open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Club Xelajú MC

**Club Social y Deportivo Xelajú Mario Camposeco**, bedre kjent som **Xelajú MC** eller bare ***Xela*** er en fotballklubb fra Guatemala. Klubben spiller i *[[Liga Nacional de Guatemala|Liga Nacional]]*, Guatemalas eliteserie. Klubben holder til i Quetzaltenango, og spiller sine hjemmekamper på *[[Estadio Mario Camposeco]]*. De er den meste suksessrike klubben (i antall seriemesterskap) som ikke holder til i hovedstaden.

## History
Klubben ble stiftet i 1928 som ***Germania***, me skiftet navn til **ADIX** *(Asociación Deportiva Independiente de Xelajú)* 10 år etter. Klubben fikk da fargene med rød trøye og blå shorts, en kombinasjon de fortsatt har. Klubben ble omdøpt til **Xelajú Mario Camposeco** til ære for den lokal fotballspilleren Mario Camposeco, som var kaptein i klubben i 1940 og som hjalp klubben å vinne 10 sammenhengende titler i lokalserien i Quetzaltenango og som fremdeles var aktiv spiller da han døde i en flyulykke i 1951.

*Superchivos* har blitt seriemestre fem ganger, først i 1961/62, igjen i 1980, for tredje gang i 1995/96, en fjerde gang i 2006/07 sesongen og en femte gang i 2011/2012. Xelajú har vunnet Copa Centenario en gang, i 1972/73. I 2007 slo laget ut fem ganger regjerende mester Municipal i semifinalen i Clausura, og nådde sin første finale siden innføringen av *Apertura*/*Clausura*-formatet. De møtte Deportivo Marquense i finalen der de tapte den den første kampen 0-1 og vant den andre kampen 4-1, og med 4-2 sammenlagt vant laget sitt fjerde mesterskap. Det var første gang siden 1980 at to lag fra utenfor Guatemala by ble både nummer 1 og 2.

## Kjente tidligere spillere
*  Sergio Anaya *(Spiss)* (1959-1966)
*  Mario Camposeco *(Spiss)* (1942-1951)
*  Jhonny Cubero *(Spiss)* (2005-2010)
*  Fernando Patterson *(Keeper)* (1996-2008)
*  Jorge Suárez *(Keeper)* (1981-??)

## Tidligere trenere

*  Roberto Chávez Lizano (1961-1962) 
*  Aníbal Villagrán (1963)
*  Asisclo Sáenz (1963-1964)
*  Ferenc Meszaros (1966)
*  Arnoldo Camposeco (1972-1973)
*  Sergio Anaya (1978)
*  Calos Javier Mascaró (1980)
*  Orlando de León (1981)
*  Marvin Rodríguez (1996)
*  Walter Claverí (2000)
*  Camilo Aguilar (2001)
*  Edwin Pavón (2004)
*  Luis da Costa (2005-2006)
*  Carlos Jurado (2007)
*  Gabriel Castillo (2008-09)
*  Alberto Jorge (2009-2010)
*  Horacio Cordero (2010)
*  Francisco Lobato (2010)
*  Gustavo Adolfo Cifuentes (2010)
*  Hernán Medford (2011-)

## Meritter
* **[[Liga Nacional de Fútbol de Guatemala]]**: 6
::1962, 1980, 1996, 2007 Clausura, 2012 Clausura, 2023 Clausura
* **[[Copa de Guatemala]]**: 3
::1963, 1973, 2010

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Green Hornet

***The Green Hornet*** er en amerikansk actionkomedie og kriminalfilm fra 2011. Filmen er regissert av Michel Gondry, og har Seth Rogen, Jay Chou, Cameron Diaz og Christoph Waltz i hovedrollene.

## Handling
James Reid (Tom Wilkinson) eier en stor avis i Los Angeles. Så dør han plutselig, lenge før sønnen og arvingen Britt (Seth Rogen) er voksen nok for oppgaven det er å ta over avisen. Men den festglade latsabben Britt bestemmer seg for å endre livsstil som en følge av James' død, og slår seg sammen med farens sjåfør Kato (Jay Chou), som også er kung fu-ekspert, for å bli superhelt. De gjør imidlertid sin egen vri på det; de poserer som skurker for å kunne infiltrere mafialigaen. Britt blir kjent som *The Green Hornet*.

Det går ikke lenge før Kato er lei av at Britt tar all æren for arbeidet de gjør, og det gjør ikke ting mindre komplisert at de begge er interesserte i et romantisk forhold med Britts assistent, Lenore Case (Cameron Diaz). Men de må legge uenighetene til side for å prøve å stoppe mafiabossen Chudnofsky (Christoph Waltz).

## Rolleliste
* Seth Rogen i rollen som Reid / The Green Hornet
* Jay Chou i rollen som Kato
* Cameron Diaz i rollen som Lenore Case
* Tom Wilkinson i rollen som James Reid
* Christoph Waltz i rollen som Chudnofsky
* David Harbour i rollen som D.A. Frank Scanlon
* Edward James Olmos i rollen som Mike Axford
* Jamie Harris i rollen som Popeye
* Chad Coleman i rollen som Chili
* Edward Furlong i rollen som Tupper
* Analeigh Tipton i rollen som Ana Lee
* Joshua Erenberg i rollen som Young Britt
* James Franco i rollen som Danny Crystal Cleer

## Eksterne lenker
* 
*
Storsjöyran

**Storsjöyran**, også kjent som bare **Yran**, er en av Sveriges eldste byfestivaler med aner tilbake til 1963. Storsjöyran ble den første musikkfestivalen i Sverige med konseptet med scener og restauranger uppbyggde midt i et bysentrum.

## Artister som har besøkt Yran

 
 
### Internationale artister
* Amy Macdonald
* All Saints
* Anouk
* BB King
* Blondie
* Bryan Adams
* Buck 65
* Buddy Guy
* Buzzcocks
* Clarence Clemons
* Clarence Gatemouth Brown
* Crash Test Dummies
* Dropkick Murphys
* Ed Harcourt
* Electric Eel Shock
* Iggy Pop
* Inner Circle
* Justice
* Josh Rouse
* Kaizers Orchestra
* Kings Of Leon
* Kris Kristofferson
* Lady Gaga
* Leningrad Cowboys
* Melanie C
* Motörhead
* Phoenix
* Pet Shop Boys
* Pulp
* Saint Etienne
* Sarah Blasko
* Siouxsie And The Banshees
* Skunk Anansie
* Starsailor
* Suede
* Taraf de Haidouks
* Teenage Fanclub
* Texas
* The Corrs
* The Darkness
* The Jayhawks
* The Mission
* The Pretenders
* Turbonegro
* The Pipettes

### Svenske artister
* AC4
* Antiloop
* Adam Tensta
* Babian (musikkgruppe)
* Caesars
* Charta 77
* Dark Tranquillity
* Darin
* Dismember
* Entombed
* Fjärde Världen
* Hoffmaestro & Chraa
* Håkan Hellström
* Imperiet
* Infinite Mass
* Industri Royal
* Johnossi
* Ken Ring
* Kent (band)
* Kristian Anttila
* Lisa Miskovsky
* Looptroop
* Hammerfall
* Hardcore Superstar
* Laleh
* Lars Winnerbäck
* Lena Philipsson
* Magnus Uggla
* Mando Diao
* In Flames
* Millencolin
* Moneybrother
* Markus Krunegård
* Maskinen
* Mange Schmidt
* Motorhomes
* Neneh Cherry
* Neverstore
* Nordman
* Oskar Linnros
* Refused
* Sahara Hotnights
* Sator
* Snook
* Sabaton
* Sugarplum Fairy
* Teddybears(STHLM)
* Timo Räisänen
* Titiyo
* The Animal Five
* The Ark
* The Cardigans
* The Haunted
* The Hellacopters
* The Hives
* The Sounds
* The Soundtrack of Our Lives
* Weeping Willows
* Ulf Lundell
* Takida
* Timbuktu
* Thåström
* Tiger Lou

## Se også
* Östersund
* Jemtland
* Ewert Ljusberg
* Republikken Jemtland

## Eksterne lenker
* 
* Storsjöyrans webside
* YranTV.se - Webtvfönstret till festivalens evenemang och vimmel för dig som inte kan närvara
Asahi Shimbun

***Asahi Shimbun*** (朝日新聞; *Asahi Shinbun*) er en av de tre største japanske dagsavisene. De andre er *[[Yomiuri Shimbun]]* og *[[Mainichi Shimbun]]*. Avisen har et morgenopplag på 5,57 millioner og et kveldsopplag på 1,71 millioner.

Avisne anses for å være liberal eller venstreorientert.

Avisen ble grunnlagt i Osaka i 1879 og senere utvidet til Tokyo i 1888.

## Galleri

Fil:Japanese Asahi Shimbun Tokyo head office.jpg|Kontoret i Tokyo
Fil:Osaka Asahi Shimbun Bldgs 20120429-001.jpg|Kontoret i Osaka


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Asahis engelskspråklige nettutgave
The Japan Times

***The Japan Times*** er en engelsksproglig dagsavis i Japan med redaksjon i bydelen Minato i Tokyo. I 2013 lå det daglige opplaget på  avisen hadde dermed et lite forsprang på sine hovedkonkurrenter, ''International Herald Tribune/Asahi'' og ''Daily Yomiuri''.

Avisens motto er «*All the news without fear or favor*». Blant avisens lesere var det i 1998 om lag 50 % japanere og 50 % utlendinger. Per oktober 2016 koster avisen 210 yen fra mandag til lørdag, og 260 yen på søndager.

Den første utgaven, med seks sider, utkom den 22. mars 1897. I 1918 ingikk avisen med *The Japan Mail*, som også var engelsksproglig, og ble derefter utgitt under tittelen *The Japan Times and Mail*. Fra 1940, efter fusjonering med *Japan Advertiser* fra Tokyo og *Japan Chronicle* fra Kōbe, utkom avisen med tittelen *The Japan Times & Advertiser*. I januar 1943 skjedde det enda en navneendring i *Nippon Times*; i juli 1956 tok avisen tilbake sitt gamle navn. I 1989 ble det nåværende hovedkvarteret i Shibaura ferdigstilt.

*The Japan Times* ble utgitt av aksjeselskapet med samme navn (, *[[kabushiki-gaisha]] japan taimuzu*), som siden 1996 har tilhørt plastikkprodusenten K.K. Nifco. Yukiko Ogasawara er president og ledende direktør (*torishimariyaku-shachō*), mens Toshiaki Ogasawara er styreleder og redaktør. Ved siden av dagsavisen publiserer selskapet også de ukentlige publikasjonene *The Japan Times Weekly* og den tosproglige *Shūkan ST*, så vel som engelske og japanske bøker. Selskapet har omtrent 160 ansatte.

Etter 2013 het avisen *The Japan Times/The International New York Times*, og siden oktober 2016 heter avisen fra mandag til lørdag *The Japan Times/The New York Times*, og på søndager *The Japan Times on Sunday*.
## Referanser


## Eksterne lenker
* Generelle opplysninger (engelsk)
* Offisielt nettsted og nettutgave (engelsk, delvis japansk)
Vitenskapsåret 1797

__NOTOC__
## [[Kjemi]]
*Louis Vauquelin oppdager grunnstoffet beryllium i mineralet beryll.
* Smithson Tennant demonstrerer at diamant er en rein form av karbon.

## [[Matematikk]]
* Lagrange utgir *Théorie des fonctions analytiques*.
## [[Zoologi]]
* Thomas Bewick publiserer det første bindet av *History of British Birds*.

## Prisvinnere
*Copleymedaljen: ikke utdelt

## Fødsler

* 14. januar - Wilhelm Beer, tysk astronom (død 1850)
* 29. mars - Immanuel Ilmoni, finsk lege (død 1856)
* 27. april - Jean Victoire Audouin, fransk zoolog (død 1841)
* 29. april - George Don, skotsk botaniker (død 1856)
* 30. mai - Carl Friedrich Naumann, tysk mineralog og geolog (død 1873)
* 14. juli - James Scott Bowerbank, britisk paleontolog (død 1877)
* 14. november - Charles Lyell, skotsk geolog (død 1875)
* 3. desember - Andrew Smith, britisk militærlege, oppdagelsesreisende og zoolog (død 1872)
* 17. desember - Joseph Henry, amerikansk fysiker og ingeniør (død 1878)

## Dødsfall
* 26. mars - James Hutton, skotsk geolog (født 1726)
* 13. juni - Samuel-Auguste Tissot, sveitsisk lege (født 1728)
* 29. august - Joseph Wright, engelsk kunstmaler av vitenskapelige tema (født 1734)

## Bildegalleri

Carl_Gustaf_Mannerheim.jpg|Carl Gustaf von Mannerheim(1797–1854)


## Referanser
Accepted

***Accepted*** er en amerikansk komedie fra 2006. Filmen er regissert av Steve Pink, og har Justin Long, Jonah Hill og Blake Lively i noen av hovedrollene.

## Handling
Bartleby Gaines (Justin Long) gjorde det ikke særlig bra på high school, og har derfor fått avslag på samtlige collegesøknader han har sendt. For å ikke skuffe foreldrene bestemmer han seg derfor for å starte sitt eget college, South Harmond Institute of Technology (S.H.I.T.), sammen med vennene Sherman (Jonah Hill), Glen (Adam Herschman), Hands (Columbus Short) og Rory (Maria Thayer), som også fikk sine søknader avslått. De leier et nedlagt sinnssykehus i South Harmon, og har ingen lærere eller offisielle fag.

Skolen blir på grunn av sine lave søknadskrav svært populær, og vennegjengen må jobbe hardt for å holde på løgnen, særlig siden det finnes krefter som ikke vil ha skolen gående.

## Rolleliste
* Justin Long i rollen som Bartleby Gaines
* Jonah Hill i rollen som Sherman Schrader
* Adam Herschman i rollen som Glen
* Columbus Short i rollen som Daryl 'Hands' Holloway
* Maria Thayer i rollen som Rory Thayer
* Lewis Black i rollen som Ben Lewis
* Blake Lively i rollen som Monica Moreland
* Mark Derwin i rollen som Jack Gaines
* Ann Cusack i rollen som Diane Gaines
* Hannah Marks i rollen som Lizzie Gaines
* Robin Taylor i rollen som Abernathy Darwin Dunlap
* Sam Horrigan i rollen som Mike Welsh
* Joe Hursley i rollen som Maurice / The Ringers
* Jeremy Howard i rollen som Freaky Student
* Anthony Heald i rollen som Dean Richard Van Horne
* Travis Van Winkle i rollen som Hoyt Ambrose
* Kaitlin Doubleday i rollen som Gwynn
* Diora Baird i rollen som Kiki
* Ross Patterson i rollen som Mike McNaughton
* Artie Baxter i rollen som Mike Chambers
* Kellan Lutz i rollen som Dwayne
* Brendan Miller i rollen som Wayne
* Matt Noble i rollen som Big Larry
* Jim O'Heir i rollen som Mr. Schrader
* Darcy Shean i rollen som Mrs. Schrader
* Ned Schmidtke i rollen som Dr. J. Alexander
* Tim Bagley i rollen som Vice Principal Matthews

## Eksterne lenker
* 
*
Michael Shannon

**Michael Corbett Shannon** (født 7. august 1974 i Lexington i Kentucky) er en amerikansk skuespiller.

Shannon er kjent for sine roller i filmene *[[Revolutionary Road]]* (2008) og *[[Take Shelter]]* (2011), samt TV-serien *[[Boardwalk Empire]]*. Han har også spilt i en rekke andre kjente filmer, som *[[Pearl Harbor]]* (2001), *[[Vanilla Sky]]* (2001), *[[8 Mile]]* (2002), *[[Bad Boys II]]* (2003), *[[Bad Lieutenant: Port of Call - New Orleans]]* (2009), *[[The Runaways (film)|The Runaways]]* (2010), *[[Jonah Hex]]* (2010), *[[Machine Gun Preacher]]* (2011) og Knives out (2019) 

Shannon spilte general Zod i Supermann-filmen *[[Man of Steel]]* (2013).

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Henry Cavill

**Henry William Dalgliesh Cavill** (født 1983) er en britisk skuespiller.

Cavill spilte rollen som Supermann i *[[Man of Steel]]* (2013), samt senere filmer basert på DC-universet. Cavill har siden 2019 spilt rollen som Geralt of Rivia i *[[The Witcher]]*. Han portretterte også Charles Brandon i TV-serien *[[The Tudors]]* i fire sesonger. Han har i tillegg spilt i filmer som *[[Greven av Monte Cristo (film, 2002)|Greven av Monte Cristo]]* (2002), *[[Stardust]]* (2007) og *[[Immortals]]* (2011).

## Utvalgt filmografi
* 2020 – *[[Enola Holmes]]* – Sherlock Holmes
* 2018 – *[[Night Hunter (film)|Night Hunter]]* – Lt. Walter Marshall
* 2018 – **' – August Walker / John Lark
* [[2017]] – ''[[Sand Castle (film)|Sand Castle]]'' – Cpt. Syverson
* [[2017]] – ''[[Justice League]]'' – Clark Kent / Superman
* [[2016]] – ''[[Batman v Superman: Dawn of Justice]]'' – Clark Kent / Superman
* [[2015]] – ''[[The Man from U.N.C.L.E. (2015)|The Man from U.N.C.L.E.]]'' – Napoleon Solo
* [[2013]] – ''[[Man of Steel]]'' – Clark Kent / Superman
* [[2012]] – ''[[The Cold Light of Day]]'' – Will Shaw
* [[2011]] – ''[[Immortals]]'' – Theseus
* [[2009]] – ''[[Whatever Works]]'' – Randy
* [[2009]] – ''[[Town Creek]]'' – Evan Marshall
* [[2007]] – ''[[Stardust]]'' – Humphrey
* [[2007]] – ''[[Red Riding Hood (2007)|Red Riding Hood]]'' – The Hunter
* [[2006]] – ''[[Tristan & Isolde]]'' – Melot
* [[2005]] – **' – Mike
* 2003 – *[[I Capture the Castle]]* – Stephen Colley
* 2002 – *[[Greven av Monte Cristo (film, 2002)|Greven av Monte Cristo]]* – Albert Mondego
* 2001 – *[[Laguna (film)|Laguna]]* – Thomas Aprea

### Fjernsyn
* 2019–2021 – *[[The Witcher (TV-serie)|The Witcher]]* – Geralt of Rivia
* 2007–2010 – *[[The Tudors]]* – Charles Brandon (38 episoder)
* 2003 – *[[Mord og mysterier]]* – Simon Mayfield (1 episode)
* 2002 – *[[Goodbye, Mr. Chips]]* – Soldier Colley (TV-film)
* 2002 – *[[The Inspector Lynley Mysteries]]* – Chas Quilter (1 episode)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Myla

**Myla** (russisk: Мыла) er ei elv i republikken Komi i Russland. Den er ei høyre sideelv til Tsilma og er 186 kilometer lang, med et nedbørfelt på .

Elva har utspring på Timanhøydene, nordvest i republikken Komi og nær grensa til Arkhangelsk oblast. Den renner først mot øst, men snur så nordover. Elveløpet er svært svingete og meanderende. Det ligger flere landsbyer langs elva. Myla munner ut i Tsilma fem kilometer nedstrøms landsbyen Myla. De største sideelvene er Verkhnjaja Valsa («Øvre Valsa») og Kamennaja Valsa («Steinete Valsa»), som begge kommer fra vest (venstre). 

Vannføringen i elva kommer for det meste fra snø. Den er islagt fra november til begynnelsen av mai.

Elva er farbar med kano. Det ble tidligere drevet tømmerfløting på elva.

## Referanser
International Association of Ryukyuan and Okinawan Studies

**International Association of Ryukyuan and Okinawan Studies** (IAROS) er en internasjonal forening for forskere som studerer sproget, kulturen og historien til Ryukyuøyene (i dag prefekturet Okinawa og deler av Kagoshima). 

*IAROS* ble grunnlagt i 2006 ved den femte internasjonale konferansen for Okinawa-studier ved Universitetet i Venezia. Blant grunnleggerne finnes det forskere fra Okinawa, andre steder i Japan, Folkerepublikken Kina, USA, Australia, samt Europa.

## Eksterne lenker
*
Yomiuri Shimbun

**Yomiuri Shimbun** (japansk , i tittelen ) er en japansk dagsavis med redaksjonslokaler i Tokyo. Det har blitt antatt at avisen har verdens største opplag.

Avisen utkommer i en morgenutgave (opplag: ca. ) og i en kveldsutgave (opplag: ca. ). Sammenlagt har avisen om lag  lesere hver dag.

Den engelsksproglige utgaven, **The Japan News**, hadde per november 2019 et opplag på omtrent 17 000. 

Avisens forlag har siden 1949 årlig utgitt Yomiuri-litteraturprisen.

## Politisk ståsted
Avisen er politisk konservativ. Blant annet applauderte Yomiuri Shimbun fjerningen av tekstpassasjer om tvangsprostituerte og Nanjingmassakren fra japanske skolebøker.

Yomiuri Shimbun støtter åpent Det liberaldemokratiske parti.

## Historie

Avisforlaget Nisshusha etablerte Yomiuri i 1876 som en liten dagsavis. I løpet av 1880- og 1890-årene ble avisen kjent for sine utgivelser av literære verker, som for eksempel fra forfatteren Ozaki Koyo. I 1924 tok Shoriki Matsutaro over som firmaets direktør. Han innførte sensasjonsjournalistikk og et fullsides radioprogram. Avisens tyngdepunkt ble flyttet i retning alminnelig reportasje, hovedsakelig for lesere bosatt i Tokyo. I 1941 hadde avisen det største opplaget av alle Tokyos aviser. I 1942 slo Yomiuri seg sammen med Hochi Shimbun og har siden den gang gått under navnet Yomiuri Hochi.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Verena Becker

**Verena Becker** (født 1952) er en forhenværende tysk terrorist og medlem av Rote Armee Fraktion, den såkalte Baader-Meinhof-gruppen. Hun er dømt for flere terrorattentater, blant annet et bombeanslag på en yacht&shy;klubb i 1972, et væpnet angrep på to politimenn og medvirkning til drapet på landets riksadvokat Siegfried Buback i 1977. Den siste domfellelsen fant sted i juli 2012, altså 35 år efter selve drapet.

## Referanser
Thorvald Beyer

**Thorvald von Krogh Beyer** (født 11. august 1858 i Bergen, død 6. mai 1931 i Bergen) var en norsk bokhandler og forretningsmann. 

Beyer overtok F. Beyer bokhandel  i Bergen etter sin far Fredrik Stocfleth von Krogh Beyer (1827–1903). I 1890 startet han turistbyrå og etablerte filialer i flere byer i Norge. F. Beyers turistbyrå ble i 1916 slått sammen med Bennetts Reisebureau.

Beyer var fra 1903 til 1913 visekonsul for USA.

Beyer ble i 1889/90 dekorert med den prøyssiske Kroneordenen av keiser Vilhelm II av Tyskland for å ha lagt til rette for keiserens første reise i Norge. Beyer var også med på reisen som gikk over Folgefonna, Sogn og Nordfjord før ferden gikk til Trondheim og videre derfra til Nordland for å se hvalfangst. Reisen varte i fem uker og ble utgitt i bokform, først på tysk og så i norsk oversettelse.

Av Thailand ble Beyer dekorert med 3. klasse av Den hvite elefants orden.

Thorvald Beyer var gift med Magdalene Tiedemann (1866–1946) fra Hamburg.

## Referanser
Dinan

**Dinan** er en by og kommune i departementet Côtes-d'Armor i regionen Bretagne nordvest i Frankrike. Kommunen er *[[sous-préfecture]]* (underprefektur) i departementet og har om lag  innbyggere.

Byen er en av de flotteste byene i Frankrike med bymurer rundt, og er bygd i ei åsside ovenfor elva Rance.

Av attraksjoner i Dinan finnes Jacobins teater fra 1224, den rikt ornamenterte og gotiske kirka St. Malo, den romanske basilikaen St. Savoiour, hertuginne Anne sitt tårn og Château de Dinan.
__NOTOC__
## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Dinan***


ImageSize  = width:350 height:200
PlotArea   = left:50 right:20 top:25 bottom:30
TimeAxis   = orientation:vertical 
AlignBars  = late
Colors = 
  id:linegrey2 value:gray(0.9)
  id:linegrey value:gray(0.7)
  id:cobar value:rgb(0.2,0.7,0.8)
  id:cobar2 value:rgb(0.6,0.9,0.6)
DateFormat = yyyy
Period     = from:0 till:15000
ScaleMajor = unit:year increment:2000 start:0 gridcolor:linegrey
PlotData =
  color:cobar width:19 align:left
  bar:1968 from:0 till:13137
  bar:1975 from:0 till:13448
  bar:1982 from:0 till:12452
  bar:1990 from:0 till:11809
  bar:1999 from:0 till:10967
  bar:2008 from:0 till:10953
PlotData=
  textcolor:black fontsize:S
  bar:1968 at: 13137 text: 13137 shift:(-17,5)
  bar:1975 at: 13448 text: 13448 shift:(-17,5)
  bar:1982 at: 12452 text: 12452 shift:(-17,5)
  bar:1990 at: 11809 text: 11809 shift:(-17,5)
  bar:1999 at: 10967 text: 10967 shift:(-17,5)
  bar:2008 at: 10953 text: 10953 shift:(-17,5)


Referanse:INSEE

## Sport
Edvald Boasson Hagen vant den sjette (lengste) etappen av Tour de France 2011, Dinan–Lisieux, og Thor Hushovd kom på tredjeplass.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Wait ’til My Bobby Gets Home

**«Wait ’til My Bobby Gets Home»** er en amerikansk popsang, skrevet av Jeff Barry, Ellie Greenwich og Phil Spector.

Darlene Love spilte inn sangen. Den ble utgitt på singlen Philles 114 7. september 1963.

## Musikal
«Wait ’til My Bobby Gets Home» er med i musikalen *Leader of the Pack*.

## Svensk versjon
Den svenske tittelen er «Vänta tills jag kommer igen».

### Innspilling
*Nilla. Utgitt på EP-platen Polydor EPH&nbsp;10820 i 1963.

## Listeplassering
Loves versjon lå som # 26 på Billboard Hot 100-listen.
Movistar

**Movistar** er en spansk mobiloperatør som eies av Telefónica. Selskapet opererer i Spania og mange latinamerikanske land. Det er den største mobiloperatøren i Spania med 22 millioner kunder og en markedsandel på nærmere 42 prosent.

Movistar-navnet har vært i bruk i Spania siden lanseringen av GSM i 1995. Varemerket ble globalt da Telefónica i 2005 kjøpte BellSouths mobilvirksomhet i Sør-Amerika.

## Eksterne lenker
*
My Heart Has a Mind of Its Own

**«My Heart Has a Mind of Its Own»** er en amerikansk sang, skrevet av  Howard Greenfield og Jack Keller. Den ble en # 1-hit for Connie Francis i 1960.

## Hit i 1960
Francis spilte inn «My Heart Has a Mind of Its Own» i studioet, Radio Recorders, in Hollywood CA under tre forskjellige sessioner 9., 25. og 31. juli 1960 med Jesse Kaye og Arnold Maxin som produsenter. Gus Levene var arrangør og dirigerte orkesteret. Musikerne innbefattet Art Kaplan på saksofon.

Flere opptak fra disse sessionene er fremdeles bevart. Den opprinnelige singlen MGM K&nbsp;12923 brukte Take 49 (innspilt 31. juli 1960), men to uker inne i utgivelsesforløpet ble denne erstattet av Take 37 (innspilt 25. juli 1960), etter ønske fra Francis og sangens opphavspersoner. 

«My Heart Has a Mind of Its Own» ble Francis' andre sammenhengende A-side som toppet Billboard Hot 100-listen og nådde førsteplassen på listen fra 26. september og beholdt plassen følgende uke. Singlen markerte også Francis' siste tilstedeværelse på R&B-listen som # 11.

I Storbritannia lå «My Heart Has a Mind of Its Own» som # 3.

18. oktober 1960 spilte Francis inn en tyskspråklig versjon med tittelen «Mein Herz weiß genau, was es will», som var uutgitt til 1988.

## Nyinnspillinger
I motsetning til Francis' foregående # 1-hit «Everybody's Somebody's Fool» ble ikke «My Heart Has a Mind of Its Own» en C&W crossover hit for Francis selv, men sangen ble deretter spilt inn av flere høyt profilerte kvinnelige countrysanger. Det begynte med Connie Smith på hennes LP-album *[[Downtown Country]]* (1966). In 1971 ble Smiths versjon tatt med på en samleplate med tittelen *[[My Heart Has a Mind of Its Own (album)|My Heart Has a Mind of Its Own]]*. 

Den mest suksessfulle countryversjonen var med Susan Raye i 1072. Den nådde Billboards Top 10 Country Singles-liste.

Debby Boone fikk en noe mindre suksessfull hit med sangen i 1979. Den lå som høyest på en 11.-plass.

«My Heart Has a Mind of Its Own» ble spilt inn Reba McEntire i begynnelsen av hennes karriere. Denne versjonen ble først utgitt på samlingen *[[Oklahoma Girl]]* (1994)

«My Heart Has a Mind of Its Own» var også én av flere popklassiske hits, som Sandy Posey gjorde coverversjoner av på CD-albumet, *[[One Fine Day]]*, som markerede Poseys tilbakevenden til hennes countrypolitanske røtter. Albumet inneholder også nyinnspillinger av Francis' «Who's Sorry Now?» og «My Happiness».
Porrentruy

**Porrentruy** (tysk *Pruntrut*) er en sveitsisk kommune og hovedstaden i distriktet med samme navn i kantonen Jura.

Kommunen ligger på begge sider av elva Allaine i Ajoie ved foten av Jurafjellene i nord.
 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
8. etappe av Tour de France 2012

**Åttende etappe av [[Tour de France 2012]]** er en 157,5 km lang kupert etappe. Den blir kjørt søndag den 8. juli fra Belfort til Porrentruy. Etappen har sju klatringer, en av kategori fire, en Kategori 3, fire av andre Kategori og en av første Kategori.

Etappen har en meget kupert profil. Den fører til sør, øst, og til slutt i en nordvestlig retning gjennom Territoire de Belfort og de ​​sveitsiske kantonene Jura og Bern. I Sochaux (320 m) kommer kjørerne inn i fransk Jura-regionen. Det er tre stigninger, nemlig Bondeval (499 m), Passage de la Douleur (806 m) og Maison-Rouge (784 m). I Goumois (493 m) er Doubs kors, som danner grensen mot Sveits.
På sveitsisk jord er det i utgangspunktet bratt fra dalen mellom Doubs til Saignelegier (979 m), en annen fjelletappe. Kort tid etterpå i Le Bémont hjelpestasjon. Etter passering av Glovelier (515 m) og fjellene klassifisering i Saulcy (928 m) i Les Genevez (1046 m) er det en mellomliggende sprint. Det fortsetter på Moutier (535 meter) tilbake til Glovelier. I Côte de la Caquerelle (834 m) er Saint-Ursanne (440 m). Skråningen derfra til den siste stigningen, Col de la Croix (789) er opptil 17% bratt. Bratt hellende, da det meste flatt terreng, når rytterne endelig målet i Porrentruy (434 m).

## Poeng- og klatrespurter

### 1. klatrespurt (Côte de Bondeval)
4. kategori stigning på Côte de Bondeval, etter 20 km (499 m; 4,4 km à 3,9 %)

### 2. klatrespurt (Côte du Passage de la Douleur)
3. kategori stigning på Côte du Passage de la Douleur, etter 32 km (806 m; 3,8 km à 6,4 %)

### 3. klatrespurt (Côte de Maison-Rouge)
2. kategori stigning på Côte de Maison-Rouge, etter 50 km (784 m; 7,9 km à 5 %)

### 4. klatrespurt (Côte de Saignelégier)
2. kategori stigning på Côte de Saignelégier, etter 73 km (979 m; 7,8 km à 6,1 %)

 
### 5. klatrespurt (Côte de Saulcy)
2. kategori stigning på Côte de Saulcy, etter 97 km (928 m; 4,6 km à 8,6 %)

### Poengspurt (Les Genevez)
Etter 107 km

### 6. klatrespurt (Côte de la Caquerelle)
2. kategori stigning på Côte de la Caquerelle, etter 130,5 km (834 m; 4,3 km à 7,6 %)

### 7. klatrespurt (Col de la Croix)
1. kategori stigning på Col de la Croix, etter 141,5 km (789 m; 3,7 km à 9,2 %)

## Målgang

## Manglende ryttere
* **31**  Samuel Sánchez (EUS) brøt.
* **39**  Gorka Verdugo (EUS) brøt.
* **214**  Johannes Fröhlinger (ARG) starter ikke.

## Eksterne lenker
* Etappeside på Letour.fr
Eric Verdonk

**Eric Franciscus Maria Verdonk** (1959–2020) var en roer fra New Zealand av nederlandsk opphav, som vant bronsemedalje under OL i 1988. Han gjentok nesten dette under OL i 1992 da han kom på en tett fjerdeplass. Under Samveldelekene i 1986 i Edinburgh tok han også bronsemedaljen i et løp vunnet av rolegenden Steve Redgrave. Hans beste innsats i VM i roing var en tredjeplass.

## OL-medaljer
* 1988  Seoul –  Bronse i singelsculler, menn  New Zealand

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Romaklubben

**Romaklubben** (engelsk: *The Club of Rome*) er en global tankesmie grunnlagt i april 1968 ved Accademia Nazionale dei Lincei i Roma. Det var i denne klubbens regi at man utgav boken *[[Hvor går grensen?]]* i 1972. Den var finansiert av Volkswagen-fabrikkene og forfattet av mange av klubbens medlemmer, men redigert av Donella Meadows, Dennis Meadows, Jørgen Randers og flere andre.

I boken ble det analysert hvordan faktorer som befolkningstall, industriproduksjon, miljøforurensning, matvareproduksjon og forbruket av naturressurser kan endres. Boken ble oppfattet som meget provoserende da den utkom, men den har allikevel solgt i over ni millioner eksemplarer, og er oversatt til 29 språk.

Siden 2008 har Romaklubben fungert som en ikke-statlig organisasjon med sete i Winterthur i Sveits.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alessandro François

**Alessandro François** (født 1796 i Firenze, død 1857 samme sted) var en italiensk kunsthistoriker og arkeolog. Han er kjent for to funn som bærer hans navn : 
* *[[Françoisvasen]]* (*Vaso François*),
* *[[Tombe François' gravsted]]* (*Tomba François*).

## Biografi
I 1825 ble Francis Alessandro valgt til å lede utgravningene av etruskiske områder, først i Cosa i 1828, deretter i Cortona i 1843.

Han arbeidet også ved  Volterra, Fiesole, Vetulonia, Populonia, Chiusi og Vulci.
François gjorde sine første funn i 1844 med fragmenter av * [[Svartfigurvaser|svartfigur]]er* i *Fonte Rotelle*, nær Chiusi i nærheten av flere gravesteder.

Arkeologen Arcangelo Michele Migliarini (1779-1865), oppmuntret ham og François fant fem fragmenter til i 1845 som Vincenzo Monni og Giovan Gualberto Franceschi rekonstruert til en vase som raskt ble kjent som *[[François' vase]]*. Vasen ble kjøpt av storhertugen av  Toscana Leopold II i 1846 til Uffizi.

Sammen med epigrafikeren Adolphe Noël des Vergers (1805-1867) skapte han ett eget arkeologisk selskap som hadde som formål å gjøre oppdagelser og i 1857 etter å han vendt seg til den franske regjeringen, ble en etruskisk grav fra 4. århundre f.Kr. funnet nær Vulci og dette har siden blitt kalt *[[François' gravsted]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Alessandro François hos dictionaryofarthistorians.org (engelsk)
Tampere Philharmonic Orchestra

**Tampere Philharmonic Orchestra** (på finsk:*Tampere Filharmonia*) er et finsk orkester fra Tammerfors, Finland.  Orkesteret ble grunnlagt i 1930, og har siden 1947 blitt finansiert av kommunen i Tammerfors. For tiden har orkesteret tilholdssted i Tampere Hall, samarbeider med Tammerfors-operaen og Tammerfors-balleten, og deltar regelmessig i *Tampere Biennale musikkfestival*.  

I 1929 vedtok Tammerfors musikkstyre å etablere et lokalt orkester, og betrodde oppgaven med å samle musikerne til Elias Kiianmies, som ble orkesterets første sjefdirigent.  Ensemblet ble første kalt *Tampereen Orkesteri* bestod av 34 musikere og avholdt sin urpremiere 6. januar 1930 i Tammerfors rådhus. Våren 1932 ble Eero Kosonen sjefsdirigent for orkesteret, og holdt stillingen for en post 37 år. I 1947 tok kommunen over orkesteret, døpe det *Tampereen Kaupunginorkesteri* (Tammerfors byorkester). Orkesteret holdt sin første konsert under det nye navnet 9. januar 1947.

I løpet av 1970-tallet økte antallet til 59 musikere og i 1974 utga orkesteret sin første plate, Kalevi Ahos Symfoni nr. 4. Siden da har det blitt 40 innspillinger utgitt lokalt og internasjonalt, på plateselskaper som Finlandia and Ondine.  Som en del av sitt 50-årsjubileumsfeiring, gjorde orkesteret sin første internasjonale turné, og besøkte Stockholm og Norrköping i Sverige. Orkesterets første turné i USA fant sted i 1987.

I 1990 ble den russiskfødte amerikaneren Leonid Grin orkesterets første sjefdirigent fra utlandet. Orkesteret flyttet til den nye Tammerfors Hall med  sitteplasser. I 1998 ble Eri Klas orkesterets sjefdirigent, og satt i stillingen til 2006. Klas hadde tittelen Æresdirigent av orkesteret frem til sin død i 2016.

Orkesteret fikk sitt nåværende navn i 2002. Størrelsen på orkesteret fortsatte å øke og nådde 97 musikere i 2005, og ble dermed den eneste fullskala finske symfoniorkester utenfor Helsingfors. Orkesteret har utdanningsprogrammer rettet mot barn og unge, og er det første finske orkesteret med en ung lytterklubb. Utenom klassisk musikk har orkesteret deltatt i innspillingen av power metalalbumet *Vendetta* med det finske bandet Celesty.

Siden 2009 har orkesterets sjefdirigent vært Hannu Lintu.

## Sjefsdirigenter
* Elias Kiianmies (1929–1932)
* Eero Kosonen (1932–1968)
* Juhani Raiskinen (1968–1973)
* Jouko Saari (1973–1974)
* Paavo Rautio (1974–1987)
* Atso Almila (1987–1990)
* Ari Rasilainen (1989–1990)
* Leonid Grin (1990–1994)
* Tuomas Ollila (1994–1998)
* Eri Klas (1998–2006; Dirigent Laureate siden 2006)
* John Storgårds (2006–2009)
* Hannu Lintu (2009–2013)
* Santtu-Matias Rouvali (2013–)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Ondine record label page on Tampere Philharmonic
*  Discogs.com page on Tampere Philharmonic
Stora Myrvatnet

**Stora Myrvatnet** er en innsjø nordøst for Maudal i Gjesdal kommune i Rogaland. Den ligger øverst i Bjerkreimsvassdraget. Innsjøen har en langstrakt form, og den strekker seg parallelt med Øvstabødalen. Maudal kraftverk bruker Stora Myrvatnet som reguleringsmagasin.

Vatnet er naturlig mye mindre, men etter oppdemming av Myrtjørna, som er et mindre vann nedstrøms Stora Myrvatn, fløt begge vannene sammen til et stort vannmagasin. Demningen ble bygget i 1948, og er en betongdam. Reguleringshøyden er mellom 592 og 614 meter over havet.

I østenden av vannet er det funnet flere steinalderboplasser som skriver seg fra den såkalte pionerbosetningen på slutten av siste istid.

## Referanser
Yomiuri-litteraturprisen

**Yomiuri-litteraturprisen** (japansk: , *Yomiuri-bungaku-shō*) deles hvert år ut av avisen *[[Yomiuri Shimbun]]*. Prisen, som i 2013 var på 2 millioner yen og som offentliggjøres i februar, 
har blitt utdelt siden 1949. Tanken bak var å stimulere en oppblomstring av japansk litteratur efter annen verdenskrig. Prisen blir utgitt i de følgende seks kategorier:
# Skjønnlitteratur,
# Drama/manuskripter (Manuskripter siden den 46. utdelingen),
# Anmeldelser/biografier,
# Lyrikk/Haiku,
# Forskningsarbeider/oversettelser,
# Essayer/Reisebeskrivelser (siden den 19. utdelingen).
Prisen går til arbeider som har blitt offentliggjort året før utdelingen. Prisvinnerne blir utpekt av en egen kommitté, og får i tillegg til en blekksten også en sjekk på to millioner Yen.

## Prisvinnere
### Skjønnlitteratur

### Drama/manuskripter

### Anmeldelser/biografier

### Lyrikk/haiku

### Forskningsarbeider/oversettelser

### Essayer/reisebeskrivelser

## Utvelgelseskomité
Medlemmene i utvelgelseskomitéen til Yomiuri-prisen er forskjellige fra år til år. I 2013 var de:
*Natsuki Ikezawa
*Kazuhiko Ito
*Yōko Ogawa
*Anna Ogino
*Saburo Kawamoto
*Akimasa Kanno
*Mutsuo Takahashi
*Mitsuyoshi Numano
*Hideki Noda
*Hisaki Matsuura
*Masakazu Yamazaki

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Bistandsinstruksen

**Bistandsinstruksen** er regelverket som regulerer hvordan militære avdelinger kan støtte politiet i Norge.

## Militær bistand til politiet
I henhold til Grunnloven § 101 tredje ledd er det forbudt å benytte militærmakt og soldater mot sivilbefolkningen i Norge. Ved store katastrofer, som terrorangrep og naturkatastrofer kan politiet gjøre unntak fra denne regelen. Da reguleres Forsvarets bistand til politiet gjennom bistandsinstruksen. Etter terrorangrepene i Norge 2011 har instruksen blitt endret, blant annet slik at det skal gå raskere å få godkjent militær bistand til politiet i nødstilfeller.

Siden Menstadslaget i 1931, hvor væpnede gardister ble satt inn for å stoppe rundt 2000 demonstrerende arbeidere, har politiets terskel for å anmode Forsvaret om bistand vært svært høy. Etter terrorangrepene i Norge 2011 har flere samfunnsdebattanter antydet at denne terskelen har vært *for* høy.

## Situasjoner der politiet kan be Forsvaret om bistand
Etter anmodning fra politiet kan Forsvaret bistå politiet ved:

# forebygging og bekjempelse av anslag av særlig skadevoldende eller omfattende karakter, herunder vakthold og sikring av objekter og infrastruktur
# ettersøking og pågripelse av personer som kan sette menneskers liv og helse eller vesentlige samfunnsinteresser i alvorlig fare
# ulykker, naturkatastrofer og lignende for å verne menneskers liv og helse, eiendom og for å opprettholde ro og orden

I tillegg kan Forsvaret etter anmodning bistå politiet med blant annet materiell og spesialkyndig operatørpersonell.

## Se også
* Lov om politimyndighet i det militære forsvar

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bistandsinstruksen
Natsuki Ikezawa

**Natsuki** **Ikezawa** (japansk:  *Ikezawa Natsuki*; født 7. juli 1945 i Obihiro) er en japansk forfatter.

Han ble født som sønn av Takehiko Fukunaga og Akiko Harajō. Han studerte opprinnelig fysikk, men avsluttet dette mot slutten av 1960-årene. Fra 1972 til 1975 var han bosatt i Hellas og oversatte derifra verkene til samtidige greske lyrikere. Efter å ha dratt tilbake til Japan gav han i 1978 ut diktsamlingen *Shio no michi*.

Siden 1980-årene har Izekawa primært arbeidet som sakprosaforfatter. For essaysamlingen *Haha naru shizen no oppai* fikk han Yomiuri-litteraturprisen. I 2010 fikk han Asahi-prisen.

I 1990-årene bodde Izekawa i Frankrike. I tidsskriftet *Asahi shinbun* ble *Shizukana daichi* utgitt som serie. Izekawas datter Haruna Ikezawa ble kjent som dubber.

## Bibliografi
* *Shio no michi*, 1978
* *Mottomo nagai kawa ni kansuru kosatsu*, 1982
* *Natsu no asa no seisoken*, 1984
* *Stiru raifu*, 1987 (Chūōkōron Shinjin Shō og Akutagawa-prisen)
* *Mahiru no puriniusu*, 1989
* *Kutsu wa sango, manako wa shinju*, 1989
* *Haha naru shizen no oppai*, 1992, (Yomiuri-litteraturprisen) 
* *Minami no shima no tio*, 1992
* *Masiasu giri no shikkyaku*, 1993 (Tanizaki-Jun’ichirō-prisen)
* *Tanoshii shūmatsu*, 1999 (Itō-Sei-litteraturprisen)
* *Hana o hakobu imōto*, 2000 (Mainichi-kulturprisen)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Takehiko Fukunaga

**Fukunaga Takehiko** (japansk: ; født 19. mars 1918 i Fukuoka-prefekturet, død 13. august 1979) var en japansk romanforfatter, lyriker og oversetter.

Fukunaga studerte fransk litteratur og oversatte enkelte av verkene til Jean-Paul Sartre og Charles Baudelaire (*Les fleures du mal* og *Le Spleen de Paris*) til japansk. Han skrev i tillegg en biografi om den franske maleren Paul Gauguin (*Gōgyan no sekai*).

Med romanene *Fūdo* (1951), *Bōkyaku no kawa* (1964), *Shi no shima* (1969–71) ble Fukunaga en av de mest kjente japanske romanforfatterne på 1950- og 60-tallet. Han skrev også detektivromaner under pseudonymet *Kada Retarō* () og science fiction-romaner under pseudonymet *Funada Gaku* ().

Fukunaga tilbrakte større deler av sitt liv i sanatorier, da han led av tuberkulose. Han og forfatteren Harajō Akiko er foreldrene til forfatteren Ikezawa Natsuki, hvis datter er dubberen Ikezawa Haruna. Til tross for Fukunagas lave popularitet i den vestlige verden, ble i 2012 en av hans bøker oversatt til tysk: *Des Grases Blumen*.

## Kilder
* Louis Frédéric: ''Japan encyclopedia'', Harvard University Press, 2005, ISBN 9780674017535, s. 247
* Shūichi Katō: ''A sheep's song: a writer's reminiscences of Japan and the world'', University of California Press, 1999, ISBN 9780520219793, s. 178
* La Littérature Japonaise - Fukunaga Takehiko
* Angkor Verlag - Fukunaga Takehiko: Des Grases Blumen

## Referanser
The Door Is Still Open to My Heart

**«The Door Is Still Open to My Heart»** er en amerikansk sang fra 1955, skrevet av Chuck Willis og opprinnelig fremført av den Baltimore-baserte R&B-vokalgruppen, The Cardinals. Originalversjonen, en R&B-hit i USA, lå som høyest på en fjerdeplass på *R&B playlist*-listen og en tiendeplass på *R&B Sales*-listen.

## Coverversjoner
*Senere i 1955 spilte Don Cornell inn sangen. Den ble utgitt som B-siden til hans hit «Most of All».
*I 1964 spilte Dean Martin inn den mest suksessfulle versjonen av sangen. Den lå på en sjetteplass på Billboard Hot 100-listen og på en førsteplass på i én uke på Middle-Road Singles-listen i november samme år.

## Svensk versjon
Stig Rossner har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Kom tillbaka (Så ska allting bli som förr)».

### Innspilling
Peggy Lind. Utgitt på singlen Decca 44&nbsp;425 i 1964.

## Referanser
Ken’ichi Yoshida (forfatter)

(født 1. april 1912, død 3. august 1977) var en japansk forfatter og litteraturkritiker som virket i Shōwaperioden.

## Tidlig liv
Yoshida ble født i Tokyo som Yoshida Shigerus eldste sønn. Faren arbeidet på det tidspunktet  som diplomat i Roma (og ble senere statsminister for Japan). Hans mor Yukiko – datter av Grev Makino Nobuaki – dro fra Tokyo kort tid efter Ken'ichis fødsel for å slutte seg til sin ektefelle; Ken'ichi ble dermed oppdratt hos Makino-husstanden i de første årene av sitt liv. Han ble gjenforent med sine foreldre da han var seks år gammel, da faren hans ble utsendt til Qingdao. Senere kom han til å bo i Paris, London og Tianjin (hvor han studerte ved en skole for britiske barn) før han dro tilbake til Tokyo for å fullføre sin skolegang. I oktober 1930 ble han immatrikulert ved King's College ved Cambridge, hvor han hørte på Goldsworthy Lowes Dickinsons forelesninger. Han dro imidlertid tilbake til Tokyo i februar 1931, da Dickinson hadde rådet ham til å reise til sitt hjemland for å vie sitt liv til litteraturen. I de påfølgende årene studerte han fransk i Tokyo. Han debuterte i 1935 med en oversettelse av Edgar Allan Poes *Memorandum* (*Oboegaki*).

## Forfatterskap
I 1939 grunnla Yoshida litteraturtidsskriftet  (direkte oversatt "Kritikk(er)") sammen med  og . Dette tidsskriftet publiserte anmeldelser av moderne franske og engelske forfattere. I efterkrigstiden var Yoshida svært produktiv, og publiserte i tillegg til oversettelser av Charles Baudelaire og William Shakespeare også noveller og romaner. Han gav også ut lettere verker, som f.eks. , som ble titulert av forlaget mot Yoshidas ønsker; dermed gav han også ut en privat utgave av samme verk under tittelen .

Yoshida bodde i Kamakura i Kanagawa-prefekturet mellom 1946 og 1953 og opprettholdt en lang korrespondanse med de litterære kretser i Kamakura; i disse kretsene fantes , , ,  og . Yoshida døde i 1977 i en alder av 65 år; hans grav befinner seg ved Kuboyama Reien-gravlunden i Yokohama.

Det ble sagt om Yoshida at han – på grunn av sin utdannelse ved Cambridge – tenkte mer på engelsk enn på japansk.

## Referanser


## Kilder
* Katō, Shūichi. *A History of Japanese Literature*. RoutledgeCurzon, 1997. ISBN 1-873410-48-4.
Helenio Herrera

**Helenio Herrera Gavilán** (født 10. april 1910, død 9. november 1997) var en fransk-argentinsk fotballspiller og -trener. Det er som trener Herrera er mest kjent.

Som fotballspiller spilte Herrerra i forsvar. Han spilte bare på franske klubblagg, og hadde en akseptabel karriere. Han ble tatt ut på landslaget to ganger, da han spilte for OFC Charleville. 

## Trenerkarriere
Det er imidlertid som trener han ble mest kjent. I 1944 begynte han som spillende trener for Puteaux CSM, og året etter la han opp som spiller. I 1946 tok han over Stade Français. I to av de tre årene var han også assistenttrener for . Etter tre år uten suksess dro Herrera til Spania. 

Han trente først Real Valladolid før han fikk suksess som trener for Atlético Madrid der han vant seriegullet to år på rad (1950 og 1951). Etter en sesong uten suksess, dro han til CD Málaga i 1952 og deretter til Deportivo de La Coruña. Oppholdet i begge klubbene ble kort, men han kom senere til Sevilla FC, der han ble i fire år. Han greide å bygge opp laget og fikk det opp til en andreplass før han sluttet i 1957, muligens knyttet til Sevillas økonomiske problemer som følge av at de bygget en ny stadion. Herrera dro i stedet til Portugal og CF Os Belenenses. Oppholdet ble ingen større suksess. Han dro i stedet til FC Barcelona, men oppholdet ble kort på grunn av problemer av forskjellig art, inkludert mellom ham og László Kubala. 

På tross av dette betente forholdet, var Herrera også landslagstrener for  fra 1959 til 1962. Kvalifiseringen til VM i Chile i 1962 var ikke voldsomt vanskelig eller imponerende. Spania slo  knepent over to kamper, og hadde litt mer kontroll i neste runde, da de slo . I VM gikk det dårlig for Spania, som endte sist etter seier mot , men tap for  og . Herrerra trakk seg etter dette.

I 1960 dro Herrera til Milano og Inter, der han introduserte *Catenaccio*-fotball, det vil si svært defensiv fotball med personmarkering og sweeper. Herreras versjon av catenaccio var mer fleksibel for motangrep, men fortsatt defensiv i utgangspunktet. Herrera var svært suksessfull. Han kom på tredje i første sesong, andre i andre og første i tredje sesong. I 1964 kom Inter til finalen i Serievinnercupen, der de slo Real Madrid 3-1. Året etter vant Inter 1-0 mot Benfica i samme turnering. Inter stilte da som regjerende mestre, fordi de vant ikke serien det året. De vant imidlertid serien i 1965 og 1966. I hele denne perioden ble laget kalt «Gran Inter», og perioden regnes som lagets storhetstid.

I 1966 tok Herrera over sitt tredje landslag, , dette sammen med Ferruccio Valcareggi, men Herrera sluttet i 1967, året før Italia ble europamester. Han var trener for AS Roma i en kort periode, men det gikk dårlig med ledelsen.

I hovedsak for tiden i Inter anses Herrera som en av de viktigste trenerne i italiensk fotball. Han var streng mot spillerne, og innførte diett og regler. Samtidig fokuserte han på det mentale og på publikum som støtte, og var med på å forandre fotballen. Herrera var også blant de første managerne som både tok og fikk æren for resultater, da det før hadde vært mest fokus på spillere.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Edlandsvatnet

**Edlandsvatnet** er en innsjø ved tettstedet Ålgård vest i Gjesdal kommune, Rogaland. Vatnet er forbundet med Limavatnet med et lite sund på nordsiden der E39 krysser ved Vaula bru. Edlandsvatnet har også tilsig fra Klugsvatnet og Langavatnet i sørøst. Utløpet er via Figgjo mot nordvest til havet.

Edlandsvatnet er en moderat næringsrik innsjø, uten utpregede eutrofieringsproblemer. Avrenning fra landbruket og naturlig bakgrunnsavrenning er de to viktigste kildene til næringsstofftilførsler, men disse antas å være godt under tålegrensen for innsjøen.

Det er bra ørretfiske i vatnet.

## Referanser
Planche des Belles Filles

**Planche des Belles Filles** er et skisportssted i Vogesene i Frankrike. Det ligger i departementet Haute-Saône.

## Sykling

Fra Plancher-les-Mines er det 5,9 kilometer stigning over 503 høydemeter til målområdet 1&nbsp;035 meter over havet, med et gjennomsnitt på 8,5% og maksimal stigning på 14%, men med et kort strekke fra 22% til 28% nær målgang.

### Tour de France
Stedet var målgang for 7. etappe av Tour de France 2012, 199 kilometer  fra Tomblaine den 7. juli. Etappen ble vunnet av Chris Froome, mens lagkameraten Bradley Wiggins overtok ledelsen i rittet.

To år senere var det igjen målgang her under 10. etappe av Tour de France 2014, da italienske Vincenzo Nibali vant etappen og samtidig overtok den gule ledertrøyen.

Under Tour de France 2017 var det målgang her på den 5. etappen, hvor Chris Froome overtok den gule ledertrøyen etter at italienske Fabio Aru vant etappen 16 sekunder foran iren Dan Martin.

Fram til 2019 hadde alle som overtok gul trøye etter etappen hit, endt opp med å vinne sammenlagt. I 2019 var det Dylan Teuns som vant etappen foran Giulio Ciccone som overtok trøya fra Julian Alaphilippe. Selve stigningen var denne gang forlenget med en kilometer med grusdekke.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* La Planche des Belles Filles dans le Tour de France
*  Profile of climb
Debora-ekspedisjonen

**Debora-ekspedisjonen** var et norsk forsøk på kolonisering av den folketomme Aldabraøya, en del av Seychellene i Det indiske hav. Galeasen Debora ble bygget i Fjellberg og var omkring 20 meter lang og 92 tonn. Den la ut fra Bergen den 19. juli 1879 med om lag 50 nordmenn ombord. Ekspedisjonen var uvanlig på den tiden ved at de reiste sørover og ikke til Amerika som alle andre (utvandringen til USA toppet seg omkring 1869) og ved at de reiste med egen båt. Prosjektet ble fulgt nøye av avisene. Misjonsvirskomheten som Hans Schreuder innledet i 1844 hadde blitt styrket ved at Det Norske Misjonsselskap fikk sitt eget skip, «Elieser», i 1864. «Elieser» seilte årlig mellom Norge og Afrika. Ludvig Larsen, tidligere skipper på Elieser, kjøpte i 1872 skonnerten «Agnes» med sikte på å drive handelsstasjoner på Madagaskar. Flere av feltagerne på «Agnes» ble senere med «Debora». Ekspedisjon ble avbrutt i Tulear på Madagaskar fordi Aldabra viste seg ubeboelig blant annet fordi den manglet ferskvann. Enkelte ble værende der på Madagaskar mens om lag 30 personer reiste inn til Durban i den britiske Natal-kolonien og slo seg ned der. Det bodde allerede noen nordmenn i Durban og biskop Hans Schreuder hadde i fleere tiår drevet misjonsvirksomhet i Natal og Zululand. Etter tre år ble Debora etterfulgt av en gruppe på 200 emigranter (hovedsakelig fra Ålesund og Sunnmøre) som fikk tildelt jord i Marburg litt sør for Durban. Nedrebø tror Marburg koloniseringen var inspirert av Debora-prosjektet.

## Referanser