Iakkhos

**Iakkhos** (gresk: Ἴακχος) var opprinnelig i gresk mytologi og gresk religion i antikken en halvgud eller *[[daimon]]* og en ledsager av gudinnen Demeter og særlig tilknyttet de eleusinske mysterier hvor han ble framstilt som en sønn av Zevs og Demeter. Han var fakkelbæreren i prosesjonen i Eleusis, tidvis sett på som den som varslet om gudinnens «hellige barn», født i underverden, men tidvis også betraktet som barnet selv. Iakkhos ble kalt for «den lysbringende stjerne av vår nattlige rituale».

I kunsten ble han opprinnelig avbildet som en ung mann som holdt tvillingfaklene hevet, vanligvis i selskap med Demeter, Kore og andre eleusinske guder. Med tiden ble han etter hvert, som de eleusinske mysterier, knyttet til Dionysos, og ble således et aspekt av guden, som *Dionysos Iakkhos*.

## Dionysos
Iakkhos' identifikasjon med Dionysos er påvist i en rekke kilder. I et *[[paean]]* (lyrisk dikt eller sang) rettet til Dionosys som ble avdekket i Delfi er guden beskrevet som at han bar navnet *Iakkhos* i Eleusis, hvor han «brakte frelse». Dramatikeren Sofokles, i paean i stykket *[[Antigone (skuespill)|Antigone]]*, navngir guden i mysteriene ved Eleusis som både *Bakkhos* (Dionysos) og *Iakkhos*. Den greskspråklige poeten Nonnos i Egypt på slutten av 300-tallet og begynnelsen av 400-tallet e.Kr. beskrev de athenske feiringene som gitt til den første *[[Zagreus|Dionysos Zagreus]]*, sønn av Persefone, den andre *[[Bromios|Dionysos Bromios]]*, sønn av Semele, og den tredje Dionysos Iakkhos:

:«De [athenerne] æret ham som en gud nest etter sønnen til Persefoneia, og etter Semeles sønn; de grunnla ofringer for Dionysos senfødte og Dionysos førstefødte, og for tredje sang de en ny hymne for Iakkhos. I disse tre feiringene holdt Athen en stor feiring; i dansen gjort senere, banket athenerne rytmen i æren for Zagreus og Bromios og Iakkhos til sammen.»

Ordet Iakkhos betegnet også det rituelle utropet «Iakkhos, O Iakkhos!» som fulgte festivalen. I Evripides' *[[Bakkantinnene]]*, i henhold til en engelsk oversettelse av Philip Vellacott, ble de bakkantinnene som ble kalt til dansen, skrek ut sammen til sønnen til Zevs: «Iakkhos! Bromios!». *Bromios* var et annet tilnavn til Dionysos.

Navnet Iakkhos ble også gitt til en av dagene i løpet av mysteriene; den 20. ''boedromion'' og på denne dagen ble Iakkhos tatt fra sin helligdom i Athen og ført i egen prosesjon til Eleusis.

Den mest berømte benevnelsen av Iakkhos er i stykket *Froskene* av Aristofanes hvor de *mystae* (mystikerne) påkalte ham i en tøylesløs dans ute i engen, gjort av gratiene som «kastet faklene» og er sammenlignet, som nevnt overfor, til en stjerne som bringer lys til mørkets ritualer.

I Dion Fortunes roman *The Winged Bull* (1935), påkaller hovedfiguren Iakkhos da han er usikker på hvilken gud han ønsker å påkalle. Guden er også nevnt i romanen *Lady Chatterleys elsker* (1928) av D.H. Lawrence. Figuren Connie brenner etter den pasjon som ble følt av Iakkhos og mænadene.

## Referanser


## Litteratur
*Aristofanes: ''Frogs'', Matthew Dillon (overs.), Tufts University, 1908.
* Grimal, Pierre (1996): ''The Dictionary of Classical Mythology'', Wiley-Blackwell, ISBN 9780631201021.
*Harrison, Jane Ellen (1991): ''Prolegomena to the Study of Greek Religion''. Princeton, New Jersey: Princeton University Press.
* Price, Simon & Kearns, Emily (2003): *The Oxford Dictionary of Classical Myth and Religion*. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-280289-5
* Smith, William (1867): *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, bind 2, Boston: Little, Brown and co.

## Eksterne lenker
* «Iakkhos», *Theoi Project*