open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kakstryking

**Kakstryking** var i eldre tider en straff i form av prylestraff. Prylestraffen foregikk ved at den dømte ble bundet til en påle eller støtte i tre eller stein (som ble kalt kak eller kag), og pisket med ris, det vil si en bunt av kvister, på bar rygg. Kaken var gjerne festet til en forhøyning eller plattform og plassert på et torv eller en annen sentral plass. Kakstrykingene var dermed en offentlig avstraffelse som ble gjennomført til allmenn beskuelse – til skrekk og advarsel. I større byer var det gjerne flere kaker. På 1500- og 1600-tallet var det to i Bergen, den ene stod foran rådhuset (Rådstuen), den andre på torget (fra 1627). Kakstryking gav arr og andre kroppsskader som den piskede måtte leve med resten av livet som en form for skamstraff.

Kakstryking ble i Christian Vs norske lov av 1687 definert som 27 piskeslag. Straffen ble i første rekke brukt overfor forbrytere som var dømt for tyveri, prostitusjon og leiermål. Den kunne også kombineres med andre straffereaksjoner, som for eksempel fengsel, tukthus eller straffarbeid, tidligere kalt slaveri. 

Kakstryking ble avskaffet som æresstraff i 1815 og som legemsstraff i 1842. Imidlertid beholdt den norske straffeloven av 1842 («Criminalloven») en bestemmelse om straff som kunne anvendes på barn, og det het således i kap 2 § 38: «*På dem, som have fyldt ti, men ikke femten år, er straf med riis anvendelig.  Slagenes antal bestemmes af dommeren fra otte til fire og tyve. De tildeles angjældende på blottet ryg.  Straffen fulbyrdes inden lukte døre i offentlig fængsel under øvrighedens opsigt og i vidners overvær af arrestforvareren eller slutteren*». Denne straffen kan imidlertid ikke likestilles med kakstrykning.   

Den eller de som utførte og deltok i kakstryking i Norge hadde titler som mestermann, bøddel, nattmann eller rakker.

Ole Høiland og Gjest Baardsen er blant norske, kjent forbrytere som ble straffet med gjentatte kakstrykninger. Også svært mange kvinner ble kakstrøket fordi de ikke kunne betale idømte bøter for leiermål eller fordi de etter gjentatte forbrytelser ble dømt til kakstrykning og fengsel.

## Se også
* Prylestraff
Pentti Lammio

**Pentti Johannes Lammio** (født 24. oktober 1919 i Tammerfors, død 25. juli 1999 i Lempäälä) var en finsk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo.

Lammio vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han kom på tredjeplass på 10 000 meter skøyter, bak Åke Seyffarth fra Sverige og Lassi Parkkinen fra Finland.

## OL-medaljer
* 1948  St. Moritz -  Bronse i hurtigløp på skøyter, 10 000 meter  Finland

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oaxacadalen

**Oaxacadalen** er en geografisk region i delstaten Oaxaca sør i Mexico. Dalen, som befinner seg i fjellkjeden Sierra Madre, er forma omtrent som en *Y* opp-ned. Oaxacadalen var hjemstedet til den zapotekiske sivilisasjonen, en av de tidligste avanserte samfunna i Mesoamerika, og seinere til mixtekerne. 

Det er en rekke kjente arkeologiske steder i dalen, blant annet Monte Albán, Mitla, San José Mogote og Yagul. I dag ligger delstatshovedstaden Oaxaca by sentralt i dalen.
Donald McDermott

**Donald «Don» Joseph McDermott** (1929–2020) var en amerikansk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.

McDermott vant en olympisk sølvmedalje under vinter-OL 1952 i Oslo. Han kom på andreplass på 500 meter skøyter med tiden 43,9, bak sin landsmann Ken Henry som vant med 43,2.

## OL-medaljer
* 1952  Oslo -  Sølv i hurtigløp på skøyter, 500 meter  USA

## Se også
* Liste over flaggbærere for USA under OL

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arve Vorvik

**Arve Vorvik** (født 7. januar 1974) er en norsk tidligere skihopper som representerte Byåsen IL.

Han debuterte i verdenscupen med 40.-plass i storbakken på Lillehammer 8. februar 1995. Hans beste individuelle plassering i verdenscupen var 8.-plass i Iron Mountain 17. februar 1996. Sammenlagt ble han som best nummer 51 i sesongen 1995-96. Hans siste verdenscuprenn var i Willingen 2. februar 1997.

Han ble nummer 28 i stor bakke i VM i Thunder Bay i 1995. I lagkonkurransen var han på det norske laget som ble nummer 7 (av 11 lag).

Arve Vorvik har tre individuelle medaljer i NM og fem medaljer i lagkonkurranse. Han ble norgesmester individuelt i normalbakke i Marikollen i 1995, og tok sølv i normalbakke i Stryn i 1996 og normalbakke i Mo i Rana i 1997. I lag-NM tok han gull i 1995, 1997 og 1998, og sølv i 1994 og 1996, alle for Sør-Trøndelag.

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6. s. 334-341

## Eksterne lenker
*
Sportsklubben Hajduk Bergen

**Sportsklubben Hajduk Bergen** (stiftet 9. mars 1996) er en norsk futsalklubb fra Bergen. Klubben ble først stiftet under navnet Hajduk Split, oppkalt etter det kroatiske fotballaget med samme navn, men skiftet navn til Sportsklubben Hajduk Bergen i 2006. Klubben består primært av spillere fra bergensområdet. Hajduk er kroatisk og betyr landeveisrøver, fredløs eller lovløs.

Sportsklubben Hajduk Bergen er et av Norges mestvinnende futsallag. Sesongen 09-10 spiller de 1. div. avd. vest i Norges fotballforbunds futsalserie. I tillegg deltar de i turneringer både i Norge og i utlandet.

Sportsklubben Hajduk Bergen har deltatt i 99 turneringer (pr. 15.02.09). Av disse har de vunnet 42, og vært i finalen i 73. De ble Norgesmestere i innendørsfotball i 2005 og 2006. Og i 2005 ble de Skandinavisk seriemester i SIS (Scandinavian Indoor Series). Sesongene 08-09 og 09-10 vant de 1. div. avd. vest.

Sportsklubben Hajduk Bergen ble i 2008 registrert som *Hai Bergen Sportsklubb* i Norges idrettsforbund, for å oppfylle NIFs krav om at idrettslag skal ha norsk navn. Klubben fikk derfor ikke bruke sitt opprinnelige navn. Sportsklubben ønsker imidlertid fortsatt å bli kalt Sportsklubben Hajduk Bergen. Det er også dette navnet som stort sett blir brukt om klubben.

## Eksterne lenker
*
Gordon Audley

**Gordon Vernon Audley** (født 20. april 1928 i Winnipeg i Manitoba, død 1. oktober 2012) var en canadisk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz, 1952 i Oslo og 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Audley vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1952 i Oslo. Han kom på delt tredjeplass på 500 meter skøyter med tiden 44,0 sammen med Arne Johansen fra Norge. Gull- og sølvmedaljen ble vunnet av Kenneth Henry og Donald McDermott begge fra USA.

## Andre OL-meritter
* 1948  St. Moritz - 17.-plass i hurtigløp på skøyter, 500 meter  Canada

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Castilla elastica

***Castilla elastica*** er et tre i morbærfamilien. Det vokser i de tropiske områdene i Mexico, Mellom-Amerika og det nordlige Sør-Amerika. Treet var hovedkilden for lateks for mesoamerikanske folk i førkolumbisk tid. Lateksen ble på sin side brukt til å lage gummi, som ble brukt blant annet til å produsere baller til det mesoamerikanske ballspillet. På nahuatl kalles treet *olicuáhuitl*.

## Eksterne lenker
*
Torghatten Trafikkselskap

**Torghatten Trafikkselskap AS** (**TTS**) var et norsk rederi med hovedkontor i Brønnøysund som drev ti ferge- og hurtigbåtsamband i Nord-Trøndelag og Nordland. Virksomheten ble skilt ut fra morselskapet i konsernet i 2009, som samtidig endret navn til Torghatten ASA. Den 1. mars 2022 fusjonerte selskapet med FosenNamsos Sjø som endret navn til Torghatten Midt.

## Skip eid av Torghatten Trafikkselskap
**Dampskip:**

*Ukomplett*

**Motorskip**

*Ukomplett*

**Motorferger**

*Ukomplett*

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Torghatten historikk
Soconusco

**Soconusco** er en region sør i den meksikanske delstaten Chiapas, på grensa til Guatemala. Regionens økonomiske sentrum er Tapachula. Soconusco består av 16 kommuner.

Navnet kommer fra nahuatl *xoconostle*, som er navnet på en type pærekaktus.

Soconusco er Chiapas' viktigste region for kaffeproduksjon, og har mange plantasjer i innlandet ved foten av fjellkjeden Sierra Madre del Sur.
Anders Woldseth

**Anders Woldseth** (født 19. september 1934, død 26. november 1959) var en norsk skihopper som representerte Stavne IF.

Han vant Svenska Skidspelen og ble norgesmester på Gjøvik i 1959. I hoppuka 1958/59 ble han nummer 7 sammenlagt, med 3.-plass i Innsbruck 4. januar 1959 som beste enkeltresultat.

Woldseth vant det første hopprennet på plastmatter som ble arrangert i Norge, i Skeidbakken i Oslo i november 1959. Han døde kort tid etter, bare 25 år gammel.

## Referanser


## Kilder
* Hans Werp: Det har vært bare en Engan!
* Sports Illustrated: For the record: December 07, 1959
* Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen 
* Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6, s. 123, 334-341
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, s. 266

## Eksterne lenker
*
Det olmekiske kjerneområdet

**Det olmekiske kjerneområdet** er den sørlige delen av Mexicos golfkystregion mellom Sierra de los Tuxtlas og det olmekiske arkeologiske stedet La Venta. Det strekker seg på det meste rundt 80 km innover i landet fra kysten. Området var, som navnet tilsier, kjerneområdet for den olmekiske sivilisasjonen. Det består av tropisk lavlandsskog med mange elver.
Båtgraven i Ballateare

**Båtgraven i Ballateare** ble oppdaget i 1946 på vestkysten i Man i Irskesjøen, i sognet Jurby nord på øya. Graven ble utforsket av den tyske arkeologen Gerhard Bersu.

Båtgraven inneholdt gravstedet til en norrøn vikingkriger fra slutten av 800-tallet. Av skipet er ingenting igjen av. Krigeren var gravlagt med sine våpen. Det viktigste gravgodset besto av et sverd med tveegget blad, nesten en meter langt, som var prydet med innlegg i sølv. Bladet på sverdet var med hensikt delt i tre deler, muligens for å motvirke at gravrøvere plyndret graven, skjønt det kan ha vært andre, kanskje religiøse grunner. Sliren eller sverdskjeden, som var laget av lær, stoff og tre, var også bevart. Av andre gjenstander av jern ble det funnet tre spydspisser, en kniv og skjoldknopp. De bevarte delene av treskjoldet avslørte at det en gang hadde vært dekorert i fargene rød, hvit og svart.

Krigeren var blitt gravlagt i en kappe som ble holdt på plass av en ringhodet nål av bronse. Som følge hadde vikingen fått med seg en kvinne til etterlivet som var blitt drept av et hogg med et skarpt våpen tvers over bakhodet. Antagelig var det en trellkvinne ettersom frie kvinner hadde selvstendig status i det norrøne samfunnet og ville i normale tilfeller ikke ha blitt ofret. At hun ble avdekket ved mannens føtter tyder på at hun hadde lav status. Han hadde også fått med seg husdyr i form av brente dyrebein som ble funnet i gravhaugen som dekket graven.

Sverdet og andre objekter fra Ballatearegraven er i dag utstilt i Manx Museum.

## Andre båtgraver
Båtfunnet ved Ballateare er ikke det eneste fra nordboere som bosatte seg på Man i vikingtiden. Det er funnet elleve gravhauger, men i henhold til 1995 var kun fem av dem undersøkt av arkeologer. En annen skipsgrav ligger nordspissen av Man, Knock-y-Doonee-gravhaugen. I tillegg finnes Balladoolegraven som også er en båtgrav på sørkysten av Man, og som Gerhard Bersu undersøkte året forut Ballateare.

I 1937–1939 i forbindelse med byggingen av Mans hovedflyplass ved Ronaldsway ble et større forhistorisk materiale avdekket. Dessverre hadde området vært utbygget i lang tid, og en større gravhaug, som var på 33 meter i diameter og 1,2 meter i høyden, var blitt fjernet på midten av 1800-tallet. Trolig var det en også en skipsgrav i *storhaugen* ved Ronaldsway hvor man også har funnet oksiderte nagler fra et klinket skip.

## Litteratur
* Andersen, Per Sveaas: *Nordisk innvandring, bosetning og samfunnsdannelse på Isle of Man i middelalderen*. Artikkel i *[[Collegium Medievale]]*, bind. 8 1995 Oslo
* Bersu, Gerhard: *A Cemetery of the Ronaldsway Culture at Ballateare, Jurby, Isle of Man*, 1947

## Eksterne lenker
* Manx National Heritage: *[https://web.archive.org/web/20040703154148/http://www.gov.im/mnh/collections/archaeology/vikings/ballatearesword.xml Ballateare Sword]*
Carl-Erik Asplund

**Carl-Erik Asplund** (1923–2024) var en svensk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.

Asplund vant en olympisk bronsemedalje i Vinter-OL 1952 i Oslo. Han kom på tredjeplass på  meter skøyter, bak Hjalmar Andersen fra Norge og Kees Broekman fra Nederland. Asplund kom på fjerdeplass på  meter og nummer seks på  meter. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eitrheimtunnelen

**Eitrheimtunnelen** er en veitunnel på fylkesvei 550 i Ullensvang i Vestland. Tunnelen er 1682 m lang.

## Se også
*Veitunneler i Norge

## Referanser
Balladoolegraven

**Balladoolegraven** ligger sør på øya Man på den berglendte kysten av Bay ny Carrickey og de tallrike små høydene ved Irskesjøen kalles for Balladoole. På en av disse småhøydene avdekket den tyske arkeologen Gerhard Bersu i 1945 en norrøn båtgrav.

Den inneholdt et skip med to voksne personer, en mann og en kvinne. De synes å ha blitt gravlagt en gang på begynnelsen av 900-tallet. Mannen synes å ha vært en person av høy status i henhold til det gravgods han hadde fått med seg; klær, verktøy, seletøy, etc. Kvinnen synes å ha vært ofret sammen med ham. Han lå på ryggen i bunnen av skipet med et rundt skjold. Flere gjenstander tyder på at han var kledd; ringformet bøylenål, kniv, slipestein og flint for å tenne ild, og beltespenne ble funnet sammen med ham. Det ble også funnet bøyler for hesten hans ved hodet og han hadde sporer på føttene. Våpen manglet han til tross for skjoldet, enten var disse tatt av gravrøvere eller at de som gravla ham valgte å utelate å inkludere sverd eller en øks i graven.

Ved mannen føtter, mot midten av båten, lå de ufullstendige levningene av en voksen kvinne og uten gravgods. Sammenlignet med bevisene av ofringen av en ung kvinne i en samtidig båtgrav ved Ballateare, som Bersu undersøkte året etter i 1946, tyder på at dette var et offer som ble drept og lagt i graven. Lignende bevis har funnet andre steder, blant annet ved Hedeby i daværende Danmark og Oseberg i Norge.

Skipet var forsvunnet, men var bygd med overlappende planker, rundt 11 meter langt i henhold til restene fra klinkboltene, men kan ha vært rundt 2 meter lengre.

Balladoolegraven har spilt en betydelig rolle i å belyse forholdet mellom den første generasjonen av førkristne nordboere som bosatte seg på Man, og den opprinnelige manske befolkningen på stedet. Høyden hvor graven ble funnet ble lokalt kalt for Chapel Hill etter en liten kirke eller kapell. Bersu etablerte at båtgraven fortrengte en tidligere kristen dekksteingrav.

Funnene fra Balladoolegraven er administrert Manx National Heritage.

## Eksterne lenker
* «Great sites: Balladoole» , *British Archaeology Magazine, no 59, juni 2001
* [http://www.iomguide.com/balladoole.php «Balladoole»], *Isle of Man Guide''
Martin Wavik Ytterstad

**Martin Wavik Ytterstad** (født 2. september 1988) er en norsk ishockeyspiller fra Groruddalen, øst i Oslo. Han som spiller for Furuset Hockey og har i mange år vært i kapteinsteamet. Han innehar rekorden i antall utvisninger for A-laget i Furuset.  Han har tidligere spilt for Manglerud Star.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Solberg skole

**Solberg skole** kan vise til:

* Solberg skole (Asker) i Asker kommune i Akershus
* Solberg skole (Bærum) i Bærum kommune i Akershus 
* Solberg skole (Drangedal) i Drangedal kommune i Telemark
* Solberg skole (Drammen) i Drammen kommune i Buskerud
* Solberg skole (Ås) i Ås kommune i Akershus
Solheim skole

**Solheim skole** kan vise til:

* Solheim skole (Bergen), tidligere skole i Bergen
* Solheim skole, senere Vestre Hyen skole, tidligere skole i Hyen i Gloppen
* Solheim skole (Lørenskog) i Lørenskog i Akershus 
* Solheim skole (Ringsaker) i Ringsaker i Hedmark 
* Solheim skole (Ramnes), tidligere skole i Ramnes i Vestfold
Tanum skole

**Tanum skole** er en offentlig barneskole i Bærum kommune i Akershus, etablert i 1900. Skolen har i underkant av 300 elever per 2009 fordelt på 14 klasser og rundt 50 ansatte. Skolen ligger ikke langt fra Tanum kirke og nærmeste by er Sandvika. Bjørnegård ungdomsskole har videre det kommunale ansvaret for å ta inn elever som går ut fra Tanum.

## Historie
**Tanum skoles** historie begynner så tidlig som i 1817 da det ble holdt private læreseminar på en gård i området. Dette gjorde at bygda fikk lærere med bedre utdanning enn slik mye av Norge tidligere hadde som utdanningsmetode; med omgangsskolelærerne. I oktober 1934 begynte "Asker skolelærerseminarium" på en gård, ikke langt fra dagens Tanum vest i Bærum og denne typen virksomhet var meget viktig for utviklingen av skolen generelt. Seminarene utviklet seg utover 1830-tallet til å bli et toårig kurs for utdanning av lærere. Til sammenligning med resten av landet var denne skoletypen tidlig ute i Bærum og i 1839 fikk barna i bygda sitt faste skoleringsområde som ble kalt for "seminarskolen". Her kom lærerstudentene for å drive undervisning i sin opplæringsperiode. Fram til 1894 tilhørte Bærum Asker prestegjeld med sokneprest i Asker, men med kapellan på Tanum. De første skolene i område var tilknyttet Bærums Verk og Fossum Jernverk. Selv om Tanumområde var tidlig ute med en slags skoleordning var det «Fastskoleloven» (også kalt Landsskoleloven) fra 1860 som skulle forandre hele det norske utdanningssystemet. Skoler ble bygget rundt om i distriktet med blant annet Evje skole i 1865 og Snarøya skole i 1869. Det var et opphold i byggeprosjektene etter dette, men i 1899 begynte endelig byggingen av en skole i "Seminarkretsen" som det den gang ble kalt, nemlig Tanum skole.

Den 6. juni 1900 ble skolen offisielt åpnet av sogneprest Grødal og den fikk navnet "Tanum skole i Tanum skolekrets". Bygningen var en trestruktur som skulle holde styr på ca. 100 elever. I 1926 var det 126 elever på skolen og bygningen hadde fått enkelte påbygninger. Etter andre verdenskrig steg elevtallet kraftig og i 1960 var det 300 elever på skolen. Dette hadde Tanum skole ikke kapasitet til og elever måtte oppholde seg på midlertidige klasserom i nærområdet. Som følge av dette begynte kommunen et byggeprosjekt som skulle fornye hele skolen og fra 1964 til 1993 gjennomgikk skolen tre byggeprosjekter som ga skolen gymsal, musikkrom, kjøkken for heimkunnskapsfaget samt naturfagsrom og bibliotek med mer. Dermed var skole regnet for å være godt nok utstyrt til å ta inn elever til 14 klasser, det vil si 1. til 7.klasse med to paralleller.

### Rektorer
* 2002&ndash;2008 Anne Kallåk
* 2008&ndash;2010 Rolf Eriksen (fungerende)
* 2010&ndash; Inger Lise Lehne

## Eksterne lenker
* Skolens hjemmeside
Riksvei 55

**Riksvei 55** (**Rv55**) gikk mellom Dragsvik i Balestrand og Stedje i Sogndal.

Veien går langs nordsiden av Sogndalsfjorden og Sognefjorden forbi Hermansverk og Leikanger til Hella og med ferge over Fjærlandsfjorden.

Før 1. januar 2010 var fylkesvei 55 del av veien.

2019 ble veien del av riksvei 13.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

* Ferge fra Dragsvik (10 min, 1-2 turer/time)

* til Hella
*  Ferge Hella–Vangsnes →  Voss

* Kvinnafossen
* Kvinnefossen

* Grauthaug

* Fatlatunnelen ( m)

*Arm fra Saltskjer til Fiksnes (480 m)
* Ølmheim kirke
* Uri
* Fardal bru (Fardalselvi, 38 m)
* Stedjebergtunnelen ( m)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart
Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina)

**Forskningsinstituttet for varmekraft** (engelsk: *Thermal Power Research Institute, *'TPRI**') er et privat forskningsinstitutt i Xi'an i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Det eies av fem energiselskaper, og driver forskning på varmekraft, fornybar energi og kullkraft. Det forskes også på kjernekraft og på forbedring og effektivisering av varmekraftverk.

Instituttet ble dannet i 1950-årene av regjeringen, men privatisert i 2002. Det har 1.200 ansatte som driver både forskning og konsulentvirksomhet. Instituttet har også lokalavdelinger i Beijing og Suzhou.

Eierne er fem store, private aktører innen termisk energi og kraftforsyning:
* China Huaneng Group  (52%) 
* China Datang Corporation  (12%) 
* China Huadian Corporation  (12%) 
* China Guodian Corporation (12%) 
* China Power Investment Corporation  (12%) 

Til tross for privatiseringen tar instituttet mange forskningsoppdrag som er finansiert eller delfinansiert av sentralmyndighetene.

## Eksterne lenker
* TPRI – introduksjon.
* TPRI – nærmere beskrivelse.
Lærdalstunnelen næringspark

**Lærdalstunnelen næringspark** er et næringsområde på Håbakken i Lærdal kommune i Sogn og Fjordane.  

Næringsparken er lokalisert ved den østlige munningen av verdens lengste veitunnel Lærdalstunnelen, på hovedveien mellom Norges to største byer og midt mellom Oslo og Bergen. Det er 20 mil til Bergen sentrum og cirka 28 mil til Oslo sentrum. Reisetiden fra Lærdalstunnelen næringspark med personbil til Bergens-området tar to timer og femti minutter, reisetid med personbil til Oslo-området tar fire timer. 

Næringsarealet er nytt, men allerede nå har virksomheter innen restaurant/veikro, transport, butikk og matproduksjon etablert seg. Ved næringsparken er det også etablert en busstasjon og kontrollstasjon for tunge kjøretøy.

Det meste kjente etableringen i næringsparken hittil, er veikroen "Haabakken", som er blitt et populært stoppested for trailersjåfører og andre veifarende på E16. 

I 2010 utvidet Lærdal kommune næringsparken.

## Referanser
China Huadian Corporation

**China Huadian Corporation** (kinesisk: 中国华电集团公司) er et helstatlig eid energi-konsern i Beijing, Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt i 2002 i forbindelse med restruktureringen av kinesisk kraftindustri dette året. Selskapet driver termiske og vannkraftbaserte kraftstasjoner i det nordlige Kina, og har dessuten eierposter i mindre vannkraftselskaper i midtre Kina inklusive Sichuan. Selskapet har om lag 83 000 ansatte.

På slutten av 2007 kontrollerte selskapet en kapasitet på 63 020 MW, og produserte 258,2 TWh elektrisk kraft. Hele 26 av anleggene er store med en effekt på mer enn 1 000 MW hver. I eksisterende planer er det et mål å nå 80 000 MW og 400 TWh i løpet av 2010.

CHC har 23 heleide selskaper, 40 majoritetseide, og er minoritetspartner i ytterligere 23 selskaper, alle innenfor energiforsyning.  

CHC eier også 12% av Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina).

## Eksterne lenker
* CHD - om selskapet.
China Huaneng Group

**China Huaneng Group** (kinesisk: 中国华能集团公司) er et helstatlig eid energi-konsern i Beijing i Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt i 2002 i forbindelse med restruktureringen av kinesisk kraftindustri dette året. Selskapet driver termiske og vannkraftbaserte kraftstasjoner i hele Kina, men først og fremst i nord og mange i Indre Mongolia. CHG og har dessuten eierposter i mindre vannkraftselskaper i midtre Kina inklusive Sichuan. Selskapet har om lag 75&nbsp;000 ansatte.

På slutten av 2005 hadde selskapet en utbygd kapasitet på 43&nbsp;210 MW, og produserte 256,4 TWh elektrisk kraft. I eksisterende planer er det et mål å nå 80&nbsp;000 MW i løpet av 2010, og 120&nbsp;000 MW i 2020. Alle tallene vil representere, til enhver tid, om lag 9-12% av hele landets kapasitet og produksjon.

CHC eier også 52% av Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina).

## Eksterne lenker
*  – China Huaneng Group.
* CHG – offisiell hjemmeside.
* CHG – om selskapet.
* CHG – liste over selskapets kraftanlegg.
Climax!

***Climax!*** (senere *Climax Mystery Theater*) var en amerikansk TV-serie som gikk på CBS fra 1954 til 1958. Den er mest kjent for å ha *[[Casino Royale (1954)|Casino Royale]]* som den tredje episoden i sesong 1. Denne episoden er basert på Ian Flemings første bok om Agent 007. Climax hadde i alt fire sesonger.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Riksvei 616

**Riksvei 616 (Rv616)** går mellom Måløy havn og riksvei 617 i Vågsøy kommune.

Per 1983 gikk veien fra Møløy via ferge til Oldeide, og derfra videre til Kalvåg. Fra Melsnes gikk det fylkesvei østover til Klubben, og til Liset.

Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 616, etter at forvaltningsreformen trådte i kraft fikk resten av veien status som fylkesvei. Per oktober 2013 er strekningen del av Fylkesvei 616.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

*   Måløy havn
*   Måløy

## Referanser
Magnus Gerne

**Magnus Gerne** (1921–1987) var en svensk illustratør, kunstner og tegner. Han var først og fremst kjent for faktaspekkede panoramabilder med innfelte detaljtegner og røntgentverrsnitt. Gerne var Expressens ledende tegner fra 1950-tallet. Han laget også grafiske reportasjer for ukeblader og svensk næringsliv. Med sine detaljrike tegninger illustrerte han også Lars Widdings dramatisering av historiske hendelser i blant annet *Svenska Äventyr*.
Magnus Gerne bodde sammen med sin hustru, Gunhild Lilian Gerne i Täby, Stockholms län. En stor del av sin tid var han på deres sommersted på Högmarsö i Roslagen. 

## Illustrerte bøker
* *Svenska äventyr, tredje boken* (800-TALLET – 1870-TALLET)/Lars Widding
* *Svenska äventyr*/Lars Widding
* *Svenska äventyr* (1710–1780) /Lars Widding
* *Svenska äventyr* (1788-1900 TALLET) /Lars Widding
* *De fyra ryttarnas tid*/Lars Widding
* *En tid för vreden* / Lars Widding 
* *För frihet och rättvisa*: liberalismen i Sverige 1902-1982 / originaltegninger: Magnus Gerne
Silvio Gazzaniga

**Silvio Gazzaniga** (født 23. januar 1921 i Milano, Italia, død 31. oktober 2016) var en italiensk skulptør. Mens han arbeidet for firmaet Stabilimento Artistico Bertoni, skapte han FIFA World Cup Trophy. Gazzaniga studerte ved Brera Academy, og det samme har hans datter, Gabriella, gjort og er en fan av AC Milan.

Hans design ble valgt av komiteen den 5. april 1971.  Trofeet er 36&nbsp;cm høyt, veier 4,97&nbsp;kg og er laget av, 18-carat reint gull. To ringer av halvedelsteinen malakitt smykker foten. Vinnerens navn blir skrevet på gullfoten.  Det er plass til navnet på 17 vinnere og hver blir inngravert på det vinnende lagets språk.

Gazzaniga sa om designet til trofeet: «Min inspirasjon til designet kom fra to hovedelementer – idrettsutøverne og verden. Jeg hadde i tankene å skape noe som symboliserte innsats og anstrengelse, mens det på samme tid uttrykte harmoni, enkelhet og fred. Silhuetten måtte være rettlinjet, for at oppmerksomhet til den som betrakter trofeet skulle bli dradd mot hovedpersonen, det vil si, fotballspilleren; en mann som, på seierstidspunktet, fremstår som en slags gigant, uten å virke overmenneskelig. Han måtte være en helt, men en helt med kvalitetene til en som hadde arbeidet hardt og lidt, som hans medmennesker ville identifisere seg med hver dag og med armer, som synes å favne hele verden, og være en levendegjøring av det universelle med sport.»

«Hvis noen skulle gi meg denne oppgaven på ny, ville jeg bare gjort mindre endringer med det opprinnelige konseptet. I disse tider blir det lagt mer vekt på det ytre enn det indre», beklaget Gazzaniga. «Faktumet at trofeet mitt har stått mot mange trender over de siste 30 årene (Jules Rimet Cup ble benyttet i 40 år) er et vitnemål på det fatum at jeg tillot meg å bli inspirert av prinsippene som ikke forandrer seg etter som tiden går.»

Gazzaniga designet senere UEFA-cuptroféet (1972), UEFA Super Cup-troféet (1973). U21-EM-troféet og Baseball World Cup-troféet (2001).

## Se også
* Abel Lafleur

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fifa.com artikkel om Silvio Gazzaniga og FIFAs World Cup trofeet
China Power Investment Corporation

**China Power Investment Corporation** (kinesisk: 中国电力投资集团公司) er et helstatlig eid holdingselskap innenfor energi-sektoren, med hovedkontor i Beijing, Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt i 2002 i forbindelse med restruktureringen av kinesisk kraftindustri dette året. Selskapet investerer i mindre energiselskaper i hele Kina. CPIC har 213 underlagte selskaper og har minoritetsposter i ytterligere 15 selskaper, og disse har totalt om lag 104&nbsp;000 ansatte.

På slutten av 2008 hadde selskapet en utbygd kapasitet på 51&nbsp;990 MW, hvorav kontrollerte selskaper sto for 40&nbsp;116 MW. Fordelingen på ulike energiformer var slik:
* Vannkraftverk – 10&nbsp;539 MW (20,3 %)
* Varmekraftverk – 41&nbsp;123 MW (79,1 %)
* Kjernekraftverk – 1&nbsp;351 MW (3,4 %)
* Vindkraft – 328 MW (0,6 %)

I alt 19 kraftanlegg har en installert effekt på mer enn 1&nbsp;000 MW hver, blant de mer kjente er Laxiwa-demningen.

CPIC eier også 12 % av det kinesiske Forskningsinstituttet for varmekraft.

## Eksterne lenker
* 
* CPIC – om selskapet.
* CPIC – liste over kraftselskaper.
Shihe

**Shihe** (kinesisk: 浉河区; pinyin: *Shīhé Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Xinyang i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 1.783 km² og teller ca. 600.000 innbyggere (2002).

## Samferdsel
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens hjemmesider
Willie Dixon

**William James «Willie» Dixon** (født 1. juli 1915, død 29. januar 1992) var en amerikansk musiker, låtskriver, vokalist, plateprodusent og arrangør. Han står bak en rekke kjente blueslåter som låtskriver, musiker og produsent for Chess Records fra 1950 til 1965. I 1980 ble Dixon valgt inn i Blues Hall of Fame.

## Karriere
Dixon fikk først kontrakt med Chess Records i Chicago som musiker, og av Dixons egne band er Big Three Trio det mest kjente. Etterhvert ble hans kapasitet som låtskriver, arrangør og produsent mer fremtredende. Han var også en høyt verdsatt bassist – både på scenen og som studiomusiker. Han skrev, spilte, sang og produserte låter for artister som Sonny Boy Williamson, Muddy Waters, Howlin' Wolf, Bo Diddley og Chuck Berry. 

Hans samarbeid med forskjellige bluesartister var med på å utvikle sjangeren rock 'n' roll på 1950-tallet, og han var således en av nøkkelpersonene i å utvikle disse musikalske stilartene på 1950-, 1960- og 1970-tallet. En lang rekke musikere innen musikksjangerne blues, rhythm and blues, blues rock, rock 'n' roll, rock og hard rock har funnet inspirasjon fra Dixon og hans låter. Av artister som har spilt inn hans sanger bør nevnes Tina Turner, Bob Dylan, Led Zeppelin, Rolling Stones, The Yardbirds, Cream, Queen, The Doors, Allman Brothers Band og Grateful Dead. 

## Kjente låter av Willie Dixon
* «Bring It on Home»
* «Built for Comfort»
* «I Just Want to Make Love to You» 
* «Back Door Man»
* «Hoochie Coochie Man»
* «Little Red Rooster»

## Referanser


## Litteratur
* Dixon, Willie; Snowden, Don (1990): *I Am the Blues: The Willie Dixon Story*. Da Capo Press. ISBN 0-7043-0253-5.
* Dixon, Willie (1992): *Willie Dixon: Master Blues Composer, with Notes and Tablature*. Hal Leonard. ISBN 0-7935-0305-1.
* Inaba, Mitsutoshi (2011): *Willie Dixon: Preacher of the Blues*. Scarecrow Press. ISBN 978-0-8108-6993-6.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Willie Dixon, Mississippi blues musician. Mississippi Writers and Musicians Project ved Starkville High School
* Willie Dixons Blues Heaven Foundation
China Datang Corporation

**China Datang Corporation** (kinesisk: 大唐国际发電股份) er et helstatlig energi-konsern med hovedkontor i Beijing, Folkerepublikken Kina. Det ble grunnlagt 29. desember 2002 i forbindelse med restruktureringen av kinesisk kraftindustri dette året. Selskapet eier kraftprosjekter og energianlegg i hele Kina. CDC har totalt om lag 80&nbsp;000 ansatte.

På slutten av 2007 hadde selskapet en utbygd kapasitet på 64&nbsp;823 MW, med anlegg i 27 provinser i hele Kina som produserte 304,8 TWh. Ved utgangen av 2008 hadde installert kapasitet økt til 82&nbsp;420 MW, og produksjonen var 352,9 TWh.

CPIC eier også 12% av Forskningsinstituttet for varmekraft.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lantian (Xi’an)

**Lantian** (kinesisk: 蓝田县; pinyin: *Lántián Xiàn*) er et fylke i den subprovinsielle by Xi'an i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på &nbsp;km².

Småbyen Lantian, administrasjonssenteret for fylket, ligger ved elven Ba ca. 22 km sørøst for Xi'an nord for fjellet Qinling, og søtøst på Guanzhongsletten. Her utgravde antropologene i 1963 det såkalte Lantianmennesket.

Befolkningen i fylket var på  innbyggere i 1999.

## Administrative enheter
**Storkommunene** Languan (蓝关镇); Xiehu (泄湖镇); Huaxu (华胥镇); Qianwei (前卫镇); Tangyu (汤峪镇); Jiaodai (焦岱镇);
Yushan (玉山镇); Sanli (三里镇); Puhua (普化镇); Gepai (葛牌镇);

**Kommunene** Wangchuan (辋川乡); Lanqiao (蓝桥乡); Yuchuan (玉川乡); Bayuan (灞源乡); Mencun (孟村乡); Ancun (安村乡); Shijiazhai (史家寨乡); Xiaozhai (小寨乡); Sanguanmiao (三官庙乡); Jinshan (金山乡); Jiujianfang (九间房乡); Houzhen (厚镇乡).

## Samferdsel
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fylkets hjemmeside  
* Xi'an-Lantian industripark 
* DBeskrivelse av Lantian
* Kart over Lantian
Tianzhu

:*[[Tianzhu (Gud)|Tianzhu]] - skrevet* 天主*, uttalt Tiānzhǔ - er det katolske kinesiske ord for Gud.*

** Tianzhu** (kinesisk: 天祝藏族自治县; pinyin: *Tiānzhù zàngzú Zìzhìxiàn*) er et autonomt fylke for tibetanere i byprefekturet Wuwei i provinsen  Gansu i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

Selve småbyen Tianzhu hadde  innbyggere i 2000.

## Administrative enheter
Tianzhu består av seks storkommuner og 13 kommuner:

***Storkommuner**: Huazangsi (华藏寺镇); Anyuan (安远镇); Dachaigou (打柴沟镇); Haxi (哈溪镇); Songshan (松山镇); Tanshanling (炭山岭镇); 
***Kommuner**: Dahonggou (大红沟乡); Danma (旦马乡); Dongdatan (东大滩乡); Dongping (东坪乡); Duoshi (朵什乡); Maozang (毛藏乡); Qilian (祁连乡); Sailalong (赛拉隆乡); Sers (赛什斯乡); Shimen (石门乡); Tiantang (天堂乡, nuligens nasjonalitetskommune for tu-folket; Xidatan (西大滩乡); Zhaxiquglung (抓喜秀龙乡).

## Samferdsel
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender på grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

## Referanser


## Bibliografi
* Andreas Gruschke: *The Cultural Monuments of Tibet’s Outer Provinces: Amdo – Volume 2. The Gansu and Sichuan Parts of Amdo*, White Lotus Press, Bangkok 2001. 
* Tsering Shakya: *The Dragon in the Land of Snows. A History of Modern Tibet Since 1947*, London 1999, ISBN 0-14-019615-3

## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens sider 
* Informashonsside
Jiayuguan (Gansu)

**Jiayuguan** (kinesisk: 嘉峪关; pinyin: *Jiāyùguān*) er et byprefektur i provinsen  Gansu i Folkerepublikken Kina. Befestningen Jiayuguan markerer den store kinesiske murs vestlige endepunkt.

Folketallet ble estimert til  innbyggere i 2004&nbsp;, hvorav selve byen Jiayuguan hadde  innbyggere i  2007&nbsp;.

## Administrative enheter
Byprefekturet Jiayuguan er ikke inndelt i noen umiddelbart lavere administrative enheter (distrikter, fylker, osv.), derimot direkte i seks subdistrikter og tre storkommuner:

* Subdistriktet Shengli (胜利街道), 28.166 innbyggere (2000)
* Subdistriktet Xinhua (新华街道), 16.920 innbyggere (2000)
* Subdistriktet Wuyi (五一街道), 16.893 innbyggere (2000)
* Subdistriktet Jianshe (建设街道), 52.007 innbyggere (2000)
* Subdistriktet Qianjin (前进街道), 18.737 innbyggere (2000)
* Subdistriktet Jingtieshan Kuangqu (镜铁山矿区街道), 3.742 innbyggere (2000)
* Storkommunen Xincheng (新城镇), 7.954 innbyggere (2000)
* Storkommunen Yuquan (峪泉镇), 7.698 innbyggere (2000)
* Storkommunen Wenshu (文殊镇), 7.424 innbyggere (2000)

## Samferdsel
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.

## Referanser



## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens hjemmesider 
* Bykart over Jiayuguan 
* Fotos fra Jiayuguan på ''Panoramio''
Jiayuguan

**Jiayuguan** kan være:

* Jiayuguan (Gansu), byprefektur i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina
* Jiayuguan (pass), pass og befestning som befinner seg i dette prefekturet og som markerer det vestlige endepunkt for Den kinesiske mur
Wuxijiang-demningen

**Wuxijiang-demningen** er en demning med installert vannkraftverk i elva *Wuxijiang*, og med kraftproduksjonsanleggene ved byen Quzhou i vestre Zhejiang, og ved huangtankou i Hunan, begge svært nær hverandre, i Folkerepublikken Kina. Anleggene ble utbygget i årene 1955–1979, med videre utvidelse i 1995.

Anlegget har en total installert produksjonskapasitet på ca. 372 MW. Årlig kraftproduksjon er 2,35 TWh. Demningen er en betongdam.

## Eksterne lenker
* CHC – «Zhejiang Wuxijiang hydroelectric power plant».
* CHC - bilder av anlegget.
Fylkesvei 617

**Fylkesvei 617** (**Fv617**) går mellom Måløy og Raudeberg i Kinn.

Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 617.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

*Gottebergshammaren

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Sommarøy skole

**Sommarøy skole** kan vise til:

* Sommarøy skole (Øksnes) i Øksnes i Nordland 
* Sommarøy skole (Tromsø) i Tromsø i Troms (en del av Hillesøyskolen)
Ronny Bertelsen

**Ronny Georg Bertelsen** (født 1969) er en norsk sanger.

Han startet bandet Publiners i 1997 sammen med broren Bertil Bertelsen. Han var med på Beat for beat høsten 2009.

Han jobber til daglig som jurist på Brønnøysundregistrene i Brønnøysund.

## Diskografi
### Publiners
**[[Folk'n'roll]]* (2003)
**[[Heim (album)|Heim]]* (2005)
**[[Driv (album)|Driv]]* (2008)
**[[Herlig]]* (2010)
**[[Kontroll (album)|Kontroll]]* (2012)
**[[VI (album)|VI]]* (2015)
;Singler
**Maja* (2005)
**Toft* (2008)
**Te stein* (2009)
**Så herlig* (2010)
**Bær me over* (2010)
**Februar* (2012)
**(Kj)Ærlighet* (2014)
**Stem rødt, lev blått/Pose og sekk* (2014)
**Schrøders plass* (2015)
**Snømannen* (2016)
**[[Desemberdryss]]* (2016)
;Deltar på
* Thomas Brøndbo & Nord-Trøndelag Kammerorkester: *[[For kjærlighetens skyld Live]]* (2018)

## Eksterne lenker
* 
*
Spildra skole

**Spildra skole** kan vise til:

* Spildra skole (Kvænangen) i Kvænangen i Troms 
* Spildra skole (Meløy) i Meløy i Nordland
Spjelkavik skole

**Spjelkavik skole** kan vise til tre skoler i Ålesund i Møre og Romsdal:

* Spjelkavik barneskole 
* Spjelkavik ungdomsskole 
* Spjelkavik videregående skole
The Braaid

**The Braaid** er navnet på et keltisk rundhus fra jernalderen og to norrøne langhus fra rundt 1000-tallet som ligger i sognet Marown på øya Man. Det ligger midtveis mellom hovedstaden Douglas og Foxdale sørenden av øya. Stedet er markert med et grønt skilt ved vegen. Stedet er unikt da det fører sammen bygninger fra jernalderen og vikingtiden ved at de ble benyttet sammen.

Det er antatt at det var steinsirkel på det samme stedet som antagelig går tilbake til neolittisk tid eller bronsealderen. Senere ble det en norrøn gård her hvor det var gode beitemarker og godt klima. Stedet besto allerede av et keltisk rundhus, rundt 16 meter i diameter, bygd i stein og holdt oppe av store stående steiner. Taket har hatt torv støttet oppe av stolper.

De to langhusene hadde forskjell nytte. Det første hadde buete vegger, lik et skip, bygd av stein og torv, men hver ende hadde vegger bygd i tre. Taket ble holdt opp av to rader med stående steiner. Det var ingen adskilte rom innenfor. Det målte rundt 20 ganger 9 meter. Det andre langhuset var et fjøs for kyr og andre dyr. Dette var bygget med mange bås av stein langs nordveggen. Taket var lavt og veggene var ikke kurvet. Bygningen målte 18 ganger 8 meter.

Størrelsen på bolighuset, som var større enn normalen, kan tyde på at dette var mer enn bare en gård. Stedet ble utgravd i 1942 og senere på nytt i 1964.

Ikke langt unna ligger et annet fortidsmonument, vollen Broogh Fort.

## Eksterne lenker
* The Braaid, Near Douglas, Isle of Man, bilder
* The Braaid, *Isle of Man Guide*
Svelast

**Svelast** er et tidigere svensk transportfirma, som nå en del av Green Cargo under navnet Green Cargo Road.

Svelast var i mange år eiet av Statens Järnvägar. På oppdrag av Svelast utviklet Kalmar Verkstad Kalmar Terminal.
Fylkesvei 555

**Fylkesvei 555** (**Fv555**) besto av to traséer, disse gikk mellom Torget og Nøstetorget i Bergen sentrum, og mellom Beinastaden i Fjell og Hjellestad i Bergen. En fergeforbindelse er del av veien.

Veien gikk sørover forbi Fjell, Trengereid, Hammarsland og Forland østover til Sund og derfra videre med ferge fra Klokkarvik til Hjellestad. Fergeforbindelsen var del av Fv555.

Før 1. januar 2010 var veien del av riksvei 555 og dannet dermed én sammenhengende trasé.

2019 ble veien erstattet av fylkesvei 5347, fylkesvei 588, fylkesvei 589, fylkesvei 560, og fylkesvei 5218.

## Kommuner og knutepunkter

----
Erstattet av riksvei 555
----
* Bredalsmarken
*  Sydnestunnelen (384 m, stengt for offentlig trafikk)
** Arm med kryss inne i tunnelen
*** Nygårdsgaten &times; Olav Kyrres gate,  fra Komediebakken
* Nygårdsgaten &times; Christies gate
----
----

* Ferge fra Klokkarvik (35 min, 4-7 turer/dag)
* via Lerøyna
* via Bjelkarøyna

* til Hjellestad (artikkel)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* Fergeinfo Klokkarvik-Hjellestad
Slettnes naturreservat

**Slettnes naturreservat** er et naturreservat i Gamvik kommune, Finnmark. Naturreservatet ligger på Nordkynhalvøya, på en av de få ubebodde kystslettene på Finnmarkskysten, og har siden 2002 status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.
 
Reservatet ble opprettet i 1996 for å bevare et særpreget, lavtliggende strand- og heilandskap. 
 
Den flate kystsletta skiller seg markert ut fra fjellterrenget ellers på Nordkynhalvøya. Her er mange vann og partier med myr og vierkratt som utgjør hekke- og rasteplass for et stort antall vade- og andefuglarter.

Vegetasjonen er preget av arter som lenger sør er knyttet til fjellet: fjellsmelle, rødsildre, reinrose, starr, lyngarter, moser og lav. Langs bekkesidene vokser tette bestander av sibirgressløk. I overgangen myr/vann står et belte av elvesnelle og nordlandsstarr. Over store deler av området vokser nyserota. 

Det er observert 96 fuglearter med en viss regelmessighet, 53 av disse er regelmessig hekkende. Området er viktig som rasteområde for trekkfugl og som hekkeområde for vadere, måsefugler og ender. Slettnes er et av de viktigste områdene for vadefugl i Norge og Skandinavia. Bestanden av tyvjo er Norges største.

Reservatet besøkes regelmessig av fugleforskere, og oberservasjoner herfra inngår i internasjonale studier av vadefugler. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gary Katz

**Gary Katz** er en amerikansk plateprodusent, særlig kjent som produsent for Steely Dan på samtlige av bandets album fra 1972 til 1980, samt Steely Dan-medlem Donald Fagens soloalbum *The Nightfly* fra 1982. Han har også produsert artister som 10cc, Diana Ross, Joe Cocker og Rosie Vela. 

Han startet sin karriere i musikkbransjen som produsent for Bobby Darin. Senere var han også produsent for blant andre The Mamas and the Papas og Steppenwolf. Katz har også arbeidet for Warner Bros. som talentspeider og kontraktansvarlig, og har signert artister som Graham Nash, David Crosby, Chaka Khan, Prince og Dire Straits.

Katz var tidlig på 1970-tallet ansatt som produsent hos ABC-Dunhill Records i Los Angeles og sørget for at Walter Becker og Donald Fagen skulle arbeide som  låtskrivere.

Katz er per 2009 fremdeles plateprodusent, nå gjennom sitt eget uavhengige produksjonsselskap.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Willy Wonka Candy Company

**The Willy Wonka Candy Company** var et varemerke for søtsaker eiet av Nestlé. Varemerket var brukt under lisens fra rettighetshaverne til Roald Dahls ''Charlie og sjokoladefabrikken'', der varemerket var hentet fra. Nestlé brukte varemerket på en serie søtsaker i Nord-Amerika, Storbritannia, Irland, Australia og New&nbsp;Zealand.

Varemerket *Willy Wonka* har sin historie tilbake til 1971, da det Chicago-baserte firmaet Breaker Confections lisensierte *Willy&nbsp;Wonka*-navnet for å selge produkter knyttet til filmen ''Charlie og sjokoladefabrikken''. De første søtsakene under *Willy&nbsp;Wonka*-navnet ble imidlertid først produsert i 1976. I 1980 endret Breaker Confections navn til Willy Wonka Brands. Nestlé kjøpte selskapet i 1988.

I midten av 2015 ble Willy Wonka merket droppet av Nestlé til fordel for spesielle "throwback" innpakninger, før de til slutt døpte hele varemerket til "Nestlé Candy Shop". Godteri som tidligere  ble produsert under merket  Willy Wonka er nå under merket Nestlé. 


File:Nerds-Candies.jpg|Nerds
File:Gobstopper-pile.jpg|Gobstoppers


## Eksterne lenker
* 
* The Willy Wonka Candy Company
Fylkesvei 7

**Fylkesvei 7** (**Fv7**) gikk mellom Trengereid i Bergen og Kollanes i Granvin.

Veien gikk fra Granvin vestover på nordsiden av fjorden forbi Ålvik og Øystese til Norheimsund. Derfra videre vestover over fjellet til Samnanger og over til Trengereiddalen, der den møtte E16.

Før 1. januar 2010 var den del av riksvei 7. Før 1992 var veien Bergen-Nesttun-Granvin en del av vei E68.

I 2015 ble den rasfarlige strekningen forbi Haukanesberget utbedret ved at 2,3 km ny vei i dagen og i tunnel, Folkedalstunellen (1370 meter), ble anlagt. Utbedringen kostet 274 millioner kroner. 

2019 ble veien erstattet av fylkesvei 49 og fylkesvei 79.

## Nasjonal turistvei

Strekningen mellom Steinsdalsfossen i Kvam og Granvin er del av *[[nasjonal turistvei]] [[Hardanger]]* sammen med en delstrekning Jondal – Utne på  og strekningen Låtefossen – Kinsarvik langs .

## Historie
### Tokagjelet i Kvam

Veien gjennom Tokagjelet ble stukket ut rundt 1890, påbegynt i 1903 og åpnet i 1907. Store partier er bygget med håndkraft mens arbeiderne hang i tau i den glatte fjellsiden. Dette ble gjort fordi veien mangler naturlig fundament.

Ny vei med fire tunneler ble tatt i bruk på 1960-tallet. Dette er tunnelene Snauhaugen på 349 meter, Hansagjel på 697 meter, Tokagjel på 408 meter og Fossagjel på 365 meter.

Den 21. desember 2009 fredet Riksantikvaren Tokagjelet sammen med 39 andre veier omtalt i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

* Middagshaugtunnelen (Fv7) (61 m)

* Gullbotn
* Grasdalstunnelen (63 m)
* Hisdalstunnelen (173 m)

* Raunekleivtunnelen (251 m)

* Haukanestunnelen (635 m)

* Hagaåstunnelen (1641 m)
* Straumen bru (Frølandsvatnet, 118 m) 
*  fra Frølandsvatnet mot  Gjermundshamn–Varaldsøy–Årsnes i Kvinnherad
* Frøland bru (Jarlandselva, 25 m) 

* Liarostunnelen (561 m)

* Mørkhølen
* Fossen Bratte
* Fossenbrattetunnelen (665 m)
* Teigen bru (kommunegrense Teigaelva, 21 m)

* Teigabergtunnelen (423 m)
*Kvamskogen  strekningens høyeste punkt, 454 moh.

*Tokagjelet
* Fossgjeltunnelen (363 m)
* Tokagjeltunnelen (409 m)
* Hansagjeltunnelen (693 m)
* Snauhaugtunnelen (348 m)

* Steinsdalen bru (Steinsdalselva, 43 m) 

* Børvenestunnelen (&nbsp;m) 

* Bjelkanes

* Fyksesundbrua (over Fyksesund, 346 m)

* Steinstøberget

* Stølsbrua (Stølselvi, 95 m)

* Bjørgatunnelen (1545 m)
*Arm fra Beggevik til Lussand
* Saltskår bru (over fjellside, 25 m)

* Folkedalstunnelen (1377 m)
* Veravikja skredoverbygg (72 m)
* Skipheller bru III (over dalsøkk, 25 m)
* Kattadalen skredoverbygg (35 m)
* Lindehola bru II (over dalsøkk, 20 m)

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart
Broogh Fort

**Broogh fort** er et navn som er gitt til en menneskeskapt høyde som ligger i nærheten av Santon på den sørlige delen av øya Man.

Den kunstige vollen som er flat på toppen kan minne om et keltisk rundhus fra de første århundrene e.Kr., om det ikke var for konsentriske voller og vollgraver (nå delvis erodert bort) som omga høyden. Vollen minner derfor om levningene etter en primitiv borg av type motte-and-bailey. Det antas at den er bygd fra rundt 1100-tallet. Dens diameter er på 20 meter. På sørøst siden går den bratt 3 meter ned med en 3,5 meter bred og 2,2 meter dyp vollgrav. I det ytre er ingen spor etter en borgmur, men vollen har aldri blitt arkeologisk gransket.

En spekulasjon har fremmet at dette var den ene av i alt tre borger som kong Magnus Berrføtt fikk bygd på Man. De to andre festningene, en på St Patrick’s Isle og en i sørenden av øya, antagelig i Castletown er dog bekreftet i historiske kilder.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Broogh Fort, Isle of Man Guide
* The Broogh, bilder
Stalsberg skole

**Stalsberg skole** kan vise til:

* Stalsberg skole (Modum) i Modum i Buskerud
* Stalsberg skole (Skedsmo) i Skedsmo i Akershus