open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sigmund Kvaløy Setreng

**Sigmund Kvaløy Setreng** (også *Sætereng*) (født 20. oktober 1934, død 27. mai 2014) var en norsk filosof, skribent og bonde. Han var sentral i utviklinga av norsk  økofilosofi.

Setreng vokste opp i Lom og fikk nært forhold til naturen gjennom vandringer i Jotunheimen. I 1950-årene tjenestegjorde han som flymekaniker i Luftforsvaret på Kjevik. I 1958 begynte han studier av filosofi ved Universitetet i Oslo. Han var professor Arne Næss' assistent fra 1961, skrev sin hovedoppgave under hans veiledning i 1965, og ble tilbudt et fireårig doktorgradsstipend i filosofi fra 1967. Stipendet brukte han til å utforske økologisk tenkning ved Institutt for Zoologi, der Ivar Mysterud jobbet, og bisto Næss i å utvikle økofilosofien. Han leverte magister-avhandling i filosofi i 1965.

Setreng  besøkte Nepal en rekke ganger, hvor han ble tatt opp i et  sherpa-samfunn. Sherpaenes form for buddhisme  vekket Setrengs interesse  for  buddhistisk filosofi, som han så som forenlig med økologisk tenking. Setreng var i seinere år rådgiver for kongen av Bhutan,  Jigme Khesar Namgyel Wangchuck, som ønsket å utvikle sitt land i bærekraftig retning.

Han stiftet milljøbevegelsen «Samarbeidsgruppene for natur- og miljøvern» (snm) i 1969, planla og  deltok i Mardøla-aksjonen i 1970, i Alta-aksjonen i 1980, og var engasjert i Nei til EU. Han arbeidet ved NTNU, ble nominert til Nordisk råds natur- og miljøpris, og var statsstipendiat siden 1999. Han drev gård i Busetgrenda i Singsås, Midtre Gauldal.

## Litteratur

* *Logikkoppgaver til Arne Næss: En del elementære logiske emner*. Med Paul Hofseth og Ola Hole. 1968 og senere utgaver.
* Redaktør av Peter Wessel Zapffe: *[[Barske Glæder]] og andre temaer fra et liv under åpen himmel*. 1969 og senere utgaver.
* *Økokrise, natur og menneske : En innføring i økofilosofi og økopolitikk*. 1973 og senere utgaver. Også på svensk.
* *Naturens nei : om EU, frihandel og økologisk kaos*. 1994
* *Mangfold og tid : pyramide-mennesket ved skillevegen: system, frihet eller kaos?* 2001.
* "Elvetid" 2014, utgitt av *Naturveiviser*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* forskning.no *[https://web.archive.org/web/20140529173157/http://www.forskning.no/artikler/2002/april/1017832063.92 Filosofer klatrer ikke - nødvendigvis...]* Portrettintervju med Setreng, skrevet av Tore Hugubakken 10.04.2002
Det medisinske universitet i Łódź

**Det medisinske universitet i [[Łódź]]** (polsk *Uniwersytet Medyczny w Łodzi*, forkortet *UM*) ble opprettet 1. september 2002, ved sammenslåingen av to høyskoler i Łódź – *Det medisinske akademi* (grunnlagt 1950) og *Det militærmedisinske akademi* (grunnlagt 1958). Det nye universitetet viderefører samtidig de to akademienes historie og tradisjon. Det består av åtte fakulteter og har over 5 300 studenter.

## Fakulteter
*Fakultet for farmasi
*Fakultet for fysioterapi
*Fakultet for biomedisin og etterutdanning
*Det medisinske fakultet
*Fakultet for medisin og odontologi 
*Fakultet for helsefag
*Fakultet for sykepleie og obstetrikk
*Fakultet for militærmedisin

## Referanser


## Eksterne lenker
* Det medisinske universitets hjemmeside
Barkåker

**Barkåker** er en stasjonsby ved Vestfoldbanen og et tettsted i Tønsberg kommune i Vestfold. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Barkåker ligger sentralt på raet, midt i Vestfold, mellom riksvei 19 (Hortensveien) og E18. På Barkåker lå lenge flatbrødfabrikken Korni.

Barkåker stasjon er nedlagt.

På Barkåker finnes også flere bedrifter, blant annet Visma Retail.

## Foreninger på Barkåker
*Barkåker idrettsforening
*Barkåker velforening
*Sem bygdekvinnelag
*Barkåker sanitetsforening
*Barkåker og Jareteigen pensjonistforening

## Referanser
Kronestein

**Kronestein** eller **kronstein**, også kalt **toppstein** eller **sluttstein**, er den øverste, midterste steinen i en buebro. Steinen er kileformet i likhet med de andre steinene i selve buen, men har tradisjonelt blitt hogd større enn de øvrige. Betegnelsen «kronestein» viser at de utgjør kronen på verket – og de ble ofte utstyrt med monogram for kongen som regjerte ved åpningen. I svensketiden ble det nok litt vanligere å utsmykke kronesteiner i Norge med riksvåpen og årstall.

Slik broen ble konstruert, tilsa all erfaring at en bare kunne ha én og ikke to steiner øverst.

## Andre betydninger
**Kronestein** kan også referere til en edelstein i en krone og til det ytre dekklaget i en fyllingsdam.

## Eksterne lenker
Wikikilden: artikkel om ''keystone''
Råteflue

**Råteflue**  (*Syritta pipiens* (Linnaeus, 1758)&nbsp;) er en ganske liten flue som tilhører familien blomsterfluene.

Den er blant de vanligste blomsterflueartene i Norge om sommeren. Den finnes over hele landet, men er mest vanlig i Sør-Norge.

## Utseende
Råteflua er en ganske liten, mørk blomsterflue med kraftige lår på bakbeina. Leggene på bakbeina har ringer i gul-orange og svart.

Ansiktet er gult. På hodet er den to store, mørke fasettøyne. Hos hannene møtes øynene på toppen av hodet, mens det hos hunnene er en tynn pannestripe mellom fasettøynene.

Bakkroppen har mønster i gult og svart. Hvert av  bakkroppsleddene er mørke, men det er et smal lyst felt i framkanten. Scutellum skiller seg ikke fra brystets ryggside som er skinnenede blankt og svart, med en brun puddring. Brystets sider har noen lyse felt like ved vingefestene.

## Levevis
Råteflue kan påtreffes i åpen skog og særlig på gress- og blomsterenger. Den besøker blomster eller sitter og soler seg på et blad.

**Larvene** lever i forskjellige slags råtnende plantemateriale. Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.

## Systematisk inndeling
Slekten *Syritta* omfatter bare en norsk art.

* **[[Fluer]]** (Brachycera)  
** **[[Muscomorpha]]** 
*** **[[høyerestående fluer]]** [Cyclorrhapha)
**** **[[Aschiza]]**
***** **[[blomsterfluer]]** (Syrphidae)
****** Eristalinae
******* Xylotini
******** slekt ***[[Syritta]]*** 
********* **Råteflue – ''Syritta pipiens (Linnaeus, 1758)'' ** – den eneste norske arten i slekten.

## Litteratur
* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.*  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
* Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 81-139. Science Herald, Budapest.

## Eksterne lenker
*
Skjerding

En **skjerding** er et oppheng for gryter over peis eller åre. 

En type skjerding består av to smidde jernstenger – den ene med hakk – som er festa til hverandre på en slik måte at de til sammen kan reguleres til skiftende lengde. Nederst på den ene er en krok til å henge gryta på; øverst på den andre er en krok til å hekte over en arm som er festa på veggen og kan svinges horisontalt inn mot veggen eller ut i rommet. I noen bygder ble denne kalt for ei *gjøy*. Til store kjeler eller gryter ble det brukt en skjerding i hvert øre.

En annen type skjerding har vinkelform og henger i peisstolpen eller en stolpe ved siden av ildstedet. Her kan høyden over varmen reguleres med å flytte skjerdingen opp og ned på skiver på stolpen eller ved at skjerdingen har en regulerbar vinkel. Slike skjerdinger har vært laget både av metall og av tre.

Bruken av skjerding går iallfall tilbake til vikingtida. I Osebergskipet ble det funnet en skjerding i smijern sammen med ei stor jerngryte.

## Noen eksempler på våpen med skjerding

Fil:DEU Marxen COA.svg
Fil:Wappen Alvesse.png
Fil:Wappen Crailsheim.svg
Fil:DEU Schwalmtal (Hessen) COA.svg
Fil:Wappen Leveste.png


## Litteratur
*Østby, Jon Birger (1984): ''Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.'' Oslo.

## Eksterne lenker
* Se skjerdinger i DigitaltMuseum
* Skjerding i Lokalhistoriewiki.
Dennis

**Dennis** har flere betydninger:

*Dennis (navn), et mannsnavn
*Dennis (tegneserie), en amerikansk tegneserie
*Dennis (film), en amerikansk spillefilm fra 1993
*Dennis Specialist Vehicles, en britisk bussprodusent
*Dennis (Massachusetts), en by i delstaten Massachusetts i USA
Kove

**Koven** (norrønt: *kofi*) er et lite rom innafor stua i eldre norske bolighus. Koven kunne ha flere funksjoner; den kunne brukes som ekstra soverom, kårstue, gjesterom, spiskammer eller til å oppbevare kjøkkentøy og annet utstyr. Koven hadde normalt ikke ildsted eller vindu/glugge.

I den tradisjonelle treromsstua lå koven rett fram for forstua (gangen), men med inngang fra stua. Mens stua hadde åpne takstoler, var det som regel lagt et golv over koven. Dette ble enkelte steder kalt *ramen*, i andre bygder *trevet*.

## Referanser
I skuddlinjen (James Bond)

***I skuddlinjen*** (originaltittel: *The Living Daylights*) er en James Bond-film fra 1987. Tittelmelodien, «The Living Daylights», er laget av det norske bandet a-ha. Dette er siste film med John Barry som komponist. Han samarbeidet motvillig med a-ha om å lage tittelmelodien. Filmen ble lansert som en 25-årsjubileumsfilm. Det var i 1987 25 år siden filmserien startet med Dr. No fra 1962. Innspillingen startet 29. september 1986 på Pinewood Studios.

## Handling

Agent 004 og flere britiske spesialsoldater blir drept under en øvelse på Gibraltar, og en lapp med «Smiert spionem» (russisk: død over spionene) blir funnet på ham. KGB-agenten General Koskov hopper av til Vesten, med fristende informasjon om operasjon Smiert spionem, en plan for å utrydde alle vestlige agenter. En vakker cellist/skarpskytter med navnet Kara Milovy (Maryam d`Abo) fra Tsjekkoslovakia, mislykkes i å drepe Koskov under flukten i Bratislava, men vekker Bonds oppmerksomhet, særlig fordi hun skjøt med løsammunisjon. Under en debriefing av MI6 blir Koskov tilsynelatende kidnappet tilbake av KGB i England. I virkeligheten er han klar for sitt dobbelspill med å utrydde sine konkurrenter innen svart våpen-, diamant-, og narkohandel. Hans hovedmål er å få britene til å eliminere hans tidligere overordnede i KGB, General Pushkin. Dermed kan Koskov både være en del av KGB, samtidig som han driver kommersiell virksomhet. Bond finner ut fra Pushkin at Smiert spionem er en gammel og avlyst plan, og arrangerer Pushkins «død» for å lure Koskov. Kara blir imens usikker på hvilken side Bond befinner seg på, og doper ham. Kara og Bond ender opp i fengsel i Sovjet-okkuperte Afghanistan, før de unnslipper i filmens action-klimaks. Bond tar seg så av Koskovs partner Whitaker, i en skuddveksling der Pushkin redder Bonds liv. Koskov prøver «bytte side»-trickset en gang for mye, og dermed sender Pushkin ham med posten hjem til Moskva. Kara drar på verdensturne med sin skadeskutte cello.

## Timothy Dalton

Jobben med å finne etterfølgeren til Roger Moore som James Bond fikk store mediaoppslag. Sean Bean ble testet for rollen som James Bond. Han ble brukt igjen som agent 006 i GoldenEye. Christopher Lambert ble også på et tidspunkt vurdert i rollen som James Bond. Tilslutt så valget ut til å bli Pierce Brosnan, men han var bundet til TV-serien Remington Steele. Derfor fikk Timothy Dalton tilbudet, som også hadde fått tilbud i 1969 da takket han nei fordi han var så ung og 1983 da det så ut som Moore skulle trekke seg etter Octopussy.

## Roller

## Eksterne lenker
*
Den gode, den onde og den grusomme

***Den gode, den onde og den grusomme*** (italiensk originaltittel: *Il buono, il brutto, il cattivo*) er en italiensk westernfilm fra 1966 i regi av Sergio Leone, musikk av Ennio Morricone og med Clint Eastwood i hovedrollen. 

## Handling

Filmen handler om tre revolvermenn og dusørjegere – den skitne banditten *Tuco* («Den grusomme» spilt av Eli Wallach), den iskalde og ondskapsfulle *Angel Eyes* eller *Sentenza* («Den onde» spilt av Lee Van Cleef) og den fåmælte *Man With No Name* eller *Blondie* («Den gode», spilt av Clint Eastwood) –  og deres jakt på  dollar som er gravd ned på en kirkegård. Handlingen er satt til gullalderen i New Mexico under den amerikanske borgerkrigen.

## Skuespillere
* Clint Eastwood som "Blondie" (a.k.a. "The Man with No Name"): **The Good.** En stilltiende, selvsikker dusørjeger som midlertidig slår seg sammen med Tuco og Angel Eyes 
* Lee Van Cleef som Angel Eyes: The Bad. En nådeløs og sadistisk leiesoldat som tar gleden av å drepe og alltid gjennfører en jobb han får betalt for, vanligvis spore opp folk og utføre attentat.
* Eli Wallach som Tuco Benedicto Pacífico Juan María Ramírez:  En mexicansk kjeltring.
* Al Mulock som Elam. En-armet dusørjeger.
* Aldo Giuffrè som kaptein Clinton, en alkoholiker.
* Aldo Sambrell som medlem av Angel Eyes sin gjeng.
* Antonio Casale som Jackson / Bill Carson
* Antonio Casas som Stevens
* Antoñito Ruiz som Stevens sin yngste sønn.
* Benito Stefanelli som medlem av Angel Eyes sin gjeng.
* Enzo Petito som en butikk-ansatt.
* Chelo Alonso som Stevens sin kone.
* José Terrón som Thomas 'Shorty' Larson
* Livio Lorenzon som Baker
* Lorenzo Robledo som Clem
* Luigi Ciavarro som medlem av Angel Eyes sin gjeng.
* Luigi Pistilli som fader Pablo Ramírez. En prest.
* Mario Brega som korporal Wallace
* Molino Rojo som kaptein Harper
* Romano Puppo som medlem av Angel Eyes sin gjeng.
* Rada Rassimov som Maria
* Sergio Mendizábal som en dusørjeger.

## Om filmen
Filmen er den siste i en trilogi av spaghettiwestern-filmer som ellers består av *[[For en neve dollars]]* (*Per un pugno di dollari*) fra 1964 og *[[For en neve dollar mer]]* (*Per qualche dollaro in più*) fra 1965. Denne ble den mest populære av filmene i trilogien og har siden blitt en kultklassiker innen westernsjangeren med stor betydning for andre filmskapere og deres filmer.

Den ble meget godt mottatt av anmelderne og har fått 97 % på Rotten Tomatoes.

I Norge ble filmen totalforbudt av Statens filmkontroll. Den hadde norsk kino-premiere først i 1982, da med aldersgrense 18 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Geithamsblomsterflue

**Geithamsblomsterflue** (*Volucella inanis*) er en kraftig flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt hovedskelig i det nordlige Europa.

## Utseende
*Volucella inanis* er 15-16&nbsp;millimeter lang, hårløs og har en gul-og-svartmønstret bakkropp. Den tilhører slekten humleblomsterfluer, men ligner ikke så mye på en humle, fordi den er hårløs, derimot mer på en stor veps som for eksempel en geithams (*Vespa crabro*).

## Levevis
Den voksne (imago) fluen flyr helst i områder med skog.  Men den kan påtreffes i hager og på gress- og blomsterenger. Ofte setter den seg på en trestamme eller en husvegg, i solen.

**Larvene** lever i vepsebol, der de spiser avfall, som døde vepselarver og matrester i bolet. 

Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.

## Systematisk inndeling

* **[[Fluer]]** (Brachycera)  
** **[[Muscomorpha]]** 
*** **[[høyerestående fluer]]** [Cyclorrhapha)
**** **[[Aschiza]]**
***** **[[blomsterfluer]]** (Syrphidae)
****** slekt **[[humleblomsterfluer]]** (*Volucella*) – tre arter i Norge.
******* ***[[Volucella bombylans]]*** (Linnaeus, 1758) – tett håret, to fargevarianter som etterligner ulike humelarter.
******* **[[hvitbåndet humleblomsterflue]]**, (*Volucella pellucens* (Linnaeus, 1758)) – hårløs, med et bredt hvitt bånd som dekker det andre bakkroppsleddet
******* **''Volucella inanis'' (Linnaeus, 1758)** – hårløs, med en gul-og-svartmønstret bakkropp. 

## Litteratur
* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.*  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
* Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 81-139. Science Herald, Budapest.

## Eksterne lenker
*
FA Vase

**The Football Association Challenge Vase** er en fotballturnering for de nedre regionale divisjonene i engelsk fotball.

Inntil 1974 hadde man FA Amateur Cup, men i 1974 begynte spillere i de øverste amatørklubbene å tjene penger og da splittet man turneringen opp i FA Trophy og FA Vase.

Over 200 lag spilte i den første seongen i 1974/75 og Hoddesdon Town FC vant finalen 2&ndash;1 over Epsom & Ewell FC foran 9000 mennesker på Wembley.

Billericay Town er det eneste laget som har vunnet FA Vase tre ganger. Det skjedde i 1976, 1977 og 1979. I den siste finalen, mot Almondsbury Greenway, vant laget 4-1 og spissen Doug Young scoret hat-trick. Det var det første hat-tricket som ble scoret i en offisiell kamp på Wembley siden Geoff Hurst gjorde det samme i VM-finalen i 1966. Doug Young var forøvrig i flere proffklubbers søkelys, men måtte legge opp på grunn av skader.

Det er nå bare lag i 9 nivå i England og under som får spille i FA Vase.

## Liste over finaler

## Referanser

## Eksterne lenker
* Turneringens offisielle side hos det engelske fotballforbundet
Moldbenk

En **moldbenk** eller **pall** (norrønt *pallr*) er veggfaste benker i stua på eldre bolighus. Moldbenken var typisk laget av bord eller stokker satt vertikalt i rundt 40 cm høyde et stykke fra veggen. Hulrommet ble fylt med jord, flis, leire, sand eller mose for å isolere mot golvtrekk. Ved lafting ble ofte den nederste stokken på langveggen lagt etter kortveggen slik at det under langveggen lett kunne oppstå trekk. Over fyllet var *oker* (åk eller tverrtre) festet til veggen og på disse hvilte setebord parallelt med veggen. Benkene dekte som regel det meste av tre vegger i stua. De bredeste moldbenkene var trolig til å sove på. På Vestlandet ble det vanlig med egne senger fra rundt år 1600 og da ble moldbenkene laget smalere. Ved utgravinger i Gamlebyen i Oslo ble det påvist moldebenker langs inntil tre vegger, på kortveggen med ildsted ble det aldri påvist moldbenk. Moldbenkene i Gamlebyen var fra 40 cm brede eller mer. Moldbenker langs tre yttervegger har vært mønsteret på bygdene, med noen få unntak. Utgravinger i Trondheim har påvist at moldbenker oftest fantes i hus med tregulv, hus med jordgulv hadde som regel ikke moldbenker. Moldbenker kunne også anlegges utvendig for isolasjonens skyld. Langs murvegger har moldbenker på utsiden vært brukt til moderne tid blant annet i Østfold. Trolig har moldbenk vært lite brukt på utsiden av trevegger fordi det lett førte til at de nederste stokkene råtnet.

## Referanser
Pall

En **pall** (norrønt *pallr*) var i eldre tid en veggfast benk i stuer og andre oppholdsrom. Pallen var som regel fylt med jord for isolasjonens skyld, og ble enkelte steder kalt moldbenk.

En pall er også en løs lem for oppstabling og transport av stykkgods. Et eksempel på en slik pall er europall. Europall er en av de store aktørene av paller, og det finnes rundt 1,5–2 milliarder slike paller globalt.

I tillegg er en pall en forhøyning eller oppbygning, som i en seierspall.

## Referanser
Dror Feiler

**Dror Feiler** (født 1951) er en israelsk-svensk musiker, kunstner og fredsaktivist. Han har bodd i Stockholm siden 1973.

Dror Feiler tjenestegjorde som fallskjermsoldat i den Israels forsvar, men deserterte i 1973.

På 1970-tallet studerte han musikk og komposisjon i Stockholm. Han spiller saxofon i frijazzbandet Lokomotiv Konkret, og grunnla The Too Much Too Soon Orchestra. Han og hans kone fikk i 2004 oppmerksomhet for kunstverket «Snövit och sanningens vansinne», som ble vandalisert av den israelske ambassadøren til Sverige, Zvi Mazel.

Han er formann for Jøder for israelsk-palestinsk fred og Europeiske jøder for en rettferdig fred. Han var med om bord på ett av skipene i konvoien med skip til Gaza i 2010.

Feiler komponerer også moderne musikk, bl.a. musikk for symfoniorkestre, operaer, kammermusikk og elektroakustisk musikk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* http://www.tochnit-aleph.com/drorfeiler
* https://web.archive.org/web/20070406080444/http://www.avantart.com/feiler.html
* http://www.ejjp.org
Europeiske jøder for en rettferdig fred

**Europeiske jøder for en rettferdig fred** (engelsk: *European Jews for a Just Peace, EJJP*) er en sammenslutning av en rekke jødiske grupper og organisasjoner i Europa som arbeider for en rettferdig fred mellom jøder og palestinere, gjennom å kreve at Israel endrer sin politikk overfor palestinerne og at verdenssamfunnet legger press på Israel. Organisasjonen ønsker en umiddelbar slutt på den israelske okkupasjonen av Vestbredden, Gaza og Øst-Jerusalem, opprettelse av en palestinsk stat og anerkjennelse av 1967-grensene, samt at Israel tar på seg ansvaret for det palestinske flyktningeproblemet som ble skapt gjennom Israels etniske rensning av arabere på 1940-tallet. Organisasjonen mener at Israel må anerkjenne flyktningenes rett til å vende tilbake til hjemmene sine som en menneskerett. Videre støtter organisasjonen ikke-voldelig motstand mot den israelske okkupasjonen, bl.a. gjennom oppfordring til boikott.

## Styre

*Dror Feiler (formann), Sverige
*Dan Judelson (sekretær), Storbritannia
*Max Wieselmann (kasserer), Nederland
*Sonia Fayman, Frankrike
*Paola Canarutto, Italia
*Henri Wajnblum, Belgia
*Paula Abrams Hourani, Østerrike
*Fanny Michaela Reisin, Tyskland

## Eksterne lenker
* 
*
Pingyuan (provins)

**Pingyuan** (kinesisk: 平原省; pinyin: *Píngyuán Shěng*) var en provins i Folkerepublikken Kina, og bestod mellom 1949 og 1952. Hovedstaden var Xinxiang, nå i provinsen Henan.

Provinsen ble opprettet den 20. august 1949 av deler av Hebei, Henan og Shandong. Den omfattet seks prefekturer: Xinxiang, Puyang, Anyang, Heze, Huxi, og Liaocheng; og to byer: Xinxiang og Anyang.

Provinsen ble oppløst den 15. november 1952, og dens områder ble fordelt på provinsene Shandong og Henan.

## Referanser
Slaget ved Olpai

**Slaget ved Olpai** var et slag i Peloponneskrigen i 426 f.Kr. mellom hærene som ble ledet av Athen og Sparta.

3&nbsp;000 hoplitter fra Ambrakia invaderte i 426 Amfilokiske Argos i Akarnania i en bukt av det joniske hav og okkuperte fortet til Olpai. Akarnaniene ba om hjelp både fra den athenske generalen Demosthenes og de 20 athenske skipene som lå i nærheten under kommandoen til Aristoteles og Hierofon. Ambrakiotene ba om hjelp fra Evrylokos av Sparta som klarte å marsjere med sin hær forbi akarnaniene uten å bli observert. Etter dette ankom Demosthenes i bukta nedenfor Olpai med sine skip, 200 hoplitter og 60 bueskyttere. Han sluttet seg til den akarnaniske hæren og satte opp leir i en ravine ovenfor Evrylokos hvor begge side forberedte seg i fem dager. Etterhvert som den ambrakiotiske og peloponnesiske hæren ble større, satte Demosthenes opp et bakhold med 400 hoplitter fra Akarnania som skulle brukes når slaget begynte.

Demosthenes dannet den høyre flanken av den athenskledede hæren med athenske og messenianske styrke, mens sentrum og venstre flanke bestod av akarnaniene og amfilokiene. Evrylokos dannet den venstre flanken av sin hær, direkte ovenfor Demosthenes, mens ambrakiotene og mantineiene dannet resten av linjen. Da slaget startet utmanøvrerte Evrylokos raskt Demosthenes og var i ferd med å omringe ham da akarnianene begynte sitt bakholdsangrep. Evrylokos ble drept, noe som førte til panikk blant de andre styrkene. Ambrakiotene beseiret den venstre flanken til akarnaniene og amfilokiene og jaget dem tilbake til Argos, men de ble selv beseiret av restene av akarnaniene da de vendte tilbake. Demosthenes mistet rundt 300 menn, men stod igjen som seierherre da slaget var slutt senere den kvelden. 

Dagen etter forsøkte Menedaios som hadde overtatt kommandoen etter at Evrylokos ble drept, å inngå en våpenhvile med Demosthenes. Demosthenes ville bare la lederne for hæren unnslippe. Men noen av ambrakiotene forsøkte å flykte med Menedaios og de andre kommandantene. Akarnaniene jaget dem, lot Menedaios unnslippe som avtalt og drepte rundt 200 ambrakioter.

Imens hørte Demosthenes at en ny hær fra Ambrakia marsjerte mot Olpai. Disse ambrakiotene satte opp leir på veien til fortet i Idomene uten å vite om nederlaget dagen før. Demosthenes overrasket dem der om natten ved å late som de var den andre ambrakiotiske hæren, og drepte de fleste av dem. Resten flyktet til høydene eller til sjøs hvor de ble tatt til fange av de 20 athenske skipene. Totalt mistet ambrakiotene rundt 1000 menn i løpet av de to dagene.

Selv om Demosthenes enkelt kunne tatt Ambrakia, gjorde han ikke dette, og akarnaniene og ambrakiotene signerte en fredsavtale med dem som skulle vare i 100 år.
Kjell Tennfjord

**Kjell Tennfjord** (født 17. desember 1953) er en norsk siviløkonom og bedriftsrådgiver, dog mest kjent som fotballtrener med suksess for flere lag.

Han trente Fyllingen Fotball til cupfinale (1990), Bryne FK (1991–92), og Sportsklubben Brann (1995–1998). Der trente Tennfjord klubben til fortsatt spill i tippeligaen 1995, fjerdeplass i tippeligaen 1996 og andreplass i tippeligaen 1997. De tapte cupfinalen (1995), hvilket ga deltakelse i europeiske cupvinnercupen der de beseiret PSV og tapte kvartfinalen for Liverpool FC (1997). Han ga seg etter elleve kamper i uten seier i tippeligaen 1998. 

Tennfjord er utdannet adjunkt ved Volda Pedagogiske Høgskole, samt siviløkonom fra Norges Handelshøyskole, og arbeidet som soussjef i Elcon Finans og organisasjonssjef i NB Steel (Norsk Blikkvalseverk). Etter en tid i administrasjonen i Brann (1998–99) gikk han til Fjellbekk, ble med som headhunter for Erik Solérs agentfirma, Sports Management Group (2000), samt virket med Frode Ohr og Møreforskning i utredningsprosjekt. Tennfjord er i dag styreleder i FK Fyllingsdalen. Frem til 2015 var han styreleder i Ålesund FK. 

4. mars 2015 ble Tennfjord valgt som ny styreleder i Sportsklubben Brann, men trakk seg etter at årsmøtet hadde valgt inn et annet styre en det som var foreslått av valgkomiteen. 

## Kilder
* brann.no: «Branns hovedtrenere siden 1960»

## Eksterne lenker
*
Galette

**Galette** er et fransk, egentlig bretonsk, navn på forskjellige pannekakelignende kaker. Der brukes bokhvete og andre kornsorter i stedet for hvete, mens melk / vann, egg og salt er som for pannekaker ( fransk navn: *[[Crêpe]]s* ) generelt.

Galetten ble opprinnelig til der jordsmonnet ikke tillot hvetedyrking, og mange distrikter har sine egne tradisjoner for hva som skal i røren.

I motsetning til crepene er galetten noen steder gjennomstekt fra bare en side. Galetten blir enten brukt til å rulle inn forskjellig pålegg som syltetøy, ost, salat, kjøtt, fisk – eller som underlag for speilegg og skinke. Den siste varianten er kjent som *galette complète*. I Rennes brukes den slik lomper brukes på Østlandet. Denne varianten ser ut til å vinne popularitet i dagens Frankrike.

## Eksterne lenker
* La Sauvegarde de la Galette Saucisse Bretonne
Hipparete

**Hipparete** (gresk: Ἱππαρέτη) var datteren til Hipponikos, en mektig athener. Hun var gift med en eminente, athenske statsmannen og generalen Alkibiades. 

## Referanser
Hipponikos

**Hipponikos** var en athensk militærleder, sønnen til Kallias II og faren til Kallias III.

Sammen med Eurymedon ledet han de athenske styrkene under invaderingen av Boiotia i 426 f.Kr.; han kan senere ha blitt drept i slaget ved Delion (424), men dette motsies av historikeren Thukydides som hevdet at Hippocrates var generalen som ble drept.

## Referanser
Metusalem

**Metusalem**, egentlig **Metusjalah** (hebraisk:  – *Mĕṯûšǽlaḥ*, i pausa  – *Mĕṯûšā́laḥ*; gresk:  – *Mathousalá*; i bibeloversettelsen fra 1930 *Metusalah*), var ifølge Første Mosebok i Det gamle testamentet en av urtidens stamfedre.  Han var den personen i Bibelen med den eldste beskrevne levealderen, hele 969 år (1 Mos 5,27) – derav uttrykket «gammel som Metusalem». *Metusalem* synes å være en populær forvanskning av det hebraiske navnet. 

Metusjalah var sønn av Henok og sønnesønn av Jared, som ble 962 år gammel og var tipptippoldebarn til Adam (1 Mos 5,3–21). Bare Metusjalah nevnes som eldre enn Jared. 

Metusjalah var farfar til Noah og døde samme år som syndfloden rammet jorden. Dette kan utledes slik: Han var 187 år gammel da han fikk sønnen Lamek (1 Mos 5,25) og 369 år da sønnesønnen Noah ble født (1 Mos 5,28–29), og Noah var 600 år gammel da syndfloden inntraff (1 Mos 7,6), altså 969 år etter Metusjalahs fødsel. Metusjalah er omtalt i Enoks bok. Der står det at mens han talte til folket, ble hans ånd urolig, og han bøyde knærene og strakk sine hender mot himmelen og ba til Herren. Og mens han bad, forlot hans ånd ham. Legemet ble begravet av folket.  Metusjalahs sønn Lamek (Noahs far) døde fem år før flommen.

I Septuaginta heter både Metusjalah og Metusjael  (*Mathousala*). Begge har en sønn som heter Lamek, og begge er etterkommere etter en Henok.

Fra gammelt av ble Metusjalah feiret 4. januar.

## Referanser
Don Allum

**Don Allum** (født 17. mai 1937 i London i England, død 2. november 1992) var en britisk havroer og yrkesmilitær. Han var den første som rodde begge veier over Atlanterhavet. I alt rodde han tre ganger over Atlanterhavet.

Første gang han rodde over Atlanterhavet var i 1971. Sammen med fetteren Geoff Allum rodde han fra Las Palmas på Gran Canaria til Barbados på 73 dager. I 1986 rodde han alene fra Pasito Blanco på Gran Canaria til Nevis i Karibia på 114 dager. De siste to ukene av turen var han helt tom for ferskvann, og da han nådde land var han svært svekket fysisk. I 1987 rodde han alene fra St. John's på Newfoundland til Dooagh på Achill Island i Irland på 77 dager. Under den turen hadde han mye dårlig vær, og han ble slått ut av båten flere ganger. Like vest av Irland ble han overveldet av uvær, og robåten holdt på å forlise like før han nådde land. Men ankomsten hans var varslet, og folk fra Dooagh reddet ham i siste øyeblikk fra å drukne.

Etter disse strabasene var Allum utslitt og svekket, og de neste årene sviktet nyrene hans to ganger. Han døde av et hjerteanfall 2. november 1992, 55 år gammel.

Innbyggerne i Dooagh satte opp et minnesmerke over Don Allum etter havroerprestasjonene hans.

I 2004 skrev rockegruppa Marillion en sang inspirert av Don Allum og andre havroere. Sangen *[[Ocean Cloud]]* var med på 2CD-utgaven av albumet Marbles.

## Eksterne lenker
* Ocean Rowing Society: Geoff Allums biografi om Don Allum
* Ocean Rowing Society: Don Allums dagbok fra den siste atlanterhavskryssingen
* Ocean Rowing Society: Minnesmerket over Don Allum i Dooagh i Irland
* Teksten til sangen Ocean Cloud på Marillions nettside
William Hut

**William Hut** (født **Willy Marhaug**; 1973) er en norsk musiker, låtskriver og vokalist.

Sammen med Espen Mellingen startet han i 1989 bandet Poor Rich Ones som ga ut fire album, vant en Spellemannpris og var aktivt fram til 2002. Da valgte han å fokusere på sin solokarriere under artistnavnet William Hut. 

Hans første album, *Road Star Doolittle*, ble gitt ut i 2001. For låten «Scarlet» fra albumet, ble han nominert til Edvard-prisen 2002 i klassen populærmusikk - rock. I 2004 ga han ut to album, *Versus the End of Fashion Park* og *Days to Remember* og ble nominert til Spellemannprisen 2004 for begge to, henholdsvis i klassene mannlig artist og blues/country. I romjulen 2006 ga han ut albumet *Nightfall* på plateselskapet Universal Music. Albumet er Williams største kommersielle suksess med sine ca.  solgte album bare i Norge. Første singel «Take It Easy» lå 29 uker på VG-listens Topp 20 (deriblant som nr. 1) og har solgt til trippel platina. For albumet ble han nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen mannlig artist.

Som soloartist har han blant annet jobbet med artister som Ephemera og Anneli Drecker. Han var også med på *[[Dans til musikken]]*, hyllestplata til Lasse Myrvold, og har gitt ut sangen «Path» sammen med Sissy Wish.

## Diskografi
* *Road Star Doolittle* (2001)
* *Versus the End of Fashion Park* (2004)  
* *Days To Remember* (2004)
* *Nightfall* (2006)
* *Silent Hum* (2009)
* *The Gathering* (2012)
* *April Sky* (2014)
* *Hafnir Games* (2016)
* *22* (2017) William Hut + Gisli

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* NRK om William Hut
The Arctic Challenge

***The Oakley Arctic Challenge*** (TAC) er en snøbrettkonkurranse som ble grunnlagt i 1999 av de norske profesjonelle snøbrettkjørerne Terje Håkonsen og Daniel Franck. Den årlige TAC-konkurransen har foregått forskjellige steder i Norge, og arrangeres vanligvis i slutten av februar. Konkurransen eies av Terje Håkonsen. Konkurransen startet i Lofoten og ble flyttet til Oslo i 2006.

## Historie
På 1990-tallet var Terje Håkonsen regnet som en av de beste snøbrettkjørerne verden over, og da Terje takket nei til å være med i de olympiske leker i 1998, kom det som et sjokk på snøbrettverdenen. Men istedenfor de veletablerte snøbrettkonkurransene ledet av FIS, laget Terje et uavhengig alternativ i 1999, nemlig The Arctic Challenge. Konkurransen skulle bli en uke med fokus på kjørerne, med moro som skateboarding, surfing og snøbrett i utrolige arktiske forhold. Den første TAC-konkurransen ble arrangert i Stamsund i Lofoten i 2000, og der fortsatte de å ha konkurransen inntil 2004. I 2005 ble det meste av konkurransen avlyst på grunn av regn. I 2006 ble konkurransen flyttet til Midtstuen i Oslo fordi Terje mente konkurransen ville ligge mer sentralt til der, også fordi det var for lite snø til å lage monster-pipen i Nord-Norge. I 2008 ble The Oakley Arctic Challenge arrangert 18. – 23. februar i Holmenkollen og i 2009 i Linderudkollen. I 2010, 2011 og 2013 ble det konkurrert i slopestyle i Wyllerløypa i Oslo Vinterpark.

TAC er i dag en av de beste snøbrettkonkurransene i verden, og kjente snøbrettkjørere fra hele verden kommer for å konkurrere og ha det moro en uke i året.

## Sponsorer
Oakley og Protest er pr. i dag hovedsponsorene til TAC, og i de senere årene har konkurransen båret navnet The Oakley Arctic Challenge.

## Resultater fra 2007





For en lengre liste gå til TAC resultater

## Referanser


## Eksterne lenker
* TAC internettside
* Artikkel i Time Magazine om Håkonsens OL-boikott
Bananarama

**Bananarama** er en britisk popgruppe. Gruppen er med ti Top 10-singler i Storbritannia og tre i USA en av de mest suksessrike britiske jentegruppene noensinne. Hele 27 singler prikket Bananarama inn på den engelske singlelisten i fra 1982 og frem til tidlig 90-tall.

## Biografi
I 1981 besluttet de to venninnene Keren Woodward og Sara Dallin  seg for å prøve seg i musikkverdenen. Sammen med  Siobhan Fahey dannet de en trio. Etter et par opptredener i forskjellige nattklubber blir jentene oppdaget av  Sex Pistols' gamle trommeslager, Paul Cook. Han produserte Bananaramas første singel, en cover av Swahili Black Bloods «Aie A Mwana». I 1982 kom gjennombruddet med singelen «He was really sayin' something»,  en coverlåt fra bandet Velvelettes. Denne singelen holdt  seg ukevis på de engelske hitlistene. De fulgte opp med flere album og kjente hits som «Venus», «I heard a rumour», «Cruel summer» og «Robert Deniro's waiting». Bananarama har samarbeidet med superprodusentene Stock, Aitken and Waterman som også produserte musikk for artister som Samantha Fox, Rick Astley, Mel & Kim, Kylie Minogue og Jason Donovan

I 1987 forlot Siobhan Fahey gruppen for å starte  sitt eget band «Shakespears Sister». De resterende Banan-jentene sørget ikke lenge, og skaffet seg raskt en erstatning, Jacquie O'Sullivan erstattet Fahey som medlem i Bananarama. O'Sullivan forlot bandet i 1992. 

Woodward og Dallin fortsatte som en duo. Gjennom nittitallet ga de ut flere album, uten nevneverdig suksess. I 1998 utkom de med en cover av ABBA-slageren «Waterloo», og i 1999 en ny coverlåt, denne gangen klassikeren «Careless Whisper». 

I 2005 var de tilbake med albumet «Drama» og singlene «Move in my direction» og «Look on the floor» som gjorde det rimelig bra på hitlistene i Europa og USA. 

## Diskografi
**Album**

* Bananarama – Deep Sea Skiving (1983)
* Bananarama – Bananarama (1984)
* Bananarama – True Confessions (1986)
* Bananarama – Wow (1987)
* Bananarama – Pop Life (1991)
* Bananarama – Please Yourself (1993)
* Bananarama – Ultra Violet (1995)
* Bananarama – Exotica (2001)
* Bananarama – Drama (2005)
* Bananarama – Viva (2009)

**Samlealbum**

* Bananarama – The Greatest Hits Collection (1988)
* Bananarama – 12" Mixes (1988)
* Bananarama – The Greatest Remixes Collection (1990)
* Bananarama – Bunch Of Hits (1993)
* Bananarama – The Very Best Of (2001)
* Bananarama – The Essentials (2002)
* Bananarama – Really Saying Something: The 12 Inches of Bananarama (2006)

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Dhading (distrikt)

**Dhading** er navnet på et av Nepals 75 administrative distrikter.

Areal er 1 926 km².

Befolkninga i distriktet var i (2001) 338 658.

Dhading ligger i *Sentralregionen*, *Bagmati Sone* (se kart). Det tilhører åsdistriktene i Nepal, men fjellkjeden *Ganesh*, med topper på over 7 000 m, ligger også i distriktet. Den østligste utstikkeren av distriktet grenser mot Katmandudalen.

I vest har distriktet en lang grense mot Gorkha. Det har en kort grense mot Kinas delstat Tibet i nord. I øst grenser det mot Rasuwa og Nuwakot. En utstikker sør for Nuwakot grenser mot Katmandu. I sørøst grenser det mot Makwanpur, i sørvest mot Chitwan.

Hovedstad i distriktet er Dhadingbesi (transkriberes også Dhading Besi, betyr *Dhadingdalen*), som ikke har status som bykommune.

I distriktet er det 50 landsbyutviklingskomiteer, ingen bykommuner.

Levealder er 58,8 år, barnedødelighet pr. 1 000 fødte 80,8%, folk uten reint drikkevann 20,7% (tall fra 2001), leger 5 (2002).

Parbatiya-befolkninga er 35,45, dalit 10,78%, det er 22,5% buddhister og 3,4% som dyrker lokale religioner (tall fra 2001).

Dhading har et stort innslag av tamang.

Distriktet har 80% jordbruksland og 20% skog. Det er lite industrialisert.

Riksveien *Prithvi Narayan Rajmarg* som går fra Katmandudalen til Pokhara går gjennom den sørlige delen av distriktet. Mye av veien følger elva Trisuli.

Templet Manakamana, bygd til en inkarnasjon av hindugudinna *Bhagwati* ligger på toppen av en ås i 1 302 ms høyde nær landsbyen med samme navn. Den ligger ikke langt fra veien, 125 km vest for Katmandu, om lag halvveis til Pokhara. Templet er et viktig valfartssted, og besøkes også av mange turister på vei til Pokhara eller Gorkna.

Tidligere kunne det bare nås ved å gå til fots, men en gondolbane med fantastisk utsikt, bygd med sveitsisk hjelp, åpna i 1998. (Banen førte til et stort fall i inntektene for lokalbefolkninga og blei møtt av sterke protester. Løfter om at de skulle få del i inntektene blei ikke holdt. I slutten av august 2001 førte det til at folk storma taubanens kontorer og ødela datamaskiner og billettmaskiner.)

Befolkninga er bahun og chhetri i sør, der det også fins chepang. I sentrale deler distriktet er det inslag av newar, mens tamang og gurung dominerer i nord.  

## Eksterne lenker

* Kart over Dhading-distriktet
* Kart med helsestatistikk (på engelsk)
* Bilde av Manakamana med taubanen, men ingen demonstranter.
Florent Schmitt

**Florent Schmitt** (født 28. september 1870 i Blamont, Meurthe et Moselle, død 17. august 1958 i Neuilly-sur-Seine) var en  fransk komponist. Han begynte ved *Conservatoire de Paris* i 1889, og studerte under Albert Lavignac, Theodore Dubois, Jules Massenet og Gabriel Fauré. I 1900 vant Schmitt Prix de Rome på sitt fjerde forsøk.

Schmitt skrev 138 verker med opusnumre. Han komponerte innenfor de fleste større former for musikk, unntatt opera. Blant hans mest kjente verker i dag er *La tragédie de Salome* og *Psalm XLVII*.  Pianokvintetten i h-moll, skrevet i 1908, hjalp til å skape hans ry som komponist. Andre verker omfatter blant annet en fiolinsonate (*Sonate Libre*), en strykekvartett, en saksofonkvartett, *Dionysiaques* for janitsjarkorps, og to symfonier.  Han var en del av gruppen kjent som Les Apaches. Hans særegne stil, gjenkjennbart som impresjonistisk, arvet elementer fra Debussy, men inneholdt også klare spor av Wagner og Richard Strauss. 

Schmitt jobbet fra 1929 til 1939 som musikkritiker for *[[Le Temps (Paris)|Le Temps]]*, en rolle hvor han skapte store kontroverser, ikke minst med hans vane med å rope ut synspunkter fra salen under konserter. Musikkforleggeren Huegel gikk så langt som å kalle ham «en uansvarlig galning».

Etter å ha vært en av de mest fremførte franske komponister i mellomkrigstiden, falt Schmitt tildels under glemselens slør etter andre verdenskrig, selv om han fortsatte å komponere til sin død. I 1952 mottok han Æreslegionen. Han ble offer for en rekke angrep både i alderdommen og etter sin død, begrunnet i hans pro-tyske sympatier på 1930-tallet og hans vilje til å arbeide for Vichy-regjeringen. På 1990-tallet har man sett en viss gjenopptakelse av hans arbeider, og flere av hans verker er spilt inn på CD.

De siste årene har hans *Dionysiaques* vært et av de mest spilte verker i elitedivisjonen under Norgesmesterskapet for janitsjarkorps.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Oversikt (engelsk)
Allan Holdsworth

**Allan Holdsworth** (født 6. august 1946 i Bradford i England, død 16. april 2017 i Vista i USA) var en britisk gitarist og komponist som er kjent for svært komplekse komposisjoner. Han har vært med i mange band, blant annet Soft Machine og Tempest, der han spilte i 1970-årene. Han har også samarbeidet med Derek Sherinian og hans band Planet X.

## Diskografi
* *Velvet Darkness*	1976	 
* *The Things You See*	1979	 	
* *Sunbird*	1980	 
* *I.O.U.*	1982	 
* *Road Games*	1983	 
* *Metal Fatigue*	1985		
* *Atavachron*	1986	 .	
* *Sand*	1987	 	
* *Secrets*	1989	 	
* *Wardenclyffe Tower*1992	 	
* *Hard Hat Area*	 1994	 
* *None Too Soon*	1996	 
* *Heavy Machinery*	1996	 	
* *Sixteen Men of Tain*	1999	 	
* *Flat Tire*	2001		
* *All Night Wrong*	2002	 
* *Then!*	2003	 	
* *Against The Clock*	2005

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nereider

**Nereider** er i gresk mytologi de 50 havnymfene som er døtrene til Nerevs og Doris. De mest kjente var Amfitrite som var gift med havguden Poseidon, og den eldste av dem, Thetis som ble mor til Akilles. I forbindelse med hans død nevnes nereidene i *[[Iliaden]]*.

Nereiden Galatea var et populært motiv i antikkens kunst, avbildet ridende sidelengs på ryggen av et sjøuhyre eller en gud med fiskehale.

Angivelig bodde nereidene hos sin far Nerevs i hans grotte-palass på bunnen av Egeerhavet. Derfra kunne til de tilkalles for å hjelpe fiskere og sjøfolk i havsnød, slik som da de hjalp argonautene under jakten på det gylne skinn.

## Se også
* Amfitrite 
* Cymothoe
* Galatea
* Proto
* Psamathe
* Thetis
* Themisto

## Referanser
Nuwakot (distrikt)

**Nuwakot** er navnet på et av Nepals 75 administrative distrikter.

Areal er 1 121&nbsp;km².

Befolkninga i distriktet var i (2001) 288 478.

Nuwakot ligger i *Sentralregionen*, *Bagmati Sone* (se kart). Det tilhører *åsdistriktene* i Nepal, og grenser i sør mot Kathmandudalen.

I sørvest og vest grenser distriktet en mot Dhading, i nord mot Rasuwa, i øst mot Sindhulpalchok og i sørøst mot Katmandu.

Hovedstad i distriktet er Bidur, som i 2005 hadde ei befolkning anslått til 22 063.

Distriktet er lite industrialisert.

Tamang er en viktig del av befolkninga.

Blant viktige kulturminner er slottet i landsbyen Nuwakot, som var Prithvi Narayan Shahs hovedkvarter under hans felttog for å erobre Kathmandudalen, og Devighat, der det er et viktig tempel og valfartssted.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Kart over Nuwakot-distriktet
* Introduction to Nuwakot (På engelsk. Informasjon om landsbyen Nuwakot og Devighat-området m.m. Fra Explore Himalaya Community Service – ikke datert.)
Victor Davis Hanson

**Victor Davis Hanson** (født 1953) er en amerikansk militærhistoriker og kommentator. Han har skrevet om moderne krigføring og antikkens krigføring samt om samtidsaktuell politikk for aviser som *[[The New York Times]]*, *[[The Wall Street Journal]]*, *[[National Review]]* og *[[The Washington Times]]*  

Han er professor emeritus i klassiske studier ved California State University, Fresno, senior fellow ved Hoover Institution, og gjesteprofessor ved Hillsdale College. Hanson ble tildelt National Humanities Medal i 2007 av president George W. Bush og var en del av American Battle Monuments Commission i perioden 2007–2008.

## Tidlig liv og utdanning
Hanson vokste opp i Selma, California, i San Joaquin Valley, hvor han har bodd mesteparten av livet. Han er av svensk og walisisk herkomst, og hans fars fetter, som han ble oppkalt etter, døde i slaget om Okinawa.

Han tok en BA i klassiske studier fra University of California, Santa Cruz i 1975 og en PhD i klassiske studier fra Stanford University i 1980.

## Akademisk karriere
Hanson jobbet som fulltids frukthage- og vingårdsbonde fra 1980 til 1984 før han begynte ved California State University, Fresno for å opprette et program for klassiske studier.

Han har vært gjesteprofessor ved Stanford University (1991–1992) og forsker ved Center for Advanced Studies in the Behavioral Sciences, Stanford (1992–1993).

I 2004 tok han tidlig pensjon.

## Politisk syn
Hanson var tidligere registrert demokrat, men har senere stemt på republikanere. Han var en sterk forsvarer av George W. Bushs utenrikspolitikk, spesielt Irak-krigen, og har vært en åpen tilhenger av Donald Trump.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hoover Institution-profil
* Tribune Content Agency-profil
Løveparken

:*For Løveparken i Jylland, se [[Givskud Zoo]]*

**Løveparken** var navnet på Løv-Ham Fotballs planlagte stadion i Lynghaugparken i Fyllingsdalen, Bergen Det var planlagt en kapasitet på 2&nbsp;000 tilskuere, hvorav 1&nbsp;200 sitteplasser, noe som trolig ville gjort det til det minste stadionet med toppfotballstandard i Norge.

Planene for Løveparken ble skrinlagt da Trond Mohn betalte for oppgradering av Varden Amfi slik at Løv-Ham kunne spille kamper der.

## Referanser
Lars Frölander

**Lars Frölander** (født 26. mai 1974) er en svensk svømmer. Frölanders første store suksess i internasjonale mesterskap kom under OL 1992 i Barcelona, der han var med på å ta sølv på 4&nbsp;x&nbsp;200&nbsp;meter frisvømming. Siden den gang har han flere gullmedaljer fra internasjonale mesterskap, og regnes som en av Sveriges fremste svømmere gjennom tidene.

Høydepunktet i karrieren kom i 2000, da han satte verdensrekord på 100 m butterfly på kortbane med tiden 50,44, og tok OL-gull i samme gren. Dette året ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje for årets fremste svenske idrettsprestasjon.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Fakta om Lars Frölander
Hatlestad

**Hatlestad** kan vise til:

* Hatlestad (etternavn)
* Hatlestad, sted i bydelen Fana i Bergen, som ble rammet av Hatlestadraset
* Hatlestad i Bergsdalen
* Hatlestad i Viksdalen
Okkupasjonsmuseet (Riga)

**Okkupasjonsmuseet i Riga** (latvisk: Latvijas Okupācijas muzejs) er stedet der historien om Latvias nære fortid fortelles. Latvia hadde 51 års okkupasjon bak seg da landet igjen ble fritt i 1991. Museet ble opprettet 1993 etter initiativ fra professor i historie Paulis Lazda. Museets oppgave er å ta vare på gjenstander og arkivmateriale og formidle historien om Latvias okkupasjonshistorie. 

Museet formidler historien om tre suksessive okkupasjoner: Den unge nasjonalstaten Latvia (1918) ble annektert. Presidenten ble deportert til Sibir der han døde to år seinere. Flere av regjeringsmedlemmene led samme skjebne. 15. juni 1940 ble Latvia okkupert av Sovjetunionen. 16. juli 1941 ble Latvia okkupert av Tyskland. De latviske jødene ble under den andre verdenskrig i all hovedsak utryddet. Høsten 1944 ble Latvia igjen okkupert av Sovjetunionen. 

Okkupasjonsmuseet ligger midt i Gamlebyen i Riga, utenfor Svarthodenes hus. Museumsbygningen er bygd av kommunistene som et propagandamuseum for de røde riflemenn i Latvia. Arkitekt var Gunārs Lūsis-Grīnbergs. Museet ble åpnet i 1970. I dag forteller det historien om de lidelser det latviske folk gjennomgikk under kommunistisk og nazistisk åk. 

Store deler av befolkningen i Latvia ble deportert til Sibir. 25.mars 1949 var den store deportasjonsdagen. 

Museet er midlertidig flyttet til et lokale i Raiņa bulvāris 7, like ved frihetsmonumentet. Museet skal etter planen gjenåpnes i 2020 i en oppgradert museumsbygning.

Ved statsbesøk i Latvia inneholder programmet vanligvis et besøk på Okkupasjonsmuseet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Norsk presentasjon/anmeldelse av museet