Fjellnyala

**Fjellnyala** (*Tragelaphus buxtoni*) kalles også **balebukk** og er en storvokst monotypisk art i slekten buskbukker (*Tragelaphus*) og inngår i delgruppen Tragelaphini, som består av oksedyr (Bovinae) i kvegfamilien (Bovidae). Underarter er ikke kjent. Arten er stedegen for de sørøstre etiopiske høylandene  i Etiopia.

Verdens naturvernunion regner arten som sterkt truet av utryddelse og anslo i 2016 en totalpopulasjonen av voksne, forplantningsdyktige dyr til omkring  individer.

## Taksonomi

Populærnavnet *fjellnyala* er uheldig, fordi arten minner lite om den langt mindre sørøst-afrikanske arten nyala (*Nyala angasii*), selv om likheter i eksteriøret nok var opphavet til at arten fikk benevnelsen -nyala. Disse artene er imidlertid ikke spesielt nært beslektet. Faktisk er fjellnyala nærmere beslektet med storkuduer (*Strepsiceros*) enn med nyala.

## Beskrivelse
Fjellnyala blir omkring 90–135 cm i skulderhøyde og voksne dyr veier typisk 150–320 kg. Arten her utpreget kjønnspreg, i det hannene blir betydelig større enn hunnene. Hanner som lever i skogområder blir dessuten større enn dem som lever i alpine områder. Kroppen og hodet utgjør cirka 190–260 cm i lengde. I tillegg kommer en kort hale på cirka 20–25 cm.

Hannene har cirka 1 meter (85–118,7 cm målt langs ytterkurven) lange spiralhorn, som er vridd en og en halv til to omganger. Yttersiden av hornmaterien er gjerne enten mørk brun eller gråaktig, mens hornspissene er gule. 

Dyra har glatt, skinnende gråaktig nøttebrun til mørkere gråbrun pels, som av og til har svake hvite stripe- eller flekkmarkeringer. Pelsen blir gjerne noe mørkere med alderen og gjerne mer ragget i kaldt klima. Hannene er dessuten alltid mørkere enn hunnene. Unge hanner har gjerne større innslag av brunt enn grått, mens unge hunner er mer rødbrune. Buksiden er gjerne blekere i utfargingen.

## Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak *Bovids of the World*.

* Bovidae, kvegfamilien
** Bovinae, oksedyr
*** Boselaphini
*** Tragelaphini, skruehornantiloper
**** *[[Ammelaphus]]*, småkuduer
**** *[[Nyala]]*, nyala (monotypisk)
**** *[[Tragelaphus]]*, buskbukker
***** *[[Tragelaphus eurycerus|T. eurycerus]]*, bongo
***** *[[fjellnyala|T. buxtoni]]*, fjellnyala (monotypisk)
***** *[[Tragelaphus spekii|T. spekii]]*, sitatunga
***** *[[Tragelaphus scriptus|T. scriptus]]*, skriftantilope
***** *[[Tragelaphus sylvaticus|T. sylvaticus]]*, sørlig skriftantilope
**** *[[Strepsiceros]]*, storkuduer
**** *[[Taurotragus]]*, elander
*** Bovini, villkveg og bøfler
** Antilopinae, antiloper

## Habitat

Fjellnyalaen foretrekker landskap med spredt buskvegetasjon med gressganger, heder og krattskog. Arten holder til i høyder fra  og oppover til omkring , noe som inkluderer både den montane- og den afroalpine sonen.

## Atferd

Fjellnyalaen er et flokkdyr som gjerne ferdes i små grupper på 2–13 dyr. Gruppene, som gjerne er større i åpne habitat, består av hunner og avkom som ledes av en matriark. I omkring halvparten av gruppene vil det imidlertid finnes en voksen (men ikke gammel) bukk. Unge hanner over to år lever gjerne i større ungkarsflokker, der hierarkiet bestemmes gjennom gjentatte interne brytekamper med hornene. Gamle hanner lever gjerne solitært. Arten er ikke territorial.

Arten er mest aktiv tidlig på morgenen og sent på ettermiddagen, men om dyra får ferdes uforstyrret kan de være aktive døgnet rundt. Man tror at arten har sesongvise migrasjoner, mellom høytliggende alpine fjellbeiter i tørketiden og lavereliggende beiter i regntiden.

Det er kjent at arten har to distinkte lydsignaler; hese grynt og et klart bjeff, som fungerer som et varsel om fare. Når dyra flykter fra rovdyr (typisk leopard, kanskje også løve og stripehyene i visse områder) vippes den korte halen opp over ryggen, slik at den hvite undersiden kommer til syne.

### Reproduksjon
Fjellnyalaen kan få avkom året rundt, men fødslene topper seg gjerne til tider da de klimatiske forholdene tradisjonelt er gode. For Bale i sør er dette i tiden april–juni, for Arussi lenger mot nord i perioden oktober–desember.

Hunnen går drektig i 8–9 måneder og føder normalt kun én kalv. I den første tiden ligger ungen godt beskyttet av vegetasjonen og blir bare oppsøkt av mora når hun skal die den. Kalven avvennes etter cirka 3–4 måneder, men den vil normalt bli hos mora til den er omkring 2 år gammel. Hunner blir kjønnsmodne når de blir 2–3 år gamle. Det blir også hannene, men de får ikke pare seg før i 5–8-årsalderen. Også da må de kjempe for denne retten.

## Referanser




## Eksterne lenker
*