open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lingua Franca Nova

**Lingua Franca Nova** (LFN)  er et kunstig internasjonalt hjelpespråk lansert på Internett i 1998 av dr. C. George Boeree, professor i psykologi ved Shippensburg University i Pennsylvania.

Et annet planspråk med nesten samme navn blei lansert på slutten av 1800-tallet; Lingua Franca Nuova. Men det nye Lingua Franca Nova har ingen forbindelse med dette gamle prosjektet.

Inspirasjonen til språket var både det opprinnelige lingua franca, et kreolspråk, og nyere tids forskning om kreoler. På 1800-tallet pekte den tyske kreolforskeren Hugo Schuchardt på likhetene mellom volapük og naturlige kreolspråk, og flere filologer har senere pekt på likhetene mellom esperanto og flere andre kunstige språk og kreoler. Lingua Franca Nova er av de første internasjonale hjelpespråk som bevisst har brukt forskningsresultater om fellestrekk ved kreolspråkenes grammatikk som et mønster.

Språket bygger på fransk, italiensk, spansk, portugisisk og katalansk. Den kreoliserte grammatikken er ekstremt isolerende, for eksempel bøyes ingen verb, men tidene uttrykkes med hjelp av tidsadverb.

Boeree ønska at språket skulle være umiddelbart forståelig på samme måte som *nylatinske* hjelpespråk som Interlingua/IALA og Interlingue. Men samtidig ville han ha han en regelmessig grammatikk. Som i esperanto, volapük og Idiom Neutral er stavemåten regelmessig og uten unntak, én bokstav for hver lyd og én lyd for hver bokstav. Som i Interglossa er ordstillinga strengt regelmessig. Stavemåten på LSF med bruk av 21 bokstaver er standardisert både for det latinske, det kyrilliske og det greske alfabetet.

Dette programmet er uttrykt i slagordet *Lingua Franca Nova – la creol per la mundo!* (*Lingua Franca Nova – kreolspråket for verden!*)

Språket er ikke vernet av opphavsrett, og heller ikke strengt stabilt. Språkskaperen Boree godtar i prinsippet endringsforslag.

Det er anslått at om lag 30 kan snakke Lingua Franca Nova.

Ei gruppe brukere av LFN er aktive på Internett. Ei diskusjonsliste på Yahoo hadde om lag 155 medlemmer i juni 2006. Et wikileksikon skrevet på LFN hadde i august 2007 rett over  artikler.

## Språkeksempel

;Lingua Franca Nova

;Fader vår på Lingua Franca Nova:

:Nos Padre, ce es en sielo: Sante es tu nome. Tu renia va veni. Tu vole va es fada, en tera como en sielo.  Dona nos pan dial a nos.  Pardona nos pecas  como nos pardona los ci peca a nos.  No condui nos a tentia,  ma proteje nos de mal.  La tu es la renia, la potia, e la gloria a tota tempo.

## Se også
* Elefens grammatikk
* Naturalistisk planspråk
* Nylatinsk planspråk

## Eksterne lenker
* 
*  Innføring på norsk
*  Lingua Franca Nova - Disionario
*  Lingua Franca Nova - Omniglot
Erik Olufsen Anker

**Erik Olufsen Anker** (født 4. oktober 1644 i Göteborg, død 1699) var en svenskfødt norsk kjøpmann og er stamfar til den norske slekten Anker. Selv skrev han navnet sitt «Anckersen» og «Ancker», mens skrivemåten Anker ble tatt i bruk nær hundre år etter hans død. Foreldrene var kjøpmannen og ankersmeden Oloff Erichsson (død i Göteborg 1682) og ektefellen Kirsten. Slektsnavnet kommer av farens yrke.

I sin ungdom var Erik Anker i tjeneste hos kjøpmannen Peter Bahrum i Lübeck, og beskrives sent på 1660-tallet som «Sr. Peter Bahrums Tjener af Lübeck». Han kom i 1666 til Christiania for å inndrive forskjellige tilgodehavender som Bahrum hadde i Norge.

Erik Anker ble i Christiania og slo seg raskt opp som kjøpmann. Han hadde en forretning med bl.a. vinhandel på hjørnet av Tollbugaten og Kirkegaten. Han giftet seg der den 12. februar 1673 med Maren Lauritzdatter (1651–1725). Hun var datter av den velstående kjøpmannen og borgerkapteinen Lauritz Lauritzen og ektefellen Maren Dideriksdatter Tack. Gjennom dette ekteskapet ble Erik Anker knyttet til flere av byens rike kjøpmenn. Han opparbeidet seg en nokså stor formue etter datidens forhold.

Etterkommerne hans hevdet i 1778 at han stammet fra en svensk slekt Anckar, adlet i 1625 og utdød i 1645. På dette grunnlaget oppnådde medlemmer av familien å bli naturalisert som dansk norsk-adel. Alf Collett avkreftet dette slektskapet i Personalhistorisk Tidsskrift i 1889, da han fant rettsreferater fra 1666 som viste at familiens stamfar «Erich Anchersen, en fattig fremmed Karl af Lübeck» ble funnet skyldig i tollsvik.

Erik Ankers svenske søstersønn, kjøpmannen Anders Nielsson (død 1747 i Göteborg), ble i 1719 adlet under navnet Cederflycht.

## Referanser


## Kilder
* *Dansk biografisk Lexikon*
* S. H. Finne-Grønn: «Om slegten Ankers herkomst. Oplysninger om familier i Oslo og det gamle Christiania», *Norsk Personalhistorisk Tidsskrift*, Bind III, Oslo 1926, side 218-221.
* Holck, Per: *Bernt Anker – Samtid, liv og forfatterskap.* Oslo 2005, side 16 og 36.
DOM

**Dom** eller **DOM** kan vise til:

* Dom, rettslig avgjørelse av de materielle tvistepunktene i en rettssak, mens de prosessuelle tvistepunktene avgjøres i en såkalt kjennelse.
* Dom, katedral eller annen større kirkebygning, f.eks.
**Nidarosdomen
**Kölnerdomen
* Dom, kuppelformet takkonstruksjon
*Dom, tittel på portugisisk, det samme som Don (tittel)
* Dom (sadomasochisme), en seksuelt dominant mann (se sadomasochisme, domina).
* Dom, forkortelse for Dommernes bok i Bibelen.
* Dom (fjell) i Sveits (4545 m).
* ''Dom'' (film fra 2011), russisk film av Oleg Pogodin.
* Document Object Model, en beskrivelse av et XML- eller HTML-dokuments datastruktur.
* DOM Bénédictine, fransk sitruslikør fra Fécamp; «benediktinerlikør».
* DOM, tidlgere forkortelse for oversjøisk departement og region, *départements d'outre-mer*, franske oversjøiske departementer.
* ISO 3166-1 alfa-3-koden til Den dominikanske republikk.

## Kilder
*
Gabrielle Odinis

**Gabrielle Odinis** (født 25. april 1974 i Vilnius, Litauen) er en tysk skuespillerinne.

Hun ble født i en musikerfamilie; moren var pianist, faren fløytist. I 1976 emigrerte hele hennes familie fra Litauen til Tyskland. Tre år senere reiste foreldrene til Frankrike, men Gabrielle Odinis vokste opp hos besteforeldrene i Tyskland. Hun er derfor oppvokst med tre språk, litauisk, tysk og fransk, som hun snakker flytende.

Hun fikk tidlig ballett- og sangundervisning, og gikk på barneskuespillerskolen i Wuppertal fra hun var 15. Som 18-åring spilte hun i sin første film, og har senere spilt i en rekke filmer og fjernsynsproduksjoner, bl.a. i *[[Nirgendwo in Afrika]]* (2001). 

Hun har også vært engasjert ved en rekke teatre, bl.a. Staatstheater Mainz, Schlosstheater Neuwied og Schauspiel Bonn.

Hun bor i Köln og Berlin.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Preußische Liebesgeschichte

***Preußische Liebesgeschichte*** (norsk: *Prøyssisk kjærlighetshistorie*) er en tysk romantisk dramafilm fra 1938 regissert av Paul Martin. Filmen handler om det ulykkelige kjærlighetsforholdet mellom prins Vilhelm av Preussen og prinsesse Elisa Radziwill.

Filmen fikk fremvisningsforbud da den kom, og ble først vist på kino i 1950.

## Rolleliste
* Lída Baarová (prinsesse Elisa Radziwill)
* Willy Fritsch (prins Vilhelm av Preussen)
* Harry Liedtke (fyrst Anton Radziwill)
* Carl Günther (kong Fredrik Vilhelm III av Preussen)
* Hans Nielsen (kronprins Fredrik Vilhelm)
* Dieter Borsche (prins Carl)
* Vera von Langen (storfyrstinne Charlotte av Russland)
* Sabine Peters (prinsesse Alexandrine)
* Hermine Körner (fyrstinne Radziwill, prinsesse Louise av Preussen)
* Dagny Servaes (arvestorhertuginne Maria Paulowna)
* Marina von Ditmar (prinsesse Marie)
* Eduard von Winterstein (general August von Gneisenau)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peter Anker

**Peter Anker** (født 31. juli 1744 på Frederikshald, død 17. april 1832 på Øraker ved Christiania) var en norsk embetsmann og guvernør i Dansk India.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av kjøpmann Erik Anker (1709–85) og Anne Cathrine Tank (1723–61). Som barn mottok han en omhyggelig oppdragelse, før han ble sendt på en lengre utenlandsreise 1760–65 sammen med reiselederen Andreas Holt, sin bror Carsten, og sine fettere Bernt Anker og Peder Anker.

### Diplomat
I 1773 ble han konsul i Hull, hvor han ivaretok de norske trelasthandlernes interesser og dessuten skaffet opplysninger om de siste tekniske oppfinnelsene, deriblant om dampmaskinen. I 1777 ble han generalkonsul i London. Etter freden i Versailles i 1783 mottok han en gullmedalje for de tjenester han hadde gjort Danmarks og Norges skipsfart og handel under krigen.

### Guvernør
I 1786 ble han med tittel av oberst utnevnt til guvernør over Trankebar og det danske asiatiske kompanis tidligere besittelser i Ostindia. Han møttes av mange vanskeligheter straks han ankom kolonien. Han begynte med å opptre med strenghet mot de lokale, og sluttet en meget fordelaktig avtale med rajaen av Tanjore i 1788. Ved denne avtalen utvidet han Trankebars område mot at den dansk-norske staten kom rajaen til hjelp med et større lån. Han hadde ellers mange kamper med misjonærene i kolonien, som ikke ville anerkjenne guvernørens autoritet.

Under britenes kriger med Tipu Sultan og med Frankrike klarte han å opprettholde nøytraliteten, men i 1801 lot det seg ikke lenger gjøre. Han måtte da utlevere koloniene til britene, men allerede 1802 fikk han dem tilbake.

Som anerkjennelse for sine fortjenester ble han i 1804 ridder av Dannebrog. I 1806 måtte han forlate India, både fordi han var trett av livet i koloniene, og fordi helsen hans var sterkt medtatt. 10. juli 1807 fikk han avskjed med pensjon.

I 1808 bosatte han seg på gården Øraker ved Christiania, omgitt av sine litterære og etnografiske samlinger. Han deltok ved stormannsmøtet på Eidsvoll (ofte kalt notabelmøtet) den 16. februar 1814, og samme år lot Christian Frederik ham foreta en reise i England, hvor han imidlertid ikke fikk utrettet noe. Han døde barnløs.

Anker ligger gravlagt ved Konvensjonsgården i Moss.

En vei på Øraker - Guvernørens vei - er oppkalt etter ham.

### Maler og kunstsamler
 
I årene Anker var bosatt i Trankebar brukte han mye av sin tid til å tegne, male og samle på kunst, kulturgjenstander og dyr. Han utførte vesentlig tegninger med akvarell eller gouache.

Ankers kunstsamling kom til Etnografisk museum ved Universitetet i Oslo i 1878 gjennom en gave fra Carl Johan Anker og befinner seg i Kulturhistorisk museum.

## Referanser


## Kilder
* *Dansk biografisk Lexikon*

## Eksterne lenker
* Peter Anker-samlingen
Eduard von Winterstein

**Eduard von Winterstein** (1871–1961), egentlig **Eduard Clemens [[friherre|Freiherr]] (baron) von Wangenheim**, var en østerriksk filmskuespiller. Han spilte i over 160 filmer og en medvirket i en rekke scenestykker. 

Han var far til skuespilleren Gustav von Wangenheim.

Teatret i Annaberg-Buchholz er oppkalt etter ham.

## Filmografi
* 1951: Keiserens undersått
* 1944: En dronnings hjerte
* 1943: Münchhausen
* 1938: Preußische Liebesgeschichte
* 1933: Morgenrot
* 1931: Generalens frue
* 1930: Den blå engel
* 1926: Vildanden
* 1925: Aschermittwoch
* 1925: Schicksal
* 1924: Claire
* 1924: I skyggen av guillotinen
* 1923: Dämon Zirkus
* 1923: Wilhelm Tell
* 1923: Die Frau mit den Millionen
* 1923: Der Schatz der Gesine Jakobsen
* 1922: Den brennende åker
* 1922: Fridericus Rex
* 1921: Den ubeseirede døden
* 1921: Lady Godiva
* 1921: Hamlet
* 1921: Die Abenteuerin von Monte Carlo
* 1920: Das Martyrium
* 1920: Der Reigen
* 1920: Danton
* 1920: Das Frauenhaus von Brescia
* 1920: Maria Tudor
* 1920: Der gelbe Tod
* 1920: Figaros Hochzeit
* 1920: Maria Magdalene
* 1919: Madame Dubarry
* 1919: Madeleine
* 1919: Nerven
* 1919: Opium
* 1917: Die Faust des Riesen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hermine Körner

**Hermine Körner** (født 30. mai 1878 i Berlin, død 14. desember 1960 i Berlin) var en tysk skuespillerinne, regissør og teaterleder.

I 1957 ble hun tildelt Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden (Bundesverdienstkreuz) for sin innsats innen tysk kulturliv.

## Filmografi

* 1916: Die Einsame
* 1919: Der Karneval der Toten
* 1923: Der Mensch am Wege
* 1938: Preußische Liebesgeschichte
* 1938: Altes Herz geht auf die Reise
* 1941: Friedemann Bach 
* 1948: Das verlorene Gesicht
* 1949: Tragödie einer Leidenschaft
* 1954: Legende eines Lebens
* 1959: Den blå nattsvermer (Der blaue Nachtfalter)
* 1960: Die Irre von Chaillot

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Raja

:*For artisten Raya, se [[Raya Bielenberg]]*
**Raja** eller **rajah** (sanskrit, m., राज, rāja, [ɽɑːʤʌ], «konge, fyrste, hersker») er tittelen til en indisk eller hinduisk hersker. Den kvinnelige formen er ***rani***. Ordet er beslektet med latin *rex*, *regis*, *regnum* og norsk *rike*, og kommer fra urindoeuropeisk **h₃rḗǵs*, «hersker», «konge».

## Se også
* Maharajah
* Raja (navn)
Midt i begynnelsen

***Midt i begynnelsen*** er et album av deLillos, utgitt i 2002.

## Sporliste
# «Stum» (Lars Lillo-Stenberg)
# «Vakre dager» (Lars Lillo-Stenberg)
# «En stefar» (Lars Lillo-Stenberg)
# «Torsdag» (Lars Lillo-Stenberg)
# «Klok» (Lars Fredrik Beckstrøm)
# «Fordi» (Lars Lillo-Stenberg)
# «Mindre alvorlige ting» (Lars Lillo-Stenberg)
# «40 år» (Lars Lillo-Stenberg)
# «Jeg står opp» (Lars Lillo-Stenberg)
# «Fuglen» (Lars Fredrik Beckstrøm)
# «Film» (Lars Lillo-Stenberg)
# «Malene» (Lars Lillo-Stenberg)

## Personell
### deLillos
*Lars Lillo-Stenberg &ndash; vokal, gitar, orgel, perkusjon, låtskriver
*Lars Fredrik Beckstrøm &ndash; vokal, bass, orgel, piano, gitar, låtskriver 
*Øystein Paasche &ndash; trommer, perkusjon
*Lars Lundevall, gitar, vokal
### Andre medvirkende
* Kyrre Fritzner &ndash;  gitar, bass, synthesizer, kor, miksing, perkusjon, produsent
* Rune Lindstrøm &ndash;  trommer
* Rino Johansen &ndash;  bass
* Ole Petter Hansen &ndash;  trommer, perkusjon
* Rune Johansen &ndash;  piano
* Tormod Gangfløt &ndash;  strykerarrangement
* Atle Sponberg &ndash;  fiolin
* Vegard Johnsen &ndash;  fiolin
* Stig Ove Ose &ndash; bratsj
* Marit Klovning Ose &ndash;  cello
* Ulf Holand &ndash; tekniker, miksing 
* Rune Jørgensen &ndash; tekniker
* George Tanderø &ndash; tekniker 
* Håvard Hernes &ndash; tekniker 
* Hoffe Stannow &ndash; mastering 
* Halvor Lillo-Stenberg &ndash; fotograf
* Jo Michael Foto &ndash; artwork 

## Eksterne lenker
*
Olympia (film)

***Olympia*** er en tysk film fra 1938 av Leni Riefenstahl. Filmen dokumenterer de olympiske leker i Berlin i 1936 og består av to deler: «folkenes fest» og «skjønnhetens fest». 

Det er den første dokumentarfilmen om de olympiske leker som er laget noen gang. Mange av de filmteknikkene som senere ble standard i filming av sport ble utviklet av Riefenstahl i denne filmen. Filmen betraktes som et estetisk mesterverk, og ble også forbilde for senere filming av de olympiske leker. Stafetten med Den olympiske ild ble gjeninnført av Carl Diem i Berlin-lekene. 

*[[TIME Magazine]]* har beskrevet filmen som en av de hundre beste filmer de siste åtti årene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Juletiden

**Juletiden** er en av høytidene i det kristne liturgiske år. Den regnes som kirkeårets nest viktigste etter påsketiden, og feires til minne om Jesu Kristi fødsel, eller i mer teologisk vendinger til minne om inkarnasjonen av den andre person i Den hellige treenighet.  I vestlige tradisjon begynner julen ved midnatt julaften (24. desember) og varer til søndag etter festen for Herrens åpenbaring 6. januar.

I Norge ringer kirkeklokkene inn julen klokken 17 julaften.

Tradisjonelt åpnes juletiden med feiring av midnattsmesse på julaften. Denne messen er spesielt viktig i Den katolske kirke, men feires også i mange andre kirkesamfunn. På første juledag, som feires som Kristi fødselsdag, er det tradisjon for at det feires flere gudstjenester, da en på natten, en ved daggry og en på dagen.

De første åtte dagene i juletiden regnes som en oktav, det vil si at de åtte dagene fra og med 25. desember til og med 1. januar alle har status som festdager.

## Katolsk kalender
I den katolske kalender for juletiden finner man følgende fester:

* 24. desember &ndash; Midnattsmesse (regnes strengt tatt som en messe som feires første juledag).
* 25. desember &ndash; Herrens fødsel (midnattsmesse, messe ved daggry og messe senere på dagen)
* Søndag i oktaven (ev. 30. desember dersom søndag faller på 25. desember og 1. januar) &ndash; Festen for Den hellige familie 
* 26. desember &ndash; Den hellige Stefan, kirkens første martyr
* 27. desember &ndash; Evangelisten Johannes
* 28. desember &ndash; De uskyldige barn i Betlehem, tradisjonelt med velsignelse av barn som er døpt i løpet av året
* 29. desember &ndash; Oktavdag
* 30. desember &ndash; Oktavdag, ev. festen for Den hellige familie
* 31. desember &ndash; Oktavdag, det er vanlig med takksigelsesmesse for året som har gått
* 1. januar &ndash; Festen for Guds Hellige Mor
* 6. januar &ndash; Festen for Herrens åpenbaring
* Søndag etter 6. januar &ndash; Festen for Herrens dåp

## Se også
* Jul
Matti Vanhanen

**Matti Taneli Vanhanen** (født 1955) er en finsk journalist og politiker (Senterpartiet). Han var Finlands statsminister fra 2003 til 2010.

Vanhanen ble forsvarsminister da Anneli Jäätteenmäki dannet regjering våren 2003. Etter at Jäätteenmäki gikk av etter bare et par måneder, overtok han rollen som statsminister og partileder. 

Vanhanen var partiets kandidat under presidentvalget 2006 og kom på tredjeplass i den første valgomgangen med 18,63 prosent av de avgitte stemmene. Før andre valgomgang gav han sin støtte til Samlingspartiets kandidat, Sauli Niinistö. Den sittende presidenten Tarja Halonen ble gjenvalgt.

Matti Vanhanen var president for både Det europeiske råd og Rådet for Den europeiske union høsten 2006.

Vanhanen gikk av som partileder 12. juni 2010. Hans etterfølger Mari Kiviniemi overtok som statsminister 22. juni 2010.

Fra 2019 til 2020 var han president i Finlands riksdag. I 2020 ble han finansminister i Sanna Marins regjering.

Han er sønn av professor i statsvitenskap Tatu Vanhanen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Matti Vanhanen på riksdagens sider
* Matti Vanhanens hjemmeside
*
Borgerskap

**Borgerskap**, også **bourgeoisi** eller **bursjoasi**, som begrep brukes som betegnelse på den velstående, eiendomsbesittende, men ikke-adelige mellomklassen og etter hvert overklassen i det kapitalistiske samfunnet.

## I Norge
Borgerskap er i Norge opprinnelig en fellesbetegnelse for de beboere i en kjøpstad som hadde løst borgerbrev, dvs. handelsmenn, håndverkere og skippere, til forskjell fra adelige, embedsmenn og bønder samt arbeidere, leilendinger og husmenn. Handelsborgere hadde rett til å inn- og utføre alle tillatte kjøpmannsvarer innen- og utenlands – en rettighet kalt «handelsfrihet». 

I den enkelte kjøpstad ble det ført en *Borgerbok*, tidligere kalt *Stadsbok* som inneholder navn på de personer som avla ed for å kunne drive handel eller håndverk. Fra tidlig på 1600-tallet inneholdt *Borgerboken* også informasjon om personenes fødested og fra slutten av 1600-tallet om hva slags yrke næringen innebar.

## Se også
*Borgerlig
*Borgerleie
*Byborger
*Borgermester
*Stand
*Samfunnsklasse
*Borgerlig demokrati
*Statsborger
## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* Borgerskap - oppslagsverket oVe, artikkel av Åsta Vadset, Bergen Byarkiv.
Josef von Báky

**Josef von Báky** (født 23. mars 1902 i Zombor i Østerrike-Ungarn, død 28. juli 1966 i München i Tyskland) var en ungarsk filmregissør.

## Liv
Josef von Báky studerte først ved den tekniske høyskole i Budapest. Senere begynte han som regiassistent for Géza von Bolváry. 1936 debuterte han som filmregissør. Med miljøstudier og samfunnskritiske dramaer (*Die Frau am Scheidewege, Die kleine und die große Liebe*) skapte han seg et navn og oppnådde med *Annelie* i 1941 sin første kommersielle suksess. Det førte til at han fikk i oppdrag å lage UFAs jubileumsfilm *[[Münchhausen (film)|Münchhausen]]*. For den stort anlagte fargefilmproduksjonen hadde Erich Kästner skrevet manuset, mens Hans Albers spilte tittelrollen og UFA-stjerner som Ilse Werner, Brigitte Horney og Leo Slezak ble engasjert som skuespillere. 

Etter krigen laget Báky fortsatt samfunnskritiske filmer som *...und über uns der Himmel*, *Der Ruf* og *Die Frühreifen*, *[[Hotel Adlon]]* og *Die seltsame Gräfin*. For sin Kästner-adapsjon *Das doppelte Lottchen* mottok han i 1950 den føderale tyske filmprisen for beste spillefilm.

Josef von Báky døde 64 år gammel i München.

## Filmografi (utvalg)
* 1936: *Intermezzo* 
* 1938: *[[Den lille og den store kjærlighet]]* 
* 1938: *Asszony a válaszúton (Die Frau am Scheidewege)*
* 1941: *Annelie*
* 1943: *[[Münchhausen (film)|Münchhausen]]*
* 1947: *...und über uns der Himmel*
* 1949: *Der Ruf*
* 1950: *Das doppelte Lottchen*
* 1955: *Hotel Adlon*
* 1957: *[[Robinson skal ikke dø]] (Robinson soll nicht sterben)*
* 1957: *Die Frühreifen*
* 1961: *Die seltsame Gräfin*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Loddefjord

**Loddefjord** ligger i Laksevåg bydel i Bergen kommune, 9 kilometer vest for Bergen sentrum, og var tidligere en egen bydel. Loddefjord er en drabantby som vokste frem tidlig på 1970-tallet, og fremstår i dag som et tettbebygd område av næringsområder, blokker, rekkehus og villaområder med bydels- og kjøpesenteret Vestkanten som sentrum. Loddefjord holder badelandet Vannkanten, og fikk i 2007 ny ishall.

## Geografi

Det utvidete Loddefjord-begrepet kalles ofte **Bergen Vest**, og omfatter de vestlige delene av Laksevåg bydel, med områdene Bjørndal, Loddefjorddalen, Vadmyra, Hetlevik, Mathopen, Håkonshella, Alvøen, Drotningsvik, Godvik, Olsvik og Kjøkkelvik med tilhørende skog, fjell og innsjøområder. Loddefjord utgjør de deler av byen som ligger vest og sør for byfjellet Lyderhorn, og er omgitt av sjø i sør, vest og nord. 

Askøybroen forbinder området med Askøy i nord, Sotrabroen forbinder området med kommunen Øygarden i vest, og Bjorøytunnelen forbinder området med Bjorøy i Øygarden. Forøvrig er det motorveiforbindelse gjennom Laksevåg og Damsgårdstunnelen via Puddefjordsbroen og Nygårdstunnelen til Nygårdstangen ved Bergen sentrum, som knytter denne veiforbindelsen sammen med E39 og E16. Veiforbindelse er det også sørover til Fyllingsdalen og Ytrebygda, en strekning som er under utbedring med prosjektnavnet Ringvei Vest.

Delområdet Loddefjord består av 25 grunnkretser med til sammen 25 605 innbyggere 1. januar 2013 og et samlet areal på 22,8 km², hvorav 2,07 km² er ferskvann. Befolkningstettheten er på 1 235 innbyggere pr. km² landareal. Tettbebyggelsen i området inngår i tettstedet Bergen.

Ved Mathopen ligger Sjøforsvarets hovedbase Haakonsvern, og på Alvøen ligger herregården Alvøen hovedbygning fra 1790-tallet.

## Kultur
Det gamle postnummeret til Loddefjord var 5071. Dette postnummeret blir idag brukt som navn på et uavhengig plateselskap/bevegelse, 5071, som har sine røtter fra en gammel gategjeng fra Loddefjord. Band som Fjorden Baby! og John Olav Nilsen & Gjengen har sitt utspring fra Loddefjord.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bymarka

:*For den tidligere bymarken rundt [[Oslo]], se [[Bymarken]]*

**Bymarka** er et skogsområde vest for Trondheim på 80&nbsp;km², og er dermed Trondheims største og mest populære utfartssted.

Området er et kontinuerlig skogbelte som ligger på Byneshalvøya, og kan grovt deles i fire deler. Det sentrale kjerneområdet rett vest for byen heter Trondheim bymark, (ofte kalt Trondheimsmarka) og er godt utbygget med turløyper.

De tre andre områdene er noe mer øde, men også disse har oppsatte gangveier og turstier. Disse er Trollamarka i nord, Bynesmarka i vest og Leinstrandmarka i sør. Disse delene av marka er også populære turområder, med adkomst fra hver kant av halvøya. 

Området har et svært variert turterreng &ndash; fra tette granskoger via vekslende skog- og myrterreng til snaufjell over tregrensen (ca. 450 moh.).

11 km² ble vernet som Bymarka naturreservat i 2005.

## Fjell over 400 moh.


* Storheia (566 moh.)
* Gråkallen (551 moh.)
* Bosbergheia (537 moh.)
* Rundheia (500 moh.)
* Litlheia (492 moh.)
* Stadsheia (468 moh.) 
* Elsetheia (461 moh.)
* Herbernheia (459,5 moh.)
* Vintervasshøgda (446 moh.)
* Bykleivåsen (437 moh.)
* Geitfjellet (416 moh.)
* Hoåsen (415 moh.)
* Revfjellet (400 moh.)


## Vann og sjøer

## Serveringssteder i Bymarka
*Skistua
*Elgsethytta
*Grønlia
*Rønningen
*Lavollen
*Damhaugen
*Sparebank1-hytta

## Slagord
Jens Fredrik von der Lippe, tidligere sjef for Trondheim Kommuneskoger, lanserte følgende slagord for friluftsbruken av Bymarka: «**Her er du alltid velkommen når ingen kan se at du har vært der!**».

## Referanser


## Litteratur
* 
*

## Eksterne lenker
* Bymarka.net
BMW E63

**BMW E63** er betegnelsen på BMWs versjon av 6-serie som ble lansert i 2004. E63 betegner coupéversjonen, mens cabrioletversjonen kalles E64. Forrige versjon av 6-serien var E24, som ble produsert i perioden 1977&ndash;1989.

## Versjoner
### E63 coupé
* **630i** 3,0 l bensin, rekkesekser, 190&nbsp;kW, 258&nbsp;HK, 300&nbsp;Nm
* **645ci** 4,4 l bensin, V8, 245&nbsp;kW, 333&nbsp;HK, 470&nbsp;Nm (utgått)
* **650i** 4,8 l bensin, V8, 270&nbsp;kW, 367&nbsp;HK, 490&nbsp;Nm
* **[[BMW M6|M6]]** 5,0 l bensin, V10, 373&nbsp;kW, 507&nbsp;HK, 520&nbsp;Nm

### E64 cabriolet
* **630i** 3,0 l bensin, rekkesekser, 190&nbsp;kW, 258&nbsp;HK, 300&nbsp;Nm
* **645ci** 4,4 l bensin, V8, 245&nbsp;kW, 333&nbsp;HK, 470&nbsp;Nm (utgått)
* **650i** 5,0 l bensin, V8, 270&nbsp;kW, 367&nbsp;HK, 490&nbsp;Nm
* **[[BMW M6|M6]]** 5,0 l bensin, V10, 373 kW, 507 HK, 520 Nm 

BMW valgte å gå bort fra Ci da 645Ci ble erstattet med 650i. 630i kom også inn i bildet da endringen skjedde.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Europa (film)

***Europa*** (også kjent som *Zentropa*) er en dansk drama-thriller fra 1991 regissert av Lars von Trier. Det er den tredje filmen i hans såkalte «Europa-trilogi» (de to andre er *[[Forbrytelsens element]]* og *[[Epidemic]]*). Filmen er meget eksperimentell, og foregår stort sett om natten på toget. Den skifter stadig mellom farver og sort-hvitt.

Den vant Bodilprisen for beste danske film. Filmen vant juryens store pris ved filmfestivalen i Cannes i 1991, men da Trier ikke fikk Gullpalmen viste han fingeren til juryen og stormet ut fra prisgallaen.

## Handling
Tyskland 1945, rett etter krigen. Tysk-amerikaneren Leopold Kessler emigrerer til Tyskland for å bidra til gjenoppbygningen av landet, og får gjennom sin onkel jobb som sovevognskonduktør på Zentropa-ekspressen. Leopold treffer Katharina Hartmann, datter av jernbaneselskapets eier, og forelsker seg i henne. Hun tilhører en nasjonalsosialistisk kampgruppe, *die Werwolfen*, som kjemper mot okkupantene.

## Rolleliste

## Priser
* 1992 – Robertprisen for årets danske spillefilm
* 1992 – Bodilprisen for beste danske film

## Referanser

 



## Eksterne lenker
*
Franz Josef Popp

**Franz Josef Popp**  (1886–1954) var en østerriksk bedriftsleder. Popp var sjef for BMW i perioden 1922–1942. Popp var en tre gründere bak BMW.

## Referanser
Iskanten Ishall

**Iskanten Ishall** eller **Vestkanten Ishall** er en ishall i tilknytning til Vestkanten kjøpesenter i Loddefjord i Bergen. Hallen ble åpnet oktober 2007, som den 35. ishallen i Norge. Dette er den andre ishallen i Bergen, etter Bergenshallen. Ishallen tar en tredjedel av bygget, som også inneholder curlingbaner og andre opplevelsestilbud. Loddefjord bibliotek, tannlegesenteret og legekontorene er også flyttet hit.

Bygget har vært planlagt siden 1990-tallet, men utbyggerne, Stor-Bergen Boligbyggelag, hadde lenge problemer med å få i orden finansieringen av bygget. Men 19. desember 2001 fikk selskapet en beskjed på telefonsvareren fra en av Norges rikeste menn, Trond Mohn, om at han personlig ville betale 15 millioner kroner av den totale byggesummen på 100 millioner kroner. Av dette koster ishallen 50 millioner kroner.

## Eksterne lenker
* Artikkel i Bergens Tidende om Trond Mohns bidrag til byggingen
* Video fra byggingen av Iskanten
* Ishaller og baner i Norge *hockey.no*
Mathopen

**Mathopen** er et boligområde i bydel Laksevåg i Bergen kommune, vest for sentrum. Området befinner seg på nordsiden av Grimstadfjorden. I nord grenser Mathopen opp mot Hetlevik og Storavatnet, og i vest mot Håkonshella.

Navnet Mathopen kommer av norrønt *matr* = «mat», «fisk» og *hopr* = «vik», «hop». 

Bebyggelsen i Mathopen består for det meste av boliger og en større grunnskole (Mathopen skole). Stedet er en typisk forstad til Bergen, og de fleste innbyggerne har sitt arbeid i andre deler av Bergen. Sjøforsvarets hovedbase Haakonsvern ligger i Mathopen, og en del av lokalbefolkningen på stedet arbeider på basen. Hovedveien heter Hillerenveien (Fv 5216), og områdets vestlige del kalles for Hilleren.

Mathopen utgjør en grunnkrets i Bergen kommune og hadde 1&nbsp;749 innbyggere 1. januar 2012. Mathopens areal er på 3,25&nbsp;km², hvorav 0,12&nbsp;km² er dekket av ferskvann.

## Referanser
Vadmyra

**Vadmyra** er et boligområde i Loddefjord i Laksevåg bydel i Bergen. Området preges av store borettslag bestående av høyblokker og lavblokker, men har også en del eneboliger. Vadmyra ligger like ved Vestkanten kjøpesenter, omgitt av Hetlevik i sør og vest og Loddefjorddalen i nord og øst. Loddefjord skole, Sandgotna skole og Vadmyra skole ligger i området.  

Vadmyra omfattes av grunnkretsene Klasatjørna, Sandgotna, Vadmyra og Vestre Vadmyra, med til sammen 3&nbsp;220 innbyggere 1. januar 2012 og et samlet landareal på 0,73 km² og 0,05 km² ferskvann. 

Området har et eget idrettslag, Vadmyra Idrettslag som ble stiftet 1.okt 1972. Idrettslaget har aktiviteter på Vadmyrabanen, Vadmyrahallen og i gymsalene til nærliggende skoler.
Trond Erik Henriksen

**Trond Erik Henriksen** (født 1966) er miljøarbeider for Kirkens Bymisjon i Halden som i 1990-årene ble kjent gjennom sin deltagelse i dokumentarfilmen *[[Store gutter gråter ikke]]* (1995). I denne forbindelse utga han også sangen *[[Skyter meg julaften]]* på en CD-singel til inntekt for det forebyggende arbeidet i skoleverket.

Henriksen var tidligere bruker av illegale rusmidler i mange år og ble i begynnelsen av 1990-årene omtalt som Norges farligste forbryter etter at han deltok på kidnappingen av en politimann og en båtvakt i Horten i Vestfold.

Han har arbeidet innenfor det forebyggende i skoleverket i mange år og har besøkt ungdommer over hele Norge. Han har vært aktiv i samfunnsdebatten de siste 30 årene og ble også kjent som leder for Folk for Jagland under stortingsvalget 1997. 

Trond Henriksen arbeidet som programleder i Radio Prime Halden i fire år. Han var også en kort periode innom P5 Østfold. Nå arbeider han for Kirkens Bymisjon i Halden.

Tittelen til Knut Storbergets bok om forbrytelser, straff og forsoning *Det er dine øyne jeg ser* er hentet fra en hendelse i Trond Henriksen sitt liv.

Den 7. september 2016 utga han selvbiografien *Ingen murer er for høye*, som fikk terningkast 5 av Ingvar Ambjørnsen i *[[Dagbladet]]*. Også andre anmeldere var positive.

I 2018 ble han tildelt Østfoldprisen for sin innsats for mennesker som står utenfor samfunnet.

I 2022 ble han kåret som Årets haldenser av Halden kommune.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om: Ingen murer er for høye hos Aschehoug
Olsvik

**Olsvik** er et boligområde i Loddefjord i den vestlige delen av Laksevåg bydel i Bergen. Boligområdet Olsvik hadde i 2015 et innbyggertall på 4215. Olsvik omfattes av grunnkretsene Fæsteråsen, Olsvikfjellet, Brønndalen, Olsvikmarka, Fredheim, Skjenlia og Olsvikåsen. Det høyeste punktet er Grønntulia.

Olsvikskjenet er hovedveien gjennom området. I vest ligger Godvik, i øst Kjøkkelvik, i sør Loddefjorddalen og Storavatnet, og i nord Byfjorden. Olsvik er det mest befolkede området av Alvøen, Godvik og Kjøkkelvik.

Området har hovedsakelig lav blokkbebyggelse og rekkehus.

På stedet ligger et legesenter, tannlegekontor og fysioterapeut. 

## Politikk
Ved kommune- og fylkestingsvalget i 2015 gikk 44&nbsp;% av stemmene som var avlagt av velgere i Olsvik, til Arbeiderpartiet. Av de 6256 stemmeberretige var det kun 2485 som stemte.

Ved stortingsvalget i 2013 stemte 1/3 av Olsviks befolkning på Høyre. Fremskrittspartiet fikk også et høyt antall stemmer.

Ved stortingsvalget i 2017 gikk 33,1 % av de 2724 stemmene til Høyre; dette var en nedgang på 0,4 % fra valget i 2013. Arbeiderpartiet hadde en nedgang på 3,3 %, og endte opp med 25,9 % av de avlagte stemmene. Fremskrittspartiet fikk 18,1 % av stemmene, noe som tilsvarte en økning på 0,1 % sammenlignet med valget i 2013.

## Skoler
Olsvik skole er Bergens største grunnskole og ungdomsskole. I Olsvik ligger også Skjenlia skole og Olsvikåsen videregående skole.

## Idrett
Fotballklubben Olsvik IL hører også til her.

## Kirke
På stedet ligger Olsvik kirke, som ble bygget i 1990. Bygningen er tegnet av arkitekt Aksel Fronth.

## Demografi
Levekårsindeksen ligger på 8,4 . Olsvik har en innvandrerandel på 10,7&nbsp;%,

## Referanser
Rød stjerne over Kina

***Rød stjerne over Kina*** (*Red Star Over China*) er en bok av den amerikanske journalisten Edgar R. Snow, utgitt i 1937, på norsk i 1972. Snow bodde i Kina i 1930-årene og var blant dem som fulgte den kinesiske borgerkrig fra innsiden. 

Boken skildrer de måedene som forfatteren tilbrakte med Kinas «Røde armé» under borgerkrigen. Boken har biografisk materiale om en rekke sentrale personer fra begge sider av konflikten, blant annet av Máo Zédōng. Den har også en levende skildring av «den lange marsjen». 

Boka hadde en stor innflytelse i myteskapingen om kommunistgeriljaen og «den lange marsjen» for et vestlig publikum. Enkelte hevder at det neppe hadde vært mulig å skape en maoistisk bevegelse i vesten på 1970-tallet dersom det ikke hadde vært skrevet et politisert dokumentar av den typen Snow skrev. Máo oppfattet selv Snow som et av sine hovedpropagandainstrumenter og inviterte han i ettertid gjentatte ganger til Kina.
Koenigsegg CCR

**Koenigsegg CCR** er en bil som blir produsert av Koenigsegg i Sverige. Bilen, som har en kompressormatet V8-motor på 806 hestekrefter ble lansert på bilmessen i Genève i 2004. Den akselererer fra 0-100 km/t på 3,2 sekunder, og har en toppfart på over 395 km/t (selv om den offisielle rekorden lyder på 388 km/t). 

## Verdensrekord
Koenigsegg CCR satte 28. februar 2005 ny fartsrekord for ordinære gatebiler på Nardo Prototipo i Italia på 388 km/t.

## Tekniske data

* Motorplassering: I midten på langs
* Motorvolum: 4,7 liter V8 kompressor
* Motorkraft: 806 hk
* Sylindervolum: 4700cc
* Hestekrefter: 606 bhk med 6900 omdreininger per minutt.
* Girsystem: Cima 6-girs manuell
* Drivhjul: Bakhjulstrekk
* Bremser: Luftavkjøte skivebremser
* 0–100 km/t: 3,2 sekunder
* Topphastighet: 395 km/t (offisiell: 388 km/t)
* Vekt: 1180 kg

## Eksterne lenker
*
Hans von Borsody

**Hans Eduard Herbert von Borsody** (født 20. september 1929 i Wien, død 4. november 2013 i Kiel) var en tysk skuespiller.

Han ble født i en kunstnerfamilie; faren Eduard von Borsody var filmregissør og moren Maria von Borsody fiolinist. Onkelen Julius von Borsody var Østerrikes første filmarkitekt. Familien flyttet til Berlin da han var tre år, og fikk rikstysk statsborgerskap. Under annen verdenskrig reiste de tilbake til Wien på grunn av bombeangrepene.

Etter Abitur og et fotografistudium arbeidet Borsody først ved *Den grafiske lære- og forsøksanstalt* i Wien, før han studerte skuespill fra 1950 til 1952 ved Max Reinhardt-seminaret. Deretter ble han en av de mest populære skuespillere i de såkalte *Heimatfilmene* i 50-årene, men spilte også på teater. På 1970-tallet var han sjelden å se på film, et unntak var hans fremragende rolle i Richard Attenboroughs historiske krigsfilm *A Bridge Too Far*. Han gjorde senere mange gjesteopptredener i fjernsynsproduksjoner.

Han er far til skuespillerinnen Suzanne von Borsody.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Maximilian Schell

**Maximilian Schell** (1930–2014) var en østerriksk-sveitsisk skuespiller, regissør og produsent.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Maximilian Schell var sønn av den sveitsiske forfatteren Hermann Ferdinand Schell og den østerrikske skuespillerinnen Margarethe Noé von Nordberg og bror til Maria, Carl og Immy. Familien flyktet til Sveits etter *[[Anschluss]]* i 1938, og Schell vokste opp Zürich.

Schell ble opp gjennom ungommen sterkt kunstnerisk preget av foreldrene. Ved universitetet i Zürich studerte han filosofi, kunsthistorie og musikk- og teatervitenskap, og de siste fagene også i Basel og München. Han var også fotballspiller for Grasshopper Club Zürich.

### Skuespiller
Han debuterte høsten 1952 ved Theater Basel som skuespiller, regissør og dramaturg. Etter en rekke andre stillinger kom han i 1959 til Münchner Kammerspiele. Samme år ble han rekruttert av Gustaf Gründgens til Hamburg.

Mot slutten av 1960-årene 1960er spilte han i London, ved siden av oversatte han verker av John Osborne og William Shakespeare. I 1978 overtok han fra von Curd Jürgens rollen som *[[Jedermann]]* ved Salzburger Festspiele, og hadde dette oppdraget til 1982. Schell var også operaregissør.

Schells første film i Hollywood var *[[Unge løver (film)|Unge løver]]* (1958) med blant andre Marlon Brando. Rollen førte til flere TV-roller, blant annet en episode av *[[Playhouse 90]]*, der han spilte forsvarsadvokaten for de tyske nazistene under Nürnbergprosessen. Schell gjentok denne rollen da stykket ble filmet i 1961, og han ble belønnet med Oscar for beste mannlige hovedrolle. Han ble også nominert til denne prisen for *[[The Man in the Glass Booth]]* (1975). I tillegg ble han nominert til Oscar for beste mannlige birolle for rolletolkningen sin i *[[Julia (film)|Julia]]* (1977).

I *[[Topkapi (film)|Topkapi]]* (1964) spilte Schell en munter gentlemannstyv, og her var Melina Mercouri og Peter Ustinov med på rollelisten. Han har også spilt i filmer som *[[Tilbake fra asken]]* (1965), med blant andre Ingrid Thulin, *[[Varulv (film)|Varulv]]* (1974), *[[Jernkorset (film)|Jernkorset]]* (1977), *[[Kampene ved Arnheim]]* (1977) og *[[Det sorte hullet]]* (1979).

Schell leverte også betydelige arbeider bak kamera. Han hadde regi og manus i *[[Fotgjengeren]]* (1973) som ble nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film. Også dokumentarfilmen om Marlene Dietrich, *[[Marlene (1984)|Marlene]]* (1984), ble nominert til Oscar for beste dokumentarfilm. I 2002 hadde han regi og manus for dokumentarfilmen om søsteren Maria Schell, *Meine Schwester Maria*.

## Filmografi (utvalg)
* 1974 – *[[Varulv (film)|Varulv]]*
* 1977 – *[[Julia (film)|Julia]]*
* 1998 – *[[John Carpenter's Vampires]]*
* 1998 – *[[Deep Impact (film)|Deep Impact]]*
* 2008 – *[[The Brothers Bloom]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Balaibalan

**Balaibalan** er et planspråk, sannsynligvis fra 1500-tallet, som forskerne regner med er blitt til i ei sufi-sekt. Språket er også kjent som *Bala-i-Balan* eller *Balaïbalan*. Det eneste kjente eksemplaret av den såkalte *Balaibalan-ordboka* fins i Biblioteque Nationale i Paris.

Balaibalan er et a posteriori språk. Ordforrådet er hentet fra persisk, tyrkisk og arabisk, mens grammatikken bygger på forenkling av arabisk grammatikk. Språket ble skrevet med en spesiell utgave av det arabiske alfabetet. Skaperen av språket skal angivelig ha vært mystikeren *Sjeik Mohyieddin*, men om han virkelig har eksistert er usikkert.

Ulikt moderne  planspråk, som for det meste er skapt for å bli brukt av flest mulig som internasjonale hjelpespråk, er Balaibalan trolig skapt som et hellig eller poetisk språk ut fra religiøse motiver. Balaiban kan ha vært et hemmelig språk som bare var tilgjengelig for en indre gruppe av brukere.

En spekulasjon er at det fantes en ide om at hver gang Gud ga menneskene ei ny åpenbaring, ga han dem også et nytt språk. Abraham fikk sin åpenbaring på hebraisk, Issa (Jesus) på arameisk og Muhammed på arabisk. Ut fra denne hypotesen kan Balaibalan ha vært et uttrykk for ei oppfatning av at ei ny religiøs åpenbaring var på vei.

Balaibalan er det eneste planspråket som er godt dokumentert utenfor den vestlige kulturkretsen og uavhengig av den idehistoriske og vitenskapelige utviklinga fra renessansen.

Eksistensen av Balaibalan viser at å skape planspråk ikke er en spesielt moderne eller vestlig foreteelse. Planspråk i  religiøs sammenheng, eventuelt innafor ulike former for hemmelige sammenslutninger, er trolig noe som har utviklet seg gang på gang over hele verden og over meget lang tid. Forskning i historiske arkiver utenfor Europa, og analyser av sjamanistiske og andre språk brukt i religiøse og andre sammenhenger, kan føre til at vi får vite om langt flere eksempler enn de som er kjent i dag.

## Se også
* Naturalistisk planspråk
* Nylatinsk planspråk

## Kilder

* A. Bausani, Geheim- und Universalsprachen: Entwicklung und Typologie.  Stuttgart, 1970: Kohlhammer.
* F. Bergmann, Résume d'études d'odontologie générale et du linguistique générale, Paris, 1875
* Silvestre DeSacy, Kitab asl al-maqasid wa fasl al marasid, Le capital des objets recherchés et le chapitre des choses attendues, ou Dictionnaire de l'idiome Balaïbalan. Notices et extraits des manuscrits de la Bibliothèque Impériale [Paris], 9: 365-396. 
* E. Drezen, Historio de la Mondolingvo, Moskvo 1991: Progreso.
Afrihili

**Afrihili** er et internasjonalt hjelpespråk lansert av historikeren *K. A. Kumi Attobrah* i Ghana i 1973.

Andre navn på språket er * Ni Afrihili Oluga* og *El-Afrihili*.

Navnet er konstruert ved å sammensette kontinentets navn Afrika med navnet på det meget utbredte østafrikanske språket swahili.

Afrihili var tenkt som et hjelpespråk for Afrika sør for Sahara bygd på afrikanske språk, særlig på bantuspråk, og konstruert slik at det var lett for afrikanere å lære. Det er i dag ikke i bruk.

Språket skrives med latinske bokstaver med de spesielle bokstavene є og  ò i tillegg. Bare substantiver kan begynne og slutte med vokal. Flertall markeres ved å bytte plass på første og siste vokal. Det er mange innfikser.

## Referanser
Gwyneth Paltrow

**Gwyneth Kate Paltrow** (født 1972) er en amerikansk skuespiller.

Paltrow vokste opp i Santa Monica i California. Hun er datter av TV-regissøren Bruce Paltrow og skuespilleren Blythe Danner. Hennes fars familie var askenasiske jøder og emigrerte fra Belarus og Polen.

Gwyneth Paltrow har en datter, Apple, født i 2004, og en sønn, Moses, som hun har fått med sin tidligere ektefelle, Chris Martin, vokalist i bandet Coldplay.

Gwyneth Paltrow mottok Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rollen sin i *[[Shakespeare in Love]]*.

## Filmografi
(utvalg)

* *[[Mortdecai]]* (2014)
* *[[Iron Man 3]]* (2013)
* *[[The Avengers]]* (2012)
(2012) 
* *[[Thanks for Sharing]]* (2012)
* *[[Contagion]]* (2011)
* *[[Country Strong]]* (2010)
* *[[Iron Man 2]]* (2010)
* *[[Two Lovers (film fra 2008)|Two Lovers]]* (2008)
* *[[Iron Man (film)|Iron Man]]* (2008)
* *[[Running with Scissors]]* (2006)
* *[[Infamous (film fra 2006)|Infamous]]* (2006)
* *[[Proof (film fra 2005)|Proof]]* (2005)
* *[[Sky Captain and the World of Tomorrow]]* (2004)
* *[[Sylvia (film fra 2003)|Sylvia]]* (2003)
* *[[View from the Top]]* (2003)
* *[[Austin Powers in Goldmember]]* (2002) (cameo)
* *[[Possession (film fra 2002)|Possession]]* (2002)
* *[[Shallow Hal]]* (2001)
* *[[The Royal Tenenbaums]]* (2001)
* *[[The Anniversary Party]]* (2001)
* *[[Bounce (film)|Bounce]]* (2000)
* *[[Duets (film)|Duets]]* (2000)
* *[[The Intern (film fra 2000)|The Intern]]* (2000) (cameo)
* *[[Den talentfulle mr. Ripley (1999)|Den talentfulle mr. Ripley]]* (1999)
* *[[Shakespeare in Love]]* (1998)
* *[[A Perfect Murder]]* (1998)
* *[[Hush (film fra 1998)|Hush]]* (1998)
* *[[Great Expectations (film fra 1998)|Great Expectations]]* (1998)
* *[[Sliding Doors]]* (1998)
* *[[Emma (film fra 1996)|Emma]]* (1996)
* *[[The Pallbearer]]* (1996)
* *[[Hard Eight (film)|Hard Eight]]* (1996)
* *[[Se7en]]* (1995)
* *[[Jefferson in Paris]]* (1995)
* *[[Mrs. Parker and the Vicious Circle]]* (1994)
* *[[Flesh and Bone (film)|Flesh and Bone]]* (1993)
* *[[Under kniven (1993)|Malice]]* (1993)
* *[[Hook (film)|Hook]]* (1991)
* *[[Shout (film)|Shout]]* (1991)
* *High* (1989)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Geir Helljesen

**Geir Helljesen** (født 1939) er en norsk journalist som var ansatt i NRK i 42 år. Helljesen jobbet i NRKs politisk avdeling og ble særlig kjent som programleder, analytiker og ekspertkommentator under norske valgsendinger. 

## Bakgrunn
Helljesen er født og oppvokst i Bergen, og har bodd i Oslo det meste av sitt voksne liv. Han studerte historie som mellomfag, statsvitenskap som grunnfag og engelsk som hovedfag ved Universitetet i Bergen.

Han er far til Ingvild Helljesen og Siril Helljesen. Han er svigerfar til journalisten Lars Nehru Sand.

## Virke
Han innledet sin journalistiske karriere i *[[Morgenavisen]]* og var også en kort periode i *[[Bergens Tidende]].* I 1967 gikk han på et sommerkurs i NRK i Oslo, og 1. januar 1968 begynte han i fast jobb i NRK som programsekretær i *[[Dagsrevyen]]*. Da han jobbet i NRK ble han omtalt som «mannen for de store anledninger». I tillegg til valgkveldene ledet han NRKs dekning av flere betydningsfulle begivenheter, blant annet utdelingene av Nobels Fredspris, kong Olav Vs begravelse i 1991, signingen av kong Harald V og dronning Sonja i 1991, Einar Gerhardsens begravelse i 1987, EF-avstemningen i 1972 og EU-avstemningen i 1994, samt de ulike regjeringsskiftene fra 1970-tallet til 2005. I tillegg spilte han en sentral rolle i NRKs direktesending da kronprins Haakon giftet seg med Mette-Marit Tjessem Høiby i 2001.  

Han var også medlem av NRKs styre som representant for de ansatte fra 1990 til 2008. 

Han gikk av med pensjon etter stortingsvalget i september 2009, men senere samme år, samt i desember 2010, ble Helljesen hentet inn som NRKs hovedkommentator under overføringen av Nobels Fredspris. Han ble i 2009 ansatt i PR-byrået First House.

I sine yngre år var han sjef i Dræggens Buekorps.

Helljesen ble tildelt Lytterprisen i 1990. I 2005 kåret NRK ham til «årets journalist» og i 2008 fikk han hedersprisen under Gullruten for sitt mangeårige journalistiske arbeid. I 2009 ble han utnevnt til ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Intervju med Helljesen
Vredens druer

:*For filmatiseringen av boken, se [[Vredens druer (film)]]*

***Vredens druer*** er en roman fra 1939 av den amerikanske forfatteren John Steinbeck. Romanen vant Pulitzerprisen i 1940. Filmen *[[Vredens druer (film)|Vredens druer]]* (1940) er basert på boka; den har Henry Fonda i hovedrollen som Tom Joad, og er regissert av John Ford. 

Historien foregår i depresjonsårene, og forteller historien til en familie av *[[okies]]*, landbruksarbeidere fra Oklahoma som blir drevet fra gården av tørke under den økologiske katastrofen *[[Dust Bowl]]* og tvunget til å flytte vestover. Romanen beskriver i detalj situasjonen for amerikanske jordbrukere og landarbeidere og viser til kooperative løsninger på problemene med industrialisering. Arthur Rothsteins fotografi fra Dust Bowl var trolig en inspirasjon til Steinbecks roman *Vredens druer*; Steinbeck reiste ikke selv til Oklahoma og baserte beskrivelsen på andres reportasjer og fotografier.

## Romanens struktur
Boken skifter mellom et episk og et reflekterende nivå gjennom regelmessig skifte av genre; annethvert kapittel er fortellende, og annethvert er essayistisk reflekterende, her vist ved åpningen fra to etterfølgende kapitler.
:Kapittel XXI: *Det vandrende, søkende folket ble nomader. De familiene som hadde oppholdt livet og hadde dødd på firti acres, hadde levd godt eller hadde sultet av grøden på det lille jordstykket, eide nå hele Vesten å streife rundt i. Og de fartet rundt og de søkte arbeid. Og storveiene var menneskestrømmer, og grøftekantene var rekker med mennesker.
:Kapittel XXII: *Det var sent da Tom kjørte på en landevei og så etter campingplassen ved Weedpatch.

## Betydning

Romanen regnes som et hovedverk i amerikansk litteratur, og var medvirkende til at Steinbeck fikk Nobels litteraturpris i 1962.

Romanen har vært til inspirasjon for flere band og musikere som Bruce Springsteen, Pink Floyd, Bad Religion og Camel. Springsteen ga ut sangen «The Ghost of Tom Joad» og albumet *[[The Ghost of Tom Joad (album)]]* i 1995, inspirert av romanen, og av Woody Guthries sang «Tom Joad» (1940). Camel ga ut et konseptalbum basert på hele romanen i 1991 under navnet *[[Dust and Dreams]]*. 

Romanen inngår i klassikerutvalg som Århundrets 100 bøker ifølge Le Monde og Århundrets Bibliotek.

## Referanser