open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tilsetningsstoff (næringsmidler)

**Tilsetningsstoffer** er en fellesbetegnelse på stoffer som blir tilsatt maten for å øke holdbarheten, erstatte sukker, gi en bestemt smak, konsistens eller en farge. Ingredienser som eddik, salt, sukker og krydder regnes ikke som tilsetningsstoffer. Tilsetningsstoffene deles inn i ulike grupper etter hva som er hensikten med å bruke dem. De mest vanlige er konserveringsmidler, antioksidanter, konsistensmidler, søtstoffer og fargestoffer.

Tilsetningsstoffer blir tilsatt mat som er industriframstilt og skal fraktes over hele landet, for at det skal holdes like godt og bra under hele turen.

Bruken av stoffer i et produkt kan ikke overskride stoffenes ADI-verdi (akseptabelt daglig inntak). I Norge er det Statens næringsmiddeltilsyn som godkjenner tilsetningsstoffene og bestemmer hvilken mengde vi kan få i oss.

## Ulike typer tilsetningsstoffer
Det er vanlig å dele inn tilsetningsstoffer i følgende kategorier:
*	Fargestoffer – tilsettes for at produktet skal ha en fin farge. Det skal derimot ikke brukes til å skjule at produktet er dårlig.
*	Konserveringsmidler – tilsettes for at produktet skal holdes lengre.
*	Antioksidanter – blir brukt for å hindre at fettstoffene og polyfenolene i frukt og bær oksiderer. Dette fungerer fordi antioksidantene reagerer lettere med oksygenet enn fettstoffene og polyfenolene.
*	Surhetsregulerende midler – kan øke og senke surhetsgraden i et produkt.
*	Fortykningsmidler – påvirker konsistensen i produktet. Det er stoffet som er tilsatt i produktet som bestemmer betegnelsen som skal bli benyttet. I et næringsmiddel kan det ofte hende at vi bruker forskjellige fortykningsmidler for å oppnå den ønskede konsistens.
*	Overflatebehandlingsmidler – brukes til å gi f.eks. appelsiner, tabletter og godteri en blank overflate.
*	Smaksforsterkere – forsterker smaken til næringsmiddelet.
*	Kunstige søtstoffer – brukes i produkter for å få den søte smaken. Det er godkjent for diabetikere. På varen må det stå at det er søtstoffer i produktet, og det aktuelle søtstoffet må spesifiseres med E-nummer eller navn.
*	Enzymer – tilsettes for å trekke ut den nødvendige næringen fra maten.

## Om E-stoffer
Det kalles E-stoffer fordi det er en kodebetegnelse knyttet til EU-land. I stedet for å ha slike lange navn på emballasjen som f.eks. hydroksypropyldstivelsesfosfat, skriver man E-1442.

## Om visse tilsetningsstoffer

* Aspartam er et tilsetningsstoff som gir masse søt smak. Siden det blir borte under varmebehandling, må det ikke utsettes for høy varme. Det kan ikke brukes til å bake med eller til mat som skal koke.
* Nitritt/Nitrat hindrer dannelse av botulismebakterier og stabiliserer fargen. Noen kan være kreftfremkallende.
* Cyklamat gir søt smak. Det kan være kreftfremkallende.
* BHA/BHT er antioksidanter som motvirker harskning av fett. Forskningsdyr har fått kreft av stoffene. Dersom man har et redusert inntak av stoffene, er det ikke helsefarlig.

## Se også
* E-nummer

## Eksterne lenker
*
Kodiakbjørn

**Kodiakbjørn** (*Ursus arctos middendorfi*) regnes som den fysisk største underarten av brunbjørn. Den finnes i Alaska, der den lever i kystnære omgivelser og stort sett har holdt seg isolert fra resten av den nord&shy;amerikanske brunbjørn&shy;stammen.

## Beskrivelse og spredning
Den enorme Kodiakbjørnen er oppkalt etter øya der den først ble oppdaget, øya Kodiak på sørkysten av Alaska. Forskerne mener at den opprinnelig kan ha kommet dit fra Øst-Asia, der det lever et større antall lignende bjørner på Kamtsjatkahalvøya øst i Sibir i Russland.

En voksen hannbjørn kan veie opp mot 675 kg og ha en skulderhøyde på inntil 150-155 cm når den står på alle fire. Om den reiser seg på bakbeina kan den bli mer enn 300 cm høy. Binna, som normal er 20 % mindre og 30 % lettere enn hannen, kan bli opp mot 350 kg tung og nå en skulderhøyde på inntil 100-110 cm. Klørne på de enorme framlabbene blir ca. 10-13 cm lange og er formet for å grave i bakken.

Den største kodiakbjørnen som noen gang er skutt og har blitt registrert står utstilt i et stort glassmonter hos J. C. Penneys i Anchorage. Den veide 855 kg. Noen forskere mener at kodiakbjørnen i ekstreme tilfeller kan bli opp mot 1000 kg tunge, men så store bjørner har aldri blitt registrert. Den eldste bjørnen som er registrert var ei binne som ble 34 år gammel. Den eldste hannen ble 27 år gammel.

Kodiakbjørnen finnes kun på Kodiakøya og de nærmeste øyene, like utenfor kysten av Katmai. Der har den trolig vært isolert i 12&nbsp;000 år eller mer. Det er estimert at det finnes en populasjon på ca. 2500-3000 bjørner på selve Kodiakøya. I tillegg kommer et ukjent antall på de nærmeste øyene, Shuyakøya og Afognakøya i nord, og Trinityøyene i sør.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* O-fagspatruljen: Kodiakbjørn ved Brooks Falls i Alaska ()
* Kodiak Brown Bears (Alaska's Emerald Isle) 
* Kodiakbears.com
* The Alaska Department of Fish and Game
Fødselsregister

**Fødselsregister** er et register over fødte, ført i Norge fra 1916. Den norske kirke var registerfører frem til 1982, da Skatteetaten overtok. I enkelte sogn fortsatte likevel kirken å være registerfører frem til tidlig på 90-tallet.

## Se også
*Folkeregisteret

## Eksterne lenker
* Arkivverket.no
Elin Ek

**Elin Ek** (født 31. august 1973 i Avesta) er en svensk langrennsløper.

Hun har deltatt i OL tre ganger: 
* OL 1998 i Nagano
* OL 2002 i Salt Lake City
* OL 2006 i Torino

Hennes beste OL-plassering er fjerdeplass på 4 x 5 stafett i 2006.

Elin Ek vant Tjejvasan 2006, og kvinneklassen i Vasaloppet 2007. I sesongen 2006-2007 vant hun også FIS Marathon Cup

## Se også
* Liste over vinnere i Vasaloppet

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Uttarakhand

**Uttarakhand** (navn fra  2000 til 2006: Uttaranchal, hindi: उत्तरांचल) er en delstat nord i India. I nord grenser Uttaranchal mot Kina, i sørøst grenser den mot Nepal, i sør mot Uttar Pradesh og i vest mot Himachal Pradesh.

Uttarkhand ligger i de  vestlige delene av Himalaya og har store klimatiske forskjeller, fra Hardwar på Gangesletta i sør til Indias  høyeste fjell Nanda Devi (7 816 m) i nordøst. Mesteparten av delstaten er skogkledte fjell atskilt av dype elvedaler. Om vinteren er kommunikasjonene vanskelige, og det er store kulturelle forskjeller mellom de ulike delene av delstaten, som også skiller seg fra kulturene lenger sør i India. 

Den nordvestlige delen av Uttarkhand kalles Garwhal, mens den østlige delen heter Kumaon. Begge områdene har et variert dyre- og fugleliv og omfatter flere store naturreservater.

Uttarakhand har en blandet befolkning med mongolske islett. Tibetansk og nepalsk kulturpåvirkning er betydelig, og delstaten har mange buddhister og animister i tillegg til den dominerende hinduismen. På 1700-tallet lå området under gurkhaherskere fra Nepal som ble overvunnet av britiske styrker på 1800-tallet.

I Uttarakhand har hinduenes to helligste elver, Ganges og Yamuna, sine utspring, markert av de viktige pilegrimsmålene Gangotri og Yamunotri.

I sør ligger de største byene, Hardwar og Rishikesh som er viktige hinduiske sentre ved Ganges, mens Dehradun og Mussoorie lenger vest er administrative sentre.

Delstaten ble til etter en stor lokal bevegelse som krevde at den skulle skilles ut fra Uttar Pradesh. I den første tida hadde delstaten navnet Uttaranchal, som fra Indias regjering ble oppfattet som mindre politisk og separatistisk preget enn det navnet den lokale bevegelsen hadde brukt.

Uttaranchal ble skilt fra Uttar Pradesh 9. november&nbsp;2000. Det er ennå ikke bestemt hvilken by som skal være hovedstad. Den største byen Dehradun er fungerende hovedstad.

I januar 2007 ble delstaten omdøpt til det tradisjonelle Uttarakhand, i samsvar med sterke lokale ønsker.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gerhard Grimmer

**Gerhard Grimmer** (født 6. april 1943 i Katharinaberg, død 9. oktober 2023) var en tysk  langrennsløper som konkurrerte for Den tyske demokratiske republikk (DDR). Han var i den desiderte verdenstoppen i begynnelsen av 1970-årene, og vant totalt seks VM-medaljer. Karrierens høydepunkt var VM i Falun i 1974, da han tok gull på 50 km og på stafetten.

Grimmer vant femmila i Holmenkollen i 1970 og 1971. Han deltok i tre olympiske leker (1968, 1972 og 1976), men uten å oppnå topplasseringer. I 1975 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.

## Meritter
* VM 1970: Sølv på 30&nbsp;km, bronse på 50&nbsp;km, sølv på 4&nbsp;x&nbsp;10&nbsp;km stafett
* VM 1974: Gull på 50&nbsp;km, gull på 4&nbsp;x&nbsp;10&nbsp;km stafett, sølv på 15&nbsp;km

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Valkenburg (Zuid-Holland)

**Valkenburg** er en landsby i kommunen Katwijk, i provinsen Zuid-Holland som ligger vest i Nederland. 3813 innbyggere (2004)

## Eksterne lenker
*  (tysk, engelsk, nederlandsk)
Kamtsjatkahalvøya

**Kamtsjatkahalvøya** (russisk: полуо́стров Камча́тка), eller bare **Kamtsjatka**, er en halvøy ved stillehavskysten i det østre Sibir i Russland, rett nord for Japan. Halvøya er omkring 1&nbsp;250 km lang og dekker et areal på ca. 472&nbsp;300 km². Vest for halvøya ligger Okhotskhavet. Administrativt tilhører halvøya Kamtsjatka kraj.

Det sentrale dalføret og elva Kamtsjatka er flankert av stor vulkanisk aktivitet. Det finnes omkring 160 vulkaner på halvøya, hvorav 29 fortsatt er aktive. Halvøya har faktisk den største tettheten av vulkaner i verden, og 19 av dem står på UNESCOs verdensarvliste. Den høyeste av disse er Kljutsjevskaja Sopka, der toppen ligger 4&nbsp;750 moh. Den mest slående er allikevel Kronotskij, som har en nærmest perfekt konisk form og av mange regnes som en av verdens aller flotteste vulkaner. De fleste vulkanene tilhører Sredinnyjfjellene.

Halvøya har også et slående plante- og dyreliv, der den enorme kamtsjatkabjørnen, en lite anerkjent genetisk variant av brunbjørn, helt klart tilhører verdens aller største bjørner. Den blir nesten like stor som kodiakbjørnen. Noen mener sågar at denne bjørnen kan være selve opphavet til kodiakbjørnen. Halvøya er også kjent for sitt fantastiske laksefiske, forekomster av blåhval like på utsiden av kyststripen. Av de 1&nbsp;168 plantene som finnes på halvøya er hele 10&nbsp;% knyttet til bestemte områder (endemiske), hvorav flere kun finnes rundt de geotermiske kildene (geysir) og vulkanene.

## Eksterne lenker
* 
* The Kamchatka Page (engelsk)
* Travel company «Kamchatka's vision» (engelsk)
* Kamchatka's Tourism & Visitor Guide (engelsk)
Liste over utøvere i Tour de France 2006

Dette er en liste over de 21 lagene med ni utøvere på hvert som startet i Tour de France 2006. Rittet pågikk mellom 1. juli og 23. juli 2006

Laget Astana-Würth ble nektet start da for mange av utøverne var mistenkt for doping til at de kunne stille eget lag. De fire individuelle rytterne Ivan Basso (CSC), Jan Ullrich (TMO), Oscar Sevilla (TMO) og Francisco Mancebo (A2R) ble også nektet start i forbindelse med skandalen. 
I ettertid har det vist seg at vinneren av Tour de France 2006, Floyd Landis, avla positiv dopingprøve etter 17. etappe, slik at han nå risikerer å miste tittelen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Startlist for Tour de France 2006, procyclingstats
Matthias Kessler

**Matthias Kessler** (født 16. mai 1979 i Nürnberg) er en tysk syklist. 

Kessler har syklet profesjonelt siden 2000, til og med 2006 for T-Mobile Team. Deretter gikk han over til Team Astana. 24. april 2007 testet han  positivt på testosteron på en uanmeldt dopingtest foran Flèche Wallonne. 12. juli samme år ble resultatene fra B-prøven lagt frem, også den var positiv, og han ble umiddelbart sparket fra laget. 11. januar 2008 ble han suspendert fra sykkelsporten i to år, og fikk 5000 sveitsiske franc i bot.

Karrierens foreløpige høydepunkt kom 4. juli 2006, da han vant 3. etappe i Tour de France.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ole Knudsen Tvedten

**Ole Knudsen Tvedten** eller **Olav Tveiti** (født 1758, døpt 8. oktober, død 5. oktober 1837) var bonde og lensmann fra Valle i Setesdal. Lensmannsembetet hadde han i nesten 50 år fra 1785. Han bodde på Nordigard Tveiten i Valle. Gården er siden 1969 en del av Setesdalsmuseet, og kjent som Tveitetunet.

Ole Knutsen Tvedten var 3. representant fra Råbyggelaget til Riksforsamlingen på Eidsvoll våren 1814, og sto på Selvstendighetspartiets side i forhandlingene. På Eidsvoll kjempet han for odelsretten. Han var ikke siden aktiv i rikspolitikken.

Det har gått mange historier rundt lensmannen, ikke minst om hvordan han ikke bøyde seg for øvrigheten. Han skal også ha imponert Christian Frederik med å bære en fullvoksen hest rundt tunet på Eidsvoll. 

## Referanser


## Litteratur
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
* Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», *Heraldisk Tidsskrift*, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl med forbokstaver og likhet til bumerke, på side 460

## Eksterne lenker
* 
* 
* Ole Knudsen Tvedtens etterkommere på eidsvollsmenn.no
Jöns Bengtsson (Oxenstierna)

**Jöns Bengtsson ([[Oxenstierna]])** (født ca. 1417, død 15. desember 1467) var erkebiskop 1448–1467, riksforstander sammen med Erik Axelsen (Tott) 1457 og alene 1465–1466.

Da Jöns Bengtsson ble utpekt som erkebiskop i 1448 var han biskop i Uppsala. Han ble vigslet til posisjonen den 30. juni 1448, dagen etter at Karl Knutsson (Bonde) var kronet til konge, og den 1. juli kunne han som erkebiskop selv krone dronningen. Han måtte derimot vente på pave Nikolas Vs bekreftelse til det påfølgende år.

Erkebiskop Jöns Bengtsson var leder av unionspartiet og i 1457 var han sterk nok til at reise seg mot Karl Knutsson, som siden 1452 hadde ført krig mot Christian I av Danmark. Da Karl Knutsson ble fordrevet ble Christian I også konge av Sverige. Danskekongen mistet imidlertid Jöns Bengtsons støtte da denne gjorde opprør mot de høye skattene. Christian I hadde dyp gjeld til utlandet og forsøkte å løse seg fra denne med å utskrive store skatter hvor kirken ikke var unntatt, heller ikke penger innsamlet for å betale utgiftene til et korstog mot tyrkerne. Christian I satte sine tidligere støttespillere i fengsel i 1463. Det førte til et nytt opprør og i 1464 måtte kongen løslate erkebiskopen i et forsøk på å dempe opprøret. Forsøket var forgjeves. Ved Harakers kirke i Uppland slo en bondehær under ledelse av Sten Sture den eldre danskene og svenskene tilbakekalte Karl Knutsson fra hans utenlandseksil

Jöns Bengtsson var medlem av den mektige familien Oxenstierna hvor mange av dens medlemmer var blitt betydelige aktører i det offentlige liv i senmiddelalderens Sverige. Forståelsen av Jöns Bengtssons politiske aktivitet finnes hans sterke ambisjoner, dels for familiens framgang, dels for hans fedreland og dels for den svenske kirke. Det var en sterk dragkamp mellom Oxenstiernafamilien og Bondefamilien, den siste som kongen selv tilhørte, Karl Knutsson. Kongen var støttet av det nasjonale partiet. Jöns Bengtsson mente at adelen og Sveriges ledende menn i tiden før Kalmarunionen hadde sviktet kirken, ikke respektert geistligheten og kirkens eiendommer. I utgangspunktet var Jöns Bengtsson for Kalmarunionen og leder for unionspartiet, men skiftet politisk syn. I en union med Norge, Sverige og Danmark forutså han en sterk begrensing av den svenske adelen, noe som igjen ville bli en svekkelse av den svenske kirken. Logisk sett ble Jöns Bengtsson nasjonalist ut ifra sine bekymringer for kirkens stilling og makt.

Etter at Karl Knutsson var blitt avsatt atter en gang var det erkebiskopen som i realiteten styrte Sverige, men han var ikke i stand til å holde på sin posisjon. De ulike fraksjonene slo seg sammen mot ham og valgte Erik Axelsson (Tott) som regent i 1466 og Jöns Bengtsson ble dermed tvunget til å trekke seg tilbake. Han fant et tilholdssted hos sin venn Magnus Gren på Öland hvor han døde den 15. desember 1467, «fattig og i landflyktighet, angret av ingen, hatet av mange, og fryktet av alle», i henhold til en senere tekst.

Farfaren til riksforstanderen het også Jöns Bengtsson (Oxenstierna), og døde omkring 1399.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Catholic Encyclopedia (engelsk)
* Dansk middelalder: Christian 1 (dansk)
4. etappe i Tour de France 2006

## [[Huy]] ([[Belgia]]) – [[Saint-Quentin]]
***Etappe:** 4.
***Dato:** 5. juli 
***Lengde:**  207 km
***Norske resultater:**
:148. Thor Hushovd

## Info
Også denne etappen er en sprinteretappe med bare to stigninger og vil føre touren tilbake til Frankrike igjen. Daniele Bennati vil bruke den grønne trøyen fordi Tom Boonen allerede benytter ledertrøyen (gul).

Etter 21 km gikk Egoi Martínez, Bradley Wiggins, Christophe Mengin, Laurent Lefèvre og Cédric Coutoly i brudd, og denne gruppen tok alle bonuspoengene på etappen unntatt den første klatringen som var allerede etter 13 km. Hele ledergruppen ble tatt igjen mot slutten av etappen, og Lefèvre og Martínez ble tatt igjen en kilometer før mål. I massespurten veltet Hushovds hjelperytter Julian Dean, Robbie McEwen vant spurten og fikk sin andre etappeseier i årets Tour og sin 10. i karrieren. Hushovd kom på fjerdeplass og var 20 cm unna tredjeplassen som ville gitt han ledertrøyen grunnet bonussekunder. Hushovd ble etter målgang disket for å ha dyttet Bernhard Eisel, Det ble lagt inn en protest som ikke ble tatt til følge. Hushovd mistet dermed fjerdeplassen og ble plassert sist på dagens etappe (148.). I tillegg ble han fratatt 24 poeng i sprintkonkurransen. Eisel var uenig i straffen som Hushovd ble idømt og oppfattet ikke hendelsen som dytting.

## Sprint og klatrepasseringer
### 1. sprint ([[Beaumont (Hainaut)|Beaumont, Belgia]])
Etter 103 km

### 2. sprint ([[Sains-du-Nord]])
Etter 135,5 km

### 3. sprint ([[Bernot]])
Etter 135,5 km

### 1. klatring (Côte de Peu d'Eau)
Etter 13 km, kategori 3

### 2. klatring (Côte de Falaën)
Etter 57,5 km, kategori 4

## Resultater

## Eksterne lenker
* Etappebeskrivelse og recap på cyclingnews.com
Esch-sur-Alzette

**Esch-sur-Alzette** (luxembourgsk: **Esch-Uelzecht**, tysk: **Esch-an-der-Alzette**) er en kommune med bystatus i sørvestre Luxembourg, nær grensen til Frankrike. Den ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. 

Byen hadde en befolkning på 27&nbsp;146 i 2005, og er landets nest største by. Landets hovedstad, Luxembourg, ligger 15 km til nordøst. Til daglig omtales byen kun som *Esch*.

Byen var i Tour de France 2006 endeby for andre etappe og startby for tredje etappe.

## Vennskapsbyer
*  Köln
*  Liège 
*  Lille
*  Rotterdam
*  Torino
*  Coimbra

## Se også
* Liste over byer i Luxembourg

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Innset kraftverk

**Innset kraftverk** ligger ved Innset i Østerdalen (Bardudalen) i Troms. Kraftverket utnytter det ca. 185 meter høye fallet mellom Altevatnet og Innsetvatnet.

Kraftverket har en kapasitet på 91 MW fra to francisturbiner. Gjennomsnittlig årsproduksjon på 460 GWh.

På et møte mellom representanter for NVE og kraftverkene i nordre Nordland og Troms i juli 1953 ble det bestemt at det skulle bygges et større kraftanlegg som skulle dekke strømforsyningen i hele området, i stedet for å basere seg på mindre kraftverk, slik situasjonen hadde vært til da. Byggingen av Innset kraftverk og kraftledningene til Balsfjord, Narvik, Kanstadbotn og Sverige begynte i 1955. Innset kraftverk ble satt i drift i januar 1960.

Kraftverket er eid av Statkraft.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Statkraft
* Geir Martin Pilskog: I spenninga mellom teknologi og politikk – Ein studie av samkøyringa av norsk elforsyning 1950–1970
Gerry Gable

**Gerry Gable** (1937–2026) var en britisk politisk aktivist. Han var langvarig redaktør i det anti-fascistiske magasinet *Searchlight*, som ble opprettet i 1975 av Gable, og fram til 1998 med noen små avbrekk.

## Bakgrunn
I sin ungdom var Gable medlem i Young Communist League og Communist Party of Great Britain jobbet i kommunistpartiets avis *[[Daily Worker]]* i et år før han ble kommunistpartiets fagforeningsorganisator. Han stilte til valg for kommunistpartiet 10. mai 1962 i Stamford Hill i North London, men ble ikke valgt inn.

I 1962, etter ti års medlemskap, brøt han med kommunistpartiet for å «kunne konsentrere seg om anti-fascistisk arbeid og fordi partiet har inntatt en anti-israelsk linje». Gables sønn har senere tjenestegjort i det israelske forsvaret.

I november 1963 ble Gable arrestert for å ha brutt seg inn hos Holocaust-fornekteren, historerevisjonisten og forfatteren David Irving. 14. januar 1963 erkjente han forholdet og at meningen med innbruddet var å stjele papirer som skulle avsløre Irvings tette forhold til nynazistiske grupper. I rettssaken hevdet han at innbruddet ble gjort for «å finne materiale som de kunne gi til etterretningstjenesten».

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Gerry Gable: «Well-aimed eggs aren't enough», *The Independent* 11. juni 2009
Op med hodet!

***Op med hodet!***  er en norsk filmkomedie fra 1933. Filmen hadde premiere 26. desember 1933 i Oslo, og flere norske byer, deriblant Sarpsborg og Skien.

Regien er ved Tancred Ibsen. Produsenter er Erling Bergendahl og Ibsen. Blant skuespillerne finner vi kjente skikkelser som Lillebil Ibsen, Lalla Carlsen og Leif Juster. Filmen var ganske eksperimentell for sin tid og inkluderte trickshots, dobbelfotografering, baklengs fotografering og sekvenser i farger.

Filmen ble en stor suksess, og var selve åpningsfilmen for nye Saga Kino i Oslo 14. februar 1934.

En scene der Hitler parodieres ble klippet vekk fra original og kopier i 1940 etter at Norge ble okkupert av Tyskland, da filmen fikk en ny runde på kino. Denne scenen er senere antatt å ha gått tapt.

Filmen ble utgitt for første gang i HD på Blu-ray 15. mai 2024, i prosjektet *[[Norske Filmklassikere]]*.

## Handling
Tancred Ibsen skriver første side av filmens manus, samtidig som en bartender blander den nye favoritt-drinken Opp med hodet!

Deltakerne presenteres, både de foran og de bak kamera. Deretter blir et revy-teater avbildet på turné. I en liten by drar ballett-danserne ut på byen, hvor de møter Theobald Tordenstam. Han blir interessert, og forelsker seg snart, i en av de unge ballett-utøverne: Lill. Oppmuntret av kvinnene reiser Theobald til Oslo, for å søke jobb som skuespiller.

Men han blir nektet ved alle de store teatrene, men ved et revy-teater klarer han å overtale ledelsen til å få en mulighet. Revyen bygges opp, kulissene males, og scenografien utarbeides. Theobald møter Lill igjen, som hjelper ham å tilpasse seg det nye miljøet sitt. Theobald Tordenstam blir snart en stor suksess, men uten at Theobald selv forstår hvorfor. Han blir deretter fast ansatt ved teateret.

## Skuespillere
* Lillebil Ibsen som Lill, en balett-danser
* Tore Foss som Theobald
* Julie Lampe som moren til Theobald.
* Egil Hjorth-Jenssen som en teater-sjef.
* Leif Amble-Næss som en ballett-regissør.
* David Knudsen som en bartender
* August Mowinckel-Nilsen som regissør.
* Sverre Arnesen som scene-arbeider.
* Carsten Carlsen ansatt ved teateret.
* Lalla Carlsen som en skuespiller ved revyen.
* Leif Enger som en skuespiller
* Herbert Herding-Herberth som skuespiller
* Leif Juster som skuespiller.
* Olaf Kronstad som skuespiller.
* Per Kvist som skuespiller.
* Ella Peaters som skuespiller.
* Eugen Skjønberg
* Einar Vaage
* Finn Bø som seg selv.
* Arne Svendsen som seg selv.
* Kristian Hauger som pianist

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Steingrim Wolland

**Steingrim Wolland** (født 16. mars 1961) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett.

Steingrim Wolland var juridisk rådgiver i Norsk Redaktørforening fra 1987 til 1991. I denne perioden knyttet han også nært samarbeid med organisasjonen Article 19 i England. Menneskerettighetsorganisasjonen har sitt navn fra FNs menneskerettighetserklæring artikkel 19, som sier: «*Everyone has the right to freedom of opinion and expression; the right includes freedom to hold opinions without interference and to seek, receive and impart information and ideas through any media regardless of frontiers*».

Som advokat er han kjent for Tromsødommen i Den europeiske menneskerettsdomstolen i Strasbourg, 20.05.1999. Der vant han over Den norske stat i saken om hvorvidt det var riktig av Avisa Tromsø å trykke en rapport skrevet av selfangstinspektør Odd Lindberg om norsk selfangst. Avisa Tromsø hadde tapt i norske rettsinstanser fram til Høyesterett. Wolland tok da saken inn for Den europeiske menneskerettsdomstolen i Strasbourg (EMD), som dømte den norske stat for brudd på Den europeiske menneskerettskonvensjonens (EMK) artikkel 10 om ytringsfrihet. Innen ett år tapte Norge ytterligere to injuriesaker i Strasbourg, og dermed var rettstilstanden på området kraftig endret, hvilket Steingrim Wolland og Rolf Øvrum tillegges mye av æren for.

Steingrim Wolland har også vært aktiv innen generell næringsvirksomhet. Som styreleder og deleier var han sentral i å re-etablere den tradisjonerike Tostrupkjelleren i Oslo i 1994.

Wolland gikk konkurs i april 2009. Wolland er tidligere dømt for uaktsomt bedrageri og fikk han forbud mot å drive rettshjelp. Han fikk tilbake advokatbevillingen i 2017.

## Forfatterskap
* *«Budbringerens dilemma – om ytringsfrihet, presseetikk og redaktøransvar», IJ-forlaget, sammen med [[Rolf Øvrum]].* (1992)

## Referanser
Lars Nordrum

**Lars Nordrum** (1921–1973) var en norsk teater- og filmskuespiller. 
## Biografi
Nordrum debuterte 1935 på Centralteatret, fra 1938 knyttet til Nationaltheatret, bortsett fra to sesonger på Folketeatret. Også roller i film og radio. Begavet karakterkunstner som skapte egenartede sceneskikkelser med en sterkt personlig pregnans. Skapte også fantastiske komedieskikkelser hos Shakespeare og Holberg, kunne gjøre inntrykk som elegant sceneløve i *[[Den glade enke]]*, og gjorde en uforglemmelig innsats i musikalen *Fantasticks* på Chat Noir. Som kunstner nådde han imidlertid lengst i tragiske roller som for eksempel tittelrollen i Strindbergs *Erik XIV*, Osvald i *[[Gengangere]]*, Harald jarl i *[[Sigurd Slembe (drama)|Sigurd Slembe]]*. 

Han filmdebuterte i en smårolle i *[[Tante Pose (film)|Tante Pose]]* (1940), og gjorde bemerkede roller i blant annet *[[Vi gifter oss]]* (1951), *[[Vildanden]]* (1963) og *[[Liv (1967)|Liv]]* (1967). Nordrum gjorde også sterkt inntrykk som pianisten i Sverre Udnæs' *Aske* i Fjernsynsteatret 1973.

Han var gift med den norskfødte svenske skuespilleren Lillebil Kjellén.

## Filmografi (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lars Nordrum i Scenewebarkivet
*Lars Nordrum hos Store norske leksikon
* Lars Nordrum hos Filmdelta
*
Valkenburg

**Valkenburg** kan vise til:

## Nederland
*Valkenburg (Limburg) – en by i kommunen Valkenburg aan de Geul som ligger i provinsen Limburg i Nederland
*Valkenburg aan de Geul – en kommune i provinsen Limburg
*Slott Valkenburg – en slottsruin i Valkenburg
*Valkenburg (Zuid-Holland) – en landsby i kommunen Katwijk som ligger i provinsen Zuid-Holland
*Valkenburg (flyplass) – en flyplass i kommunen Katwijk som ligger i provinsen Zuid-Holland
Membran

**Membran** (fra latin *membrana*, «hinne, hud, pergament») er en selektivt ikke-gjennomtrengelig tynn hinne. Ofte kan membranen slippe gjennom større molekyler eller partikler, mens andre partikler ikke slipper gjennom. 

* Permeabel membran : En gjennomtrengelig hinne som de fleste forbindelser kan passere gjennom. 
* Semipermeabel membran : En halvgjennomtrengelig hinne som bare noen forbindelser kan passere gjennom. 

Levende organismer tar opp næringsstoffer gjennom en membran og frakter de gjennom organismen ved blodomløp eller stengel. Tilsvarende skilles avfallsstoffer ut gjennom en membran.

## Referanser


## Se også
* Membranpotensial 
* Cellemembran
* Membranmanometer
* Indre kanalsystem
Sult (film)

***Sult*** er en skandinavisk biografisk dramafilm fra 1966 av den danske regissør Henning Carlsen, basert på romanen til Knut Hamsun ved samme navn. Romanen og filmen regnes som delvis biografisk om Knut Hamsun frem til 1888. 

Per Oscarsson, som hadde hovedrollen, sultet i lang tid før filminnspillingen, slik at han skulle få et riktig utseende til rolleskikkelsen. Han ble belønnet med Gullpalmen for beste mannlige hovedrolle i Cannes i 1966 for sin innsats i filmen. 
Filmen mottok Bodilprisen for beste danske film og Oscarsson Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle i 1967.

Filmen er tatt med i Danmarks kulturkanon som ble presentert i 2006.

## Handling
I 1890 ankommer en fattig og ensom forfatter ved navn Pontus (spilt av Per Oscarsson) til Kristiania (Oslo) fra landsbygda. Han besøker en pantelåner gjentatte ganger. Han selger eiendeler for litt penger, men gir deretter alt sammen til en tigger. Andre penger han får tak i, gir han også bort. Han har skrevet en artikkel som en avis-redaktør (spilt av Henki Kolstad) sier ja til å publisere, men bare dersom Pontus går med på å gjøre en del korrigeringer. Men Pontus er altfor stolt, og fortsetter derfor å gå sulten.

Pontus ber om et bein som han ønsker å gi til sin fiktive hund, men som han gnager på i hemmelighet i en liten bakgate. Han har flere ganger muligheten til å gjøre situasjonen litt bedre for seg selv, men stoltheten hans kommer i veien hver gang. For eksempel når han takker nei til den sårt tiltrengte hjelpen fra en bekymret kamerat. Når han ikke lenger klarer å betale husleien, kaster hus-eieren (spilt av Else Heiberg) ham ut. En annen utleier gjør det samme kort tid senere. Sulten overvelder Pontus konstant, og han driver mellom hallusinasjon og virkelighet samtidig som han kjemper for å overleve hver dag.

Pontus lider også en rekke ydmykelser, noe som fører ham til kanten av galskap. Han forsøker å søke på jobber, men får avslag. Han stryker på en fysisk eksamen for å begynne som brannmann, fordi han går med briller. En hallusinasjon dreier seg om Ylajali (spilt av Gunnel Lindblom) en tilsynelatende raffinert kvinne han hadde møtt på gaten. Til tross for deres gjensidige flørting, utvikler det seg aldri noe mer mellom dem. Men på en plutselig impuls tar Pontus jobb, som besetningsmedlem på en fraktebåt. Men destinasjonen hans forblir ukjent.

## Skuespillere
* Per Oscarsson som Pontus
* Gunnel Lindblom som Ylajali
* Birgitte Federspiel som søsteren hennes
* Knud Rex som en hus-eier
* Hans W. Petersen som Grocer
* Henki Kolstad som en avis-redaktør
* Roy Bjørnstad som Konstantin
* Sverre Hansen som en maler
* Pål Skjønberg som en politi-konstabel
* Carl Ottosen som en sjømann
* Osvald Helmuth som pante-låner

## Referanser
 



## Eksterne lenker
*
Republikken Kongos flagg

**[[Republikken Kongo]]s flagg** ble opprinnelig tatt i bruk 20. november 1959 da landet oppnådde uavhengighet fra Frankrike. Flagget består av tre diagonale striper i de tradisjonelle pan-afrikanske fargene grønt, gult og rødt. Stripene går oppover mot høyre, og den gule stripen i midten er smalere enn den grønne øverst og den røde nederst. Grønt symboliserer naturen, gult naturrikdommene og rødt symboliserer menneskenes blod.

I perioden 1970–1991, da landet gikk under navnet Folkerepublikken Kongo, ble det opprinnelige nasjonalflagget erstattet av et mer kommunistisk inspirert flagg: Helrød flaggduk med landets statsemblem i kantonen. Statsemblemet besto av tradisjonelle elementer fra sosialistisk emblematikk: Korslagt hammer og hakke kombinert med kommunismens stjerne, det hele innrammet av palmegrener, et lokalt innslag. 4. juni 1991 ble det opprinnelige flagget gjeninnført.
Sedimentologi

**Sedimentologi** er læren om jordas løsmasser og deres avsetning, og læren om sedimenters konsolidering og sedimentære bergarter.

Ukonsolidert grus, sand og leire transporteres med elver, vinder og bølger – generelt transporteres sedimentene fra fjell til hav. Sedimentene legges igjen som elvedelta, elvebanke, tidevannsrygg osv.

## Litteratur
*Knut Bjørlykke: *Sedimentologi, Stratigrafi og Oljegeologi*. Universitetsforlaget 1977.
*Sam Boggs, Jr.: *Principles of Sedimentology and Stratigraphy*. ISBN 0-13-154728-3
Mauro Camoranesi

**Mauro Germán Serra Camoranesi** (født 4. oktober 1976 i Tandil, Argentina) er en argentinskfødt italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han er nå hovedtrener for den argentinske klubben Club Atlético Tigre.

Camoranesi spilte for klubber i Mexico og Argentina før han dro til Italia i 2000, først til Hellas Verona i 2000, og deretter til Juventus i 2002. 

Argentinskfødte Camoranesi hadde muligheten til å spille for  på grunn av sitt italienske opphav, så han bestemte seg for å spille for Italia i stedet for sitt argentinske fødeland. Han debuterte på landslaget i en kamp mot  i 2003. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil og statistikk
Trondheim Torg

**Trondheim Torg** er et kjøpesenter som ligger ved Torvet i Trondheim.

Kjøpesenteret har 65 butikker og syv spisesteder fordelt på fire etasjer. Senteret ble etablert i 1992 og ligger ved Torvet i Midtbyen. Etter utvidelsen i 2002, som tok utgangspunkt i et helt kvartal, ble en rekke med trehusbebyggelse langs Prinsens gate en del av senteret. Denne utvidelsen gjorde at Trondheim Torg nå er et av de største kjøpesentrene nord for Dovre.

## Referanser



## Eksterne lenker
*
Last In First Out

Innen databehandling er **Last In First Out (LIFO)**, norsk «sist inn først ut») en køalgoritme hvor siste element inn i køen blir først behandlet. Algoritmen kan sammenlignes med en stabel med spillkort hvor man kun kan legge til eller ta bort kort fra toppen av stabelen.

## Se også
* Stakk (datastruktur)
Erik Axelsson (Tott)

**Erik Axelsen ([[Tott]])** fra Lagnö, Södermanland (ca. 1415 i Danmark-1481 på Viborg slott), riksråd og riksforstander i Sverige 1457 og 1466–1467. Han var sønn av Axel Pedersson (Tott) og Ingeborg Ivarsdotter.

Erik Axelsen kom som ung til Sverige, ble snart fortrolig med Karl Knutsson (Bonde) som han fikk Åbo i forlening av i 1450 som han kort deretter byttet til Nyköpings len. I 1449 ble Erik Axelsson utnevnt til svensk riksråd. Som ung tjenestegjorde han for Karl Knutsson (Bonde), men deltok i opprøret i 1457 mot kongen. Han medvirket derimot i 1467 til at Karl Knutsson ble gjenvalgt til konge for tredje gang.

Erik Axelsson kjøpte de svenske eiendommene til Den tyske orden i 1467, deriblant Årsta slott. Han var lensherre over Finland og sto bak oppførelsen av grensefestningen Olofsborg på en øy i Saimen i Finland på 1470-tallet.

Ambisjonene var større enn takknemligheten og han gikk over til det danske partiet. Da hadde ha fått stor innflytelse at ved Karl Knutssons avsettelse i 1457 ble han riksforstander sammen med erkebiskop Jöns Bengtsson (Oxenstierna), men de beholdt embetet kun i kort tid. Han dro til Finland for å arbeide for kong Christian I av Danmarks anerkjennelse der og som belønning ble han utnevnt til hovmester og fikk Viborg len i Finland 1457 og senere i 1462 Tavastehus len.

Da Christian I ble styrtet i 1464 ble Erik på unionspartiets side og var sterkt involvert i at Karl Knutsson måtte si fra seg tronen i 1465.

Da han i september 1466 feiret bryllup med datteren til Gustav Algotsson Sture fikk han på festen av de tilstedeværende rådsherrer igjen posten som riksforstander. Jöns Bengtsson ble tvunget til å overgi makten til Erik Axelsen som beholdt embetet fra oktober 1466 til november 1467. Hans styre ble meget urolig. I begynnelsen forsøkte han å balansere partene, men da det oppsto fiendskap mellom hans brødre i Danmark og Christian I gikk han igjen over til Karl Knutssons parti. 

Sommeren 1467 ble han beleiret i Stockholm for en tid, dels av danske tropper under ledelse av Claus Rønnov og erkebiskop Jöns Bengtsson med sine svenske støttespillere. Broren Iver Axelsson kom ham til unnsetning fra Gotland. Da han likevel ikke greide å vinne den svenske befolkningens tillit, kanskje på grunn av sin danske avstamming og skiftende meninger, fremmet han Karl Knutssons tilbakekomst. Da denne kom tilbake til Stockholm i november 1467 la Erik Axelsen ned sitt embete. Han dro til Finland hvor han eide store eiendommer. Han ble der involvert i grensestridigheter med Russland.

Erik Axelsen var en god støtte for Sten Sture den eldre i dennes første tid som riksforstander, og han deltok som svensk sendebud i forliksmøtene i Kalmar i 1472 og 1474.

Han ble gift med Bengta Mattsdotter (Lillie), død 1452, og deretter med Elin Gustavsdotter (Sture).

## Eksterne lenker
* DBL om Erik Axelsen (Tott)
Peter Schlickenrieder

**Peter Schlickenrieder** (født 16. februar 1970 i Tegernsee) er en  tysk langrennstrener og tidligere langrennsløper.

Hans fremste resultat var sølvmedaljen i langrennssprint under OL 2002 i Salt Lake City. I tillegg har han to enkeltseire (og en stafettseier) i verdenscupen og fem tyske mesterskapstitler.

I april 2018 begynte han som trener for det tyske landslaget i langrenn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kampala

**Kampala** er hovedstaden i Uganda. Byen er en del av det større *Kampala distrikt*, og ligger 1189 meter over havet.

## Historie

Før britenes ankomst hadde kongen av det gamle Buganda, det området som senere skulle bli Kampala, som en av sine favorittsteder for jakt. Området består av utallige åskammer og frodig våtmark. Området var ideelt for diverse antiloper, spesielt rasen impala (*Aepyceros melampus*). Britene kalte først området «Impala-åsene».

Folkegruppen Baganda sitt språk (luganda) tok til seg mange engelske ord fra britene. I denne sammenhengen oversatte Bagandaene britenes «hills of the Impala» til *«Kasozi Ka Mpala»* – *«Kasozi»* betyr «ås/bakke» på luganda, *«Ka»* betyr *«of»* og ordet «Impala» ble uttalt med stum i – derav *«Mpala».* Og når sagt på luganda høres «Ka» og «Mpala» ut som ett ord – *«Ka'mpala»,* og snart, når kongen skulle jakte i dette området, sa bagandaene *«Kabaka a'genze e Ka'mpala»* – "Kongen har dratt til Ka'mpala". Navnet Kampala satte seg raskt.

Byen Kampala vokste opp rundt et fort som ble bygget av Frederick Lugard i 1890 for Imperial British East Africa Company. I 1962 erstattet Kampala Entebbe som landets hovedstad. Mye av byen ble ødelagt etter 1979-opprøret mot Idi Amins diktatur og den påfølgende borgerkrigen.

## Økonomi
Produksjon inkluderer møbler og maskindeler. Landbrukseksport er hovedsakelig kaffe, bomull, te, og sukker. Air Uganda har hovedkontoret sitt her i Kampala.

## Transport
Kampalas og Ugandas hovedflyplass er Entebbe internasjonale lufthavn som ligger 41 kilometer sørvest for Kampala ved den gamle hovedstaden Entebbe.

## Samfunn
Makerere Universitet, ett av Øst- og Sentral-Afrikas fremste akademiske institusjoner, ligger på Makerereåsen i byen. Kampala er også hovedkvarter for East African Development Bank.

Som mange andre byer sies det at Kampala er bygget på syv bakketopper, men dette er ikke helt korrekt i Kampalas tilfelle.

Kampala er også kjent for sitt uteliv, som inkluderer et kasino. Victoriasjøen er 10&nbsp;km unna.

Det er også verd å merke seg at Kampala er vertskap for et av bare syv Bahai-templer i hele verden. Det er kjent som «Mother Temple of Africa» og ligger i utkanten av byen. Grunnsteinen ble lagt ned i januar 1958, og bygget ble fullført den 13. januar 1961.

Ifølge en undersøkelsen i 2004&ndash;2005 utført for Ugandas Helsedepartement har Kampala den høyeste andelen av HIV-infeksjoner i Uganda. 9,2 % av voksne og 47 % av prostituerte i byen er smittet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Satellittbilde fra Google Maps
* Kampala reiseguide (engelsk)
Kettil Karlsson (Vasa)

**Kettil Karlsson ([[Vasa]])** (født 1433, død 11. august 1465) var først biskop og siden riksforstander av Sverige under Kalmarunionen fra februar 1464 til 1465, avbrutt av et seks måneders mellomspill av Karl Knutsson (Bonde) som konge.

Kettil Karlsson var biskop i Linköping fra 1459 til 1465. I 1464 ledet han et opprør mot kong Christian I av Danmark og Sverige, satt deretter en kort tid som riksforstander, men hjemkalte i juli Karl Knutsson (Bonde) til embetet som konge, men overtok for andre gang i februar 1465.

Han var sønn av Karl Kristiernsson (Vasa) og Ebba Eriksdotter (Krummedige).

Han døde under en pestepidemi den 11. august 1465.

## Referanser
Pave Benedikt XVIs apostoliske reise til Spania, 2006

**Pave Benedikt XVI** vil etter invitasjon fra kong Juan Carlos mellom 8. og 9. juli besøke Valencia i Spania i forbindelse med den katolske kirkes verdensfamilietreff. Det er hans tredje apostoliske reise utenfor Italia.

Paven vil bl.a. møte spanske biskoper, det spanske kongeparet og statsministeren.

## Eksterne lenker
* Program
Narve Bonna

**Narve Nilsen Bonna** (født 16. januar 1901 i Lommedalen, død 2. mars 1976 samme sted) var en norsk skihopper.

Han tok sølv i spesielt hopprenn under OL 1924 i Chamonix. Narve Bonna ledet etter første omgang, men etter andre omgang ble han henvist til andreplassen av landsmannen Jacob Tullin Thams. 

Bonna var utdannet som skimaker, og etter idrettskarrieren startet han Lommedalen Skifabrikk, som produserte ski under merkevarenavet «Bonna-ski».

## OL-medaljer
* 1924  Chamonix -  Sølv i skihopping

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bonna-ski
* Artikkel om Narve Bonna i Norsk biografisk leksikon
Røde Khmer-tribunalet

**Røde Khmer-tribunalet** (offisielt *Extraordinary Chambers in the Courts of Cambodia for the Prosecution of Crimes Committed During the Period of Democratic Kampuchea*) er en kambodsjansk domstol opprettet i 2001. Den behandler straffesaker knyttet til handlinger begått av Røde Khmer-regimet i Kambodsja i perioden fra 1975 til 1979.

Tribunalet må ikke forveksles med den Vietnam-støttede Folkerepublikken Kambodsjas tribunal mot Røde Khmer fra 1979. 

## Historie
Kambodsja ved sine to statsministere Norododom Ranariddh og Hun Sen, ba i 1997 om FNs assistanse for å opprette en domstol for å behandle de forbrytelser som var begått mot det kambodsjanske folk fra 1975 til 1979. De anså at landets eget rettsvesen på det tidspunkt var for svakt til å behandle slike saker. I 2001 vedtok kong Norodom Sihanouk loven om opprettelse av domstolen.

Domstolen er uavhengig av såvel den kambodsjanske staten som av FN. Dommerne kommer både fra Kambodsja og fra andre land. Domstolen anvender internasjonale regler.

## Prosessene
Tribunalet har fått til behandling tiltaler mot ni personer, forent i fire saker. Domstolen har kontor i Phnom Pen.

Sak nr. 1 gjaldt Khang Khek Ieu alias «Duch». Khang Khek Ieu ble opprinnelig dømt til 35 års fengsel. Etter ankebehandling ble han i 2012 dømt til livsvarig fengsel for forbrytelser mot menneskeheten og alvorlige brudd på Genevekonvensjonene.

Sak nr. 2 gjaldt Nuon Chea, Khieu Samphan, Ieng Sary og Ieng Thirith. Nuon Chea var tiltalt for folkemord, forbrytelser mot menneskeheten og grove brudd på Genevekonvensjonen. I mars 2013 døde Ieng Sary før det ble avsagt dom. I november 2018 ble Nuon Chea og Khieu Samphan funnet skyldige og dømt til livsvarig fengsel for folkemord, forbrytelser mot menneskeheten og grove brudd på Genèvekonvensjonene. Ieng Thirith var tiltalt for folkemord, forbrytelser mot menneskeheten og grove brudd på Genevekonvensjonen. Hun ble i 2011 vurdert som aldersdement og kunne av denne grunn ikke stilles for domstolen.

Meas Muth er tiltalt i tribunalets sak nr. 3. Han ble i 2015 tiltalt for folkemord, forbrytelser mot menneskeheten og grove brudd på Genevekonvensjonen.

Tribunalets sak nr.4 gjelder Yim Tith, (folkemord, forbrytelser mot menneskeheten, grove brudd på Genevekonvensjonen og brudd Kambodsjas straffelov) Im Chaem (forbrytelser mot menneskeheten, grove brudd på Genevekonvensjonen) og Ao An (folkemord, forbrytelser mot menneskeheten og brudd Kambodsjas straffelov).

Fil:Nuon Chea on 31 October 2013.jpg|Nuon Chea (2013) dømt til livsvarig fengsel i 2018.
Fil:Kang Kek Iew - 3 February 2012 (2).jpg|Khang Khek Ieu (2012) dømt til livsvarig fengsel i 2012.
Fil:Ieng Thirith - Case 002 Initial Hearing.jpg|Ieng Thirith (2011) døde i 2015. Hun var allerede i 2011 vurdert som aldersdement, og kunne av den grunn ikke stilles for retten.
Fil:Mak Remissa-IS01.jpg|Ieng Sary (2010) døde av hjertesvikt i 2013, før det kunne avsies noen dom mot ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Matti Yrjänä Joensuu

**Matti Yrjänä Joensuu** (født 31. oktober 1948, død 4. desember 2011) var en finsk forfatter. 

Inntil han ble pensjonert var Joensuu polititjenestemann i Helsingfors. Han er med sin serie romaner om politietterforskeren Timo Harjunpää en av Finlands mest kjente krimforfattere. Bøkene hans er oversatt til flere språk. Han er to ganger nominert til Finlandia-prisen.

## Bibliografi
* *Väkivallan virkamies* (1976) 
* *Possu ja paavin panttivangit* (1977) 
* *Harjunpää ja pyromaani* (1978) 
* *Harjunpää ja kapteeni Karhu* (1981) 
* *Harjunpää ja ahdistelija* (1982) 
* *Harjunpää ja poliisin poika* (1983) 
* *Harjunpää ja heimolaiset* (1984) 
* *Harjunpää ja rakkauden lait* (1985) 
* *Harjunpää ja kiusantekijät* (1986) 
* *Harjunpää ja rakkauden nälkä* (1993) 
* *Harjunpää ja pahan pappi* (2003) 

### Oversettelser til norsk

## Priser og utmerkelser
* The Martin Beck Award 1987 for *Plågoandarna* (*Harjunpää ja kiusantekijät*) 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Bloody Foreigner: Matti-Yrjänä Joensuu and his translator David Hackston in conversation with Bob Cornwell
Barney Wilen

**Bernard Jean «Barney» Wilen** (født 4. mars 1937 i Nice, død 25. mai 1996 i Paris) var en fransk jazzmusiker (saksofon), kjent verden over for sin eksperimentelle tilnærming og for sine bidrag til filmmusikken.

Han startet jazzklubb i oppvekstens Nice, og ble senere bosatt i Paris der han på jazzklubben Club St. Germain spilte med datidens storheter som Bud Powell, Benny Golson, Roy Haynes (1954), Milt Jackson (1958), John Lewis (1956), Jay Cameron (1955), Miles Davis, og J.J. Johnson.  Wilen var med på Miles Davis' musikk til Louis Malles film *L'Ascenseur Pour L'Echafaud*.  Wilen spilte også i Edouard Molinaros *Un Temoin Dans La Ville* (1959).  Med Kenny Clarke ble det musikk til
Hannes Schmidhausers film *Mental Cruelty* (1960), utgitt på en meget sjelden EP (100 trykt).
I Art Blakeys «Messengers» bidro han på Roger Vadims *Les Liaisons Dangereuses* (1961).  
Han var forøvrig en av de første ikke-amerikanere som underholdt på Newport Jazz Festival (1959).

Selv ga han ut *Zodiac* (1966) med frijazz-betonte melodier om Dyrekretsen; *Dear Pr. Leary* (1968), og begynte sine eksperiment med indisk musikk, rock, musikalske ekspedisjoner til Afrika, der han en tid var bosatt for å oppsøke pygme-musikk.  Med Eje Thelin ga han ut plate (1966).
På 1980-tallet medvirket han i punkrock-bandet «Moko» og på 90-tallet startet «jazzmobile», en mobil jazzunderholdning i Paris' forsteder.  
Han mottok «Grand Prix Charles Cros» (1987).
En av hans siste utgivelser var med Philip Catherine (1991).
Wilen døde av kreft.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jukkis Uotila

**Jukkis Uotila** (født 23. august 1960 i Helsingfors) er en finsk jazzmusiker (trommer) og komponist, kjent fra egne, såvel som et hundretall innspillinger med internasjonale jazzstorheter.

Hans første utgivelse var *Introspection* med bl.a. Randy Brecker, Bob Mintzer og Dave Liebman (1984).  Samme besetning var sentral på *Avenida* (1987), der forøvrig også John Scofield var med.  Med eget band Lars Danielsson, Lars Jansson, Mike Stern og Bob Berg  ga ut *Jukkis Uotila Band Live* (1990).  
Han mottok Yrjö-prisen 1991.
Med egen kvartett utkom *Fast Company* (1998), etterfulgt av *Hunters and Gatherers* (2000) og *Meninas* (2005).

Han ble dekan for jazzlinjen ved Sibelius-akademiet, senere utnevnt til professor (1994).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* jukkis.com