Gauernitz slott

**Gauernitz slott** (tysk: *Schloss Gauernitz*) er et slott i gemeinde Klipphausen ved Elben, i landkreis Meißen, i den tyske delstaten Sachsen. 

## Historie
### Opprinnelse som forsvarsverk 929-1300
Slottet ble opprinnelig bygget som en borg og et tysk forsvarsverk for å overvåke og utøve militær kontroll over den sorbiske befolkningen i området. Oppføringen av den opprinnelige borgen skjedde etter år 929, da Henrik I av Sachsen beseiret den sorbiske stammen Glomacze. Rundt år 1100 var Gauernitz sammen med Grossröhrsdorf og utenverket Kleinröhrsdorf, samt det nærliggende Klipphausen slott i eie av Benno, den daværende biskop av Meißen, som senere ble helligkåret som helgen av den romersk-katolske kirke og pave Hadrian VI i 1523.

### Slekten Zieglers stamslott 1300-1595
På 1300-tallet ble slottet kalt «*Jauernytz*», slekten Ziegler var da herrer på Gauernitz slott. I 1360 var slottet sammen med den nærliggende landsbyen Constappel, eid av brødrene Nikolaus, Wigand (III) og Michael Ziegler.

Gauernitz er også nevnt i 1393 i forbindelse med sølvgruvedrift i Scharfenberg nordvest for Gauernitz. Riddergodset er da oppgitt som i eie av «*[[Ziegler (adelsslekt)|Herren von Ziegler]]*».

Michael Zieglers oldebarn, den kjente reformatoren, teologen og nær venn av Martin Luther, Bernhard Ziegler ble den 10. november 1496 født på Gauernitz slott.

I 1530 oppførte Balthasar Ziegler († 1559) det nåværende slottet over de gamle bygningene, et tårnlignende to-etasjes hus med et sadeltak som fikk navnet «Hohes Haus» (*Høyt Hus*). Huset var et beboelsestårn, en bestemt type stenbygning som ble oppført med beboelse for øye, men som også tjenete som forsvarsverk.

På slutten av 1500-tallet opplevde slekten Ziegler store økonomiske vanskeligheter , noe som også var medvirkende til at en gren av slekten innvandret til Danmark-Norge som leiesoldater i 1640-årene. I 1595 ble Franz Ziegler, sønn av Balthasar, av økonomiske grunner tvunget til å selge sin arverett på Gauernitz til Caspar von Pflugk. 

### Slottshage, parkanlegg og fyrsteresidens 1707-1945
Fra 1707 var slottet i eie av slekten von Zinzendorf und Pottendorf. I 1717 ble det oppført en slottshage med over 260 forskjellige sorter frukt. Rundt 1800 lot daværende krigsminister i Sachsen, grev Friedrich August von Zinzendorf det oppføres en romantisk landskapspark på elveøyen Gauernitz, i tilknytning til slottet. Fra øyens sentrum gikk det syv avenyer ut i stjerneformasjon, som gav god utsikt til seks forskjellige slott og kirker i nærområdet: Gauernitz slott, Scharfenberg slott, Brockwitz kirke, Weinböhla kirke, Coswig kirke og Wackerbarth slott. I stjernens sentrum stod det en steinsøyle dekorert med et slangemotiv og omkranset av blomster.

I 1819 kom slottet i fyrsteslekten Schönburg-Waldenburgs eie.  De brukte slottet som et sommerresidens og ombygde på Gauernitz i 1850, med flere endringer gjort senere i perioden 1862 til 1870 ledet av de to arkitektene Bernhard Schreiber og Ernst Giese i tysk nyrenessanse. Etter Prins Otto Victor von Schönburg-Waldenburgs død gikk eiendommen til hans yngste sønn Carl Ernst Prinz von Schönburg-Waldenburg (1836-1915), som tok Gauernitz som sitt hovedresidens. 

### Ekspropriert av DDR-regimet 1945
Carl Ernst Prinz von Schönburg-Waldenburgs barnebarn, Karl Leopold (1902-1992) fikk eiendommen ekspropriert av DDR-regimet i 1945. Slottet ble da brukt som kommunale kontorlokaler, barnehage og boligformål. I perioder stod slottet også ubrukt. Slottskapellet ble revet, og kun en liten del av den gamle slottsparken gjenstår.

## Galleri

Fil:Gauernitz-Schloss.jpg|«Hohes Haus» oppført av Balthasar Ziegler († 1559) i 1530.
Fil:Schloss Gauernitz 20030823300DR.jpg|Gauernitz slott sett fra gårdssiden.
Fil:Schloss Gauernitz 20030610360DR.jpg|Gauernitz slott sett fra nordsiden.
Fil:Gauernitzer Elbinsel 017.jpg|Elvøyen Gauernitz hvor det i 1800 ble anlagt landskapspark.


## Referanser