Christoffer Trondsen

**Christoffer Trondsson** (også skrevet som *Christoffer eller Kristoffer Tronds*) etter sin død også kalt **Christoffer Trondsson Rustung** (født ca. 1500, død 1565 i Danmark) var en norsk admiral, lensherre i Norge og Danmark, kaperkaptein og sjørøver. Slektsforskere har påvist tvil om hvem som var hans foreldre og hvilket slektsskapsforhold han hadde til erkebiskop Olav Engelbrektsson.

Han brukte ikke selv navnet «Rustung». I seglet sitt betegnet han navnet bare med bokstavene K T og ikke K T R, som han kanskje ville ha brukt hvis han brukte Rustung-navnet selv. I seglet er det et skjold med våpenfigurer, men uten ytre utstyr. Det er uvisst om han laget dette våpenmerket selv, eller arvet det etter sine forfedre. Skjoldet fra seglet er senere gjengitt også med et hjelmtegn (en eikenøtt mellom to ørnevinger) og i heraldiske farger (tinkturer), i flere anetavler og våpenbøker, blant annet i Nicolas Berghs våpenbok og i skjoldtegning av Hallvard Trætteberg.

## Virksomhet
Christoffer Trondsen var høyre hånd og flåtesjef for erkebiskop Olav Engelbrektsson. Han skulle beskytte kysten mot sjørøvere, men ble selv anklaget for sjørøveri etter å ha kapret hollandske og skotske handelsskip. Lensherren i Bergenhus, Vincens Lunge, lå i stadig mer uforsonlig konflikt med Olav Engelbrektson, noe som endte med at Trondsen drepte Lunge i en «duell» i Trondheim 3. januar 1536 og plyndret Lunges eiendom på Austrått, hvor Lunges svigermor, fru Inger, bodde.  

Høvedsmannen på Bergenhus festning, Tord Roed, brente ned Munkeliv kloster på Nordnes av frykt for at Trondsen skulle skaffe seg militært støttepunkt rett overfor festningen. I stedet fikk Roed tatt Trondsen og hans følge til fange etter først å ha gitt dem løfte om fritt leide. Trondsen hadde forsøkt å angripe Bergen sørfra ved å seile inn i Store Lungegårdsvann, men vannet var frosset til ved Lungegården, og skipene ble fanget i isen.

Imidlertid ble Trondsen utvekslet med Eske Bille, og var med da erkebiskopen måtte rømme landet i 1537, etter reformasjonen. De neste årene opererte Trondsen som kaperkaptein, utrustet med kaperbrev fra pfalzgreven Friedrich av Pfalz. Fra nederlandske og frisiske havner raidet han norskekysten flere ganger, blant annet Utstein kloster og bispegården (dagens kongsgård) i Stavanger i 1539. Han stod under beskyttelse av keiser Karl V og dronning Maria av Burgund.

I 1542–43 ble Trondsen tatt til nåde av danskekongen Christian III, som hadde et desperat behov for sjøoffiserer. Han avanserte til admiral i løpet av bare tre måneder. Han var første nordmann på den tid med lederstilling i marinen, ved siden av danske høyadelige kommandører. Han ble stasjonert i Danmark, men fikk flere norske gårder av kongen.

Christoffer Trondsen er i nyere forskning blitt brukt som et eksempel på hvordan grensene mellom privat og offentlig voldsmakt var sammenflytende i tidlig moderne tid.

## Slekt

I to anetavler fra 1600-tallet er det lagt til grunn at Christoffer Trondsson var sønn til Trond Sigurdson Rustung på Seim og Karen Koll fra Nessa i Nedstrand, men det er ingen samtidige kilder som bekrefter det.

Christoffer Trondsen var gift med Karen Knutsdatter. Det framgår av et dokument fra 6. august 1569. Ifølge flere anetavler het hun Karen Knutsdatter Skanke, men ingen samtidige kilder bekrefter det.

Gjennom sine sju døtre har Christoffer Trondsson mange etterkommere også i vår tid. Døtrene ses å ha brukt etternavnet «Tronds» – en forkortet navneform som på den tid var vanlig i Nederland.

* Datteren *[[Anna Tronds|Anna]]* (kalt «Anna Tronds» og «Skottefruen»), var forlovet med den skotske James Hepburn jarl av Bothwell som forlot henne under en reise i Flandern. Jarlen ble senere gift med dronning Maria Stuart, han flyktet fra Skottland og søkte nødhavn med skip i Norge. Der ble han arrestert, så sendt til Danmark og døde i dansk fengsel på slottet Dragsholm. Anna reiste sak mot ham mens han var i Bergen i 1567. Hun fikk skipet og dets verdier som skadeserstatning fordi han hadde brutt sitt ekteskapsløfte til henne, og hun levde deretter med god økonomi i Bergen.
* Sønnen *[[Enno Brandrøk|Enno]]* (kalt «Brandrøk») tjenestegjorde for den svenske kong Erik XIV, ble senere dømt for mord i Nord-Tyskland og endte med å bli henrettet. Han hadde ingen livsarvinger.
* Datteren Maren Trondsdatter (eller bare «Maren Tronds») var gift med Oluf Jonson Teiste til Bjelland. Fra disse påstås å nedstamme blant andre lagmannen Nicolas Bergh, og fra ham deler av slektene Aall, Cappelen og Løvenskiold med mange etterkommere i vår tid.
* Datteren Margrete Trondsdatter var gift med adelsmannen Jørgen Pederson Staur til Onarheim, og så med Amund Pederson Dal til Sandvik og Malkenes. Margrete eller Margaret skal ha vært gift med den skotske John Stewart, 4. jarl av Atholl (død 1579).
* Datteren Magalena Trondsdatter var gift med adelsmannen Erik Erikson Orm. Deres datterdatter var mor til admiralen Lauritz Galtung, og fra ham stammer hele slekten Galtung.
* Datteren Else Tronsdatter var gift med adelsmannen Jon Haar til Gjerdesvik, så med Aksel Fredriksen Fridag, lagmann i Bergen fra 1569, og til slutt med Anders Mowat til Hovland på Tysnes. Fra siste ekteskap stammer blant andre Karen Mowat, gift med Ludvig Rosenkrantz til baroniet Rosendal
* Datteren Dorte eller Dorothea Tronds (i skotske kilder betegnet som «Dorthie Trunsie») var gift med den skotske herolden William Stewart of Lutherie som i et halvt år før sin død innehadde det heraldiske embetet *[[Lord Lyon King of Arms]]* («våpenkonge»). Etter hans henrettelse i 1569 overtok hun hans eiendommer og flyttet antakelig med deres barn til Norge.
* Datteren Kristine Trondsdatter.

## Referanser