open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rolv Erik Ryssdal

**Rolv-Erik Stray Ryssdal** (født 1962) er en norsk mediemann. Han var konsernsjef i Schibsted og senere konsernsjef i Adevinta.

## Bakgrunn og utdannelse
Han er sønn av Rolv Ryssdal og Signe Marie Stray Ryssdal og er bror til Anders Christian Stray Ryssdal og Kristine Ryssdal. 

Ryssdal er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI. Han har også en MBA fra INSEAD i Frankrike.

## Schibsted
Ryssdal arbeidet i Schibsted fra selskapet ble børsnotert i 1991. I 1994 ble han finansdirektør i konsernet, og i 1997 fikk han tilsvarende stilling i svenske *[[Aftonbladet]]*. Han rykket deretter opp til stillingen som *Aftonbladet*s øverste sjef, og i 2005 ble han administrerende direktør for avisen *[[VG]]*, som også er en del av Schibsted-gruppen. I perioden 2009-2018 var han øverste sjef for Schibsted-konsernet.

## Referanser
Bjønnpytten

**Bjønnpytten** eller **Bjønnputten** er en 35 meter dyp dødisgrop som ligger på grensen mellom kommunene Ringerike i Buskerud og Jevnaker i Akershus, midt på  i det ganske flate terrenget på Eggemoen. Terrenget går bratt ned fra alle kanter og det er mye vegetasjon nede i gropa. 

Eggemoen er et isranddelta som ble avsatt ved siste istid. Smelteelver dro med seg sand og grus og la det der Eggemoen ligger i dag.

## Referanser
Trikkehallen (Kjelsås)

**Trikkehallen** er et tidligere sporvognsdepot på Kjelsås i Oslo. Stedet var opprinnelig endestasjon for Kjelsåsbanen, men har vært brukt til diverse ungdoms- og kulturtilbud i regi av bydel Nordre Aker siden november 2003.

Blant aktivitetene som er eller har vært etter at stedet gjenåpnet i 2003 kan nevnes rockeverksted, filmklubb, ungdomsklubb, teaterøvelse og tegne- og malekurs for både barn og voksne.

## Se også
* Stovner Rockefabrikk
* Trikkestallen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Trikkehallen.no
Børje Klæboe Eidissen

**Børje Klæboe Eidissen** (født 1972) er redaktør i *[[Avisa Nordland]]* i Bodø.
Han har tidligere vært journalist/nettredaktør i *[[Nordlands Framtid]]*, nettreporter i *[[Dagbladet]]* og journalist i *[[Lofot-Tidende]]*.

## Referanser
Budapests metro

**Budapests undergrunnsbane** (ungarsk: *Budapesti metró*) er verdens nest eldste T-banesystem (etter London) og ligger i Ungarns hovedstad Budapest. Byens første T-banelinje åpnet i 1896 og står på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Totalt består undergrunnsnettet av fire linjer og 52 stasjoner. De tre siste linjene åpnet i 1970, 1976 og 2014. En femte linje er under planlegging, og i tillegg planlegges forlengelse av enkelte linjer.

## Nettverk

## Referanser
Kunståret 2008

**Kunståret 2008** er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 2008.

## Hendelser
*10. februar – Malerier til en verdi av over 100 millioner dollar, av Vincent van Gogh, Paul Cézanne, Edgar Degas og Claude Monet ble stjålet fra et museum i Zürich.

## Verk

## Utstillinger

## Priser og utmerkelser
*Anders Jahres kulturpris
**Hovedprisvinnere
***Peter Opsvik, designer
***Ulla-Mari Brantenberg, glasskunstner
**Juniorprisvinnere
***Daniel Rybakken, designer
***Tuva Gonsholt, glasskunstner
* Caldecott-medaljen – Brian Selznick, *[[The Invention of Hugo Cabret]]*
* Doug Moran National Portrait Prize – Fiona Lowry
*Eckersbergmedaljen
**Henrik B. Andersen, bildehugger
**Sophia Kalkau, bildehugger
**Lilibeth Cuenca Rasmussen, bildehugger 
**Kasper Bonnén, maler
* Rolf Schock Prize in Visual Arts – Mona Hatoum
* Mark Leckey blir tildelt Turnerprisen og de andre nominerte var: Runa Islam, Goshka Macuga og Cathy Wilkes.
*Skulptörförbundets Sergelstipendium: Roland Haeberlein
*Thorvaldsenmedaljen: Erik Hagens, maler
*Wynneprisen: Joanne Currie Nalingu for *The river is calm*

## Dødsfall

## Referanser
Kollevåg

**Kollevåg** er et friluftslivsområde i Askøy kommune i Hordaland.

## Beliggenhet

Kollevåg har postadresse Hauglandshella, og ligger på vestsiden av Askøy mellom Tveit og Hanøy. Fra sjøen regnes området Kollevåg som lagunen som ligger innenfor Tussholmen. Selve friluftsområdet er på 680 dekar.

## Historie

På tidligere kart benyttes gjerne navnet **Kolavåg**, mens det nåværende navnet Kollevåg ble godkjent av Statens kartverk i 1973.

### Søppelfylling

I perioden 1925 til 1975 fungerte Kollevåg som søppelfylling for Bergen kommune. Avfallet ble fraktet sjøveien. I 1979 startet arbeidet med å rehabilitere området og gjøre det om til et friluftsområde. En rekke tiltak ble gjort for å isolere og kapsle inn de store mengdene med avfall, slik at dette ikke skulle være til skade for miljøet eller til sjenanse for brukerne av området.

### Friluftsområde

12. juni 1983 ble det nye friluftsområdet offisielt åpnet av miljøvernminister Rakel Surlien. Ytterligere utbedringer er gjort siden dengang, slik at området idag fremstår som en naturperle bestående av store strender av hvit skjellsand og grønne gressganger. Mange regner derfor Kollevåg som en av Norges beste badestrender. Det er også dedikert en strand for naturister.


Image:Kollevaag.jpeg|
Image:Kollevåg Strand1.JPG|
Image:Kollevåg Strand2.JPG|
Image:Kollevåg Strand3.JPG|


## Lost Weekend

Musikkfestivalen Lost Weekend ble fra 2001 arrangert hver sommer i Kollevåg og frem til festivalen ble slått konkurs i 2011.

## Bergen Triathlon

I 2011 ble Bergen Triathlon arrangert i Kollevåg. Grunnet lav sjøtemperatur kunne ikke svømmedelen gjennomføres i strandområdet, men ble flyttet til Tveitevatnet.

## Referanser
Huishan

**Huishan** (kinesisk: 惠山区; pinyin: *Huìshān Qū*) er et bydistrikt som tilhører byprefekturet Wuxi i den kinesiske provinsen Jiangsu. 

Det har et areal på 327,12&nbsp;km² og teller 388&nbsp;957&nbsp;innbyggere (2006).

## Kulturminner
Huishanzhen-forfedretempelet (*Huishan zhen citang*, 惠山镇祠堂), opprinnelig fra Sør- og norddynastienes tid, er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 

## Eksterne lenker
* Informasjonsside
Take-off

:*For rapperen, se [[Takeoff (rapper)]]*.

**Take-off**, eller **letting**, også kalt å **ta av**, å **lette**, eller av og til å **avfly**, er starten av en flygning og kan regnes som fasen fra et fly starter ved enden av rullebanen til det er i sikker flyhøyde (over minstehøyden), og er en del av et flys avgang fra en flyplass.

Før start skal det før dagens første flytur være gjort daglig inspeksjon (DI), motorsjekk og full oppstartsjekk. Dersom flyet har landet nettopp og skal ta en ny flytur kontrolleres at det er nok drivstoff, at høyderorstrim er satt til avgangsposisjon og at flaps er satt til avgangsposisjon på 10, 15 eller 20 grader.

Vindpølsene ved rullebanen skal kontrolleres for å unngå avgangi medvind.

## Klarering/radiomelding
* Ved kontrollerte flyplasser ber man om å få klarering til avgang og vindinformasjon fra flygeleder i tårnet. 
* Ved flyplasser med AFIS-tjeneste (flygeinformasjonstjeneste) gir flygeren beskjed om planlagt avgang og får informasjon om vind og om banen er klar. 
* Ved ukontrollerte flyplasser bør flygeren sende blindmelding på plassens radiofrekvens om at han tar av, hvilken rullebane/baneretning og hvor han skal. Dette er nyttig informasjon for andre flygere i nærheten av plassen.

Når flygeren starter flyet bør han minne seg selv om rutine i tilfelle motorstans ved avgang. 
* Lande rett fram på banen om det er plass,
* Under ca. 1000 fot: lande nesten rett fram i terrenget på mest mulig egnet sted,
* Over ca. 1000 fot: svinge tilbake og lande på plassen.

## [[Akselerasjon]]
Under akselerasjonen bør det vurderes om akselerasjonen er normalt kraftig, eller om gassen skal trekkes tilbake for å stoppe flyet på rullebanen. Dårlig motorkraft eller øket rullemotstand kan gjøre det vanskelig å få flyet i lufta på forsvarlig vis. Rotasjonen av propellen og propelluftens virkning på vinger, flykropp og rorflater vil trekke flyet mot venstre. Derfor er det nødvendig å trykke en del høyre sideror under avgang.

Småfly har vingene så nær bakken og er lette så de flyr langs rullebanen i såkalt bakkeeffekt før de når hastighet for beste stigevinkel, da nesa løftes. Større fly har en egen hastighet da de «roterer» ved avgang og starter stigningen.

## Første stigning
Opp til 500 fot over banen flyr småflyene med beste stigevinkel, det vil si den hastigheten som gir en brattest vinkel oppover som er best for å komme over hindringer. Ved 500 fot trekkes flaps inn og hastigheten økes til beste stigehastighet som er hastigheten flyet raskest stiger med.

Da må man si at avgangen er ferdig.

## Se også
* Landingsrunde
## Referanser
Midt i mellom

**Midt i mellom** er et kortspill der utdeler stokker kortstokken godt før hver runde. Alle deltakere må legge et på forhånd avtalt beløp i potten for å være med på runden. Spillet forløper seg følgende: To kort legges på bordet med god avstand til hverandre, neste kort legges i midten, her satses det på hvilket kort som kommer, dersom kortet i midten ikke er høyere eller lavere en kortene på sidene så vinner den som har veddet på at dette skal skje. Men dersom kortet som havner i midten er høyere eller lavere enn kortene på siden så taper du, det verste som kan skje er at samme kort i midten er lik et på siden. Dersom dette skjer må du legge ut det dobbelte tilbake til potten. Spillet er kjent for å generere store potter (banks) og at den som vinner ofte oppnår stor profitt. Spillet blir også i visse sammenhenger kalt hasard.
Aral-kaspiske senkning

**Den Aral-kaspiske senkning** er et vidstrakt, lavtliggende sletteland i det sentrale og vestlige Asia og den sørøstligste delen av Europa. Det omfatter store deler av Kasakhstan, Turkmenistan og Usbekistan, samt Russland, Aserbajdsjan og Iran.

Den Aral-kaspiske senkning består av den store Kaspiske senkning, hvor blant annet Det kaspiske hav og de tilgrensende sumpområdene ligger, og Turansenkningen som også omfatter Aralsjøen. I Turkmenistan og Usbekistan, mellom de to nevnte innsjøene, ligger Sarykamysjsenkningen med Sarykamysjsjøen, i Kasakhstan og Usbekistan ligger det opptil 370&nbsp;moh høye Ustjurtplatået.

Under og like etter slutten på siste istid – mens de enorme ismassene i innlandsisen smeltet – dannet den Aral-kaspiske senkning sammen med Det kaspiske hav, Aralsjøen og flere mindre sjøer et sammenhengende innlandshav, som hadde utløp mot vest over Manytsjsenkningen til Azovhavet og Svartehavet. Det som i dag er høydedrag, som Ustjurt-platået, var på den tid øyer i den enorme innsjøen. Etterhvert som ismassene forsvant ble tilførselen av vann til sjøen redusert. Vannføringen over Manytsjsenkningen ble stadig mindre og den ble gradvis oppfylt av sedimenter, og den Aral-kaspiske senkning mistet etterhvert sin forbindelse til verdenshavene. I århundrene som fulgte sank vannspeilet i sjøen gradvis som følge av tiltagende oppvarming og fordunsting, og Det kaspiske hav og Aralsjøen ble etter hvert liggende tilbake som separate innsjøer.

## Referanser
Mitzi Gaynor

**Mitzi Gaynor** (født **Francesca Marlene de Czanyi von Gerber**; 1931–2024) var en amerikansk skuespillerinne, sangerinne og danserinne.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Francesca Marlene de Czanyi von Gerber ble født 4. september 1931 i Chicago. Hennes far, Henry Gerber, var en ungarsk dirigent og musiker. Hennes mor, Pauline Fisher, var en tidligere danserinne.

Som barn begynte Gaynor å danse ballett. Hun flyttet etterhvert til California for å fortsette dansestudiene.

### Karriere
Da Gaynor hadde sin første filmrolle i kortfilmen *It's Your Health* (1949), brukte hun navnet Mitzi Gerber. Året etter da hun spilte i sin første spillefilm, *Tre må man være*, hadde hun begynt å bruke artistnavnet Mitzi Gaynor.

Hun spilte en av hovedrollene i musikalen *[[Show business]]* (1954), som inkluderte musikk skrevet av Irving Berlin. Hun spilte også en av hovedrollene i musikalene *[[Dans etter noter]]* (1956) og *[[Les Girls]]* (1957). Gaynors største internasjonale suksess fikk hun da hun spilte hovedrollen i *[[South Pacific (film)|South Pacific]]*, en filmatisering av den suksessfulle Broadway-musikalen med samme navn. Til tross for lunken mottakelse blant kritikerne ble filmen populær hos publikum. Gaynor ble nominert til Golden Globe for rolletolkningen sin.

Etter å ha spilt i komedien *[[Penger og kjærlighet]]* (1963), fokuserte hun i stedet på en karriere innen musikk. Hun holdt en rekke TV-sendte konserter utover 1960- og 1970-tallet. I tillegg spilte hun inn de to musikkalbumene *Mitzi* og *Mitzi Gaynor Sings the Lyrics of Ira Gershwin*. På 1980-tallet opptrådte Gaynor på nattklubber og konsertsteder over hele USA og Canada.

Gaynor turnerte i USA med sitt kritikerroste soloshow *Razzle Dazzle: My Life Behind the Sequins* fra 2009 og 2010, og deretter fra 2011.

### Privat
Den 18. november 1954 giftet Gaynor seg med Jack Bean i San Francisco. Han var hennes personlige manager og produserte også flere av TV-konsertene hennes. De var gift frem til hans død 4. desember 2006.

## Filmografi (utvalg)
* 1952 – *[[Vi er ikke gifte!]]*
* 1954 – *[[Show business]]*

## Priser og nominasjoner

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Proceratiinae

* *[[Discothyrea]]*
* *[[Probolomyrmex]]*
* *[[Proceratium]]*

**Proceratiinae** er en gruppe (underfamilie) av maur. Gruppen omfatter 121 kjente, nålevende arter fordelt på tre slekter, dessuten blir én fossil art plassert i denne gruppen.

## Utseende
Små (arbeiderne gjerne 2 – 5&nbsp;mm), spinkle til ganske kraftige maur, gjerne gulaktige, rødaktige eller brune. Hodet er avlangt (ganske smalt hos *[[Probolomyrmex]]*). Fasettøynene er av normal størrelse hos *[[Proceratium]]*, svært små eller helt manglende hos de andre to slektene. Antennene er festet ganske tett sammen rett ved hodets framkant, antennesoklene er åpne og god synlige. Antennene er ganske korte og kraftige, svært kraftige og markert kølleformede hos Discothyrea. Bakkroppen består av en ganske stor, hvelvet petiolus (vepsetalje), gaster domineres helt av de to første leddene, som er sterkt forstørrede, bakeforliggene lett er ganske små. Hos *[[Proceratium]]* er det høyt hvelvede og nærmest kuleformede, hos *[[Probolomyrmex]]* er de, som resten av dyret, nærmest sylindriske. De er litt kulryggede, og giftbrodden peker nedover eller forover.
## Levevis
Lite er kjent om biologien til desse små maurene, som fører et skjult liv. De blir vanligvis funnet mellom løvstrø eller ellers på bakken. I alle fall noen arter har ganske små kolonier som bygger bolene sine inne i små stykker av råttent tre. De holder seg trolig normalt under markoverflaten og er gjerne mest nattaktive.

## Systematisk inndeling
I tillegg til de beskrevne artene finnes det mange ubeskrevne.

* ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera) 
** underordenen **[[stilkvepser]]**, (Apocrita)
*** gruppe **[[broddvepser]]**, (Aculeata)
**** familien maur (Formicidae) 
***** underfamilie Proceratiinae
****** slekten *[[Probolomyrmex]]* – 16 arter, slanke og langstrakte
****** gruppen Proceratiini – mer robuste maur
******* *[[Bradopona meieri]]* – utdødd art, kjent fra fossiler
******* slekten *[[Discothyrea]]* – 28 kjente arter
******* slekten *[[Proceratium]]* – 77 kjente arter

## Litteratur
* Bolton, B. 1995. *A New General catalogue of the Ants of the World.* Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
* Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. *Journey to the Ants*. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4

## Eksterne lenker
* 
* Tree Of Life: Proceratiinae Bilder
* Antweb: Proceratiinae
* Afrikanske Proceratiinae, med nøkkel til slektene
* Bilder av nordamerikansk art
Heredia

**Heredia** er en by i Valle Central i Costa Rica, og er administrasjonssentrum i provinsen Heredia og kantonen Heredia. Byen ligger ti kilometer nordvest for landets hovedstad San José, og befinner seg på en høyde av 1&nbsp;150 meter over havet. Selve distriktet Heredia har 18&nbsp;697 innbyggere (2011), men de fire distrikta som utgjør byområdet har til sammen 122&nbsp;916 innbyggere.

Byen ble grunnlagt på 1570-tallet under navnet Cubujuquí. Det ble seinere endra til Villavieja, før den fikk dagens navn i 1763. Heredia var hovedstad i Costa Rica i perioden 1835–1838. Byen blir ofte omtalt som «Ciudad de las Flores» (bokstavelig «Blomsterbyen»); ikke på grunn av blomstene, men på grunn av den mektige familien Flores, som dominerte byen økonomisk og politisk på begynnelsen av 1800-tallet.

Det er en rekke historiske bygninger i sentrum av Heredia, deriblant tårnet El Fortín. Byen er også hjemsted for Universidad Nacional de Costa Rica.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Paraponera

* **Paraponera** clavata

*Paraponera* spp. er en gruppe (slekt) av maur som ikke synes å ha noen nære slektninger, den bør gjerne plasseres i en underfamilie for seg. Ble tidligere regnet til Ponerinae. Slekten omfatter bare én kjent, nålevende art, *Paraponera clavata*. Denne er den kjente, notoriske, søramerikanske "bullet ant", en stor, svart art med et fryktet stikk. I tillegg finnes det en art som er kjent fra fossiler.

## Utseende
En stor (arbeiderne 18 – 25&nbsp;mm), slank og langbeint, svart maur. Kroppen er kledt med hvite, delvis oppstående hår. Hodet er stort og bredt, fasettøynene små og runde, kjevene (mandiblene) massive. Kroppen er temmelig slank. Petiolus (vepsetaljen) består av ett ledd, dette har en skarp pigg på undersiden, stilken er smal i den fremste tredjedelen, hever seg så brått slik at det dannes en loddrett flate. Gaster domineres av de to første leddene, de bakenforliggende er små. Brodden er nokså stor og tydelig.

## Levevis
Disse maurene leter etter mat enkeltvis på skogbunnen. Med sitt meget kraftige stikk er de i stand til å drepe et vidt spekter av ulike byttedyr. De kan også bite svært hardt med de store kjevene.

## Smertefullt stikk
*Paraponera clavata*'s stikk er regnet som det mest smertefulle hos noen broddveps. På grunn av dette har mauren fått navn som "bullet ant" på engelsk (fordi stikket skal være like smertefullt som å bli truffet av en kule og "hormiga veinteycuatro" på spansk (fordi smertene av stikket ikke gi seg før etter 24 timer). Hos en brasiliansk indianerstamme blir disse maurene brukt i et meget smertefullt initieringsrituale for unge gutter. En del maur blir fanget og bedøvet med et naturlig, kloroform-lignende stoff. De blir så festet i en slags grovt vevet vott, slik at broddene vender innover. Gutten som skal initieres, må ta på seg denne votten. Ettersom maurene våkner av bedøvelsen, stikker de. Etter en slik prøvelse kan smerter, lammelse og kramper i den berørte hånden vare i flere dager, men det oppstår ikke noen varig skade.

## Systematisk inndeling
I tillegg til de beskrevne artene finnes det mange ubeskrevne.

* ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera) 
** underordenen **[[stilkvepser]]**, (Apocrita)
*** gruppe **[[broddvepser]]**, (Aculeata)
**** familien maur (Formicidae) 
***** underfamilie Paraponerinae – bare én slekt
****** slekten *Paraponera* Smith, 1858
******* *[[Paraponera clavata]]* Smith, 1858
******* *[[Paraponera dieteri]]* – kjent fra fossiler

## Litteratur
* Bolton, B. 1995. *A New General catalogue of the Ants of the World.* Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
* Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. *Journey to the Ants*. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4

## Eksterne lenker
* 
* Tree Of Life: Paraponerinae Bilder
* Antweb: Paraponerinae
Aleksej Petukhov

**Aleksej Jevgenjevitsj Petukhov** (russisk *Алексей Евгеньевич Петухов*; født 28. juni 1983 i Klintsy) er en russisk langrennsløper med kallenavnet «Den russiske bjørnen». Petukhov ble verdensmester på lagsprint sammen med Nikita Krjukov under Ski-VM 2013 i Val di Fiemme. Han har spesialisert seg på sprint, og han har sin styrke i motbakker. Petukhov har to seire i FIS-renn, tre seire i Den østeuropeiske cupen og tre verdenscupseire.

## Karriere
Petukhov tok sølv på 30&nbsp;km fristil, fellesstart under Junior-VM i 2003. Senere samme år debuterte i verdenscupen på 15&nbsp;km fristil i Lahtis. Han slo ikke ordentlig gjennom i verdenscupen før sesongen 2007/08, da han tok både sine første verdenscuppoeng og senere også sin første topp-ti plassering. Petukhov tok sin første pallplassering i sesongen 2008/09, en andreplass på sprinten i Rybinsk, bak italienske Renato Pasini. Kun to uker senere tok han sin andre pallplassering, en ny andreplass på sprinten i Val di Dentro, kun spurtslått av norske Ola Vigen Hattestad. Under VM i Liberec i 2009 tok han 9.-plass på sprinten i fristil. Petukhov ble nummer seks i verdenscupen i sprint  og nummer 24 i verdenscupen sammenlagt denne sesongen.

Hans første verdenscupseier kom på sprint fristil i Düsseldorf 5. desember 2009. I OL 2010 gikk han inn til bronse på lagsprint sammen med Nikolaj Morilov.

Under VM 2015 i Falun gikk Petukhov sammen med Nikita Krjukov på Russlands lag som tok sølv på lagsprint. Norge ved Finn-Hågen Krogh og Petter Northug vant.

Han deltok på sprinten under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble slått ut i semifinalen og endte på åttendeplass.

## Dopingdom
I desember suspenderte Det internasjonale skiforbundet seks russiske langrennsløpere midlertidig, i etterkant av WADAs McLaren-rapport, bl.a. Petrukhov. Den 9. november 2017 meldte IOC at Petukhov offisielt var diskvalifisert fra Vinter-OL 2014 og utestenges fra alle kommende OL.

## Resultatoversikt
### Verdenscupen i langrenn
;Enkeltseire individuelt

;Enkeltseire lag


1 = sammen med Nikolaj Morilov 
2 = sammen med Sergej Ustjugov


;Sammenlagt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
36. serierunde i Premier League 2008/09

**36. serierunde i Premier League 2008/09** begynte lørdag 9. mai med seks kamper 16:00 og en kamp 18:30. Søndag 10. mai spilte Manchester United mot Manchester City og Arsenal mot Chelsea. Runden ble avslutta mandag 11. mai 21:00 med Newcastle – Middlesbrough.

## Kampfakta

***Alle kampfakta er fra BBC Sport**

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

## Eksterne lenker
* Premier League 2008/09: Terminliste og resultater  på altomfotball.no
Binhai Mass Transit

**Binhai Mass Transit** (**BMT**) (滨海快速) eller **Jinbin light rail** (津滨轻轨) er en rask bybane som forbinder storbyen Tianjin med TEDA (Tianjin økonomiske og teknologiske utviklingssone) i Kina. Den østre delen av linjen åpnet i 2004. Den vestre delen vil fullføres i 2010 og blir en del av t-banen Tianjin Metro.

## Introduksjon
Den totale lengden av den østre linjen, fra Zhongshanmen til Donghailu, er 45,4 km, hvorav 39,9 km er opphøyd og 5,5 km går på bakken. Reisetiden er omtrent en time i hver retning. En stor del av strekningen går langs Jintang-motorveien. Den vestre delen av linjen, mellom Zhongxinguangchang og Zhongshanmen, vil bli 7,4 km lang. 6,7 km vil gå i tunnel under bakken. Banens totale lengde vil bli 52,76 km og blir dermed den lengste bybanen i Kina. 

Togene kan kjøre i opptil 100 km/t. Dette er det raskeste bybanesystemet i Kina. Av de fire broene langs banen, er Bro nummer 1 og Bro nummer 4 lange broer uten ballast, mens Bro nummer 2 og Bro nummer 3 har spor med ballast. Bro nummer 1 fra Guanghua road (mellom stasjonene Dongxinglu og Zhongshanmen) til Babao, er 25,8 km lang og er den lengste bybane-broen i Kina.

## Historie
* 2001, 18. mai – Bygging startet
* 2003, 30. september – Bygging fullført
* 2004, 28. mars – Prøveperiode begynner, med seks åpne stasjoner: Zhongshanmen, Donglikaifaqu, Gangguangongsi, Yanghuoshichang, Dongtinglu og Donghailu. Togene går mellom 07:00 og 19:00. Hujiayuan er en spesiell stasjon kun åpen for ansatte. Huizhanzhongxin-stasjonen ved TEDA fotballstadion er kun åpen under fotballkamper og andre arrangementer.
* 2004, 25. mai – Yihaoqiao-stasjonen åpner.
* 2004, 13. september – Åpningstiden utvides til 06:30 – 19:00.
* 2004, 18. oktober – Shiminguangchang-stasjonen åpner.
* 2005, 27. mars – Huizhanzhongxin-stasjonen holder åpen alle dager.
* 2005, 28. april – Erhaoqiao-stasjonen åpner og Yihaoqiao-stasjonen stenger. Automatisk billettsystem tas i bruk. Åpningstiden utvides og er nå 06:30 – 20:00.
* 2006 – Yanghuoshichang endrer navn til Tanggu. Dongtinglu endrer navn til Taida.
* 2006, 1. mars – Yihaoqiao åpner igjen. De resterende stasjonene Xinlizhen, Xiaodongzhuang, Junliangcheng og Hujiayuan åpner.
* 2006, 28. mars – Togene går over til fullautomatisk styring. Reisetiden går ned fra 49 minutter til 47,5 minutter. 
* 2006, 1. mai – Åpningstiden utvides til 06:30 – 21:00.

## Stasjoner
* 中心广场 *Zhongxinguangchang* (skal bygges)
* 天津站 *Tianjinzhan* (skal bygges)
* 七经路 *Qijinglu* (skal bygges)
* 十一经路 *Shiyijinglu* (skal bygges)
* 大直沽西路 *Dazhiguxilu* (skal bygges)
* 东兴路 *Dongxinglu* (skal bygges)
* 中山门 Zhongshanmen
* 一号桥 Yihaoqiao
* 二号桥 Erhaoqiao
* 张贵庄 *Zhangguizhuang* (planlagt)
* 新立镇 Xinlizhen
* 东丽开发区 Donglikaifaqu
* 小东庄 Xiaodongzhuang
* 军粮城 Junliangcheng
* 钢管公司 Gangguangongsi
* 中心村 *Zhongxicun* (planlagt)
* 八堡 *Babao* (planlagt)
* 胡家园 Hujiayuan
* 车站北路 *Chezhanbeilu* (planlagt)
* 洋货市场 (塘沽) Yanghuoshichang (endret navn til Tanggu)
* 洞庭路 (泰达) Dongtinglu (endret navn til Taida)
* 市民广场 Shiminguangchang
* 滨海大学 *Binhaidaxue* (planlagt)
* 会展中心 Huizhanzhongxin
* 东海路 Donghailu

## Eksterne lenker
* 
*  Offisielt nettsted
*  T-banekart
Selene Wendt

**Selene Wendt** (født 14. mars 1966 i Genève i Sveits) er en norsk kunsthistoriker, kurator og forfatter. Hun var leder av Stenersenmuseet i Oslo fra 2004 til 2013.
Hun sluttet etter lengre tids konflikt med arbeisdgiver.

Wendt har arbeidet med kunstnere over hele verden, og kuratert utstillinger av bl. a. Shirin Neshat, Ghada Amer, Liza Lou, Maria Magdalena Campos-Pons, Iké Udé, Abbas Kiarostami, Graham Nash, Sally Mann, Ida Lorentzen, Ulf Nilsen, Magne Furuholmen, Lotte Konow Lund, Siri Hermansen, Elisabeth Werp og Bjørn Opsahl. Hun har også vært kurator for flere tematiske gruppeutstillinger, inkludert «Kunst gjennom nåløyet», «Et dukkehjem», «Equatorial Rhythms», «Beauty and Pleasure in South African Contemporary Art» og «Postkort fra Cuba».

## Bibliografi
* Et Dukkehjem (2002)
* Abbas Kiarostami Shadows in the Snow (2006)
* Crispin Gurholt (2010)
* When a Painting Moves... Something Must Be Rotten! (2011) medforfatter
* Fresh Paint (2012) redaktør
* Magne Furuholmen: In Transit (2012) medforfatter

## Referanser
Botshatt

**Botshatt** (高帽子; pinyin: *Gāo màozi*, eller 高帽; *Gāomào*) er en høy «hatt» av papir som ble benyttet i Folkerepublikken Kina for å henge ut folk med. Den var i bruk fra 1950-årenes mange kampanjer og til og med kulturrevolusjonens hardeste faser. Bæring av botshatt var en av Det kinesiske kommunistpartis mange tiltak mot ubekvemme medborgere eller ekte eller påståtte dissidenter, og de som ble rammet, ble stilt til skue eller måtte marsjere gjennom folkemengdene i byer og landsbyer. Bruken av denne ydmykelsesmetoden virket klart almenpreventivt. Den brøt ikke bare ned de rammedes vilje og kraft og spredte usikkerhet og terror; den ble gjerne forventet at folk uttrykte avsky mot dem både med tilrop og av og til fysisk, og støttet desto mer opp om kommunistpartiet og ikke minst Mao Zedong. Seansene ble gjerne ledsaget med at de ydmykede skulle bekjenne sin brøde.
Ravnanger

**Ravnanger** er en bygd i Askøy kommune i Hordaland. På tidligere kart benyttes gjerne navneformen **Ramnanger**, mens den nåværende formen Ravnanger ble godkjent av Kartverket i 1991.

## Beliggenhet

Ravnanger ligger omtrent midt på øya Askøy, og grenser mot bygda Søre Haugland i sør. I øst ligger skogsområdet Storåsen med utsiktspunktet Dronningen, og i nord ligger Båteviksvatnet og Revura. I vest ligger Storavatnet, som på nordsiden har bygda Tveit, og på sørsiden den lille grenda Breidablikk.

## Offentlig og privat virksomhet

Sentrum for Ravnanger huser Ravnanger Senter, hvor også postkontor (post i butikk) finnes. Like ved senteret ligger også Ravnanger Terminal, som er hovedknutepunkt for kollektivtrafikk nord på Askøy.

Barneskoleelever fra Ravnanger sokner til Haugland skole på Søre Haugland, mens Ravnanger ungdomsskole er ungdomsskole for mer enn 300 elever fra mange av bygdene i nærheten. I tilknytning til ungdomsskolen ligger også grendehus.

Annen virksomhet som drives på Ravnanger er tannhelsetjeneste, fysioterapi, barnehage, bilverksted og eiendomsutvikling.

## Idrett

Like ved Ravnanger ungdomsskole ligger et komplett friidrettsanlegg samt flerbrukshallen Askøy Forum og en kunstgressbane. Anlegget er hjemmebane for blant annet fotballaget Vestsiden-Askøy I.L., og friidrettslagene Ask & Fendring.

I 1998 ble senior-NM i friidrett arrangert på Ravnanger med *Askøyalliansen* som arrangør. Året før hadde junior-NM blitt gjennomført på samme sted, og i 2010 var Ravnanger igjen vertsted for junior-NM. Både i 2000, 2005 og 2007 ble veteran-NM i friidrett arrangert på Ravnanger. Hovedmesterskapet i friidrett ble på nytt tildelt Ravnanger og *Askøyalliansen*, og arrangert der i juli 2016.

I 2000 var Ravnanger arrangørsted for norgesmesterskapet i orientering langdistanse med Askøy O-lag og IL Gular.

Høsten 2004 ble Norges første kanonballklubb, *Fart*, stiftet, med Askøy Forum som hjemmearena. Klubben arrangerte også det første norgesmesterskapet i 2005 i samme hall.

I 2008 ble norgesmesterskapet i taekwondo arrangert i Askøy Forum.

17. september 2017 startet lagtempokonkurransene i VM i landeveissykling 2017, både for kvinner og for menn, ved Ravnanger. Startpodiet stod ved krysset mellom FV565 og Kollevågvegen.

## Referanser
Arne Fjelberg

**Arne Fjelberg** (1907–1960) var en norsk prest, kjent som aktiv motstandsmann under okkupasjonen.

Fjelberg tok teologisk embeteksamen ved Universitetet i Oslo i 1933, og virket som prest i Frogner kirke i Oslo og senere Uranienborg menighet i Oslo. I 1953 ble han tilsatt som rektor ved Det praktisk-teologiske seminar ved Universitetet i Oslo.

Han engasjerte seg sterkt i den såkalte Kirkekampen, og ble med i Den midlertidige kirkeledelse fra 1943 til 1945.

Etter krigen var han med på å starte kulturforlaget Land og kirke, og engasjerte seg i tidsskriftet *[[Kirke og kultur]]*. Fjelberg hadde mange interesser ut over det kirkelige felt, og var med i en rekke styrer og utvalg, i Rotary-bevegelsen, Det dansk–norske samarbeidsfond og i Kronprinsesse Märthas minnefond. Han var medarbeider i *Verdens Gang* og i *Morgenbladet*.

Han oversatte også salmer; mest kjent er «Deg være ære».

Fjelberg spilte en birolle som prest i filmkomedien *[[Vi vil skilles]]* (1953).

Arne Fjelberg døde 1960, bare 53 år gammel. Han er gravlagt på Vestre gravlund i Oslo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Store Norskes artikkel om Fjelberg
MIPS

**Millioner instruksjoner pr. sekund** (**MIPS**) (engelsk: Million instructions per second) er en målenhet for CPUers ytelse innen datateknikk. «Arbeidet» som utføres av hver instruksjon er avhengig av prosessortype. Tall fra forskjellige prosessorer kan ikke uten videre sammenlignes.

## Ytelse
Sammenligning av ytelse på CPUer er ikke enkelt. Derfor er det utviklet noen målemetoder for dette og Whetstone benchmark er en av disse. Slike målemetoder vil typisk bestå i å måle tiden det tar å utføre en kjent algoritme for deretter å normalisere over denne tiden. Enkelte slike måltall vil dermed ta høyde for effektiviteten til prosessorens instruksjoner, men også ta høyde for effektiviteten til det aktuelle programmeringsspråket.

## Utnyttelse
På stormaskiner (for eksempel IBM zSeries) så er det vanlig å betale for hvor mye man bruker maskinen. Dette for å holde innkjøpskostnaden nede. Antall MIPS multiplisert med tiden maskinen brukes og en faktor for utnyttelsesgraden vil da angi et grunnlag for en totalkostnad.
Bergens Arbeiderforening

**Bergens Arbeiderforening** ble stiftet i 1850 av generalkonsul Prahl. Han fikk en av sine ansatte, Johannes Borge, interessert i «arbeidersaken», og i mars 1850 tegnet 18-20 arbeidere medlemskap. I midten av 1860-årene var medlemstallet oppe i 1.600. Foreningen var «borgerlig», og arbeidere satt ikke i styret. Bergens Arbeiderforening avviste kategorisk samarbeid med Thranitterbevegelsen som var stiftet på Østlandet. Foreningen ble et forbilde for Eilert Sundts stiftelse av det «borgerlige» Christiania Arbeidersamfund i 1864. 

Bergens Arbeiderforenings formål var «at befordre Flid, Orden, Sparsommelighed og Velvære blandt dens Medlemmer og at bistaa hverandre i Sygdommens og Nødens sørgelige dage; i første Tilfælde ved Understøttelse, i sidste ved Laan.» En av betjentene i foreningen var Knud Olai Rasmussen, faren til senere partistifter Christian Holtermann Knudsen. Medlemmene fikk fri lege og medisin, sykekasse og begravelseskasse. To aldershjem ble også reist av foreningen på 1860-tallet, eget forsamlingshus, og et bibliotek. 

Bergens Arbeiderforening ble aldri knyttet til den politiske arbeiderbevegelsen eller Arbeiderpartiet, slik samfunnet i Oslo senere ble, og den har fortsatt sitt sosiale og humanitære arbeid under navnet *Foreningen Forum*.

Arbeiderforeningen motsatte seg Arbeiderpartiet under valget i 1933 og oppfordret medlemmene til å stemme Høyre, spesielt på grunn av Arbeiderpartiets innflytelse på fagforeningene, som de beskrev som et «fagforeningsdiktatur».

## Formenn
* Trygve solberg

## Referanser


## Eksterne lenker
* Foreningen Forum
Agnello Participazio

**Agnello Participazio** (*Angelo Particiaco*, latin: Agnellus Particiacus) var den tiende tradisjonelle doge av Republikken Venezia, eller den åttende som er dokumentert. Han regjerte i perioden 811 til 827.

Han kom fra en rik handelsfamilie fra Eraclea og var en av de første som slo seg ned på øya Rialto i Venezialagunen, noe som førte til at *civitas Rivoalti* under ham ble til *civitas Venetiarum* og dagens Venezia. Agnellos styre innledet utviklingen av det som er dagens Venezia beliggende i lagunen på en rekke små øyer, og byggingen av broer, kanaler, bolverk, befestninger og steinbygninger. Agnello selv var en av de første som flyttet inn på øya Rialto og slik la grunnlaget for dagens bysentrum. Byen ble utviklet etter en byplan som også inkluderte utfylling av grunner slik at det ble mer land å bygge på, samtidig som kanaler ble gravd ut mellom disse. Dette førte blant annet til Canal Grande.

Tidligere doger hadde søkt assistanse hos den italienske kongen Pipin av Italia, men Agnello satset i stedet på utvikling av byens eget og naturlige forsvar etter at han ble valgt til doge etter Pipins fall og den tidligere dogen Obelerio degli Antenori måtte flykte. Agnellos hus på Rialto, *Campiello della Cason* ble det første dogepalasset og han satte umiddelbart i gang med videre utbygging, og da i stein.

Agnellos valg til doge kom i etterkant av fredsavtalen Pax Nicephori fra 803 mellom den frankiske kongen Karl den store og den bysantinske keiseren Nikeforos I Logothetes, og denne sikret venetiansk uavhengighet da de to toneangivende makthaverne i området garanterte byens uavhengighet. I kjølvannet av denne skiftet Venezia formelt side over på den frankiske siden. I denne situasjonen satte også Agnello i gang med å utstede egne venetianske mynter.

Agnellos senere år som doge var imidlertid mer preget av familiekrangler. Mens hans eldste sønn Giustiniano var i Konstantinopel ble en yngre sønn Giovanni utnevnt til doge sammen med faren. Da Giustiniano kom tilbake ble det full krangel og Agnello utnevnte i denne situasjonen en tredje sønn Agnello til doge sammen med seg selv, og innledet en strid mot Giustiniano. Til slutt ble den pro-frankiske Giovanni tvunget i eksil til Zara og Agnello ble etterfulgt av sin eldste sønn Giustiniano. 

## Kilder
*Norwich, John Julius: *A History of Venice*. Alfred A. Knopf, New York, 1982.
Giustiniano Participazio

**Giustiniano Participazio** (også kalt *Partecipazio* eller *Particiaco*, engelsk: Justinian, latin: **Agnellus Iustinianus Particiacus**) (død i 829) var den ellevte tradisjonelle doge av Republikken Venezia, eller den niende som er dokumentert. Han regjerte i en kort periode, i årene 827 til 829.

Han korte regjeringstid var imidlertid svært innholdsrik, og hans spilte også en stor rolle i årene før han ble doge, mens faren 
Agnello Participazio innehadde dette embetet. Giustiniano ble utnevnt til konsul (hypatus) og protosebastus av den bysantinske keiseren Leo V

Giustiniano var i Konstantinopel da faren Agnello utnevnte den yngre broren Giovanni som doge sammen med seg selv. Da Giustiniano kom tilbake, ble det strid og i denne situasjonen utnevnte Agnello en tredje sønn Agnello som med-doge og innledet strid med Giustiniano. Giustiniano fikk etter hvert overtaket og sendte den pro-frankiske broren Giovanni i eksil til Zara. Da Agnello døde i 827, overtok Giustiniano som doge. 

Den bysantinske keiseren Mikael II tilbød Venezia militær støtte mot at Venezia deltok i en militær ekspedisjon mot områder som ble holdt av Sicilia i Nord-Afrika. Da denne ekspedisjonen viste seg vellykket, økte dette Venezias prestisje.

Da striden (som Karl den store og Lothar I av Det tysk-romerske rike hadde stått bak) mellom patriarkene i Grado og Aquileia om bispedømmet på Istria fortsatte, arbeidet Giustiniano for å stryke stillingen for kirken i Venezia. Denne hadde tradisjonelt stammet fra evangelisten Markus personlig og mange venetianere reiste på pilegrimsferd til Markus' grav i Alexandria i Egypt. Giustiniano skal da, ifølge tradisjonell oppfatning, ha beordret handelsmennene Buono di Malamocco og Rustico di Torcello til å bestikke gravvokterne og stjele med seg Markus' levninger til Venezia. De ankom Venezia 31. januar 828 med levningen etter Markus' skjult i lasten. Giustiniano begynte da byggingen av et dogekapell tilegnet St. Markus for oppbevaring av disse relikviene, og dette ble den første Markuskirken i Venezia. 

Giustiniano kalte imidlertid tilbake broren Giovanni som da var i Konstantinopel, siden Giustiniano ikke hadde noen egne sønner som kunne overta, og utnevnte broren til å overta byggingen av den nye kirken til byen nye skytshelgen. Giovanni etterfulgte den aldrende Giustiniano da han døde året etter. 

## Referanser


## Kilder
*Norwich, John Julius: *A History of Venice*. Alfred A. Knopf: New York, 1982.
*Şerban Marin. *Giustiniano Partecipazio and the Representation of the First Venetian Embassy to Constantinople in the Chronicles of the Serenissima*, Historical Yearbook, 2 (2005), side 75-92.
Lorry (restaurant)

**Lorry** er en tradisjonsrik restaurant beliggende i Parkveien 12 i Oslo. Den har vært i drift siden midten av 1870-tallet (1901 ifølge noen kilder) og er særlig kjent for de mange kunstnerne som har besøkt stedet, et sortiment på over 215 ølsorter og kunstsamlingen bestående av 350 verker. 

### Historie
Hjørnegården i tre etasjer ble tegnet av arkitekt Bernhard Steckmest og oppført i 1871. Ringnes Bryggeri kjøpte eiendommen i 1901 og begynte da med «West» Cafe & Restaurant. Før 1900 var det vinutsalg i lokalet.  I 1940 skiftet den navn til «Lorry» etter at direktør Flatmoe hadde kjøpt bygget. Resturanten ble i 1962 kjøpt av Leif Skjeggestad, som i 1978 solgte den til sin datter og svigersønn Herdis og Karl Otto Bauer. Stedet eies fremdeles av Bauer-familien. Serveringsstedet het en periode «Parkcafeen», navnet "Lorry" ble tilbakeført med tidligere ordfører Albert Nordengen til stede i 1984. Lorry ble lenge regnet som «brun», et sted som serverte øl og mat som mettet, til forskjell fra «hvite» restauranter som hadde hvite duker. Lokalet ble restaurert etter brann i 1998.

### Mediomtale og skandaler
Stedets beliggenhet har gjort at det benyttes til nachspiel etter offentlige middager, og disse har gitt stedet omfattende pressedekning. Trond Giske ble i 2012 beskyldt for å ha annonsert daværende styreleder i Telenor Harald Norviks avgang på restauranten etter NHOs årsmiddag. Etter en episode på restauranten etter stortingsmiddagen i 2025 beklaget Nikolai Astrup å ha knyttet neven opp i ansiktet på redaktør Eirik Mosveen i Avisa Oslo.  Stein Lier-Hansen, tidligere generalsekretær i Norsk Industri ble i 2025 av Økokrim beskyldt for uriktig å ha brukt flere hunder tusen kroner på private restaurantbesøk på Lorry.  

## Referanser


## Kilder
* Arstal, Aksel & Carl Just (red.): *Oslo byleksikon*. Oslo: H. Aschehoug & co., 1966.

## Eksterne lenker
* Restaurant Lorrys nettsted
* Klipp fra aviser som viser historien til Parkveien 12 og Lorry
Osvald Abrahamsen

**Osvald Abrahamsen** (født 26. april 1896 i Oslo, død 27. oktober 1942 i Sachsenhausen) var en norsk bryggearbeider og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.

Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde.

## Referanser


## Litteratur
* Sunde, Asbjørn: *Menn i mørket*. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Kristian Andresen

**Kristian Juel Wille Andresen** (født 23. april 1911 i Gjøvik, død ved skyting 5. september 1944 ved Trandumskogen) var en norsk sveiser og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.

Andresen jobbet som elektrisk sveiser ved Øveråsens motorfabrikk på Gjøvik. Under okkupasjonen deltok han i arbeidet til Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Andresen under dekknavnet «Mikkelsen».

Han ble tatt av Gestapo 31. mai 1944 og skutt i september samme året. Han er gravlagt på Gjøvik kirkegård.

## Litteratur
* Sunde, Asbjørn: *Menn i mørket*. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.

## Referanser
Johan Peter Bruun

**Johan Peter Bruun** (født 6. august 1913 i Larvik, død ved skyting 2. mars 1944 ved Trandumskogen) var en norsk sjømann og ledende sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.

Bruun var med i sabotasjeaksjoner mot finske jernbanelinjer under vinterkrigen.

Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. I det illegale arbeidet gikk Bruun under dekknavnene «Edgar» og «Trond».

Under andre verdenskrig var det en dusør på 50&nbsp;000 kroner for den som kunne bidra til arrestasjon av hver av motstandsmennene Bruun og Asbjørn Sunde.

Bruun deltok i den strabasiøse forflytningen av Osvaldgruppens hovedkvarter til Buglebjørk på Hardangervidda i oktober 1942, og i likvidasjonen av to tyskvennlige angivere i Oslo 31. mars 1943, som ble gjennomført på oppdrag fra Milorg. Videre tok han del i sprengningen av Arbeidskontoret i Pilestredet på Hitlers fødselsdag 20. april 1943, som var koordinert med Milorg.

Den 2. mars 1944 ble Bruun henrettet for sabotasje, sammen med Asbjørn Sundes bror Håkon Sunde.

## Referanser


## Litteratur
* Sunde, Asbjørn: *[[Menn i mørket]]*. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 105, 109, 114, 122, 126, 129-130 (bildesidene), 136, 142, 162. ISBN 978-82-430-0467-2.
Kaldbak

**Kaldbak** er en bygd på Færøyene. Bygden ligger ved Kaldbaksfjørður, sør på Streymoy. Kjøreavstanden til hovedstaden Tórshavn er 20 km. Kaldbak har hatt veiforbindelse med Kaldbaksbotnur siden 1977 og til det øvrige veinettet siden 1980. Før dette hadde bygden sjøveis forbindelse sørover.
Bygdenavnet kommer av beliggenheten ved fjellet Kaldbakur (nå Kaldbakskambur).

Kaldbak er en gammel jordbruksbygd. Kaldbak var blant de første bygdene på Færøyene til å satse på silde- og lakseoppdrett. Kaldbaksfjørður er fortsatt en viktig oppdrettslokalitet for laks, ørret og kamskjell. På 1970- og 1980-tallet produserte man glassfiberbåter i bygden som så ut som de tradisjonelle færøybåtene (ikke å forveksle med norske færinger).

Ved innføringen av det kommunale selvstyret på Færøyene i 1872 var Kaldbaks sókn (med Kaldbaksbotnur og Sund) en del av Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna. I 1930 ble Kaldbaks sókn utskilt som en egen kommune. Kaldbaks kommuna ble innlemmet i Tórshavnar kommuna i 1976.

Arkeologiske funn viser at stedet har vært bebodd siden 1000-tallet. Den eldste skriftlige kilden som nevner Kaldbak, er jordeboken i 1584, da Tummas Símunarson forpaktet et gårdsbruk her. 

Kaldbaks kirkja er en tradisjonell færøysk bygdekirke, i tjæremalt treverk og med gresstak, oppført i 1835.

## Referanser


## Litteratur
*
*

## Eksterne lenker
*
Ivar Amlie

**Ivar Johannessen Amlie** (født 18. juni 1914 på Eina i Vestre Toten, død 30. mai 1944 på Eina) var en norsk kjøpmann og motstandsmann under andre verdenskrig. Han var tilknyttet Osvald-gruppen. I det illegale arbeidet gikk Amli under dekknavnet «Vestli».

Han var sønn av Hanna f. Dotsetsveen (f. 1886) og Johannes R. (f. 1881), begge fra Eina. Gift i 1939 med Emma K. Romshus, fra Eina.

30. mai 1944 hadde Statspolitiet klart å avsløre Amlies identitet, og tre Stapo-menn dro til hans bolig på Eina. Da Stapo-betjent Hein Magnar Henriksen forsøkte å pågripe Amlie satte han seg til motverge. Det endte med at at Henriksen drepte Amlie med to skudd i hjerteregionen. Det ble rapportert som «vådeskudd». Stapo-folkene arresterte også hans kone Emma, som ble sittende på Grini til krigens slutt.

## Referanser


## Litteratur
* Sunde, Asbjørn: *Menn i mørket*. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, side 129-130 (bildesidene). ISBN 978-82-430-0467-2.
Reidar Hansen

**Reidar Hansen** (født 22. januar 1921, død 5. september 1944) var en norsk skogsarbeider og motstandsmann tilknyttet Osvald-gruppen. Han ble tatt til fange i juni 1944 og henrettet ved skyting i Trandumskogen. Hansen var fra Vågård i Ådalen, i tidligere Norderhov kommune på Ringerike.

Han var sabotør og aktiv i motstandsbevegelsen mot nazistene under andre verdenskrig, og ledet Vågårdsgruppa som var ei undergruppe av Osvald-gruppa. Brødrene hans, Georg og Karsten Hansen var aktive i den samme gruppa.

Reidar deltok 17. april 1944 i forsøket på å sprenge Haverstingtunnelen mellom Brekkebygda og Ørgenvika på Bergensbanen sammen med Leif Kjemperud og Arne Langerud fra Vågårdsgruppa. Sabotasjeaksjonen ble ledet av Osvaldgruppas distriktssjef Erland Hovde. Aksjonen førte til at skinnegangen ble så ødelagt at det tok flere dager å reparere den. Vågårdsgruppa gikk natt til 5. mai 1944 til aksjon mot Arbeidstjenesten som hadde lokaler i Ringerikes Meieri. Målet var å ødelegge arkivet, men aksjonen mislyktes da det viste seg at det var blitt flyttet. Natt til 25. mai brant gruppa ned Heen Dampsag og satte fyr på Møllefossen Bruk som fikk store skader. Begge bedriftene leverte treverk til tyskerne som bygde flyplassen på Eggemoen.

De viktige jernbanebroene på Hen, Hval og i Skjærdalen ble sabotert ei uke etter pinsen i 1944 sammen med Osvald-gruppene fra Haug/Viul og Modum. Dette førte til at nazistene satte inn store ressurser på å få stoppet sabotasjeaksjonene til Osvald-gruppene på Ringerike.

Da Reidar Hansen, Georg, lillebroren Karsten (født 1925) og Jon Fines ble tatt til fange 9. juni 1944 klarte Georg å flykte. Georg ble tatt til fange en gang til, 31. oktober, og klarte igjen å flykte ved å hoppe av lastebilen mens den kjørte ved Langerudtoppen nær Nymoen. Han overlevde, men fikk kulehull i klærne da vaktene skjøt etter han. Etter dette lå han i dekning resten av krigen hos familiemedlemmer på Skjerva i Lunner. Karsten på 18 år ble satt på dødscelle på Akershus festning og forhørt og torturert i 80 dager. Uvisst av hvilken grunn ble han overført til Grini fangeleir og senere til Mysen fangeleir fram til krigens slutt i mai 1945. I 2013 ble Karsten hedret av den rød-grønne regjeringen sammen med andre krigsveteraner fra Osvald-gruppa som fortsatt var i live. Georg hadde falt bort noen år tidligere.

Reidar Hansen ble overført Akershus 10. juni 1944 som «fange nr. 9363», før han 5. september ble sendt via Victoria terrasse til Trandum. Der ble han samme dagen skutt, i lag med Georg Jenserud, Johan Karelius Moen  og Helge Olsen fra den andre Osvald-gruppa på Ringerike; Haug/Viul-gruppa. Hansen er begravet på Haug kirkegård. 

## Referanser


## Litteratur
* Bakke, Gudmund (2001): *Vågårds-gruppa -sabotører uten heder og medaljer*, Heftet Ringerike

## Eksterne lenker
* https://lokalhistoriewiki.no/index.php/Osvald-gruppa
Trikkehall

**Trikkehall** eller **sporvognsdepot** er en bygning som ble tegnet og bygd for å huse trikker i perioder der de ikke var i bruk. Mange var også utrustet med verkstedsutstyr slik at en kunne foreta reparasjoner og vedlikehold. De fleste trikkehallene ble lagt utenom sentrum, og ofte i tilknytning til endestopp. Foran inngangspartiet var der et grenverk av skinner for å fordele trikkene til flere spor inn i hallen.

De eldste trikkehallene var samtidig stallfasiliteter for hestene som trakk den tids omnibuser, og navnet trikkestall går igjen flere steder. Hallene er gjerne tegnet av anerkjente arkitekter.

Et sporskiftesystem og vendesløyfer gjorde at ikke alle linjer behøvde egen trikkehall på endestoppen. Det gjorde det også mulig å bytte ut vogner som trengte overhaling og sette inn reserver. 

Et fåtall trikker er fortsatt i drift, og har sine trikkehaller. Andre steder er trikkedriften nedlagt, og hallene er tatt i bruk til andre formål eller revet og erstattet av andre bygninger.