Zhi Qian

**Zhī Qiān** (支謙, fl. 222–252 e.Kr.) var en kinesisk buddhistisk legmann av Yuezhi-herkomst som oversatte en lang rekke indiske buddhistiske tekster til kinesisk. Han var sønnesønn av en immigrant fra landet Store Yuezhi, et område som i en viss grad overlappet Kushriket.

## Liv

Zhī Qiān ble født i byen Luoyang (洛阳) (i dag en del av provinsen Henan) i det sentrale Kina. Han tilhørte en nobel familie av Yuèzhī-opprinnelse. Biografen Sengyou (僧祐) forteller at Zhī Qiāns bestefar var en Yuèzhī ved navn Fadu. Han tilhørte landet «den store Yuèzhī».  Sammen med «flere hundre» av sine landsmenn underkastet han seg keiser Ling (漢靈帝) av Han-dynastiet (regjerte 168–189 e.Kr.). Som belønning «ble han hedret av Han-hoffet med tittelen lǜ shàn zhōngláng jiāng (率善中郎將)».

Etternavnet Zhī (支) ble brukt som et etnikon og en forkortelse av «Yuèzhī». Det indikerte hans utenlandske opprinnelse. I en ung alder ble Zhī Qiān en disippel av Zhī Liàng (支亮), som igjen hadde vært en disippel av Lokakṣema, som også var av Yuèzhī-avstamning. Mot slutten av Han-dynastiet, spredte kaos seg over hele nord. Zhī Liàng migrerte sammen med flere dusin av sine landsmenn sørover til staten østlige Wu. Han bosatte seg først i byen Wuchang. Etter 229 e.Kr. bosatte han seg i byen Jianye. Kongen over det østlige Wu, Sun Quan (孫權), var så imponert over Zhī Qiāns evner at han utnevnte ham til tutor for kronprins Sun Liang (孫亮).

Mot slutten av livet ble Zhī Qiān en *[[Upāsaka og upāsikā|upāsaka]]* (lekmann), tok imot de fem lekmannsreglene og trakk seg tilbake til et klostermiljø i fjellene. Da han døde i en alder av seksti (i 252 e.Kr. eller kort tid etter), skal kongen over det østlige Wu, Sun Liang, ha skrevet et brev til klostersamfunnet der han sørget over hans død.

## Arbeider
Selv om det virker sannsynlig at Zhī Qiān allerede begynte å oversette buddhistiske tekster mens han var i den nordlige hovedstaden Luoyang, ble hoveddelen av oversettelsesvirksomheten hans utført i sør.

Oversettelsene hans spenner over et bredt spekter av sjangre. Blant oversettelsene er en rekke âgamaer, deriblant mahāparinirvāṇasūtraen (T01N0005, 佛般泥洹經, fó bānníhuán jīng) fra dīrghāgama. Det er fire tekster fra *madhyama âgama*: T01N0054 (釋摩男本四子經, shì mónán běn sìzǐ jīng), T01N0068 (賴吒和羅經, làizhāhéluó jīng), T01N0076 (梵摩渝經, fànmóyú jīng) og T01N0087 (齋經, zhāi jīng). Der er en fortelling fra jataka: T17N0790 (孛經抄, bèi jīng chāo). Det er didaktiske vers som dharmapada, og to tekster fra *arthapada, som korresponderer med aṭṭhakavagga i khuddakanikaya i sutta pitaka i palikanonen: T04N0198 (佛説義足經, fóshuō yìzú jīng) og T04N0210 (法句經, fǎjù jīng).

Oversettelsene inkluderer også mahāyāna-skrifter. Blant dem er sūtraen om å krysse det ubegrensede store lyset, som er en tidlig oversettelse av prajñāpāramitāsūtraen i 8 000 vers. Det er et kapittel fra avataṃsakasūtraen, det er oversettelser av den lange sūtraen om det rene land og av vimalakirtisutraen. I tillegg er det oversettelser av mindre mahāyānasūtraer og av en rekke dhāraṇīer. Zhi Qians oversettelse av T19N1011 (佛説無量門微密持經, fóshuō wúliàngmén wēimìchí jīng) er beskrevet av Anthony Tribe som en tantrisk tekst av kriya yoga-kategorien.

Katalogen til Sengyou tilskriver Zhī Qiān 36 oversettelser. Vestlige orientalister har stort sett akseptert 23 av 52 påståtte oversettelser som Zhī Qiān's verk. I 2002 hevdet Christian Wittern at Zhī Qiān stod bak 51 oversettelser. I 2008 opererte Jan Nattier med 53 oversettelser. Det samme gjorde Albert Charles Muller i 1997.

## Fotnoter


## Referanser




## Litteratur
*
*
*
* 
*