open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Else Mundal

**Else Olaug Mundal** (født 8. november 1944 i Vanylven) er en norsk filolog og professor i norrønt ved Universitetet i Bergen. Hun har tidligere vært professor ved Universitetet i Oslo. 

Etter å ha gått ut fra Voss landsgymnas i 1964 ble Mundal i 1971 cand. philol. med hovedfag i nordisk ved Universitetet i Oslo. Deretter var hun stipendiat fra 1972 til 1976 og ble i 1977 dosent i norrøn filologi, stadig ved Universitetet i Oslo. Mundal ble professor i 1985. I 1994 fikk hun professorat i norrøn filologi ved Universitetet i Bergen. I 2003 ble hun tilknyttet Senter for middelalderstudier. 

Mundal er innvalgt som medlem i Det Norske Videnskaps-Akademi. Hun ble i 2017 utnevnt til ridder av Den islandske falkeorden i forbindelse med statsbesøket til Islands president i Norge.

## Bibliografi (utvalg)
* Odd Einar Haugen, Bernt Øyvind Thorvaldsen og Jonas Wellendorf (red.): "Fjǫld veit hon frœða: Utvalde arbeid av Else Mundal", Oslo: Novus, 2012. ISBN 978-82-7099-706-0
* Else Mundal og Håkan Rydving (red.): *Samer som «de andra», samer om "de andra". Identitet och etnicitet i nordiska kulturmöten*, Umeå: Samiska studier, Umeå universitet, 2010. ISBN 978-91-7459-051-7
* Slavica Ranković, Leidulf Melve og Else Mundal: *Along the oral-written continuum. Types of texts, relations and their implications*, Turnhout: Brepols, 2010. ISBN 978-2-503-53407-7
* Jon Gunnar Jørgensen, Karsten Friis-Jensen og Else Mundal (red.): *Saxo og Snorre*, København: Museum Tusculanums Forlag, 2010. ISBN 978-87-635-3124-5
* Else Mundal og Jonas Wellendorf: *Oral art forms and their passage into writing*, København: Museum Tusculanum Press, 2008. ISBN 978-87-635-0504-8
* Else Mundal og Simonetta Battista (red.): *Reykholt som makt- og lærdomssenter. I den islandske og nordiske kontekst*, Reykholt: Snorrastofa, 2006. ISBN 9979-9649-2-8
* Else Mundal og Anne Ågotnes (red.): *Ting og tekst*, Bergen: Bryggens museum, 2002. ISBN 82-90289-80-4
* Else Mundal og Ingvild Øye (red.): *Norm og praksis i middelaldersamfunnet*, Bergen: Senter for europeiske kulturstudier, 1999. ISBN 82-91320-18-7
* Ann Christensson, Else Mundal og Ingvild Øye (red.): *Middelalderens symboler*, Bergen: Senter for europeiske kulturstudier, 1997. ISBN 82-91320-16-0
* Else Mundal: *Legender frå mellomalderen. Soger om heilage kvinner og menn*, Oslo: Samlaget, 1995. ISBN 82-521-4511-6
* Else Mundal: *Sagadebatt*, Oslo: Universitetsforlaget, 1977. ISBN 82-00-01376-6
* Eskil Hanssen, Else Mundal og Kåre Skadberg: *Norrøn grammatikk. Lydlære, formlære og syntaks i historisk*, Oslo: Universitetsforlaget, 1975. ISBN 82-00-01336-7
* Else Mundal: *Fylgjemotiva i norrøn litteratur*, Oslo: Universitetsforlaget, 1974. ISBN 82-00-08989-4

## Referanser


## Eksterne lenker
* Presentasjon, fra Centre for Medieval Studies, Universitetet i Bergen
C. C. Catch

**C.C. Catch** (født 31. juli 1964 i Oss i Nederland som **Caroline Catharina Müller**) er en nederlandsk-tysk popsanger. Hun er nok best kjent for sitt samarbeid med den tyske plateprodusenten og musikeren Dieter Bohlen fra Modern Talking, som oppdaget hennes talent og ga henne sjansen til å spille inn sitt første album, *Catch the Catch*, som solgte rimelig bra og gjorde henne kjent.

## Diskografi
### Albumutgivelser

### Singler

### Samlealbum
* 1988 *Diamonds* (Hansa)
* 1989 *C. C. Catch: Super 20* (Hansa)
* 1989 *Classics* (Hansa) #15 Tyskland
* 1989 *Super Disco Hits* (Hansa)
* 1990 *The Decade Remix* (Hansa)
* 1998 *Best Of '98* (BMG Berlin Musik GMBH)
* 2000 *The Best Of* x3CD (BMG Ariola Miller GmbH)
* 2005 *[[Catch The Hits - The Ultimate Collection]]* (CD+DVD)
* 2007 *Ultimate C. C. Catch*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* C.C.Catch på MusicMoz
Coming on Strong

***Coming on Strong*** er debutalbumet av det britiske elektroniske bandet Hot Chip. Det ble gitt ut i Storbritannia den 24. mai 2004 gjennom Moshi Moshi Records, og i USA og Canada den 29. november 2005 gjennom Astralwerks.

## Mottakelse og kritikk

*Coming on Strong* fikk både positive og skeptiske anmeldelser fra kritikerne. Metacritic, som lager en snittkarakter for diverse utgivelser, gav albumet en poengsum på 67/100, basert på 14 forskjellige anmeldelser. Dette vil si at anmeldelsene i stor grad er positivet. Sean Fennessey på Pitchfork Media sa at albumet var "et suksessfullt men trygt første steg inn i den britiske electro-soul-scenen", og nevnet at albumet haddet "kitschy men dype sangtekster." Rob Theakston på Allmusic beskrev albumet som "rar electropop", mens Ron Hart skrev for *[[Billboard]]* at "bruken av amerikansk hiphop kombinert med britisk slang er akkurat det som gjør *Coming On Strong* så unik."

## Sporliste
Alle spor er skrevet av Alexis Taylor og Joe Goddard.

#«Take Care» – 4:06
#«The Beach Party» – 4:01
#«Keep Fallin'» – 4:48
#«Playboy» – 5:33
#«Crap Kraft Dinner» – 6:34
#«Down with Prince» – 3:17
#«Bad Luck» – 4:03
#«You Ride, We Ride, In My Ride» – 5:03
#«Shining Escalade» – 5:12
#«Baby Said» – 4:56
#«One One One» – 3:34

;Bonusspor på utgave i USA og Canada.
#«A-B-C» – 4:34
#«Hittin Skittles» – 4:31
#«From Drummer to Driver» – 4:24

## Personell
* Owen Clarke – gitar, bassgitar, andre lyder, illustrasjon
* Al Doyle – gitar, synthesizer, perkusjon
* Joe Goddard – sang, synthesizer, perkusjon, produsent, teknolog
* Felix Martin – trommemaskin, andre lyder
* Alexis Taylor – sang, synthesizer, gitar, perkusjon, piano, produsent, teknolog
* Frank Arkwright – mastering
* Scott Bennett – kalimba (spor 10)
* Emma Smith – saksofon (spor 5)
* Darren Wall – design

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hematogen

**Hematogen** er et russisk godteri som består hovedsakelig av proteinet albumin hentet fra bearbeidet kublod. Andre ingredienser varierer, men er vanligvis sukker, maltodekstrin, melk eller vanillin.
Det blir ofte ansett for å være et legemiddel, og brukes til å behandle eller forebygge mangel på jern og vitamin B12 (f.eks. for anemi eller under svangerskapet). Hematogen er tilgjengelig uten resept, men i tilfelle av graviditet eller amming er medisinsk konsultasjon nødvendig. Hematogen anbefales ikke for barn under tre år.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hematogen: Bloody delicious
Jan Birger Arentz

**Jan Birger Arentz** (1941–2023) var en norsk radiojournalist og redaktør.

Arentz ble født i Trondheim, men vokste opp i Namsskogan. Han studerte tysk, fransk, sosiologi og statsvitenskap. Han var tysklærer i Trondheim og var redaktør i tidsskriftet *Liberalt Perspektiv* på slutten av 1960-tallet.

I 1972 begynte han i NRK Radio. Han var reporter og programleder i flere radioprogrammer, blant annet *Utenlandsprogrammet* og *[[Østlandssendingen]]*. Fra 1990 ledet han i over 20 år NRK P2s samfunnsmagasin *[[Sånn er livet]]*, med 500 000 lyttere og som etterhvert ble P2s flaggskip.

Jan Birger Arentz var sønn av jernbaneekspeditør og stasjonsmester Fredrik Selmer Arentz og hustru Annie Elisabeth Krogstad.

## Referanser
Anne Stalsberg

**Anne Johanne Stalsberg** (født 22. april 1943) er en norsk arkeolog og førsteamanuensis ved Vitenskapsmuseet ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet.

Stalsberg avla i 1974 mag.art.-graden i nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo. Hun har også hatt studieopphold i Sovjetunionen, Russland og Ukraina og var fra 1967 til 1968 ved Lomonosov-universitetet i Moskva. 

Stalsberg er kjent for sin forskning på vikingtidens kvinner, særlig gjennom artiklene «The interpretations of women’s objects of Scandinavian origin from the Viking Period found in Russia» (1987) og «Women as actors in North European Viking Age Trade» (1991).

## Bibliografi (utvalg)
* Anne Stalsberg: «The Controversy about the Varyags. The History of Confrontation between the Parties», *Norwegian Archaeological Review*, bd. 44, nr. 2, 2011, s. 221–224
* Anne Stalsberg: «Herstellung und Verbreitung der Vlfberth–Schwertklingen. Eine Neubewertung», *Zeitschrift für Archäologie des Mittelalters*, nr. 26, 2009, s. 89–118 
* Anne Stalsberg: «The identity of Vlfberht and how the swords with his signature were spread in Europe», *AmS–Varia*, nr. 49, 2009, s. 21–36 
* Anne Stalsberg: «Die Skandinavier der Wikingerzeit in der alten Rus», i Susanne Böchzelt (red.): *Die Wikinger*, 2008, s. 101–112 
* Anne Stalsberg: «Nidaroskongane i Gardarike» i Olav Skevik og Eskil Følstad (red.): *Fortida – ei kraft i nåtida*, Stiklestad nasjonale kultursenter, 2009, s. 59–81
* Anne Stalsberg: «Rus' und Waräger: Skandinavier auf dem Weg nach Osten», *Die Wikinger. Begleitbuch zur Ausstellung "Die Wikinger" im Historischen Museum der Pfalz Speyer*, München: Editio Minerva, 2008, s. 178–189
* Anne Stalsberg: «Die Skandinavier der Wikingerzeit in der Alten Rus», *Die Wikinger. Kunsthalle Leoben. Ausstellungskatalog 2008*, Leoben, 2008, s. 101–112
* Anne Stalsberg og Bernhard LeBeau: «Identification of the Square Section og Viking Age Boat Nails. The Experience from Middle Norway», i Kathryn L. Reyerson, Theofanis G. Stavrou og James D. Tracey (red.): *Pre–Modern Russia and its World. Essys in Honor of Thomas S. Noonan*, Wiesbaden: Harrassowitz Verlag, 2006, s. 103–113
* Anne Stalsberg: «Visible Women Made Invisible, Intrpreting Varangian Women in Old Russia», i Bettina Arnold og Nancy L. Wicker (red.): *Gender and the Archaeology of death*, Walnut Creek: Alta Mira Press, s. 65–80
* Anne Stalsberg: «Women as actors in North European Viking Age Trade», i Ross Samson (red.): *Social approaches to Viking studies*, Glasgow: Cruithne Press, 1991, s. 75–83
* Anne Stalsberg: «The interpretations of women’s objects of Scandinavian origin from the Viking Period found in Russia», i *Were they all men? An examination of sex roles in prehistoric society. Acts of a workshop held at Utstein kloster 2–4.Nov. 1979*, AmS – Varia, nr. 7, Stavanger, 1987, s. 33–49

## Referanser


## Eksterne lenker
* Presentasjon, fra NTNU
Teleocichla centisquama

*** Teleocichla centisquama*** er en fisk fra familien Cichlidae. *T. centisquama* liker seg i raskt strømmende vann og har en avlang kroppsform. Fisken blir maksimalt 4&nbsp;cm lang.
## Eksterne lenker
* 
* 
* Teleocichla-centisquama.html Teleocichla centisquama hos fishbase.org
* Teleocichla centisquama hos akvaforum.no
* Teleocichla centisquama hos iucnredlist.org
* Teleocichla cinderella hos eol.org
Flukten til Watership

***Flukten til Watership*** (engelsk *Watership Down*) er en roman fra 1972 av den engelske forfatteren Richard Adams om en liten gruppe kaniner. Den ble utgitt på norsk i 1978 som *Flukten til Watership* på Dreyers forlag, (). Oversettelsen var ved Ellinor Prydz og Eric Cameron Haug. 

Boken har sitt navn fra området kaninene kommer til, Watership Down, en ås nord i Hampshire i England, i nærheten av der Adams vokste opp. Historien er basert på en samling fortellinger som Adams fortalte til barna sine. 

Skildringen av kaninenes reise fra en truet skog til et tryggere sted er en antropomorf fortelling hvor kaninene har menneskelige egenskaper, og dertil har sitt eget språk, mytologi og historie – selv om de samtidig lever i sitt naturlige miljø. Boken regnes som en barnebok og kan ses på som en heltefortelling og flukt- eller eventyrreise. Boken berører også tema som frigjøring, overlevelse, ledelse, politisk ansvarlighet, inkludering og selvbestemmelsesrett. 

Boken var Richard Adams' første roman. Den ble raskt populær og mottok barnebokprisen Carnegie Medal. Boken er filmet tre ganger, som animasjonsfilm for kino i 1978, som tv-serie i 1999–2001, og som miniserie utgitt på BBC og Netflix i 2018. Den er også bearbeidet for teater og som videospill. Den har blitt kritisert for rollen de kvinnelige kaninene er tildelt i boka  («a classic example of the male-oriented 'quest' book, with a highly conventional range of characters»).

I oppfølgeren "Tales from Watership Down" (1996), er de kvinnelige kaninene gitt en mer fremtredende rolle.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Willem Janszoon

**Willem Janszoon** (født ca 1570, død 1631) var en nederlandsk oppdager og guvernør. Mest sannsynlig var han og mannskapet hans de første europeerne som så Australia.

## Referanser
Kristin Moksnes

**Kristin Moksnes** (født 1956) er en norsk journalist som har være ansatt i NRK siden midten av 1980-årene. Hun har primært jobber i radio.

Moksnes har studert norsk, kriminologi og historie ved Universitetet i Oslo. Hun har også studert ved Freie Universität Berlin.

Hun startet journalistkarrieren i ''Tidens krav''. I 1976 ble hun ansatt i *[[Arbeiderbladet]]*. I 1983 begynte hun i NRK. Her arbeidet hun fem år ved NRKs distriktskontor for Buskerud og Vestfold. I 1989 begynte hun i redaksjonen i NRK P2s samfunnsmagasin *[[Sånn er livet]]*. Hun har også bidratt med innslag i P2s *[[Verdibørsen]]*, *[[På livet laus]] og* *[[Ekko (radioprogram)|Ekko]]*. Moksnes har primært jobbet med radio, men i 1985 var hun programleder i tv-programmet ''Norge Rundt''.

## Referanser
Catch the Catch

***Catch the Catch*** er debutalbumet til den nederlandsk-tyske popsangeren C. C. Catch (hvis egentlige navn er Caroline Katharina Muller), utgitt den 28. april 1986 på plateselskapet Hansa Records. Albumet ble produsert av Dieter Bohlen – fra duoen Modern Talking – som også var den som oppdaget C. C. Catch. 

Albumet består hovedsakelig av eurodisco og synthpop låter. Da C. C. Catch ble oppdaget av Dieter Bohlen så ga han henne muligheten til å spille inn en av hans ubrukte låter, «I Can Lose My Heart Tonight», fordi han ettersigende ikke trodde den var bra nok for Modern Talking. 

Den første singelen «I Can Lose My Heart Tonight» ble sluppet 31. juli 1985 og nådde 13.-plass på salgslistene i Tyskland, og dermed banet den veien for flere singler, og etterhvert ble grunnlaget for albumet lagt.

*Catch the Catch* inneholder følgelig de store hit-singelene «I Can Lose My Heart Tonight», «'Cause You Are Young» og «Strangers By Night», som alle tre nådde topp-ti plasseringer på salgslistene i flere europeiske land, inkludert Norge og Tyskland.

## Liste plasseringer

## Sporliste
#«'Cause You Are Young» (Maxi-versjon) – 04:43
#«I Can Lose My Heart Tonight» (Maxi-versjon) – 05:54
#«You Shot a Hole in My Soul» (Maxi-versjon) – 05:16
#«One Night's Not Enough» – 03:23
#«Strangers By Night» (Maxi-versjon) – 05:43
#«Stay» (Maxi-versjon) – 05:47
#«Jump In My Car» (Maxi-versjon) – 04:33
#«You Can Be My Lucky Star Tonight» (Maxi-versjon) – 05:17

## Referanser
The Go-Betweens

**The Go-Betweens** var et australsk rockeband, dannet av Robert Forster og Grant McLennan i januar 1978. Bandet ble oppløst i 1989, men Forster og McLennan gjenforente bandet i 2000 med en ny sammensetning. Bandet ble oppløst igjen i 2006 da Grant McLennan døde av hjerteinfarkt. 

Bandet fikk sitt kommersielle gjennombrudd med 16 Lovers Lane i 1988, og singelen «Streets of Your Town» kom seg inn på hitlistene i både Australia og Storbritannia.

## Diskografi

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Netrocoryne

* Se systematisk inndeling

***Netrocoryne*** er en gruppe (slekt) av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae). 
## Utseende
Middelsstore, brunlige smygere med brede, litt uregelmessig formede vinger. Oversiden er lyst brun med perlemorsaktige, hvite flekker, undersiden mørkere brun med et stort, hvitt felt ved roten av bakvingen.

## Utbredelse
Slekten er utbredt på Ny-Guinea (*N. thaddeus*) og i Australia (*N. repanda*).

## Systematisk inndeling

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
*********** Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
************ Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien smygere, Hesperiidae
************** Underfamilien Pyrginae Burmeister, 1878
*************** Tagiadini Mabille, 1878 – ca. 170 arter fordelt på 27 slekter, for det meste i tropene i den gamle verden
**************** slekten *Netrocoryne* C. & R. Felder, 1867
***************** *[[Netrocoryne repanda]]* C. & R. Felder, 1867
***************** *[[Netrocoryne thaddeus]]* (Hewitson, 1876)

## Kilder

* Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) *Netrocoryne* på Tree of life http://tolweb.org/Netrocoryne/
* Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 13.6. 2012.
* Butterflies of Australia - *Netrocoryne repanda* http://www.learnaboutbutterflies.com/Australia%20-%20Netrocoryne%20repanda.htm

## Eksterne lenker
*
16 Lovers Lane

**16 Lovers Lane** er et musikkalbum av The Go-Betweens fra 1988

## Sporliste
# "Love Goes On!" – 3:19
# "Quiet Heart" – 5:20
# "Love Is a Sign" – 4:12
# "You Can't Say No Forever" – 3:57
# "The Devil's Eye" – 2:05
# "Streets of Your Town" – 3:36.
# "Clouds" – 4:02
# "Was There Anything I Could Do?" – 3:06
# "I'm All Right" – 3:10
# "Dive for Your Memory" – 4:17

## Eksterne lenker
Levie

**Levie** er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika. Kommunen ligger  i kantonen Levie som tilhører arrondissementet Sartène. I år 2010 hadde Levie 755 innbyggere.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Levie***


ImageSize  = width:350 height:200
PlotArea   = left:50 right:20 top:25 bottom:30
TimeAxis   = orientation:vertical 
AlignBars  = late
Colors = 
  id:linegrey2 value:gray(0.9)
  id:linegrey value:gray(0.7)
  id:cobar value:rgb(0.2,0.7,0.8)
  id:cobar2 value:rgb(0.6,0.9,0.6)
DateFormat = yyyy
Period     = from:0 till:1200
ScaleMajor = unit:year increment:200 start:0 gridcolor:linegrey
PlotData =
  color:cobar width:19 align:left
  bar:1968 from:0 till:1002
  bar:1975 from:0 till:912
  bar:1982 from:0 till:752
  bar:1990 from:0 till:781
  bar:1999 from:0 till:694
  bar:2008 from:0 till:757
PlotData=
  textcolor:black fontsize:S
  bar:1968 at: 1002 text: 1002 shift:(-8,5)
  bar:1975 at: 912 text: 912 shift:(-8,5)
  bar:1982 at: 752 text: 752 shift:(-8,5)
  bar:1990 at: 781 text: 781 shift:(-8,5)
  bar:1999 at: 694 text: 694 shift:(-8,5)
  bar:2008 at: 757 text: 757 shift:(-8,5)


Referens:INSEE

## Billedgalleri

Cucuruzzu JPG1.jpg
Levie clocher.jpg
Cucuruzzu Capula JPG1.jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Grant McLennan

**Grant McLennan** (1958–2006) var en australsk låtskriver. Han er kjent som låtskriver i bandet The Go-Betweens, men har også gitt ut flere soloalbum.

McLennan døde av et hjerteinfarkt den 6. mai 2006.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Weng’an

**Weng'an** (kinesisk: 瓮安县; pinyin: *Wèng'ān Xiàn*) er et fylke i det autonome prefektur Qiannan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.

Fylket hadde  innbyggere i 1999.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Infoside
Robert Forster (musiker)

**Robert Forster** (født 29. juni 1957 i Brisbane i Queensland) er en australsk musiker og låtskriver, best kjent fra bandet The Go-Betweens.

## Diskografi
### Solo
* *[[Danger in the Past]]* (1990)
* *[[Calling from a Country Phone]]* (1993)
* *[[I Had a New York Girlfriend]]* (1995)
* *[[Warm Nights]]* (1996)
* *[[Songs for the Young at Heart]]* (2007) - medvirket *Uncle Sigmund's Clockwork Storybook*
* *[[The Evangelist]]* (2008)
* *[[Songs to play]]* (2015)

### Samlealbum
* *[[Intermission (Robert Forster & Grant McLennan album)|Intermission]]* (2007)

### Med Go-Betweens
* Se The Go-Betweens

## Filmografi
* *Prüfstand VII* som Fährmann ()

## Skrifter
* «The Exford Dregs», *[[The Monthly]]*, 11, April 2006
* «A True Hipster», *[[The Monthly]]*, 14, July 2006
* «Modern Times and Times Before That», *[[The Monthly]]*, 17, October 2006
* «The Coronation of Normie Rowe», *[[Meanjin]]*, volume 65, number 3, 2006, s.&nbsp;48–52.
* «Love Goes to a Building on Fire», *[[The Monthly]]*, 21, March 2007, s.&nbsp;58–60.

## Referanser


## Videre lesning
* David Nichols (2003). *The Go-Betweens*. Puncture Publications. ISBN 1-891241-16-8

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* www.go-betweens.net Go-Betweens Website
* www.myspace.com/gobetweensmusic Go-Betweens Myspace page
Steinar Skjeseth

**Steinar Skjeseth** (1924–1996) var en norsk geolog.

Han fikk sin cand.scient. og mottok Reuschmedaljen 1953 for yngre forskere, fra Norsk geologisk forening. Han ble statsgeolog i 1952 ved Norges geologiske undersøkelser, forfremmet til *statsgeolog 1* og leder for Vannkontoret der han etablerte landets første register for vannboring. Han vant *Vannprisen* fra norsk vannforening. 

Skjeseth mottok en dr.philos. i 1959 fra Universitetet i Oslo for avhandlingen *Contributions to the geology of the Mjøsa Districts and the classical sparagmite area in Southern Norway*. Han meldte overgang til Norges landbrukshøgskole i 1963 da han ble professor der.

I 1983 gikk han til Institutt for georessurs og forurensningsforskning (GEFO, fra 1989 Jordforsk) for å bli informasjonsansvarlig, og mottok i 1989 populærvitenskapelige pris fra Landbruksdepartementet, året før han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull.  Skjeseth vant *Naturforvalterprisen* 1991 på 15 000 kroner.

## Utgivelser
* 
* 

## Referanser
I Can Lose My Heart Tonight

«**I Can Lose My Heart Tonight**» er den første singelen til den nederlandsk-tyske popsangeren C. C. Catch (hvis egentlige navn er Caroline Katharina Muller). Singelen, som ble utgitt 31. juli 1985 av Hansa, er selvfølgelig også inkludert på debutalbumet *[[Catch the Catch]]* som kom ut 28. april 1986, nesten ett år senere. 

«I Can Lose My Heart Tonight» ble opprinnelig skrevet av Dieter Bohlen for Modern Talking, men Bohlen skal angivelig ha ment at låten ikke var bra nok. Dermed ga han låten til C. C. Catch, fordi han mente hun hadde talent. Singelen nådde blant annet 13.-plass på salgslistene i Tyskland.

I 1999 ble «I Can Lose My Heart Tonight» re-mikset og utgitt på ny som singel, men ikke med den samme suksessen som originalen.  Singelen nådde bare 72.-plass på salgslistene i Tyskland.

## Sporliste og formater
**Original versjoner**

#«I Can Lose My Heart Tonight» (Radio version) – (3:50)
#«I Can Lose My Heart Tonight» (Extended Remix) – (5:53)
#«I Can Lose My Heart Tonight» (Instrumental versjon) – (3:53)

## Eksterne lenker
*
Indietronica

**Indietronica** (også kalt **indie elektronisk**) er en musikksjanger som kombinerer indie, electronica, rock og pop. Vanlige instrumenter i indietronica er keyboard, synthesizer, sampler og trommemaskin. Sjangeren er også nært relatert til den relativt mindre elektroniske og mer akustiske chillwave-bevegelsen. 

## Historie
Indietronica begynte tidlig på 1990-tallet, med band som Stereolab og Disco Inferno, men tok ikke skikkelig av før det nye millenniet, da ny digital teknologi ble utviklet. Dette inkluderer band som Broadcast fra Storbritannia, Justice fra Frankrike, Lali Puna fra Tyskland, og The Postal Service og Ratatat fra USA, som alle blandet en variasjon av indielyd og electrolyd. Disse ble stort sett produsert gjennom uavhengige plateselskaper.

## Viktige artister

*Big Scary
*Bear in Heaven
*Broken Bells
*Caribou
*Cornelius
*Com Truise
*Crystal Castles
*Cut Copy
*Death from Above 1979
*Delorean
*Digitalism
*Electric President
*Ellie Goulding
*Empire of the Sun
*Faded Paper Figures
*The Faint
*Foster the People
*Friendly Fires
*Gang Gang Dance
*Geographer
*Ghostland Observatory
*Gold Panda
*Grimes
*Her Space Holiday
*Hot Chip
*IAMX
*I Am Robot and Proud
*I Heart Sharks
*Iris
*Is Tropical
*I Was A Cub Scout
*LCD Soundsystem
*Letting Up Despite Great Faults
*The Limousines
*M83
*Metronomy
*MGMT
*Miami Horror
*Montt Mardié
*Moodgadget (Plateselskap)
*Ms. John Soda
*The Naked and Famous
*Neon Indian
*The Notwist
*Passion Pit
*Paulson
*The Postal Service
*Purity Ring (band)
*Ratatat
*Shiny Toy Guns
*Shy Child
*STRFKR
*Teenager
*Toro Y Moi
*Totally Enormous Extinct Dinosaurs
*Ulrich Schnauss
*Unicorn Kid
*Washed Out
*The Wombats


## I populærkultur
Sjangeren ble nevnt i kortfilmen «Geddup Noise» fra *[[Homestar Runner]]*.

## Se også
* Electronica
* Indie
* Elektronisk dancemusikk
* Alternativ dance

## Referanser
Daimio tethys

***Daimio tethys*** er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er nå den eneste kjente arten i sin slekt, tidligere ble en del andre arter ført hit.
 
## Utseende
En middelsstor (vingespenn ca. 40 millimeter), brun smu\yger med hvite flekker på forvingene.
## Levevis
Larvene lever på planter i slekten *[[Dioscorea]]* (yams), men kan også leve på eik.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Øst-Asia: Primorskij kraj, Kina, Korea og Japan.

## Systematisk inndeling

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
*********** Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
************ Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien smygere, Hesperiidae
************** Underfamilien Pyrginae Burmeister, 1878
*************** Tagiadini Mabille, 1878 – ca. 170 arter fordelt på 27 slekter, for det meste i tropene i den gamle verden
**************** slekten *[[Daimio]]* Murray, 1875
***************** *Daimio tethys* (Ménétriés, 1857)

## Kilder

* Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) *Daimio* på Tree of life http://tolweb.org/Daimio/
* Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 13.6. 2012.

## Eksterne lenker
*
Welcome to the Heartbreak Hotel

***Welcome to the Heartbreak Hotel*** er det andre albumet til den nederlandsk-tyske popsangeren C. C. Catch (hvis egentlige navn er Caroline Katharina Muller). Albumet, som var produsert av Dieter Bohlen fra Modern Talking, ble utgitt den 8. desember 1986 på Hansa Records.

Fra albumet ble det sluppet to singler, «Heartbreak Hotel» utgitt 1. september 1986  og «Heaven and Hell» utgitt i november 1986, hvorav den første gjorde stor suksess på salgslistene og oppnådde topp-ti plasseringer flere steder i Europa.

Albumet ble sluppet bare sju måneder etter debutalbumet, og ble en nesten like stor suksess da nesten alle sporene fra albumet er blitt kjente låter.

*Welcome to the Heartbreak Hotel* hadde i motsetning til det første albumet, *[[Catch the Catch]]* som nesten bare inneholdt Maxi-versjoner i eurodisco stil, kun normale versjoner av låtene, men med adskillig mer energi, og med flere gitarsoloer.

## Liste plasseringer

## Sporliste
#«Heartbrake Hotel» — 3:40
#«Picture Blue Eyes» — 3:35
#«Tears Won't Wash Away My Heartache» — 4:24
#«V.I.P (They're Callin' Me Tonight)» — 3:33
#«You Can't Run Away From It» — 3:17
#«Heaven and Hell» — 3:46
#«Hollywood Nights» — 3:17
#«Born on the Wind» — 3:55
#«Wild Fire» — 3:42
#«Stop – Draggin' My Heart Around» — 3:09

## Referanser
Palneca

**Palneca** er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika. Den hadde 157 innbyggere i 2008.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bitterblue

***Bitterblue*** er det åttende studioalbumet til Bonnie Tyler, utgitt i 1991. Tittelsporet ble sluppet som singel og nådde så høyt som andreplass på salgslistene (VG-lista) i Norge. Låten «I Can't Leave Your Love Alone», som var B-side på «Bitterblue» singelen, ble også innspilt under denne sesjonen.

I april 2012 ble albumet utgitt digitalt på plateselskapet «*Rdeg*».

## Sporliste
**CD-album 4 007192 621422 – (P)1991 Hansa, (C)1991 BMG Ariola Media GmbH.**

# «Bitterblue» (Howard Houston) — 3:50
# «Against The Wind» (Dieter Bohlen) — 3:39
# «Careless Heart» (Albert Hammond) — 4:33
# «Whenever You Need Me» (David Yorath) — 4:04
# «Where Were You» (Hammond) — 5:12
# «Save Me» (Hammond) — 4:09
# «He's Got A Hold On Me» (Nik Kershaw) — 4:15
# «Keep Your Love Alive» (Giorgio Moroder) — 4:24
# «Tell Me The Truth» (Dieter Bohlen) — 3:48
# «Heaven Is Here» (Moroder) — 4:40
# «Love Is In Love Again» (Moroder) — 4:40
# «Till The End of Time» (Moroder) — 4:03
# «Too Hot» (Houston) — 3:27
# «Why» (Dieter Bohlen) — 3:56

## Liste plasseringer
### Album

### Singler

## Priser
* **RSH-Gold Awards**,  Tyskland 1992

## Personell
* Produsent - Dieter Bohlen, Giorgio Moroder, Roy Bittan
* Medprodusent - Luis Rodriguez
* Arrangert av - Dieter Bohlen, Roy Bittan
* Innspilt av - Dieter Bohlen, Luis Rodriguez, Phil Kaffel
* Lydtekniker - Brian Reeves, Phil Kaffel
* Mikset av - Brian Reeves, Dieter Bohlen, Giorgio Moroder, Luis Rodriguez, Phil Kaffel
* Synthesizer programmering - Giorgio Moroder, Scott Greer
* Akustisk Gitar - Tim Pierce
* Bakgrunns vokal - Debbie McGlendon Smith, Joe Pizzulo, Marietta Waters
* Bassgitar - Randy Jackson
* Trommer - Kenny Aronoff
* Gitar - John Pierce, Teddy Castellucci, Waddy Wachtel
* Keyboards - Roy Bittan
* Saksofon - Gary Hergib
* Foto - Jeffrey Weiss , Markus Amon

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Petreto-Bicchisano

**Petreto-Bicchisano** er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.

## Bilder

J_T_Fieschi_monument.jpg‎|
Petreto-Bicchisano église 1.jpg|
Couvent Saint François d Istria 02.jpg|


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Finlands olympiske fortjenstkors

**Finlands olympiske fortjenstkors** (finsk: *Suomen olympialainen ansioristi*, svensk: *Finlands olympiska förtjänstkors*) er en finsk utmerkelse innstiftet i 1952 av president Juho Kusti Paasikivi i anledning av Sommer-OL i Helsingfors i 1952.

## Inndeling
Finlands olympiske fortjenstkors er inndelt i to klasser:
*1. klasse
*2. klasse

I tilknytning til fortjenstkorset ble det innstiftet en medalje, kalt Finlands olympiske fortjenstmedalje (*Finlands olympiska förtjänstmedalj, finsk: *Suomen olympialainen ansiomitali'').

## Insignier
Tegnet for Finlands olympiske fortjenstkors består av en hvitemaljert kors (stjerne) med fem utbøyde armer med innsvingninger ytterst og med kuler i spissene. I midten bærer korset de olympiske ringer. Over vinklene mellom korsarmene nederst er det plassert en finsk løve, lik den i Finlands riksvåpen. I de øvrige korsviklene finnes grankvister. Over korset er det plassert en skål med flammetunger. For 1. klasse er fortjenstkorset i forgylt sølv, for 2. klasse i sølv.  
  
Fortjenstmedaljen har fortjenstkorset preget som motiv på rund sølvmedalje.

De to klassene av fortjenstkorset er opphengt i bånd av forskjellig utforming: 1. klasse til å bære rundt halsen, 2. klasse til å bære i bånd på brystet. Medaljen er også opphengt i bånd til å bære på brystet. Både kors og medalje er opphengt i lyst blått bånd med smale hvite striper, tre i midten og én ved hver av kantene. Blått og hvitt er fargene i Finlands flagg.

Insigniene er utformet av Oskar Pihl.

## Tildeling
Finlands olympiske fortjenstkors ble tildelt i forbindelse med de olympiske sommerleker i 1952 og var en engangsforeteelse. 1. klasse ble tildelt medlemmer av Den internasjonale olympiske komité, ledere for nasjonale olympiske komitéer og idrettsforbund og styremedlemmer i organisasjonskomitéen. 2. klasse ble tildelt personer med lavere status. Det ble utdelt 283 fortjenstkors i gull, hvorav 116 til finner, og 700 fortjenstkors i sølv, hvorav 508 til finner. Medaljen ble utdelt i et antall av 2000, der 1732 gikk til finner.

## Norske mottagere
Kong Olav var blant mottagerne av 1. klasse av Finlands olympiske fortjenstkors.

## Referanser
Lille Jensen drar til Mandalay

**«Lille Jensen drar til Mandalay»** er en sang som ble spilt inn og gjort kjent av Rolf Just Nilsen i 1964. Teksten er skrevet av Reidar Anthonsen og Otto Nielsen. Melodien av Bjarne Amdahl.

Teksten til sangen er inspirert av Rudyard Kiplings dikt *[[Mandalay (dikt)|Mandalay]]*. Diktet sto først på trykk i 1890 og ble tonesatt av Oley Speaks i 1907. Det ble senere gjendiktet på dansk av Kai Friis Møller og fikk ny melodi av Erling Winkel, og den versjonen ble spilt inn på plate i Norge av blant andre Julius Hougen.

*Lille Jensen drar til Mandalay* var i utgangspunktet en tekst som Reidar Anthonsen skrev til radioprogrammet Søndagsposten med tittelen «Stakkars lille Jensen». Otto Nielsen foreslo å omskrive og utvide teksten, og gjøre den om til en sangsketsj.  Resultatet ble en halvmelankolsk sang som var supplert med korte snakkepartier foran flere av versene. I tillegg til at den ble framført i programmet, ble den også utgitt som B-side på en singel der julesangparodien *[[Julekveld i skogen]]* var A-side.

## Sangen
Sangen forteller om Jensen, som hadde forsovet seg og kommet for sent på kontoret for aller første gang, og fått grov kjeft av sjefen. Ettermiddagen før hadde han som vanlig vært sist i trikkekøen hjem og ikke kommet med. En plakat i et vindu i et reisebyrå fikk ham til å drømme seg bort, og han tumlet inn på en restaurant der han bestilte glass på glass og «nok en halv El Rey» (sigar) og lot tankene seile.

Han drømte om burmapiken Supiyawlat, som hadde samme navn som Thibaws dronning bar. Jensen seilte ut på det store havet, og Supiyawlat tok ham med til Mandalay. Men til sist våknet han, langt på dag, med tømmermenn i sin egen seng.

## Referanser


## Kilder
*Jakob Arvola: Det er tidlig vinterkveld i Lille Grensen (blogginnlegg, 10. november 2010, besøkt 16. juni 2012)
*Dagbladet: Tar oss med til Mandalay (22. desember 2000, besøkt 16. juni 2012)
Abramovka

**Abramovka** (russisk: Абра́мовка) er en elv i Primorskij kraj i Russland og en av sideelvene til Melgunovka fra venstre. Elven er 102&nbsp;km lang og har et nedbørfelt på .

Elven springer ut i fjellene like nordvest for landsbyen Priluki. Den munner ut i Melgunovka 95&nbsp;km fra denne elvas munning.

De største sideelvene er Kozlovk, Okhotenka, Lipovtsy og Osinovka.
VØL-skjema

**VØL-skjema** er hjelpemiddel for videregående leseopplæring i skolen.  Skjemaet har som mål at elevene skal reflektere over forkunnskaper de har om et tema og hva de ønsker å lære mer om, før de søker etter informasjon. Teknikken er inspirert av konstruktivistisk pedagogikk. 

Skjemaet brukes i det pedagogikkteoretikere kaller «førlesefasen» og i «etterlesefasen». Det består av tre kolonner, der leseren i førlesefasen skriver opp hva leseren vet (**V**), og hva leseren ønsker (**Ø**) å vite om det emnet som teksten handler om. Etter lesingen kan leseren fylle ut hva leseren har lært (**L**) og sammenligne med hva som står i V- og Ø-kolonnen.

VØL-skjema er opprinnelig utviklet av Donna Ogle i 1986, men da med betegnelsen K-W-L strategy sheet. KWL er omtalt i artikkelen *K-W-L: A teaching model that develops active reading of expository text*. Reading Teacher, 39, 564-570. 

## Eksterne lenker
* Læringsstrategier - VØL-skjema – Utdanningsdirektoratet
Abrahamitter

:*For den vanligste betydningen av abrahamittisk, se *'Abrahamittisk religion**.''
**Abrahamitter*' var navnet på en [[deisme|deistisk]] bevegelse i [[Bøhmen]] i det nåværende [[Tsjekkia]] som dukket opp i [[1782]], i kjølvannet av keiser [[Josef II av Østerrike-Ungarn]] sitt toleranseedikt. De hevdet at de hørte til [[religion]]en som [[Abraham (bibelsk person)|Abraham]] hadde før [[mannlig omskjæring|omskjæringen]] og at de derfor var hans rette barn. Abrahamittene ville hverken være [[jødedommen|jøder]] eller [[kristendommen|kristne]]. Av [[Bibelen]] godtok de bare læren om [[monoteisme|én]] [[Gud]], [[De ti bud]] og [[Fader vår]]. Bevegelsen ble slått tilbake etter kort tid.

== Kilder ==
* Helander, J.: «Abrahamīter», i *Nordisk familjebok'', Uggleupplagan (1904), b. I, sp. 54.
Ebbebreen

**Ebbebreen** er en isbre i Victoria Land i Antarktis. Den er om lag 110 kilometer lang og strømmer i nordvestlig retning fra Homerun Range og Robinson Heights og videre vest-nordvest mellom Everett Range og Anare Mountains før den møter Lilliebreen.

Breen ble kartlagt av United States Geological Survey basert på undersøkelser og flyfotografering foretatt av US Navy Squadron VX-6 i perioden 1960–62. Den ble navngitt av US Advisory Committee on Antarctic Names etter Gordon K. Ebbe, kommanderende offiser for Squadron VX-6 fra juni 1955 til juni 1956.

## Kilder
*
Ikiru – å leve

***Å leve*** (originaltittel: *Ikiru*, *生きる*) er en japansk film fra 1952 regissert av Akira Kurosawa. Filmen anses av enkelte kritikere for å være Akira Kurosawa største og mest medfølende prestasjon. Hovedrollen spilles av Takashi Shimura, kjent fra bl.a Syv samuraier som skildre Kenji Watanabe, en aldrende byråkrat med magekreft tvunget til å søke i seg selv og finne mening i sine siste dager.

## Handling
Hovedpersonen, Kanji Watanabe, er en middelaldrende mann som har jobbet i den samme monotone byråkratiske stillingen i tretti år. Hans kone er død, og hans sønn og svigerdatter bor sammen med han. Vi får se at hans sønn og svigerdatter hovedsakelig er interessert i Kanjis pensjon og deres fremtidige arv, og at de skyver ham unna når han prøver å få kontakt. 

Når Kanji mottar beskjeden om at han har magekreft og mindre enn et år igjen å leve, forsøker han å avfinne seg med sin forestående død. Han forteller ikke sønnen om kreften, siden sønnen ikke lenger tar hensyn til ham. Han gjør derfor et forsøk på å leve til det fulle ved å oppsøke Tokyos natteliv, men han oppdager fort at dette ikke er løsningen. Dagen etter, fører et tilfeldig møte med en av sine tidligere underordnede ham til å forfølge en annen tanke. Kanji blir fascinert av hennes kjærlighet til livet og boblende entusiasme. Han forteller henne at han skulle ønske han kunne leve en dag i en slik sorgløs, ungdommelig tilstand. Hun forteller ham at hennes lykke kommer fra sin nye jobb på en leketøyfabrikk, som får henne til å føle at hun leker med alle barna i Japan. Inspirert av dette, dedikerer Kanji hans gjenværende tid til å nå en verdig prestasjon før hans liv ender. Gjennom iherdig innsats er han i stand til å overvinne byråkratiets treghet, og får bygd en lekeplass på noe som tidligere var en skraphaug.

Den siste delen av filmen foregår i Kanjis begravelse, hvor hans tidligere medarbeidere forsøker å finne ut hva som forårsaket en slik dramatisk endring i hans oppførsel. Hans forvandling fra lat byråkrat til lidenskapelig advokat forundrer dem, men de blir til slutt enige om at Kanji må ha visst om at han var døende. Etter mye selvransakelse bestemmer de seg for å leve sine liv med samme dedikasjon og lidenskap som han gjorde. En ikonisk scene fra filmen er fra de siste øyeblikkene i Kanjis liv, hvor han sitter på en huske i parken han bygde. Han stirrer kjærlig utover lekeplassen, i fred med seg selv og verden.

## Rolleliste
* Takashi Shimura – Kanji Watanabe
* Daisuke Katô – Yakuza
* Kamatari Fujiwara – Ono
* Seiji Miyaguchi – Yakuza leder
* Nobuo Kaneko – Mitsuo Watanabe
* Shinichi Himori – Kimura
* Haruo Tanaka – Sakai
* Minoru Chiaki – Noguchi
* Miki Odagiri – Toyo Odagiri
* Masao Shimizu – Doktor

## Eksterne lenker
*
Eretis

* se systematisk inndeling

***Eretis*** er en slekt av tropiske sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).

## Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 25-40 millimeter), bredvingede, brune smygere, ofte med noen små, hvite flekker på forvingene, men uten større, hvite felter. Vingenes ytterkant er noe hakkete.

## Levevis
Larvene lever på planter i akantusfamilien.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.

## Systematisk inndeling

Inndelingen følger Brower & Warren (2007). 

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
*********** Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
************ Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien smygere, Hesperiidae
************** Underfamilien Pyrginae Burmeister, 1878
*************** Celaenorrhinini Swinhoe, 1912 – ca. 140 arter fordelt på sju slekter, tropiske
**************** slekten *Eretis* Mabille, 1891
***************** *[[Eretis buamba]]* Evans, 1937
***************** *[[Eretis camerona]]* Evans, 1937
***************** *[[Eretis djaelaelae]]* (Wallengren, 1857)
***************** *[[Eretis herewardi]]* Riley, 1921
***************** *[[Eretis lugens]]* (Rogenhofer, 1891)
***************** *[[Eretis melania]]* Mabille, 1891
***************** *[[Eretis mitiana]]* Evans, 1937
***************** *[[Eretis mixta]]* Evans, 1937
***************** *[[Eretis plistonicus]]* (Plötz, 1879)
***************** *[[Eretis umbra]]* (Trimen, 1862)
***************** *[[Eretis vaga]]* Evans, 1937

## Kilder
* Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) *Eretis* på Tree of life http://tolweb.org/Eretis/
* Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 31.5. 2012.
* Butterflies of Africa – *Eretis mixta* http://www.learnaboutbutterflies.com/Africa%20-%20Eretris%20mixta.htm

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Eretis melania''
Hide Your Heart (sang)

**«Hide Your Heart»** er en sang av den walisiske sangeren Bonnie Tyler, inkludert på hennes album *[[Hide Your Heart]]* fra 1988. Sangen er skrevet av KISS' rytmegitarist og vokalist Paul Stanley, Desmond Child og Holly Knight. Til tross for at sangen gjorde det dårlig på salgslistene, har den vært med på flere album.

## Bakgrunn
«Hide Your Heart» var opprinnelig ment å være med på KISS sitt album Crazy Nights fra 1987, men sangen ble avvist. Dermed tilbød Paul Stanley sangen til andre artister, og det ble Bonnie Tyler som spilte den inn først til hennes album *[[Hide Your Heart]]*. Under sin solo-tur i 1989, fremførte Paul Stanley sangen og mottok positiv respons fra fansen, og dermed ble sangen inkludert på det neste KISS-albumet, Hot in the Shade.

## Utgivelser
«Hide Your Heart» appears on following Bonnie Tyler-album:
*Hide Your Heart
*The Very Best of Bonnie Tyler
*The Best (Fransk versjon)
*Power & Passion - The Very Best Of Bonnie Tyler
*Total Eclipse Anthology
*Ravishing: The Best of Bonnie Tyler
*Holding Out for a Hero - The Very Best Of Bonnie Tyler
*Best Of 3 CD

## KISS versjon

KISS sin versjon av «Hide Your Heart» er den tredje av fire versjoner utgitt i 1989. Den første versjon var på Molly Hatchet sitt album *[[Lightning Strikes Twice]]*, utgitt 6. september 1989. Den andre versjonen ble laget av tidligere KISS gitarist Ace Frehley, på hans fjerde studioalbum *[[Trouble Walkin']]* som ble utgitt kun fire dager før KISS' *Hot in the Shade*. Den siste versjonen av sangen var av Robin Beck, utgitt 9. november 1989 på hennes album *Trouble Or Nothin*'. En musikkvideo ble tatt opp på toppen av Hotel Royale i Los Angeles. Sangen var ingen stor suksess, nådde kun 59.-plass på salgslistene i Storbritannia. Paul Stanley fremførte sangen på sin 2006 solo-turné i etterkant av albumutgivelsen *[[Live to Win]]* og den er også inkludert på konsertalbumet/DVD-en *[[One Live Kiss]]*.

### Utgivelser
«Hide Your Heart» er med på følgende KISS-album:
**[[Hot in the Shade]]*
**[[The Best of Kiss, Volume 2: The Millennium Collection]]*
**[[The Box Set (Kiss)|The Box Set]]*

### Listeplasseringer

## Øvrige versjoner
*Molly Hatchet - *[[Lightning Strikes Twice]]*
*Ace Frehley - *[[Trouble Walkin']]*
*Robin Beck - *[[Trouble or Nothin']]*

## Referanser
Pahlaviordenen

**Pahlaviordenen** (persisk: *Nishan-i-Pahlavi*) er en iransk orden innstiftet i 1926 som den fremste av pahlavidynastiets utmerkelser.

## Inndeling
Pahlaviordenen var inndelt i to trinn:

*1. klasse
*2. klasse

## Insignier
Ordenstegnet for Pahlaviordenen består av en emaljert skive med motiv av en sol som stiger opp bak Demavend, et av Elburzfjellene og det høyeste fjellet i Iran. En hvit bord med laurbærgrener  omgir det sentrale motivet. Skiven er i omgitt av fire iranske sjahkroner med bånd sammenflettet med blå rundinger i mellomrommene.
 
Ordensstjernen er som ordenstegnet, men har fem stråler, den midterste blå, mellom kronene. For 1. klasse er ordenstegnet i platina, for 2. klasse i gull. Ordenskjedet har et ordenstegn av utforming lik ordensstjernen opphengt i et kjede bestående av ledd i gull og blå emalje. 

Ordensbåndet for 1. klasse er blått med gule kantstriper, for 2. klasse mørk blått med kantstriper i gull.

## Tildeling
Ordenens 1. klasse ble tildelt sjahens nærmeste mannlig slektninger, samt utenlandske statsoverhoder, mens 2. klasse ble tildelt andre kongelige, persiske som utenlandske.

## Norske innehavere
Kong Olav var innehaver av Pahlaviordenen.

## Referanser


## Litteratur
*«Iran» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, førstebind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 785–786
*«Iran» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 242–243

## Eksterne lenker
* The Empire of Iran: Order of Pahlavi, bilder av ordenstegn fra *Medals of the World*
Pseudocoladenia

* se systematisk inndeling

***Pseudocoladenia*** er en slekt av tropiske sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).

## Utseende
Middelsstore, brune smygere. Forvingen har hvite eller gulaktige flekker.
Artene ligner sterkt på slekten *[[Coladenia]]* (Tagiadini), og ble før regnet til denne, men er neppe nært beslektet med den.

## Levevis
Larvene lever på planter i amarantfamilien.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Sulawesi i øst.

## Systematisk inndeling

Inndelingen følger Brower & Warren (2007). 

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
*********** Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
************ Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien smygere, Hesperiidae
************** Underfamilien Pyrginae Burmeister, 1878
*************** Celaenorrhinini Swinhoe, 1912 – ca. 140 arter fordelt på sju slekter, tropiske
**************** slekten *Pseudocoladenia* Shirǒzu & Saigusa, 1962
***************** *[[Pseudocoladenia dan]]* (Fabricius, 1787)
***************** *[[Pseudocoladenia dea]]* (Leech, 1894)
***************** *[[Pseudocoladenia fatua]]* (Evans, 1949)
***************** *[[Pseudocoladenia festa]]* (Evans, 1949)
***************** *[[Pseudocoladenia pinsbukana]]* Shimonoya & Murayama, 1976

## Kilder
* Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) *Pseudocoladenia* på Tree of life http://tolweb.org/Pseudocoladenia/
* Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 16.6. 2012.
* Indian Foundation for Butterflies - *Pseudocoladenia dan* http://ifoundbutterflies.org/475-pseudocoladenia/pseudocoladenia-dan 
* Indian Foundation for Butterflies - *Pseudocoladenia festa* http://ifoundbutterflies.org/475-pseudocoladenia/pseudocoladenia-festa

## Eksterne lenker
*
Knut Heier

**Knut Sigurdsøn Heier** (1929–2008) var en norsk geolog.

Etter cand.real. fra Universitetet i Oslo 1954 på et arbeide om wolfram fra Ørsdalen, mottok han dr.philos. samme sted i 1960 etter feltstudier på Langøya (Vesterålen) og laboratoriearbeid ved Oxford University. Han var så to år ved Rice University i Houston før han fikk (men avviste) et stipend til Australian National University i Canberra. I Oslo ble han i 1968 professor ved mineralogisk-geologisk museum (senere Naturhistorisk museum (UiO)). Heier ledet i 1969–73 et samarbeide med NASA om månesteiner, en del av Apollo-programmet, de første kom i 1970 og var samlet inn av Apollo 12. Studiene ble gjort sammen med Institutt for atomenergi på Kjeller nordom Oslo, de var seks forskere, blant andre Bjørn Sundvoll og den siste astronaut som gikk på månen, Harrison Schmitt. De bestemte førti ulike element med teknikken *nøytronaktiviserings-analyse*.
Heier steg ned fra professoratet i 1974, det ble i 1980 overtatt av William L. Griffin som satt til 1988.

Han fikk stillingen i 1974 og den 1. februar 1974 ble Heier i statsråd igjen beskikket som administrerende direktør ved Norges geologiske undersøkelse. Dette markerte også at stillingen ble omgjort fra åremålsstilling til fast stilling. Han ble etterfulgt av Arne Bjørlykke som satt fra 1994 til 2006. Heier var samtidig professor II ved NTH 1979–88. Fra 1975 til 1983 var han ved kontoret for kontinentalsokkelen hos Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd, etterfulgt at et verv for VISTA fra 1985 til 1999. Intenasjonalt var han aktiv for FN, International Geological Correlation Programme og European Geophysical Union, der han en tid var president. Han mottok Brøggerprisen fra Norsk geologisk forening i 2007. Heier var innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi, Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og Norges Tekniske Vitenskapsakademi.

## Referanser