open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Første slavekrig

**Den første slavekrigen** (ca. 135 f.Kr.-132 f.Kr.) var en mislykket slavereisning mot romerne på Sicilia.  Velstående romere og italienere hadde kjøpt opp mye av landet på øya, hvor de brukte slavearbeid i stor skala, bla. i kornproduksjon og dyrehold. Opprøret ble ledet av Eunus, en syrisk slave som hevdet å være en profet, og hans hærfører Cleon fra Kilikia. Etter noen mindre slag som ble vunnet av slavene, ankom en større romersk hær Sicilia og slo ned opprøret. 

## Opprørets utspring
Ifølge Diodorus Siculus begynte krigen med en slaveoppstand i byen Enna, rettet mot en brutal slaveeier ved navn Damophilos. Slavene hans søkte råd hos en slave fra et annet hushold, syreren Eunus, som hevdet å inneha profetiske evner. Etter hans råd slapp de løs flere av sine medslaver, hvorpå 400 slaver angrep byens innbyggere. Damophilos ble drept, og slavene valgte Eunus til konge. De trakk seg så ut til landsbygda, hvor de tiltrakk seg flere rømte slaver. En måneds tid senere ledet en kilikisk hesteopdretter ved navn Cleon en ny oppstand sør på øya. Med 5000 slaver inntok han byen Agrigentum. I stedet for å bli rivaler, slo de to opprørslederne seg så sammen. Cleon anerkjente Eunus' overhøyhet som konge, og fungerte deretter som sistnevntes hærfører. Dermed stod romerne overfor en samlet opprørshær.

## Krigens forløp
Ettersom opprøret spredte seg, tok opprørerne kontroll over flere byer. Opprørets kjerneområde var antageligvis et område av det sørøstlige Sicilia som omfattet ca. halve øya. Opprørerne opprettholdt et militært overtak over de lokale romerske myndighetene i flere år. Etterhvert begynte romerne å ta situasjonen mer seriøst, noe som ble reflektert i at man sendte flere konsuler til øya. En av disse, Lucius Calpurnius Piso, lyktes i 133 f.Kr. å snu krigslykken i romersk favør. Han inntok byen Morgantina, hvor romerne skal ha drept 8000 opprørere. Deretter beleiret han Enna, som sammen med byen Tauromenium var opprørets hovedsentrum. I 132 f.Kr avsluttet den neste konsulen, Publius Rupilius, krigen ved å innta begge byene. 20 000 slaver skal ha mistet livet som en følge av dette. Cleon var på dette tidspunket blitt drept. Slavenes konge, Eunus, skal ha unnsluppet med om lag 1000 livvakter. For å unngå å bli tatt til fange av romerne skal disse så ha halshugd hverandre. Eunus selv overlevde. Opprørslederen skal ha blitt funnet i en hule sammen med fire andre. Han ble ikke henrettet, men skal ha dødd av sykdom mens han satt i fangenskap. Deretter skal Rupilius ha slått ned de siste restene av opprøret. Det romerske senatet sendte så en kommisjon som skulle avklare den politiske situasjonen på Sicilia. Den utstrakte bruken av slavearbeid ble imidlertid ikke redusert, og mindre enn 30 år senere oppstod det et nytt slaveopprør på øya, i form av Den andre slavekrigen.

## Referanser
«Haugianerne»

:*Se [[Haugianisme]] for en artikkel om den kristne bevegelsen

*'«Haugianerne»*' er et maleri av [[Adolph Tidemand]]. Motivet viser en [[lekmann|lekpredikant]] fra [[Haugianisme|haugianerbevegelsen]] som forkynner i en [[årestue]]. Bildet ble malt i Düsseldorf i 1848 basert på studier i Norge og regnes som et hovedverk i Tidemands arbeid.

Tidemand arbeidet med motivet fra 1845 til 1852, og det finnes flere versjoner av bildet. En tegning er datert 1845, og maleriet er kjent i versjoner datert 1848, 1852 og 1865. [[Nasjonalmuseet|Nasjonalgalleriet]] eier bildet fra 1852, [[Mandal museum]] har utstilt bildet fra 1865, mens Düsseldorfs kunstmuseum [[museum Kunst Palast]] har det aller første, som de ervervet som en del av sin kontakt med kunstnerne med tilknytning til [[Kunstakademie Düsseldorf]]. Tidemand var tidligere elev ved akademiet og bodde i byen da han malte bildet.

Bildet viser en gruppe mennesker, til dels i norske folkedrakter, samlet inne i en [[årestue]] eller [[røykovnstue]]. En predikant står på en krakk under lyset fra [[ljore]]n mens flere personer sitter utover i halvmørket. Predikanten holder en bok og har tydeligvis nylig talt og det er alvor og en tydelig stillhet i bildet. Ut fra tittelen forstår man at den stående mannen midt i bildet er en lekpredikant tilknyttet [[Haugianisme|haugianerbevegelsen]], som var en norsk kristen vekkelsesbevegelse på begynnelsen av 1800-tallet. 

I bildet viderefører Tidemand en sjanger som anvender den strenge bildebyggingen vi finner i tradisjonelt historiemaleri, på motiver hentet fra folkelivet. Komposisjonen består av en klassisk trekant eller pyramide: Forsamlingen danner en pyramide med predikanten som toppen, og trekantenformen gjentas i taket med lyset på toppen. Bruken av lys er dramatisk som på en teaterscene. Lyskjeglen og takets spisse trekant gir assosiasjoner til et kirkerom. Bortsett fra predikanten er den eldre mannen i kubbestol bildets midtpunkt. Figurene i bildet er i ro og kontemplative. Figurene er i alle aldre og av begge kjønn.

Mange av personene er antatt å være malt etter tyske modeller; en malerkollega fra Düsseldorf sto modell for predikanten. [[P.H. Holtermann]], som var [[arkitekt]]student i [[Berlin]], sto modell. Mannen i kubbestolen er Baard Olavson Mo fra Kvam i Hardanger som var venn av Tidemand og en troende Haugianer; og Tidemand malte også et separat bilde av ham.

==Bildegalleri==
<gallery heights="140" widths="170" style="font-size:90%">
Fil:Adolph Tidemand - Low Church Devotion - Google Art Project.jpg|Versjon datert 1848 (122,5 x 98,5&nbsp;cm)
Fil:Adolph Tidemand - Low Church Devotion - Google Art Project (9QGXjFzX4Caijw).jpg|Versjon datert 1852 (183 x 147&nbsp;cm)
File:Norske Folkelivsbilleder - no-nb digibok 2013102828011-23.jpg|«Haugianerne» reprodusert som [[litografi]] i *Norske Folkelivsbilleder'' (1854).
Fil:Norwegian stamp NK673 Haugianerne.jpg|I 1971 ble maleriet gjengitt på to frimerker (NK 672-673) i anledning 200-årsdagen for Hauges fødsel

## Referanser


## Eksterne lenker
* Haugianerne i gigapixeloppløsning fra Google Art Project
Hedgefond

**Hedgefond** eller **risikofond** er et samlebegrep for en profesjonelt forvaltet fondsinvestering som har relativt frie rammer for investeringsaktiviteten sammenlignet med ordinære verdipapirfond. Den vesentligste forskjellen ligger i forvalterens frihet til å benytte seg av ulike finansielle instrumenter, herunder derivater, og muligheten til å selge seg short og belåne porteføljen. Hovedsakelig skjer investeringene i aksje-, rente- og valutamarkedet, eventuelt også i råvaremarkedet og i andre finansielle markeder. Formålet med investeringene er typisk å gi  avkastning uavhengig av markedsutviklingen, såkalt absolutt avkastning.

For den enkelte investor gir fondet muligheten til å redusere (ved risikospredning) eller øke risikoen (belåning), avhengig av hvilken form for hedgefond man er investert i og hvilke risikopreferanser man har. På grunn av risikoen involvert, er det industristandard å kreve et minimum kapitalinnskudd, og fondene er ofte utilgjengdelige for privatpersoner. Det er også industristandard for hedgefond å ta et årlig forvaltningsgebyr på 1 til 2 prosent, i tillegg til å ta 10 til 20 prosent av avkastningsgevinsten.

For kapitalmarkedet bidrar hedgefond med å tilføre markedslikviditet. Muligheten for shortsalg fører til at markedet reflekterer rett pris. Det vil si at «dyre» aktiva blir solgt og «billige» aktiva blir kjøpt inntil man oppnår en markedslikevekt hvor prisene reflekterer antatt virkelige verdier. 

Hedgefond finnes i en rekke ulike varianter. Det er vanlig å klassifisere fondene etter aktivaklasse (aksje-, rente-, valuta- eller råvarefond), hvilken investeringsstrategi fondet har (Long/short, global macro, events, osv.) og hvilken juridisk struktur fondet har (onshore, offshore, AIF, UCITS, etc.). Fondets juridiske struktur spiller en stadig økende rolle, ettersom de ulike strukturene i ulik grad tilbyr beskyttelse av investoren.  

## Etymologi
Ordet hedgefond kommer fra engelsk *hedge fund*, og hedge kan direkte oversatt bety hekk, vern eller sikring. En mulig direkte oversettelse av hedgefond er «sikringsfond» eller «lavrisikofond», men disse kan være misvisende og må ikke forveksles med vanlige sikringsfond. Ifølge professor Pål E. Korsvold ved Handelshøyskolen BI kan risikofond muligens være en bedre oversettelse, og i 2001 foreslo Språkrådet risikofond som avløserord. En begrunnelse for å omtale slike fond som risikofond er at hedgefond, istedet for å senke risikoen, mer korrekt finansielt sett faktisk ofte øker risikoen ved å ta spekulative posisjoner for å tjene mer penger.

## Hedgefond i Norge
Finanstilsynet åpnet for hedgefond i Norge i 2010.
## Se også
*Fond
*WarrenWicklund – et hedgefond med hovedkontor i Oslo.
## Referanser
The Claws of Axos

***The Claws of Axos*** er en *[[Doctor Who]]*-historie på 4 episoder som ble vist på BBC One fra 13. mars til 3. april 1971.

## Sammendrag

Axonerne lander på jorden. De er desperate etter å få tak i mere brennstoff og de foreslår en byttehandel hvor jorden kan få stoffet axonitt for brennstoff. Axonitt er et «tenkende» molekyl som kan reprodusere hva som helst ifølge axonerne. Det viser seg at skipet deres er en organisme kalt Axos som inntar næring ved å tappe energi fra alle livsformer på jorden via axonitten (som er en del av den). Byttehandelen var et påskudd for å spre axonitten over hele jordkloden.

Grunnen til at axonerne kom til jorden var at «The Master» hadde blitt kidnappet av dem, og han ga dem sin kunnskap om jorden for sin egen frihet. Han rømmer fra Axos og prøver å finne Doktorens tardis siden hans egen er i axonernes hender. Han planlegger å reparere den slik at han kan dra fra jorden.

Axos blir interessert i Doktorens kunnskap om reising i tid. Det planlegger å få mere næring ved å også dra gjennom tid for å finne livsformer det kan leve på. Doktoren finner ut av dette og legger en plan for å lure Axos til å koble sin styreenhet til tardisen slik at han kan sende det inn i en evig tidsløkke. Han lurer Master til å gjøre ferdig sine reparasjoner på tardisen og sender Axos inn i tidsløkka. Dette resulterer i at alle delene av Axos, også axonitten, dematerialiserer fra jorden.

Master klarer å finne sin egen tardis inne i Axos midt i alt oppstyret og rømmer. Doktoren returnerer så til jorden, ufrivillig. Det viser seg at tidsherrene har programmert tardisen til å alltid returnere til jorden.

## Trivia

#Arbeidstitlene for denne historien var *Doctor Who and the Gift*, *The Friendly Invasion*, *The Axons* og *The Vampire from Space*. Sistnevnte ble brukt da de filmet de to første episodene. De skiftet til den endelige tittelen da de begynte på den tredje. DVD-en inkluderer ubrukte opptak fra historien og den originale tittelsekvensen med navnet *The Vampire from Space*.
#Under filmingen av scenene med omstreiferen, begynte det å snø om natta. På grunn av dette ble det lagt til en replikk som forklarte snøen med at det var på grunn av Axos.
#Episode to og tre ble restaurert til farge fra 2&Prime; NTSC quad videobånd som ble funnet i Ontario, Canada i 1983.
#Den andre episoden av BBC Radio 4s serie *[[Nebulous]]*, som het *The Lovely Invasion*, var inspirert av denne historien.
#Terrance Dicks skrev boken basert på historien. Den ble utgitt av Target Books i april 1977.

## Se også

*Doctor Who &ndash; hovedartikkel
*Liste over Doctor Who-historier
*DVD-utgivelser av Doctor Who

## Eksterne lenker

* ''The Claws of Axos'' hos BBC
* Om restaureringen av ''The Claws of Axos'' for DVD-utgivelsen
Anders Svor Museum

**Anders Svor-museet** er et kunstmuseum på Grodås i Hornindalen (Volda kommune) viet billedhuggeren Anders Svor (1864–1929) som var fra bygda. Museet åpnet i 1953. 

Anders Svor (1864–1929) utmerket seg tidlig som treskjærer. I 1882 dro han fra hjembygda Hornindal for å studere ved Den Kongelige Tegneskolen i Kristiania, og senere ved kunstakademiet i København. Etter et studieopphold i Paris på midten av 1890-tallet etablerte Anders Svor sitt eget atelier i Kristiania, hvor han ble boende livet ut. Svor var en av de sentrale norske billedhoggerne i sin generasjon. Han er innkjøpt av Nasjonalmuseet og deltok på flere nasjonale og internasjonale utstillinger.

Museet rommer en samling på nærmere 600 objekter: fra skisser til flere av hans mest sentrale arbeider, som gipsskulpturen *Ung pike* (1895) og bronsefontenen *Bylgja* (1913, nystøping 1979).

Samlingen til Anders Svor ble overdratt vederlagsfritt til kommunen av arvingene etter Anders Svor i et gavebrev av 1941. 

Et vilkår i gavebrevet var at det skulle reises et ildfast museumsbygg. På grunn av krigen, drog det ut i tid å få realisert planene, men i 1951 ble byggeløyve innvilget av Forsyningsdepartementet. Bygget ble innviet 12. juli 1953. En byste som fremstiller Svor står i hagen utenfor.
I 1992 ble museet utvidet og skulptursamlingen fikk bedre utstillingsrom. Museet ble drevet av Sogn og Fjordane Kunstmuseum fra 2004 før det ble konsolidert inn i Musea i Sogn og Fjordane i 2009. Siden 2021 har museet vært drevet av Stiftinga Viti. Museet er en del av kunstavdelingen i Viti. 

I anledning Anders Svors 150-årsjubileum i 2014 ble museet innvendig renovert. 


## Referanser

 
 


## Litteratur

*
Norway Supporter Team

**Norway Supporter Team** (forkortet til **NST**) er en supporterklubb for norsk skøytesport og er åpen for alle skøyteinteresserte. President siden 1996 har vært Petter Ellingsen fra Oslo.

NST's har satt sin hovedoppgave til å heie frem norske skøyteløpere over hele verden, en annen oppgave er å støtte norsk skøytesport i sin helhet.

De utgir eget medlemsblad.

Landslagstreneren Jarle Pedersen har et eget hjørne på NST's nettside.

I 2006 ga skøytekøntribandet Melkesyra ut albumet *Hurtigløpskøntri* med blant annet sangen «Norway Supporterteam»

## Skøytegalla og kåringer
I mai 2010 arrangerte NST skøytegalla i Asker hvor de også delte ut priser til norske skøyteløpere. De gjentok dette etter sesongen 2011/12.

NST kåret i 2010-årene *Månedens norske skøyteløper*, der løpere ikke kunne vinne prisen flere ganger samme sesong.

## Referanser




## Eksterne lenker
* norwaysupporterteam.com  – Norway Supporter Teams offisielle side
Donald Hewlett

**Donald Hewlett** (1920–2011) var en engelsk skuespiller.

Hewlett er mest kjent for sin rolle som Colonel Charles Reynolds i komiserien *[[It Ain't Half Hot Mum]]* fra 1970-tallet, selv om hans karriere strekker seg tilbake til *Orders are Orders* (1954) hvor han spilte Lincoln Green. Han spilte også Winkworth i *Morris Minor's Marvellous Motors* (1989) og Lord George Meldrum i komiserien *[[You Rang, M'Lord?]]*.

Han dukket også opp i *[[Doctor Who]]*-historien *[[The Claws of Axos]]* (1971).

## Referanser


## Eksterne lenker

*
469 f.Kr.

## Begivenheter
*Sparta ble rammet av et jordskjelv. Det førte til et helotopprør i Messenia

## Fødsler
*27. april – Sokrates, gresk filosof (d. 399 f.Kr.)

## Dødsfall
* Leotykides, konge av Sparta (f. 545 f.Kr.)
457 f.Kr.

## Begivenheter
*Det peloponnesiske forbundet tar kontroll over Oraklet i Delfi etter en ekspedisjon i Midt-Hellas
KNM «Oslo» (F300)

**KNM «Oslo»** (F&nbsp;300) var en norsk fregatt av Oslo-klassen. Den ble bygget i 1964, og var oppkalt etter Oslo by, og ble døpt av prinsesse Astrid, fru Ferner.

## Skjebne
KNM «Oslo» hadde sin siste seilas den 24. januar 1994. Hun forlot Haakonsvern kl 16.00 og meldte motorhavari kun to timer senere. På dette tidspunktet drev hun sørover, og rundt en halv time etterpå grunnstøtte hun ved Marstein fyr sør for Bergen. Kapteinløytnant Torbjørn Tellefsen omkom. På formiddagen dagen etter ble hun dratt av grunn av taubåten «Lars», men KNM «Oslo» tok inn vann for fort, og det ble ikke tid til å slepe henne til en grunn vik. Klokken 11.27 gikk hun under i Korsfjorden, utenfor Steinneset i Austevoll kommune.
Den 24. april ble hun hevet på en lekter, og kom hjem til Haakonsvern. Man bestemte at skadene var for betydelige, og KNM «Oslo» ble kondemnert og hugget opp i løpet av året.

## Moderniseringer
KNM «Oslo» og hennes søsterskip undergikk moderniseringer mellom 1987 og 1990. Som følge av dette ble alle skipene utstyrt med to chaffkastere, en ny Spherion TSM-2633 baugmontert sonar, MSI 3100 data- og trusselinformasjonsbehandler og en ny 40&nbsp;mm/70 Boforskanon, som kom på bekostning av aktermontert 76&nbsp;mm-kanon.

## Eksterne lenker

* «Heltedåd berget 113 mennesker», fra *Vi Menn*
* – Det føltes som om armene ble revet av, fra *nrk.no*
Johan Henrik Schreiner

**Johan Henrik Schreiner** (født 16. november 1933, død 7. november 2022 i Oslo) var professor i historie ved Universitetet i Oslo (UiO), med spesialfelt innen antikken.

Han var utdannet klassisk filolog og ble engasjert som universitetslektor ved UiO i 1966 og var professor i antikkens historie fra 1985. Hans forskningsvirksomhet var i særlig grad rettet mot gresk historieskrivning. Han var blant annet forfatter av boken *Antikkens historie* som var pensum for historiestudenter i mer enn 30 år.

## Publikasjoner
* *Two battles and two bills: Marathon and the Athenian fleet*, Bergen, 2004, ISBN 82-91626-30-8
* *Hellanikos, Thukydides and the era of Kimon*, Aarhus University Press, 1997, ISBN 87-7288-703-6
* *To gode keisere?: Roma under Traianus og Hadrianus:*, en artikkelsamling / redigert av Johan Henrik Schreiner og Knut Ødegård, Oslo, 1996, ISBN 82-991248-2-4
* *Antikkens historie*, Oslo, 2006 (første ek. 1985), ISBN 82-991248-0-8
* *Thukydides og hans lange Peloponneskrig, 431-404 f. kr.*, Historisk tidsskrift, 1993, 72: 413–419 
* *Partenon og atenerfolket: Emnehefte til Axel Coldevin: Fra pekingmennesket til Columbus, Historie for gymnaset, bind 1*, Cappelen, 1974, ISBN 82-02-00531-0
* *Romas grunnleggelse: Litterære tradisjoner og arkeologiske fakta*, Historisk tidsskrift, 1969, 48: 251–261 
* *Aristotle and Pericles: a study in historiography*, Oslo, 1968  

## Referanser


## Eksterne lenker
Bjørn Myhre

**Bjørn Myhre** (født 18. juli 1938 i Time, død 28. september 2015 i Levanger) var en norsk arkeolog.

Som arkeologistudent oppdaget Myhre i 1958/1959 helleristningene på Aubeberget i Stavanger.

Bjørn Myhre var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.Han tok magistergraden i 1964 ved Universitetet i Bergen, med avhandlingen *Jernalderens bosetningsutvikling i Høyland fjellbygd*. Han var deretter konservator ved Stavanger museum 1965–68. I 1968 ble han ansatt som førstekonservator ved Historisk museum i Bergen. Han var professor i arkeologi ved Universitetet i Oslo 1985&ndash;93, direktør ved Arkeologisk museum i Stavanger 1993–98, og var deretter tilknyttet museet i Stavanger som seniorforsker til 2011. Myhre var sentral i opprettelsen av tidsskriftet Norwegian Archaeological Review i 1968, og var i en årrekke redaktør i tidsskriftet.

Gjennom flere sentrale verker var Myhre en av de viktigste pådriverne for utformingen av nyere norsk arkeologi. Hans magistergradsavhandling var en radikal fornyer av bosetningsforskningen. I 1976 utkom  bind 1 av Cappelens Norgeshistorie som han skrevet sammen med Bente Magnus. Hans nytolkninger av Borrehaugene var begynnelsen på en rekke arbeider om kulturminnene som uttrykk for maktstrukturer i landskapet.

Myhre var gift med arkeologen Lise Nordenborg. Han var bror til Eldar Myhre og onkel til Aslak Sira Myhre.

## Verker
* *Jernalderens bosetningshistorie i Høyland fjellbygd* (1972)
*
* *Gårdsanlegget på Ullandhaug. Gårdshus i jernalder og tidlig middelalder i Sørvest-Norge* (1980)
* 
* 
* *Norges landbrukshistorie* (bd. 1, med Ingvild Øye, 2002)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi i Store norske leksikon
Halvard Bjørkvik

**Halvard Bjørkvik** (født 9. oktober 1924 på Finnøy, død 17. juni 2021 i Lillesand) var en norsk historiker. 

Bjørkvik ledet ved Institutt for sammenliknende kulturforskning (IFSK) et omfattende arbeide knyttet til undersøkelsen av norske gards- og grannesamfunn. Han var dosent i historie ved Norges lærerhøgskole i Trondheim fra 1961 til 1974. I årene 1975–1989 var han direktør ved Norsk Folkemuseum og formann for museumsorganisasjonen NKKM.  Han har vært tilknyttet Universitetet i Oslo som professor II. 

Som pensjonist fortsatt Bjørkvik sitt faglitterære forfatterskap. Han ble i 2006 tildelt  H. M. Kongens fortjenstmedalje i gull.

## Verker
* *Jord-eige og jord-leige i Ryfylke i eldre tid* (1958)
* *Kven åtte jorda i den gamle leilendingstida?* (1972)
* *Finnøy: Gard og ætt* (bd. 1, 1993)
* *Folketap og sammenbrudd 1350&ndash;1520* (bd. 4 av *[[Aschehougs Norgeshistorie]]*)
* . (Upublisert forskningsarbeid. Manus oppbevares av Riksarkivet og ligger som pdf på Arkivportalen.)

## Referanser
Kevin James

**Kevin James** (født **Kevin George Knipfing** 26. april 1965 i Mineola i New York) er en amerikansk skuespiller og komiker.

## Kongen av Queens
James er mest kjent for sin rolle som Doug Heffernan i serien *[[Kongen av Queens]]*, der han spiller en budbilsjåfør. Doug bor sammen med sin kone Carrie, og hennes far, Arthur. Paret pleier å gå ut med et annet par, Kelly og Deacon. Deacon jobber med Doug og de er bestevenner. Blant andre av Dougs venner er Spence, en taper fra High School som fremdeles bor hos moren sin, Rick, en rundbrenner, og Dougs mislykkede fetter, Danny, som drev en pizzarestaurant konkurs. Doug og Carrie ansetter etter hvert Holly til å lufte Carries far, Arthur. Hun jobber ellers med å lufte hunder.

## Filmkarriere
James har også vært med i filmer. Mest kjent av dem er *[[Hitch]]* med Will Smith, der han trenger hjelp på damefronten. Han har også hatt en gjesterolle i Adam Sandlers *[[50 First Dates]]*. Kevin James har også vært med i filmen *I Now Pronounce You Chuck & Larry*, der James spiller hovedrollen sammen med Adam Sandler

## Personlig liv
James ble kåret til nr. 89 på Comedy Centrals liste over «Beste standupkomikere» gjennom tidene.
Han giftet seg med Steffiana De La Cruz 19. juni 2004, og de fikk en datter 30. september 2005 kalt Sienna-Marie.

## Filmografi
* The Zookeeper (2011) (pre-production)
* The Dilemma (2011) Nick
* Grown Ups (2010)
* Paul Blart: Mall Cop (2009) Paul Blart
* You Don't Mess with the Zohan (2008) (ukreditert) Hacky Sack Tournament Celebrity Judge
* Elmo's Christmas Countdown (2007) Santa Claus
* I Now Pronounce You Chuck & Larry (2007) Larry Valentine
* Kongen av Queens Doug Heffernan (206 episoder, 1998&ndash;2007)
* Barnyard (2006) (stemme) Otis
* Grilled (2006) Dave
* Monster House (2006) (stemme) Officer Landers
* Hitch (2005) Albert Brennaman
* 50 First Dates (2004) Factory Worker
* Pinocchio (2002) (stemme) Mangiafuoco
* Arli$$ Kevin (1 episode, 2001)
* Becker Doug Heffernan (1 episode, 1999)
* Martial Law Dallas Hampton (1 episode, 1999)
* Alle Elsker Raymond Kevin / Doug Heffernan  (8 episoder, 1996&ndash;1999)
* Cosby Doug Heffernan (1 episode, 1998)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Den tapte generasjon

**Den tapte generasjon** er et begrep som oppsto etter første verdenskrig, og beskriver en følelse blant unge menn som mistet sin ungdomstid på grunn av den store krigen. Generasjonen er definert av demografene William Strauss og Neil Howe som personer med fødselsår fra rundt 1883 til rundt 1900. Dette overgeneraliserende begrepet blir først og fremst brukt på de unge soldatene som var med og kjempet under første verdenskrig, men kan også brukes f.eks. på de unge soldatene som deltok under andre verdenskrig og Vietnamkrigen. De mest kjente personene som regnes til denne gruppen, er forfatterne Ernest Hemingway, Erich Maria Remarque og John Ronald Reuel Tolkien samt diktere som Rupert Brooke og Wilfred Owen.

Begrepet *Den tapte generasjon* har blitt kjent først og fremst gjennom skjønnlitterære verker. De mest kjente forfatterne som er kjent for å formidle denne generasjonens skjebne, er den amerikanske forfatteren Ernest Hemingway og den tyske forfatteren Erich Maria Remarque. Krigen i Tolkiens *[[Ringenes herre]]* er ofte blitt omtalt, men ikke av forfatteren selv, som en allegori på første verdenskrig og delvis andre verdenskrig med enkeltskjebner som minner om det mange av de unge soldatene opplevde under og etter krigen.

## Kjente verk om ''Den tapte generasjon''
**[[Og solen går sin gang]]* av Ernest Hemingway (1926)
**[[Farvel til våpnene]]* av Ernest Hemingway (1929)
**[[Intet nytt fra Vestfronten]]* av Erich Maria Remarque (1929)
**[[Tider som fulgte]]* av Erich Maria Remarque (1931)
**[[Tre kamerater]]* av Erich Maria Remarque (1937)
**[[Ringenes herre]]* av J.R.R. Tolkien (1954&ndash;1955)

## Referanser
Liste over professorer ved Universitetet i Oslo

* Liste over professorer ved Det humanistiske fakultet (UiO)
* Liste over professorer ved Det juridiske fakultet (UiO)
* Liste over professorer ved Det matematisk-naturvitenskapelige fakultet (UiO)
* Liste over professorer ved Det medisinske fakultet (UiO)
* Liste over professorer ved Det odontologiske fakultet
* Liste over professorer ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet (UiO)
* Liste over professorer ved Det teologiske fakultet (UiO)
Asser Rig

**Asser Rig (Hvide)** (født ca. 1080, død 1151) var en høvding på Sjælland i Danmark, sønn av stormannen Skjalm Hvide, jarl av Sjælland, og hans kone Signe Asbjørnsdatter. Asser var bror til Toke, Sune og Ebbe Skjalmsen, og Cæcilia samt Margrethe/«Magga» Skjalmsdatter.

Asser Rig tilhørte dermed Hvide-slekten, en mektig adelsslekt i Danmark på 1100- og 1200-tallet. Tidligere tiders historikere mente at Hvide-slekten nedstammet fra sagnhelten Palnatoke, kjent fra *[[Jomsvikingenes saga]]*, men dette er uklart. Etter sin fars død rundt 1114 arvet Asser sin del av eiendommen, og ble dermed en rik mann, som i sitt tilnavn «Rig». 

Asser ble oppdratt sammen med den senere danske kongen Knud Lavard, og selv var han senere fosterfar for Knuds sønn Valdemar som også ble konge. 

Asser var gift med Inger Eriksdatter (født før 1100, død 1157), datter av Cecilie Knudsdatter og datterdatter av Knut den hellige. Paret bodde på gården Fjenneslev (eller Fjenneslevlille) ved Ringsted og bygde Fjenneslev kirke hvor han også er begravd. Paret fikk tre barn, eldstesønnen Esbern Snare, den senere biskop Absalon og datteren Ingefred. De vokste opp i lag med fosterbroren og tronarvingen Valdemar. 

Da Knud Lavard den 7. januar 1131 ble drept av sin fetter Magnus den sterke, sørget Absalon og hans brødre for fosterbrorens begravelse, og deretter forsøkte de å få hevn for mordet. En uke etter drapet på Knud i Haraldsted-skogen ble sønnen hans født, og satt i pleie hos Asser Rig fosterbror til Esbern, Absalon og Ingefred. Først under slaget ved Fodevig i 1134 slo Erik Emune kong Nils og drepte hans sønn Magnus den sterke. Men Erik Emunes død bare tre år senere førte til nye, voldsomme uroligheter som ti år senere førte til borgerkrig mellom Erik Emunes sønn, Svend, og Knud Magnussen, sønn av Magnus den sterke («Svend, Knud og Valdemar»).

Sammen med sin bror Ebbe Skjalmsson grunnla Asser Sorø kloster, et benediktinerkloster hvor han levde sine siste år som munk. Han døde i 1151, rundt 70 år gammel, mens hans hustru døde i 1157, rundt 57 år gammel.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dansk Biografisk Leksikon
* Oehlenschlägers kjente, men uhistoriske dikt «De tvende Kirketaarne»
Vostok 6

**Vostok 6** var betegnelsen på en sovjetrussisk romferd i 1963.
Det var den 6. og siste bemannede ferden i Vostok-programmet og den første romferden med en kvinne ombord.

## Mannskap
*Valentina Teresjkova

*Reservepilot: Irina Solovjova

## Høydepunkter fra ferden
*Vostok 6 og Vostok 5 ble skutt opp med 2 dagers mellomrom. 
*De to kosmonautene kommuniserte også med hverandre via radio, andre gang slik kommunikasjon mellom to romskip fant sted.
*Den aller første romferden med en kvinne, og den eneste i romfartens historie der et romfartøy kun var bemannet kun med en kvinne.
Frankenstein kommer tilbake

***Frankenstein kommer tilbake*** er en britisk TV-film fra 1984 basert på romanen *[[Frankenstein]]* av Mary Shelley, regissert av James Ormerod.

## Rolleliste

## Se også
*Liste over Frankenstein-filmer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Carl Arnold

**Carl Arnold** (født 6. mai 1794 i Neunkirchen ved Bad Mergentheim, død 11. november 1873 i Christiania) var en norsk komponist av tysk herkomst som fikk stor innflytelse på norsk musikkliv.

## Liv og virke
Arnold studerte blant annet klaver hos Aloys Schmitt og musikkteori hos Johann Anton André.

I 1847 kom Arnold til Christiania som politisk flyktning. Han ledet «Det Philharmoniske Selskab» fra 1849 til 1863 og fra 1857 var han i tillegg organist ved Trefoldighetskirken. Han ble regnet som en fremragende lærer, musikkteoretiker og pianist, og en erfaren komponist.

Til hans elever hører komponistene Halfdan Kjerulf og Johan Svendsen. Sønnen Carl Arnold var aktiv i Stockholm, blant annet som cellist i *[[Kungliga Hovkapellet]]*.

## Verk
* *Irene*, opera, Berlin 1832
* En pianokonsert
* Symfoni i D-dur
* Fantasi for orkester med obligat cello
* Kantate til Karl den XVs kroningsseremoni i Nidarosdomen 1860.

## Referanser


## Litteratur
* *Norsk Folkeblad* 1870, 1871; *Ny Illustreret Tidende* 1874.
* Carl Arnold i ''Musik-Lexikon'', runeberg.org

## Eksterne lenker

*
KNM «Stavanger» (F303)

**KNM «Stavanger»** (F&nbsp;303) var en norsk fregatt av Oslo-klassen. Skipet ble bygget i 1966 og tatt ut av tjeneste i 1998.

Skipet var oppkalt etter Stavanger by, og ble døpt av Åse Braadland.  

KNM «Stavanger» og hennes søsterskip undergikk moderniseringer mellom 1987 og 1990. Som følge av dette ble alle skipene utstyrt med to chaffkastere, en ny Spherion TSM-2633 baugmontert sonar, MSI 3000 data- og-trusselinformasjonsbehandler og en ny 40&nbsp;mm/70 Boforskanon, som kom på bekostning av aktermontert 76&nbsp;mm-kanon. 

## Senking
Sommeren 2002 ble KNM «Stavanger» brukt som mål i en militærøvelse i Vestfjorden i Nordland. Skipet ble beskutt av Hellfire-missil fra Kystjegerkommandoen og 12. juni ble hun senket av en torpedo fra ubåten KNM «Utstein».

## Referanser


## Eksterne lenker
* WMV-video viser KNM «Stavanger» bli torpedert av KNM «Utstein»
* KNM Stavanger har en egen gruppe på Facebook.
Thomas Karremans

**Thomas J.P. (Thom) Karremans** (født 1948 i Apeldoorn, Nederland) er en nederlandsk militæroffiser og forfatter. Han var øverstkommanderende for FN-soldatene i Dutchbat i Potocari under Srebrenica-massakren. Han er pensjonert og bor for tiden i Spania med sin kone. I 1998 gav han ut boken *Srebrenica, who cares?: een puzzel van de werkelijkheid*, om sine erindringer fra hendelsen.
Kistefos Træsliberi

**Kistefos Træsliberi**, ble grunnlagt ved Kistefoss i Randselva i 1889, er en tidligere tremassebedrift og kraftstasjon som ligger i Jevnaker kommune.

I dag er fabrikken nedlagt og det er i stedet industrimuseum og lokale for kunstutstillinger, i tillegg til en omfattende kulturpark, etablert av grunnleggerens barnebarn Christen Sveaas.

## Historie

Kistefos Træsliberi ble stiftet den 27. juni 1889 av konsul Anders Sveaas og det ble produsert tremasse. Tresliperiet var i drift fra 1890 og fram til 1955, det ble i 1953 inngått en 30-årig avtale med Follum Fabrikker om å overta driften. Kistefos forpliktet seg til å levere kraft og tømmer til slipingen, som ble overført til Follum, og for dette fikk man betalt markedspris og i tillegg fikk man en andel av foredlingsgevinsten. Som en del av avtalen fikk Kistefos oppført et nytt kraftverk i fossen. Bedriften ble etter uenighet i familien solgt til nabobedriften A/S Viul Tresliperi i 1983, beliggende litt lenger nede i elva ved Viul i Ringerike kommune. Christen Sveaas kjøpte selskapet tilbake i 1993.

Kistefos var tidlig ute med strømproduksjon og i tillegg til fabrikken og ble også boliger forsynt med strøm.

Slipemaskinene med de svære slipesteinene ble drevet direkte av generatoren, med vannkraft fra Kistefossen. De to nyeste slipemaskinene var elektrisk drevet. Kraften ble overført via et sinnrikt system av drivremmer som gikk på kryss og tvers gjennom fabrikklokalene. 

Tømmeret som ble slipt kom stort sett fra egne skoger i Land og ble trukket over Randsfjorden og fløtet ned øvre del av Randselva til Kistefoss. Den ferdigproduserte tremassen ble ballet og fraktet med taubane til Sandsmoen ved Randsfjordbanen.

I 1991 ble kraftstasjonene solgt ut av selskapet til Viul Kraft. 85 % av aksjene i A/S Kistefos Træsliberi ble så i 1993 solgt til Christen Sveaas, grunnleggerens sønnesønn, som siden har eid selskapet sammen med et 40-talls medaksjonærer. A/S Kistefos Træsliberi eier foruten store skogeiendommer også tomteområder på Kistefoss som omfatter de gamle fabrikkbygningene som nå er museum. Selskapet forestår all restaurering og istandsettelse av bygningene. Betydelige finansinvesteringer inngår også i selskapets engasjement.

## Kistefos-Museet
Utdypende artikkel: *[[Kistefos-Museets skulpturpark]]*

Fra 1996 har stiftelsen Kistefos-Museet hatt ansvaret for bevaring av den gamle fabrikken og tradisjonene rundt den. Stiftelsen Kistefos-Museet kom i stand ved gaver fra Christen Sveaas og Jevnaker kommune. I dag står anlegget som et intakt tresliperi.

## The Twist
Utdypende artikkel: *[[The Twist]]*

Kistefos-Museet arrangerer hver sommer kunstutstilling i galleribygningen *[[The Twist (Galleri)|The Twist]]*. Bygningen er bygget som en bro over Randselva, og ble innviet i 2019 av dronning Sonja.

## Se også
*Kistefos investeringsselskap
*Kistefos-Museets skulpturpark
*The Twist
*Kistefoss I kraftverk
*Liste over Norges største grunneiere

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kistefos Museet
Rubin Carter

**Rubin «The Hurricane» Carter** (født 6. mai 1937 i Clifton, død 20. april 2014 i Toronto) var en amerikansk bokser i mellomvektsklassen. Carter ble uskyldig dømt for trippelmord, men ble løslatt etter 19 år i fengsel med begrunnelsen at dommen bygget på «en appell til rasisme fremfor fornuft, og hemmelighold fremfor åpenhet.» Carters sak var bakgrunn for Bob Dylans sang «Hurricane» og filmen *The Hurricane* fra 1999.

## Biografi
Carter vokste opp i Paterson, New Jersey. Som 11-åring ble han for første gang arrestert for å ha knivstukket en angivelig pedofil mann som la an på en av Carters barndomsvenner. Da han var 19 år rømte Carter fra fengselet og meldte seg inn i hæren. Da han kom ut av hæren ble Carter umiddelbart arrestert igjen, men hadde ikke mye sonetid i fengselet. I hans tid i fengsel skrev han en selvbiografi, The sixteenth round som ble utgitt i 1974. Det var i hæren at Rubin Carter lærte seg å bokse. Stjernenavnet «The Hurricane» fikk Carter etterhvert som han ble kjent for sin styrke og hurtighet i bokseringen.

Rubin Carter var en av verdens beste boksere i middelvektklassen i 1964, men hadde før trippeldrapet han ble dømt for, tapt tre av sine syv siste kamper og var ikke aktuell for kampen om verdensmestertittelen lenger.

17. juni 1966 ble en bartender og to gjester skutt og drept mens en annen gjest ble hardt såret. Rubin Carter ble dømt til tre ganger livstid for forbrytelsen i to rettssaker, men det ble senere fastslått at Rubin Carter ble utsatt for et justismord. Man hadde bevis og vitner som bekreftet at Rubin Carter hadde et alibi, i tillegg til at offeret som overlevde svarte nei på spørsmålet om Rubin Carter var skyldig.

Carter satt i fengsel i 19 år før dommen ble omgjort og han ble satt fri den 8. november 1985. Aktoratets forsøk på å anke avgjørelsen til USAs høyesterett lyktes ikke.

Filmen *The Hurricane* er basert på Rubin Carters liv, det samme er Bob Dylans låt med samme navn. Carter var gjest i Skavlan 12. november 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
The Alpha Code

***The Alpha Code*** (originaltittel: *The Vindicator*) er en kanadisk science fiction-film fra 1986 regissert av Jean-Claude Lord. Filmen er løst basert på Mary Shelleys roman *[[Frankenstein]]*. Den er også kjent under navnet *Frankenstein '88*.

## Sammendrag
Carl Lehman (spilt av David McIlwraith) er en forsker som arbeider med en spesiell romdrakt for bedriften ARC grunnlagt av Alex Whyte (spilt av Richard Cox) som forsøker å finne opp ny høyteknologisk forskning. Et av disse prosjektene kaller de for "Rage" og går ut på å utvikle ny programvare som kan føle når en bruker blir provosert / truet, og programmet kan overta hjernen til brukeren for å ødelegge angriperen og deretter gå tilbake til det normale så snart trusselen har blitt eliminert. Etter at Carl konfronterer Whyte om noen mistenkelige kutt i finansieringen, sender Whyte sin ansatte Massey for å rigge en eksplosjon i Carls laboratorium for å drepe ham og skjule dødsfallet som en arbeidsulykke.

ARC informerer Carls gravide kone Lauren (spilt av Teri Austin) og datteren Catherine (spilt av Catherine Disher) om at Carl er død. I virkeligheten holder ARC hans forkullede kropp i en suspensjon av oksygenerende væske. Ved å bruke romdrakt Carl har funnet opp sammen med ARCs nyskapende teknologi bygger de Carl som en cyborg som de gir kallenavnet "Project Frankenstein" og Rage-programmet er også installert, med en fjernkontroll som skal fungerer som beskyttelse. Men en kortslutning får Carl til å plutselig gjenopplives. Carl sniker seg ut av bygningen, og reiser til hjemstedet hans.

På veien jager en gjeng kriminelle ham inn i en bakgate. Når de angriper ham, aktiveres drakten hans og sender ham raseri, og han dreper dem brutalt. Han innser at raseri-programmet forbyr nærkontakt med alle andre mennesker. Kort tid senere blir dette åstedet oppdaget. Whyte, som frykter en politi-etterforskning av Project Frankenstein, ansetter leiemorderen Hunter for å spore opp og eliminere Carl. Dagen etter besøker Lauren ektemannens tidligere kollega og venn Burt Arthurs (spilt av Maury Chaykin) som viser video-opptak om ulykken i ett forsøk på å overbevise henne om at Carl virkelig er død. Samtidig planlegger Hunter og hans håndlangere å true Carl med å drepe Lauren med mindre Carl kommer tilbake til ARC sitt laboratorium.

## Rolleliste

## Se også
* Liste over Frankenstein-filmer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
BMW M6

**BMW M6** er en sportsmodell av BMW 6-serie, utviklet av BMW Motorsport.

## E24 M635CSi/M6

I 1983 hentet BMW M88/3-motoren, en modifisert versjon av M88/1-motoren fra BMW M1, og puttet den i karosseriet fra BMW E24 fra BMWs 6-serie. BMW M6 ble raskt populær takket være sin aggressive front, luksusutstyret og ikke minst sine kraftige ytelser. M6 kan gjenkjennes blant andre E24-modeller ved større luftinntak, M6-emblemer i grillen og bak, og en beskjeden hekkspoiler.

Den europeiske versjonen leverte 213&nbsp;kW (286 hk) og et dreiemoment på 340 Nm. Den amerikanske versjonen ble utstyrt med katalysator, og leverte 191&nbsp;kW (256 hk) og et dreiemoment på 329 Nm. M6 var god for en 0–100&nbsp;km/t-tid på 6.4 og 6.8 sekunder for den europeiske og amerikanske versjonen, respektivt. Magasinet Car and Driver testet en amerikansk utgave av M6 i juli 1987, og klarte en 0–100&nbsp;km/t-tid på 7.1 sekunder.

Produksjonen av M6 ble avsluttet i 1989, med 5.855 biler solgt, hvorav 1.767 var nordamerikanske (USA/Canada) modeller.

## E63 M6

Den nye BMW M6 fikk sin debut på bilutstillingen i Genève i 2005. Den er basert på BMW E63/64 6-serie, som ble introdusert i 2005. Den deler sin 5.0 l V10 S85-motor og SMG III girkasse med E60 M5, og leverer 373&nbsp;kW (507 hk) og et dreiemoment på 521 Nm.

BMW hevder den akselererer fra 0–100&nbsp;km/t på 4.6 sekunder, og har en elektronisk begrenset toppfart på 250&nbsp;km/t. Med sperren fjernet kan toppfarten økes til 330&nbsp;km/t. Flere tester har vist at M6 kan akselerere fra 0–100&nbsp;km/t på 4.1 sekunder.

M6 er utstyrt med den samme knappen som i M5, som endrer gassresponsen. Når man vrir om tenningen yter bilen 400 hk, men ved et trykk på denne knappen øker ytelsene til 507 hk. Bilen veier 1710&nbsp;kg, takket være tak i karbonfiber, skjermer i komposittmateriale og panser, dører og bagasjeluke i aluminium. Lettmaterialer som karbonfiber brukes på steder som støtfangere og tak, som ligger langt fra bilens tyngdepunkt og/eller høyt oppe, slik at de ikke bare reduserer bilens vekt, men også bedrer kjøreegenskapene.

Per i dag er modellen kun tilgjengelig som coupé, men en cabriolet- og en lettvekts CSL-versjon er ventet i 2006 og 2007, respektivt. Den kan skilles fra modellene 630i, 645Ci og 650i ved sin dypere frontstøtfanger med luftinntak og fire eksospotter bak.

## Konseptbiler
*BMW GP3.10 Gas Powered
Kjell Ivar Kolstad

**Kjell Ivar Kolstad** (født 22. juli 1984) er skytetrener og rifleskytter oppvokst i Nord-Trøndelag. Han har gode resultater å vise til nasjonalt og internasjonalt.

Innen DFS-skyting har han en 3.-plass fra Landsskytterstevnet på Evje i 1999. I skytegrener underlagt Norges Skytterforbund ble han Norgesmester luftgevær 2004. Han var på landslaget 2003/2004, med 12.-plass i EM og 4.-plass i nordisk mesterskap som beste prestasjoner. Han har også en rekke titler og meritter i mindre nasjonal skala.

Kolstad jobber nå som sportssjef i skyting på Norges Toppidrettsgymnas. Han har tidligere jobbet på en videregående skole (Riksidrottsgymnasiet i skyting) i Strømsund, Sverige i 3 år, og var sjef for det norske juniorlandslaget frem til og med OL i Beijing 2008. Han har tidligere jobbet fire år som skytetrener ved Universitetet i Östersund, Sverige, og hatt en mindre stilling som trenerassistent ved Meråker videregående skole.

## Referanser
BMW Z4 M Roadster

**BMW Z4 M Roadster** er M-versjonen av BMW Z4. BMW Z4 har vært på det norske marked siden 2003. Først etter 3 år på markedet bestemte BMW seg for å komme med en M-versjon av Z4 Roadster. Dette ble allerede bestemt da BMW viste konseptversjonen av Z4 Coupe. Z4 har den samme motoren som sitter i dagens E46 M3, som yter 343 hk ved 7000 O/min og 365 Nm ved 7000 O/min. Det sitter en rekke6, som er en av markedets mest kompakte og beste motorer. Z4 M Roadster veier 1410&nbsp;kg, noe som gjør at den vil kunne ha en akselerasjon fra 0–100&nbsp;km/t på 5,0 sekunder og har som i likhet med resten av M familien en elektronisk sperre på 250&nbsp;km/t. Bilen er god for å kunne toppe over 300&nbsp;km/t hvis fartssperren ikke hadde vært der.
BMW Z4 M Coupé

**BMW Z4 M Coupé** er en M-versjon av BMW Z4. Etter at konseptbilen Z4 Coupé ble vist og BMW garanterte en kommende M-versjon av cabrioletversjonen, ble det bestemt at det også skulle bli en M-versjon av Coupeen. Z4 M Coupé bruker den samme BMW S54B32-motoren som BMW Z4 M Roadster.

## Referanser
KNM «Narvik» (F304)

**KNM «Narvik»** (F&nbsp;304) er et museumsskip og en tidligere norsk fregatt av Oslo-klassen, bygget i 1964. 

## Tjeneste
KNM «Narvik» var den siste operative fregatten i Oslo-klassen, og ble erstattet av Fridtjof Nansen-klassen. Skipet har stått som en del av NATOs Standing NATO Response Force Maritime Group 1 (SNMG1), hvor Norge har hatt styrker siden etableringen i 1968.

Skipet deltok i NATO-operasjonen Active Endeavour i Middelhavet i 2001, 2002 og 2004.

## Modernisering
KNM «Narvik» og hennes søsterskip undergikk moderniseringer mellom 1987 og 1990. Som følge av dette ble alle skipene utstyrt med to chaffkastere, en ny Spherion TSM-2633 baugmontert sonar, MSI 3000 data- og trusselinformasjonsbehandler og en ny 40&nbsp;mm/70 Boforskanon, som kom på bekostning av aktermontert 76&nbsp;mm-kanon. Link 11 og 14 SATCOM, GPS og Plessey AWS-9 radar ble installert 1996–1997. Skipene var del av Oslo-klassen.

## Museumsskip
Det ble besluttet å ta vare på en fregatt i Oslo-klassen, og da KNM «Narvik» var det siste operative fartøyet i klassen, ble det bestemt å ta vare på den. Sommeren 2007 la fregatten til kai i Horten for siste gang og er der omgjort til museumsskip. Stiftelsen KNM Narvik overtok fregatten som gave fra Forsvaret under en høytidelig seremoni på Karljohansvern tirsdag 12. juni 2007. 30. november 2016 ble KNM «Narvik» offisielt flytende museum. Etter tre måneder hadde 2000 besøkt museumsskipet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  KNM «Narvik» er blitt et flytende museum, NRK Vestfold
Reisen til månen

***Reisen til månen*** (fransk: *Le Voyage dans la Lune*) er en fransk science fiction-film fra 1902 skrevet og regissert av Georges Méliès. Den er løst basert på to romaner: *En ferd til Månen* av Jules Verne og *De første mennene i månen* av H.G. Wells.

Den regnes som den første science fiction-filmen som er laget. Filmen er også den eldste og første filmen som ble tatt med i filmutvalget i den amerikanske boka 1001 Movies You Must See Before You Die. 

Filmen *[[Hugo Cabret]]* fra 2011 handler om Georges Méliès, *Le Voyage dans la Lune* og om en foreldreløs gutt. 

## Handling

Filmen begynner med en forsker-kongress der professor Barbenfouillis (spilt av Méliès selv) prøver å få med kollegene sine på en reise for å utforske månen. De lar seg etter hvert overtale, organiserer en ekspedisjon, og blir sendt til månen i et rakett-lignende romskip. Kort tid etter at de blir skutt ut fra Jorden, lander romskipet i sentrum av månen som framstilles som en menneskelig skapning.

Fra Jorden ser det ut som om de har landet i månens høyre øye. På måne-overflaten treffer forskerne de fiendtligsinnede innbyggerne, selenittene, som tar dem med til kongen sin. Da franskmennene finner ut at fiendene ganske enkelt fordufter når de blir stukket av en paraply, klarer de å unnslippe og vender tilbake til Jorden. De faller i havet og utforsker det bunnløse dypet før de omsider blir reddet og hyllet som helter i Paris.

## Skuespillere
* Georges Méliès som professor Barbenfouillis.
* Bleuette Bernon som Phoebe (kvinnen på halvmånen)
* François Lallement som en offiser
* Henri Delannoy som kaptein på raketten.

## Kinovisning i Norge
I april 1903 publiserte Verdens Gang en annonse om at *Reisen til månen* skulle vises i Oslo, i Grand Hotels store festsal. Annonsen beskrev filmen som «det nyeste og mest fantastisk storartede, som man endnu har seet paa Kinematografens Omraade, og er udføret og iscenesat med Dekorationer og Maskinerier af G. Melies i Paris, og giver de mindst rystende Billeder man endnu har seet samt store, klare tydelige Billeder.»

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Se ''Reisen til månen'' hos Internet Archive
Wensleydale

:*Se også [[Wensleydale (ost)]].*
----

**Wensleydale** er en dal på østsiden av Penninene i North Yorkshire i England. I motsetning til de fleste daler i området har den ikke navn etter elven som renner gjennom den, men etter byen Wensley. Tidligere ble den dog kalt **Yoredale** etter elven Ure. Dalen ligger innenfor nasjonalparken Yorkshire Dales, og de viktigste bosetningene er Hawes og Leyburn. 

Osten Wensleydale kommer fra dalen, og lages nå i Hawes i en fabrikk som ble grunnlagt av Kit Calvert. 

Bolton Castle er et viktig historisk sted i dalen. Dronning Maria av Skottland satt fengslet der en periode. Hun flyktet, og på vei til Leyburn mistet hun sjalet sitt. Dette er årsaken til at klippen som strekker seg vestover ut fra Leyburn kalles *The Shawl*. 

Klanen Metcalfe kom opprinnelig fra Wensleydale. Metcalfe Society har dokumenter som viser at de har bodd der minst siden det 14. århundre, og de var i mer enn fem århundrer en av de fremste slektene i Yorkshire. James Metcalfe (1389&ndash;1472`, som kjempet med Henrik V ved Agincourt ble født og bodde der. 

Innsjøen Semer Water et populært mål for vannsportentusiaster. Den er forbundet med Ure gjennom Englands korteste elv, Bain. Like ved, i Bainbridge, finner man spor etter et romersk fort og man kan gå langs deler av en romersk vei opp på Wether Fell. 

Like ved Hawes finner man Hardraw Force, et av de høyeste fossefallene i England. Aysgart-fallene, en serie på tre fossefall, ligger også i Wensleydale. 

Wensleydale Railway betjener området.
Hawes

**Hawes** er en liten markedsby i det administrative distriktet Richmondshire i det engelske grevskapet North Yorkshire. Historisk lå den i North Riding av Yorkshire, og fikk charter som markedsby i 1699. Hawes ligger ved hodet av dalen Wensleydale i nasjonalparken Yorkshire Dales, og elven Ure renner gjennom på nordsiden av byen. Sognet Hawes omfatter også grenden Gayle. Utenfor byen rager Great Shunner Fell. Byen ligger rundt 50&nbsp;km vest for Northallerton. I henhold til folketellingen i 2011 er det kun 887 innbyggere i byen.

Blant severdigheter i området finner man fossen Hardraw Force og Buttertubs Pass som forbinder Wensleydale med Swaledale. Noe lenger ned i dalen ligger Aysgarth-fallene. Hawes er et av de mest besøkte stedene i nasjonalparken. I byen finnes Yorkshire Dales Museum og Hawes Creamery som produserer osten Wensleydale.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

* «Hawes», Yorkshire.com
* «Hawes», Wensleydale