Frans II av Det tysk-romerske rike

**Franz II Joseph Karl** (født 12. februar 1768 i Firenze, død 2. mars 1835 i Wien) var keiser av det tysk-romerske rike fra 1792 til 1806, og som **Franz I** keiser av Østerrike fra 1804 til sin død i 1835. Han er også kjent som **Franz av Habsburg**. Han ble den siste tysk-romerske keiseren da han under press fra den franske herskeren Napoléon Bonaparte avviklet det tysk-romerske riket i 1806.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av den tysk-romerske keiser Leopold II (1747&ndash;1792) og Maria Luisa av Spania (1745&ndash;1792).

### Keiser
Som leder for en stor og multietnisk nasjon følte han seg truet av Napoléon Bonapartes retorikk om frihet og likhet i Europa. Han gikk inn i de franske revolusjonskrigene og ble slått av Napoléon Bonaparte. Ved traktaten i Campo Formio måtte han avstå området vest for Rhinen til Frankrike i bytte mot Venezia og Dalmatia. Han kjempet mot Frankrike igjen under den andre koalisjonen, men etter å ha blitt slått ved Austerlitz måtte han gå med på traktaten i Lunéville, som oppløste det tysk-romerske riket etter omkring tusen års eksistens, svekket hans kronland Østerrike og desentraliserte Tyskland.

I 1809 angrep Franz igjen Frankrike, og håpet å dra fordel av den konflikten Napoleon var inne i Spania. Han ble igjen slått, og ble tvunget til å alliere seg med Napoleon, avstå territorium, slutte seg til det kontinentale systemet og gifte bort sin datter Maria Luise til ham. I realiteten ble han gjort til en vasall under keiseren av Frankrike. Napoleonskrigene svekket Østerrike drastisk og reduserte landets prestisje, noe som senere ville hjelpe Preussen å komme seirende ut i kampen om å dominere Tyskland.

I 1813 gikk Østerrike mot Frankrike for fjerde gang, og sluttet seg til koalisjonen av England, Russland og Preussen i deres krig mot Napoleon, Østerrike spilte en stor rolle i Frankrikes endelige nederlag, og som anerkjennelse av dette var det østerrikerne, representert ved Klemens von Metternich, som ledet Wienkongressen, og bidro til å danne den europeiske konsert og Den hellige allianse, og lede verdensdelen inn i en ny æra av konservatisme og reaksjon.

Han var gift fire ganger:

* 6. januar 1788, med Elisabeth av Württemberg (21. april 1767 – 18. februar 1790), som døde etter å ha født datteren Ludovika (1790&ndash;1791)
* 15. august 1790, med Maria Theresa av Napoli og Sicilia (6. juni 1772 – 13. april 1807), som han fikk tolv barn med, inkludert etterfølgeren Ferdinand I og den franske keiserinnen Marie-Louise
* 6. januar 1808, med Maria Ludovika av Østerrike-Este (14. desember 1787 – 7. april 1816)
* 29. oktober 1816, med Karoline Charlotte Auguste av Bayern (8. februar 1792 – 9. februar 1873)

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* Thomas Kuster: *Das italienische Reisetagebuch Kaiser Franz’I. von Österreich aus dem Jahre 1819.* Eine kritische Edition. phil. Diss, Innsbruck 2004
* Thomas Kuster: *Die Italienreise Kaiser Franz I. von Österreich 1819.* In: *Römische Historische Mitteilungen.* Bd. 46, Rom/Wien 2004, S. 305–334.
* Thomas Kuster: *Erzherzog Franz II.(Kaiser Franz II./I.)*. I: *Prinzenrolle. Kindheit vom 16. bis 18. Jahrhundert.* Ausstellung. Kunsthistorisches Museum, Sammlungen Schloss Ambras. Innsbruck 2007, S. 241–243, Kat.-Nr. 6.18.
* Thomas Kuster: *Stundenplan für Erzherzog Franz.* In: *prinzenrolle. Kindheit vom 16. bis 18. Jahrhundert.* Ausstellung. Kunsthistorisches Museum, Sammlungen Schloss Ambras. Innsbruck 2007, 243–245, Kat.-Nr. 6.19.
* Thomas Kuster: *Das Fest fiel herrlich aus. Zeremoniell und Etikette bei der Italienreise Kaiser Franz I. von Österreich 1819.* in: *Römische Historische Mitteilungen.* Band 50, Rom/ Wien 2008.