Hvitkinnpingvin

**Hvitkinnpingvin** (*Eudyptes schlegeli*) er en flygeudyktig sjøfugl som tilhører pingvinfamilien og lever på den sørlige halvkule. Arten tilhører slekten *[[Eudyptes]]* (også kalt toppingviner), som består av arter med strittende toppfjær på hodet, ofte med sterke farger. Den er så nært beslektet med gulltoppingvin (*Eudyptes chrysolophus*) at disse tidligere ble regnet som underarter av samme art.

## Beskrivelse

Hvitkinnpingvinen ligner svært mye på gulltoppingvinen, men skiller seg fra denne gjennom å ha distinkte hvite kinn. Den har dessuten mer hvitt ellers på kroppen også. De hvite kinnene er opphavet til det norske navnet på arten. Tilnavnet *røylpingvin* (av en. *royal*, ofte mistolket som *kongelig*) viser imidlertid til de karakteristiske toppfjærene og har sitt opphav i seilskutetiden, da uttrykket *røyl* ble brukt om toppseilet.

Arten er som pingviner flest, sort på oversiden og hvit på undersiden. Toppen av hodet er sort og har strittende, bakoverliggende toppfjær i skinnende gult i pannen og fremst i tinningene. Voksne individer har mer utviklede toppfjær enn ungfuglene. Øynene er røde og nebbet oransje. Vingene er omdannet til luffelignende svømmeredskaper, som fuglene bruker til å skape framdrift med under dykking. Lemmene er blekrosa og føttene har svømmehud. Når fuglene flyter i overflaten brukes de svømmehudkledde føttene som padleårer. Under dykking fungerer de som ror.

Arten blir cirka 65&ndash;75&nbsp;cm høy og veier typisk omkring 5&nbsp;kg (3&ndash;6&nbsp;kg). Det er den fysisk største arten i slekten *Eudyptes*.

## Utbredelse og bestand
Hvitkinnpingvinen hekker kun på de australske øynene Macquarieøya og Bishop og Clerkøyene i Sørishavet, men arten frekventerer tidvis også Falklandsøyene, Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene og kysten av Argentina.

I 1984&ndash;1985 ble bestanden av hekkende par anslått til cirka 850&nbsp;000 på Macquarieøya og cirka 1&nbsp;000 par på Bishop og Clerkøyene. Totalbestanden har siden blitt estimert til omkring 1,7 millioner voksne individer.

Selv om totalbestanden er relativt stor regnes arten som *sårbar*, fordi den bare hekker i et svært begrenset område og derfor er svært utsatt for endringer i forholdene på disse øyene. Observasjoner av nyere dato indikerer imidlertid at bestanden kanskje ikke kvalifiserer til en status som *sårbar* på IUCNs rødliste. Det er også indikasjoner på at bestanden kan være økende.

## Atferd
Hvitkinnpingvinen hekker i enorme kolonier på flat barmark med fjellgrunn, steingrunn eller sandgrunn. I hekkeperioden livnærer den seg av krill, fisk (spesielt lysprikkfisker), blekksprut og ulike krepsdyr som den fanger under dykking. Arten er dyktige svømmere som kan oppnå en toppfart på nærmere 30&nbsp;km/t. Man vet imidlertid lite om artens bevegelser og ernæringsmønster utenom hekkeperioden.

Hvitkinnpingvinen er en monogam art som bare hekker på Macquarieøya og Bishop og Clerkøyene i Sørishavet. Hekkeperioden varer fra september til mars. Hannene ankommer øyene i september og bygger reder av gress og småstein. Hunnene ankommer tidlig i oktober og begynner eggleggingen mot slutten av måneden.

Hunnen legger to egg. Det første egget veier typisk cirka 93 gram, og det andre egget, som legges 4&ndash;5 dager etter det første, typisk cirka 150 gram. Som regel velges bare det andre egget for ruging, siden arten sjelden klarer å få fram begge eggene. 

Inkubasjonstiden varer i cirka 37 dager. Når kyllingene klekkes blir de beskyttet i cirka 10&ndash;20 dager av hannen, mens hunnen jakter og mater ungen daglig. Omkring 70 dager gamle er ungfuglene klare til å forlate redet og klare seg selv.

## Referanser


## Eksterne lenker
*