Thorbjørn Jagland

**Thorbjørn Jagland** (født 1950) er en norsk politiker (Ap) og tidligere statsminister, stortingspresident og utenriksminister. Han var Norges statsminister fra 1996 til 1997, utenriksminister fra 2000 til 2001, leder for Arbeiderpartiet fra 1992 til 2002, og stortingspresident fra 2005 til 2009. Jagland ble første gang valgt inn på Stortinget i 1993 som representant for Buskerud, og han satt på Stortinget til han ikke tok gjenvalg i 2009. Fra 2009 til 2019 var han Europarådets generalsekretær. Han ble 12. februar 2026 siktet for grov korrupsjon.

## Biografi
Jagland vokste opp i en arbeiderklassefamilie i Lier i Buskerud. Han har en tvillingbror, Helge, som også har vært aktiv i politikken, blant annet som kommunerepresentant i Lier. Faren, Helge Thorbjørn Jagland (1919–2009), var sveiser og fagforeningsmann. Moren, Ingrid født Bjerknes (1922–2006), var kokk. Farfar Hansten Oskar Johansen (1897–1966) kom fra Øvre Rendal i Hedmark og endret etternavn til Jagland da han flyttet familien til Lier i 1950-årene.

I 1969 påbegynte Jagland det sosialøkonomiske embetsstudiet ved Universitetet i Oslo, men han avla ikke avsluttende embetseksamen.

Han giftet seg med journalist Hanne Grotjord i 1975 og de har to sønner.

### Forfatter
Jagland har utgitt flere bøker, deriblant *Min europeiske drøm* i 1990, *Brev* i 1995, *Vår sårbare verden* i 2001 og *Ti teser om EU og Norge* i 2003.

## Karriere i norsk politikk
Jagland meldte seg inn i Arbeidernes ungdomsfylking (AUF) i Buskerud som 13-åring, og var dens leder i perioden 1973–1976. I perioden 1975–1983 var han dessuten medlem av fylkestinget i Buskerud. Han ble observatør ved FNs hovedforsamling høsten 1976, hvoretter han i 1977 ble leder for AUF sentralt, en stilling han hadde til 1981. Det var i denne perioden at AUF forlot sin NATO-motstand for godt. I 1981 ble han utredningssekretær i Det norske Arbeiderparti. Han ble konstituert partisekretær i 1986–1987 og valgt partisekretær fra 28. mars 1987 til 8. november 1992. Han var sekretær i komitéarbeidet som la grunnen for partiets politikk i stortingsperioden 1986–1989. Deretter tok han over som leder i Arbeiderpartiet i 1992 etter Gro Harlem Brundtland, et verv han beholdt frem til 10. november 2002 da det ble overtatt av Jens Stoltenberg.

På Stortinget har han vært Arbeiderpartiets førsterepresentant i tre stortingsperioder (1993–1997, 1997–2001 og 2001–2005), og han var parlamentarisk leder for Arbeiderpartiets stortingsgruppe 1993–1996 og 1997–2000. Jagland var medlem av Stortingets Utenrikskomité fra 1993 og ledet komitéen fra 2001 til 2005. Dessuten var han medlem av Lagtinget, Den utvidede utenrikskomiteen samt Forsvarskomiteen. Jagland har også vært leder av Stortingets valgkomité.

### Statsminister
Etter at Gro Harlem Brundtland valgte å avslutte sin karriere som politiker 25. oktober 1996 ble Jagland hennes etterfølger som statsminister, et år før stortingsvalget i 1997. Da Jagland leverte sin tiltredelseserklæring 29. oktober ble uttrykket «Det norske hus» lansert som symbol på verdifellesskapet i det norske samfunnet. Uttrykket fenget, men ble også gjenstand for harselas i mediene. Politikken som var blitt etablert av Brundtland, ble ikke endret i perioden med Jagland. Året som statsminister ble allikevel preget av mye uro, særlig som følge av utskiftninger av statsråder. Terje Rød-Larsen valgte å gå av som planleggingsminister etter 35 dager, før Grete Faremo trakk seg som følge av Berge Furre-saken. Også Anne Holt valgte å gå av som justisminister etter kort tid.

Under valgkampen gav Jagland velgerne et ultimatum som gikk ut på at han og Arbeiderpartiet ville gi fra seg regjeringsposisjonen dersom partiet ikke fikk like god oppslutning som ved forrige stortingsvalg. Arbeiderpartiet hadde da fått 36,9 % av stemmene. Arbeiderpartiet fikk kun 35 prosent av stemmene ved valget i 1997, og Jagland fulgte dermed opp med å gå av som statsminister. Jaglands regjering ble etterfulgt av Kjell Magne Bondeviks første regjering.

### Utenriksminister
Han var utenriksminister i Jens Stoltenbergs første regjering fra 17. mars 2000 til 19. oktober 2001. Deretter ble han leder i Utenrikskomiteen på Stortinget.

### Stortingspresident
Etter stortingsvalget i 2005 ble Jagland valgt til stortingspresident og ble dermed den fjerde (etter Jørgen Løvland, Johan Ludwig Mowinckel og Ivar Lykke) som har innehatt posisjonene som statsminister, utenriksminister og stortingspresident. I sin periode som stortingspresident spilte Jagland en aktiv rolle i samfunnsdebatten, men engasjerte seg ikke i den partipolitiske debatten.

Jagland har engasjert seg mye i norsk Europa-politikk og er en varm tilhenger av norsk medlemskap i EU. I 2002 fikk han prisen «Årets europeer» av Europeisk Ungdom.

### Stortingskomiteer
* 1993–1996: Medlem av utenrikskomitéen
* 1997–2000: Medlem av utenrikskomitéen og den utvidede utenrikskomitéen
* 2000–2000: Leder av utenrikskomitéen
* 2001–2005: Leder av utenrikskomitéen og den utvidede utenrikskomitéen
* 2005–2009: Medlem av forsvarskomitéen og den utvidede utenrikskomitéen

I perioden 1993 til 2000 var Jagland parlamentarisk leder, med unntak av året som statsminister mellom 1996 og 1997. Den 23. februar 2000 blir Jagland ny leder av utenrikskomiteen, mens Aps nestleder Jens Stoltenberg tar over som parlamentarisk leder. Under en måned senere danner Stoltenberg regjering med Jagland som utenriksminister, mens Hill-Marta Solberg tar over som parlamentarisk leder.

## Internasjonal politikk og andre verv

### Generalsekretær i Europarådet

Jagland annonserte 23. september 2008 at han ikke stilte til gjenvalg som stortingsrepresentant høsten 2009 da han i stedet stilte som kandidat til generalsekretær i Europarådet da denne skulle velges i 2009. Den 29. september 2009 ble han valgt av Parlamentarikerforsamlingen, og han tiltrådte 1. oktober 2009. Han har gjennomført en omfattende endring av Europarådet og har styrket organisasjonens samarbeid med EU.

Den 24. juni 2014 ble han gjenvalgt for fem nye år., og satt til 18. september 2019 da han ble etterfulgt av Marija Pejčinović Burić.

### Leder for Den Norske Nobelkomite

I perioden 2009–2015 var Jagland leder for Den Norske Nobelkomite. Den første prisen under hans lederskap ble gitt til USAs president Barack Obama. Jagland uttalte ved sin tiltreden at han ønsket at EU skulle få fredsprisen, og organisasjon ble tildelt prisen i 2012, mens Jagland var generalsekretær for Europarådet. Den 3. mars 2015 ble det klart at Kaci Kullmann Five overtok ledervervet i nobelkomiteen.

Thorbjørn Jagland var styreleder i Oslosenteret for fred og menneskerettigheter i årene 2006 til 2010.

## Korrupsjonssak
Ifølge dokumentasjon omtalt i norske medier den 13. november 2025, hadde Thorbjørn Jagland kontakt med finansmannen Jeffrey Epstein i perioden 2016–2018. Jagland hevdet 14. november at det forelå kontakt, som ledd i normal diplomatisk virksomhet.

Den 31. januar 2026 viste Epstein-filene at kontakten også omfattet private forhold. Dette inkluderte e-postutveksling om boligkjøp og mulige investeringer, samt opplysninger om at Jagland ved flere anledninger oppholdt seg på Epsteins eiendommer. 

I 2019 opplyste Jagland til Nobelkomiteens leder Berit Reiss-Andersen at han ikke hadde hatt kontakt med Epstein. Dette utsagnet ble korrigert av Jagland etter at kontakten ble dokumentert. Reiss-Andersen uttalte 2. februar 2026 at hun opplevde det å ha mottatt uriktige opplysninger som et svik.

Den 5. februar 2026 åpnet Økokrim etterforskning mot Jagland for mistanke om grov korrupsjon. Etterforskningen gjelder mulig mottak av gaver, reiser og lån i tilknytning til hans roller som leder av Nobelkomitén og generalsekretær i Europarådet. Etter forespørsel fra Norge, opphevet Europarådets ministerkomité den 11. februar 2026 Jaglands diplomatiske immunitet. Initiativet kom fra Økokrim, og gikk til Europarådet fra Norges utenriksdepartement. Han ble 12. februar 2026 siktet av Økokrim, for grov korrupsjon og fra Jaglands bolig i Oslo, fritidseiendommer i Risør og Rauland  ble beslaglagt materiale fraktet bort av etterforskerne.

## Utmerkelser
Jagland ble i 2013 gjort til kommandør av Æreslegionen. I 2016 ble han tildelt Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016.

## Bibliografi
* Thorbjørn Jagland: *Du skal eie det selv. Memoarer fra et politisk liv*, Cappelen Damm 2020
* Thorbjørn Jagland: *Hardtslående humanisme*, i *Menneskeverd. Festskrift til Inge Lønning*, Oslo: Forlaget Press, 2008, s. 25–34.
* Thorbjørn Jagland: *Ti teser om EU og Norge*, Oslo: Aschehoug, 2003.
* Thorbjørn Jagland: *Vår sårbare verden*, Oslo: Aschehoug, 2002.
* Thorbjørn Jagland: «Willy Brandt, die norwegische Arbeiterpartei und die Aussenpolitik Norwegens», i Thomas Sirges og Birgit Mühlhaus (red.): *Willy Brandt: Ein deutsch-norwegisches Politikerleben im 20. Jahrhundert*, Frankfurt am Main: Peter Lang, 2002, s. 49–58.
* Thorbjørn Jagland: *Brev*, Oslo: Tiden, 1995.
* Thorbjørn Jagland: *Min europeiske drøm*, Oslo: Tiden, 1990.
* Thorbjørn Jagland og Sverre Bergh Johansen (red.): *Før det blir for sent. Atomkrig eller nedrustning*, Oslo: Tiden, 1982.
* Thorbjørn Jagland (red.): *Atomvåpen og usikkerhetspolitikk. Bidrag fra 27 forfattere*, Oslo: Tiden, 1980.

## Se også
* Thorbjørn Jaglands regjering (25. oktober 1996–17. oktober 1997)
* Det Norske Hus

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*