Siegfried Lenz

**Siegfried Lenz** (1926–2014) var en tysk forfatter og journalist. Han regnes som en av etterkrigstidens sentrale tyske prosaforfattere og var tilknyttet Gruppe 47. Lenz er særlig kjent for romanen *[[Tysktime]]* (*Deutschstunde*, 1968), som tematiserer lydighet, plikt og personlig ansvar under nazismen. Hans forfatterskap omfatter romaner, noveller, skuespill og essays, ofte med etisk og politisk engasjement.

## Liv og virke
### Bakgrunn, ungdom og krigsår
Lenz var sønn av en tolltjenestemann. Faren døde tidlig og moren og døtrene flyttet fra Lyck, mens Siegfried som allerede var i skolealder ble igjen hos bestemoren. Etter avsluttet *krigsartium* i 1943 ble han innkalt til militærtjeneste i marinen.

Dokumenter fra *Berliner Bundesarchiv* viser at Lenz ble medlem av NSDAP 12. juli 1943. Ifølge ham selv, kjente han selv ikke til dette før 2007 og gikk ut fra at han var blitt kollektivt innmeldt uten å ha blitt informert.

Rett før andre verdenskrig tok slutt deserterte han i Danmark og ble under flukt fanget i Schleswig-Holstein og satt i britisk krigsfangenskap. Her arbeidet Lenz som tolk for en britisk løslatelseskommisjon.

### Student, journalist, forfatter
Etter krigen studerte Lenz filosofi, engelsk språk og litteratur ved Universitetet i Hamburg, men avbrøt studiene før avsluttende eksamen for å arbeide som praktikant i dagsavisen *[[Die Welt]]*. I perioden 1950 til 1951 var han redaktør i samme avis. Her møtte han Liselotte (død 5. februar 2006) som illustrerte noen av hans bøker. De giftet seg i 1949.

Siegfried Lenz har skrevet 14 romaner og flere hundre andre arbeider, som artikler, novellesamlinger, essays, hørespill og skuespill. Han ble tildelt Goetheprisen i Frankfurt på 250-årsdagen for Goethes fødsel.

Ifølge Hanjo Kesting hører han ved siden av Heinrich Böll og Günter Grass «til de bestemmende og fremragende forfattere i tysk etterlitteratur».

Til å begynne med var Lenz fremfor alt påvirket av Ernest Hemingway, som hadde åpnet for ham en vei til en selvforståelse. I 1960-årene distanserte han seg fra Hemingway og vendte seg fremfor alt mot sitt beundrede forbilde William Faulkner Lenz' konvensjonelle fortellerstil, som minner om fortellinger fra 1800-tallet, førte til at noen kalte ham tradisjonalist og gammelmodig. Marcel Reich-Ranicki kalte ham «den gode tvileren», Hanjo Kesting beskriver hans likefremhet og humor som sentrale egenskaper og som preger hans verker like meget som «epikerens innstilling om heller å forstå enn å fordømme verden og menneskene». Samtidig forble Lenz også pedagogisk; ifølge eget utsagn ville han påvise at «det finnes rette og gale handlinger».

Kort før Lenz' død ble det funnet om lag 80 tidligere ukjente dikt, som han skal ha skrevet mellom 1947 og 1949. Temaene var hans krigsopplevelser og den tyske etterkrigstidens problemer.

## Bibliografi
* 1951 *Es waren Habichte in der Luft*, roman
* 1953 *Duell mit dem Schatten*, roman
* 1955 *So zärtlich war Suleyken*, historier
* 1956 *Das schönste Fest der Welt*
* 1957 *Der Mann im Strom*, roman,
* 1958 *Jäger des Spotts. Geschichten aus dieser Zeit*, fortelling
* 1945 *Lukas, sanftmütiger Knecht*, fortelling
* 1959 *Brot und Spiele*, roman
* 1960 Das Feuerschiff, fortelling (norsk tittel *[[Fyrskipet]]*, oversatt av Lotte Holmboe) ISBN 82-03-07793-5
* 1961 *Zeit der Schuldlosen*, scenisk verk
* 1962 *Stimmen der See*, fortelling
* 1963 *Stadtgespräch*, roman
* 1964 *Das Gesicht*, scenisk verk
* 1964 *Lehmanns Erzählungen* 
* 1965 *Der Spielverderber*, fortelling
* 1967 *Haussuchung*, scenisk verk 
* 1968 *Deutschstunde* (norsk tittel *[[Tysktime]]*, oversatt av Lotte Holmboe) ISBN 82-525-3649-2
* 1968 *Leute von Hamburg*, fortelling
* 1970 *Beziehungen*, essay
* 1970 *Die Augenbinde*, scenisk verk
* 1971 *Die Herrschaftssprache der CDU,* tale
* 1971 *Verlorenes Land – Gewonnene Nachbarschaft*, tale 
* 1971 *So war das mit dem Zirkus*, barnebok
* 1973 *Das Vorbild* (norsk tittel * [[Forbildet]] *, oversatt av Lotte Holmboe) ISBN 82-525-0501-5
* 1973 *Wie bei Gogol*, fortelling
* 1975 *Der Geist der Mirabelle*, fortelling
* 1975 *Einstein überquert die Elbe bei Hamburg*, fortelling
* 1978 *Heimatmuseum* (norsk tittel *Forhistorien*, oversatt av Carl Fredrik Engelstad) ISBN 82-03-10606-4
* 1980 *Drei Stücke*, scenisk verk
* 1980 *Gespräche mit [[Manès Sperber]] und [[Leszek Kołakowski]]*
* 1981 *Der Verlust*, roman
* 1982 *Über Phantasie: Gespräche mit [[Heinrich Böll]], [[Günter Grass]], [[Walter Kempowski]], [[Pavel Kohout]]*,
* 1983 *Elfenbeinturm und Barrikade. Erfahrungen am Schreibtisch*, essay
* 1984 *Ein Kriegsende*, fortelling
* 1985 *Exerzierplatz* (norsk tittel *Ekserserplass*, oversatt av Kari og Kjell Risvik) ISBN 82-03-15203-1
* 1987 *Das serbische Mädchen*, fortelling
* 1990 *Die Klangprobe* (norsk tittel: *Klangprøven*, oversatt av Kari og Kjell Risvik) ISBN 82-03-16535-4
* 1992 *Über das Gedächtnis. Reden und Aufsätze*, taler og avhandlinger
* 1994 *Die Auflehnung* (norsk tittel *Opprøret*, oversatt av Kari og Kjell Risvik) ISBN 82-03-20172-5
* 1996 *Ludmilla*, fortelling
* 1998 *Über den Schmerz*, essay
* 1999 *Arnes Nachlaß*, roman 
* 2001 *Mutmaßungen über die Zukunft der Literatur*, essay
* 2003 *Fundbüro*, roman
* 2004 *Zaungast*,
* 2008 *Schweigeminute,* novelle (norsk tittel (2009) *[[Ett minutts stillhet (Siegfried Lenz)|Ett minutts stillhet]]*, oversatt av Kari og Kjell Risvik) ISBN 978-82-03-21193-5
* 2009 *Landesbühne*, noveller, Hoffmann und Campe, Hamburg 2009 ISBN 978-3-455-30665-1
* 2009 *Der Ostertisch*, fortelling

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*