open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hans Loritz

**Hans Loritz** (født 21. desember 1895 i Augsburg, død 31. januar 1946) var en tysk SS-offiser som blant annet var kommandant for konsentrasjonsleirene Esterwegen, og deretter Dachau og Sachsenhausen. 

Han meldte seg inn i NSDAP og SS i 1930. Han nådde graden Oberführer i SS. 

Fra 1942 til 1945 tjenestegjorde han som sjef for «Inspekteurs Z.b.V. für die Arbeitseinsatz in Norwegen», noe som medførte at han var sjef for innsats og overvåkning av politiske fanger, overordnet kommandant for konsentrasjons - og arbeidsleirer og sjef for den krigsviktige industri i Norge. 

Etter krigen ble Loritz, som satt i alliert krigsfangenskap, begjært utlevert til Sovjetunionen som en følge av hans påståtte ansvar for flere tusen sovjetiske krigsfangers død. Da det ble klart at denne begjæringen kom til å bli tatt til følge begikk han selvmord i en fangeleir i Neumünster.

## Referanser
Vietnam under Sommer-OL 1968

**Vietnam under Sommer-OL 1968**. Ni sportsutøvere fra Sør-Vietnam deltok i fem sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Vietnam, som deltok for femte gang i et OL, vant ikke noen medaljer.  
 
## Medaljer
Filippinene under Sommer-OL 1968

**Filippinene under Sommer-OL 1968**. 49 sportsutøvere fra Filippinene deltok i ti sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. De vant ikke noen medaljer. 

## Medaljer

## Kilder
* Filippinene under Sommer-OL 1968: Resultater og profilside  på sports-reference.com
Portugal under Sommer-OL 1968

**Portugal under Sommer-OL 1968**. Tjueen sportsutøvere fra Portugal deltok i sju sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Portugal vant ikke noen medaljer. José Quina var Portugals flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Eksterne lenker
* OL-resultater på Sports-reference.com
Indonesia under Sommer-OL 1968

**Indonesia under Sommer-OL 1968**. Seks sportsutøvere fra Indonesia deltok i to sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Indonesia, som deltok for fjerde gang i et OL, vant ikke noen medaljer.  
 
## Medaljer

             
## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Mongolia under Sommer-OL 1968

**Mongolia under Sommer-OL 1968**. Seksten sportsutøvere fra Mongolia deltok i fire sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var andre gangen som Mongolia deltok i et sommer-OL, de kom på 33.-plass med en sølv- og tre bronsemedaljer.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

 
## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Thailand under Sommer-OL 1968

**Thailand under Sommer-OL 1968**. Førtien sportsutøvere fra Thailand deltok i seks sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Thailand, som deltok for femte gang i et OL, vant ikke noen medaljer.  
 
## Medaljer
Tyrkia under Sommer-OL 1968

**Tyrkia under Sommer-OL 1968**. Tjueni sportsutøvere fra Tyrkia deltok i fire sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Tyrkia kom på 21.-plass med to gullmedaljer. 

## Medaljer

## Medaljevinnerne
When Will I See You Again

«**When Will I See You Again**» er en amerikansk hitsang fra 1974, fremført av The Three Degrees. Den var skrevet og produsert av Kenny Gamble og Leon Huff.

«When Will I See You Again» var én av de mest suksessfulle innspillingene i The Philly Soul-eraen.

Sheila Ferguson erindret at *«sangen ble spilt for meg på piano av Leon Huff i 1973 og jeg ble sint. Jeg hylte og skrek og sa at jeg aldri ville synge den. Jeg syntes det var latterlig fornærmende å bli gitt slik en enkel sang og at det trengtes intet talent å synge den. Vi gjorde den og flere millioner eksemplarer senere innså jeg at han visste mer enn meg».

== Coverversjoner ==
*Det britiske [[boy band]]et, [[Brother Beyond]], utgav en coverversjon på albumet *Trust* i 1989
*Den tyske sangeren [[Thomas Anders]] utgav en coverversjon på albumet med samme navn i 1993
*Den britiske [[synthpop]]duoen [[Erasure]] utgav en versjon på coveralbumet *Other People's Songs* i 2003.
*[[Billy Bragg]] spilte inn en coverversjon på sin samling *Must I Paint You a Picture?*.
*[[Priscilla Chan]], en Hongkong-basert cantopopsanger, har gjort en coverversjon som en populær tospråklig [[dance]]sang.
*[[Kyoko Koizumi]] utgav en coverversjon med tittelen «Tensai no sasayaki» på Koizumix Productions' minialbum *Bambinater* i 1992.

== Norsk versjon ==
Det er også skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Når vil jeg se deg igjen».

=== Innspilling ===
* Christopher Bean m/ [[Wenche Hallan]]. Utgitt på singlen CBS&nbsp;2958 i 1975.

== I populærkulturen ==
* [[The Three Degrees]] fremførte sangen på [[Charles III av Storbritannia|Prins Charles]]' tredve års fødselsdagsfest i [[Buckingham Palace]] i 1977.
*Sangen var med i den Philadelphia-baserte musikalen *Me and Mrs Jones*.
*I spillefilmen *Kill Bill 2* hevder Bill at den var hans favoritt[[soulmusikk|soulsang]] fra 1970-årene.
*Sommeren 2006 ble sangen anvendt i en [[TV]]-reklame for Storbritannias [[Food Standards Agency]] som advarte mot farene med matforgiftning ved barbeque.
*Sangen ble anvendt i én av sluttscenene i tenåringsfilmen *Can't Hardly Wait''.
*Sangen ble anvendt i reklamer for Hungry Jack's (Burger King's) Whopper-burger i Australia i slutten av 1990-årene og begynnelsen av 2000-årene,

## Referanser
Rønsholmen

**Rønsholmen** er en holme og en grend i Ørland kommune i Trøndelag. Rønsholmen ligger mellom Garten og Beian og er en halvøy, men lavlandet på østsiden ble før landhevingen oversvømmet ved høyvann slik at stedet ble en holme. På vestsiden finner vi Beisundet med en fyllingsbru over til Garten. 

Navnet kommer sannsynligvis av *Røine* (Rogn). Rønsholmhaugen er delt i to av veiskjæringen til Gartbrua. På nordøstsiden av haugen er det en fugleobservasjonshytte og en liten jettegryte. Jettegryta er nede i haugkanten, ca. 2 m over fjæra.

Stedet har en liten tettbebyggelse og en nedlagt fiskematfabrikk. Rorbuene Rønsholmen Brygger er lokalisert her. På vestsiden ligger det noen få hytter.
Intet er nytt under solen

**«Intet er nytt under solen»** er en norsk vise-jazzballade som vant Melodi Grand Prix 1966 og var Norges bidrag til Eurovision Song Contest 1966. Sangen er skrevet av Arne Bendiksen, og den ble framført av Åse Kleveland i den internasjonale finalen. Der ble den nummer tre, Norges beste resultat i Eurovision Song Contest fram til Bobbysocks vant i 1985.

## Melodi Grand Prix
Sangen var ett av fem bidrag i den norske finalen som ble sendt fra Centralteatret i Oslo lørdag 5. februar 1966. Bidraget ble framført som det fjerde bidraget, først av Åse Kleveland med lite orkester, og deretter av Grynet Molvig med Kringkastingsorkestret. På 1960- og 1970-tallet var det vanlig at NRK presenterte finalelåtene i to versjoner: en versjon med lite orkester, og en versjon med Kringkastingsorkestret. Det lille orkesteret i 1966 var Kjell Karlsens orkester.

Ti regionale juryer kåret «Intet er nytt under solen» til en klar vinner med 22 stemmer – dobbelt så mange stemmer som andreplassen «Gi meg fri!».

## Eurovision Song Contest
NRK besluttet at Åse Kleveland skulle representere Norge i den internasjonale finalen i Luxembourg, etter sigende fordi Kleveland allerede var populær i de fransktalende landene. I så fall lyktes ikke taktikken, for «Intet er nytt under solen» fikk ikke et eneste poeng fra de fransktalende landene. Grynet Molvig var også opptatt med et annet oppdrag da den internasjonale finalen gikk av stabelen 5.&nbsp;mars.

Den internasjonale finalen ble arrangert i Luxembourg 5. mars 1966. Norges bidrag ble framført som nummer seks, etter Jugoslavias Berta Ambrož med «Brez besed» og før Finlands Ann Christine med «Playboy». 

«Intet er nytt under solen» endte til slutt på en tredjeplass av 18&nbsp;deltakere og fikk 15&nbsp;poeng. Dette var Norges beste plassering i konkurransen til da, og plasseringen ble ikke slått før Bobbysocks vant Eurovision Song Contest med «La det swinge» 19&nbsp;år senere.

## Teksten
Sangen er en vise-jazzballade i fem firedels takt, og Kleveland spiller selv gitar under framføringen. I teksten forteller jeg-personen om møtet med en gammel mann som sitter i en gyngestol. Han fatter interesse for jeg-personens liv, kun for å fortelle henne at «det er intet nytt under solen». Hun spør: «Men hva har vel det å si om ting har hendt før meg?», og hun forteller videre at «med alt det som han visste. At hans øyne var triste».

## Plateutgivelser

## Annet
Uttrykket *Intet er nytt under solen* er hentet fra Forkynneren i Bibelen.

## Referanser
Stolthet og fordom (andre betydninger)

***Stolthet og fordom*** kan være flere ting:
*Stolthet og fordom, en roman av Jane Austen
***[[Stolthet og fordom (2004)|Stolthet og fordom]]*, film fra 2004
***[[Stolthet og fordom (1980)|Stolthet og fordom]]*, tv-serie fra 1980
***[[Stolthet og fordom (1995)|Stolthet og fordom]]*, tv-serie fra 1995
***[[Pride & Prejudice: A Latter-Day Comedy]]*, film fra 2003
***[[Stolthet og fordom (2005)|Stolthet og fordom]]*, film fra 2005

## Se også
*''Bride and Prejudice'' (film fra 2004)
Jakobs-boggi

**Jakobs-boggi** (etter den tyske jernbaneingeniøren Wilhelm Jakobs, 1858–1942) er en boggi som forbinder to vogner, ledd eller moduler i et tog eller en leddtrikk. 

I Norge finnes Jakobs-boggi brukt på NSB type 72, lokaltog og NSB type 93, regiontog samt på Oslos leddtrikker type SL79 og på Gråkallbanens leddtrikker i Trondheim. De finnes også i de sveitsiske Stadler Flirt-togene type 74 og type 75 som blir brukt av blant annet Vy og SJ Norge Bl.a. de franske TGV-ene fra Alstom har Jakobs-boggier.

Jakobs-boggien har følgende fordeler:
*Den stiver opp togsettet så det er mindre utsatt for å folde seg sammen som et trekkspill ved en avsporing. Ved høy hastighet er dette meget farlig. Det skjedde ved Eschede-ulykken, den verste ulykken med høyhastighetstog noensinne. TGV-tog har flere ganger sporet av i høy fart, 290-300 km/t, og likevel blitt stående i skinnegangen – noe Jakobs-boggiene trolig har bidratt til. Derfor har avsporingene ikke krevd menneskeliv eller forårsaket alvorlige personskader.
*Togene blir lettere med bare én boggi pr. vogn istedenfor to. Dette er tilfelle selv om den økende belastningen på hver boggi gjør at vognene må lages noe kortere.
*Togene blir rimeligere med færre boggier, da boggier er kompliserte og kostbare.
*Hjulstøyen, som utgjør en stor del av støyen fra et tog, reduseres med færre boggier. Innvendig blir hjulstøyen dessuten mest merkbar i overgangen mellom vognene, hvor folk ikke pleier å oppholde seg.

En ulempe med Jakobs-boggier er at det vanligvis er tidkrevende å hekte av og på vogner ved behov. Dette må gjøres på verksted. En kan riktignok ofte koble sammen flere togsett eller trikker.

## Referanser
Avigdor Lieberman

**Avigdor Lieberman** (født som Evet Lieberman 5. juli 1958 i Kishinev da i Sovjetunionen nå i Moldova) er et sovjetiskfødt israelsk politiker. Han er for tiden medlem av den israelske nasjonalforsamlingen Knesset. 

Han ble utenriksminister i Israel den 31. mars 2009 og han har tidligere vært visestatsminister i Israel. Han er grunnlegger og leder av det israelske partiet Yisrael Beiteinu som kun består av jødiske innvandrere fra det tidligere Sovjetunionen. 

Lieberman ble medlem av Knesset for første gang i 1999 og partiet hans vant da fire seter. Han har vært i politikken siden den gang og har sittet i en rekke nøkkelroller innad i regjeringen. Han har blant annet vært minister for Israels nasjonale infrastruktur, og han har hatt embedstitler som visestatsminister og utenriksminister. 

Hans far hadde tjenestegjort i den sovjetiske røde hær og han tilbrakte syv år i en sibirsk Gulag under Stalins diktator-styre. Det var i en Gulag at han møtte Evets mor som han senere giftet seg med. Familien emigrerte til Israel i 1978, der Lieberman etter hvert skiftet navn til «Avigdor». 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Fritiof och Carmencita

**«Fritiof och Carmencita»**, iblant kalt **«Samborombón»** etter tekstens begynnelse, er én av Evert Taubes mest kjente og elskede viser. Teksten handler om hvordan Fritiof Andersson danser tango med den søte Carmencita i byen Samborombón, frir til henne, men får nei.

Taube skrev mange viser om temaet *den verdensvante mannen treffer en liten kvinne som blir helt bedåret*. «Fritiof och Carmencita» (skrevet i 1937) skiller seg fra disse, ettersom det her er han som blir bedåret og hun som avviser ham.

I sangen «Tango i Nizza» kommer Taube tilbake til paret, hvor Carmencita oppsøker ham et ukjent antall år senere i Nizza (Nice) for å bevise sin kjærlighet og forklare at hun avviste ham for å erte. 

Taube tok navnet på byen fra elven Samborombón som munner ut i den vidstrakte Samborombombukten (*Bahía Samborombom*), 160 kilometer sørøst for Buenos Aires.

Byen, hvor hendelsene som inspirerte til visen fant sted, heter i virkeligheten Cerro de la Gloria.

## Norske versjoner
Arne Svendsen og hans sønn Herberth har skrevet norske tekster. De norske titlene er «Carmencita».

### Innspillinger

## Nynorsk versjon
Hartvig Kiran har skrevet en nynorsk tekst. Den nynorske tittelen er «Fritiof og Carmencita». Kirans versjon ble fremført av Rolf Just Nilsen i *Så lenge skuta kan gå. Ein kabaret bygd på Evert Taubes viser* i 1978. Musikalsk ansvarlig var Egil Monn-Iversen. Sangen ble også utgitt på dobbelt-LP-platen *Så lenge skuta kan gå* (Polydor 2672&nbsp;051) i 1979.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «*[[Den svenska sångboken]]*»
* «''Evert Taube &ndash; Sångboken''»
Fornuft og følelser (film)

***Fornuft og følelser*** (originaltittel ***Sense and Sensibility***) er en amerikansk romantisk dramafilm fra 1995, basert på Jane Austens roman *[[Fornuft og følelse]]* fra 1811. Emma Thompson skrev manuset, og Ang Lee var regissør. I hovedrollene spiller Thompson, Alan Rickman, Kate Winslet og Hugh Grant. Filmen handler om tre søstre som plutselig står uten penger når faren dør. Det logiske er å inngå fornuftsekteskap, men følelsene går i en annen retning.

Filmen fikk god kritikk og ble nominert til sju Oscar-priser, blant annet for beste film, beste kvinnelige hovedrolle (Thompson) og beste kvinnelige birolle (Winslet). Thompson vant Oscar for beste filmatisering og ble den første personen til å vinne Oscar-priser for både skuespill og manus. Samme år som *Fornuft og følelser* hadde premiere, gikk den kritikerroste serien *Stolthet og Fordom* på BBC. Sammen førte de to filmatiseringene til økt interesse for Austens bøker, samt en rekke andre filmprosjekter i samme sjanger. Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til tidenes 70. beste kjærlighetsfilm fra USA.

## Handling
De tre søstrene Elinor (Emma Thompson), Marianne (Kate Winslet) og Margaret (Myriam François) raser fra himmel til helvete når faren dør. Faren var en rik godseier, men på grunn av tradisjon går alle eiendelene til farens sønn fra hans første ekteskap. Søstrene står plutselig uten penger og eiendommer, noe som byr på problemer i et samfunn som legger mer vekt på status enn menneskelige følelser. Elinor er fast innstilt på å inngå et fornuftsekteskap slik at familien kan overleve, men hun forelsker seg likevel i en mann hun tilsynelatende aldri kan få. Marianne blåser i alle samfunnsnormer og følger hjertet sitt.

## Medvirkende
* Emma Thompson som Elinor Dashwood
* Kate Winslet som Marianne Dashwood
* Gemma Jones som fru Dashwood
* Hugh Grant som Edward Ferrars
* James Fleet som John Dashwood
* Harriet Walter som Fanny Dashwood
* Alan Rickman som Christopher Brandon
* Greg Wise som John Willoughby
* Imogen Stubbs som Lucy Steele
* Elizabeth Spriggs som fru Jennings
* Robert Hardy som Sir John Middleton
* Hugh Laurie som herr Palmer
* Myriam François som Margaret Dashwood

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Desmond Travers

**Desmond Travers** (født i Irland i 1941) er en pensjonert offiser i det irske forsvaret. Han fikk en variert og fremragende militær karriere. Han sluttet seg til den irske hæren i 1961 på en tid da Norge så vidt var blitt involvert i det fredsbevarende FN. 

Han begynte sin militære tjeneste på Kypros. Senere ledet han fredsbevarende styrker både  i Libanon, i to omganger på Balkan, Kroatia og Sarajevo. Etter den israelske invasjonen av Libanon i 1987 meldte oberst Travers seg frivillig som Military Observer der. Han hevder å ha blitt kapret og tatt til fange både av medlemmer av en palestinsk-libanesisk nasjonal bevegelse og også av israelske styrker. 

Han er styremedlem i Institute for International Criminal Investigations. Han var med på å utforme Goldstone-rapporten angående krigshandlingene i og omkring Gaza og på Vestbredden ved årsskiftet 2008/2009. Rapporten ble blant annet skrevet sammen med dommeren Richard Goldstone som Goldstone-rapporten har fått navnet sitt fra.
Misandri

**Misandri** betegner hat, forakt eller fordommer rettet mot menn eller gutter.

## Utbredelse
Mannsrettighetsaktivister (MRA) og andre maskulinistiske grupper har hevdet at moderne lover om skilsmisse, vold i nære relasjoner, verneplikt, omskjæring (kjent som *kjønnslemlestelse* av motstandere), og behandling av mannlige voldtektsofre er eksempler på institusjonell misandri. Imidlertid mangler misandri i de fleste samfunn den institusjonelle og systemiske støtten som kvinnehat ofte har.

I internettalderen har brukere på mannosfærens fora, som 4chan og subreddits dedikert til menns rettigheter, hevdet at misandri er utbredt, synlig i kvinners fortrinnsbehandling og vist gjennom diskriminering av menn.

Mange forskere kritiserer MRA-er for å skape en falsk ekvivalens mellom misandri og misogyni. De hevder at moderne aktivisme rundt misandri fungerer som et antifeministisk tilbakeslag, drevet av marginaliserte menn. Den feilaktige oppfatningen om at misandri er utbredt blant feminister er så utbredt at den er blitt omtalt som «misandri-myten» av 40 eksperter på området.

## Etymologi
Ordet kommer av gresk *misos* (μῖσος, «hat») og *anēr* (ἀνήρ, «mann»).

## Se også
* Misogyni, kvinnehat
* Misantropi, menneskehat

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aleksej Stakhanov

**Aleksej Grigorjevitsj Stakhanov** (russisk: ; født  i nærheten av Orjol, død 5. november 1977 i nærheten av Donetsk) var en sovjetrussisk gruvearbeider som ble utnevnt til «Helt av det sosialistiske arbeid» i Sovjet under Josef Stalin i 1930-årene.

Sommeren 1935 jobbet Stakhanov i kullgruven Central Irmino. Der foreslo han en omlegging av kullbrytningen: Han mente selve brytningen ved hjelp av pressluftshammere burde skilles fra forstøtning med pitprops for å hindre ras. Forstøtningen skulle skje ved hjelp av et større antall hjelpearbeidere. 31. august 1935 fikk han anledning til å prøve sitt forslag. Det  
førte angivelig til at man slo alle tidligere kullrekorder, og sprengte ut hele 102 tonn kull (14 ganger hans kvote) i løpet av ett skift på 5 timer og 45 minutter. 

Stakhanovs eksempel og innsats ble brukt i sovjetisk propaganda og arbeidsliv, i den såkalte **Stakhanov-bevegelsen**. Mens man tidligere i den såkalte «udarniki-bevegelsen» (stormtroppbevegelsen) hadde fokusert på økt arbeidsintensitet for å øke produksjonen gjorde man nå mer for å forbedre organiseringen av arbeidet og beherske teknikken. 

Stakhanov ble framhevet i aviser og på plakater i lang tid fremover som modell, og andre sovjetiske borgere ble oppmuntret til å følge hans eksempel. Han dukket også opp på forsiden av Time Magazine.

Stakhanov var vararepresentant i det øverste Sovjet i Sovjetunionen av første sammenkomst. Han ble tildelt to Leninordener, Den røde fanes orden og mange andre medaljer for innsatsen i gruvedriften. 

Det ble etter hans død satt spørsmålstegn ved om Stakhanov virkelig hadde fått ut så mange tonn med kull som det ble hevdet av de sovjetiske myndighetene. I 1985 trykket avisen The New York Times en artikkel der de påstod at selv om Stakhanov virkelig hadde lyktes i å få til dette så var det bare fordi det sovjetiske kommunistpartiet hadde forhåndsarrangert hendelsen for å øke den offentlige moralen.

Det ble også hevdet at han hadde flere hjelpere og at den raske kullutvinningen gjorde kullet dårligere og at det gjorde kullgruvene mer ustabile og økte risikoen for gruvearbeiderne.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pierre Dureau

**Pierre Dureau** (født 23. august 1915 i Neuilly-sur-Seine, død 22. april 2006 i La Cadière d'Azur) var en fransk offiser, kjent for sin innsats under andre verdenskrig. Dureau deltok i det franske ekspedisjonskorpset som ble satt inn i slaget om Narvik og ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats der. 

## Andre verdenskrig
Dureau studerte juss og gjennomførte kurs ved militærakademiet Saint-Cyr.
 Ved utbruddet av andre verdenskrig i 1939 tjenestegjorde han i Den 6. alpejegerbataljon. I april 1940 ble Dureau sendt med det fransk-polske ekspedisjonskorps til Norge. Han utmerket seg i kamp mot tyske invasjonsstyrker i Nord-Norge i mai–juni 1940. Han gjorde seg særlig bemerket for sitt mot i kamp ved Elvenes og Roasme.

Etter evakueringen av de allierte styrker fra Norge i juni 1940 kom Dureau til Storbritannia, der han ble med i general de Gaulles frie franske styrker. Han tjenestegjorde som instruktør og var deretter i de Gaulles stab. I august 1941 ble han stasjonert i Syria og Libanon. Deretter tjenestegjorde han under general Edgard de Larminat inntil januar 1943 da han ble tilknyttet Fremmedlegionens 13. halvbrigade. Dureau kjempet i Tunisia og deretter i Italia, der han ledet bombekasterne i Fremmedlegionens 1. bataljon. I august 1944 deltok han i landgangen i Provence og kjempet deretter i frigjøringen av Frankrike helt til de siste kampene i Alsace og Alpene. Dureau hadde ved krigens slutt grad av kaptein.

Etter krigen gikk Dureau over i privat næringsliv, der han var aktiv i skogs- og byggebransjen.

## Utmerkelser
Løytnant Pierre Dureau ble i statsråd 20. mars 1942 hedret med det norske Krigskorset med sverd for sin innsats i kampene ved Narvik. Han ble også tildelt St. Olavs Orden.

Dureau ble utnevnt til medlem av den franske Frigjøringsordenen og ble hedret Croix de Guerre, samt andre franske utmerkelser. Han ble også dekorert med det belgiske Croix de Guerre, utnevnt til offiser av Leopoldsordenen og mottok det polske Tapperhetskorset. Dureau var ridder av Alaouite-ordenen og av Iftikhar-ordenen.

## Referanser


## Kilder
* «Pierre Dureau», biografi fra nettsedet til den franske Frigjøringsordenens museum
* Gjems-Onstad, Erik (red.): ''Krigskorset og St. Olavsmedaljen med ekegren'', Grøndahl og Dreyers Forlag, 1995
Sprint-VM på skøyter 1970

**Sprint-VM på skøyter 1970**, det første uoffisielle sprintverdensmesterskapet i ISU-regi (ISU Sprint Championships), ble arrangert på Wisconsin Olympic Ice Rink i West Allis, Wisconsin, USA den 21. og 22. februar 1970. Sprintmesterskapene fikk først offisiell status fra 1972.

Valerij Muratov, verdensrekordholderen på 500 meter og  m ble den første verdensmesteren i sprint for herrer og Ljudmila Titova ble den første verdensmesteren i sprint for damer.

## Medaljevinnere – sammenlagt

## Sammenlagt damer

## Sammenlagt herrer

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*  
* 
*  
*  
*   Sprint-VM på skøyter 1970 resultatmeny for både damer og herrer på www.ISU.html.infostradasports.com
*  Sammenlagt-medaljer og resultater for damer og herrer på The-Sports.org (ikke komplett, mangler tre løpere, tre herrer: amerikanske  Wurster og canadiske  Ludtke som begge ble disket på 500 meter andre dag, og finske  Hänninen som ikke startet på andre distanse etter fall på første distanse, men gikk begge distanser andre dag).
*
Overtalelse (roman)

***Overtalelse*** er den siste romanen Jane Austen fullførte. Hun begynte på den ikke lenge etter at hun hadde fullført *[[Emma (roman)| Emma]]*, og hun skrev den ferdig i august 1816. Jane Austen døde 41 år gammel, i 1817. *Overtalelse* ble utgitt i desember samme år (men datert til 1818).

## Handlingsreferat
Etter å ha nettopp fylt nitten år blir Anne forelsket og godtar et forslag om ekteskap fra Wentworth, den gang en ung og ukjent marine-offiser. Wentworth ble ansett som smart, selvsikker og ambisiøs. Men hans lave sosiale status fikk Annes nære venner og familie til å se ham som en ugunstig partner for henne. Annes far, Sir Walter Elliot, og hennes eldre søster, Elizabeth, påstår at Wentworth ikke var noen match for en kvinne fra Kellynch Hall - deres familie-gods.

Lady Russell, en fjern slektning som Anne anser for å være nesten som en mor for henne, etter at hennes egen mor gikk bort, overtalte også Anne til å avbryte forlovelsen. Sir Walter, Elizabeth og Lady Russell var de eneste familie-medlemmene som visste om den korte forlovelsen - ettersom Annes yngre søster Mary var bortreist i forbindelse med utdannelse. Flere år senere er Elliot-familien i store økonomiske problemer på grunn av deres overdådige utgifter, så de leier ut Kellynch Hall og bosetter seg i et billigere hjem i Bath frem til økonomien deres blir bedre. Sir Walter, Elizabeth og Elizabeths nye følgesvenn, fru Clay, ser frem til flyttingen. 

Anne er langt mindre sikker på at hun kommer til å like deres nye hjem, men hun kan ikke gå imot resten av familien sin. Søsteren Mary er nå gift med Charles Musgrove fra Uppercross Hall. Anne angrer raskt på den brutte forlovelsen med Wentworth. Men mange år senere returnerer endelig Wentworth fra marinen som en meget velstående og vellykket kaptein, og han finner igjen Anne og hennes familie nå på randen av fullstendig økonomisk ruin. All spenningen i romanen dreier seg hovedsakelig rundt ett spørsmål: Kommer Anne og Wentworth noensinne til å bli gjenforent i deres kjærlighet? 

## Eksterne lenker
*
Lady Susan

***Lady Susan*** er en kort roman i brevform av den engelske forfatteren Jane Austen (1775-1817). Boken ble først gitt ut i 1871, etter hennes død. Romanen, et tidlig fullført verk som forfatteren selv aldri forsøkte å utgi, beskriver intrigene til hovedpersonen, enken Lady Susan, mens hun søker en ny ektemann for seg selv, og en annen for sin datter. 

I nyere tid har flere forfattere forsøkt å skrive romanen *ferdig*, eller utvide den til full lengde.

Boken har blitt oversatt til norsk av Peter Fjågesund. Oversettelsen ble utgitt i 2019 i samme bind som en oversettelse av Sandition, et annet uavsluttet verk av Austen.

## Figurer
*Lady Susan Vernon &ndash; enke
*Frederica Vernon &ndash; datter av Lady Susan
*Mrs. Vernon &ndash; Lady Susans svigerinne
*Mr. Vernon &ndash; Lady Susans svoger
*Reginald De Courcy &ndash; Mrs. Vernons bror
*Lady De Courcy &ndash; Mrs. Vernons mor
*Alicia Johnson &ndash;  en nær venninne av Lady Susan

## Referanser
Sure (Cable & Wireless)

**Sure**, et datterselskap av Batelco, er telekommunikasjonsselskap på Man, Jersey og Guernsey. 

Den internasjonale divisjonen av Cable & Wireless PLC kjøpte Guernsey Telecoms fra myndighetene på Guernsey i 2002, døpte selskapet om til Sure i juli 2007. Selskapet har den største markedsandelen på mobiltelefoni, landlinje- og bredbåndskommunikasjon på Guernsey som totalt omfatter Kanaløyene Guernsey, Herm, Alderney og Sark.

Cable & Wireless åpnet kontor på Jersey i 2004 for å tilby telekommunikasjonstjenester der. Det lanserte merkevaren Sure sammen med mobiltelefonitjenester i september 2006. Det samme året lansert selskapet fastlinjeprodukter. I juli 2007 lanserte Sure mobiltjenester på Man i Irskesjøen. I 2008 fikk selskapet linsens for fastlinjeprodukter.

Sure er den største mobiloperatøren når Kanaløyene og Man ses under ett.

## Historie
Cable & Wireless var allerede et globalt telekommunikasjonsselskap da de gikk inn i markedet på Kanaløyene ved å kjøpe opp *Guernsey Telecoms* (tidligere *States Telecommunications Board*). Dette selskapet ble opprinnelig dannet den 17. juni 1896 som States Telephone Department for å etablere en uavhengig telefonsystem for øya. Guernsey, sammen med Kingston-upon-Hull, sto utenfor det telekommunikasjonsmonopolet som ble etablert på De britiske øyer i 1912 av General Post Office.

Etter en beslutning av myndighetene på Guernsey på å privatisere telekommunikasjonsindustrien ble alle operasjoner overført den 1. oktober 2001 fra Guernsey Telecommunications Board til et nytt selskap kalt *Guernsey Telecoms Ltd* som forberedelse til privatiseringen. Den 30. mai 2002 ble selskapet solgt til Cable & Wireless. For innbyggerne var de første endringer de merket var at telefonboksene som tidligere var gule ble malt blå. Fire måneder senere den 30. september 2002 ble selskapet omdøpt til *Cable and Wireless Guernsey*, og etter at det utvidet markedet til å omfatte Jersey og Man fikk det nytt navn som Sure.

## Eksterne lenker
*
Båndmarkblomsterflue

**Båndmarkblomsterflue** (*Eupeodes nitens*) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den finnes er funnet over det meste av Norge, men er ikke spesielt tallrik.

## Utseende
En middelsstor (6-11 mm), gul og svart blomsterflue. Arten kan ligne på mange andre *[[Eupeodes]]-*arter, et bra kjennetegn er at bakkroppens gule tverrbånd er lite innskårne i midten. Fasettøynene er nakne. Antennene er brune, ansiktet gult med svarte kinn og svart midtstripe. Thorax er litt matt svart, på sidene med tette, gule hår, scutellum er grågult. Bakkroppen er svart, på det andre leddet med gule sideflekker. Det andre og tredje leddet har gule tverrbånd som er V-formet innskåret i midten bak, men de er mindre innskåret enn hos de fleste andre *[[Eupeodes]]*-arter. Beina er gulbrune, vingene glassklare med brunt vingemerke.

## Levevis
Larvene lever av bladlus. De voksne fluene kan finnes fra mai til september og besøker mange slags blomster. 

## Utbredelse
Denne arten finnes i nesten hele den palearktiske sone. I Norge er den funnet over hele landet bortsett fra ytre deler av Finnmark og høyfjellet.

## Systematisk inndeling

* **[[Fluer]]** (Brachycera)  
** **[[Muscomorpha]]** 
*** **[[høyerestående fluer]]** [Cyclorrhapha)
**** **[[Aschiza]]**
***** **[[blomsterfluer]]** (Syrphidae)
****** underfamilie Syrphinae
******* gruppe Syrphini
******** slekten markblomsterfluer, *[[Eupeodes]]* Osten Sacken, 1877
********* båndmarkblomsterflue, *Eupeodes nitens* (Zetterstedt, 1843)

## Litteratur
* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.*  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av en hunn
Souls of Damnation

***Souls of Damnation*** er det femte studioalbumet til det norske death metal bandet Blood Red Throne. Den første utgaven av albumet ble utgitt med to bonuslåter og en DVD som inneholder intervjuer med bandmedlemmer og en dokumentar i fra studioinnspillingen av albumet.

## Sporliste
# «The Light, The Hate» (4:19)
# «Harme» (4:35)
# «Throne of Damnation» (3:37)
# «Human Fraud» (4:17)
# «Demand» (3:32)
# «Your Cold Flesh» (3:35)
# «Prove Yourself Dead» (4:36)
# «Not Turgenjev, But Close» (3:32)
# «Ten Steps of Purgatory» (6:41)
**Bonusspor på første-utgaven (begrenset opplag)**
# «Manifest of Lies» (4:35)
# «Affiliated with the Suffering» (4:06)

## Artister
*Død &ndash; gitar
*Tchort &ndash; gitar
*Erlend Caspersen &ndash; bass
*Vald &ndash; vokal
*Anders Haave &ndash; trommer
*Espen «Beist» Antonsen &ndash; trommer

## Kilder
*Souls Of Damnation hos Encyclopaedia Metallum

## Eksterne lenker
*
Danmarks Idrætsforbund

**Danmarks Idrætsforbund** (**DIF**) er en dansk paraplyorganisasjon for elite- og breddeidrett. DIF organiserer 58 spesialforbund med tilsammen  idrettslag og 1,6 millioner medlemmer (pr. april 2007).

Det daværende *Dansk Idræts-Forbund* ble stiftet 14. februar 1896. Senere har organisasjonen gjennomgått flere sammenslåinger og omorganiseringer, blant annet med Danmarks Olympiske Komité (DOK) i 1993.

Siden 2007 har Niels Nygaard vært formann i Danmarks Idrætsforbund.

## DIFs formenn
 
DIF's tretten formenn siden stiftelsen, hvorav Kai Holm med sine 24 år på posten er den hittil lengstsittende:

## Spesialforbund
Danmarks Idrætsforbund er en paraplyorganisasjon for nedenstående spesialforbund:

1: Dansk Militært Idrætsforbund, Dansk Arbejder Idrætsforbund, KFUMs Idrætsforbund og Dansk Handicap Idræts-Forbund er tverrgående spesialforbund, idet man har idrettsgrener, som i forveien er representert i et spesialforbund under DIF.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Danske Spil

**Danske Spil** (opprinnelig **Dansk Tipstjeneste**) er det danske offentlige spillmonopolet. Det ble stiftet i 1948, og organiserer blant annet fotballtipping og Lotto.

Danske Spils overskudd fordeles årlig til syv ulike departementer etter en offentlig fastsatt fordelingsnøkkel. Disse midlene fordeles i kultur- og foreningslivet, herunder toppidrett. 80 % av Danske Spil eies av den danske stat, mens de resterende 20 % er likt fordelt mellom Danmarks Idræts-Forbund og Danske Gymnastik- & Idrætsforeninger. De to sistnevnte er også de største enkeltmottagerne av overskuddet, og får omtrent 250 millioner kroner i året hver.

Danske Spil-konsernet omsatte i 2008 for 10,95 milliarder danske kroner. Dette gjorde at 1,54 milliarder kunne fordeles til organisasjonene som nyter godt av ordningen.

## Kilder
*  Danske Spil A/S i Den Store Danske Encyklopædi
Lisa Lavie

**Lisa Lavie** (født 6. mai 1983) er en sanger fra Canada. Hun er kjent for å bruke Internett for å gjøre sine sanger og konserter kjente. Hun ble oppdaget av produsenten Ben Margulies. Lisa Lavies vokal er kjent fra soundtracket på filmer som *Stick it* og *Mockingbird*. Debutalbummet hennes ble utgitt i 2008 på iTunes verden rundt.

## Biografi
Lisa Lavie oppdaget sitt egne musikktalent i en alder av 10 år, og i en alder av 16 år ble hun med på turne som bakgrunnssanger for hiphop-gruppen Dobmatique. I en alder av 16 år sendte Lisa Lavie ut en demo-cd som 5 år senere ble oppdaget av produsenten Ben Margulies, som også har produsert debutalbumet til Mariah Carey. 

## Eksterne lenker
* 
*
Regjeringen Frijs

**Regjeringen Frijs** var Danmarks regjering i perioden 6. november 1865 – 28. mai 1870.

Endringer: 17. august 1866, 29. september 1866, 21. juli 1867, 4. september 1867, 1. november 1867, 10. august 1868, 22. september 1869, 19. april 1870

Regjeringen Frijs besto av følgende ministre:

* Konseilpresident og Utenriksminister: C.E. Krag-Juel-Vind-Frijs
* Finansminister: C.A. Fonnesbech
* Innenriksminister: 
::J.B.S. Estrup til 22. september 1869, deretter
::W. Haffner
* Justisminister:
::Carl Leuning til 21. juli 1867, deretter
::C.P.T. Rosenørn-Teilmann til 10. august 1868, deretter
::C.L.V.R. Nutzhorn
* Minister for Kirke- og Undervisningsvesenet:
::C.P.T. Rosenørn-Teilmann til 4. september 1867, deretter
::P.C. Kierkegaard til 6. mars 1868 (C.A. Fonnesbech vikarierte til 15. mars 1868), deretter
::A.S. Hansen til 22. september 1869, deretter
::Ernst Emil Rosenørn
* Krigsminister: 
::J.V. Neergaard til 29. september 1866
::W.R. Raasløff til 19. april 1870
* Marineminister: 
::H.H.S. Grove til 17. august 1866 (J.B.S. Estrup vikarierte fra 26. juli til 17. september 1866), deretter
::C.E. van Dockum til 1. november 1867, deretter
::O.F. Suenson til 22. september 1869, deretter
::W.R. Raasløff til 19. april 1870

## Eksterne lenker
* Regeringer 1848-1901 Danmarkshistorien.dk
Mørk lykteblomsterflue

**Mørk lykteblomsterflue** (*Leucozona laternaria*) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er en vanlig blomsterflueart i Sør-Norge om sommeren. 

## Utseende
En middelsstor (10-12 mm), noe slank, ganske mørk blomsterflue. Den ligner på lys lykteblomsterflue (*[[Leucozona glaucia]]*) men kan kjennes fra denne på at scutellum er mørkt. Hodet er ganske bredt, fasettøynene tett hårete. Thorax er matt bestøvet, tett kledt med gule hår, særlig på sidene, med et par litt utydelige, grå lengdestriper. Scutellum er svart, også dette tett kledt med gule hår. Bakkroppen er avlang, svart. På det andre leddet er det store, rektangulære sideflekker som er blå hos hannen, gulhvite hos hunnen. Der tredje og fjerde leddet har smale, rette, blå tverrflekker hos begge kjønn. For og mellombeina er brune med et bredt gult parti rundt kneet, bakbeina helt mørke. Vingene er glassklare med et stort, mørkt vingemerke. 

## Levevis
Larvene lever av bladlus, særlig i slekten *[[Cavariella]]* på sløke. Disse fluene finner man særlig i og ved bar- og blandingsskog. De besøker mange slags blomster, og flyr i juni-september.

## Utbredelse
Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av den palearktiske sone. I Norge er den utbredt i Sør-Norge og langs kysten til Nordland.

## Systematisk inndeling

* **[[Fluer]]** (Brachycera)  
** **[[Muscomorpha]]** 
*** **[[høyerestående fluer]]** [Cyclorrhapha)
**** **[[Aschiza]]**
***** **[[blomsterfluer]]** (Syrphidae)
****** underfamilie Syrphinae
******* gruppe Syrphini
******** slekten lykteblomsterfluer, *[[Leucozona]]* Schiner, 1860 
********* mørk lykteblomsterflue, *Leucozona laternaria* (Müller, 1776)

## Litteratur
* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.*  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5

## Eksterne lenker
*
Fortar, hardar, høgar

***Fortar, hardar, høgar*** er det norske bandet Null$katte$nylternes offisielle debutalbum utgitt i 2004. Albumet fikk terningkast 4 av VG.

Året før, i 2003, hadde bandet gitt ut en EP som også hadde tittelen *Fortar, høgar, hardar* – EP-en inneholder fire av sporene som ble gjenutgitt i 2004, og har en total spillelengde på 10 minutter.

## Sporliste

# «Pæng» (Åsmund Prytz/Null$katte$nylterne)
# «Kjød kommando» (Null$katte$nylterne)
# «Svin» (Null$katte$nylterne)
# «Fortar, hardar, høgar» (Åsmund Prytz/Null$katte$nylterne)
# «Autopilot» (Åsmund Prytz/Null$katte$nylterne)
# «Halleluja» (Åsmund Prytz/Null$katte$nylterne)
# «Slå» (Null$katte$nylterne)
# «Dårlig gjort» (Null$katte$nylterne)
# «Lægebesøk» (Null$katte$nylterne)
# «Barbara» (Null$katte$nylterne)
# «Klå» (Null$katte$nylterne)
# «Harmoni» (Null$katte$nylterne)
# «Kom igjen!» (Mikael Dahl/Null$katte$nylterne)
# «Juha Mieto» (Mikael Dahl/Null$katte$nylterne)

## Medvirkende
### Null$katte$nylterne
* Torkil Torsvik – vokalist
* Åsmund Prytz – gitarer, vokal, låtskriver
* Daniel Viken – gitarer, vokal
* Eirik Øien – bass, gitarer, vokal, produsent
* Tom Kenneth Alte – trommer, piano, vokal, produsent

### Øvrige medvirkende
* Mikael Dahl – kor, låtskriver
* Arnt Egil Rånes – tekniker, miksing
* Pål Brekkås – tekniker
* Per Østmark – mastering
* Tomas Westgaard – fotograf
* Thomas Bratlie – omslagsdesign
## Referanser


## Eksterne lenker
* Fortar, hardar, høgar
Sprint-VM på skøyter 1971

**Sprint-VM på skøyter 1971**, det andre uoffisielle sprintverdensmesterskapet i ISU-regi (ISU Sprint Championships), ble arrangert på Eisstadion Inzell i Inzell, Vest-Tyskland den 20. og 21. februar 1971. Sprintmesterskapene fikk først offisiell status som verdensmesterskap fra 1972.

## Medaljevinnere – sammenlagt
### Damer

### Herrer

## Resultater
### Sammenlagt damer

### Sammenlagt herrer

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*  
* 
*  
*  
*  Uoff. Sprint-VM på skøyter 1971 resultatmeny for både damer og herrer på www.ISU.html.infostradasports.com
*  Sammenlagt-medaljer og resultater for damer (viser bare topp-27) og herrer på The-Sports.org (ikke komplett, mangler to løpere, to kvinner: de to vesttyske  Dufter og  Pflug som begge falt og ikke fullførte på den 3.-distansen).
*
SES Astra

**SES Astra SA** er et selskap underlagt SES (*Société Européenne des Satellites*), basert i Betzdorf i østlige Luxembourg som eier og opererer en rekke kommunikasjonssatellitter ved navn Astra som overfører bortimot 2490 analoge og digitale fjernsyns- og radionkanaler til rundt 122 millioner husholdninger over hele Europa.

Selskapet ble dannet i 1985 som Société Européenne des Satellites (SES), som Europas første private operatør av satellitter. Deres motto er for øyeblikket «Your Satellite Connection to the World» (*«Din satellittforbindelse til verden»*).

Den første kunden av SES Astra var Sky Television som leide fire transpondere på Astra 1A for lanseringen av deres fjernsynssendinger i 1989. Astra er medlem av Hybrid Broadcast Broadband TV (HbbTV), et konsortium av fjernsyn- og internettselskaper (som også omfatter Humax, Philips, OpenTV, Espial og ANT Software) som fremmet og etablerer en åpen europeisk standard kalt HbbTV for å motta bredbåndsTV og multimediainnhold på bredbånd innenfor ett felles brukergrensesnitt.

## Astras ulike satellitter
*Astra 1A
*Astra 1B
*Astra 1C
*Astra 1D
*Astra 1E
*Astra 1F
*Astra 1G
*Astra 1H
*Astra 1K
*Astra 1KR
*Astra 1L
*Astra 1M
*Astra 1N
*Astra 2A
*Astra 2B
*Astra 2C
*Astra 2D
*Astra 3A
*Astra 3B
*Astra 4A
*Astra 5A

## Referanser


## Eksterne lenker
* SES Astra – offisielt nettsted
* ASTRA2Connect
Nordlig krattblomsterflue

**Nordlig krattblomsterflue** (*Melangyna arctica*) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt i litt høyereliggende områder over hele Norge. 

## Utseende
En middelsstor (8-10 mm), slank, mørk blomsterflue. Hodet er stort og bredt, fasettøynene nakne, antennene mørke og korte. Thorax er blankt svart. Scutellum er gulaktig. Bakkroppen er dypt svart med svarte hår, med tre par små, gule flekker. Beina er svarte med gule knær på for- og mellombeina. Vingene er smale, glassklare med lysgrått vingemerke.

## Levevis
Arten finnes på åpne marker i tilknytning til skog. Larvene lever av bladlus. De voksne fluene flyr i juni-september.

## Utbredelse
Denne vidt utbredte arten finnes i Nord-Europa og i fjellene i Mellom-Europa, videre østover til Stillehavet i Sibir. I Norge er den utbredt over hele landet over 300 meters høyde.

## Systematisk inndeling

* **[[Fluer]]** (Brachycera)  
** **[[Muscomorpha]]** 
*** **[[høyerestående fluer]]** [Cyclorrhapha)
**** **[[Aschiza]]**
***** **[[blomsterfluer]]** (Syrphidae)
****** underfamilie Syrphinae
******* gruppe Syrphini
******** slekten krattblomsterfluer, *[[Melangyna]]* Verrall, 1901 
********* **nordlig krattblomsterflue**, *Melangyna arctica* (Zetterstedt, 1838)

## Litteratur
* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.*  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5

## Eksterne lenker
*
Mørkfotet buskblomsterflue

**Mørkfotet buskblomsterflue** (*Parasyrphus lineolus*) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene.  Den finnes over hele landet unntatt på Finnmarkskysten.

## Utseende
En middelsstor (6-11 mm), slank, gul og svart blomsterflue. Den kan minne om *[[Syrphus]]-*artene, men er slankere. Fasettøynene er nakne, hodet er minst så bredt som resten av kroppen. Ansiktet er for det meste gult, men med svart midtstripe og midtknøl. Thorax er litt matt svart, scutellum gult. Bakkroppen har trekantede, gule sideflekker på det andre leddet, på det tredje og fjerde leddet brede, gule tverrbånd som i midten bak er bredt innskårne, det femte leddet gult. Bakbeina er helt svarte, for- og mellombeina har mørke lår, gule legger og mørke føtter. Vingene er glassklare med brunt vingemerke.

## Levevis
Larvene lever av bladlus, mest på gran. De voksne fluene kan finnes fra mai til oktober og besøker mange slags blomster, arten overvintrer som larve. 

## Utbredelse
Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av den palearktiske sone og også i store deler av Nord-Amerika. I Norge finnes den over hele landet bortsett fra det nordlige Finnmark.

## Systematisk inndeling

* **[[Fluer]]** (Brachycera)  
** **[[Muscomorpha]]** 
*** **[[høyerestående fluer]]** [Cyclorrhapha)
**** **[[Aschiza]]**
***** **[[blomsterfluer]]** (Syrphidae)
****** underfamilie Syrphinae
******* gruppe Syrphini
******** slekten buskblomsterfluer, *[[Parasyrphus]]* Matsumura, 1917
********* mørkfotet buskblomsterflue, *Parasyrphus lineolus* (Zetterstedt, 1843)

## Litteratur
* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Syrphinae.*  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 408 sider. ISBN 978-91-88506-66-5

## Eksterne lenker
* 
* Foto av en hunn
Klaksvík Heliport

**Klaksvik Heliport** (ICAO: **EKKV**) er en helikopterplass i Klaksvík på Færøyene. Den har rutegående helikoptertrafikk ved Atlantic Airways.

## Referanser
Gul glassvingeblomsterflue

**Gul glassvingeblomsterflue** (*Scaeva selenitica*) er en middels stor flue som tilhører familien blomsterfluene. I Norge finnes er den funnet over det meste av landet. Den er utbredt i hele Europa.

## Utseende
*Scaeva selenitica* er en ganske stor blomsterflue (12-16 mm). Den ligner på *[[Scaeva pyrastri]]* men skiller seg på at bakkroppens flekker er større og gule. Den har glissen, fin lys hårbekledning. Brystpartiet har lengst hårbekledning og er skinnende svart. Brystets sider er lysere. Scutellum er skittent gul-grønt eller mer mørkere farget. Bakkroppen er mørkt svart med kommaformede gul-hvite flekker. Beina er lyse, brun-gule på midten, mens lår (femora) og føtter (tarsi) er mørker, nesten svarte. Vingene er klare og gjennomskinnelige.

Hodet er virker stort og ansiktet er lyst gul-hvitt farget, toppen av hodet er skinnende svart med tre punktøyne. Partiet rundt antennene er oppsvulmet særlig hos hannene. Det er to store, hårete fasettøyne. Hos hannene møtes øynene på toppen av hodet, mens det hos hunnene er en tynn pannestripe mellom fasettøynene. 

## Levevis
Arten finnes i skog, eng og hager. Ofte setter den seg på en trestamme eller i vegetasjonen, i solen. Artene er kjent for å fly over store strekninger, men kan trolig også greie å overvintre i Norden i alle fall i milde vintre. Voksne fluer kan påtreffes i april-oktober. 

**Larvene** lever av bladlus. 

## [[Utbredelse]]
Arten er utbredt over det meste av Europa og videre østover til Bajkalsjøen.

** **[[Muscomorpha]]** 
*** **[[høyerestående fluer]]** [Cyclorrhapha)
**** **[[Aschiza]]**
***** **[[blomsterfluer]]** (Syrphidae)
****** underfamilie Syrphinae
******* slekt glassvingeblomsterfluer, ***[[Scaeva]]*** Fabricius, 1805 – med bare to norske arter.
******** gul glassvingeblomsterflue, **''Scaeva selenitica'' (Meigen, [[1822]])**

## Eksterne lenker
*
The Japanese Sandman

**«The Japanese Sandman»** er en amerikansk sang fra 1920 med melodi av Richard A. Whiting og tekst av Raymond B. Egan.

## Innhold
Sangen handler om en Jon Blund fra Japan som skifter ut gårsdager med morgendager. Nummeret har en meget orientalsk atmosfære og er lik mange andre sanger fra mellomkrigstiden som synbger om en drømmeaktig, eksotisk setting.

Sangen var Paul Whitemans første plate og solgte mer enn to millioner eksemplarer. Den har deretter blitt fremført av flere musikalske artister, slik som The Andrews Sisters, Bix Beiderbecke, Benny Goodman, Earl Hines, Django Reinhardt, Artie Shaw, Freddy Sunder samt Paul Young.

## I populærkulturen
Den ble også anvendt i tegnefilmer fra 1930- og 1940-årene, slik som *The Ducktators* (1942), vanligvis for å gjøre narr av japanske figurer (på grunn av den andre verdenskrig). Den japanske bokseren Harold Hoshino hadde klengenavnet *The Japanese Sandman* i 1930-årene.

Hoagy Carmichael spilte sangen på ukulele i spillefilmen *Belles on Your Toes* fra 1952.

Whitemans originalversjon kan også høres i spillefilmen *[[De skyter jo hester, ikke sant?]] (*They Shoot Horses, Don't They?) fra 1969 og på The Masked Marauders album samme år.

Bandet Saint Etienne gjør en referanse til den i sangen «B92» på dets album *Finisterre* fra 2002.

## Norsk versjon
Bjørn Hornmoen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Karahito».

### Innspilling
*Bjørn Hornmoen og Ivar Børsum, sang med bass og gitar. Utgitt 78-platen Columbia GN&nbsp;1210 i 1951.

## Referanser

*http://parlorsongs.com/issues/2003-1/thismonth/featureb.php