Dmitrij Donskoj

**Dmitrij Ivanovitsj Donskoj** (russisk: Дми́трий Донско́й, oversatt: *Dimitrij av Don*; født 12. oktober 1350 i Moskva, død 19. mai 1389 samme sted) var sønn av Ivan II av Moskva, og fyrste av Moskva fra 1359 og storfyrste av Vladimir fra 1363 til sin død. Han var den første fyrsten av Moskva som åpent utfordret tatarenes autoritet i Russland. Tilnavnet Donskoj (dvs. «av Don») henspiller på hans store seier over tatarene i slaget ved Kulikovo (1380), som fant sted ved elva Don.

## Tidlig styre
Dmitrij Ivanovitsj besteg tronen i Fyrstedømmet Moskva da han var 9 år gammel. Så lenge han var mindreårig ble var det metropolitt Aleksij av Moskva som var den faktiske regenten. I 1360 ble den høyeste verdighet blant russiske fyrster, den av Storfyrste av Vladimir, overført av en khan av Den gylne horde til Dmitrij Konstantinovitsj av Nizjnij Novgorod. I 1363, etter at den fyrsten var blitt avsatt, ble Dmitrij Ivanovitsj endelig kronet i Vladimir. Tre år senere sluttet han fred med Dmitrij Konstantinovitsj, og giftet seg med hans datter Jevdokija. I 1376 herjet deres forende armeer Volga Bulgaria.

Den viktigste hendelsen i de tidlige årene av Dmitrijs styre var byggingen av den første kreml av stein i Moskva, som ble fullført i 1367. Den nye festningen gjorde det mulig for byen å motstå to beleiringer av Algirdas av Litauen, i 1368 og 1370. I 1375 klarte Dmitrij å bilegge konflikten med Tver i sin favør. Andre fyrster i det nordlige Russland anerkjente også hans autoritet og bidro med sine styrker til hans nært forestående strid mot Horden. Ved slutten av sitt styre hadde Dmitrij Donskoj mer enn fordoblet territoriet til Fyrstedømmet Moskva.

## Striden mot Horden
Dmitrijs tredveårige styre så begynnelsen på slutten for mongolenes dominans over deler av området som utgjør dagens Russland. Den gylne horde var sterkt svekket av borgerkrig og dynastisk rivalisering. Dmitrij benyttet seg av dette opphøret av mongolsk autoritet til åpent å utfordre tatarene.

Mamai, en mongolsk general som også hevdet rett til tronen, prøvde å straffe Dmitrij for hans forsøk på å øke sin makt. I 1378 sendte Mamai en mongolarme, men den ble beseiret av Dmitrijs styrker. To år senere førte Mamai personlig en stor styrke mot Moskva. Dmitrij Ivanovitsj møtte og beseiret Mamais hær i slaget ved Kulikovo. 

Den beseirede Mamai ble raskt kastet av tronen av en rivaliserende general, Tokhtamysj. Han gjenopprettet mongolenes styre over deler av Russland og overkjørte Moskva for Dmitrijs motstand mot Mamai. Dmitrij sverget imidlertid sin lojalitet til Tokhtamysj og til den Gyldne horde og ble gjeninnsatt som mongolenes fremste skatteinnkrever og som Storfyrste av Vladimir. Ved sin død i 1389 ble Dmitrij den første storfyrsten som lot sine titler gå i arv til sin sønn Vasilij uten å konsultere Khanen.

## Ekteskap og barn
Dmitrij Ivanovitsj var gift med Jevdokija av Nizjnij Novgorod. Hun var datter av Dmitrij av Suzdal og Vasilisa av Rostov. De hadde minst tolv barn:

* Daniil Dmitrievitsj (c. 1370 – 15. september 1379). 
* Vasilij I av Moskva (30. september 1371 – 27. februar 1425). 
* Sofija Dmitrijevna. Gift med Fjodor Olegovitsj, fyrste av Ryazan fra 1402-1427. 
* Jurij Dmitrijevitsj, hertug av Zvenigorod og Galitsj (26. november 1374 – 5. juni 1434). Krevde Moskvas trone mot sin nevø Vasilij II av Moskva. 
* Maria Dmitrijevna (d. 15. mai 1399). Gift med Lengvenis. 
* Anastasia Dmitrijevna. Gift med Ivan Vsevoloditsj, fyrste av Kholm. 
* Simeon Dmitrijevitsj (d. 11. september 1379). 
* Ivan Dmitrijevitsj (d. 1393). 
* Andrej Dmitrijevitsj, fyrste av Mozjajsk (14. august 1382 – 9. juli 1432). 
* Pjotr Dmitrijevitsj, fyrste av Dmitrov (29. juli 1385 – 10. august 1428). 
* Anna Dmitrijevna (f. 8. januar 1387). Gift med Jurij Patrikijevitsj, sønn av Patrikej, fyrste av Starodub og hans hustru Helena. Hans farfar var Narimantas. Ekteskapet befestet hans rolle som en bojar knyttet til Moskva. 
* Konstantin Dmitrijevitsj, fyrste av Pskov (14. mai/15. mai 1389&ndash;1433). 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Oppføringen i «Medieval lands» av Charles Cawley