Svetlana Aleksijevitsj

**Svetlana Aleksandrovna Aleksijevitsj** (russisk: Светла́на Алекса́ндровна Алексие́вич; belarusisk: Святлана Аляксандраўна Алексіевіч – *Svjatlana Aljaksandrawna Aljeksijevitsj*; født 31. mai 1948 i Stanyslaviv i Sovjetunionen, dagens Ivano-Frankivsk i Ukraina) er en belarusisk journalist og forfatter som skriver på russisk. I 2015 mottok hun Nobelprisen i litteratur *«för hennes mångstämmiga verk, ett monument över lidande och mod i vår tid»*. Hun er den første belaruseren som har vunnet en Nobelpris i litteratur.

Hennes sakprosa har blitt oversatt til mer enn 30 språk og er opphav til en rekke filmer.

## Liv og virke

### Bakgrunn
Moren hennes var ukrainer, og faren belarusisk soldat, som etter at hæren demobiliserte store kull soldater tok med seg sin familie tilbake til Kapatkevij, en landsby i Belarus. Etter krigen fantes det knapt menn igjen i landsbyen. 

Aleksijevitsj vokste opp i en lærerfamilie. Etter å ha studert journalistikk ved det belarusiske statsuniversitet i Minsk arbeidet hun som journalist og lærer.  Hun arbeidet for en rekke aviser, også som korrespondent for det litterære magasin *Neman*.

I 2000 forlot hun Belarus. ICORN ga henne et sted å bo etter at hun ble forfulgt i hjemlandet, hun har som et resultat av dette bodd i Paris, Göteborg og Berlin. I 2011 flyttet hun tilbake til Minsk.

### Forfatter

Aleksijevitsj valgte å prøve seg som forfatter etter å ha blitt kjent med den belarusiske forfatteren Ales Adamovitsj' arbeider. Gjennom Adamovitsj fant hun en arbeidsmetode og betraktelsesmåte som stemte med hennes ambisjoner om å gi «vanlige» mennesker en stemme i litteraturen. Ales Adamovitsj kalte de kollektivromaner han var medforfatter til for «roman-oratorier», «vitnesmålsromaner» og «episke kor». Ut fra disse idéene skulle Aleksijevitsj forut for hver bok og hvert emne ha samtalt med hundrevis av personer og samlet stemmer og vitnesbyrd om mennesket i Sovjetunionen. Hennes stil har blitt kalt polyfon, eller flerstemmig, ettersom det virker som om kildene og intervjuobjektene som snakker direkte til leserne i en muntlig form. Aleksijevitsj selv begrenser seg til å komme med kommentarer som er absolutt nødvendige for at leseren skal forstå sammenhengen. Disse passasjene er imidlertid, ifølge *Badische Zeitung,* mesterlig fortellerkunst der litteratur og kvalitetsjournalistikk møtes.  

Hennes debutbok var *[[Krigen har intet kvinnelig ansikt]]* fra 1985. Den bygger på hundrevis dybdeintervjuer av kvinner som kjempet i eller for Den røde armé under andre verdenskrig. Boka møtte motbør i den sovjetiske sensuren fordi den utfordret offisielle krigsheltemyter og kom derfor først ut i sensurert og omarbeidet utgave i 1980-årene. I 2014 ble den oversatt til norsk.

Aleksijevitsjs mest suksessrike bok er *Bønn for Tsjernobyl*. Den skildrer ettervirkningene av Tsjernobyl-ulykken i 1986 basert på nærmere tusen intervjuer med vitenskapsmenn, enker, soldater, brannmenn, evakuerte, mødre og tilbakeflyttere som var rammet av kjernekraftulykken. En femdel av intervjuene inngår i boka. Men boka er også en skildring av «sovjetmennesket» og begynnelsen på det sovjetiske imperiets undergang. 

Etter at president Lukasjenko kom til makten i Belarus i 1994, ble hun undertrykt av regimet i landet, som et resultat av dette er bøkene hennes forbudt i landet. Før bøkene ble forbudt var de ikke spesielt populære, mest på grunn av at flere private forlag ikke ønsket å publisere dem. Kun to av bøkene hennes har blitt gitt ut i Belarus, *Bønn for Tsjernobyl* og *Slutten for det røde mennesket.* Dermed er hun mer kjent i resten av verden enn i Belarus.

Aleksijevitsj har vunnet en rekke priser, blant annet Tucholskyprisen i 1996 og i 2013 De tyske bokhandlernes fredspris. Hun gjestet litteraturfestivalen på Lillehammer i mai 2014.

## Bøker på norsk
* *Frihet, mennesket, litteraturen og Russland* Kagge 2018. Foredrag holdt ved tre ulike anledninger (Oslo 2017, Frankfurt am Main 2013 og Stockholm 2015) oversatt fra russisk av Hege Susanne Bergan og Alf B. Glad  
* *De siste vitnene : solo for barnestemme* 
* *Kister av sink*  oversatt fra russisk av Alf B. Glad, Kagge 2015  
* *Slutten for det røde mennesket : tiden second hand* ; oversatt fra russisk av Dagfinn Foldøy, Kagge Forlag 2015 
* *Bønn for Tsjernobyl*: Solum Forlag, 2014, oversatt av Hege Susanne Bergan, 
* *[[Krigen har intet kvinnelig ansikt]]*, utgitt av Kagge Forlag, oversatt fra russisk av Alf B. Glad 
* *Kvinner. Moderne kvinnelige sovjetiske forfattere*, noveller, Svetlana Aleksijevitsj m.fl., Falken forlag, Oslo 1988, oversatt av Natalia Dobrowen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*