open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Voice of America

**Voice of America** (**VOA**) er den amerikanske føderale regjerings offisielle, internasjonale radio- og TV-kanal. VOA produserer og distribuerer i dag 1500 timer hver uke på 43 ulike språk. VOA har anslagsvis 134 millioner lyttere og seere rundt om i verden.

## Andre verdenskrig
Sendingene startet 1. februar 1942 på tysk, under vignetten «Stimmen aus Amerika». Formålet var å forklare verden hvorfor USA deltok i Andre verdenskrig. Deretter ble sendingene utvidet og mot slutten av krigen distribuerte VOA sendinger på 40 språk over 39 ulike sendere. Etter at krigen var over ble nyhetssendinger på 20 språk lagt ned. 

Et amerikansk lovvedtak forbød stasjonen å kringkaste innenlands i USA, av frykt for at enhver regjeringsfinansiert nyhetskilde ville kunne utvikle seg til et propagandaredskap for den til enhver tid sittende administrasjon.

Det var VOA som utviklet sendinger i *[[Special English]]*, et forenklet engelsk som ble lest langsommere, nøyde seg med et ordforråd på 1&nbsp;500 ord, og med korte setninger som i regelen bare skulle uttrykke ett poeng hver. Disse sendingene ble etterhvert et viktig språkopplæringsredskap, men denne effekten var ikke årsaken til at sendingene ble utviklet. Årsaken var derimot den tidvis sterke jammingen av sendingene, og med *Special English* mente man at lytterne likevel kunne ha muligheten til å pusle sammen meningen ut fra de lydbrokker som de likevel kunne høre. 

Kanalen er ikke helt forskjellig fra andre internasjonale kringkastere, som BBC World Service, Deutsche Welle, Radio Nederland Wereldomroep, Radio France Internationale, Russlands stemme og Radio Canada International, selv om disse ikke er fullstendig statskontrollerte. Voice of America er under internasjonalt oppsyn av organet International Broadcasting Bureau som i sin tur forplikter seg til å påse «public diplomacy».

## VOA på nordiske språk
Etter etableringen i 1942 vokste VOA kraftig og det ble etablert sendinger på flere språk, deriblant de nordiske. I 1942 startet sendinger på norsk, dansk og finsk, mens de svenskspråklige sendingene startet i 1943. I 1944 ble det også sendt på islandsk. Alle språkversjonene ble lagt ned etter andre verdenskrigs slutt i 1945. De finske sendingene ble tatt opp igjen i 1951 og på ny lagt ned i 1953.
 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 2320

**Fylkesvei 2320** går mellom Bjonevika i Ringerike og Bjoneroa i Gran.

Strekningen ble fastlagt 2019, og består av den tidligere fylkesvei 184 (Buskerud) og den tidligere fylkesvei 47 (Oppland).

## Kommuner og knutepunkter

 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Rømåsen

**Rømåsen** er et stort hytteområde beliggende 3-4 km sør for Sjusjøen sentrum i Ringsaker kommune. Rømåsen ligger 800 moh., 17 km fra Lillehammer. Tidligere utmarks- og seterområde. Grunneier er Ringsaker Allmenning.

På Rømåsen ligger Sjusjøen skisenter, Natrudstilen, med nytt alpinanlegg og helårs skistadion for langrenn, der det arrangeres world cup renn. Rømåsen er tilknyttet det store skiløypenettet i Sjusjøenområdet.

Rømåsen seter (sommerdrift ca. 1820 til ca. 1950) har servering av tradisjonsmat hele sommeren og i påsken. "Liv på Rømåssetra" er et kulturarrangement som holdes hvert år i månedsskiftet juli-august.

## Eksterne lenker
* Velkommen til Rømåssetra
Butti 49

**Butti 49** er en norsk soul- og jazzgruppe fra Stavanger. Butti 49 er et samarbeid mellom Snorre Seim og Øyvind Jakobsen. På utgivelsene har artister som Thomas Dybdahl, Mayia James, Emo og Per Zanussi bidratt.

Butti 49 gav ut flere singler og EP-er før de i 2004 gav ut albumet *[[Habit]]*. 

## Medlemmer
* *[[Snorre Seim]]* (programmering)
* *[[Øyvind Jakobsen]]* (programmering og trommer)

## Diskografi
### EP-er og singler
* *Brasilikum / Remember Me* (2000)
* *Brazilikum E.P.* (2000)
* *Alan Accelerates* (2003)
* *Incurable* (2004)
* *Alan Accelerates Remixes - online release* (2007)
* *Flying Remixes - online release* (2008) 
* *Flying King Knut Remix - ltd edt 7"* (2008)

### Album
* *[[Habit]]* (2004)

## Eksterne lenker
* 
* Hjemmeside
* Myspace
…that great October sound

***...that Great October Sound*** er Thomas Dybdahls debutalbum, utgitt i 2001 av Checkpoint Charlie Audio Productions.

## Sporliste
#«From Grace» (Thomas Dybdahl)
#«All's Not Lost» (Dybdahl)
#«That Great October Sound» (Dybdahl)
#«Life Here Is Gold» (Dybdahl)
#«Tomorrow Stays The Same» (Dybdahl)
#«Postulate» (Dybdahl/Morten J. Olsen)
#«Adelaide» (Dybdahl/Edie Kuhnle)
#«John Wayne» (Dybdahl)
#«Love's Lost» (Dybdahl)
#«Dreamweaver» (Dybdahl)
#«Outro» (Dybdahl)
#«I Need Love Baby, Love» (skjult spor)
## Medvirkende
### Musikere
* Thomas Dybdahl - sang, gitar, munnspill, bass, orgel, trommer, perkusjon, låtskriver, tekniker, mixing, produsent, coverdesign 
* Christer Knutsen - lapsteelgitar på *From Grace*, *Life Here Is Gold*
* John Lilja - kontrabass på *From Grace*, *All's Not Lost*, *...that Great October Sound*, *Dreamweaver* og *I Need Love Baby, Love*
* Morten J. Olsen - trommer på *From Grace*, *...that Great October Sound*, *Tomorrow Stays the Same*, *Postulate* og *I Need Love Baby, Love*, strykearrangement/dirigent på *...that Great October Sound*, mixing, tekniker 
* Silje Salomonsen - fiolin på *All's Not Lost*, *Adelaide* og *I Need Love Baby, Love*, vokal på *Adelaide* og *I Need Love Baby, Love*
* Ådne Sæverud - Hammond-orgel på *All's Not Lost*, *Adelaide*, *Dreamweaver* og *I Need Love Baby, Love*, piano på *Tomorrow Stays the Same*, *Love's Lost*, *Dreamweaver* og *I Need Love Baby, Love*
* Arne Skage jr. - lapsteelgitar på *...that Great October Sound* og *I Need Love Baby, Love*, slidegitar på *Tomorrow Stays the Same*
* Kenneth Andersen - banjo på *John Wayne*
* Øyvind Berekvam - mandolin/munnspill på *John Wayne*
* Øyvind Jakobsen - trommer på *John Wayne* og *Dreamweaver*
* Håvard Rosenberg - trommeprogrammering på *Love's Lost*
* Anne Korhonen - fiolin på *...that Great October Sound*,
* Halldis Rønning - fiolin på *...that Great October Sound*,
* Maria Itkonen - fiolin på *...that Great October Sound*,
* Marte Straatsrea - fiolin på *...that Great October Sound*,
* Rozemaryn Al - cello på *...that Great October Sound*,
* Stephanie Heber - cello på *...that Great October Sound*,
* Marit Hjorthaug Andersen - bakgrunnvokal på *Dreamweaver*
### Øvrige
* Per Kristian Ottestad - gitartekniker på *Adelaide*
* Scott Hull - mastering
* Martin Guttormsen - fotograf 
* Petter Ersland - fotograf
* Snorre Seim - coverdesign
One Day You’ll Dance for Me, New York City

***One Day You'll Dance for Me, New York City*** er et musikkalbum fra Thomas Dybdahl, med hjelp av hans faste band The Great October Sound samt Silje Salomonsen, Arne Næss og Frode Gjerstad med flere. Albumet ble utgitt i 2004.

## Sporliste
# «One Day You'll Dance for Me, New York City» (4:54)
# «If We Want It, It's Right» (3:46)
# «A Lovestory» (2:59)
# «Solitude» (2:44)
# «It's Always Been You» (3:28)
# «Don't Loose Yourself» (4:25)
# «Babe» (4:13)
# «Henry» (3:39)
# «Piece» (8:12)
## Medvirkende
* Thomas Dybdahl - sang, gitar, piano, instrumenter, artwork, produsent, tekniker 
;the great October sound
** Ådne Sæverud - Hammond-orgel/kor på *If We Want It, It's Right*, *Babe*, piano på *Henry*, pumporgel på *Piece*
** Morten J. Olsen - trommer på *Don't Loose Yourself* og *Piece*, vibrafon på *If We Want It, It's Right*, *Don't Loose Yourself* og *Piece*, alarm på *Piece*, strykearrangement 
** Øyvind Jakobsen - trommer på *If We Want It, It's Right*, *A Love Story*
** Øyvind Berekvam - munnspill på *If We Want It, It's Right*, lapsteel på *Henry* og *Piece*
** Eirik Lye - bass/kor på *If We Want It, It's Right*, *A Love Story* og *Piece*
* Silje Salomonsen - vokal, bakgrunnvokal på *One Day You'll Dance for Me, New York City*, *Babe*, *Henry*
* John Lilja - kontrabass på *One Day You'll Dance for Me, New York City*, *It's Always Been You*, *Henry*
* Frode Gjerstad - saksofon på *One Day You'll Dance for Me, New York City*
* Unni Carr - piano på *One Day You'll Dance for Me, New York City*
* Arne Næss - tale på *If We Want It, It's Right*
* Arve Hadland - bakgrunnvokal på *If We Want It, It's Right*
* Bjørnar Mæland - bakgrunnvokal på *If We Want It, It's Right*
* Håvard Rosenberg - atmosphere på *Don't Loose Yourself*
* Lena Chatzigrigoriou - fiolin
* Maite Larburu - fiolin
* Miako Klein - fiolin
* Peter Bogaert - fiolin
* Sara Hochstenbach - fiolin
* Xandrine Bossers - fiolin
* Anne Korhonen - bratsj
* Tom Moonen - bratsj 
* Saskia Plagge - cello 
### Øvrige
* JP - lacquer cut 
* Johannes Worsøe Berg - fotograf/artwork
* Anne Senstad - fotograf
* Snorre Seim - artwork

## Kilder
*
Habit

***Habit*** er debutalbumet til Stavangerbandet Butti 49. Albumet ble utgitt på det britiske plateselskapet Exceptional i 2004. På platen bidrar blant annet Emo, Mayia James, (vokal), Kjetil Ingebretsen fra Fenomenon, og Azhar.

Som bakgrunn for utgivelsen hadde de en rekke singler som var blitt godt mottatt. De er også kjent for en rekke remixer og musikken deres har også vært med på flere samlinger.

## Sporliste
#«Flying»
#«Kongo Mongo»
#«Incurable»
#«Act'on»
#«Loving You»
#«Alan Accelerates»
#«Habit Pt. 1»
#«Habit Pt. 2»
#«Boogaloo»
#«Hustle on the Vessel»
#«Sun Vs. Moon»

## Eksterne lenker
* Info hos cduniverse.com
Sesong (band)

**Sesong** er en norsk soul/jazzgruppe fra Stavanger. Sesong er et samarbeid mellom Snorre Seim, Øyvind Jakobsen og Thomas Dybdahl. I tillegg bidrar Britt-Synnøve Johansen med vokal.

## Medlemmer
* *[[Thomas Dybdahl]]* (vokal, gitar)
* *[[Snorre Seim]]* (programering)
* *[[Øyvind Jakobsen]]* (trommer)

## Diskografi

* *[[Love Untold / Cold]]* (12", singel) (22. mai, 2006)

## Eksterne lenker
* Sesongs Myspace
The National Bank (album)

***The National Bank*** er debutalbumet til bandet The National Bank. Albumet ble utgitt på Universal Music i 2004 og ga bandet Spellemannprisen 2004 i klassen beste popgruppe.

## Sporliste
#  «I Hear The Sparrow Sing» (Martin Horntveth/Martin Hagfors) (4:36)
#  «Tolerate» (Martin Horntveth/Martin Hagfors) (4:27)
#  «Hello, My Name Is Fred» (Lars Horntveth/Martin Hagfors) (4:19)
#  «A Recorder In Red Plastic» (Martin Horntveth/Martin Hagfors) (5:18)
#  «Blue As We Like It» (Martin Horntveth/Martin Hagfors) (5:31)
#  «What Is Left?» (Martin Horntveth/Martin Hagfors) (3:34)
#  «Look Twice» (Lars Horntveth/Martin Hagfors) (4:50)
#  «The National Bank» (Lars Horntveth/Martin Hagfors) (4:36)
#  «Half Blind» (Lars Horntveth/Martin Hagfors) (6:15)
## Medvirkende
### The National Bank
* Thomas Dybdahl - ang, akustisk gitar
* Lars Horntveth - elektrisk gitar, barytongitar, akustisk gitar, harmonivokal, låtskriver, strykearrangement 
* Martin Horntveth - trommer, perkusjon, programmering, keyboard, harmonivokal, låtskriver, strykearrangement 
* Nikolai Eilertsen - bass, barytongitar, harmonivokal
* Morten Qvenild - piano, synthesizer, harmonium, autoharpe, låtskriver, strykearrangement 
### Øvrige
* Jørgen Træen - produsent, tekniker, mixing, programmering 
* Rebecca Cherry - fiolin
* Vebjørn Stuksrud - fiolin
* Ilze Klava - bratsj
* Siri Hilmen - cello 
* Ingar Hunskaar - mastering
* Robin Ottersen - fotograf
* Sebastian Ludvigsen - fotograf
* Martin Kvamme - coverdesign
## Eksterne lenker
* The National Bank's Official Homepage
* Thomas Dybdahl Homepage
Nellikveien (Oslo)

:::*Se [[Nellikveien|pekerside]] for flere forekomster av Nellikveien.*

**Nellikveien** (1-3, 2-6) er en vei på Refstad i Bydel Bjerke i Oslo. Veien er en tverrforbindelse mellom Åkerøveien i nord og  Ribstonveien i sør. Veien er ca. 150 meter lang og består av villabebyggelse. 

Veien er oppkalt etter blomsterverdenens nellik.

## Se også
*Liste over Oslos gater

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kvasir - Bilde fra Nellikveien (2005)
Samferdsel

**Samferdsel** omfatter transport av gods, *personer* og informasjon lokalt, regionalt og internasjonalt. Til samferdselssektoren hører planlegging, forvaltning og drift av **anlegg** (veg, bane, havner, fyr, radiomaster, telefonlinjer, bredbånd osv); og utvikling, vedlikehold og kontroll av **transportmidler** (bil, jernbanetog, fly, båt osv).

Viktige delområder av samferdsel er:
* Jernbane, - tog/jernbanetog (tog som materiell - Den gjengse betydningen)
* Vei: - biltrafikk, gående, - og syklende
* Luftfart
* Sjøfart
* Buss, trikk, bybane og tunnelbane 
* Telefoni
* Radiokommunikasjon
* Internett

## Referanser


## Se også
* Reise
* Samferdsel (tidsskrift)
* Samferdselsdepartementet
North Warwickshire

**North Warwickshire** er et administrativt distrikt i Warwickshire i England. Administrasjonssenteret er Atherstone, som også er den største byen. 

Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av Atherstone landdistrikt og deler av Meriden landdistrikt. Distriktet dekker et areal på 284,27 km² og hadde 62&nbsp;014 innbyggere i 2011. Det består for det meste av landsbygd, med en del små byer. Historisk har det vært mye kullgruvedrift der, men nesten alle gruver er nedlagt. 

North Warwickshire grenser mot Nuneaton and Bedworth i øst, Leicestershire i nordøst, Staffordshire i nordvest og West Midlands i sør og sørvest. 

## Steder i distriktet
* Ansley, Arley, Astley, Atherstone, Austrey 
* Baddesley Ensor, Baxterley, Bentley, Blythe End 
* Caldecote, Coleshill, Corley, Curdworth 
* Dordon 
* Fillongley 
* Gilson, Great Packington, Grendon 
* Hartshill, Heath Whitacre
* Kingsbury
* Lea Marston, Little Packington 
* Mancetter, Maxstoke, Merevale, Middleton, Moxhull 
* Nether Whitacre, Newton Regis 
* Over Whitacre 
* Polesworth 
* Seckington, Shustoke, Shuttington, 
* Warton, Water Orton, Whitacre Heath, Wiggins Hill, Wishaw 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bleikvasslia

**Bleikvasslia** er ei bygd og poststed (8647) i Hemnes kommune, 20 km sør for kommunesenteret Korgen. Det har vært bosetning i Bleikvasslia siden 1700-tallet, og en årestue fra 1750-tallet er fremdeles intakt. Øst for Bleikvasslia ligger Okstindmassivet og Bleikvatnet, i sør ligger Røssvatnet, Norges nest største innsjø. Bleikvassli gruber driver nå entreprenørvirksomhet etter at gruvedriften ble lagt ned for noen år siden da gruva ble oversvømt. Forøvrig er landbruk hovednæring. Ved sentrum av bygda ligger en kopi av en sørsamisk boplass. 

På Karihaugen lå en arbeidsleir under andre verdenskrig. Brakkene er nå revet, og det er oppført et nytt bygg som brukes som leirsted. Bygda har butikk, skole og ungdomsklubb. Nå brukes Karihaugen som leirskole og den brukes under samlinger for konfirmanter.

## Eksterne lenker
* Bleikvasslia.com
Jackass: The Movie

***Jackass: The Movie*** er en amerikansk filmkomedie fra 2002. Filmen inneholder ville stunts av de samme gutta som er med i TV-serien *[[Jackass]]*.

Den ble etterfulgt av *[[Jackass Number Two]]* (2006).

## Handling
Jackass: The Movie er en samling av forskjellige stunts, sketsjer eller skøyerstreker, sammen med intervjuer på settet med rollebesetningen. Filmen begynner med at alle karakterene skal kjøre på en gigantisk handlevogn i nedoverbakke. Men på bunnen krasjer gjengen inn i et frukt-stativ, og de treffer med hodet først i frukten.

De mest bemerkelsesverdige stuntene inkluderer: Steve-O som skal fnyse wasabi opp i nesten, Bam Margera som tuller med moren sin April, ved å plante en levende alligator på kjøkkenet hennes. Chris Pontius danser offentlig, samtidig som han ikke har på seg annet enn en tangatruse, Ryan Dunn kjemper mot en kvinnelig kickboksing-mester. Wee Man truer reiser rundt i Japan på en gigantisk trafikk-kjegle. Preston Lacy sitter på en benk, som er rigget til å kollapse foran intetanende tilskuere. Dave England går på do, ved et utstillingstoalett ved en jernvarehandel.

Det siste stuntet innebærer at en lekebil skal plasseres inn i en rollebesetnings anus, for å få bilen vist på et røntgenbilde. Dette følges av at Johnny Knoxville som blir skutt ut i en innsjø gjennom en katapult, og komikeren Rip Taylor kunngjør at filmen er avsluttet.

## Skuespillere
* Johnny Knoxville
* Steve-O
* Chris Pontius
* Dave England
* Bam Margera
* Preston Lacy
* Ryan Dunn
* Brandon Dicamillo
* Ehren McGhehey
* Raab Himself
* Jason "Wee Man" Acuña

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Checkpoint Charlie Audio Productions

**Checkpoint Charlie Audio Productions** (CCAP) er et norsk plateselskap basert i Stavanger. Det ble grunnlagt i 2000 av Tom Brekke, eieren av Checkpoint Charlie Hard Rock Café i Vågen i Stavanger. CCAP har gitt ut musikk av artister og band som Thomas Dybdahl, The Low Frequency in Stereo, Popface, The Substitutes, Helldorado og Lano Places.

## Eksterne lenker
*
Markus Rotvold

**Markus Rotvold** (født 2. oktober 1914  I Tromsø, død 30. mars 2012 samme sted) var fra Tromsø, deltok i kampene rundt Narvik i 1940 under andre verdenskrig og var en av dem som loset den jødiske familien Smith over til Finland fra Signaldalen i 1940. Denne hendelsen gjorde at han fikk medaljen Righteous Among the Nations (Rettferdige blant nasjonene) av den israelske ambassadøren Miryam Shomrat i august 2006. Han mottok samme år Tromsø kommunes kulturpris.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Markus Rotvold ble fødi i Storgatbakken i Tromsø. Han var på båt på Ishavet allerede som 14-åring. Han har også vært aktiv i Tromsøs revyliv siden ungdommen. I sin ungdom var Markus Rotvold dessuten politisk aktiv i AUF. Før krigen var han sekretær i de arbeidsløses forening.

### Innsatsen under krigen
Markus Rotvold begynte motstandsarbeide allerede før krigen. Han gikk ombord i tyske trålere som lå i havn i Tromsø for å fortelle hva Hitler stod for. 9. april ble han arrestert av tyskerne i Narvik, men klarte å rømme. Han deltok senere i kampene rundt Narvik.

Sammen med Kåre Kleivan var Markus Rotvold senere på tur til Finland. På fjellet traff de den jødiske familien Smith fra Tromsø, som hadde ligget i skjul i Balsfjord og nå prøvde å komme seg til Finland. Kleivan og Rotvold tok ansvaret for å hjelpe familien frem. Rotvold bar en av de minste i familien i ryggsekken.

### Etter krigen
Etter krigen vervet han seg i marinen i noen år. Rotvold avsluttet sitt yrkesaktive liv som kioskeier da han overtok kiosken ved fryseriet på Strandvegen etter sin tante. 

Hans innsats i Tromsøs revy- idretts- og yrkesliv, samt hans heltemodige innsats under krigen, dannet bakgrunnen for kulturprisen han mottok av Tromsø kommine i 2006. Pengene Rotvold fikk med kulturprisen, ga han til Tromsø Sanitetsforening, Tromsø Bymisjon, Bjørg Karin Macks innsamlingsaksjon til kapellet, og til Frelsesarmeen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kulturprisen fra Tromsø kommune
* Hedret med den israelske medaljen Righteous Among the Nations
Llyfr coch Hergest

**Llyfr coch Hergest** eller **Hergests røde bok** er et av de mest betydningsfulle walisiske manuskripter fra middelalderen. Det inkluderer både prosa og poesi og ble skrevet en gang i tidsrommet 1382–1410. Verket blir nå oppbevart på Jesus College, Oxford (*MS 111*) etter at det ble gitt som en gave av presten Thomas Wilkins i 1701.

Et av flere avskrivere som har bidratt på dette manuskriptet (MS 111) har blitt identifisert som Hywel Fychan fab Hywel Goch av Buellt. Man kjenner til at han har arbeidet for Hopcyn ap Tomas ab Einion (ca. 1330 – etter 1403) av Ynysforgan i Swansea, og det er mulig at manuskriptet ble satt sammen for ham. Manuskriptets navn er avledet fra det faktum at det er innbundet i rødt lær og for dets forbindelse til stedet Hergest Court (Plas Hergest) i Herefordshire i grenseområdet mellom England og Wales fra rundt 1465 og til begynnelsen av 1600-tallet.

Den første delen av manuskriptet inneholder prosa, inkludert Mabinogion som også er en del av manuskriptets kilder (det andre er *[[Llyfr Gwyn Rhydderch]]* eller *Rhydderchs hvite bok*), andre fortellinger, historiske tekster (inkludert en walisisk oversettelse av Geoffrey av Monmouths *[[Historia Regum Britanniae]]*), og andre forskjellige tekster inkludert en serie av walisiske triader (folklorer). Resten av manuskriptet inneholder poesi, spesielt fra perioden for hoffpoesi kjent som *[[Gogynfeirdd]]* eller *Beirdd y Tywysogion* eller *Prinsenes poesi*.

Manuskriptet inneholder også en samling av urtelegemidler assosiert med Rhiwallon Feddyg, grunnleggeren av et middelalderdynasti som varte i over 500 år – *Legene fra Myddfai*.

J.R.R. Tolkien lånte tittelen *Hergests røde bok* for sin egen fiktive *Westmachs røde bok*, en tenkt legendarisk kilde for Tolkiens fortellinger.

## Litteratur
*'Red book of Hergest'. In Meic Stephens (Ed.) (1998), *The new companion to the literature of Wales*. Cardiff : University of Wales Press. ISBN 0-7083-1383-3.
*Parry, Thomas (1955), *A history of Welsh literature*. Translated by H. Idris Bell. Oxford : Clarendon Press.

## Eksterne lenker
* Red Book of Hergest, or Jesus College MS 111, is part of the Early Manuscripts at Oxford University digitisation project;  reprints relevant section of Historical Manuscripts Commission, *Report on manuscripts in the Welsh language*, vol. II part I, (London, 1902), describing the MS and its contents; *Gives access to colour images of the entire manuscript*.
* Mary Jones, ''Celtic Encyclopedia'': Llyfr Coch Hergest (entry on manuscript)
* Mary Jones, ''Celtic Literature Collective'': Llyfr Coch Hergest (contents & translations)
* ''British Medical Association – Wales & Medicine''
Gabriel Narutowicz

**Gabriel Narutowicz** (1865–1922) var det første valgte statsoverhodet i den andre polske republikken.

Narutowicz bodde i mange år i Sveits, hvor han arbeidet som ingeniør og professor. Etter at Polen ble uavhengig ble han utnevnt til polsk transportminister. Etter forslag fra Józef Piłsudski ble han i desember 1922 valgt til Polens president, med stemmer fra bondepartiet og venstresiden. Forgjengeren Piłsudski hadde ført tittelen «statssjef», og var ikke valgt.

Valget av Narutowicz ble tatt dårlig imot av nasjonalister, og han ble kort etter valget myrdet av fanatikeren Eligiusz Niewiadomski utenfor kunstgalleriet Zachęta i Warszawa.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johan Lauritz Bidenkap

**Johan Lauritz Bidenkap** (født 6. november 1828 i Drammen i Buskerud, død 20. oktober 1892 i Kristiania) var en norsk lege.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Johan Lauritz Bidenkaps foreldre var undertollbetjent Johan Jacob Bidenkap (1787–1864) og Bolette Vilhelmine Schive (død 1858). Han tok examen artium 1847 og ble cand.med. i 1853. Bidenkap var student under Carl Wilhelm Boeck og til å begynne med tilhenger av dennes «syfilisasjonslære». Kunstnerisk begavet laget Bidenkap illustrasjonene til en del av Boecks vitenskapelige arbeider.

### Karriere
Han kartla mellom 1857 og 1859 utbredelsen av lepra på Vestlandet og mottok H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1863 for å ha påvist årsakene til syfilis. Han ble lærer for hudsykdommer i 1866. 

Johan Lauritz Bidenkap giftet seg 9. mai 1866 med skuespiller Elisabeth Jensine («Elisa») Berg (1837–1885), datter av hospitalforstander Gabriel Berg og Andrea Bjønne.

Bidenkap arbeidet senere som overlege ved hudavdelingen på Rikshospitalet i Christiania 1868-88,  og ble konstituert stadsfysikus fra 1867 og utnevnt fra 1869. Svært mye av det offentlige helsearbeidet i siste del av 1800-tallet dreide seg om smittsomme sykdommer, noe som var et særlig problem i de voksende byene. I 1860-årene var smitteforholdene ved viktige sykdommer, f.eks. ved kolera, ennå ikke tilstrekkelig klarlagt. Da Bidenkap tok over som leder av hovedstadens helsearbeid som stadsfysikus i 1867, var man midt oppe i en bitter faglig diskusjon om grunnlaget for hvilke bekjempelsesprinsipper som var de beste. Dette var problematisk, idet myndighetenes programmer for hygieniske tiltak uansett måtte gjennomføres med relativt hård hånd, skulle man lykkes. Og sunnhetskommisjonene hadde ganske vide fullmakter til å iverksette inngripende tiltak med hjemmel i sunnhetsloven av 1860.

Bidenkaps gate på Meyerløkka i Oslo ble oppkalt etter Bidenkap.

## Verv og utmerkelser
* H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1863
* Christiania Arbeidersamfund formann 1871–75
* Det Norske Studentersamfund formann 1877

## Referanser
Willemstad

**Willemstad** er hovedstaden i Curaçao og den største byen i De små Antiller. Den var fram til 2010 hovedstaden i De nederlandske Antiller. Den har en befolkning på om lag  (1. januar 2009).

## Geografi
Byen ligger ved det 1,6 km lange og 90–300 meter brede sundet Bahia di Santa Ana (nederlandsk: Sint Annabaai, engelsk: Santa Anna Bay) som ligger ved innløpet til Schottegat, bukta som danner en dyp naturlig havn.

## Historie

Willemstad ble grunnlagt i 1634, da nederlenderne erobret Curaçao fra Spania. Byen ble bygget som en befestet by beskyttet av Fort Amsterdam ved innløpet til havnen og med en bymur som omga byen på landsiden. Den opprinnelige bykjernen lå på østsiden av sundet og ble kalt Punda. På 1700-tallet spredte bebyggelsen seg til Pietermaai og Scharloo på samme side Punda og til Otrabanda på den andre siden av sundet. Otrobanda kommer fra papiamento *otro banda*, som betyr «den andre siden».

Bymuren ble revet 1861–1866. Etter dette ekspanderte den bymessige bebyggelsen. Ferger sørget for transport over sundet inntil det ble bygget bruer mot slutten av 1800-tallet.

Punda og Otrobanda er forbundet med en svingbro på pongtonger, Koningin Emmabrug, som ble bygd i tre i 1888. Etter at biltrafikk over broen ble forbudt på 1970-tallet går nå det meste av trafikken mellom de to bydelene over Konigin Julianabrug.

På grunn av plasseringen er Willemstad en utmerket havn. Selskapet Royal Dutch Shell etablerte et oljeraffineri i havnen i 1915. Virksomheten ved oljeraffineriet førte til at byen vokste. Nye boligstrøk for funksjonærer og arbeidere ble anlagt. På 1930-tallet ble det bygget leilighetsbygg etter nederlandsk mønster på Negropont like ved raffineriet. Rimeligere boliger for arbeiderne ble senere bygget i Surinamendorp og Suffisantdorp. Emmastad nord for Schottegat og Julianadorp i innlandet vest for Willemstad ble bygget som boligområde for funksjonærer ved oljeraffineriet.

## Verdensarv
Willemstads bysentrum ble erklært som verdensarvsted av UNESCO i 1997. De eldste bygningene i det gamle bysenteret er inspirert av nederlandsk 1600-tallsakitektur, med smale og høye hus. Flere bygninger fra 1700-tallet er i curaçobarokk kjennetegnet av bueformer.

## Samferdsel
Byen er et viktig turistmål.

Willemstad betjenes av Hato internasjonale lufthavn, som også er hjemmebasen til Insel Air, Curaçaos flyselskap.

## Bildegalleri

Fil:Handelskade Willemstad.jpg|Handelsbryggen med den karakteristiske bebyggelsen
Fil:Willemstad brug.JPG|Den nye Koningin Julianabrug
Fil:The colorful buildings of the Handelskade in Willemstad, Curaçao.jpg|Handelskade in Willemstad, Curaçao


## Referanser


## Kilder
* Newton, M.A og G.J.M. Gehlen (2013): «Willemstad Curaçao, a UNESCO World Heritage City», i Ieteke Witteveen, Wim Kamps og Guido Rojer jr. (red.): *Contemporary Curaçao. A Caribbean Community*, Amsterdam: Uitgeverij SWP, s. 69–73. 
*Römer-Kenepa, Nolda (2013): «A brief history of Curaçao», i Ieteke Witteveen, Wim Kamps og Guido Rojer jr. (red.): *Contemporary Curaçao. A Caribbean Community*, Amsterdam: Uitgeverij SWP, s. 23–43.
Bidenkaps gate (Oslo)

**Bidenkaps gate** (1-3, 2-4) er en tverrgate på Meyerløkka i Oslo mellom Nordahl Bruns gate og Wessels gate. 

Den fikk i 1901 sitt navn etter stadsfysikus Johan Lauritz Bidenkap (1828&ndash;1892), konstituert stadsfysikus i Christiania fra 1867 og utnevnt fra 1869.

## Referanser


## Litteratur
* Oslo byleksikon
Britt Lafforgue

**Britt Lafforgue** (egentlig *Brigitte Lafforgue*, født 5. november 1948 i Bagnères-de-Luchon) er en tidligere fransk alpinist. Hun er tvillingsøster til Ingrid Lafforgue og datter av Maurice Lafforgue.

Under OL 1972 i Sapporo kom hun på åttendeplass i storslalåm. Hun oppnådde ingen topplasseringer i verdensmesterskapene, men hadde mye større suksess i verdenscupen, hvor hun oppnådde fem seire i slalåm og to i storslalåm. I sesongene 1970/71 og 1971/72 gikk hun til topps sammenlagt i slalåmcupen.

## Verdenscupseire

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Maurice Lafforgue

**Maurice Lafforgue** (født 26. mars 1915 i Bagnères-de-Luchon, død 1970) var en fransk alpinist. Lafforgue var den første franske utøveren som tok medalje i et verdensmesterskap i alpine grener. 

Lafforgue kom fra den lille byen Luchon i Pyreneene. I 1931 ble han, bare 17 år gammel, for første gang fransk mester i slalåm. Karrierens høydepunkt kom i 1937, da han tok sølv i utfor og i kombinasjonen under VM i Chamonix. 

Lafforgue var gift med den svenske alpinisten May Nilsson. Deres tvillingdøtre Ingrid og Brigitte var også suksessrike alpinister.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kari Martinsen

**Kari Marie Martinsen** (født 20. januar 1943 i Oslo) er en norsk sykepleier, magister i filosofi og dr.philos. Hun er professor emerita i sykepleievitenskap ved Universitetet i Tromsø (tidligere Høgskolen i Harstad) og VID vitenskapelige høgskole. Martinsen er anerkjent for å har kommet med egne bidrag innenfor omsorgstenkning og sykepleie.

Martinsen har vært ansatt ved Danmarks sygeplejerskehøgskole, nå Institutt for sygeplejevidenskab ved Århus universitet, og senere ved Avdeling for sykepleie, Universitetet i Tromsø. I 1998 ble hun tilknyttet Lovisenberg diakonale høgskole, og i 2002 ble hun ansatt ved Institutt for samfunnsmedisin, Seksjon for sykepleievitenskap, Universitetet i Bergen. Martinsen har skrevet en rekke bøker og artikler innenfor omsorgsfilosofi, historie og sosialpolitikk.

Martinsen opplevde i sine studiedager herskende teorier om sykepleie som problematiske og søkte å omformulere dem. I stedet for fokus på begrepsdefinisjoner og tekniske oppgaver har hun søkt å rette blikket mot hva pleie og omsorg egentlig handlet om. Derfor påbegynte hun studier i filosofi for å finne ut av dette, og hun markerte seg som en kritiker av den herskende positivismen, influert av Hans Skjervheim. Utover i hennes karriere har hun lagt større og større vekt på den danske filosofen Knud Ejler Løgstrup. På mange måter er Martinsens tanker på et mer metafysisk nivå enn et rent sykepleie-praksis nivå, men det tar opp grunnleggende problemstillinger som man møter som sykepleier i kontakt med pasienter. 

Martinsens utgivelser på 90-tallet ble betraktet som samfunnskritiske, og hun mottok kritikk fra Norsk Sykepleierforbund som oppfordret sine medlemmer til ikke å lese hennes tekster. De utestengte Martinsen fra NSF, men i 1993 ba forbundet offisielt om unnskyldning.

Kongen utnevnte i 2011 Martinsen til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hennes innsats innen sykepleie.» I 2013 mottok hun Admiral Carl Hammerichs minnelegat for sin innsats for dansk-norsk samarbeid innen sitt fagområde.

I mars 2013 ble boken "Nødvendige omveier" utgitt i forbindelse med Martinsens 70-årsdag. I boken diskuterer 23 ulike forfattere flere av de temaene som hun har skrevet om i sitt forfatterskap; som omsorgsfilosofi og etikk, kunnskap og dannelse og historie og helsepolitikk.

## Utvalgt bibliografi
* *Omsorg, medisin og sykepleie* (1989) Universitetsforlaget. 
* *Fra Marx til Løgstrup* (1993) Universitetsforlaget. 
* *Fenomenologi og omsorg* (1996) Universitetsforlaget. 
* *Samtalen, skjønnet og evidensen* (2005) Akribe Forlag. 
* *Care and vulnerability* (2006) Akribe Forlag. 
* *Å se og å innse* (2009) Akribe Forlag. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Intervju hos Forskning.no
Ingrid Lafforgue

**Ingrid Lafforgue** (født 5. november 1948 i Bagnères-de-Luchon) er en tidligere fransk alpinist. Hun er tvillingsøster av Britt Lafforgue og datter av Maurice Lafforgue.

Ingrids største suksess var seieren i slalåm under VM 1970 i Val Gardena, foran Barbara Cochran og Michèle Jacot. I verdenscupen vant hun ett storslalåmrenn og seks slalåmrenn i løpet av karrieren. I sesongen 1970/71 gikk hun til topps sammenlagt i slalåmcupen.

## Verdenscupseire

* VM-rennene i Val Gardena talte også med i verdenscupen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jason Talbot

**Jason Talbot** (født 30. september 1985 i Irlam, Stor-Manchester, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for fire engelske klubber. Han er forsvarsspiller og spiller nå for Livingston FC i Skottland.

## Biografi
Jason Talbot startet sin profesjonelle karriere i Bolton Wanderers i 2003. I september 2004 signerte han på en utlånsavtale med Derby County, og han debuterte for Derby 25. september 2004 i en ligakamp mot Wigan Athletic. Etter 2 ligakamper for *the Rams* returnerte han til Bolton i oktober 2004. I november 2004 var han klar for nok et låneopphold, og denne gang gikk turen til Mansfield Town. Hans første ligakamp for Mansfield var mot Boston United 20. november 2004 i en kamp som endte 0-0. Etter to ligakamper for *Stags* vendte han tilbake til Bolton i desember 2004.

Sommeren 2005, og uten å ha spilt en obligatorisk kamp for klubben, ble han frigitt av Bolton Wanderers og kort tid etter skrev han under for Mansfield. Etter å ha spilt bare 6 ligakamper for Mansfield i første del av 2005/06-sesongen ble han lånt ut til Port Vale i januar 2006. Han debuterte for Port Vale 14. februar 2006 da de spilte mot Barnsley. Talbot spilte 5 ligakamper under dette låneoppholdet før han vendte tilbake til Mansfield da 2005/06-sesongen var over. Kort tid etter gikk han gratis til Port Vale.

## Karriere som spiller

## Kilder
* Rollin, Glenda & Rollin, Jack: *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07* (side 499).  Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X

## Eksterne lenker
*
Ignacy Mościcki

**Ignacy Mościcki** (født 1. desember 1867 i Mierzanów ved Ciechanów i Polen, død 2. oktober 1946 i Versoix ved Genève i Sveits) var en polsk politiker og kjemiker. Han var president fra 1926 til 1939. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ignacy Mościcki tilhørte en velstående adelsslekt og studerte kjemi ved det tekniske universitetet i Wien og i Riga. I 1912 ble han utnevnt til professor i kjemi i Lemberg (nå Lviv, polsk Lwów), hvor han virket frem til 1922. Han publiserte i tiden frem til 1926 over 60 vitenskapelige arbeider og høstet internasjonal anerkjennelse.

### President
Etter Józef Piłsudskis statskupp i mai 1926, som førte til at den polske presidenten, Stanisław Wojciechowski, gikk av, ble Mościcki foreslått som president av Piłsudski og valgt av Sejmen den 1. juni 1926. Det var likevel Piłsudski som hadde den faktiske makten frem til han døde i 1935.

Den 23. april 1935 trådte en ny polsk forfatning i kraft, som gav presidenten omfattende fullmakter, bl.a. retten til å utpeke en etterfølger under en krig eller unntakstilstand. Selv om det hadde blitt forventet at presidenten skulle gå av etter at forfatningen trådte i kraft og at det skulle bli holdt et nytt valg, ønsket Mościcki ikke å gå av. Hans embedsperiode hadde uansett først endt i 1940.

Etter Piłsudskis død oppstod to maktsentre i Polen, den såkalte «slottsgruppen» rundt Mościcki (med navn etter presidentens residens, kongeslottet i Warszawa) og den såkalte «oberstgruppen» rundt den nye marskalken Edward Rydz-Śmigły.

### Fratreden og eksil
Det polske nederlaget i krigen i september 1939 tvang Mościcki til å gå av. Mościcki gikk av som president da invasjonen førte til at han måtte forlate hovedstaden. Han utnevnte, ved et dekret utstedt i Kuty 17. september, Władysław Raczkiewicz til sin etterfølger, i henhold til grunnloven av 1935. Mościcki flyktet deretter til Romania. Han flyktet først til Romania, og derfra reiste han i desember 1939 til Sveits, hvor han døde i oktober 1946. 

I 1993 ble hans urne overført til Warszawa og bisatt i krypten i Johanneskatedralen.

## Litteratur
* Zaremba, P.: *Historia dwudziestolecia (1918 – 1939)*, I-II, Paris 1981
## Referanser
Der Kunstwart

***Der Kunstwart*** var et tysk tidsskrift for diktning, teater, musikk, bildende kunst og anvendt kunst. Det utkom fra 1887 til 1894 på forlaget Kunstwart i Dresden og deretter fra 1894 til 1937 hos G. W. Callwey i München. Utgiverne var Ferdinand Avenarius (1887&ndash;1923), Wolfgang Schumann (1924&ndash;1925) og Hermann Rinn (1931&ndash;1937). Etter 1937 gikk *der Kunstwart* opp i tidsskriftet *Das Innere Reich*.

## Forfattere
* Hermann Bahr
* Adolf Bartels
* Wilhelm Bölsche
* Hans Carossa
* Marie von Ebner-Eschenbach
* Karl Hanusch
* Julius Hart
* Theodor Heuß
* Paul Heyse
* Hugo von Hofmannsthal
* Ernst Penzoldt
* Peter Rosegger
* Albrecht Schaeffer
* Paul Schultze-Naumburg
* Carl Spitteler
* Regina Ullmann

## Referanser
Dynamitt

**Dynamitt** er et sprengstoff som består av nitroglyserin som aktivt stoff, som adsorberes i kiselgur (leireaktig jord) og andre tilsatsmaterialer. Dynamitt ble oppfunnet av svensken Alfred Nobel i 1863 og videreutviklet til produksjon i Krümmel (Geesthacht, Schleswig-Holstein, Tyskland) og patentert i 1867. Bruksområdene er mangfoldige, blant annet i veibygging og store tunnelarbeider. Dynamitt kan også brukes til sprengning under vann. Den ble normalt solgt i dynamittgubber som målte 2,5 cm i diameter og var 20 cm lange, for å passe vanlige fjellboringshull.

Dynamitt er forskjellig fra krutt ved at stoffet detonerer. Det betyr at antenning skjer ved en sjokkbølge som forplanter seg fortere enn lydens hastighet i mediet. Sjokkbølgen komprimerer stoffet, og gir temperaturøkning til antenningspunktet. Krutt forbrenner ved termisk ledning under lydens hastighet i stoffet. Detonasjonen må igangsettes med en fenghette.

I dag framstilles en rekke forskjellige sprengstoffer som som oftest ikke er dynamitter. Dette gjelder blant annet trinitrotoluen (TNT), plastiske sprengstoffer og slurry som ikke er basert på adsorbert nitroglyserin. Dette er fordi slike sprengstoffer ofte er sikrere i transport og bruk, og fordi dynamitt kan bli ustabilt ved lagring ettersom nitroglyserin kan svette ut. Den er derfor videreutviklet ved adsorpsjon i nitrocellulose, som også kalles korditt.

## Eksterne lenker
*
Radetzkymarsch

**[[Radetzkymarsch]]** kan ha flere betydninger:
*Radetzkymarsch (musikkverk), en marsj av Johann Strauss d.e.
*Radetzkymarsch (roman), en roman av * Joseph Roth
Ismaël Béko Fofana

**Ismaël Béko Fofana** (født 1989) er en fotballspiller fra Elfenbenskysten. I hjemlandet spilte han for ASEC Mimosas, som er farmerklubb for engelske Charlton Athletic. Spilleren kom til Fredrikstad Fotballklubb foran 2006 sesongen, i 2008 vraket FFK Fofona og landsmannen Serge Konan Kouadio.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Studium

Et **studium** er et systematisk arbeid med å tilegne seg et stoff eller en metode, og benyttes primært om et emne, fag eller fagkombinasjon som man studerer ved universitet eller høyskole.

## Se også
* Utdanningsprogram
* Programområde
* Grunnfag
* Mellomfag
* Hovedfag

## Referanser
Studie

:*Må ikke forveksles med [[studium]]*
En **studie** er en vitenskapelig undersøkelse eller mindre avhandling. Ordet kan også brukes om et forarbeid eller utkast til et kunstverk. 

Ordet må ikke bli forvekslet med et studium, det å studere, altså å granske noe eller utdanne seg ved et universitet eller en høyskole.

## Vitenskapelig studie
En studie er i første rekke selve den vitenskapelige undersøkelsen, uavhengig av hvordan den senere eventuelt blir offentliggjort og formidlet. I utvidet betydning kan begrepet også brukes om de vitenskapelige publikasjonene som bygger på forskningen, eksempelvis en vitenskapelig artikkel eller et annet arbeid. Det er vanlig å publisere resultatene fra en studie i form av for eksempel en eller flere forskningsartikler i vitenskapelige tidsskrifter, eller i bokform. I de fleste vitenskapelige tidsskrifter gjennomgår artikler fagfellevurdering før publisering.

## Se også
* Randomisert kontrollert studie
* Longitudinell studie
* Tilfellestudie
* Tverrsnittstudie
* Feltstudie

## Referanser
FNs miljøprogram

**FNs miljøprogram** – **United Nations Environmental Programme** (**UNEP**) – koordinerer FNs miljøaktiviteter, støtter utviklingsland i å innføre miljøvennlig politikk og oppfordrer til  bærekraftig utvikling gjennom sunne miljøvennlige tiltak. FNs Miljøprogram ble etablert som et resultat av *FNs konferanse om det menneskelige miljø* i 1973 og hovedkvarteret er i Gigiri, Nairobi, Kenya. FNs Miljøprgram har også seks regionale kontorer, og mange land-kontorer.

## Miljørapport GEO
Sammen med Verdens meteorologiorganisasjon etablerte FNs miljøprogram Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) i 1988.

GEO4-rapporten ble presentert i Norge den 25. oktober 2007. Rapporten kommer ut hvert femte år og regnes som det viktigste internasjonale oppslagsverket om miljøspørsmål. Skader på miljøet øker i omfang.

## Se også
* Bonnkonvensjonen
* Global Assessment Report on Biodiversity and Ecosystem Services

## Eksterne lenker
* 
* UNEP/GRID Arendal
Pete Namlook

**Pete Namlook** (eller **Peter Kuhlmann** som var hans egentlige navn) født 1960, død 8. november 2012, var en tysk musiker som er en av de fremste og mest anerkjente produsentene innen den elektroniske musikksjangeren ambient. Tidlig i karrieren produserte han også trance og hard techno, men han konsentrerte seg etterhvert fullt og helt om ambient-sjangeren. 

Namlook er kjent som grunnleggeren av det meget anerkjente ambient-plateselskapet FAX +49-69/450464, som ble stiftet sent i 1992. Namlook står selv bak mesteparten av utgivelsene på selskapet, enten alene eller i samarbeid med andre artister. Kjente artister han har jobbet sammen med inkluderer Atom Heart, Tetsu Inoue, Richie Hawtin, Klaus Schulze og norske Geir Jenssen (aka Biosphere). Namlook er kjent for å være svært produktiv, og har per utgangen av 2006 gitt ut over 140 album. Blant hans mest kjente utgivelser er *Silence*-serien (med Dr. Atmo på to av fem utgivelser), *2350 Broadway*-serien (med Tetsu Inoue), *The Dark Side of the Moog* (med Klaus Schulze og Bill Lasswell) og *Jet Chamber*-serien (med Atom Heart). Sammen med Geir Jenssen ga han ut *The Fires of Ork* I og II i henholdsvis 1993 og 2000.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Victim of Love

***Victim of Love*** er et discoalbum av Elton John fra 1979, innspilt i Musicland, München og Rusk Sound Studios, Hollywood. Det ble ikke spesielt godt mottatt verken av kritikere eller publikum og ble Elton Johns dårligst solgte album til dags dato.

## Sporliste
# «Johnny B. Goode» (Chuck Berry) – 8:06
# «Warm Love in a Cold World» (Pete Bellotte/Stefan Wisnet/Gunther Moll) – 3:22
# «Born Bad» (Bellotte/Geoff Bastow) – 6:20
# «Thunder in the Night» (Bellotte/Michael Hofmann) – 4:40
# «Spotlight» (Bellotte/Wisnet/Moll) – 4:22
# «Street Boogie» (Bellotte/Wisnet/Moll) – 3:53
# «Victim of Love» (Bellotte/Sylvester Levay/Jerry Rix) – 5:02

## Personell
*Elton John – vokal
*Michael McDonald – vokal
*Patrick Simmons – vokal
*Steve Lukather – gitar
*Craig Snyder – guitar
*Tim Cansfield – gitar
*Marcus Miller – bass
*Thor Baldursson – keyboard, arrangement
*Roy Davies – keyboard
*Keith Forsey – trommer
*Todd Canedy – trommer
*Paulinho Da Costa – perkusjon
*Lenny Pickett – saksofon
*Julia Tillman Waters – bakgrunnsvokal
*Stephanie Spruill – bakgrunnsvokal
*Maxine Willard Waters – bakgrunnsvokal

## Eksterne lenker
*
Sinclair ZX81

**ZX 81** var en liten, britisk hjemmedatamaskin lansert i mars 1981 av Sinclair Research. Den var basert på en Zilog Z80A CPU som kjørte på 3.5 MHz og kom med 1 KB RAM som var mulig å utvide til 16 KB. Programmene til maskinen kunne lagres og hentes opp via en kassettspiller. Som ekstrautstyr til maskinen kunne man kjøpe en liten printer på ca. 15 cm bredde som brukte termopapir for å skrive ut teksten.
Maskinen ble koblet til en vanlig TV og viste svart/hvit tekst. 

Programmeringsspråket var en variant av BASIC.
Studenten

**Studenten** er et arrangementslokale i Steinkjer, drevet og bestyrt av Stiftelsen Studentenes Hus. Studenten ligger i det som i 1952 var Norges første samfunnshus. Huset er bygd i funkisstil, og er lokalisert midt i sentrum av byen. Norgesnettet hadde en scene i dette lokalet, men avtalen ble sagt opp i 2008. Hovedsalen rommer ca. 450 personer.

I kjelleretasjen ligger studentpuben Bodegan, med en kapasitet på ca. 100 personer.

Studenten benyttes også som scene for Steinkjerfestivalen.

## Historikk
Ferdigstilt i 1952, med en grunnflate på 1&nbsp;398 kvadratmeter og samlet bruksareal på 3&nbsp;191 kvadratmeter. Arkitekt var Sverre Olsen, Steinkjer. Innredningen ble gjennomført etappevis. Kommunens kontorer ble ferdig i juli 1951, og bystyresalen og formannskapsalen i oktober samme år. Fest og forsamlingsavdelingen sto ferdig i november 1951. Innredningen av kino- og teatersalen og hovedvestibylen var et omfattende arbeid. Kinosalen hadde 514 sitteplasser og ble innviet 7. mars 1953 med Henrik Ibsens «En folkefiende» fremført av Riksteatret. Folkeboksamlingen med lesesal sto ferdig i oktober 1952. Siste byggeetappe var badeavdelingen, som var ferdig i november 1952.

Nytt rådhus (1997), nytt kulturhus (1992) og nytt badeanlegg (1995) har ført til at huset har endret bruk. Festsalen var i bruk frem til 2006, og Arbeiderbevegelsen har brukt kontorene i etasjen under festsalen siden bygget var nytt. Kinosalen har vært brukt som flerbrukshus for studentene i Steinkjer, mens det gamle badeanlegget er fritidssenter. Den 20. desember 2006 ble midtblokka tatt i bruk som ungdomshus. Det nye Samfunnshuset ble offisielt åpnet 23. mai 2007.

## Referanser
Michèle Jacot

**Michèle Jacot** (født 5. januar 1952 i Le Pont-de-Beauvoisin) er en tidligere fransk alpinist.

I løpet av karrieren vant hun ti verdenscuprenn &ndash; ett i utfor, seks i storslalåm og tre i slalåm. I 1970 vant hun verdenscupen sammenlagt, og gikk i tillegg til topps i slalåmcupen. Jacot er per i dag den eneste franske kvinnen som har vunnet verdenscupen sammenlagt.

Den største mesterskapstriumfen feiret hun under VM 1970 i Val Gardena, da hun ble verdensmester i kombinasjonen. I tillegg tok hun bronsemedalje i slalåm, bak Ingrid Lafforgue og Barbara Cochran.

På grunn av skader gikk hun glipp av hele sesongen 1972/73, og nådde ikke opp til sitt tidligere nivå. Unntaket var VM 1974 i St. Moritz, hvor hun tok sølvmedaljen i slalåm etter Hanni Wenzel.

Hun kjørte sitt siste verdenscuprenn i Val Gardena i 1975, bare 24 år gammel.

## Verdenscupseire

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Symfoni nr. 41 (Mozart)

Wolfgang Amadeus Mozart skrev sin **[[symfoni]] nr. 41 i C-dur [[Köchel-Verzeichnis|K.]] 551**, sammen med den umiddelbart forutgående symfonien, nr. 40 i G-moll (K. 550), i løpet av noen få uker i 1788. Den går gjerne under betegnelsen «Jupiter-symfonien». Det er ikke kjent at dette verket ble spilt i Mozarts levetid. Symfoniens satser er i typisk klassisk symfonisk form:

# *[[Tempo#Italian_tempo_markings|Allegro vivace]]*
# *[[Tempo#Italian_tempo_markings|Andante cantabile]]*
# *[[Menuett]]o: [[Tempo#Italian_tempo_markings|Allegretto]] – Trio*
# *[[Tempo#Italian_tempo_markings|Molto allegro]]*

Symfonien har blitt kalt for *Symfonien med finalefugen* og *Jupiter-symfonien*. Opphavet til sistnevnte er  uklart. Det dukker opp første gang på et programblad til en konsert i London den 26. mars 1821, med andre ord først 30 år etter Mozarts død.

Et bemerkelsesverdig kjennetegn ved denne symfonien er den femstemte fugatoen (som representerer de fem viktigste temaene) mot slutten av fjerde sats. Det finnes også fugeseksjoner gjennom hele første sats, spesielt under mellomspillet av treblåserne der ett av de fem temaene blir introdusert og temaet i G-dur som innleder andre halvdel av eksposisjonen. Finalen representerer etter manges mening ett av de ypperste eksemplene på oppbygning av et musikkverk. Hovedtemaet består av fire noter som utvikles med en forbløffende kompleksitet utover hele satsen.

Fire nye temaer kan høres i symfoniens finale, som er på formen sonate. Alle fire motivene kombineres utmerket i den fugale codaen. Det er også interessant å anføre at de fire notene som utgjør hovedtemaet i finalesatsen sammenfaller eksakt med nøklene i Johannes Brahms' fire symfonier (C-moll, D-dur, F-dur, E-moll) – kanskje en subtil indikasjon på denne komponistens beundring for Mozarts musikk.

## Symfoni nr. 41 i populærkulturen

I Woody Allens film fra 1979, *[[Manhattan (film)|Manhattan]]*, opplever Allens figur andresatsen i denne symfonien som én av de viktigste grunnene til at livet tross alt er verdt å leve.

I Woody Allens *[[Jeg og Annie - en nervøs romanse]]* spilles tredjesatsen fra symfonien i bakgrunnen når Allen og hans kvinnelige medskuespiller kjører på motorveien.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  
* Jupiter in the Age of Enlightenment, Program Notes on Symphony No. 41 by Ron Drummond