encyclopedia*
* Antiochus V Eupator, oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith
NRKs distriktskontorer

**NRKs distriktskontorer** er lokale divisjoner i NRK, tilpasset etter fylkesgrensene i Norge. Distriktskontorene har blitt justert en rekke ganger opp gjennom NRKs historie, sist 1. januar 2024 I tråd med oppløsningen av Viken, Troms og Finnmark og Vestfold og Telemark fylker ble også flere distriktskontorer splittet opp. Fra 2024 har NRK følgende tolv kontorer:

* **Region Nord**
** NRK Finnmark for Finnmark fylke
** NRK Nordland for Nordland fylke
** NRK Troms for Troms fylke

* **Region Midt**
** NRK Innlandet for Innlandet fylke
** NRK Trøndelag for Trøndelag fylke
** NRK Møre og Romsdal for Møre og Romsdal fylke

* **Region Vest**
** NRK Vestland for Vestland fylke
** NRK Rogaland for Rogaland fylke

* **Region Sørøst**
** NRK Buskerud for Buskerud fylke
** NRK Stor-Oslo for Oslo og Akershus fylker
**NRK Sørlandet for Agder fylke
**NRK Vestfold og Telemark for Telemark og Vestfold fylker
**NRK Østfold for Østfold fylke
***Andre distriktskontorer**
** NRK Sápmi for Sameland
** NRK Kvääni for kvener

## Tidligere distriktskontorer
Tidligere distriktskontorer i NRK inkluderer:
* NRK Oslo og Viken (2020-2024) for Oslo og tidligere Viken fylke (Akershus, Buskerud og Østfold)
* NRK Troms og Finnmark (2003-2012, 2019-2024) for tidligere Troms og Finnmark fylke
* NRK Østafjells (2002-2020) for Buskerud, Telemark og Vestfold fylker.
* NRK Hordaland (1933-2020) for tidligere Hordaland fylke
* NRK Sogn og Fjordane (1979-2020) for tidligere Sogn og Fjordane fylke
* NRK Nord-Trøndelag (1984-2002) for Nord-Trøndelag fylke
* NRK Sør-Trøndelag (1984-2002) for Sør-Trøndelag fylke
* NRK Hedmark (1978-2002) for tidligere Hedmark fylke
* NRK Oppland (1978-2002) for tidligere Oppland fylke
* NRK Vestfold (1991-2002, 2016-2020) for Vestfold fylke
* NRK Telemark (1977-2002, 2016-2020) for Telemark fylke

## Referanser
Gatow lufthavn

**Gatow lufthavn** var en lufthavn i Gatow i Berlins bydel Spandau, åpnet 1. november 1935, der blant annet luftkrigsskole 2 og *[[Luftwaffe (Wehrmacht)|Luftwaffe]]s* luftkrigsakademi holdt til som det tyske luftvåpens viktigste utdannelsesinstitusjoner. Fra 2003 ligger flyplassen i *[[Ortsteil]]* («bydel») Kladow.

På grunn av byggearbeidet tredoblet innbyggerantallet i Kladow seg i løpet av 4 år - fra 1935 til 1939 - til 4.725. De som var beskjeftiget her, ble bosatt i *Arbeitersiedlungen* («arbeiderboliger»), slik som husene langs Schwabinger Weg og *die Schweizerhaussiedlung* («sveitserhusbosetningen») langs Gredinger Straße. I 1935/36 ble *Luftwaffes* krigsskole bygd med adresse Kladower Damm 182-288 (Hellmuth-Hirth-Straße). Sluttregningen for de militære anleggene i Gatow kom på 147 millioner *[[Reichsmark]]*.

Etter andre verdenskrig havnet den i den britiske okkupasjonssektoren av Berlin og ble base for Royal Air Force under navnet RAF Gatow. Den var sentral under Berlinluftbroen, da sovjetiske styrker nektet forsyninger til Vest-Berlin å passere gjennom østtysk område. Lufthavnen mottok i denne perioden ca. tusen tonn forsyninger daglig fra vestmaktene. I løpet av 1970-årene ble aktiviteten på Gatow redusert, til fordel for Tegel lufthavn. Etter Tysklands gjenforening ble basen overlatt til *[[Deutsche Luftwaffe|Luftwaffe]]* igjen. Den består i dag bl.a. av General-Steinhoff-kasernen og Luftwaffemuseet.

Gatows sivile formål etter 1950 inkluderte en rekke offisielle besøk av dronning Elizabeth, som da overnattet i britisk sone på Villa Lemm som ble disponert av den britiske kommandanten.

## Bilder

Fil:Gen._Dwight_D._Eisenhower_talks_with_Lt._Gen._Lucius_B._Clay_at_Gatow_Airport_in_Berlin,_Germany_during_the_Potsdam..._-_NARA_-_198840.tif|General Eisenhower og general og militærguvernør Lucius D. Clay på flyplassen.
Fil:RAF Gatow.jpg|RAF Gatow
Fil:Lage der Berliner Flughäfen.svg|Berlins flyplasser
Fil:RAF-Gatow-main-gate.jpg|Royal Air Force Gatow hovedporten i august 1983


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Museets internettside
Rhinencephalon

**Rhinencephalon** er en del av hjernen, som har funksjoner knyttet til luktesans. Enkelte klassifiserer tilliggende strukturer knyttet til denne funksjonen som en del av rhinencephalon, mens andre betrakter rhinencephalon som det samme som paleopallium.
Pompidou-senteret

**Pompidou-senteret for kunst og kultur** (fransk: *Centre national d'art et de culture Georges-Pompidou*) er en kunstinstitusjon og et berømt byggverk i Paris, oppkalt etter tidligere president Georges Pompidou. 

Det er et komplekst byggverk i området Beaubourg i 4. arrondissement i Paris, nær Les Halles, rue Montorgueil, og Le Marais. Bygget ble formgitt i en radikal høyteknologisk arkitektonisk design av arkitektene Renzo Piano og Richard Rogers, sammen med Gianfranco Franchini. Byggeprosessen begynte i 1971 og sto ferdig i 1977. Arkitektene ville bryte radikalt med det innelukkede preget som tradisjonelle kunstinstitusjoner ofte har. De løste oppgaven ved å sløyfe fasadekledning og legge bærende konstruksjoner og tekniske installasjoner åpent utenpå fasaden. Ventilasjonsanlegget er malt blått, vannrør er grønne, heiser er røde og elektriske kabler gule.

De tre nederste etasjene rommer Bibliothèque publique d'information (Offentlig informasjonsbibliotek) med en særlig stor samling av periodika, plater og filmer. Musée National d'Art Moderne, et museum for moderne kunst og det største i sitt slag i Europa, holder til i fjerde og femte etasje, og i toppetasjen er det skiftende utstillinger. IRCAM, et senter for musikk og akustisk forskning, er i nabobygget, men organisatorisk knyttet til senteret. Grunnet dets lokalisering er senteret lokalt kjent som Beaubourg,  men har navn etter Georges Pompidou, president av Frankrike fra 1969 til 1974 og som bestilte byggverket. Det ble offisielt åpnet av president Valéry Giscard d'Estaing den 31. januar 1977. Per 2006 hadde Pompidou-senteret hatt over 180 millioner besøkende siden 1977, og mer enn 5 209 678 besøkende i 2013, inkludert 3 746 899 for museet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Charlize Theron

**Charlize Theron** (født 1975) er en sørafrikansk og amerikansk skuespillerinne, filmprodusent og modell. 

Faren var av fransk-hugenottisk opprinnelse (han ble skutt av moren i selvforsvar og døde) og moren er av tysk opprinnelse. Hennes morsmål er afrikaans. Theron ble amerikansk statsborger i mai 2007, men har også beholdt sitt sørafrikanske statsborgerskap.

I 2004 vant Theron Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rollen som Aileen Wuornos i *[[Monster (film)|Monster]]*, og hun ble igjen nominert til den 78. Oscar-utdelingen som beste skuespillerinne for filmen *[[North Country]]*. Hun har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. 

## Filmografi (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* 
* 
*
Place Igor Stravinsky

**Place Igor Stravinsky** er en plass i Paris som ligger i Beaubourg-kvarteret, like ved Pompidou-senteret.
Plassen har en rekke beveglige skulpturer og fontener av Jean Tinguely og Niki de St-Phalle, som hver hyller én av Igor Stravinskijs komposisjoner.

På og under plassen ligger IRCAM – Institut de Recherche et Coordination Acoustique/Musique.
Sikorsky UH-60 Black Hawk

**Sikorsky UH-60 Black Hawk** er et mellomstort flerbrukshelikopter. Det er i bruk av militæret i mer enn 20 land, deriblant USA, Australia, Israel og Østerrike. Helikopteret kan brukes til mange forskjellige oppgaver, blant annet taktisk forflytting, elektronisk krigføring og evakuering av sårede. 
Black Hawk ble konstruert for å erstatte Bell UH-1 Iroquois i 1972 og ble satt inn i tjeneste i 1979.

## Liknende varianter

* Sikorsky HH-60 Pave Hawk &ndash; laget spesifikt for å redde nedstyrtede flyvere.
* HH-60J Jayhawk &ndash; kystvaktsvariant for redningsoperasjoner til sjøs.
* SH-60 Seahawk &ndash; variant laget spesifikt for marinen.
* S-70A/C Firehawk &ndash; variant laget for bekjempelse av skogbrann, som blant annet kan ha en fast montert vanntank for slukking fra luften.

## Galleri

Defense.gov_News_Photo_040726-A-1300H-038.jpg|*Black Hawk* brukt under den andre Irak-krigen
Sikorsky UH-60 Black Hawk dimensions.png|Dimensjoner
SIKORSKY UH-60A BLACK HAWK.png|Tegning
HH-60G Pave Hawk.jpg|HH-60 Pavehawk (Irak)


## Eksterne lenker
* Sikorsky UH-60 Black Hawk
Carlo Carafa

**Carlo Carafa** (født 29. mars 1517 i Napoli i Italia, henrettet 4. mars 1561 på Castel Sant'Angelo i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

## Liv og virke
### Familiebakgrunn
Han var nevø til pave Paul IV (1555&ndash;1559). Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (1467), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801) og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).

### Militær
Han gikk i ung alder inn i det militære, som han hadde en dragning mot, og kjempet under markgreven av Vasto i Lombardia og Piemonte, og under hertug Ottavio Farnese av Parma i Flandern og Tyskland. Senere brøt han med de spanske styrker og sluttet seg til Pietro Strozzis styrker og kjempet i krigen mot Siena.

Men så snart hans onkel ble valgt til pave i 1555, trådte han selv inn i den klerikale stand.

### Kardinal
Han ble utnevnt til kardinal i juni 1555 av pave Paul IV og ble hans kardinalnepote. Han ble aldri ordinert, mottok heller ikke de lavere vigsler, ikke desto mindre hadde han *[[San Nicola in Carcere]]* som tittelkirke.

Han delte sin onkels motstand mot spanjolene og dro to ganger til Frankrike for å forhandle med kong Karl II. Kongen av Frankrike gjorde ham til administrator av bispedømmet Cominges, noe paven approberte til tross for de to spanske kardinalers motstand. I 1556 brøt det ut krig mot spanjolene, meg kardinal Carafa dro året etter til Madrid på pavens vegne og fikk fremforhandlet en fredsavtale.

Etter sin retur fra Madrid i 1557 regjerte han og hans brødre så tyrannisk at paven relegerte ham til forskjellige steder: I 1559 ble han sendt til Civitalavini, og derfra til Marino.

Han deltok ved konklavet 1559 som valgte Pius IV. Rett etter konklavet ble han og tre andre arrestert og fengslet i Castel Sant'Angelo. Han ble funnet skyldig i en rekke forbrytelser fra drap til heresi, og dømt til døden. Kardinalen ble strupet ihjel, de tre andre halshogd.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Antonio Carafa

**Antonio Carafa** (1538–1591) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

## Liv og virke
I 1559 måtte han forlate Roma på grunn av pave Paul IVs forfølgelse av Carafaene. Han dro til Abruzzo og deretter til Padova, og til slutt til Napoli. Da Carafaene ble rehabilitert av pave Pius V kom han tilbake til Roma.

### Kardinal
Han ble utnevnt til kardinal i mars 1568 av pave Pius V, med *[[Santi Giovanni e Paolo (Roma)|Santi Giovanni e Paolo]]* som tittelkirke. Sene ble han overført til *[[Santa Maria in Cosmedin]]* og så til *[[Santa Maria in Via Lata]]*. Han ble aldri ordinert.

Han var president for kommisjonen som reviderte Vulgata, og var prefekt for Kongregasjonen for det tridentinske konsil.

Han deltok ved konklavet 1572 som valgte pave Gregor XIII, konklavet 1585 som valgte pave Sixtus V, konklavet september 1590 som valgte pave Urban VII, og konklavet desember 1590 som valgte pave Gregor XIV.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801) og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Aleksander I Balas

**Aleksander I Balas** (gresk: Ἀλέξανδρoς Bάλας; *Belas* (fra Bel, semittisk for «herre»); født ukjent - død 146 f.Kr.) var en motkonge i det hellenistiske Selevkideriket i tiden 150–146 f.Kr. Hans motstander var Demetrios I Soter, den lovmessige kongen, og deretter dennes sønn Demetrios II Nikator.

## Antatt bedrager

Han var en innfødt fra Smyrna, og kom fra beskjedne kår, men utga seg for å være en sønn av Antiokos IV Epifanes og Laodike VI, og således en legitim arving til tronen av Selevkideriket. Sammen med sin søster Laodike VI, ble den unge Aleksander «oppdaget» av Herakleides, en tidligere minister av Antiokos IV og en bror av Timarkos, en usurpator i Media som hadde blitt henrettet av den regjerende kong Antiokos I Soter.

## Avhengig av Egypt
Aleksanders krav ble anerkjent av det romerske senatet, kong Ptolemaios VI Filometor i Egypt og andre som hadde egne motiver for å skape uro i Selevkideriket. Blant annet fikk han støtte fra hasmoneiske lederen i Judea, Johannes Hyrkanos i bytte for anerkjennelse, og jødiske soldater spilte en rolle under borgerkrigen i Selevkideriket.

Han giftet seg med Kleopatra Thea, et medlem av ptolemeerdynastiet i Egypt. I begynnelsen var han ikke suksessfull, men klarte til sist å beseire Demetrios I Soter i 150 f.Kr. Johannes Hyrkanos beseiret samtidig Demetrios' hærfører Apollonios.

Da han ble herre over hele riket er det sagt han henga seg til et liv med skjørlevnet. Hva enn sannheten er bak dette, var den unge kongen avhengig av støtte fra Egypt og preget til og med mynter med de karakteristiske trekkene til kong Ptolemaios I Soter.

## Beseiret
Demetrios I Soters sønn Demetrios II Nikator profitterte på muligheten til å gjenvinne tronen. Aleksanders svigerfar, Ptolemaios VI Filometor, byttet side og støttet Demetrios II, og Aleksander ble beseiret i slaget ved Antiokia i 145 f.Kr. (tidvis også kalt for slaget ved Oenoparus) av de felles styrkene til Demetrios II og Ptolemaios VI. Selv om de sistnevnte vant seieren og tvang Aleksander på flukt, ble Ptolemaios VI dødelig såret i slaget.

Aleksander I Balas flyktet sørover og søkte tilflukt hos en fyrste hos nabateere sør for Judea, men denne fyrsten ønsket å holde seg inne med Egypt, hogde hode av ham og sendte det til Ptolemaios VI som da allerede var død fra sine sår. I Syria giftet Demetrios II Nikator seg med Aleksanders hustru Kleopatra Thea i 148 f.Kr. og overtok tronen.

## Referanser


## Litteratur
* *[[Første Makkabeerbok]]*, 10 ff.
* Junianus Justinus, xxxv. 1 & 2
* Josefus: *Ioudaike archaiologia (Jødisk forhistorie)* xiii. 2
* Appian: *Syriaka (Syriske krig)* 67
* Polybios: xxxiii. 14.

## Eksterne lenker
* «Alexander Balas», oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith
Personvernnemnda

**Personvernnemnda** er en norsk, statlig nemnd som behandler klager på Datatilsynets vedtak. Nemnda ble opprettet i 2001 og har syv medlemmer som oppnevnes for fire år, med adgang til gjenoppnevning for ytterligere fire år. Lederen og nestlederen oppnevnes av Stortinget mens de øvrige fem medlemmene oppnevnes av Kongen i statsråd.

Jon Bing var nemndas første leder og satt fra 2001 til 2009.  Han ble etterfulgt av Eva I.E. Jarbekk, som vil sitte til 2017.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Personvernnemnda
* Personopplysningsloven § 43
Hårek av Tjøtta

**Hårek fra Tjøtta** (født 965 i Alstahaug, død 1036) var en vikinghøvding fra Tjøtta på Helgeland, i all vesentlighet kjent fra diverse beretninger om den tids stridigheter. Han regnet seg til ætten av Harald Hårfagre, og var sønn av Øyvind Skaldespiller som regjerte på Tjøttagodset. Hårek overtok gård og etterhvert tilgrensende eiendommer, og ble en av områdets rikeste med rett til innkreving av finneskatten. Han giftet seg med Ragnhild av Giskeætten.

Hårek var en tid lendmann under Olav Tryggvason og senere Olav Haraldsson. Dog, uenighet om avlønningen (sysselet) gjorde at Hårek, sammen med Tore Hund kom i opposisjon, og blant annet stoppet Olav Tryggvason på dennes tokt nordover i 996. Likevel var kongen innom i 999 og døpte Hårek.

Hårek blir nevnt av Snorre Sturlason for klammeri med familien Grankjellson av Dønnesgodset i anledning retten til å høste fjær og andre herligheter på kysten av Helgeland. I 1027 raidet Hårek øyene for fjær, men fangsten, menn og mangt ble tapt da de ble oppdaget av eieren Grankjell og sønnen Åsmund Grankjellson på tilbakevegen. Hevntoktet året etter innebar en nedbrenning av Grankjellsons gods og Grankjell ble da drept.

Hårek var med og ledet bondehæren under Slaget på Stiklestad i 1030 da nevnte Olav Haraldsson ble drept. Under et besøk sørover til kong Magnus Olavsson I (avdødes sønn) i Trondheim seks år senere ble Hårek øksedrept av kongens assistent, den nevnte nabo Åsmund Grankjellson som herved fikk sin hevn. Så sies det av Snorre Sturlasson.

Tjøttaspelet omhandler Hårek på Tjøtta og hans hus.

## Referanser


## Litteratur
* 
*
Hôtel de Ville (Paris)

**Hôtel de Ville** er rådhuset i den franske byen Paris. Bygningen ligger på Seinens høyre bredd i 4. arrondissement. Foruten å huse byadministrasjonen og borgermesteren, brukes huset til større mottakelser. Dagens bygg ble bygget mellom 1874 og 1882 og var tegnet avThéodore Ballu og Pierre Deperthes.

Bygningen er det tredje rådhuset som har stått på samme sted. Det første rådhuset ble bygget i 1357 og stod frem til 1533, da det ble erstattet med et nytt bygg som ble brent ned under Pariserkommunen i 1871. Den andre rådhuset var sentrum for mange viktige hendelser i fransk historie, som under den franske revolusjonen i 1789 og Julirevolusjonen i 1830. Det var stedet hvor Alphonse de Lamartine proklamerte den andre republikk i 1848 og Léon Gambetta og general Louis Jules Trochu den tredje i 1870. 

Etter frigjøringen av Paris i 1944 holdt Charles de Gaulle en tale fra balkongen på dagens rådhus. 

Det nærliggende Bazar de l'Hôtel de Ville (BHV) er et varemagasin med navn etter rådhuset. Under Sommer-OL 2024 var plassen utenfor rådhuset startområde for maraton.  

Rådhuset har gitt navn til den nærliggende metrostasjonen Hôtel de Ville.   

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alfonso Carafa

**Alfonso Carafa** (født 16. juli 1540 i Napoli i Italia, død 29. august 1565 i Monteoliveto ved Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler, og ble erkebiskop av Napoli 1557 da han var 17&nbsp;år &ndash; han ble ikke bispeviet før 1565.

Han ble utnevnt til kardinal i mars 1557 av pave Paul IV, med *[[Santi Giovanni e Paolo (Roma)|Santi Giovanni e Paolo]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1559 som valgte pave Pius IV.

I 1560 ble han falskt anklaget for å ha fjernet visse ting fra det apostoliske kammer og holdt innesperret på Castel Sant'Angelo i flere måneder, fratatt sine verv i Roma, dømt til bøter på 1&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;gullscudi og beordret utvist fra Roma. Etter at han hadde gjenvunnet pave Pius IVs tillit fikk han i 1562 vende tilbake til sitt erkebispedømme.

Han var grandnevø til pave Paul IV. Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (1467), Carlo Carafa (1555), Antonio Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801) og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Gangesgavial

**Gangesgavialen** er en art som hører til krokodiller.

Den kan bli over seks meter lang, men sjelden mer enn 4,5&nbsp;m. Voksne hanner har en kraftig utvekst på snuten. Gavialen er ikke farlig for mennesker, men kan spise lik som kastes i elvene.

Den er hjemmehørende i India, Burma, Pakistan, Bangladesh og Nepal.

Paringssesongen er i løpet av november og desember og godt inn i januar. Eggleggingen foregår i den tørre sesongen i løpet av mars, april og mai. Dette er fordi elvene krymper litt i den tørre sesongen og den sandete elvebredden er tilgjengelig. Mellom 30 og 50 egg blir lagt i hullet som hunngavialene graver opp før det blir dekket nøye over. Etter ca. 90 dager kommer ungene ut av eggene. Det ser ikke ut til at mødrene hjelper ungene når de skal komme ut i vannet etter at de klekkes. Det er sannsynligvis fordi deres kjever ikke er egnet for å bære ungene, på grunn av de svært spisse tennene. Men mødrene passer på ungene en tid etter at de har kommet ut i vannet.

## Eksterne lenker
*
NSM

**NSM** har flere betydninger:

* Norsk Skogfinsk Museum
*Nasjonal sikkerhetsmyndighet 
*Naval Strike Missile 
*Norges sterkeste mann
*Norsk sjøfartsmuseum
Yates County

**Yates County** er et fylke i den amerikanske delstaten New York. Det har  innbyggere. Fylket har sitt navn fra guvernør Joseph C. Yates.

Fylket ble grunnlagt 5. februar 1823. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Defibrillering

**Defribrillering** er en medisinsk metode for å regulere hjertets arbeidsrytme.

I de aller fleste tilfellene av plutselig hjertestans hos voksne er den første hjerterytmeforstyrrelsen, arytmifibrillering (hjerteflimmer). Det betyr at hjertets normale, kraftige sammentrekninger erstattes av ukontrollert skjelving i hjertemuskulaturen. Denne skjelvingen, fibrilleringen, er ikke effektiv og fører til at hjertet ikke lenger pumper blod ut i kroppen. Pasienten mister umiddelbart bevisstheten, og dersom fibrilleringen ikke behandles i løpet av få minutter, vil pasienten dø.

Den eneste effektive behandlingen av fibrillering er å gi et støt med strøm (defibrillering). Apparatet som brukes til dette kalles en defibrillator. For hvert minutt som går uten at en defibrillator brukes, synker sjansen for overlevelse med om lag ti prosent. Vekselsstrøm-defibrillator ble innført som klinisk metode av amerikaneren Lown i 1962.

Det er viktig å merke seg at overlevelsen også er langt bedre dersom basal hjerte-lunge-redning («gjenoppliving») startes umiddelbart enn om dette utsettes.

## Eksterne lenker
*Automated External Defibrillators
Kvartermester I klasse

**Kvartermester I klasse** var en militær grad i Sjøforsvaret som tilsvarte oversersjant i Hæren og vingsersjant i Luftforsvaret, og lå plassert mellom kvartermester og flaggkvartermester.

Gradene kvartermester I klasse og flaggkvartermester opphørte 1. juli 1975, og befalet fikk henholdsvis offisersgradene fenrik og løytnant. Hærordningen av 1. januar 1977 gjorde at de eldste av de gamle flaggkvartermestrene fikk kapteinløytnants grad.

## Se også
* Militære grader i Norge

## Referanser
Vingkaptein

**Vingkaptein** var en militær grad i Luftforsvaret som ble opprettet i 1962 sammen med graden vingløytnant. Vingkaptein og vingløytnant hadde ingen korresponderende grader i de to andre forsvarsgrenene, og ble avskaffet ved utgangen av 1972.

## Se også
* Militære grader
Tjøtta internasjonale krigskirkegård

**Tjøtta internasjonale krigskirkegård** er en krigskirkegård for ofre fra andre verdenskrig, som ligger på Nordøya på Tjøtta i Alstahaug kommune på Helgeland i Nordland. Her er gravene til omkomne sovjetrussere, tyskere, serbere, tsjekkere og nordmenn fra fange- og troppetransportskipet MS «Rigel» som ble bombet av britiske fly høsten 1944. Omkring 2&nbsp;570 mennesker døde i den største enkelttragedien i Norge under andre verdenskrig og landets verste skipsforlis. 1&nbsp;011 er gravlagt på Tjøtta, de øvrige forsvant i havet. Kirkegården stod ferdig i 1971.  

Ved siden av ligger Tjøtta sovjetrussiske krigskirkegård med sovjetrussiske krigsfanger som døde ulike steder i Nord-Norge, og som ble flyttet hit i 1951 i det som kalles Operasjon Asfalt.

## Bakgrunn

«Rigel»-katastrofen representerer i antall døde en av de største katastrofene under krigen. Fangeskipet «Rigel» var på tur sørover da britiske fly bombet skipet den 27. november 1944. I Narvik og Bodø hadde skipet tatt om bord 2248 russiske krigsfanger, 103 tyske fanger og også noen serbere, tsjekkere og nordmenn. I tillegg var det noen hundre mann tysk eskorte og norsk bemanning slik at man antar at det var 2838 personer om bord i transportskipet. Av disse døde 2457, og dette er et av de største skipsforlis i verden.  

Norske krigskirkegårder ble lenge forvaltet av Krigsgravtjenesten, men ansvaret for gravregister og annen dokumentasjon om krigsgravene er tillagt Falstadsenteret.

## Se også

* «Rigel»-katastrofen
* Tjøtta sovjetiske krigsgravplass

## Referanser


## Litteratur
* Soleim, Marianne Neerland (2004): *Sovjetiske krigsfanger i Norge 1941-1945 - antall, organisering, repatriering*. Doktoravhandling. Institutt for historie. Universitetet i Tromsø. Spartacus forlag, ISBN 9788230400432

## Eksterne lenker
*  ''60 års taushet og tristesse.'' Kronikk av Halvor Fjermeros i Dagbladet 4. juli 2013.
Barneombudet

**Barneombudet** er en statlig uavhengig institusjon.  

Barneombudsloven fra 1981 slår fast at hovedoppgaven til Barneombudet er å fremme barns interesser i samfunnet og følger med på utviklingen av barns oppvekstsvilkår. I 1998 ble loven endret, slik at Barneombudet også skal følge med på om norsk rett og forvaltningspraksis samsvarer med de forpliktelser Norge har påtatt seg ved å ratifisere FNs konvensjon om barns rettigheter. 

Norge var det første landet i verden som etablerte et Barneombud i 1981. Bakgrunnen for opprettelsen var en økende bevissthet utover 1970 - tallet om at barn var en svak gruppe i samfunnet, uten stemmerett, og med mindre muligheter til å påvirke beslutninger som var relevant for dem. Etter mange og lange diskusjoner besluttet regjeringen at barn i Norge trengte et ombud som kunne tale barnas sak. 

Barneombudet ansettes i en åremålsstilling på seks år og stillingen utnevnes av Kongen i statsråd. Fram til 2012 kunne ombudet sitte i opptil to perioder på fire år. I dag er den offisielle utnevnelsen for seks år, uten mulighet til forlengelse. 

Mens Barneombudet kontor i starten var en person, med et lite sekretariat, er ombudet i dag et kontor med 20 ansatte som jobber for å fremme barns rettigheter i Norge. Nåværende barneombud, Mina Gerhardsen, ble utnevnt i mai 2024 og leder kontoret frem til 2030.

## Oppgaver
Barneombudet er en statlig uavhengig institusjon som betyr at ombudet står fritt til å gjøre egne prioriteringer og til å kritisere myndighetene om det vurderes som nødvendig.  Administrativt er Barneombudet underlagt Barne- og familiedepartementet, og mottar driftsmidler fra dem.  

Barneombudet har en treårig strategi, der det sittende barneombud gir føringer om hvilke fagområder kontoret skal prioritere i sin åremålsperiode. Arbeidet er organisert i fire arbeidsmetoder:

* overvåkning
* påvirkning
* opplæring 
* veiledning

## Historikk

### Liste over barneombud

## Referanser


## Eksterne lenker
* Barneombudets nettside
Furer

**Furer** var en norsk underoffisergrad fra ca. 1500 til 1930, og lå mellom kommandersersjant og sersjant. Karl III Johan var furer i den franske hæren fra den 21. juni 1786 til den 8. mai 1788, da han ble forfremmet til kommandersersjant.
## Sverige
Furir (OR-5) er en svensk militær grad for gruppebefal.
## Referanser

## Se også
* Militære grader
Kommandersersjant

**Kommandérsersjant** er den nest høyeste spesialistbefalgraden i Hæren og Luftforsvaret. 

Kommandérsersjant er gjeninnført som grad innstilt på OR8 nivå i forbindelse med innføringen av ordningen for militært tilsatte. Tilsvarende grad i Sjøforsvaret er orlogsmester.

Kommandérsersjant som er sjefssersjant i sin avdeling har distinksjon med en stjerne i midten. 

## Historie
Inntil 1930 var kommandérsersjant en norsk underoffisergrad i Hæren og lå mellom fanejunker og furer.

## Kommandérsersjant (OR 8) i ulike land
* Canada: Master Warrant Officer
* Danmark: Seniorsergent
* Finland: Överfältväbel
* Frankrike: Adjudant
* Nederland: *Ingen tilsvarende*
* Sverige: Förvaltare
* Tyskland: Stabsfeldwebel
* First Sergeant/Master Sergeant (Army); Senior Master Sergeant (Air Force)
* Storbritannia: Warrant Officer Class 2

## Se også
* Militære grader
*Fanejunker
*Furer

## Referanser
Subramanyan Chandrasekhar

**Subramanyan Chandrasekhar** (1910–1995) var en indisk astrofysiker. Han er mest kjent for sitt arbeid med stjerners livsløp. For dette arbeidet fikk han nobelprisen i fysikk i 1983, sammen med  William Alfred Fowler. 

Chandrasekhars grense er grensen for hvor tung en hvit dverg kan bli før den gjennomgår ytterligere gravitasjonskollaps til en nøytron-stjerne eller et sort hull.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Sumramanyan Chandrasekhar var fra en tamilsk brahminfamilie i Lahore i det som da var Britisk India (senere Pakistan). Faren hans, Chandrasekhara Subrahmanya Ayyar (1885–1960), var regjeringsrevisor og en dyktig karnatisk fiolinist; moren Sita Balakrishnan (1891–1931) oversatte blant annet *[[Et dukkehjem]]* av Henrik Ibsen til tamilsk. Nobelprisvinner i fysikk C.V. Raman var Chandrasekhars halvbror.

Familien flyttet fra Lahore til Allahabad i 1916, og slo seg til slutt med i Madras i 1918.

### Forskning, karriere
Subrahmanyan Chandrasekhar ble først utdannet hjemme før han ble student ved *Hindu High School* i Madras  i det sørøstlige India. Senere studerte han fysikk ved *Presidency College* i samme by. I 1930 mottok han et statlig stipend for å studere ved University of Cambridge og gikk inn på Trinity College under R.H. Fowler. Under sjøreisen fra India til Storbritannia brukte Chandrasekhar anledningen til å beregne den maksimale masse en stjerne kan ha uten å bli en supernova og deretter et sort hull. Resultatet er senere blitt kjent som chandrasekhars grense.

I Europa studerte Chandrasekhar ett år ved Institutt for teoretisk fysikk i København, der han møtte Niels Bohr. Han tok doktorgraden i 1933. I 1936 giftet han seg med Lalitha Doraiswamy, som også hadde studert ved *Presidency College*.

På en konferanse i 1935 ble den unge Chandrasekhars hypoteser om kritisk massegrense for hvite dverger offentlig latterliggjort av Sir Arthur Eddington, som da ble ansett som en absolutt autoritet innen astrofysikk. Chandra ble også marginalisert av sine andre Cambridge-kolleger, som støttet Eddingtons standpunkt. Uten store utsikter begynte Chandrasekhar å vurdere muligheten for et oppdrag utenfor Storbritannia: dette ble virkeliggjort i 1937 da han dro til University of Chicago. 

Subrahmanyan Chandrasekhar virket ved University of Chicago til sin død i 1995 i en alder av 85 år.

Romteleskopet Chandra fikk navnet sitt til minne om Chandrasekhar.

## Priser (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
Filippo Carafa della Serra

**Filippo Carafa della Serra** (italiener, død 22. mai 1389) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble utnevnt til kardinal i 18. september 1378 av pave Urban VI. Han var da erkediakon i Bologna.

Filippo Carafa della Serra tilhørte en slekt som gjennom flere århundrer skulle forsyne Den katolske kirke med geistlige på mange nivåer. Andre kardinaler i samme slekt var Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555); Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church