Latvia

**Latvia**, offisielt **Republikken Latvia**, er et land i Nord-Europa og er en av de tre baltiske statene. Republikken grenser til Østersjøen i vest, til Estland i nord, til Russland i øst, til Belarus i sørøst og til Litauen i sør. Med  innbyggere og et territorium på  km² er Latvia et av de minst befolkningsrike og minst tett befolkede landene i Den europeiske union. Latvias hovedstad er Riga og det offisielle språket latvisk. Euro ble i 2014 innført som valuta. Landet har et temperert klima.

Latvierne er et baltisk folk, kulturelt relatert til estlenderne og litauerne. Sammen med livere er latvierne de innfødte folkene i Latvia. Språket er et indoeuropeisk språk. Landets befolkning består av omkring en fjerdedel etniske russere (27,4 % i 2011) av befolkningen, hvor det finnes en stor andel som ikke har statsborgerskap. Latvia er historisk et protestantisk land, med unntak av regionen Latgale i sørøst som i hovedsak er katolsk.

Republikken Latvias grunnleggelse var den 18. november 1918. Landet var okkupert av Sovjetunionen mellom 1940 og 1941 og 1945–1991 og av Tyskland i perioden 1941-1945. Latvia erklærte gjeninnføringen av sin *de facto* uavhengighet den 21. august 1991. Etter uavhengigheten i 1991 har landet gjennomgått en rask omlegging til markedsøkonomi.

Latvia er medlem av FN, EU (fra 2004), Europarådet, NATO, OSSE, IMF og WTO, og er del av Schengen-traktaten. Riga er største by og hovedstad. Viktige havnebyer er Liepaja og Ventspils.

## Navn
Navnet er også forklart å stamme fra folkegruppen lettgallere (latvisk: *latgaļi*). Sammen med kurere, selere og semgallere trekker dagens latviere sine aner tilbake til disse folkegruppene, som på 1200-tallet bodde i området som utgjør dagens Latvia. Latvierne har kalt seg selv *latvis* på latvisk.

Landets navn på norsk er Latvia, tidligere er også *Lettland* og *Letland* benyttet. På svensk benyttes Lettland.

## Naturgeografi

Store deler av Latvia er skogkledt, og landet har over 12&nbsp;000 små elver og over 3&nbsp;000 sjøer. Lubāns er Latvias største innsjø (82&nbsp;km²). Daugava, som kommer fra Belarus og Russland, er den lengste elven. Elvens totale lengde er 1&nbsp;020&nbsp;km, hvorav 367&nbsp;km i Latvia der den munner ut i Rigabukta. Daugava skiller Zemgale og Latgale. Den neste største elven Gauja munner ut i Rigabukta.

Mesteparten av landet består av fruktbare lavlandssletter, med noen bølgende høydedrag særlig øst i landet. Det høyeste punktet er Gaiziņkalns (eller Gaiziņš) på 312 moh i Vidzeme. Omkring 30 % av landet er dyrket mark, knapt 30 % eng og beite, og vel 30 % skog. Skogen består for det meste av bartrær (50 % furu og 27 % gran).

Berggrunnen består for en stor del av kalkstein og sandstein som heller svakt mot sørøst og sørvest. Berget er for det meste dekket av løsmasser fra istiden med marin grense på rundt 40 meter. Høyeste punkt er Gaizina kalns på 311 meter over havet i nordøst. Lavlandet består til dels av fruktbar leire, dels av sanddyner og dels av forsumpet myrland (6 % av arealet). Det har pågått betydelig utvinning av torv fra myrene. Kysten er flat og for det meste dekket av sand.

I nordvest ligger Rigabukta ut mot Østersjøen. Hovedstaden Riga ligger innerst i denne bukta ved utløpet til elva Daugava (tidligere Dvina eller Dyna på norsk). Andre større byer er Daugavpils lenger opp langs elva og Liepāja på vestkysten.

### Klima

Latvisk klima er i hovedsak maritimt og temperert, med milde somre og moderat kalde, våte vintre. I Vidzeme har klimaet litt mer innlandspreg. I Riga er januarmiddel -4⁰C og juli 17⁰C. Det faller 550 til 800 millimeter nedbør årlig.

I vest, ut mot Østersjøen, har landet en lang kystlinje, mens den går i en stor bue rundt Rigabukta, med hovedstaden Riga i midten. Rigabukta kan være islagt 3-4 måneder om vinteren, mens havnene ut mot Østersjøen stort sett er isfrie. Innlandet består av småkuperte sletter som i øst stiger til et lavt platå med en lang rekke innsjøer og myrer. Det kjølige fuktige klimaet med moderat nedbør kan vinterstid gi noen svært kalde perioder.

Strekninger med furu og gran som blir brutt av beiteland og enger, dekker store områder av landet. Det rike dyrelivet omfatter både rødrev, gaupe og ekorn. Den svært sjeldne europeiske beveren er gjeninnført i mange skogområder rundt om i Latvia.

## Demografi

### Folkegrupper

Latviere er de opprinnelige innbyggerne i Latvia. Rundt 62&nbsp;% av landets innbyggere er etniske latviere, i sovjettiden sank andelen etniske latviere fra 75 % til 54 %. Nesten 27&nbsp;% er av russisk herkomst, og de utgjør den største minoriteten i landet. I noen byer, for eksempel Daugavpils og Rēzekne, er russere og belaruser i majoritet. Minoriteter fra andre land slik som Belarus, Ukraina, Polen og Litauen bor også i Latvia. Denne blandingen av folkeslag er stort sett et resultat av massiv innvandring i sovjettiden, hvilket reduserte andelen etniske latviere i landet fra rundt 77&nbsp;% i 1935 til 52&nbsp;% i 1989. I sovjettiden var blandingsekteskap (mellom personer fra ulike folkegrupper) utbredt, for eksempel i 1978 giftet over 80 % av etniske ukrainere og belarusere seg utenfor egen etniske gruppe, mens over 35 % av etniske russere gjorde det.

Det var tilstrømming av folk fra andre deler av Sovjetunionen, særlig i Latvia og Estland og mindre i Litauen. Det var særlig ledende stillinger i virksomheter som betjente hele Sovjetunionen at personer fra blant annet selve Russland ble ansatt. Særlig innenfor kjemisk industri, telekommunikasjon, forsvarsindustri og politi var det personell fra andre deler av unionen. Mindre tilstrømming til Litauen skyldtes blant annet høye fødselstall og relativt mindre industrialisering enn Latvia og Estland.

I forbindelse med statsborgerloven ved uavhengigheten etter 1991 endte flere hundretusen etniske russere opp uten statsborgerskap og med små muligheter til å bli statsborgere. Spørsmålet om statsborgerskap og det etnisk russiske var vesentlig i Latvias politikk på den tiden.

### Språk
Latvisk er et indoeuropeisk språk som tilhører den baltiske språkgruppe. Det skrives med latinske skrifttegn, men har egne diakritiske tegn som i hovedsak er ganske like dem som finnes i det tsjekkiske alfabetet. Språket er nærmest i slekt med samogitisk, litauisk og de nå utdødde gammelprøyssiske og seliske språkene. Moderne latvisk og litauisk er så ulike at de som regel bruker et tredjespråk for å forstå hverandre. Latvisk har endret seg mer enn litauisk som har et mer arkaisk preg. Det eldste bevarte tekst på latvisk er fra 1585-tallet. På 1800-tallet vokste det frem en betydelig verdslig litteratur på latvisk.

### Religion
De største religioner i Latvia er: den protestantiske kirke, romersk-katolske kirke og den ortodokse kirke. Luthersk kristendom er klart størs, mens Latgale i sørøst er overveiende katolsk.

## Historie

Latvia er historisk oppdelt i Livland, Latgale, Zemgale og Kurland. Latvia ble tidligere dels bebodd av østersjøfinske folkegrupper, liverne og kurerne, før baltisk språk og kultur ble helt dominerende. Etter at den tyske biskop Albert gikk i land i 1201 og grunnla Riga, ble området dominert av Den tyske orden fram til 1500-tallet. Til reformasjonen var området et forbund av føydalstater. Den tysk-baltiske adelen beholdt kontrollen over jorden noe som medvirket til spenninger mellom folkegruppene.

Etter reformasjone fikk Storhertugdømmet Polen-Litauen større innflytelse og området tilsvarende det moderne Latvia ble delt mellom Polen og Sverige. I 1621 ble Livland erobret av den svenske kongen Gustav II Adolf, og det ble svensk i 1629. På slutten av 1600-tallet drev Kurland gruvene på Eidsvoll og Kongsberg og forpaktet Flekkerøya ved Kristiansand. Hertugdømmet Kurland forble selvstendig. Etter slaget ved Poltava i 1709 ble Livland russisk, og Kurland fulgte etter i 1795.

Landet led store tap under første verdenskrig. Latvia erklærte seg 18. november 1918 seg selvstendig fra Russland. Vestmaktene krevde at tyske styrker skulle bli ståend i landet som vern mot russiske styrker. Tyskland trakk ut sine styrker og landet ble for det meste okkupert av russiske styrker. Tyske frivillige og latvisk milits angrep russiske styrker som etter hvert ble drevet ut. Latvia ble uavhengig 11. august 1920 med en demokratisk forfatning og ble medlem av Folkeforbundet.

I første halvdel av 1930-tallet var det politisk og økonomisk uro med både kommunister og nazister i aktivitet. I 1934 erklærte statsminister Kārlis Ulmanis unntakstilstand og styrte diktatorisk med støtte fra hæren, fra 1936 overtak Ulmanis også presidents myndighet. Molotov-Ribbentrop-pakten av 1939 innebar at Latvia havnet i den sovjetiske interessesfæren. En ny avtale i oktober 1939, etter Polen var okkupert, innebar forflytning av over 60.000 etnisk tyske fra Latvia til tysk-kontrollert område. 17. juni 1940 ble landet okkupert av sovjetiske styrker med påskudd at Latvia førte en Sovjet-fiendtlig politikk. Okkupasjonsmakten innsatte en sovjet-vennlig regjering som straks søkte innlemmelse i Sovjetunionen. Tyske styrker invaderte Sovjetunionen, inkludert de baltiske landene, i juni 1941. Latvia ble administrert som del av Reichskommissariat Ostland. Under holocaust i Latvia ble nesten hele den jødiske befolkningen på 70.000 personer drept av nazistene med bistand fra lokalt politi og milits. Tyske styrker ble drevet ut høsten 1944 og landet ble besatt av sovjetiske styrker. Mange latviere ønsket den tyske invasjonen i 1941 velkommen som en mulighet til frigjøringen fra sovjetisk okkuasjon, 58 000 latviere ble massedeportert til Sibir i 1941 og 1949.

I 1990 ble det avholdt valg til det øverste sovjet i Latvia og mai 1990 vedtok sovjetet en erklæring om at landet ønsket å bli selvstendig. I januar 1991 var situasjonen spent både i Riga og Vilnius. Etter forsøk på statskupp i Moskva i august 1991 lå det til rette for selvstendighet. Latvia erklærte seg selvstendig 21. august 1991. 6. september 1991 ble Latvia selvstendig fra Sovjetunionen som oppløst i desember 1991.

Overgangen til markedsøkonomi, brudd i handelsforbindelser østover og stans i energiforsyninger førte til en dramatisk økonomiske nedgang i de baltiske landene. BNP falt med 50 % i Latvia 1990-1993, og i Estland og Litauen falt BNP med henholdsvis 45 og 70 %.

I 2004 ble Latvia medlem både av EU og av NATO.

## Politikk og administrasjon

Latvia har en nasjonalforsamling (*[[Latvias parlament|Saeima]]*) med 100 representanter som blir direkte valgt for perioder på fire år. Presidenten blir valgt av nasjonalforsamlingen for fire år. Presidenten utnevner statsministeren som utpeker sin regjering, som må bekreftes gjennom en tillitsvotering i nasjonalforsamlingen.

Laimdota Straujuma var landets første kvinnelige statsminister.

Latvias nasjonaldag er den 18. november.

### Administrativ inndeling

Latvia er inndelt i 43 kommuner, hvorav sju har status som «statsbyer». Antallet kommuner ble redusert fra 119 til 43 ved kommunereformen som trådte i kraft 1. juli 2021.

Fra 2009 var landet administrativt inndelt i 110 kommuner og ni bykommuner. Kommunene og byene hadde samme status og myndighet. De 26 fylkene landet tidligere hadde ble avskaffet i 2009. De 525 kommunene som eksisterte før kommunereformen i 2009, ble slått sammen til større enheter. Byene som utgjorde egne kommuner var Daugavpils, Jēkabpils, Jelgava, Jūrmala, Liepāja, Rēzekne, Rīga, Valmiera og Ventspils.

De fire historiske landskapene Kurland, Latgale, Vidzeme og Zemgale er anerkjent i grunnloven, men har ingen administrativ betydning. Latvia har fem planleggingsregioner: Riga, Kurland, Latgale, Vidzeme og Zemgale.

### Forsvars- og utenrikspolitikk
20. september 2003 ble det avholdt en folkeavstemning der 66,9 % av stemmene ble avgitt for at landet skulle gå inn i EU. 1. mai 2004 gikk Latvia inn i unionen. Landet har vært NATO-medlem siden 29. mars 2004. Latvia er en del av Schengen-området, og er medlem av OECD, Europarådet, OSSE, IMF og WHO.

Latvia gjeninnførte obligatorisk vernepliktstjeneste i 2024. Førstegangstjenesten er på elleve måneder. Hvis ikke nok personer melder seg frivillig, vil man fylle opp resten av plassene gjennom et lotteri.

## Næringsliv

I mellomkrigstiden var Latvia hovedsakelig et jordbruksland med 65 % av befolkningen sysselsatt i jordbruk, skogbruk og fiske. Det var middels store gårder der det ble dyrket korn, lin og forvekster; lin, smør, flesk og levende griser ble eksportert til Vest-Europa. I 1968 var jordbrukets andel av befolkningen sunket til 25 % og jordbruket var for en stor del kollektivisert med vekt på melk, svin og fjærkre. Under Sovjetunionen ble det bygget opp en del tungindustri blant anne produksjon av jernbanevogner, elektriske installasjoner, ullvarer, papir og gjødsel.

Under Sovjetunionen ble det bygget ut storindustri i Riga og de andre store byene, mens Liepaja ble en lukket militær havneby. Avsidesliggende områder ble lite utviklet og gårdene ble slått sammen til store kollektivbruk, *[[Kolkos|kolkhoser]]*, med ensidig produksjon. Kollektivisering ble gjennomført innen 1949.

Etter frigjøringen har Latvia avskaffet planøkonomien og gått over til privat eie av selskaper, banker og land. Staten har dog beholdt delvis eierskap i noen store selskaper. Latvia ble WTO-medlem i februar 1999 og EU-medlem i mai 2004.

Overgangsøkonomien til Latvia ble hardt rammet av den russiske krisen i 1998, og etter dette har latviske myndigheter og selskaper orientert seg mer mot eksport til EU-land. Dette har minsket Latvias avhengighet av Russland.

Gjenværende problemer går på budsjettunderskudd og korrupsjon. Regjeringen forsøker å effektivisere skatteinnkrevingen for å få bukt med noe av underskuddet.

Bruttonasjonalproduktet var $32.4 milliarder amerikanske dollar i 2009.

## Kultur

Latvisk kunsthåndverk inkluderer keramikk og lintøy.

Latvisk matkultur dreier seg for en stor del om enkel bondemat. Akkurat som i landene rundt, er vanlige ingredienser poteter, hvete, bygg, kål, løk, egg og svinekjøtt. Tradisjonell latvisk mat er ofte ganske fet og uten bruk av mye krydder.

Eksempler på tradisjonell mat inkluderer grå erter med løk og bacon, surkål, kald rødbetsuppe og potetsalat (*rosols*). Drikke er øl eller en drikk kalt *kvass*, laget på malt av bygg.

Latvia har en spesiell tradisjon med små vers på fire linjer, omtrent om haiku, kalt *dainas*. Mange tusen av disse versene verserer fremdeles på folkemunne. Noen kilder oppgir at det finnes 1 million av disse korte versene som kan synges eller resiteres. Tradisjonen gjenfinnes også til en viss grad i Litauen og litauiske folkesanger har mye til felles med latvisk. I 1878 bestemte en gruppe intellektuelle latviere i Moskva seg for å samle og utgi *dainas* i bokform. Oppgaven var større enn de ventet, og først 40 år senere ble det siste bindet i samlingen publisert. Den mest kjente personen fra dette prosjektet var Krišjanis Barons (født 31. oktober 1835, død 8. mars 1923). Totalt ble 217&nbsp;800 vers samlet inn (inkludert varianter).

Latviernes sangtradisjon ble beskrevet på 1600-tallet da legen Letelius bemerket at latvierne sang hele tiden, ofte som improvisasjon i forbifarten.

## Oppføring på UNESCOs lister
**Verdensarvsteder**

Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.

* 1997 – Gamlebyen i Riga
* 2005 – Struves meridianbue
* 2023 - Gamlebyen i Kuldīga

**Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv**

Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.

* 2001 – Korsutskjæringene og deres symbolikk. (Sammen med Litauen)
* 2009 – Suiti-kulturen

## Se også
* Transport i Latvia
* Latvias forsvar
* Latvisk ishockey

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Latvias ambassade i Norge (engelsk)
* Kulturlaget Norge-Latvia
* Latvia.no
* Det statlige agenturet for utvikling av turismen