open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Slaget ved Zama

**Slaget ved Zama** – det avgjørende slaget i den andre puniske krig – sto den 19. oktober 202 f.Kr. Slaget ble utkjempet ved Zama, i nærheten av Karthago, og sto mellom punerne ledet av Hannibal og deres allierte samt leiesoldater, og romere ledet av Scipio Africanus og romernes numidiske allierte.

## Bakgrunn

En hær ledet av Hannibal hadde i femten år herjet romernes territorium i Italia. De romerske arméer hadde store problemer med å slå Hannibal i slag i Italia, så Scipio Africanus foreslo derfor overfor senatet at krigen skulle bringes over til punernes hjemmebane i Nord-Afrika. På tross av laber støtte i senatet fikk Scipio mandat til å gjøre dette.

I Nord-Afrika begynte Scipio felttoget med en beleiring av Utica uten suksess. Etter å ha overvintret i Afrika vant Scipio slaget ved Bagbrades, og tvang dermed den karthagenske ledelsen til å kalle Hannibal hjem fra Italia. Hannibal organiserte en ny armé i Afrika, men da numidierne gikk over til å støtte Roma fremfor Karthago, fikk Scipio tro på at krigen kunne vinnes til tross for at Hannibal hadde stablet en ny armé på beina.

## Slaget

Slaget begynte med et frontalangrep med de karthagenske elefantene, men mange av elefantene fikk panikk og snudde. Resten av elefantene løp i mellomrommene mellom de romerske maniplene og gjorde liten skade.

Det numidiske og romerske kavaleriet gikk nå til angrep på Hannibals kavaleri på begge flanker. Det karthagenske kavaleriet var allerede dårlig organisert på grunn av panikken blant elefantene og måtte gi etter for det romerske/numidiske angrepet. Karthagenernes kavaleri flyktet nå vekk fra slagmarken, med romerne og numidierne hakk i hel.

Samtidig foregikk det heftige kamper i sentrum, der de to sidenes infanteri sto mot hverandre. Ingen av partene fikk overtaket, men da Hannibal etterhvert satte inn sine veteraner fra felttoget i Italia som hittil hadde vært holdt i reserve, så situasjonen stygg ut for romerne. Heldigvis for Scipio vendte det romerske og numidiske kavaleriet tilbake til slagmarken, og da disse angrep karthagenerne i ryggen og på begge flanker brøt de karthagenske linjene sammen, og de ble slaktet ned i stort antall.

## Etterspill
Hannibal selv unnslapp med nød og neppe slaget og flyktet til Karthago via Hadrumetun ved kysten. Her anbefalte han ledelsen i Karthago å slutte fred med Roma, da krigen ikke kunne fortsette. Det karthagenske senatet bad så romerne om fred, en fred Karthago fikk på svært dårlige betingelser.

Karthagos dager som stormakt i det vestlige Middelhav var etter dette talte. Republikken Roma derimot var blitt den dominerende makten i området.

## Se også
* Andre punerkrig

## Eksterne lenker
*
Mike Farrell

**Michael Joseph «Mike» Farrell jr.** (født 6. februar 1939 i St. Paul i Minnesota) er en amerikansk skuespiller, kjent for sin rolle som legen B.J. Hunnicutt i TV-serien ''M*A*S*H'' som han spilte fra 1975 til 1983. I de siste årene har Farrell spilt i TV-serien *[[Providence (fjernsynsserie)|Providence]]*.

Farrells karriere i *M*A*S*H* inkluderte manus til fem episoder og regien til fire. Han har også jobbet som produsent innen både TV og film.

Farrell var aktivist og jobbet for Human Rights Watch og støttet langsiktig hjelpeinnsats for å forhindre hjemløshet og sult. Han har vært tillitsvalgt for skuespillere og har støttet andre fagforeninger.

Farrell gav stemmen til Jonathan Kent i serien ** (1996) med Shelley Fabares (hans kone) som Martha Kent. Han har hatt gjesteroller i blant annet *[[Murder, She Wrote]]*, *[[Justice League]]*, *[[Matlock (TV-serie)|Matlock]]* og *[[Mannix]]*. 

Farrell giftet seg med skuespiller Judy Farrell i 1963, et ekteskap som varte til 1983. De har to barn sammen, Michael og Erin. Farrell giftet seg 31. desember 1984 med skuespiller Shelley Fabares.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  
* Critical article on Farrell's involvement in left-wing politics
* Death Penalty Focus
Pernille Rosenkrantz-Theil

**Pernille Rosenkrantz-Theil** (født 1977) er en dansk politiker, som representerer Socialdemokratiet.

Hun møtte første gang i Folketinget som vara i 1999 og satt i en årrekke i Enhedslistens partiledelse. Hun var fast medlem av Folketinget for Enhedslisten fra 2001 til 2007. I 2011 ble hun valgt inn for Socialdemokratiet.

Hun var barne- og undervisningsminister i Mette Frederiksens første regjering fra juni 2019 til desember 2022 og sosial- og boligminister i Frederiksens andre regjering fra desember 2022 til august 2024.

Rosenkrantz-Theil har studert statsvitenskap ved Københavns Universitet og arbeidet i faglige og humanitære organisasjoner.

## Referanser
 
 
 
 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Venstresocialisterne

**Venstresocialisterne** (VS) var et dansk politisk parti som ble dannet i 1967. Det ble dannet av en rekke medlemmer av SF, bl.a. noen folketingsmedlemmer, som var utilfredse med SF's politikk under det såkalte 'Røde Kabinet' fra 1966 til 1967. Da hadde SF og Socialdemokratiet flertall i Folketinget, og VS mente at Socialistisk Folkeparti på denne tiden dreiet for langt mot "høyre" politisk.

En markant politiker den gang var Preben Wilhjelm, som måtte gå av etter 8 år i Folketinget. VS hadde en ide om at en politiker ikke skulle sitte for lenge fordi da frøs hun/han fast. Hanne Reintoft var en annen markant VS'er fra den gang, som ikke aksepterte Per Hækkerups "stokkemetode".

I 1989 dannet VS sammen med Danmarks Kommunistiske Parti og Socialistisk Arbejderparti partiet Enhedslisten, som i 1994 kom inn i Folketinget

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Danmarks Kommunistiske Parti

**Danmarks Kommunistiske Parti** (DKP) er et dansk politisk parti som ble stiftet 9. november 1919 som Danmarks Venstresocialistiske Parti. Partiet skiftet navn i 1920. Stiftelsen av partiet hadde utspring i den radikalisering av venstresiden i dansk politikk, som fant sted under og etter første verdenskrig og som tok inspirasjon av den russiske revolusjon i 1917.

## Historie
I august 1941 vedtok det danske Folketinget kommunistloven som innebar at DKP ble forbudt. I årene 1945 til 1990 utga kommunistene en dagsavis, *[[Land og Folk]]*. 

I 1989 dannet kommunistene sammen med Venstresocialisterne og Socialistisk Arbejderparti partiet Enhedslisten, som i 1994 kom inn på Folketinget.

Partiformenn:
* Aksel Larsen (1932–58) 
* Knud Jespersen (1958–77)
* Jørgen Jensen (1977–87)
* Ole Sohn (1987–91). 
Etter 1991 har partiet hatt en kollektiv ledelse fram til 2003 da Henrik Stamer Hedin (2003 – ) ble formann.

## Referanser


## Litteratur
*Ib Nørlund: *Det knager i samfundets fuger og bånd*, Rids af dansk arbejderbevægelses udvikling, 1959, 3. udg. 1972

## Eksterne lenker
*
Socialistisk Arbejderparti

**Socialistisk Arbejderparti (SAP)** er den danske avdelinga av den fjerde internasjonale.

**SAP** ble stiftet i 1980 som videreføring av Revolutionære Socialisters Forbund (RSF).

SAP var i 1989 med på å danne Enhedslisten.

SAP utgir månedsmagasinet Socialistisk Information (SI).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Artikel om SAP på leksikon.org
Socialistisk UngdomsFront

**Socialistisk UngdomsFront**, SUF, er en dansk politisk ungdomsorganisasjon. SUF  samarbeider med Enhedslisten.

SUF anser seg for å være revolusjonære sosialister, og organisasjonen ønsker et oppgjør med det eksisterende kapitalistiske samfunnssystemet. Målet er et demokratisk samfunn, hvor makten er hos folket og ikke hos eierne av produksjonsmidlene.

SUF har vel 1&nbsp;500 medlemmer og 30 lokalgrupper, ifølge organisasjonens hjemmeside (se lenke under). SUFs søsterorganisasjon i Norge er Rød Ungdom.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
James Mill

**James Mill** (1773–1836) var en britisk historiker, økonom og filosof.

Mill studerte teologi ved University of Edinburgh. Han reiste i 1802 til London i England, hvor han arbeidet i blader og tidsskrifter, inntil han gav ut sitt store verk *History of British India* (seks bind, 1818-1819, nytt opplag i ti bind 1872). Han var da ansatt hos Det britiske ostindiske kompani. Der fikk han en høyere stilling, og hadde stor innflytelse på utviklingen av det britiske imperiet.

Som nasjonaløkonom tilhørte han samme retning som David Ricardo, og selv om Ricardos hovedarbeid utkom allerede i 1817, og Mills *Elements of political economy* først i 1821, så ble Mill av Jeremy Bentham betegnet som Ricardos åndelige far. Enda større betydning fikk hans verk *Analysis of the phenomena of the human mind*, 1829, et av den engelske assosiasjonspsykologiens klassiske verk.

Sine etiske synspunkter utviklet Mill i *A fragment on Mackintosh*, 1835, der han i det vesentlige inntok samme standpunkt som sin venn Bentham.

James Mill var far til filosofen og nasjonaløkonomen John Stuart Mill.

## Se også
* Liberalisme
* Frihandel
* Kapitalisme

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Enhedslisten

**Enhedslisten – De Rød-Grønne**, oftest bare **Enhedslisten** (**EL**), er et sosialistisk og grønt politisk parti i Danmark. Partiet er det mest venstreorienterte i Folketinget, hvor det har 14 mandater. Partiet ble dannet i 1989 som en valgallianse mellom Venstresocialisterne, Danmarks Kommunistiske Parti og Socialistisk Arbejderparti, men gradvis ble det et eget parti. Enhedslisten har støttet Folkebevægelsen mod EU ved valg til Europaparlamentet.

Uttalte merkesaker for partiet er å åpne for mer innvandring, øke sosiale ytelser til blant andre arbeidsløse, styrke offentlige helsetjenester og fjerne støtte til private helsetjenester og -forsikringer, samt øke skatter og avgifter, for eksempel på olje, aksjehandel og utenlandske selskaper i Danmark. Partiet har også satt seg som mål å skape 56&nbsp;000 «grønne» arbeidsplasser.

På stemmesedlene benytter partiet bokstaven «Ø». Offisielt har ikke partiet noen ungdomsorganisasjon, men har en samarbeidsavtale med Socialistisk UngdomsFront. Enhedslisten har som det eneste partiet i Folketinget ingen formann. I stedet har man en kollektiv ledelse. Stine Brix er parlamentarisk leder. De siste årene har imidlertid Johanne Schmidt-Nielsen, partiets politiske ordfører 2009-16, stått frem som en stadig mer markert lederskikkelse. Hun var partiets frontfigur i valgkampen i 2011, og tilskrives mye av æren for partiets store fremgang ved dette valget. Pernille Skipper ble ny politisk ordfører i maj 2016.

Partiet utgir medlemsbladet *[[Rød+Grøn]]*.

## Organisasjon

**Medlemsutvikling 1992–2014**

## Historie
Enhedslisten kom første gang inn på Folketinget i 1994 med seks mandater. Ved valget i 1998 fikk de fem mandater, og ved valget i 2001 fire mandater. Ved valget i 2005 oppnådde partiet en fremgang på to mandater til i alt seks. I 2007 fikk de fire mandater, og partiets medlemmer av Folketinget i denne perioden var Line Barfod, Per Clausen, Johanne Schmidt-Nielsen og Frank Aaen.

Ved valget i 2011 tredoblet partiet stemmeoppslutningen og antall mandater. Enhedslisten endte opp med en folketingsgruppe på 12 medlemmer. Det ble et av partiene Danmarks nye sosialdemokratiske regjering måtte basere seg på støtte fra. I folketingsgruppen inngår Johanne Schmidt-Nielsen, Christian Juhl, Per Clausen, Frank Aaen, Pernille Skipper, Rosa Lund, Stine Brix, Jørgen Arbo-Bæhr, Finn Sørensen, Henning Hyllested, Lars Dohn og Nikolaj Villumsen.

I lokalpolitikken hadde partiet et gjennombrudd i 2013. Ved kommune- og regionvalgene økte partiets stemmetall på landsbasis fra 2,3 til 6,9 prosent. I København fikk Enhedslisten 19,5 prosent av stemmene og ble det nest største partiet. Ved dette valget fikk Enhedslisten inn 119 representanter fordelt på 79 kommuner og ble representert i alle Danmarks regioner.

## Valghistorikk
;Folketingsvalg

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
BAFTA

**British Academy of Film and Television Arts** (**BAFTA**) er en britisk organisasjon som holder årlige prisutdelinger innen områdene film, TV, barnefilm og -TV og interaktive medier.

BAFTA ble dannet i 1947 som British Film Academy. I 1958 slo organisasjonen seg sammen med Guild of Television Producers and Directors og ble omdøpt til Society of Film and Television. I 1976 byttet de til det nåværende navnet. Organisasjonen har hovedkontor på Piccadilly i London, men har også avdelinger i Nord-England, Skottland, New York og Los Angeles.

Statuetten man får når man vinner en BAFTA-pris er formet som en teatermaske.

## Prisutdelinger

### Film

BAFTAs hovedprisutdeling, kjent som British Academy Film Awards, fant fra 2017 sted i Royal Albert Hall i London. På grunn av koronaviruspandemien som brøt ut i Europa våren 2020 ble utdelingene i 2020 og 2021.

I 2016 fant utdelingen for tiende gang sted i Royal Opera House. Fra 2000 hadde utdelingene i noen år funnet sted i kinoen Odeon på Leicester Square i London. Utdelingen ble holdt i april, frem til 2002 da den ble flyttet til februar for å være før Oscar-utdelingen. Utdelingen er åpen for alle nasjonaliteter, bortsett fra kategorien beste britiske film.

### Fjernsyn
British Academy Television Awards blir avholdt i mars, med en egen utdeling for de tekniske prisene i mai.

### Barn
British Academy Children's Film and Television Awards ble opprettet i 1995 for å fokusere på barn.

### Interaktive medier
I 1998 ble The BAFTA Interactive Entertainment Awards delt ut for første gang. Prisen skulle dekke nettsider, spill og andre multimedier. I 2003 ble prisen delt opp i to, BAFTA Interactive Awards og BAFTA Games Awards.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moshe Sharett

**Moshe Sharett** (født **Moshe Shertok**; født 1894–1965) var Israels andre statsminister i knappe to år (1953&ndash;1955) mellom David Ben-Gurions to regjeringsperioder.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Moshe Shartok (Sharett) ble født i svartehavsbyen Kherson i den ukrainske del av det russiske imperiet. Familien hans emigrerte til Palestina i Det osmanske rike i 1908, bodde først i Ein Sinya nær Ramallah et par år og senere i Jaffa. Familien var senere med å grunnlegge Tel Aviv. Han gikk i den første avgangsklassen ved Herzliya Hebrew High School. Senere studerte han i det osmanske Istanbul og ved London School of Economics. Under første verdenskrig tjenestegjorde Sharett i den osmanske armeen som junioroffiser.

Sharrets søster Rivka, Dov Hoz’ kone, døde i en bilulykke i desember 1940 på vei til et styremøte i Aviron. I denne ulykken ble også Sharrets andre søster, Tzvia Sharett, datter Tirza Hoz og Hoz’ forretningspartner Yitzhak Ben Yaacov, drept.

### Politisk karriere
På grunn av sin erfaring ble Sharett utpekt til å bli Israels første utenriksminister. Hans største bedrift var våpenhvileavtalen i 1949, som førte til avslutningen av krigshandlingene mellom Israel og de arabiske landene i 1948. 

Sharett ble innsatt som statsminister etter at Ben-Gurion hadde avgått.  Sharett undertegnet Luxembourgavtalen sammen med den vesttyske forbundskansler Kurt Adenauer i september 1952; den var det første skritt på den vesttyske «Wiedergutmachungspolitik», med statlige tiltak for å få materiell erstatning til de forfulgte under Det tredje rike. Under hans statsminister&shy;periode utspilte Lavonaffæren seg (1954).

Sharett ble atter utenriksminister i 1956. Da var Ben-Gurion atter blitt statsminister. Forholdet til Egypt ble stadig dårligere, noe Ben Gurion beklaget. Det endte med at Sharett ble løst fra unenriksministerposten.

Senere ble han leder for Jewish Agency frem til 1960.

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
*  Profil ved Israels utenriksdepartements hjemmeside
Esras bok

***Esras bok*** (hebraisk og arameisk:  – *&#703;Æzrâ*) er en av bøkene i den hebraiske Bibelen og Det gamle testamentet, og del av Det kronistiske historieverket. De første seks kapitler omhandler israelittenes tilbakevending fra det babylonske fangenskap til Jerusalem, og det er delt i to deler: Den første forteller om til landflyktiges hjemkomst i det første året til Kyros den store (538 f.Kr.) og fullførelsen og dedikasjonen av det nye tempelet i Jerusalem i det sjette året til Dareios I av Persia (515 f.Kr.). Blant annet kommer boken med en opplisting av familiene som vendte tilbake. Det ble bygget et alter slik at gudsdyrkelsen kunne komme tilbake til sine rette former. Den andre fortellingen, som utgjør de siste fire kapitlene, omtaler Esras reformvirksomhet i gjenreisningen. Ettersom det var særlig viktig for Esra å kjempe mot fremmed innflytelse, spiller forbudet mot ikke-jødiske hustruer en fremtredende rolle. Sammen med *[[Nehemjas bok]]* utgjør *Esras bok* det siste kapittelet i den historiske fortellingen i den hebraiske Bibelen. Opprinnelig var *Esras bok* kombinert med *Nehemjas bok* til en enkelt bok, og de to ble først adskilte i de første århundrene i kristen tid. Boken er skrevet både på hebraisk og arameisk.

*Esras bok* er skrevet for å passe i et skjematisk mønster, hvor Israels Gud inspirerer en konge av Persia til å gi oppdrag til en leder fra det jødiske samfunn til å utføre en misjon; tre påfølgende ledere utførte tre slike misjoner, det første var gjenreisningen av tempelet, det andre var renselsen av det jødiske samfunnet, og det tredje var å forsegle den hellige byen i seg selv bak en mur. Den siste misjonen, den til Nehemja, er ikke en del av *Esras bok*. Det teologiske programmet i boken forklarer de mange problemer som dens kronologiske struktur presenterer. Boken kom antagelig i sin tidligste versjon en gang rundt 400 f.Kr., og den fortsatte å bli revidert og redigert i flere århundrer etter før den ble akseptert som bibelsk en gang på Kristi tid.

## Referanser
Tillegg til Daniels bok

**Tillegg til Daniels bok** er en av de deuterokanoniske bøker i Det gamle testamente. Tillegget består av tre separate avsnitt som finnes i den greske Septuagintautgaven av Daniels bok, men ikke i den opprinnelige hebraiske og arameiske teksten. Tilleggene er «bønner og fortellinger med om lag samme preg som de øvrige tekstene i Daniels bok. De har ett hovedtema felles: Gud bevarer dem som setter sin lit til ham og følger hans bud.» 

Tekstene er i dag kjent bare i sin greske form, og det er usikkert om de opprinnelig er skrevet på noe annet språk. De er antagelig skrevet i det 2. eller 1. århundre f.Kr. Det greske teksten finnes i to ulike versjoner.

## Innhold
De to tekstavsnittene *Asarjas bønn* og *De tre mennenes sang* føyer seg naturlig inn i den kanoniske Danielsboken, etter kapittel 3, vers 23. Asarjas bønn kan karakteriseres som en folkeklagesalme med syndsbekjennelse, mens den andre delen kan minne om en hymne med et liturgisk preg.

*Fortellingen om Susanna* er en episk, novellistisk tekst om en from ung kvinne som blir utsatt for falske anklager om ekteskapsbrudd. På samme måte som andre bibeltekster som skildrer sensualitet i etiske grenseland (Judits bok og fortellingen om døperen Johannes og Salome) har den appellert til billedkunstnere. I den utvidede Danielsboken utgjør fortellingen et nytt, trettende kapittel.

Fortellingen om *Bel og dragen i Babylon* omfatter to episoder hvor Daniel avslører falske guder, og dreper en drage som babylonerne tilbad. I den utvidede Danielsboken utgjør fortellingen et nytt, fjortende kapittel.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* fulltekst hos Bibel.no
Odd Børre Sørensen

**Odd Børre Sørensen** (1939–2023) var en norsk  popsanger. 

Han er best kjent som **Odd Børre**, spesielt for sin deltakelse i Eurovision Song Contest i 1968 med sangen «Stress», skrevet av Tor Hultin og Ola B. Johannessen. Han var sanger i Kjell Karlsens orkester (1962–70) og ga ut singelplater som «Hvorfor skal man elske den man kanskje aldri får» (1965) og «Min lille lapplandsflicka» (1968). Langspillplaten *[[Om du visste]]* (1968) samlet disse og var produsert av Arne Bendiksen. 

Fra 1970 til 2003 arbeidet han som forsikringsagent i Vesta.

## Melodi Grand Prix
Kolonnen *MGP* viser plassering i Melodi Grand Prix, mens *ESC* viser eventuell plassering i Eurovision Song Contest.

 som Odd Børre og The Cannons
 Vinnersangen, skrevet av Kari Neegaard, ble beskyldt for å være lik Cliff Richards hit «Summer Holiday». Hun trakk den tilbake før NRK fikk sjekket saken. I stedet fikk andreplassen «Stress» representere Norge i Eurovision Song Contest.
 Sammen med Jan Erik Berntsen

## Diskografi

* *[[Om du visste]]* (1968)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Diskografi
Rut

**Rut** (hebraisk:  – *Rûṯ*; gresk:  – *Rhoúth*) er hovedpersonen i Ruts bok i Bibelen. Hun var fra Moab, men hadde gått over til israelittenes religion. Kvinnenavnet Rut eller Ruth er hebraisk og kommer antakelig fra et ord for «lagkamerat» eller «venn».

Hun og Orpa var to moabittiske kvinner som var gift med de israelittiske brødrene Mahlon og Kiljon, som var sønner av Elimelek og Noomi. Imidlertid døde begge mennene deres ganske tidlig. Deretter ville Noomi vende hjem til Juda og bad svigerdøtrene om å dra tilbake til sine familier. Orpa drog til slutt av sted, men Rut nektet og sa: «Ikke tving meg til å forlate deg og vende tilbake, for:


Dit du går, vil jeg gå,
og hvor du bor, vil jeg bo.
Ditt folk er mitt folk,
og din Gud er min Gud. 
          
Der du dør, vil jeg dø,
og der vil jeg begraves.
Måtte Herren la det gå meg ille
både nå og siden
hvis noe annet enn døden
skal skille meg fra deg!


Rut og Noomi levde et fattig liv i Israel. De overlevde ved at Rut plukket kornaks som lå igjen etter onna, og mens hun gjorde dette, ble hun en dag lagt merke til av Boas, som eide åkeren og var i slekt med Noomi. Rut ble oppfordret av sin svigermor til å vise Boas at hun var interessert i ham, og etter en tid ble de to gift. De fikk sønnen Obed, og Rut ble dermed stammor til blant andre kong David.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dommernes bok

**Dommerne** (hebraisk: , «Dommere») er den syvende bok i Den hebraiske Bibelen (jødedommens *[[Tanakh]]*) og det kristne *[[Det gamle testamentet]]*. Bokens tittel peker på dens innhold om de historiske og til dels legendariske dommerne til israelittene. «Dommer» innebar ikke bare å være lovgiver, men også være midlertidig høvding og krigsherre i vanskelige tider. Boken beskriver tiden mellom Josva og Samuel. Den beskriver hendelser i dommertiden og omtaler de fleste av dommerne. Fortellingene følger et konsekvent mønster: folket er utro mot jødenes gud Jahve og han overlater dem derfor i hendene til deres fiender; folket angrer seg og ber Jahve om nåde, hvor han da sender i form av en leder eller kriger, det vil si en «dommer»; dommeren befrier israelittene fra undertrykkelse og de blomstrer, mens snart blir de igjen utro og syklusen gjentar seg.
 Forskerne betrakter mange av historiene i *Dommernes bok* som de eldste i deuteronomistiske historie med deres hovedredaksjon er datert til 700-tallet f.Kr. og med materiale som ''Debora-kvadet'' som er datert langt eldre.

## Dommerne
Det var 13 bibelske dommere. Den siste dommeren som nevnes er Samson, og selv om det er ytterligere to fortellinger, er det tradisjonelle synet at Samsons bedrifter antagelig faller sammen i tid med perioden umiddelbart før Eli, som både var yppersteprest og dommer. Både akademisk syn og tradisjonell oppfatning oppfatter handlingen slik hen at den slutter med Samson, og begynner på igjen med *[[Samuelsbøkene|Første Samuelsbok]]* 1:1 for å ta hensyn til Eli, og fortsetter videre til *Første Samuelsbok* 7:2. For fortellingene i slutten av denne boken, som er plassert i samme tidsepoke som *Dommernes bok*, men omhandler andre personer enn de i *Dommernes bok*. Det er stor slektskap mellom disse og *[[Ruts bok]]*, og det har også vært spekulert på om *Ruts bok* opprinnelige tilhørte blant dem.

## Innholdet
*Dommernes bok* kan bli delt inn i tre hovedseksjoner:

*1-3:11: Introduksjon, om erobringen av landet Kanaan
*3:11-16:31: Hoveddelen, en semihistorisk beretning
*17-21: En fortelling om bestemte hendelser som fant sted i dommertiden

## Referanser
Assur (gud)

**Assur** (også gjengitt som *Ashur*, *Aššur*; skrevet som *A-šur* og *Aš-šùr*) er den fremste guden i den assyriske gudeverden.

Assur var gud for byen som bar hans navn, Assur, som er datert fra 2000-tallet f.Kr. og var også hovedstaden i det gammelassyriske kongedømmet. Som bygud hadde Assur opprinnelig ingen familie, men etter hvert som hans kult kom inn under sørlig mesopotamisk innflytelse, ble han sett på som den assyriske tilsvarigheten til Enlil, den fremste guddommen for Nippur og en av de viktigste gudene i den sørlige gudeverden, og med tiden kom Assur til absorbere Enlils hustru Ninlil (som den assyriske gudinnen Mullissu) og hans sønner Ninurta og Zababa. Denne prosessen begynte en gang på 1200-tallet f.Kr. og fortsatte fram til 700- og 600-tallet f.Kr.

Assyrerne krevde ikke at de folk som de erobret måtte dyrke Assur. Isteden erklærte den assyriske propagandaen at de erobrete folkene var blitt forlatt av deres egne guder. Da Assyria erobret Babylon i perioden rundt 700- og 600-tallet f.Kr. begynte de assyriske skriverne å skrive navnet til Assur med kileskrifttegnene *AN.SHAR*, som bokstavelig betyr «hele himmelen» på akkadisk, språket til Assyria og Babylonia. Hensikten synes å være å plassere Assur som overhode av den babylonske gudeverden hvor Anshar og hans motpart Kishar («hele jorden») hadde forrang for selv Enlil og Ninlil. Således i versjonen fra denne tiden av *[[Enuma Elish]]*, den nasjonale babylonske skapelsesmyten, opptrer ikke Marduk, Babylons fremste gud, og isteden er det Assur (som Anshar) som dreper Tiamat, kaosmonsteret og skaper verden med menneskene.

En del forskere har hevdet at Assur var representert som soldisken som opptrer hyppig i assyrisk ikonografi, men det er bevis som indikerer at dette faktisk var solguden Shamash. Mange assyriske konger hadde navn som inkluderte navnet Assur, blant andre Asurnasirpal I, Asarhaddon, og Asurbanipal. Hans tilnavn var blant andre *bêlu rabû* «store herre», *ab ilâni* «gudenes far»,  *šadû rabû* «store fjell», og *il aššurî* «Ashurs gud». Symbolene til Assur omfattet:
#Den bevingende sol med horn, innkapslet fire sirkler som dreide seg rundt en sirkel i midten; bølgende stråler faller ned fra begge sider av disken.
#En sirkel eller et hjul, avbrutt fra vingene, og innkapsler en kriger som trekker sin bue for å avfyre en pil.
#Den samme sirkelen; krigerens bue, men imidlertid holdt i hans venstre hånd mens den høyre er løftet som for å velsigne sine tilhengere (se bilde).

En assyrisk mål, som antagelig representerte «verdenssøylen», har disken festet på et oksehode med horn. Den øvre delen av disken er okkupert av en kriger, hvis hode, deler av hans bue, og spissen på hans pil, stikker ut fra sirkelen. De bølgende vannstrålende er V-formet, og to okser, skritter i elvelignende stråler, okkuperer den delingen som således formes. Det er også to hoder, en løve og en mann, med gapende munner, som kanskje kan symbolisere stormen, den ødeleggende makten til solen, eller kildene til Tigris og Eufrat. Den bevingende disken kan bli sett på som «renere og et mer ekte symbol for Assur som en solguddom». 

## Referanser
Talmud

**Talmud** (hebraisk תַּלְמוּד) er den store samlingen av sitater og uttalelser av jødiske rabbinere, som i tillegg til Tanákh har betydning for jødedommen i dag. Talmud ble skrevet ferdig på 500-tallet i Israel.

Talmud er et omfattende litterært verk som består av en rekke skriftlige samlinger av jødenes gamle muntlige læretradisjoner. Det hebraiske ordet *talmud* betyr «studium»/lære, og Talmuds formål er studiet av Toraen (både den muntlige og den skriftlige).

## Innhold og versjoner

### Talmuds to deler

Talmud består av to deler: Misjná og Gemara. 

#### Misjná
Misjna  er en systematisering av muntlig Tora (lov). Lovstoffet som ble samlet i Misjna, omkring 150 e.Kr., utgjør den normative del av den muntlige læren.

#### Gemara
I århundrene etter samlingen av Misjna utarbeidet jødiske skriftlærde supplerende tekster der de diskuterte ulike tolkninger av Misjna. En god del av dette materialet utgjør Gemara, som er en kommentar til og en analyse og komplettering av Misjna. Gemara ble med tiden slått sammen med Mishna til tradisjonssamlingen Talmud.

### To ulike versjoner
Det finnes to Talmuder. Det oppstod en Talmud-samling i Israel omkring år 400 e.Kr., ofte kalt *[[Jerusalem]] Talmud* (*Talmud Yerushalmi*). Den andre ble samlet i Babylonia vel hundre år senere og kalles *Babylonia Talmud* (*Talmud Bavli*). Babylonia Talmud tar for seg færre traktater enn Jerusalem Talmud, men den er likevel nesten fire ganger så lang. Når en snakker om Talmud, er det som regel den babylonske som menes.

### Status
På 700-tallet ble Talmud anerkjent som bindende norm for hele verdens jødedom, og fikk stor betydning for jødenes eksistens og religiøse liv. Nest etter ''Tanákh'' er *Babylonia Talmud* jødenes viktigste hellige tekst. *Tanakh* omfatter de tre hoveddelene av den jødiske bibelen: Tora (loven, mosebøkene), Nebiím (profetene) og Ketubím (skriftene). Sett fra et historisk perspektiv kan man si at Talmud har vært den jødiske kulturens fundament, med avgjørende betydning for jødisk liv og tenkning.

Innholdet i Talmud er omfattende og mangfoldig. Det tas opp emner som religion, teologi, etikk, moral, lover, ritualer, bibelfortelling, preken, legender, anekdoter om rabbiene, historie, geografi, naturvitenskap, astronomi, astrologi, medisin, magi, handel, håndverk, politiske og sosiale problemer, alvor og humor.

## Eksterne lenker
* Talmud Yerushalmi (hebraisk)
* Talmud Bavli (hebraisk)
* Talmud Bavli (Soncino-oversetting) – oversettelse av Talmud Bavli til engelsk (PDF-format)
* Mishnah (hebraisk)
* Tosefta (hebraisk)
Marylebone Cricket Club

**Marylebone Cricket Club (MCC)** er en privat klubb som ble grunnlagt i 1787. Klubben var det overordnede organ for både engelsk og internasjonal cricket frem til 1993, da det internasjonale cricketforbundet (ICC) overtok klubbens internasjonale plikter og England and Wales Cricket Board tok over dens engelske plikter. MCC har fremdeles copyright på cricketlovene, selv om ICC ønsker å overta også dette, slik at det har mer frihet til å innføre de nødvendige endringer i spillets regler. Også at ICC flyttet crickets hovedsentral fra Lord's til Dubai viser at de ønsker et brudd med MCC og med dens historiske betydning.

MCC holder til ved Lord's cricketbane, som den også eier. Tilskuerpaviljongen op banen er reservert MCC. MCCs medlemmer har også spesielle rettigheter som tilskuere ved alle kamper som spilles på Lord's.

Som styrende organ for engelsk cricket var det MCC som organiserte engelske landslag, og i alle andre typer kamper enn Testkamper spilte laget som MCC, snarere enn England. Dette var tilfelle helt frem til 1976-77, da det engelske laget turnerte Australia som MCC for siste gang.

Nå til dags driver klubben et treningssenter for unge crickettalenter, i tillegg til bridge-, tennis- og golfavdelinger.

Klubben fikk i en periode en del dårlig publisitet da den nektet å godta kvinnelige medlemmer helt frem til 1998. På tross av klubbens ledelse oppnådde ikke forslaget om kvinnelig medlemskap 66% av stemmene før den britiske regjeringen truet med å fjerne rettighetene til lotteriorganisering dersom ikke klubben åpnet for å ha kvinnelige medlemmer. Frem til 1998 var dronning Elisabeth II den eneste kvinne som fikk lov til å oppholde seg i paviljongen mens kamper pågikk.

## Eksterne lenker
* 
* Crickets offisielle lover
Bureau of Engraving and Printing

**Bureau of Engraving and Printing** (**BEP**) er en føderal amerikansk etat underlagt Finansdepartementet som trykker pengesedler (Federal Reserve Notes) for sentralbanken Federal Reserve.

Sedlene trykkes ved etatens anlegg i Washington, DC og Fort Worth, Texas. Etaten produserer også andre verdipapirer og dokumenter, inkludert statsobligasjoner, identitetskort, naturaliseringsbevis, håndgraverte invitasjoner til Det hvite hus og, frem til 2005, frimerker for postvesenet. BEP produserer dog ikke mynter, som hører inn under United States Mint.

## Se også
* U.S. Government Publishing Office

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Diktator (romersk)

**Diktator** (latin: «en som dikterer» (gir ordre); formen er en frekventativ av *dicere*, «å si» med et *[[nomen agentis]]* (et ord som er avledet av et annet som betegner en handling), det vil si «en som sier/befaler gjentatte ganger». I den romerske republikk var det en ekstraordinær magistratstilling. Andre magistrater ble underordnet vedkommende og retten til plebeiernes tribuner til å nedlegge veto mot hans beslutninger var meget begrenset.

Diktatoren ble offisielt betegnet som *Magister Populi*, «herren over folket», *Praetor Maximus*, «den suverene pretor», og *Magister Peditum*, «herren over infanteriet». Diktatoren ble utnevnt i krisetider i stilling som gav ham absolutt makt i republikken, makt lik keiseren fikk i Romerriket. Forskjellen lå i at diktatoren kun hadde regjeringstid (imperium) i seks måneder. Diktatoren var unntaket av *kollegialitetet* (hver magistrat hadde en eller flere likestilte kollegaer med lik makt), som var en av grunnstenene i den romerske republikken. Det kunne aldri være mer enn én diktator utnevnt, og diktatoren kunne ikke bli stilt til rettslig ansvar for sine handlinger.

Imidlertid, for å forhindre diktaturet fra å true selve staten ble det også pålagt klare begrensninger på diktatorens makt: en diktator kunne bare handle innenfor hans påtenkte sfære av autoritet, og han var forpliktet til å oppgi sin posisjon straks hans utnevnte oppgave hadde blitt oppnådd, eller at maktposisjonen uansett ble avsluttet innen seks måneder. Diktatorer ble jevnlig utnevnt fra republikkens eldste perioder og fram til andre punerkrig. Posisjonen gikk da inn i bero uten innehaver for mer enn et århundre fram til det ble gjenopptatt i en betydelig endret form, først ved  Sulla og deretter av Julius Cæsar. Posisjonen som diktator ble formelt avskaffet ved Cæsars død og ikke gjenopptatt under det romerske keiserriket.

## Referanser


## Litteratur
;Primærkilder
* Titus Livius: ''Ab Urbe Condita''
* Dionysios fra Halikarnassos: *Romaike Archaiologia*.
* Plutark: *Lives of the Noble Greeks and Romans*.

;Sekundærkilder
* Mommsen, Theodor (1876): *Römisches Staatsrecht*, Leipzig: S. Hirzel.
* Peck, Harry Thurston, red. (1898): *Harper's Dictionary of Classical Literature and Antiquities*, 2. utg., New York: Harper & Brothers Publishers.
* Robert, T.; Broughton, S. (1952): *The Magistrates of the Roman Republic*, American Philological Association.
* Hammond, N.G.L.; Scullard, H.H., red. (1970): *Oxford Classical Dictionary*, 2. utg., Oxford: Clarendon Press.
* Lintott, Andrew (1999): *The Constitution of the Roman Republic*, Oxford University Press, s. 109 ff.

## Eksterne lenker
*
Siraks bok

***Siraks bok*** eller ***Jesu Siraks sønns visdom*** er en av de deuterokanoniske bøker i Det gamle testamente. Teksten er i sjangeren visdomslitteratur – på samme måte som Salomos ordspråk. Boken er også kjent under sitt latinske navn *Ecclesiasticus*. Dette navnet kommer av at den i oldkirken ble kalt *liber ecclesiasticus* («menighetsbok») fordi den ble lest under gudstjenesten.

## Teksthistorie
Bokens forfatter navngis i kapittel 50; vers 27: *Jesus, sønn av Sirak* (*Josva ben Sira`*). Ut fra teksten (bl.a. 51;23 «Kom til meg, dere som er ulærte, slå dere til i min skole») må han ha vært en skriftlærd fra Jerusalem, som drev en skole hvor han underviste unge menn i etikk og religion.

Siraks bok er den lengste (51 kapitler) og eldste av de deuterokanoniske bøkene.

Den er skrevet på hebraisk omkring 180 f.Kr., og ble oversatt til gresk i Egypt av forfatterens sønnesønn, ca. 132 f.Kr.. Boken er også oversatt til latin og syrisk. En komplett tekst er bare bevart på gresk. Nyere funn av tekstfragmenter på hebraisk utgjør om lag 2/3 av teksten. Slike funn ble først gjort i Ben Esra-synagogen i Kairo i 1896 og i dødehavsrullene i 1950-årene. Det er en del uoverensstemmelser mellom de ulike manuskriptene, også mellom greske manuskript.

## Innhold
Skriftet kan virke løst redigert, og inneholder flere ulike tekstsjangre: bønner, ordspråk, leveregler, formaninger og dikt. Hovedinntrykket av innholdet er «kortere eller lengre sammenstillinger av ordspråklignende utsagn om en rekke forskjellige temaer, som gudsfrykt, selskapsliv, ekteskap, oppdragelse og mye mer».

Skriften inneholder en lang rekke sitater fra, og parafraser over, tekstlinjer fra andre skrifter i Det gamle testamente.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* fulltekst hos Bibel.no
Promagistrat

En **promagistrat** var en person i antikkens Roma som hadde autoritet og kapasitet lik en magistrat, men som ikke hadde en magistratstilling. Promagistratet ble utviklet for at Roma kunne ha guvernører i provinser som lå oversjøs uten å måtte velge ut nye magistrater hvert år. Promagistratet ble utnevnt av senatet; og lik de fleste handlinger av senatet, var ikke disse utnevnelsene helt lovlig og kunne ikke bli kontrollert av folkeforsamlingen.

Promagistrater var vanligvis enten **prokvestor** (vikarierte for kvestorer), **propretor** (vikarierte for pretorene), eller **prokonsul**, som vikarierte for konsulene. En promagistrat hadde like høy autoritet som magistratene, var bemannet av like mange liktorer, og hadde i mange tilfeller autokratisk makt innen sin provins. Promagistratene hadde vanligvis holdt det magistratet de vikarierte for. Som et eksempel ble Julius Cæsar guvernør, som prokonsul, i Gallia etter han var konsul i 59 f.Kr.
Tredje Esra

***Tredje Esra*** eller ***Første Esdras*** er et apokryfisk verk skrevet innenfor Det gamle testamentes tros- og tekstunivers. Verket er en egen gresk oversettelse av Andre krønikebok 35–36, Esras bok og Nehemjas bok 7–8. Oversettelsen ser ut til å være basert på en annen versjon av den hebraiske teksten enn den vanlige, og har noen variasjoner i forhold til denne. I tillegg finnes det et eget avsnitt (3;1–5;6) som er unikt for denne boken: om tre unge menn i den persiske kongens livgarde.

I gresk og engelsk tradisjon kalles dette verket *Første Esdras*. Navnet *Tredje Esra* er fra latinsk tradisjon, og er basert på at *[[Esras bok]]* var «Første Esra» mens *[[Nehemjas bok]]* var «Andre Esra». Boken er også omtalt som *Den greske Esraboken*. Det finnes også et skrift kalt *[[Fjerde Esra]]*. Verket er trolig skrevet i det 2. eller 1. århundre f.Kr..

Boken har 9 kapitler og forteller om tiden før det babylonske fangenskap, om bortførelsen til Babylon og forholdene der, men mest om tre hjemferder, gjenetableringen i Judea og reetableringen av jødisk tro og kultus under ledelse av Serubabel og Esra.

I Østkirken regnes boken som en del av Bibelens kanon. Den katolske kirke anser det ikke som kanonisk, og det hører derfor ikke til de deuterokanoniske bøker i deres forstand. I den anglikanske tradisjon regnes verket blant apokryfene, mens protestantene sjelden tar den med.

## Referanser


## Eksterne lenker
* fulltekst hos Bibel.no
Fjerde Esra

***Fjerde Esra*** eller ***Andre Esdras*** er et apokryfisk verk er skrevet innenfor både det jødiske og det kristne tros- og tekstunivers. Verket er en «apokalypse, dvs et skrift som er preget av åpenbaringer (syner) og en fargerik symbolbruk».

I gresk og engelsk tradisjon kalles dette verket *Første Esdras*. Navnet *Fjerde Esra* er fra latinsk tradisjon, og er basert på at *[[Esras bok]]* var «Første Esra» mens *[[Nehemjas bok]]* var «Andre Esra»; det finnes også et apokryfisk skrift kalt *[[Tredje Esra]]*.

Verket består av tre deler; hoveddelen (kapittel 3–14) er et jødisk skrift fra slutten av 1. århundre e.Kr., opprinnelig skrevet på hebraisk eller muligens arameisk. Kapittel 1–2 er et kristent tillegg fra ca. 150 e.Kr., som også er kjent under navnet «Femte Esra». Kapittel 15–16 er et kristent tillegg fra siste del av 200-tallet, som også er kjent under navnet «Sjette Esra».

Hovedbolken i kapittel 3–14 skildrer sju syner. Bakgrunnen er ødeleggelsen av Jerusalem i år 70, og de problemer dette skapte for jødisk tro. Det er erkeengelen Uriel som taler i synene. Teksten beskrives som «et trøsteskrift for dem som lider under disse hendelsene.» De kristne tilføyelsene setter budskapet om trøst i trengsler inn i en kontekst av kristendomsforfølgelse i Romerriket.

Den katolske kirke anser det ikke som kanonisk, og det hører derfor ikke til de deuterokanoniske bøker i deres forstand. I den anglikanske tradisjon regnes verket blant apokryfene, mens protestantene sjelden tar den med. Boken er med i Det norske bibelselskaps utgave av apokryfene fra 1988.

## Referanser


## Eksterne lenker
* fulltekst hos Bibel.no
Timothy Brown

**Timothy Brown** (født **Thomas Allen Brown**, 24. mai 1937 i Knightstown i Indiana i USA, død 4. april 2020) var en amerikansk skuespiller og amerikansk fotballspiller, som skuespiller kanskje mest kjent for sin rolle som Oliver Harmon «Spearchucker» Jones i TV-serien *[[M*A*S*H (TV-serie)|M*A*S*H]]*.

Han måtte slutte i serien etter noen få episoder da produsentene av serien fikk vite at ingen afroamerikanere tjenestegjorte som kirurger i den amerikanske hæren under Koreakrigen. «Spearchucker»s seng i legenes telt, kalt for «sumpen» («the Swamp») – det var opprinnelig tilsammen fire leger – ble stående tom i de neste elleve årene serien ble produsert og ble bare brukt av besøkende offiserer.

Hans karriere inkluderer amerikansk fotball, der han spilte for Green Bay Packers i 1959), Philadelphia Eagles (1960–1967) og Baltimore Colts (1968).

Sammen med Gary Burghoff og G. Wood hadde han også en rolle i filmen *[[M*A*S*H (film)|M*A*S*H]]*.

## Amerikansk fotball
Brown spilte college football ved Ball State College i Muncie, Indiana. Han ble plukket opp sent i NFLs draft i 1959 og, da kjent som "Timmy" Brown, spilte én kamp med Green Bay Packers, åtte sesonger med Philadelphia Eagles og én sesong med Baltimore Colts, alt i National Football League (NFL). Han scoret den siste touchdown i NFL Championship Game 1968, og spilte sin siste kamp to uker senere i Super Bowl III med Colts.

Brown ble utvalgt til Pro Bowl i 1962, 1963 og 1965. Han er den eneste spilleren i Philadelphias historie til å returnere et avspark 105 yards for en touchdown, og den eneste fra Eagles (og første av ni i NFL noensinne) til å returnere to avspark, 90 og 93 yards, for touchdowns i én kamp. Han ledet ligaen i yards samlet to ganger (1962 med 2 306 og 1963 med 2 428). Han ledet også ligaen i kick returns og return yards to ganger, i 1961 og 1963.

Brown var også ekspertkommentator for CBS' dekning av NFL i 1973.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
George Morgan (sanger)

**George Thomas Morgan** (født 28. juni 1924 i Waverly i Tennessee, død 7. juli 1975) var en amerikansk countrysanger. 

Morgan vokste opp i Barberton i Ohio. Han ble medlem av Grand Ole Opry og er kjent for sin hit-låt *Candy Kisses*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Baruk

**Baruk** (en kortform av Berekjahu = Jahve har velsignet, Jahves velsignede) **ben Neria** (sønn av Neria) var ifølge Bibelen profeten Jeremias venn og hjelper. Han spiller en stor rolle i flere av beretningene. Han ble værende igjen i landet etter Jerusalems fall og ble til sist med Jeremia til Egypt da den babylonske stattholderen Gedaljas drapsmenn rømte landet.

Baruk ben Neria ble senere tilskrevet den pseudepigrafiske *Baruks tredje [[apokalypse]]* om Jerusalems fall i år 70 e.Kr. Skriftet er muligvis forfattet så sent som på 200-tallet e.Kr. Baruks andre apokalypse er inkludert i *[[Peshitta]]*, den syriske standardversjon av Bibelen.

Hans navn har blitt knyttet til den apokryfiske *[[Baruks bok]]*, og til noen andre apokryfiske verk, som ikke tas med i noen kanon: *[[Baruks apokalypse]]*, *[[Tredje Baruk]]* og *[[Fjerde Baruk]]*. Den siste ble skrevet på gresk med tittelen *Det som er utelatt i [[Jeremias bok]]*.

## Referanser
No Torso

**No Torso** er et ska-band fra Bærum, Akershus som ble startet i begynnelsen av 2000-årene. 

Det livlige skabandet ga ut sin første EP høsten 2004, og sommeren 2005 spilte de inn sin første fullengde, kalt *Several Brains*. No Torso annonserte offentlig via sin myspace-profil 19. mai 2009 at bandet etter seks år nå har gitt seg. 

## Diskografi
### Album
* *Fatal Fraud EP*  (2004)
* *[[Several Brains]]* (2005)
* *Ready Already* (2008, EP med 6 spor)

### Bidrag
* *Plea for Peace Vol. 2* &ndash; «Fight the blue horizon»
* *Himmelblå* &ndash; «Fight the blue horizon»
* *The Best Fucking Ska in the World, Vol. 2* &ndash; «Fatal Fraud»
* *The Best Fucking Ska in the World, Vol. 3*
* *Punk in disguise , Vol. 2* &ndash; «Fatal Fraud, I`m glad I`m alive»
* *Mowhawks and whiskey shots*
* *Bergen Rock City*, Vol. 2"

## Bandmedlemmer
* Martin Brostigen &ndash; gitar (2001–)
* Eivind Dypvik &ndash; trommer (2001–)
* Bendik Brænne &ndash; tenorsax (2001–)
* Hans Foyn Friis &ndash; trombone (2004–)
* Eivind Solheim &ndash; trompet (2005–)
* Johannes Sæbøe &ndash; bass (2009–)

## Tidligere medlemmer
* Lars "Cock Invader" Oskarsen &ndash; vokal (2003–2008)
* Chris Nerland &ndash; bass (2001–2008)
* Kristian Hamang &ndash; gitar (2002–2009)
* Anders Kjaer &ndash; tenorsax (2001–2005)

## Eksterne lenker
*
Bror Hagemann

**Bror Hagemann** (født 1953) er en norsk romanforfatter og jazztrompetist. 

Bror Hagemann vokste opp rundt omkring på Østlandet i en akademisk nomadefamilie. Jobbet i en tiårsperiode som jazzmusiker i Bergen og Oslo. Plateeksempel: Anti-therapy, Oslo 13 – Odin 1983. Hovedfag i musikkvitenskap ved universitetet i Oslo med emnene jazzhistorie og impresjonisme i musikken. Sitt litterære gjennombrudd fikk han med romanen *De blyges hus* fra 2002. Om denne skrev Cathrine Krøger, Dagbladet: «...en helt utsøkt roman som burde gi Hagemann den posisjonen han fortjener i norsk litteratur». 
Sindre Hovdenakk (VG) sier om den nest siste romanen, *Hvit natt*: «Bror Hagemann har skrevet en uhyggelig bra roman om ensomhet, avvisning og barns uendelige sårbarhet», og gir boka terningkast 6.

Hagemann har også skrevet manus til flere TV-serier.

## Bibliografi
* *Freelancer*. 1985 
* *[[Noen som Angela]] *. 1989 
* *Bak lyset*. 1991 
* *Duo med Scott*. 1994  
* *Rød java*. 1998  
* *De blyges hus*. 2002
* *Glemselens gate*. 2004
* *Hvit natt*. 2006
* *[[Eyla]]*. 2008
* *De stillferdige*. 2012
* *Jakman*, roman, Tiden. 2014
* *Syng meg vekk*, roman, 2016
* *Leo*, roman, 2017
* *Det vidunderlige*, 2019
* *Ved elva*, 2023

## Filmografi
* *[[Fox Grønland]]* (2001) TV Serie (episodeforfatter)
* *[[Brigaden (TV-serie)|Brigaden]]* (2002) TV Serie (episodeforfatter)
* *[[Soria Moria (TV-serie)|Soria Moria]]* (2000) TV Serie (episodeforfatter)
* *[[Hotel Cæsar]]* (2000) TV Serie (episodeforfatter)
* *[[Familiesagaen De syv søstre]]* (2000) TV Serie (episodeforfatter)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bror Hagemann i NRK Forfatter
* Bror Hagemann i Aftenposten Alex
* Presentasjon av Bror Hagemann i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider