open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jan Johansen (musiker)

**Jan Christian Johansen** (født 1966) er en svensk musiker og musikkprodusent. Han er sønn av den norske jazzmusikeren Egil «Bop» Johansen (1934–1998) og Ellen Böbak. Han er bosatt i Vasastaden i Stockholm. 

## Karriere
Johansen begynte allerede som toåring å spille på sin fars trommer. Han håndterer nå keyboard, gitar, bass og munnspill. Etter musikkstudier ved Framnes folkehøyskole begynte han å synge i coverbandet Off Duty. I 1993 havnet han på listene da han sammen med Erica Nordberg sang duetten «Lost in Paradise». 

Det store gjennombruddet kom med «Se på mig» i Eurovision Song Contest i 1995, der han kom på tredjeplass, og han lå 15 uker på Svensktoppens førsteplass og nesten 30 uker totalt. Debutplaten *Johansen* solgte utrolige nærmere 160&nbsp;000 eksemplarer. Han prøvde seg igjen i Melodifestivalen i 2001 med «Ingemannsland», i 2002 med «Siste Andetaget», i 2003 i duett med Pernilla Wahlgren med «Let Your Spirit Fly», og i 2020 med «Miraklernas tid». Til den norske Melodi Grand Prix skrev han i 2001 «Looking for love», sunget av Rasmus Høgset. 

I 2003 deltok Johansen i sverigeturneen med *Cornelis i våra hjärtan*, med blant andre Lill-Babs, Peter Harrysson og Anita Strandell.

I 1990 begynte Johansen som sangar i coverbandet Off Duty. Bandet var et av de mest ansette coverbandene i den førsta halvparten av 90-tallet.

Sammaen med blant annet gitaristen Mats Hedström er Johansen aktiv sideprosjektet "Gavelin".

På Johansens album *Trumslagarens pojke*, utgitt i juni 2016, samarbeidet Johansen med forfatterinnen Camilla Läckberg som skrev samtlige tekster.

## Diskografi
**Album**
* *[[Johansen (album)|Johansen]]* (1995)
* *[[Johansen 2]]* (1996)
* *[[Roll tide Roll]]* (1997)  (Jan Johansen, Egil Johansen og Brazz Brothers)
* *[[Se på mig]]* (1998)
* *[[Fram till nu]]* (2001)
* *[[Hela vägen fram]]* (2002)
* *[[X My Heart]]* (2003)
* *[[Let Your Spirit Fly]]* (2003)
* *[[Jan Johansen hits]]* (2006)
* *[[Minnen]]* (2009)
* *[[En ny bild av mig]]* (2010)
* *[[Min Jul (Jan Johansen album)|Min Jul]]* (live) (2013)
* *[[Trumslagarens pojke]]* (2016)

**Singler (utvalg)**
* «Lost in Paradise» (duett med Erika) (1993)
* «Se på mig» (1995)
* «Mitt hjärta i din hand» (1996)
* «Kommer tid, kommer vår» (duett med Jill Johnson & Elisabeth Andreassen) (1996)
* «Ingenting har hänt» (1996)
* «Ingenmansland» (2001)
* «Sista andetaget» (2002)
* «Let Your Spirit Fly» (duett med Pernilla Wahlgren) (2003)
* «Röd Mustang» (2005)
* «Cyanid» (2010)
* «It's Not Real» (2011)
* «Sista söndagen i advent» (2011)
* «Christmas Time Again» (2011)
* «Trumslagarens Pojke» (2015)
* «Det är du» (med Camilla Läckberg) (2015)
* «All Because of You» (med Rebecka K) (2015)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Intervisjonens sangkonkurranse

***Intervisjonens sangkonkurranse*** (engelsk: **) var østblokkens svar på Eurovision Song Contest. Bak musikkonkurransen stod Intervision. Konkurransen ble avholdt årlig fra 1977 til 1980, samt en i 2008. De fire første ble avholdt i Opera Leśna i Sopot i Polen. 

ISC erstattet Sopot International Song Festival (Sopot ISF) som var blitt arrangert i byen siden 1961. Polen innførte unntakstilstand i 1981 og musikkonkurransen ble avlyst. Fra 1984 tok det polske kringkastingsselskapet TVP opp igjen arrangementet, men da under det gamle navnet *Sopot ISF*.

I 2025 sendte Vladimir Putin ut et dekret om at konkurransen skulle gjenopplives som Intervision 2025. "Vennlige" land ble invitert, og blant dem var USA. 

## Vinnere
* 1977: (= XVII Sopot ISF)  - Helena Vondrackova (Tsjekkoslovakia) - «Malovany dzbanku».
* 1978: (= XVIII Sopot ISF) - Alla Pugatsjova (Sovjetunionen) - «Vsio mogut koroli».
* 1979: (= XIX Sopot ISF) - Czeslaw Niemen (Polen) - «Nim przyjdzie wiosna».
* 1980: (= XX Sopot ISF) - Marion Rung (Finland) - «Where is the love».
* 2008: (= I 5 Stars Intervision) - Tahmina Nijozova (Tadsjikistan) - «Hero».

## Referanser
Oxford and Cambridge Boat Race

**Oxford and Cambridge Boat Race**, til vanlig bare omtalt som «The Boat Race», på norsk omtalt som *Kapproingen på Themsen*, er en årlig og tradisjonelle rokonkurranse mellom roklubbene ved universitetene Oxford og Cambridge. 

Tradisjonen begynte i 1829 ved Charles Merivale, en student ved St John's College ved Universitetet i Cambridge, og hans gamle venn Charles Wordsworth fra Harrow School, som da studerte ved Christ Church ved Universitetet i Oxford. Universitetet i Cambridge utfordret Universitetet i Oxford om kapproing ved  Henley-on-Thames, men tapte lett. Siden 1856 har det vært årlige konkurranser. Distansen som ros er 6 779 meter, fra Putney til Mortlake. 

Konkurransen har også blitt nevnt i en rekke filmer, deriblant The Oxford and Cambridge University Boat Race (fra 1895) og The Magic Christian (fra 1968)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kaaps-afrikaans

**Kaaps-afrikaans** er en afrikaans dialekt som fortrinnsvis brukes i Sør-Afrikas Wes-kaapprovins. Dialekten er mer påvirket av malayisk enn standardafrikaans er. Ved siden av denne finnes tre andre dialekter, østgrense-afrikaans, Oranjerivier-afrikaans og Oorlangs.

Ikke før rundt 1840, i begynnelsen av Grote trek skilles det mellom tre ulike varianter av afrikaans, basert på lingvistisk-geografiske prinsipper og sosiale omstendigheter. Den gang ble oorlangs ikke nevnt som en av disse. Geografisk sett ble dialektene delt inn i tre hovedgrupper: Sørvestlig afrikaans (Kaaps-afrikaans), østlig afrikaans (østgrense-afrikaans) og nordvestlig afrikaans (Oranjerivier-afrikaans).

## Klassifikasjon
* Nederlandsk
** Afrikaans
*** **Kaaps-Afrikaans**
*** Oorlams
*** Oranjerivier-afrikaans
*** Østgrense-afrikaans

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nederlandistik Wien: Kreolspråk (afrikaans) (afrikaans) Se skjematisk forklaring av dialektenes / språkenes utvikling.
Albany-nederlandsk

**Albany-nederlandsk** (ned.:/eng.: Albany Dutch) var en nederlandsk dialekt som var i bruk fra det 17. og frem til rundt 1920, med noen få brukere helt til 1940-årene. Albany-nederlandsk var i bruk i den tidligere nederlandske kolonien  Ny-Nederland langs Hudsonelven i den amerikanske staten New York. Området omfattet (deler av) fylkene Orange, Putnam, Ulster, Dutchess, Greene, Columbia, Albany og Rensselaer. Ofte beskrives albany-nederlandsk som en del av Jersey-nederlandsk, akkurat som mohawk- og  Pella-nederlandsk og Negroe dutch. Både denne og de andre nederlandske dialektene i dette området, utviklet seg fra nederlandsk slik det ble brukt i det 17. århundre, uavhengig av den europeiske nederlandsken.

I en del områder var Albany-nederlandsk det eneste språket som ble brukt til langt inn i det 19. århundre, mens engelsk ganske tidlig fikk en dominant rolle i andre.

## Klassifikasjon
*Kreolspråk
** Nederlandske kreolspråk
*** Berbice-nederlandsk (Guyana)
*** Javindo (Indonesia)
*** Jersey-nederlandsk (inkl. **Albany-nederlandsk** og Negroe dutch) (Amerikas forente stater)
*** Mohawk-nederlandsk (Amerikas forente stater)
*** Negerhollandsk (De amerikanske Jomfruøyer)
*** Petjo (Indonesia)
*** Skepi (Guyana)
*** Afrikaans (Sør-Afrika og Namibia)

## Referanser
Leprosy

***Leprosy*** er Deaths andre album. Det ble utgitt i 1988.

## Sporliste
# «Leprosy» (6:19) 
# «Born Dead» (3:25) 
# «Forgotten Past» (4:33)  
# «Left to Die» (4:35)
# «Pull the Plug» (4:25) 
# «Open Casket» (4:53) 
# «Primitive Ways» (4:20)    
# «Choke on It» (5:54)

## Besetning
*Chuck Schuldiner – Gitar og vokalist
*Rick Rozz – Gitar
*Terry Butler – Bass
*Bill Andrews – Trommer

Ifølge Schuldiner spilte ikke Butler bass på albumet selv om han har fått æren for det. Schuldiner hevder det var han selv som gjorde det, fordi det var for krevende for Butler.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Demons & Wizards

**Demons & Wizards** er et amerikansk power metal-prosjekt med Iced Earths gitarist Jon Schaffer og Blind Guardians tyske vokalist Hansi Kürsch.

## Historie
Iced Earth og Blind Guardian turnerte sammen på midten av 1990-tallet og Schaffer og Kürsch fant tonen. En gang våren 1997 lagde Schaffer et akustisk riff på gitaren i nærvær av Kürsch, som svarte med å lage vokal-linje. Det var begynnelsen på Demons & Wizards (og sangen «My Last Sunrise»).

Begge musikerne hadde forpliktelser ovenfor sine respektive band, og idéen om å gjør noe sammen ble utsatt til 1999, da de begge hverken turnerte eller var i studio. I juni startet arbeidet i Jim Morris' studio i Florida. Schaffer spilte inn gitar og bass, mens Kürsch sang. I tillegg til å være produsent, spilte Morris alle gitarsoloene på albumet. Trommeslager i Iced Earth på det tidspunktet, Mark Prator, sto for perkusjonen. Formålet med prosjektet var ifølge Schaffer og Kürsch kun å lage god musikk med en venn, og begge ble positivt overrasket da albumet solgte bra.

Kürsch og Schaffer startet i 2004 arbeidet med et nytt album. Tittelen på det nye albumet ble *[[Touched by the Crimson King]]*, hentet fra Stephen Kings *[[The Dark Tower]]*-bøker. Albumet ble gitt ut i 2005.

## Materiale
Låtene på albumene legger seg midt i mellom Iced Earth og Blind Guardian. Schaffers velkjente rytmegitar dominerer alle sporene, mens Kürsch som vanlig ikke nøler med å flerdoble vokalopptakene.

Noen av sangene på det første albumet kan spores tilbake til gamle Purgatory-sanger (dagens Iced Earth). «Tear Down the Wall» er helt tydelig en nyinnspilling av «Haunted House» utgitt på demo av Purgatory i 1988/1989. «The Gunslinger» fra *[[Touched by the Crimson King]]* inneholder en liten gitarsekvens som er lik en sekvens i «Reaching the End» på Iced Earths *[[Night of the Stormrider]]*.

Den japanske versjonen av *Demons & Wizards* inneholder en coverversjon av sangen «White Room» originalinnspilt av Cream.

## Turnering
Fordi både Schaffer og Kürsch er mye opptatt med sine egne band, er det vanskelig for Demons & Wizards å dra på turné. Etter utgivelsen av det første albumet spilte de et fåtall konserter i Europa. Jim Morris var med som gitarist og Richard Christy som trommeslager. Etter *Touched by the Crimson King* ble det ingen turné, men Schaffer nevnte et mulig konsertalbum.

## Medlemmer
### Faste medlemmer
*Jon Schaffer – gitar og bass
*Hansi Kürsch – vokal

## Tidligere medlemmer
### Gjestemusikere
*Jim Morris – gitar
*Rubin Drake – bass på *Touched by the Crimson King*
*Mark Prator – trommer på *Demons & Wizards*
*Bobby Jarzombek – trommer på *Touched by the Crimson King*
*Ritchie Wilkinson – gitar
*Oliver Holzwarth – bass
*Richard Christy – trommer

## Diskografi
*Demons & Wizards (1999)
*Touched by the Crimson King (2005)

## Se også
*Iced Earth
*Blind Guardian

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Demons & Wizards sin offisielle hjemmeside
* Demons & Wizards på SPVs hjemmeside
*
Pelvicachromis

* palettciklide
* *[[Pelvicachromis humilis|P. humilis]]*
* *[[Pelvicachromis roloffi|P. roloffi]]*
* *[[Pelvicachromis rubrolabiatus|P. rubrolabiatus]]*
* *[[Pelvicachromis signatus|P. signatus]]*
* *[[Pelvicachromis subocellatus|P. subocellatus]]*
* *[[Pelvicachromis taeniatus|P. taeniatus]]*

***Pelvicachromis*** er en gruppe ciklider som består av små (7,5-10 cm lange), sterkt fargede fisk som holder til i bløtt, surt vann (pH 5,0-7,0).

Alle artene leker i huler. De er enkle å drette opp i fangenskap.
De er fredelige ciklider som kan holdes med andre arter i beplantede, oppvarmede akvarier.

De kan fôres med forskjellig flak-, frossent og levende fôr. 

## Eksterne lenker
*
Palettciklide

**Palettciklide** (*Pelvicachromis pulcher*) er en art i gruppen ciklider. Den er endemisk til Nigeria og Kamerun.
Den er en populær akvariefisk. 

## Utseende og størrelse
I naturen blir hannene av palettcikliden ca. 12,5 cm lang, og veier opp til 9,5 g. Hunner er mindre, opp til 8,1 cm lange og 9,4 g i vekt.  Begge kjønn har en mørk stripe langs siden, fra munnen til halefinnen. Buken er rosa eller rød. 
Rygg- og halefinnen kan også ha øyeflekker. Fargetegningene hos hanner varierer, også innenfor noen populasjoner.

## Utbredelse og habitat

Palettcikliden hører hjemme sør i Nigeria og i kystområder av Kamerun, hvor den lever i varmt (24–26 °C), surt til nøytralt (pH 5,6-6,2), bløtt vann. Arten finnes i både sakte- og hurtigstrømmende vann, men kun steder hvor tett begrodde områder er tilgjengelig. 

De er også innført noen steder der de ikke naturlig hører hjemme, som Hawaii. Dette er en bivirkning av akvariehandel.

## Diett
I noe akvarielitteratur er det foreslått at denne arten lever av mark, krepsdyr og insekter, men analyser av mageinnholdet hos ville eksemplarer tilsier at dette er feil. 
En studie fra 1985 av 161 individer viste at hovedføden besto av diatomer, grønne alger, biter av andre planter og blågrønnalger. 
Noen virvelløse dyr ble funnet, men disse var relativt få i tallet.

## Kjønnsforskjeller

Som de andre artene i *[[Pelvicachromis]]*, har kjønnene forskjellig utseende. Hannene har spisse bukfinner, mens hunnenes er mer avrundet. I tillegg er hannene større, mangler gullskjæret på ryggfinnen, og har en mer avlang halefinne. 
Til tross for det som står i noen akvariebøker om at palettcikliden danner monogame par, er det ikke uvanlig med polygame haremer i naturen. 

Arten leker i huler som de graver ut under vannplanter. I akvariet tar de til takke med ferdiglagde huler, skjønt disse også blir gravd ut før eggene legges. 
Eggene fester seg i underlaget, og legges ofte i rekker på ca. ti stykker i taket av hulen. 
Det er vanligvis 40 til 100 egg. Begge foreldrene passer yngelen, vanligvis i 21-28 dager.
Hunnen tar seg i hovedsak av yngelen, mens hannen for det meste vokter territoriet.

Det hender at flere hanner slår seg sammen for å forsvare et felles territorium.

## Eksterne lenker
*
Leh

**Leh** er en by i den indiske delstaten Jammu og Kashmir. Leh var hovedstad i kongedømmet Ladakh i Himalaya. Byen ligger ved Indus, 3&nbsp;500 meter over havet, og har vært et viktig knutepunkt for handelsrutene mellom Kashmir, Tibet, India og Kina. Det gamle kongelige palasset troner over byen. Palasset ble bygget på 1600-tallet, i samme stil som Potalapalasset i Lhasa, og det er delvis restaurert. 

## Referanser
Øreål

**Øreål** eller **panserål** er en fisk og eneste art i gruppen ***Erpetoichthys***.
Den finnes fra Nigeria til Republikken Kongo.

Øreål kan bli opptil 1 meter lang, men blir som oftest ikke større enn 40-45 cm i akvarier. Den har i likhet med ekte åler en langstrakt kroppsform og mangler bukfinner.
Øreålen er nattaktiv, og lever av smådyr.
Den holdes noen ganger i akvarier.
Navnet *Erpetoichthys* kommer fra de greske ordene *erpeton* («krypende ting») og *ichthys* («fisk»).

## Anatomi
Som alle bikirer har øreålen et hardt, porselenaktig skjellpanser dekket med ganoin. De er også fysostome, og kan bruke svømmeblæren som en primitiv lunge. Den lever i saktestrømmende, varmt brakkvann og kan puste luft, noe som gjør den i stand til å overleve i vann med lavt innhold av oksygen.

Navnet «øreål» henviser til brystfinnene som stikker ut som to tydelige «ører» bak gjellelokket.

## Akvaristikk
Øreål har ikke blitt drettet i akvarium, så fiskene som finnes i avariebutikken er importert fra Afrika. 
De er fredelige, men eter fisk som er små nok til å passe inn i munnen.
De er kjent for å hoppe ut, så akvariet bør ha et tettsluttende lokk uten større hull.
Øreåler kan holdes i både brakkvannsakvarier og ferskvannsakvarier.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Haimalle

: *«Haimalle» kan også referere til [[Haimaller|familien haimaller (Pangasiidae)]].*
**Haimalle** er art i gruppen maller.
Den lever i ferskvann i elvene i Sørøst-Asia, samt Mekong, Chao Phraya og Mae Klong.
Den kan bli opptil 130 cm lang SL og 44 kg tung.

Den er populær som matfisk, og er viktig i thailandsk akvakultur.
Haimalle har også en viss utbredelse i akvaristikken, selv om fisken blir alt for stor for de aller fleste private akvarier.
Den er altetende, og tar hovedsakelig krepsdyr, andre fisk og plantedeler.

## Eksterne lenker
* 
*
Guge

**Guge** var et kongedømme i det vestlige Tibet med sete i det som i dag er fylket Zanda i kinesisk Tibet. Det omfattet de områder som i dag er kjent som Zanskar, øvre Kinnaur og Lahul og Spiti (nå kontrollert av India). Ruinene etter Guge er 1900&nbsp;km vest for Lhasa, ikke så langt fra fjellet Kailasha.

Guge ble grunnlagt på 900-tallet. Det hadde hovedstedene Tholing og Tsaparang. Grunnlegger av kongedømmet var en etterkommer av Glang Darma, den siste konge av det tibetanske kongedømmet Tubo.  Denne kongens eldste sønn ble hersker over Mar-yul (Ladakh), og to av hans sønner regjerte i det vestlige Tibet de områder som ble kongedømmet Guge og Pu-hrang. På 1000-tallet åpnet kongene for buddhismen.

Den første vesterlending som kom til Guge var jesuittpresten og misjonæren António de Andrade i 1626.  De Andrade skal ha sett irrigasjonskanaler og rike avlinger i området som nå er tørt og heller øde. De Andrades ekspedisjon fikk lov til å bygge et kapell i Tsaparang og undervise folk om kristendommen. Deretter, og kanskje som mottrekk, kom en muslimsk hær bestående av ladakhier fra det nåværende Kashmir og erobret Gugeborgen i 1632, og dermed var det 700 år gamle kongedømmet ødelagt.

Vestlige arkeologer fikk kunnskap om Guge igjen i 1930-årene gjennom den italienske arkeologen Giuseppe Tucci, som skrev et verk som særlig omhandlet Guges fresker.

Under kulturrevolusjonen ødela maoistene de bemerkelsesverdige statuene på funnstedet. Senere er en slags rekonstruksjon foretatt, med øye for å ha noe å tiltrekke og tilfredsstille turister. Men det er bare gjennom Tuccis forskning at man kan danne seg et presisere bilde av hvordan det hele var.

## Referanser
Karismatisk kristendom

**Karismatisk kristendom**, av gresk *karisma* «nådegave», det vil si «Åndens gaver» som tungetale, profetier og helbredelse, er en form for kristendom. Pinsebevegelsen og litt senere Trosbevegelsen har typiske karismatiske trekk, men karismatiske vekkelser opptrer også i de etablerte kirkesamfunnene.

Man pleier å skille mellom *pinsebevegelsen*, *trosbevegelsen* og *den karismatiske bevegelsen*. Alle tre er karismatiske rørelser fordi de betoner åndsdåp eller «åndsfylde» og «nådegaver».

## Historie

Allerede på 200-tallet mente monastene å ha fått den karismatiske gaven å eie direkte inspirasjon gjennom Den hellige ånd. Kirkefaderen Tertullian sluttet seg til bevegelsen på slutten av sitt liv. I middelalderen representerte de profetiske mystikerne en form for karismatikk. 

Moderne karismatisk kristendom er regnet å ha sin start omkring 1900 med vekkelsen i Azusa street i Los Angeles som startpunkt. Den deles videre i ulike faser: Pinsebevegelsen splittet i begynnelsen mange frikirker av borgerlig karakter, mens de etablerte kirkesamfunnene ble berørt i mindre grad. Bevegelsen utviklet seg etterhvert til å få stort sett samme læregrunnlag. Trosbevegelsen ble senere en utbrytning fra Pinsebevegelsen. På 1960-tallet startet prester i USA å rapportere at de hadde blitt døpt i Den hellige ånd. Den bevegelsen som dermed startet blant de etablerte kirkene er det som kalles *karismatisk vekkelse*. I løpet av ganske kort tid fikk bevegelsen stor oppslutning på verdensbasis og Den katolske kirke ble berørt fra 1967.

Det finnes over en halv milliard karismatikere i hele verden, som er ca. 9 prosent av jordens befolkning. Pinsebevegelsen utgjør ca. 95 millioner av disse.

## Karismatisk kristendom i Norge
Den karismatiske kristendommen slo rot i Norge på begynnelsen av 1970-tallet. En viktig begivenhet var utgivelsen i 1972 av *Gud har mer å gi*, den norske utgaven av *Nine o'clock in the morning*, en bok som blant annet inspirerte mange norske prester til å virke inn i sine etablerte kirkesamfunn med Den hellige ånd. Den episkopale pastoren Dennis Bennett (1917–1991) fra Los Angeles hadde gitt ut boka og Indremisjonens tidligere generalsekretær Torvald Øberg skrev forord. Et seminar med Full Gospel Business Men's Fellowship International i 1970 var en viktig begivenhet, sammen med flere såkalte helligåndsseminarer. Sammen med blant annet presten Hans Jacob Frøen og Hans Christian Lier var Øberg med å bane veien for karismatikken i norsk kirkeliv.  Organisasjonen Ungdom i Oppdrag ble til i denne tiden, og i februar 1977 ble det avholdt et «helligåndsseminar» i Storsalen i Oslo som samlet 1200 mennesker, deriblant mange prester i Den norske kirke. Dette kulminerte i opprettelsen av OASE-bevegelsen som har hatt sommerfestivaler fra 1980.

## Referanser




*  

## Eksterne lenker
* Akademisk tidsskrift om kristen karismatik
* Pinsebevegelsen i Norge (Av Terje Hegertun, fakultetslektor)
Kyssegurami

**Kyssegurami** er en art av relativt store, tropiske ferskvannsfisk. 
Den blir opptil 30 cm lang.
Arten er den eneste i gruppen *Helostoma* som igjen er eneste undergruppe av Helostomatidae.
De er populære akvariefisk.

Kysseguramien er ikke en del av gruppen guramier, men er beslektet med disse. I likhet med guramiene, har den en kroppsform som er sammentrykt fra sidene. Ryggfinnen har en lang base (16-18 harde finnestråler og 13-16 myke), og det samme har gattfinnen (13–15 harde stråler, 17–19 myke) som er symmetrisk i forhold til ryggfinnen. De bakerste myke finnestrålene er noe forlenget.

Bukfinnene er store og avrundede. Halefinnen er avrundet eller konkav. Sidelinjen er todelt, med den bakre delen lavere enn den forreste. 
Det er 43-48 skjell langs linjen.

Utseendemessig skiller kysseguramien seg ut gjennom munnen, som har brede lepper. I naturen er fisken grønnaktig på farge, med langsgående striper og mørkebrune finner. 

Det finnes også en avlsvariant som er lys rosa eller oransje på kroppen, har sølvaktige skjell og gjennomsiktige rosaaktige finner. 
Avlsvarianter med dvergvekst eller «ballongform» eksisterer.

I naturen holder de seg i grunt, sakteflytende og tett begrodde områder. De lever stort sett av alger og akvatiske planter, med insekter og plakton som supplement.
Fisken bruker leppene til å raspe alger av steiner og andre overflater. Denne raspingen, som (for mennesker) ser ut som kyssing, brukes også mellom hanner for å avgjøre hvem som er sterkest.

## Eksterne lenker
*
Skal vi danse?

***Skal vi danse?*** kan henvise til:

*''Skal vi danse?'' (film, 1937) (*Shall We Dance*), amerikansk filmmusikal fra 1937 med Fred Astaire og Ginger Rogers.
*''Skal vi danse?'' (film, 1996) (*Sharu wi Dansu?*), japansk film fra 1996.
*''Skal vi danse?'' (film, 2004), (*Shall We Dance*), amerikansk film fra 2004 med Richard Gere (en nyinnspilling av den japanske filmen)
*''Skal vi danse'' (TV-program), norsk talentprogram som har gått på TV 2 siden 2006 og som er basert på det britiske programmet *[[Strictly Come Dancing]]*.
Assab

**Assab** (tigrinja:ዓሰብ, arabisk:عصب) er en havneby på vestkysten av Eritrea mot det sørlige Rødehavet. Byen er hjemby til Afar-folket. I 1989 hadde byen en befolkning på i underkant av 40 000 innbyggere. Assab hadde tidligere et oljeraffineri som ble bygget av Sovjetunionen, men dette ble lagt ned i 1997 av økonomiske årsaker. Byen ligger i nærheten av oldtidsbyen Arsinoe.

I 1869 ble byen kjøpt av rederiet *Rubattino* fra den lokale sultan og ble senere overtatt av Italia i 1882. Italienerne fant ikke byen så godt egnet som havneby og brukte byen mer som stasjon hvor skipsfarten kunne bunkre  kull.

Utover 1900-tallet ble byen igjen en viktig havneby for Etiopia. Den etiopiske marinen hadde blant annet en liten base der. Både under den eritreiske frigjøringskrigen og tørkekatastrofene på 1980-tallet ble forsyninger brakt inn gjennom denne havnen.

Havnen ble kraftig utvidet tidlig på 1990-tallet med blant annet en ny terminal, men havnen har forfalt etter at den mistet sin betydning etter at handel med Etiopia ble avsluttet som følge av frigjøringskrigen. Assab er kjent for sitt store marked, fine strender og natteliv. Byen har fått en stor flyplass.

## Eksterne lenker
* Assab informasjonsside
Askari

**Askari** (arabisk عسكري *‘askarī*) er et arabisk, tyrkisk, persisk og swahili ord som betyr «soldat». Det ble vanligvis brukt for å beskrive lokalt rekrutterte soldater i Øst-Afrika og Midtøsten som tjenestegjorde i de europeiske kolonistyrkene. Betegnelsen kan også bety politi, gendarmeri og sikkerhetsstyrker.

Under europeisk styre i Øst-Afrika ble det rekruttert askari-soldater av italienske, britiske, portugisiske, tyske og belgiske kolonistyrker. De spilte en viktig rolle både ved erobring og senere for å sikre områdene. Både under første verdenskrig og andre verdenskrig tjenestegjorde askari-enheter utenfor egne kolonier.

## Eksterne lenker
*
The Oval

**The Oval** er en cricketarena i Kennington, London.  Den omtales ofte som **The Kennington Oval**, og de siste årene også som *The Fosters Oval*, *AMP Oval*, og nå sist som *The Brit Oval*, på grunn av ulike sponsorbindinger. 

Banen er hjemmebane for *Surrey County Cricket Club*, og brukes regelmessig til internasjonale kamper. Banen var den første i Storbritannia og den andre i verden hvor det ble spilt internasjonale kamper. Banen ligger på Hertugdømmet Cornwalls grunn. SCCC ble stiftet i 1845, og inngikk en leieavtale om stadiongrunnen samme år. Banen var arena for FA-cupfinaler i årene 1872-1892.

Banen ligger i Lambeth. Nærmeste t-banestasjon er Oval, og stadion er også nær Vauxhall stasjon.

## Eksterne lenker
* Faktaside om anlegget fra cricinfo.com
Redningsstasjon

En **redningsstasjon** er en landbasert stasjon som driver sjøredning.

## Norge
I Norge ble stasjonene opprettet på grunn av mange forlis som krevde menneskeliv, der det var åpenbart at relativt enkle hjelpemidler   ville ha kunne reddet menneskeliv. Konsul Tønnes Puntervold fra Egersund, som var en av stifterne for redningsselskapet, var vitne til et slik tilfelle, da han i 1852 så skonnerten "Christine Magdalene" av Bergen forlise utenfor Ogna. Et brev som 33 Stavangerskippere skrev til Marinedepartementet 12. januar 1852 beskrev behovet for en redningstjeneste, særlig langs Jærkysten.

Redningsstasjonene ble opprettet ved Kongelig resolusjon i 1853, og i 1854 var det opprettet fem redningsstasjoner med redningsutstyr. Redningsstasjonene hadde et rakettapparat med line som kunne skytes ut til de forulykkede, og også i noen tilfeller båter. De landbaserte redningstasjonene var bare egnet der kysten bestod av strender, og de ble derfor bare utbygd på Jæren og på Lista.

I 1894 finansierte Norsk Selskap til Skipsbrudnes Redning (NSSR) redningsbåten "Tryg" på Kvalbein. Denne var spesialkonstruert for formålet, og viste seg mye mer egnet til oppgaven enn den båttypen som staten brukte.

I 1933 overtok NSSR alle redningsstasjonene av staten ved Fyrdirektøren. I 1966 var det til sammen 42 redningsstasjoner i Norge. Den nordligste var på Bjørnøya. De aller fleste hadde ikke annet redningsutstyr enn redningsgevær. Alle stasjonene, med unntak av Reve, var nedlagt i 1977. Reve var heller ikke aktiv etter dette. Grunnen til nedleggingene var utviklingen av andre redningshjelpemiddler. Særlig gjorde bruken av helikopter redningsstasjonene overflødige.

Varden Sjøredningsmuseum, Ogna på Jæren, har utstillinger som viser hvordan redningstjenesten fungerte. Det er også et museum i forbindelse med stasjonen på Østhassel i Vanse på Lista.

Redningsstasjoner langs Jæren:
* Reve, drevet fra 1853 til 1993, dekket Jærens rev. Mannskapet på stasjonen reddet til sammen 216 mennesker.
* Wiig, Klepp kommune (sør for Reve), opprettet 1897.
* Obrestad, Jæren, opprettet i 1854.
* Husveg, Jæren (ved Varhaug), opprettet 1854.
* Kvalbein, Jæren, opprettet 1854. Stasjonen fikk redningsbåten "Tryg" fra 1894, som fram til 1947 reddet rundt 100 menneskeliv.
* Raunen, nord for Brusand, opprettet 1896

Redningsstasjoner, Lista:
* Stave
* Lista, opprettet 1854.
* Østhassel i Vanse, drevet til 1972. Stasjonen hadde redningsbåt.
* Rauna, øy like sørøst av Østhassel, med redningshytte som skipsbrudne kunne søke ly i, og redningsutstyr.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Jæren feirer 150 år for landredningsstasjonene
* Aktivitetsdag ved Østhassel Redningsstasjon
Statens kornforretning

**Statens kornforretning** ble opprettet i 1928 for å sikre norske bønder tilgang og avsetning på korn i krisetider og dermed forhindre sult og nedleggelser av gårdsbruk. Kornforretningen fikk monopol på import av korn til Norge og forpliktet seg samtidig til å kjøpe overskuddskorn fra norske bønder. Senere fikk kornforretningen ansvar for markedsordningen for korn, importvern, tilskuddsordninger, produksjonstilskudd, velferdsordninger og økologisk drift. I 1952 fikk de også ansvaret for kraftfórmonopolet.

Statens kornforretning skulle administrere oppbyggingen av beredskapslager av korn. Ved opprettelsen i 1928 het det at det skulle være så store lagre at de til enhver tid dekket ett års behov av kornvarer i krigstid, "med sterkt innskrenket forbruk". Lagringskapasiteten var imidlertid lenge langt lavere. Den ble bygd opp fra ca. 96 000 tonn i importhavnene i 1929 til 197 000 tonn i 1940. Etter krigen økte kapasiteten til 216 000 tonn matkorn i 1950, og til 314 000 tonn matkorn og kraftfór i 1957. I 1961 skisserte Kornforretningen behov for utbygging av silokapasiteten med ytterligere 170 000 tonn, hvorav 70 000 på innlandsanleggene. 

I 1969 vedtok Stortinget at beredskapslageret innen utgangen av 1971 skulle være sju måneders forbruk av matkorn og åtte måneders forbruk av kraftfór, som tilsvarte henholdsvis 280 000 og 500 000 tonn. I 1971 ble samlet kapasitet anslått til vel 1 000 000 tonn. I 1977 ble beredskapslageret av matkorn utvidet til ett års normalforbruk. Kravene til kornbeholdning opphørte 1. juli 2000. I 2003 ble beredskapsordningen avviklet, og fra 2014 var ordningen med offentlige lagre av mel helt avviklet.

I 1995 ble Statens kornforretning sitt importmonopol på korn opphevet som følge av GATT-avtalen og etableringen av WTO. Den forretningsmessige driften ble utskilt i statsaksjeselskapet Statkorn Holding AS, senere omdannet og børsnotert som Cermaq ASA.

Forvaltningsoppgavene ble videreført til 1. januar 2000, da de gikk inn i det nyopprettede Statens landbruksforvaltning.

## Referanser
Kaledonsk javanesisk

**Kaledonsk javanesisk** er et austronesisk språk som snakkes av rundt 6&nbsp;750&nbsp;javanesere på det franske territoriet Ny-Caledonia i Stillehavet. Språket ble talt av gjestearbeidere som kom fra Java til Ny-Caledonia mellom 1900 og 1938.

Språket er en utløper av standard javanesisk, men anses som distinkt fra javanesisk. I motsetning til javanesisk, som er påvirka av indonesisk, er kaledonsk javanesisk mer påvirka av fransk. Det er også i nær slekt med karibisk javanesisk, som tales av javanesere i det franske departementet Fransk Guyana i Sør-Amerika.

## Referanser
Mitt klima

**Mitt klima** (*myclimate*) er en ideell organisasjon som jobber for bevissthet rundt utfordringene fra klimagassutslipp knyttet til flytrafikk. Myclimate ble stiftet i Sveits i 2002, og i 2006 startet Framtiden i våre hender «Mitt klima» i Norge. Tilsvarende organisasjoner finnes også i Tyskland (500PPM GmbH) og i USA (Sustainable Travel International).

## Mitt klima-billett
Mitt klima-billetten gjør det mulig for folk å veie opp for sine klimagassutslipp fra flyreiser. Ved å kjøpe en klimabillett blir det gitt støtte til klimaprosjekter som reduserer utslipp av klimagasser i fattige land.

## Eksterne lenker
* mittklima.no 
* myclimate.org (tysk og engelsk)
Guttorm

**Guttorm** er et norsk mannsnavn med opprinnelse i det norrøne *Guðþormr,* sammensatt av *Guð-* «gud, guder (i førkristen betydning)» og *þormr,* av verbet *þyrma* «skåne, vise ære». Navnet er nokså sjeldent og er mest brukt på Færøyene og i Norge.

## Etymologi
Navnet kommer fra norrønt *Guðþormr*. (gud + torm som betyr «skåne» eller «vise ære».)

*Gudtorm* er en nyere form av de norrøne navnene *Guttormr*, *Guðormr*, *Guðþormr*, *Goðþormr* og **Goð-þormR*. Navnet har urnordisk opprinnelse og er dannet av **Guða-*, «gud», og 《thorm》skånet.

Den gammeldanske formen av navnet var *Guththorm*, og den gammelsvenske *Gudhthorm*. *GórmR* og *Gormr* er norrøne kortformer av navnet. Disse har gitt opphav til mannsnavnet *[[Gorm]]*.

## Utbredelse
Kortformen *Gormr* er kjent brukt på Island og var antakelig også brukt i Norge i vikingtiden. Kun to forskjellige personer med navnet er nevnt i Landnåmabok, så navnet var neppe blant de mest brukte.
Det er også kun kortformen *GórmR* som er kjent brukt i runeinskripsjoner fra vikingtiden. Bare fem inskripsjoner er kjent, så navnet var sannsynligvis ikke mye brukt. En av de første kjente personene med navnet er den norske barnekongen Guttorm Sigurdsson (1199–1204). *Guttorm* var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 220 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. *Gudþorm* var også et vanlig navn i Norge på 1300-tallet.
*Guttorm* var et vanlig mannsnavn i Norge på 1500-tallet. Over 170 personer med navnet er nevnt i Norske Lensrekneskapsbøker 1548-1567.

I nyere tid er *Guttorm* kjent brukt i Sverige fra 1906. I Norge var *Guttorm* mest brukt på begynnelsen av 1900-tallet, men var ikke blant de mest brukt navnene. I Sverige har navnet vært mest brukt i Härjedalen og Bohuslän.

*Guttorm* og relaterte navn har norsk og samisk navnedag.

*Guttorm* er i dag et nokså sjeldent navn, og er mest brukt på Færøyene og i Norge. I Danmark brukes formen *Gorm* og på Island formen *Guttormur*.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Guttorm Sigurdsson (1199–1204), norsk barnekonge 
* Guttorm Grimelid (1757–1820), norsk spelemann
* Guttorm Guttormsgaard (1938–2019), norsk bildekunstner
* Guttorm Guttormsen (født 1950) norsk jazzmusiker (fløyte, saksofon og klarinett) 
* Guttorm Nordø (født 1960), norsk billedkunstner
* Guttorm Schjelderup (født 1961), norsk økonom
* Guttorm Sindre (født 1964), norsk professor
* Guttorm Andreasen (født 1966), norsk musikkjournalist
* Guttorm Petterson, norsk filmdirektør

## Se også
* Guttormsen

## Referanser


## Eksterne lenker
Surdeig

**Surdeig** er en samlebetegnelse på gjæret deig basert på en startkultur (engelsk: *starter*). Startkulturen lages ved at man blander vann og mel og lar dette stå hvor det utvikles melkesyrebakterier, og gjærsopper som forgjærer sukkerarter til alkohol og karbondioksid.

For å utvikle en startkultur egnet for baking bør man mate den med mer mel og vann én til to ganger daglig i 7-10 dager. Startkulturen (det vil si mikroorganismene i denne) holder man så i live ved gjentatt mating. En annen metode for å vedlikeholde startkulturen er å beholde en liten del av deigen man baker og spare den til neste baking, men det forutsetter at det ikke går for lang tid mellom hver baking, i så fall vil kulturen til slutt dø ut.

Melkesyrebakteriene gir brødet en syrlig smak samtidig som det beskytter startkulturen mot uønskede mikroorganismer som for eksempel mugg. Ved gjæring av surdeig samspiller melkesyrebakteriene og gjærsoppene til fermentering av melet. Et viktig begrep for både surdeig og annen baking er deigens hydrering, som er andelen vann (eller annen veske) i forhold til mel. Typisk baker man med hydring på mellom 65 og 85 % med surdeig, men med høy andel sammalt mel og brødtyper som ciabatta og focaccia blir enda høyere hydrering benyttet.  Surdeig blir ofte brukt i rugbrød ettersom rug ikke danner sterkt nok glutennett til å holde på gassene som dannes av industrigjær.

## Referanser
Jærens rev

**Jærens rev** er den vestligste sandtangen på kysten av Jæren; stedet ligger på gården Reve i Klepp kommune, mellom Orrestranda og Boresanden.

Revet har vært åsted for mange forlis langs den værharde Jærkysten, og en redningsstasjon ble opprettet her, på gården Reve, i 1852. 

Jærens rev er også en meget godt kjent lokalitet for vadefugler, og Stavanger museum har en ornitologisk stasjon her.

## Vrak
Skipet MS «Knute Nelson» sank ved Jærens rev den 27. september 1944, sammen med flere av skipene i konvoien, bl.a. den tungt lastede malmbåten "Cläre Hugo Stinnes 1". Skipene gikk på et minebelte utlagt av en fransk mineutleggerbåt kvelden før. Mange sjøfolk mistet livet. 

## Referanser


## Se også
* Skipsleia langs norskekysten
Krokusveien (Oslo)

:::*Se [[Krokusveien|pekerside]] for flere forekomster av Krokusveien.*

**Krokusveien** (1A-13B, 2-18) er en vei på Nordberg i bydel Nordre Aker i Oslo. Krokusveien går opp fra Nordbergveien og deler seg etterhvert i to traséer, hvorav den ene er en blindvei, mens den andre knytter veien sammen med Hamborgveien. Midt i Krokusveien er det et mindre friareale med utsikt over deler av Oslo. 

Krokusveiens navn ble vedtatt i 1934. Bebyggelsen består av ene- og tomannsboliger. De eldste husene er bygget ved inngangen til 1930-tallet.

Området der Krokusveien befinner seg, hørte tidligere inn under Nordberg gård, men ble rundt 1920 kjøpt opp av A/S Akersbanene i forbindelse med planleggingen av Sogn haveby.  Litt senere utparsellerte og solgte Akersbanerne tomtene til finansiering av Sognsvannsbanen.

## Referanser


## Litteratur
*
Galaktose

**Galaktose** er et monosakkarid som inngår i disakkaridet laktose, men som vanligvis finnes bundet til glukose. Den kjemiske formelen for galaktose er **C<sub>6</sub>H<sub>12</sub>O<sub>6</sub>**. 

Galaktose er mindre søt enn monosakkaridene glukose og fruktose. Smeltepunktet ligger på 167&nbsp;&deg; celsius og molar massen er 180,08.

Galaktose finnes naturlig i melkeprodukter, sukkerbete (sukkerroe), kvaer og planteslim (et kleberig sekret som de fleste planter og noen mikroorganismer skiller ut). Det synteseres dessuten i kroppen, der det danner komponenter i glukolipider og glukoproteiner som finnes i en rekke vev. Galaktose brukes ofte som kunstig søtningsstoff, fordi det inneholder viktig energi som mange celler utnytter.

To studier fra 1989 antyder en sammenheng mellom høyt inntak av laktose i en befolkning og forekomst av kreft i eggstokkene (ovarialkreft). Senere systematiske gjennomganger har ikke kunnet bekrefte disse funnene.

## Referanser
Antihydrogen

**Antihydrogen** betegner i fysikken et antiatom bestående av et antiproton omkranset av et positron. Dette er akkurat som et vanlig hydrogenatom, men hvor hver partikkel er byttet ut med sin respektive antipartikkel. Antihydrogen finnes ikke naturlig, men er blitt laget i laboratorier, først i CERN i 1995.
Veslefrikkfeltet

**Veslefrikkfeltet** var et olje- og gassfelt som lå i blokk 30/3 i Nordsjøen med Equinor som operatør.

Feltet ble funnet i 1981 og produksjonen startet 26. desember 1989. Feltutbyggingen kostet 18 milliarder NOK. Feltet ble opprinnelig vurdert å ha 55 millioner Sm³ råolje og 3 milliarder Sm³ gass.

Feltet var utbygd med to plattformer
* Veslefrikk A som har et fast stålunderstell. Den borer produksjons- og avgrensningsbrønner. 
* Veslefrikk B er en forankret halvt nedsenkbar plattform. Den produserer olje og gass.
Veslefrikk B var opprinnelig boreriggen West Vision, eid av Smedvig i Stavanger. Riggen ble kjøpt av daværende Statoil for ombygging til petroleumsproduksjon, der Smedvig fikk kontrakt for bemanning av maritimt mannskap og boretjenester. Boretårnet på West Vision ble i forbindelse med utbyggingen av feltet montert på Veslefrikk A.

Oljen fra Veslefrikk ble ilandført gjennom Osebergrørledningen til Stureterminalen. Gassen ble brukt til injeksjon på feltet, men kunne ilandføres gjennom Statpiperørledningen. I 1999 ble Veslefrikkfeltet opprustet for å kunne ta imot kondensat fra Huldrafeltet.

Feltet sluttet å produsere i 2022. Veslefrikk B ble tauet inn til land for å leveres til opphugging høsten 2022 og det planlegges for at Veslefrikk A kan fjernes 2025/26.

Olje- og gassfelt på norsk kontinentalsokkel

## Referanser


## Eksterne lenker
* Aftenbladet om Veslefrikk - besøkt 25. juni 2008
* Miljøforhold på Veslefrikkfeltet (nedlastbart pdf-dokument)
Hjuldyr

* Digononta
* Monogononta

**Hjuldyr** er en gruppe mikroskopiske dyr.

Navnet kommer av det såkalte hjulorganet som vifter føde inn i munnen, og som brukes til forflytning. Disse små organismene blir sjelden større enn en millimeter, og lever av døde og levende planter, bakterier og dyr. 

Hunnene bærer egg som befruktes og siden klekkes. I noen tilfeller kan det forekomme jomfrufødsel (partenogenese), når ubefruktede egg klekkes.

De lever i 1-2 uker. Naturlige fiender er større dyreplankton og andre vanndyr som lever av mikroskopiske dyr.

## Eksterne lenker
*
4572 Brage

**4572 Brage** er en asteroide som ble oppdaget 8. september 1986 av Poul Jensen.
Den er oppkalt etter den norrøne guden Brage.

Den er ca. 37 km stor, og har en omløpstid på 1 526,04 dager (4,18 år).

## Eksterne lenker
Australian cattledog

**Australian cattledog**, også kjent som *australsk stumphalet kveghund*, er en kveghund av collietype som minner om kelpie av utseende, men utfargingen er forskjellig. Den har blodslinjer fra dingo og regnes som en hund som krever konsekvent og streng oppdragelse, og den passer best for svært erfarne hundefolk. Rasen er svært aktiv. Helst trenger den turer på 2 til 4 timer hver dag. Eller store enger de kan løpe på hele dagen. Hvis den ikke blir nok stimulert, vil den bli mer sin egen herre. Fordi den kommer fra dingoene har den lett for å forsvinne, den kan minne litt om en setter. Får den los på noe, så følger den sporet. Da kan de være borte i timevis. De trives ikke i bur. 

Den er ikke kjent for å være en vakthund. De beskytter ikke mennesker i farlige situasjoner. 

## Historie
Den australske cattledogen ble avlet fram med krysninger mellom Australsk kelpie og australsk dingo. Man ønsket å få fram en hund som kunne drive buskap ved å gjenskape den utdødde havnehunden *[[Blue heeler]]*, som ble brukt til å drive kveg ombord i båtene.

## Kjennetegn
Vanligvis er disse hundene velproporsjonert og blir ofte beskrevet med sine stående ører samt sine lange ben. Stumphalete hunder har normalt en dobbel pels: underull og overpels. Normalt er ullen tett, kort og myk, mens overpelsen er moderat tett, kort og rett med en litt hard tekstur. Denne type hunder er hovedsakelig kjent for sin flekkete blå eller flekkete røde pelsfarge. En annen mulig fargekombinasjon for denne rasen er blått og svart, men slike hunder er ikke så vanlig.

## Referanser
Bragefeltet

**Bragefeltet** er et produksjonsfelt for olje og gass som ligger i blokkene 30/6, 31/4 og 31/7 i Nordsjøen med OKEA som operatør.

## Geologi
De produserende formasjonene i berggrunnen omfatter:
* Statfjordformasjonen (fra tidlig juraperiode) som inneholder olje
* Fensfjordformasjonen (fra senjura-perioden) som inneholder olje
* Sognefjordformasjonen (fra senjura-perioden) som inneholder olje og gass
* Nessformasjonen med sandsteiner fra (midtjura-perioden) som inneholder olje

Feltet regnes å inneholde i størrelsesorden 49,8 millioner Sm3 olje og 2,4 milliarder Sm3 gass.

## Utbyggingen
De første funnene på Bragefeltet ble gjort i 1980. Bragefeltet er utbygd med en plattform som ligger 13&nbsp;km øst for Osebergfeltet på 136 meters vanndyp. Understellet på Brageplattformen er en stålplattform, og har integrerte bolig-, prosess- og borefasiliteter på dekket. Understellet ble bygger av Aker Verdal og dekket av Kværner Egersund. Vekten av understellet er ca. 13&nbsp;000 tonn og dekksvekten ca. 19&nbsp;000 tonn. Plattformen ble installert, og produksjonene startet i 1993.

Feltutbyggingen kostet 17,9 milliarder NOK.

## Produksjonen
Produksjonen startet 23. september 1993.

Feltet hadde på det meste en produksjon på 120&nbsp;000 fat i døgnet i 1998, og i 2009 i størrelsesorden 25&nbsp;000 fat olje per døgn.

Oljen eksporteres via Oseberg feltsenter til Stureterminalen via Oseberg transportsystem (OTS). Gass fra Bragefeltet eksporteres via Statpipe-rørledningen til Tyskland.

Anlegget ble opprinnelig dimensjonert for 20 år, men har siden fått samtykke fra Petroleumstilsynet til å drive til 2030.

## Operatører og eiere av produksjonsrettene
Feltet startet oljeproduksjonen med Norsk Hydro som operatør i 1993. I mars 2007 ble det bestemt at olje- og gassdivisjonen i Norsk Hydro skulle innfusjoneres i Statoil som i den forbindelse skiftet navn til StatoilHydro 1. oktober 2007. I 2009 endret selskapet navnet tilbake til Statoil.

Fra 1. oktober 2013 overtok Wintershall Norge operatør-ansvaret, og eierfordelingen er slik:

* Wintershall Norge (operatør): 35,2 % 
* Repsol Norge AS: 33,9 % 
* Faroe Petroleum: 14,3 %
* Point Resources AS: 12,3 % 
* VNG: 4,4 %

## Se også
* Olje- og gassfelt på norsk kontinentalsokkel

## Referanser
Singapores riksvåpen

**Singapores riksvåpen** ble introdusert 3. desember 1959 samtidig med flagg og nasjonalsang. Det består av et rødt skjold med en hvit halvmåne og fem stjerner. Månen symboliserer den nye nasjonen som stiger frem og stjernene idealene; demokrati, fred, fremskritt, rettferdighet og likestilling. Skjoldet holdes av en løve og tiger, løven representerer Singapore og tigeren øyens historiske tilknytting til Malaysia. Under skjoldet et banner med landets valgspråk; *Majulah Singapura*
Sylvia Hanika

**Sylvia Hanika** (født 30. november 1959 i München i daværende Vest-Tyskland) er en tidligere profesjonell kvinnelig tennisspiller. 

Hanika ble profesjonell 1977, og hun vant seks single- og en doubletittel i løpet av sin tenniskarriere som varte til 1990. Hun vant aldri noen Grand Slam-turnering, men hun kom til en finale. I 1981 tapte hun finalen i French Open med 1-6, 6-3, 6-4 mot Martina Navrátilová.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
London Symphony Orchestra

**London Symphony Orchestra** (LSO) regnes blant verdens ledende symfoniorkestere.

## Historie
**LSO** ble grunnlagt i 1904 som det første uavhengige orkesteret i England. Orkesterets første sjefsdirigent var *[[Hans Richter (dirigent)|Hans Richter]]*. Den første konserten ble holdt 9. juni 1904 med Richter som leder. Helt fra begynnelsen av samarbeidet LSO tett med engelske komponister som *sir [[Edward Elgar]]* og *[[Ralph Vaughan Williams]]*.

En konsert LSO holdt i Paris i 1906 var den første gjesteopptreden et britisk orkester holdt i utlandet. Ytterligere reiser førte LSO til Amerika (1912), Israel (1960) og Japan (1963). I 1973 holdt de en vellykket debutopptreden under Festspillene i Salzburg. Etter det har orkesteret regelmessig turnert over hele verden, blant annet med årlige konserter i Lincoln Center, New York City.

Da det nye Barbican Centre ble ferdigstilt i 1982, ble dette LSO's faste tilholdssted og konsertlokale for deres viktigste konserter. I 2003 ble *St. Luke's* åpnet med ekstra kontorplass og prøvelokaler, og er sentrum for *LSO Discovery*-program som sikter seg inn på å gi barn og ungdom kjennskap til kunstmusikk.

## Utenfor konsertsalene
Allerede fra grunnleggelsen har LSO vært et profilert orkester for filmmusikk. De første melodiene som ble berømt var fra *Dangerous Moonlight (1941)* og *Love Story (1944)*, senere fulgte blant annet *[[Star Wars]]*, *[[Braveheart ]]*, *[[Superman (1978)|Supermann]]*, *[[Prosjekt brainstorm]]*, *[[Krull (film)|Krull]]*, *[[Return to Oz]]*, *[[Honey, I Shrunk the Kids]]*, *[[Hvem lurte Roger Rabbit?]]* og *[[Harry Potter]]*-filmene. Heller ikke popmusikk har orkesteret holdt seg for gode til å arbeide med, for eksempel medvirket de på opptakene til Beatles-albunet *[[Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band]]* eller sangen *So lang man Träume noch leben kann* med bandet Münchener Freiheit. De har også spilt inn musicals, eksempelvis *Chess* i 1984.

London Symphony Orchestra er også kjent for tallrike arrangementer av verdenskjente pop- og rocklåter som ble utgitt under betegnelsen «Rock Classic», og orkesteret regnes som en av denne genrens grunnleggere.

I år 2000 stiftet LSO CD-labelen *LSO Live* som blant annet har utgitt Grammy-premierte opptak av Berlioz’ *[[Les Troyens]]*.  

Orkesteret ble i 1966 supplert med *London Symphony Chorus* med over 200 sangere.

## Sjefsdirigenter
* 1904-1911 Hans Richter
* 1911-1912 Edward Elgar 
* 1912-1914 Arthur Nikisch 
* 1915-1917 Thomas Beecham 
* 1919-1922 Albert Coates 
* 1930-1931 Willem Mengelberg 
* 1932-1935 Hamilton Harty 
* 1951-1954 Josef Krips
* 1960-1964 Pierre Monteux 
* 1965-1968 István Kertész
* 1968-1979 André Previn
* 1979-1988 Claudio Abbado
* 1988-1995 Michael Tilson Thomas
* 1995-2007 Sir Colin Davis
* 2007-2008 Valery Gergiev
* Fra 2008- Esa-Pekka Salonen

Mellom 1922 og 1930 hadde ikke LSO sjefsdirigent.

## Andre Londonorkestre
*London Philharmonic Orchestra 
*Royal Philharmonic Orchestra 
*London Sinfonietta
*English Chamber Orchestra
*Philharmonia Orchestra
*BBC Symphony Orchestra
*Academy of St Martin in the Fields

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*