Pietro Caprano

**Pietro Caprano** (født 28. februar 1759 i Roma i Italia, død 24. februar 1834 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie. Han ble kreert *[[in pectore]]* til kardinal i oktober 1826 av pave Leo XII, publisert desember 1828. Han deltok ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

## Liv og virke
Han studerte ved Collegio Romano. Her ble han værende selv etter 1773, da jesuittordenen ble opphevet, dem som han hadde hatt som lærere. Han la for dagen en bemerkelsesverdig intelligens, og følte  også et dypt kall for prestelivet, forgjeves forsøkt forpurret familien som ga ham, den eneste mannlige, alt håp om store fordeler hvis han sikret slaktens kontinuitet. 
### Prest
Pietro Caprano ble uteksaminert i teologi 9. september 1780 og ble presteviet 23. februar 1782. Pietro Caprano utøvde forskjellige funksjoner innen den romerske kurie, spesielt ved Collegio Romano der han var pro-prefekt. I 1786 ble han betrodd lærestolen for liturgi, fra 1789 gikk han over til moralteologi og i 1794 ble han utnevnt til professor i kirkehistorie.

Etter den franske okkupasjon i 1812 ble han arrestert og holdt fengslet i Civitavecchia og deretter i Milano.

### Titulærerkebiskop
Den 8. mars 1816 ble han utnevnt til titulærbiskop av *Iconium*. Bispevielsen mottok han den 17. mars 1816 i kirken *[[San Ignazio]]* i Roma av kardinalstorpønitentiar Michele Di Pietro; medkonsekranter var kurieerkebiskopene Candido Maria Frattini og Giovanni Marchetti. 

Fra 1824 var han sekretær for Indekskongregasjonen.

I juni 1826 var det Pietro Caprano som på oppdrag av paven som satte stor pris på ham, utarbeidet et memorandum  som skulle hjelpe mgr. Bernetti til å få en tilstrekkelig forståelse for situasjonen til den katolske kirke i Russland før han dro til St. Petersburg, der han skulle delta ved kroningen av tsar Nikolaj. Hans analyse la ikke skjul på noen av hindringene som ble lagt på friheten til det katolske presteskap i Polen og i Russland; det var heller ikke et glimt av forbedringutsikter i dette bildet, siden «en lang erfaring på mange år har lært at den hardeste undertrykkelsen er forbeholdt den katolske religion i disse statene».

### Kardinal
Caprano ble den 2. oktober 1826 elevert av pave Leo XII *in pectore* til kardinal; dette ble publisert den 15. desember 1828 og da samtidig fikk han seg tildelt tittelkirken *[[Santi Nereo e Achilleo]]*.

Han deltok ved konklavet 1829 som valgte kardinal Francesco Saverio Castiglioni til pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte kardinal Bartolomeo Alberto Cappellari til pave Gregor XVI.

Kardinal Caprano døde 24. februar 1834 og først bisatt i kirken San Marcello, men etter sin siste vilje endelig i *Sant’Ignazio* i cappella di San Luigi Gonzaga.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725–1807) *1758
* Kardinal Michele Di Pietro (1747-1821) *1794
* Kardinal *Pietro Caprano* (1759–1834) *1816

## Litteratur
* Francesco Raco: «CAPRANO, Pietro», i Dizionario biografico degli italiani, vol. 19, Roma, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 1976.
## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church