open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Partiforberedende organisasjon

En **partiforberedende organisasjon**, også kalt **partibyggende organisasjon**, er et begrep på den revolusjonære venstresiden om grupper som har et fastlagt program og som aspirerer til å bli det samlende, revolusjonære partiet. I Norge har begrepet vært brukt innen ml-bevegelsen fra og med 1960-årene og senere av organisasjoner som Tjen Folket, Kommunistisk Plattform og Revolusjonært Kommunistisk Forbund.

## Referanser
Gamle Enebakkvei (Oslo)

**Gamle Enebakkvei** er en vei på Skullerud i Oslo. Veien er en del av den tidligere traseen til Enebakkveien, som starter på Galgeberg i Oslo og går via Klemetsrud og Sværsvann til Enebakk. Gamle Enebakkvei starter i dag fra Skullerudveien ved Langerud sykehjem og går gjennom et boligstrøk med en del stikkveier. Som kjørevei er den en blindvei, men forsetter som gangvei fram til Enebakkveien ved Ljanselva i Skulleruddumpa. 

Selve Enebakkveien i dette området går noe lenger nordvest, gjennom et område med næringsbygg. Men også den er blitt avbrutt som blindvei, etter at hovedveien og senere E6 ble ledet via Europaveien, og stedvis erstattet Enebakkveien.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Topartisystem

Et **topartisystem** er et system med to dominerende partier. I henhold til Duvergers lov vil et topartisystem ofte oppstå i systemer med flertallsvalg. Tradisjonelt har topartisystemer vært preget av større polarisering enn i flerpartisystemer, samtidig som begge partiene vil ha interesse av å opprettholde systemet. Et topartisystem behøver ikke forhindre fremveksten av nye partier, men for at et nytt parti skal kunne få makt i et topartisystem, må det i lengden overta plassen til et annet parti i dette systemet. Fordeler ved et slikt system kan være at partier alene blir styringsdyktige etter et valg da de alene kan danne majoritet i et parlament. Dette til forskjell fra et flerpartisystem der ingen partier nødvendigvis får flertall alene og dermed må danne koalisjonsregjering for å kunne være styringsdyktig og representere et flertall av velgerne. Ulemper ved et topartisystem kan være at nye partier ikke får tilgang, jamfør Duvergers lov, og dermed ikke nye ideer og politiske motiver.
Lianjiang

**Lianjiang** kan bære:

*Byfylket Lianjiang i byprefekturet Zhanjiang i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina
*Fylket Lianjiang i byprefekturet Fuzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina
*Distriktet Lienchiang i Republikken Kina
Lianjiang (Fuzhou)

**Lianjiang** (kinesisk: 连江县; pinyin: *Liánjiāng Xiàn*) er et fylke i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Fuzhou.

Dette kystfylket omfatter også et stort antall øyer (som Matsuøyene), men den del av dem er ikke administrert av Folkerepublikken, men av distriktet Lienchiang som er styrt av  Republikken Kina (Taiwan).

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

Språket fuzhouhua tales i området.

## Administrative enheter
Lianjiang består av 16 storkommuner, fem kommuner og en nasjonalitetskommune: 

***Storkommuner**: Fengcheng (凤城镇), Aojiang (敖江镇), Dongdai (东岱镇), Guantou (琯头镇), Xiao'ao (晓澳镇), Donghu (东湖镇), Danyang (丹阳镇), Changlong (长龙镇), Toupu (透堡镇), Mabi (马鼻镇), Guanban (官坂镇), Xiaocheng (筱埕镇), Huangqi (黄岐镇), Tailu (苔菉镇), Pukou (浦口镇), Kengyuan (坑园镇);
***Kommuner**: Pandu (潘度乡), Jiangnan (江南乡), Liaoyan (蓼沿乡), Ankai (安凯乡), Xiagong (下宫乡);
***Nasjonalitetskommunen** Xiaocang for shefolket (小沧畲族乡).

## Samferdsel
Kinas riksvei 104 løper gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.

## Referanser
Epp

***Epp*** er en roman fra 1965 av Axel Jensen. I 1992 gav Axel ut oppfølgeren *Lul*.

## Handling
Romanen handler om den pensjonerte mannen Epp som bor i blokk 982 i byen Oblidor i landet Gambolia på en ikke spesifisert planet i et gjennomteknifisert samfunn. I området rundt blokken han bor i er det flere titalls lignende blokker. Utenfor, på en åpen plass mellom blokkene står et monument med to stålkolosser som skal illudere Kargon og Jarosi, de store heltene i Gambolia, som var de første til å bli skutt opp i verdensrommet.

Det gis inntrykk av at beboerne i Epps blokk har blitt plassert der (ordet installert brukes). Myndighetene kommer til tider på døren for å sjekke beboerne. I tillegg ordner det såkalte Boligblokkdepoet med å sette i stand hybler når beboere flytter ut og nye flytter inn.

Epp tilbringer for det meste dagene på hybelen sin og fører rapporter med sine egne vurderinger av det som foregår i livet hans og i blokken forøvrig, om de som bor i de andre hyblene, om hvilke tapetmønstre  de har på veggene og hva de driver med. Epp har tidligere jobbet på en tapetfabrikk.

Særlig forteller han om sin tidligere nabo Lem, som har reist til feriekysten. Det virker som om han har et negativt forhold til Lem, spesielt hva angår trivielle ting som tapetmønster og kjøtt. Han fabulerer også over planene til Lem om å skape et slags fellesskap i blokken ved å bore hull gjennom vegger og tak mellom hyblene. Epp beskriver også den nattlige aktiviteten i blokken, som består i å stå i kø foran dørene til andre beboere og kikke inn gjennom judasøyet.

Epp bruker også svært mye tid på å fabulere over navnet sitt, som da er et navn på tre bokstaver, noe som indikerer at han innehar en gjennomsnittlig posisjon på den sosiale rangstigen. Hvis han hadde vært høyere, hadde han hett Eppe, Eppen, eller enda bedre, Eppenepp Epp, som er det ypperste navnet man kan ha. Er man lavere på rangstigen enn Epp, kan man hete Ep, eller enda verre: man kan bli degradert til E.

Videre har Epp en kjøttetende plante ved navn Ili. Ellers går dagene blant annet med til koking av egg til frokost, noe Epp er svært påpasselig med. Egget må være perfekt, hvis ikke er det et nederlag. Han er også svært stolt av sin hjemmelagde knekk. Videre er han påpasselig med å ikke få blekkflekk når han fører rapport. Han fører rapport med penn og blekk, og streker under viktige ting med rød blyant.

## Tolkning
Romanen kan betraktes som en science-fiction-roman. Samtidig virker den dystopisk og kan leses som samfunns- og teknologi-kritikk hvor innbyggerne blir kontrollert eller overvåket av myndighetene. Samtidig kan det virke som at Epp sliter med ensomhet og tvangshandlinger.

## Priser
For «Epp» fikk Axel Jensen Abraham Woursells internasjonale litteraturpris.

## Utgivelser (i utvalg)
* 2008: Cappelen Damm, heftet, illustrert av Pushwagner. ISBN 9788202284701
* 2008: Cappelen Damm, lydbok, innlest av Jan Grønli. ISBN 9788202280093
* 2002: Cappelen Damm, heftet. ISBN 9788202222932
* 1993: Cappelen, innbundet. ISBN 82-02-13064-6 – Les i fulltekst

## Referanser


## Eksterne lenker
* Epp - Axel Jensen - Cappelen Damm  - Omtale av romanen
Veier i Møre og Romsdal

I Møre og Romsdal var det pr. 1. januar 2007 til sammen 6 334 km offentlige veier, noe som utgjorde 6,81 % av landets samlede veilengde på 92 946 km. Av dette var 1 817 km riksveier/europaveier, 1 771 km fylkesveier og 2 746 km kommunale veier.

## Fylkets viktigste veier

Møre og Romsdal har to europaveier: E39 og E136.  går mellom Volda kommune i sør og Halsa kommune i nord. Dette er den viktigste veien langs kysten i fylket.  går mellom Romsdalen og Ålesund. Riksvei 70 går mellom Sunndal og Kristiansund. Også europaveiene er riksveier.

Andre viktige veier i fylket er fylkesvei 60 mellom Grodås i Volda og Spjelkavik i Ålesund, fylkesvei 61 mellom Sula og Vanylven, fylkesvei 62 mellom Sunndalsøra og Hjelset i Molde, fylkesvei 64 fra Åndalsnes via Molde og Averøy til Kristiansund, og fylkesvei 65 mellom Rindal og Betna i Halsa.

Som turistvei har også fylkesvei 63 mellom Langevatn i Skjåk og Sogge bru i Rauma stor betydning, blant annet med delstrekningene Geirangervegen og Trollstigen.

## Bruer og tunneler

Heggurtunnelen på fylkesvei 92 er Norges lengste tunnel på en fylkesvei.

### Undersjøiske tunneler i Møre og Romsdal
Møre og Romsdal har seks undersjøiske tunneler, flest av alle norske fylker. Eiksundtunnelen på riksvei 653 mellom Eika og fastlandet er en del av Eiksundsambandet, som forbinder kommunene Hareid, Ulstein, Sande og Herøy med fastlandet. Dette er verdens dypeste veitunnel, 287 meter under havet. Freifjordtunnelen på riksvei 70 mellom Frei og fastlandet er en del av Krifast, som binder Kristiansund til fastlandet. Valderøytunnelen, Godøytunnelen og Ellingsøytunnelen er alle del av riksvei 658, og binder Giske kommune og Ellingsøya til fastlandet i Ålesund. Fannefjordtunnelen på riksvei 64 går mellom Lergrovika i Molde og Bolsøya.

## Viktige øyforbindelser og fjelloverganger
### Øyforbindelser og fjordkryssinger
Mange av øyene i Møre og Romsdal er knyttet til fastlandet med bruer eller undersjøiske tunneler, selv om en del øyer fremdeles mangler fastlandsforbindelse. Blant de viktigste forbindelsene er:
*Krifast (fastlandsforbindelsen til Kristiansund) på europavei 39 og riksvei 70, med blant annet Freifjordtunnelen, Gjemnessundbrua og Bergsøysundbrua.
*Forbindelsen til Giske på riksvei 658, med Ellingsøytunnelen, Valderøytunnelen, Godøytunnelen og Giskebrua.
*Eiksundsambandet på riksvei 653, med Eiksundtunnelen og Eiksundbrua.
*Skålavegen på riksvei 64 i Molde kommune, med Fannefjordtunnelen og Bolsøybrua.
*Atlanterhavsveien på riksvei 64, mellom fastlandet og Averøy.
*Bruene på fylkesvei 680, som binder sammen de fleste av øyene i Aure kommune.
*Herøybrua på riksvei 654 i Herøy, samt flere andre bruer i samme kommune.

### Fjelloverganger
Møre og Romsdals høyestliggende fjellovergang er riksvei 63 på Geirangerfjellet. Andre høytliggende veier er europavei 136 i Øvre Romsdalen, riksvei 60 mellom Hornindal og Sunnylven, og riksvei 65 ved Rindalsskogen.

## Se også
*Kategorien Veier i Møre og Romsdal med underkategorier
*Liste over broer i Norge etter lengde
*Veitunneler i Norge
*Undersjøiske veitunneler i Norge
*Lengste veitunneler i hvert fylke

## Referanser
Taihu

**Taihu** kan være:

* Den store innsjøen Taihu  (太湖) i deltaet til Yangtze i Folkerepublikken Kina ;
*Fylket Taihu (太湖) i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Taihu (Anqing)

**Taihu** (kinesisk: 太湖县; pinyin: *Tàihú Xiàn*) er et fylke i Anhui i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Anqing.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Administrative enheter
**Storkommuner:**
* Jinxi (晋熙镇), Xuqiao (徐桥镇), Xiaochi (小池镇), Xincang (新仓镇), Siqian (寺前镇), Tianhua (天华镇), Niuzhen (牛镇镇), Mituo (弥陀镇), Beizhong (北中镇), Baili (百里镇)
**Kommuner:**
* Chengxi (城西乡), Jiangtang (江塘乡), Dashi (大石乡), Yangquan (汤泉乡), Liufan (刘畈乡)

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Hjemmeside
Uzbekneftegaz

**Uzbekneftegaz** er et statseid holdingselskap for Usbekistans olje- og gassindustri. Selskapet ble dannet i 1998. I 2004 hadde selskapet 13&nbsp;000 ansatte og en omsetning på 2&nbsp;milliarder&nbsp;USD.

## Eksterne lenker
* Uzbekneftegaz' nettsted
Lianjiang (Zhanjiang)

**Lianjiang** (kinesisk: 廉江, pinyin: *Liánjiāng*) er et byfylke i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Zhanjiang.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Hjemmeside
Yongding

**Yongding** kan være:

*Elven Yongding He, en kildeelv til Hai He i Kina
*Distriktet Yongding (Zhangjiajie) i byprefekturet Zhangjiajie i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina
*Fylket Yongding (Longyan) i byprefekturet Longyan i provinsen Fujian i Kina
Yongding (Longyan)

**Yongding** (kinesisk: 永定县; pinyin: *Yǒngdìng Xiàn*) er et fylke i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Longyan.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

Årene 1931-35 var Yongding ett av de fylker som ble kontrollert av den kinesiske sovjetrepublikk.

## Administrative enheter
**Storkommuner:**
*Fengcheng (凤城镇), Kanshi (坎市镇), Xiayang (下洋镇), Fushi (抚市镇), Gaobei (高陂镇), Hulei (湖雷镇), Hukeng (湖坑镇), Peifeng (培丰镇), Fengshi (峰市镇), Longtan (龙潭镇).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Hjemmeside
Tore Johansen

**Tore Johansen** er navnet til flere personer:

*Tore Johansen (politiker) (født 1947), norsk politiker, ordfører i Aremark.
*Tore Johansen (skuespiller) (født 1948), norsk skuespiller og musiker.
*Tore Johansen (musiker) (født 1977), norsk jazzmusiker.
Sør-Aralsjøen

**Sør-Aralsjøen** er etter 1987 den sørlige delen av Aralsjøen. Sør- og Nord-Aralsjøen ble skilt fra hverandre i 1987 på grunn av Aralsjøens inntørking. I 2003 ble også Sør-Aral delt i to deler, et vestre og et østre bekken, og den tidligere Aralsjøen er dermed nå tre sjøer.
Mr.Bluesman & The Hammond Grooves

**Mr.Bluesman & The Hammond Grooves** er en rock/blues/jazz gruppe fra Askim. Bandet ble stiftet i 2001, da Fritz Jarle Hunstad (Hammond B3) og Stig-Ole Skaldebø (gitar) gikk sammen og etablerte bandet. Stig og Fritz fikk etter hvert med seg Peder Noteng på trommer og Kalle på bass. I 2003 spilte bandet oppvarming for Knut Reiersrud på Kraftfestivalen i Askim. Etter denne spillejobben  fikk bandet spille inn hos Høyda Studio i Moss og ble også innspilt hos NRK Østfold. Bandet hadde sin versjon av Robert Johnson sin sang «Crossroads» på førsteplass på Blueslisten til acidplanet.com, samt flere egne sanger på andre plasser på denne listen.

Bandet lå brakk fra 2004, men ble restartet igjen som et firemanns band i 2008. Trommeslager Luke Holton fra Australia tiltrådte bandet i august 2008 og bassist Stig Adolfsen fra Enebakk tiltrådte bandet i september 2008. Bandet spilte debutkonserten sin den 24. januar 2009 i Askim Kulturhus. Den 5. juni 2009 spilte bandet en live radiokonsert på NRK P1 Østfold med påføgende nyhetsoppslag i NRK Distrikstnyhetene på TV og den 6. juni 2009 på riksdekkende TV. 

Bandet ga ut sin første EP *River of Love* på iTunes World Wide og 40 andre nettbutikker 6. juni 2011. EP-en inneholder sangene «River of Love», «Someday I'm Gonna Find», «She's a Woman» og «Dream About You». Alle sangene er skrevet av Stig Skaldebø. Sangene ble spilt mye på radio i Norge, Danmark og USA.

Bandet spiller coverlåter av blant andre Albert Collins, Robert Johnson, Freddie King og Eric Clapton, samt en god del originalt materiale skrevet av bandets medlemmer.

## Medlemmer
### Fra august 2008 - november 2009

*Fritz Jarle Hunstad, har også tidligere spilt mye jazz og har blant annet turnert i Europa. Han spiller en Hammond B3 og har flere ganger spilt på Jazzfestivalen på Kongsberg og i Arendal/Kragerø.
*Stig Adolfsen, freelance bassgitar/kontrabassist har tidligere spilt med Enebakk Storband, Ski Storband, Gamle Sandvika Storband, Philip Kruse Big Band, Foten Swing Bryggeri – Biørn Barlos Jazzorkester og Kjell Eriksens Septett. Stig har også deltatt på noen plateinnspillinger samt ved forskjellige anledninger deltatt i radio og TV innspillinger og har gjennomført noen turneer med visesanger.
*Luke Holton er trommeslager og har spilt trommer i 18 år. Han kommer fra Australia, men har bodd i Norge i ca. 7 måneder. Han har tidligere spilt i flere coverband som har spilt blues og rock i Australia.
*Stig-Ole Skaldebø er gruppas gitarist. Han har i flere forskjellige sammenhenger spilt blues og rock de siste 30 årene og har turnert på Østlandet med danseduoen Cold Turkey hvor det også var inkorporert bluesmateriell i spilleplanen.

### Fra november 2009 - desember 2009

*Olav R., freelance gitarist
*Knut Bryn, freelance trommeslager
*Stian Rekvin, freelance saksofonist (deltok også i det første bandet i 2003/2004)

Dette laget spilte på bandets julekonsert i Askim Kulturhus den 20.11.2009.

### Fra mai 2011

*Stig Skaldebø, Gitar/Vokal
*Fritz Jarle Hunstad, Hammond B3
*Terje Elven, Bass
*Christian Lund, Trommer
Andreas Isachsen (politiker)

**Andreas Johan Isachsen** (født 1959) er en norsk journalist og tidligere kommunepolitiker og musikkforhandler i Harstad. 

Isachsen har bakgrunn som privat næringsdrivende. Han drev musikkforretningen Harstad plate- og kassettsenter, senere Barocken, fra 1982 til 2004.

Han representerte Høyre i Harstad kommunestyre fra 1995. Han ble etter hvert leder for Høyres kommunestyregruppe og leder i utvalg for samfunn, næring, kultur og miljø. Han stilte ikke til gjenvalg i 2011.

Han har etter dette arbeidet som journalist i *[[Harstad Tidende]]*.

## Referanser
VM i friidrett 2003 – Maraton menn

__NOTOC__

De offisielle resultatene ved øvelsen **Maraton herrer** ved VM i friidrett 2003 i Paris, Frankrike, avholdt lørdag 30. august.

Karl Johan Rasmussen representerte Norge og kom på 33.-plass

## Resultater

## Eksterne lenker
* Resultater
Mathematics Genealogy Project

**Mathematics Genealogy Project** er en webbasert database som har som mål å samle informasjon om alle matematiske doktorgradsavhandlinger sammen med navn på doktoranden og veilederen. På denne måten får man en akademisk stamtavle, som gjenspeiler forholdet mellom matematikere. I august 2008 hadde prosjektet mer enn 125&nbsp;000 oppføringer.

Prosjektet ble grunnlagt som følge av at Harry B. Coonce ønsket å vite navnet på sin veileders veileder. På det tidspunktet var Coonce professor i matematikk ved Minnesota State University, Mankato. Prosjektet ble gjort tilgjengelig på Internett høsten 1997. Høsten 2002, et par år etter at Coonce pensjonerte seg, bestemte Minnesota State University at de ikke lenger ville støtte prosjektet økonomisk, og det ble overflyttet til North Dakota State University. Siden 2003 har prosjektet også fått en viss støtte av American Mathematical Society, og i 2005 fikk det et stipend fra Clay Mathematics Institute.

Prosjektet viser blant annet at Carl Friedrich Gauss (1777–1855) har mer enn 40&nbsp;000 matematiske etterkommere. Omvendt finner man ut at, i likhet med i dyreriket, kan de fleste av dagens matematikere føre sine aner tilbake til et lite antall stamfedre.

## Eksterne lenker
* Mathematics Genealogy Project home page
* ''«A Labor of Love: The Mathematics Genealogy Project»'' av Allyn Jackson (PDF, engelsk)
Thomas J. Sargent

**Thomas John Sargent** (født 1943) er en amerikansk økonom som har spesialisert seg innen makroøkonomi, monetær økonomi og tidsserieøkonometri. Han er kjent som en av lederne av «rasjonelle-forventninger-revolusjonen» i økonomi og forfatter av flere banebrytende artikler. 10. oktober 2011 ble han tildelt Nobels minnepris i økonomi sammen med Christopher A. Sims. 

Sargent fikk sin laveregradsutdannelse University of California, Berkeley i 1964 og ph.d. fra Harvard University i 1968. Han har senere vært tilknyttet Carnegie Mellon University, University of Pennsylvania, University of Minnesota, University of Chicago, Stanford University, og er professor i økonomi ved Stern School of Business ved New York University. Han har vært *[[fellow]]* av Econometric Society siden 1976, og siden 1987, seniorforsker ved Hoover Institution ved Stanford University.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Trikkeulykken i Sannergata

**Trikkeulykken i Sannergata** fant sted i Oslo 15. mai 1937. En person omkom og flere ble skadet. Vogntypen som var involvert i ulykken hadde blitt levert til Oslo Sporveier i februar samme år. Mye tydet på at den utløsende årsaken til ulykken var at føreren ikke var fortrolig med vognas kjøreinnretninger og feilbetjente disse.

## Bakgrunn
På vei fra Torshov i sørgående retning mistet Oslo sporveiers vogn nr. 158 bremsene i Vogts gate, kolliderte med en lastebil i krysset Toftes gate/Sannergata og sporet deretter av i svingen inn i Sannergata. Vogna havnet i husveggen ved Borgs glassmagasin. En fotgjenger ble klemt mellom trikken og husveggen og omkom senere av skadene. 

Vogna som var involvert i ulykken hadde et, sett med samtidens øyne, avansert reguleringssystem av motorstrømmen som blant annet tillot tilbakemating av energi ved bremsing og også flere bremsesystemer, men disse var innbyrdes forriglet blant annet for å forhindre overbremsing med blokkering av hjulene til følge. Hovedårsaken til ulykken lå i at dette var uvant for føreren(e) og at vogna hadde kjørt feil ved Torshov og blitt rygget ut på riktig spor igjen. Føreren glemte sannsynligvis å sette kontrolleren på «forover» etter denne manøvren, og da han ville bremse, fungerte ikke de elektriske bremsene (motorbremsen) fordi de elektrisk var vendt «feil vei». 

Føreren innså ikke at han først måtte løse opp forriglingen mellom de elektriske bremsene og luftbremsen for å få kontroll over vogna med den. Luftbremsen lot seg ikke sette til hvis ikke kontrollersveiva stod i 0-stilling. Skinnebremsene tok dårlig i høy fart og man antok at føreren aldri rakk å prøve håndbremsen.

## Eksterne lenker
* Nasjonalbiblioteket: Foto fra trikkeulykken i Sannergata
* Nasjonalbiblioteket: Foto fra trikkeulykken i Sannergata
* Nasjonalbiblioteket: Foto fra trikkeulykken i Sannergata
Zoltán Schenker

**Zoltán Ozoray Schenker** (født 13. oktober 1880, død 25. august 1966) var en ungarsk fekter som deltok i flere olympiske leker 1912 i Stockholm, 1924 i Paris,og 1928 i Amsterdam.

Schenker ble olympisk mester i fekting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det ungarske laget som vant lagkonkurransen i sabel. I den individuelle konkurransen i sabel vant han fire av sju kamper og endte på fjerdeplass. Han deltok også i florett men kom ikke til finaleomgangen som besto av åtte fektere.

Tolv år senere, under OL 1924 i Paris, tok han to fektmedaljer, begge i lagkonkurranse. Han var med på det ungarske laget som tok sølv i sabel og bronse i florett.

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  **Gull** i  fekting, sabel lagkonkurranse  Ungarn 
* 1924  Paris -  Sølv i  fekting, sabel lagkonkurranse  Ungarn 
* 1924  Paris -  Bronse i  fekting, sabel lagkonkurranse  Ungarn

## Eksterne lenker
*
Henry Paulson

**Henry Merritt «Hank» Paulson jr.** (født 28. mars 1946 i Palm Beach i Florida) er en amerikansk forretningsmann, og tidligere finansminister i George W. Bushs regjering.

Før han etterfulgte John W. Snow som finansminister, var Paulson toppsjef i investeringsbanken Goldman Sachs.

Støtten gitt av Federal Reserve (under ledelse av Ben Bernanke) og det amerikanske statskassen med Henry Paulson ved roret, når Bear Stearns ble kjøpt opp av JP Morgan, og hvordan Paulson støttet Fannie Mae og Freddie Mac førte til mye kritikk i den amerikanske kongressen fra både republikanere og demokrater. https://www.newyorker.com/magazine/2009/09/21/eight-days

Det ble påpekt at Paulsons planer muligens kunne være en interesse-konflikt, fordi Paulson tidligere hadde vært administrerende direktør i Goldman Sachs, en bedrift som i stor grad dro nytte av de økonomiske planene. Selv om Paulson ikke lenger hadde noen direkte økonomisk interesser i Goldman Sachs lenger, fordi han hadde solgt hele sin eier-andel i firmaet før han begynte som finansminister. https://www.nytimes.com/2008/09/20/business/20winners.html?fta=y

I sin bestselgende bok, «On the Brink,» beskriver Paulson om sine opplevelser som finansminister under alle problemene i den amerikanske økonomien under den store Finanskrisen fra 2008. Hans neste bestselger handlet om Kina, og beskriver hans karriere med å samarbeide med en rekke av Kinas ledende politikere og forretningsmenn, og hvordan han var vitne til utviklingen av Kinas kapitalisme. https://eu.usatoday.com/story/news/2015/04/12/hank-paulson-dealing-with-china-book/25596947/

Paulson ble portrettert av skuespiller William Hurt i HBO-filmen Too Big to Fail fra 2011, og av James Cromwell i BBC-filmen «The Last Days of Lehman Brothers» fra 2009. https://dealbook.nytimes.com/2009/08/19/coming-soon-lehman-brothers-the-movie/?_php=true&_type=blogs&_r=0 I dokumentarfilmen Inside Job blir Henry Paulson sitert som en av personene som er ansvarlige for den økonomiske sammenbruddet i 2008. Paulson er omtalt i HBO-dokumentaren *Panic: The Untold Story of the Financial Crisis* fra 2018. https://www.youtube.com/watch?v=QozGSS7QY_U

Paulson er medlem av kirkesamfunnet Kristen Vitenskap.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Treas.gov – Henry M. Paulson, Jr. (2006–2009) – Biografien til Paulson hos U.S. Department of the Treasury.
Adolf Bergman

**Adolf Bergman** (født 14. april 1879 død 14. mai 1926) var en svensk sportsutøver som deltok i tautrekking under OL 1912 i Stockholm.

Bergman ble olympisk mester i tautrekking under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget *Stockholm politiet* som  beseiret det britiske laget *[[City of London Police]]* i finalen som ble avviklet 8. juli 1912. Det svenske laget besto av Bergman, Arvid Andersson, Johan Edman, Erik Fredriksson, August Gustafsson, Carl Jonsson, Erik Larsson og  Herbert Lindström. Opprinnelig skulle det vært fem lag i tautekkingkonkurransen men kun Sverige og Storbritannia stilte med hvert sitt lag.

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  **Gull** i tautrekking (Sverige)

## Eksterne lenker
*
Bengt Pedersen

**Bengt Pedersen** (født 5. januar 1970) fra Andørja i Sør-Troms er en norsk advokat og countryartist.

Pedersen har siden 1989 vært bosatt i Tromsø, hvor han driver advokatkontoret Tromsøadvokatene DA. Som artist synger han i bandet sitt Nashville Express.

## Diskografi
* *[[Pieces of My Life]]* (2006)

## Eksterne lenker
* Hjemmeside for Bengt Pedersen
Kaninene synger i mørket

***Kaninene synger i mørket*** er en ungdomsbok skrevet av Klaus Hagerup, illustrert av Thore Hansen. Den ble utgitt av Aschehoug forlag i 2001.

Dette er Klaus Hagerups tolvte bok, en bok han selv beskrev som det største bruddet i hans forfatterskap på mange år. Han bevegede seg med denne boken bort fra realismen og inn i fantasi-verdenen, en verden illustratør Thore Hansen allerede var erfaren med. Hagerup lot seg inspirere av Lewis Carrolls og *[[Alice i Eventyrland]]* sin verden da han skrev denne boken.

Boken er solgt til Tyskland, Finland, Nederland og Frankrike.

## Handling
Boken handler om den unge jenta Else Andersen som elsker bøker. Når foreldrene skilles, drar hun med onkel Robert på sommerferie til Oxford i England. Onkel Robert påstår han er direkte etterkommer av søsteren til Charles Dodgson, mannen som bak pseudonymet Lewis Carroll skrev boken *Alice i Eventyrland* i Oxford i 1865. 

Onkel Robert forsvinner og Else må lete etter han i en helt fremmed by, da begynner det å skje merkelige ting. Else dras inn i en fantasi-verden der hun får hjelp av ulike skapninger til å lete etter onkelen. På ferden treffer hun på en trist dronte, en argumenterende tiriltunge og dyr med menneskelige egenskaper, som syngende kaniner, en hund som kan fly og fugler som ror.

## Referanser
Jo Wang

**Jo Wang** (født 15. april 1964) er en norsk komponist. 

Han har sin musikalske bakgrunn fra alternative grupper i Oslo. Han var med og grunnla Frydenlund Studio i 1987, og gjennom dette studioet komponerte han musikk for film og TV . Symposion var hans første album, dette ble utgitt i 1990. Musikken hans beskrives som visuell, og lydbildet domineres av preparert piano, analoge synthesizere, mellotroner og kirkeorgel. Wang spiller piano, mellotron, therevox og synthesizer i bandet Green Isac Orchestra og 35 Tapes.

## Filmmusikk
* *[[Dis (film)|Dis]]*, 1995
* *[[Lady Lazarus]]*, 1996

## Diskografi
;Jo Wang:
* *[[Symposion_(album)|Symposion]]*– (1990)
* *[[Fractals]]*– (1995)
* *[[Haunting Melodies]]* – (1998)
* *[[Between Fingertip & Key]]* – (2012)
;Green Isac Orchestra
* *[[Green Isac Orchestra (album)|Green Isac Orchestra]]* – (2015)
*b a r – (2020)

;Herding Spaces
:

**Herding Spaces* – (2018-)

## Orgelverk
* *[[JOG]]* – (1998)
* *[[Phrenesis]]* – (2000)
* *[[Vital Organ]]* – (2001)
* *[[Ostinato in a-minor]]* – (2002)

## Produsent
* White Willow
* Ignis Fatuus (1995, The Laser's Edge)
* Ex Tenebris (1998, The Laser's Edge)

## Eksterne lenker
* 
* Green Isac Orchestra
* Last-fm
* 35 Tapes
George Grote

**George Grote** (født 17. november 1794 i Clay Hill i Kent, død 18. juni 1871 i London) var en britisk klassisk historiker, best kjent for det omfangsrike verket *History of Greece* («Hellas' historie»), som fortsatt leses.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Ernst Curtius

**Ernst Curtius** (født 2. september 1814 i Lübeck, død 11. juli 1896 i Berlin) var en tysk klassisk arkeolog og historiker. Han var bror av filologen Georg Curtius og i slekt med romanisten Ernst Robert Curtius. Curtius skrev en *Griechische Geschichte* («Gresk historie») i tre bind (1857&ndash;1861).

## Liv og virke
Ernst Curtius var sønn av byen Lübecks syndicus Carl Georg Curtius (1771–1857) og hans hustru Dorothea Plessing. 

Han skolegang var ved Katharineum zu Lübeck. Der knyttet han vennskapsbånd med den senere forfatter Emanuel Geibel. Etter sin *Abitur* påsken 1833 begynte på studier i Bonn under Friedrich Gottlieb Welcker (klassisk oldyidskunnskap) og Christian August Brandis (filosofi).

## Priser
* 1879 – Pour le Mérite

## Litteratur
* 
* 
* Karl Christ: *Ernst Curtius.* I: *Von Gibbon zu Rostovtzeff: Leben und Werk führender Althistoriker der Neuzeit.* Darmstadt 1972, ISBN 3-534-06070-9, S. 68–83.
* Sepp-Gustav Gröschel, Henning Wrede: *Ernst Curtius’ Vorlesung „Griechische Kunstgeschichte“. Nach der Mitschrift Wilhelm Gurlitts im Winter 1864/65*. Berlin, New York 2010 (Transformationen der Antike, Bd. 20) ISBN 978-3-11-022878-6
*

## Referanser
Richard Pipes

**Richard Pipes** (født 11. juli 1923 i Cieszyn i Polen, død 17. mai 2018 i Cambridge i Massachusetts) var en amerikansk historiker og spesialist på Russlands historie, spesielt Sovjetunionens. Under den kalde krigen ledet han Team B, en gruppe som analyserte det sovjetiske militærets og den sovjetiske politiske ledelsens  strategiske kapasiteter og mål.

Richard Pipes var sønn av Mark Pipes og Sophia (Haskelberg) Pipes. Han vokste opp i Warszawa og lærte først tysk og deretter polsk. Til å begynne med var han interessert i musikk og kunst. Pipes var også kjent som kunstsamler, blant annet hadde han flere tresnitt av Hiroshige. Tittelen på en av hans bøker heter *Russia's Itinerant Painters* (2011).

Familien klarte å flykte fra Warszawa en måned etter at byen hadde blitt okkupert av Nazi-Tyskland. Via Italia og Portugal reiste de til USA sommeren 1940. Han studerte på Muskingum College i Ohio og Cornell University. Han begynte å studere ved Harvard University i 1946 og fikk en doktorgrad i 1950. I 1958 ble han professor. Han gikk av med pensjon i 1996. Mellom 1968 og 1973 var han direktør av universitetets «Russian Research Center».

Pipes skrev flere bøker om russisk historie, blant annet *Russia under the Old Regime* (1974), *The Russian Revolution* (1990) og *Russia Under the Bolshevik Regime* (1994). Han er berømt for å hevde at grunnlaget for Sovjetunionen ble lagt allerede i storfyrstedømmet Moskva på 1400-tallet, en russisk variant av Sonderweg-teorien. Storfyrstedømmet Moskva var forskjellig fra alle andre europeiske stater ved at det ikke fantes noe begrep om privateiendom, og at alt ble ansett som storfyrstens eller tsarens eiendom. Etter Pipes' syn medførte dette at Russland alltid ville være en autokratisk stat. Dette synet ble kritisert av den russiske forfatteren Aleksandr Solzjenitsyn, som beskyldte Pipes for å skrive «den polske versjonen av russisk historie». Pipes beskyldte på sin side Solzjenitsyn for å være en antisemittisk russisk ultranasjonalist.

Pipes tilbrakte hele sin akademiske karriere ved Harvard University.

Pipes, som anså seg selv for å være en «konservativ anarkist» var i 1970-årene medlem av den nykonservative «Committee on the Present Danger» og direktør for østeuropeiske og sovjetiske anliggender i president Reagans National Security Council.

Han var far til Daniel Pipes.

## Referanser
Palm Beach

**Palm Beach** finnes flere steder:

;Aruba
*Palm Beach (Aruba), en by nordvest for Oranjestad
;Australia
*Palm Beach (New South Wales), en forstad til Sydney
*Palm Beach (Queensland), en forstad til Gold Coast
;USA
*Palm Beach (Florida), en by i Florida
*Palm Beach County, et fylke i Florida
*Palm Beach (Illinois), et sted i Illinois
Charles Winslow

**Charles Lyndhurst Winslow** (født 1. august 1888 død 15. september 1963) var en sørafrikansk tennisspiller som deltok i de olympiske leker både i 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen 

Winslow ble olympisk mester i tennis to ganger under OL 1912 i Stockholm. Han vant både single- og doubleturneringen. i singlefinalen beseiret han sin landsmann Harold Kitson med 7-5, 4-6, 10-8, 8-6. I doubleturnering spilte Winslow i par med Harold Kitson. Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen tok han bronse i single. Han tapte i semifinalen til Ichiya Kumagae Japan. 

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  **Gull** i tennis, single herrer utendørs 
* 1912  Stockholm -  **Gull** i tennis, double herrer utendørs (sammen med Harold Kitson)
* 1920  Antwerpen -  Bronse i tennis, single herrer utendørs

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Harold Kitson

**Harold «Harry» Austin Kitson** (født 17. juni 1874, død 30. november 1951) var en sørafrikansk tennisspiller som deltok i de olympiske leker i 1912 i Stockholm.

Kitson ble olympisk mester i tennis under OL 1912 i Stockholm. Han vant doubleturneringen utendørs sammen med Charles Winslow. I singlefinalen tapte han til Winslow med 5-7, 6-4, 8-10, 6-8. 

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  **Gull** i tennis, double herrer utendørs (sammen med Charles Winslow)
* 1912  Stockholm -  Sølv i tennis, single herrer utendørs

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aleksandr Nevskij-klosteret

**Aleksandr Nevskij-klosteret** (russisk: Александро-Невская лавра – *Aleksandro-Nevskaja lavra*) er et kloster (med ærestittel *[[lavra]]*) i St. Petersburg i Russland. Klosteret  er mest kjent for at det var et av de fire mest betydningsfulle klostrene før revolusjonen i 1917. Klosteret ble grunnlagt i 1710 av Peter den store, og er oppkalt etter middelalderfyrsten Aleksander Nevskij.

## Eksterne lenker
*
Frifant

**Frifant forlag AS** var et forlag som ble stiftet i 1997, og hadde hovedkontoret sitt på Nesodden. Forlagets utgivelser var blant annet lokalhistorie, norsk og gresk kultur, men også humoristiske betraktninger og liknende. Forlaget ble ledet av Arve Torkelsen, som selv har forfattet enkelte bøker, og redigert en del av de utgitte samlingene.

Vinteren 2011/2012 meldte Torkelsen at han ville avvikle enmanns-forlaget og nyte en tilværelse som pensjonist.

## Referanser
Palm Beach (Florida)

**Palm Beach** er en by i Palm Beach County i Florida. Intracoastal Waterway skiller den fra nabobyene West Palm Beach og Lake Worth. I 2000 hadde Palm Beach  10&nbsp;468 helårs fastboende med en estimert sesongbasert folketall på rundt 30&nbsp;000. I 2004 var helårsfolketallet ifølge U.S. Census Bureau  9&nbsp;860.

5&nbsp;km vest for byen ligger Palm Beach internasjonale lufthavn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den andre jungelboken

***Den andre Jungelboken*** (*The second junglebook* på engelsk) ble skrevet av Rudyard Kipling i 1895. Boka inneholder syv fortellinger, medregnet et dikt og bygger videre på handlingen og karakterene fra den første *[[Jungelboken]]*.

Akkurat som i den første Jungelboken får vi møte menneskegutten Mowgli på hans reise gjennom jungelen som han har vokst opp i, men nå har han blitt en ungdom. 

## Referanser
André Gobert

**André Henri Gobert** (født 14. september 1890 i Paris, død 6. desember 1951 i Paris) var en fransk tennisspiller som deltok i de olympiske leker i 1912 i Stockholm. 

Gobert ble olympisk mester i tennis to ganger under OL 1912 i Stockholm. Han vant både single- og doubleturneringen innendørs. I singlefinalen beseiret han britiske Charles Dixon med 8-6, 6-4, 6.4. I doubleturnering spilte han i par med Maurice Germot, i finalen beseiret de det svenske paret Carl Kempe og Gunnar Setterwall med 3-1 i sett.

Gobert vant franske mesterskapet i single to ganger, 1911 og 1920.

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  **Gull** i tennis, single herrer innendørs 
* 1912  Stockholm -  **Gull** i tennis, double herrer innendørs (sammen med Maurice Germot)

## Grand Slam-titler
*  **[[French Open|Franske mesterskapet]]:** 
** Single menn 1911 (han beseiret Maurice Germot i finalen
** Single menn 1920 (han beseiret Max Décugis med 6-3, 3-6, 1-6, 6-2, 6-3 i finalen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rob de Castella

**Robert Francois de Castella** (født 27. februar 1957 i Melbourne) er en australsk tidligere friidrettsutøver, mest kjent for gullet på maraton i VM i friidrett 1983 i Helsingfors. Han var en av de store favorittene til å vinne maraton i Sommer-OL 1984 i Los Angeles, men da han etter om lag 33 kilometer roet ned tempoet for å få seg noe å drikke, ble han effektivt fraløpt da farten økte i teten, og han endte på en skuffende femteplass.

Castella hadde verdsrekorden på maraton fra 1981 til 1984 med tiden 2.08.18.

Han er utnevnt til medlem av Order of the British Empire.

## Annet
Han er kjent under kallenavnet «Deek» eller «Deeks». I en brann i Canberra i 2003 brant huset hans ned.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hydroprojekt

**Hydroprojekt** (russisk: Институт Гидропроект &ndash; *Institut Hidroprojekt*) er et russisk selskap for planlegging og design av demninger og kanaler. Hovedkontoret ligger i Moskva, med mange avdelinger rundt i landet. Hydroprojekt og dets forutgående institusjoner har hatt ansvar for planleggingen av de fleste vannkraftverk, irrigasjonskanaler og skipskanaler som er blitt bygget i Sovjetunionen og Russland siden 1930-tallet. De har også tegnet flere høyt profilerte prosjekter i utlandet.

## Historie
Dagens Hydroprojekt kan spore sin historie tilbake til planleggingsavdelingen for Moskvakanal-prosjektet på 1930-tallet, og *Trust Hydroelektrostroj* (russisk: Трест «Гидроэлектрострой»), som ble dannet 9. oktober 1930 for å koordinere byggingen av vannkraftverk i Sovjetunionen under dens første femårsplan. De to organisasjonene, som skiftet navn mange ganger i løpet av årene, ble slått sammen i 1962. De var først underlagt Innenriksdepartementet, men ble i 1950 lagt inn under Energidepartementet.

Noen av instituttets avdelinger, spesielt den i St. Petersburg (Leningrad), kjent som Lenhydroprojekt, har en ennå lengre forhistorie.

Fra 1990-tallet drives instituttet som et datterselskap av *[[Unified Energy System]]*, Russlands nasjonale elektrisitetsselskap.

## Kjente prosjekter
Blant de større prosjektene som Hydroprojekt har vært ansvarlige for i det tidligere Sovjetunionen er
de fleste vannkraftverkene i elvene Volga og Kama, de store kraftverkene i elvene Angara og Jenisej i Sibir, Toktoguldemningen i elva Naryn i Kirgisistan, og Nurek- og Rogun-prosjektene i Tadsjikistan, verdens to høyeste demninger. Blant kanalene de har designet er Moskvakanalen, Volga-Donkanalen og Volga-Østersjøkanalen.

Utenfor Sovjetunionen har Hydroprojekt tegnet blant annet Aswandammen i Egypt, Jenpeg-kraftverket i elva Nelson i Canada, Jernporten-prosjektet i Donau og Tehridammen i India.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Institute Hydroproject (russisk, engelsk)
Markus og Diana

:*For filmen fra 1996, se [[Markus og Diana (film)]]
***Markus og Diana : lyset fra Sirius*** er en [[barne- og ungdomsbok]] av [[Klaus Hagerup]]. Boken kom ut i [[1994]] på [[Aschehoug]] [[forlag]], og er den første boken om Markus. Den ble filmatisert i 1996.

Boken handler om en gutt som heter Markus Simonsen som er 13 år gammel, har sandfarget hår og svarte runde briller. Bestevennen hans heter Sigmund. Hobbyen til Markus er å samle på [[Autograf|autografer]]. Han skriver brev til kjendiser og ber om autografen deres. I brevene skriver han for eksempel at han er en idrettsutøver og at han blir tvunget til å dope seg. En dag bestemmer Markus seg for å skrive et brev til den norske Hollywood-stjernen Diana Mortensen, som senere i boka viser seg å egentlig hete Mette Mortensen.

== Film og hørespill ==

=== Film ===
I 1996 hadde filmen *Markus og Diana* premiere. Filmen var regissert av [[Svein Scharffenberg]].

=== Hørespill ===
I 2005 hadde et hørespill basert på Klaus Hagerups bok premiere på NRK Radio. Hørespillet var regissert av [[Line Rosvoll]]. Rollen som Markus ble spilt av [[Kim Haugen]], og Diana ble spilt av [[Ulrikke Døvigen]]. Den norske komponisten [[Kaada]] hadde skrevet musikk til hørespillet.

==== Rolleliste ====

* [[Kim Haugen]]: Markus
* [[Bjarte Hjelmeland]]: Sigmund
* [[Trond Brænne]]: Mons
* [[Linn Skåber]]: Ellen Christine
* [[Janne Formoe]]: Mona
* [[Ulrikke Døvigen]]: Diana
* [[Kai Remlov]] – hovmesteren
* [[Morten Røhrt]] – garderobevakten
* [[Gisken Armand]] – bibliotekar
* [[Ingar Helge Gimle]] – resepsjonist/kelner

== Oppfølgere ==
De andre bøkene om Markus heter *Markus og jentene* (1997), *Markus og den store fotballkjærligheten* (1999), *Markus og Sigmund* (2003), *Markus og karaokekongen* (2004) og *Markus er konge'' (2010). For alle Markus-bøkene fikk Klaus Hagerup Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris i 2004.

## Referanser
Hiromi Taniguchi

**Hiromi Taniguchi** (født 1960) er en japansk tidligere maratonløper. Han var på slutten av 1980-tallet og begynnelsen av 1990-tallet en av de beste maratonløperne i verden og vant blant annet Tokyo Maraton to ganger, samt London Maraton i 1987. Han ble verdensmester i maraton på hjemmebane i VM i friidrett 1991 i Tokyo.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Maurice Germot

**Maurice «Fifi» Germot** (født 17. november 1882 i Vichy Allier Frankrike, død 6. august 1958) var en fransk tennisspiller som deltok i de olympiske leker i 1912 i Stockholm og under Ekstralekene i 1906 i Athen. 

Germot ble olympisk mester i tennis under OL 1912 i Stockholm. Han vant doubleturneringen innendørs sammen med André Gobert. I finalen beseiret de det svenske paret Carl Kempe og Gunnar Setterwall med 3-1 i sett.

Germot vant franske mesterskapet i single tre ganger, 1905, 1906 og 1909. Germot deltok også på det franske Davis Cup-laget i 1905 og 1913–14 han spilte totalt sju kamper men vant kun en. 

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  **Gull** i tennis, double herrer innendørs (sammen med André Gobert)
* (1906  Paris -  **Gull** i tennis, single)
* (1906  Paris -  **Gull** i tennis, double)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Åsåker holdeplass

**Åsåker holdeplass** ligger mellom Røyken stasjon og Spikkestad stasjon som er endestasjonen for NSB rute L1, Lillestrøm - Oslo S -Asker - Spikkestad. Åsåker holdeplass ligger 36,07 kilometer fra Oslo S. Holdeplassen ble åpnet i 1959
Togene stoppet «ved behov» på Åsaker. Dette betydde at de kun stoppet på signal. Reisende som skulle av måtte derfor gi beskjed til konduktøren i god tid, mens reisende som ville gå på toget måtte sørge for å være godt synlig på plattformen når toget kom.

Holdeplassen ble lagt ned i desember 2012 i forbindelse med innføring av ny grunnrutemodell for jernbanetrafikken i Østlandsområdet.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker

|}
Steinberg stoppested

**Steinberg stoppested** er en jernbanestasjon i Drammen kommune i Buskerud fylke. Stasjonen på Steinberg langs Randsfjordbanen ble tatt i bruk i 1906. Stasjonen ligger 67&nbsp;km fra Oslo mellom Drammen og Hokksund, denne strekningen er i dag del av Sørlandsbanen.

Stasjonen var planlagt nedlagt i 2014 i forbindelse med innføring av ny grunnrutemodell for jernbanetrafikken i østlandsområdet. Nedleggelsen ble imidlertid stoppet grunnet store folkelige og politiske protester i oktober 2011, men i februar 2012 ble det kjent at stasjonen fortsatt skulle legges ned og at nedleggelsen ville bli fremskyndet til desember samme år. 27. september 2012 ble det likevel klart at Samferdselsdepartementet omgjorde vedtaket. I stedet ble det besluttet at Steinberg stasjon skal oppgraderes for å kunne ta imot NSB type 75, kjent under navnet «Flirt». Fra 14. september 2015 ble det innført prøveordning med stopp av alle tog på linje 12 Kongsberg - Oslo S - Gardermoen - Eidsvoll på Steinberg. Forut for dette ble stoppestedet oppgradert med nye plattformer i tre og en overgangsbru for fotgjengere.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Petronas

**Petronas**, eller **Petroliam Nasional Berhad**, er et statlig malaysisk oljeselskap. Det ble stiftet i 1974. Petronas er idag et internasjonalt oljeselskap, med virksomheter i hele verdikjeden, fra utvinning til salg gjennom bensinstasjoner. Hovedkontoret ligger i Petronas Towers i Kuala Lumpur.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Biltong

**Biltong**, også kalt **afrikansk pemmikan**, er en form for soltørket kjøtt som stammer fra Sør-Afrika og Namibia, der det var spesielt populært blant boerne som, når de bosatte seg i andre land, som Nederland, England, Australia og New Zealand, tok med seg denne mattradisjonen.

Det var vanlig å bruke kjøtt fra både sau og antilope til å lage biltong, men kjøtt av storfe og annet storvilt går også bra. I dag er det dessuten mer vanlig å tørke kjøttet i elektriske ovner enn i sola.


Fil:BiltongUKOven.jpg|Biltong som tørker i ovn
Fil:Sliced_Biltong.jpg
Fil:Biltong Somerset Mall.jpg
Fil:Biltongshop.jpg
Fil: Biltong for sale.jpg|Biltong til salgs i en butikkhylle i Johannesburg

## Se også
* Beskuit
* Pemmikan

## Referanser
Bramin

**Bramin**, eller **braman**, er i hinduismen en prest og medlem av den høyeste av de fire sosiale klassene, varna, i det gamle indiske samfunn.  Gjennom tidene er de blitt viktige bærere av indisk kultur, og braminer har utmerket seg både som politikere, diktere og lærde.

## Beskrivelse
Deres samfunnsmessige oppgave pleier gjerne å beskrives som prest, lærer (acharya) og skriftlærd, med ansvar for å gjennomføre ritualer i templene og ved for eksempel bryllup og med plikten og privilegiet å vidmaktholde og formedle kunnskapen om de hellige skrifter. De var de eneste som var fylt av den mystiske kraften brahman.

Langt ifra alle brahminer har aktivt fungert som prester; de har allerede fra gammelt av kunnet forsørge seg som jordbrukere, soldater eller handelsmenn, skjønt med visse restriksjoner om arbeidets renhet. I den tidlige hinduismen – frem til ca 300 f.Kr. – kunne også brahminske kvinner bli både prester og lærere, men deretter var det forbeholdt menn.

Selv om braminene klarte å overvinne faren som en stund truet dem fra buddhismen, ble deres maktgrunnlag rokket i samband med det muslimske og senere britiske herredømme i India. I dagens India har braminene derimot fre,deles innvirkning.

Det er braminene som utformet det indiske kastesystemet, og i teorien gjelder de fremdeles som den mest opphøyde kasten, som «guder på jorden». Mer spesifikt er braminene del av mange forskellige kaster, og arbeidet de gjør varierer sterkt.

År 2007 var cirka 5% av Indias innbyggere brahminer. Deres politiske representasjon var tidligere vesentlig sterkere enn deres befolkningsandel. Den har minsket kraftig fra sluitten av 1900-tallet, men er fortsatt høy: I år 2007 var 9,2% av representanmten i parlamentet (Lok Sabha) brahminer. Deres innflytelse vises også i utdannelse og besittelse av offentlige stillinger: Innen domstolsvesenet var det årene 1950-2000 47% av de ledende dommere som var brahminer. Statens aktive politikk for å fremme de lavere kastenes tilgang til offentlige stillinger har imidlertid innebåret at disse forholdene gradvis utjevnes. Økonomisk sett har brahminer i gjennomsnitt en bedre situasjon enn andre indere, men det betyr ikke at alle brahminer har god inntekt eller en gang trygge og sikre kår.

## Litteratur
* Gilles Chuyen: *Who is a Brahmin? The politics of identity in India*; Manohar Publ., New Delhi 2004; ISBN 81-7304603-4.
* Baldev Upadhyaya: *Kashi Ki Panditya Parampara*, Sharda Sansthan, Varanasi, 1985.
* Christopher Alan Bayly: *Rulers, Townsmen, and Bazaars: North Indian Society in the Age of British Expansion, 1770–1870*, Cambridge University Press, 1983.
* Anand A. Yang: *Bazaar India: Markets, Society, and the Colonial State in Bihar*, University of California Press, 1999.
* M. N. Srinivas: *Social Change in Modern India*, Orient Longman, Delhi, 1995.

## Fotnoter

## Referanser
Braai

Ordet **Braai** er afrikaans for «grilling» og er en utbredt grillmetode i Sør-Afrika, Botswana, Namibia, Zimbabwe og Zambia. Braai stammer opprinnelig fra afrikanderne, men har i ettertid også blitt utbredt blant andre afrikanske etniske grupper.