open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Inbetweeners

***The Inbetweeners*** er en britisk komedieserie som ble sendt på E4 fra 2008 til 2010. Episodene involverer situasjoner rundt mobbing, familieliv og seksuelle opplevelser.

To filmer er produsert basert på serien. 

*The Inbetweeners* har blitt en stor suksess for E4, og sesongavslutningen av andre sesongen dro 1,2 millioner seere, noe som var det høyeste seertallet i hele 2009 for kanalen. Serien ble også nominert for «beste situasjonskomedie» av BAFTA i 2009 og 2010. I 2010 vant serien prisen for beste situasjonskomedie på British Comedy Awards.

Serien ble sendt i Norge på NRK3.

En amerikansk versjon av The Inbetweeners ble sendt på MTV i 2012, men ble avlyst etter en sesong grunnet dårlig mottak.

## Handling
*The Inbetweeners* handler om fire tenåringer og deres hverdag. Fokuset er trukket på Will, som i første sesong nettopp har sluttet på en privatskole, på grunn av at hans far har forlatt familien, noe som har medført økonomiske problemer. På den nye skolen, Rudge Park Comprehensive School, støter han på trøbbel. Will har tidligere i sin skolegang hatt en del problem med å sosialisere seg og har blitt mobbet, men på den nye skolen stifter han fort bekjentskap med en gjeng med tre gutter, Simon, Jay og Neil.

## Karakterer
* William McKenzie – Simon Bird
* Simon Cooper – Joe Thomas
* Jay Cartwright – James Buckley
* Neil Sutherland – Blake Harrison

## Eksterne lenker
* 
*
Rock Me (sang)

**«Rock Me»** (norsk: *rock meg*) er en jugoslavisk poprock-låt som vant Eurovision Song Contest 1989 for Jugoslavia. Sangen er skrevet av Stevo Cvikić og Nikica Kalogjera og ble fremført av gruppen Riva. Både tekstforfattere og gruppen kom fra dagens Kroatia, men representerte Jugoslavia i konkurransen. «Rock Me» var Jugoslavias eneste Eurovision-seier inntil landet ble oppløst i begynnelsen av 1990-årene. Sangen fikk liten kommersiell suksess etter seieren og var bare raskt innom et par singellister i et par europeiske land. I Norge dukket den ikke opp på VG-lista.

## Eurovision Song Contest
Sangen var en av 16 sanger som deltok i den felles-jugoslaviske konkurransen i Novi Sad 4. mars 1989. I konkurransen vant «Rock Me» en knapp seier og ble dermed Jugoslavias bidrag til Eurovision Song Contest i sveitsiske Lausanne lørdag 6. mai 1989.

I den internasjonale finalen var «Rock Me» det  bidraget ut på scenen, og i avstemningen tok sangen raskt en svært klar ledelse. Danmark og Storbritannia tok etter hvert innpå, men klarte aldri å innhente Jugoslavia. Til slutt vant landet sin første og eneste seier med  – syv poeng foran Storbritannia. Den norske juryen ga  til «Rock Me».

Sangen kom ikke inn på norske VG-lista og fikk heller ingen større suksess ellers i Europa. Gruppen Riva ble også oppløst i 1991. Seieren skapte likevel en viss internasjonal oppmerksomhet rundt jugoslavisk og kroatisk rock og musikk. 

## Listeplasseringer

## Referanser
Riksvei 58

**Riksvei 58** gikk mellom Sjøholt og Langvatn i Skjåk, tidligere var også strekningen Grotli-Langvatn del av riksveien. 

Skiltingen av veien har blitt omorganisert, og består 2017 av fylkesvei 650 mellom Sjøholt og Linge i Norddal, og fylkesvei 63 mellom Linge og Langevatn.

## Referanser
Edgar Smith Berentsen

**Edgar Smith Berentsen** (1895–1982) var norsk arkitekt.

## Familie
Edgar Smith Berentsen var sønn av operasangerinnen Anna Smith og legen Berent Martin Berentsen (1843–1912). Familien alternerte mellom å bruke etternavnet «Berentsen» og «Behrens». Faren emigrerte til USA i 1875 og etablerte seg som lege i Chicago.  I 1890 giftet foreldrene seg, de var først bosatt i Chicago men flyttet senere til Minneapolis. Moren døde i 1906, og på et tidspunkt kom Edgar Smith Berentsen tilbake til sine foreldres hjemland.

I 1927 giftet han seg med Agnes Christie Landmark.

## Utdannelse
Han tok artiumseksamen i 1914 i Bergen, der farens familie kom fra. Deretter begynte han arkitektstudier ved Norges Tekniske Høiskole (NTH) i Trondheim, og ble uteksaminert derfra i 1919. Senere studerte han ved École des Beaux-Arts i Paris.

## Arkitekt
Hans mor hadde vært søster av arkitekten Einar Smith, og Edgar Smith Berentsen ble etter utdannelsen ansatt i firmaet Michalsen, Smith, Michalsen. Han arbeidet også en periode i den offentlige etaten Aker reguleringsvesen.

I 1925 etablerte han og onkelen Einar Smith arkitektkontor sammen. I 1930 døde Einar Smith, og Edgar Smith Berentsen etablerte da sitt eget arkitektkontor.
I perioden 1949–1954 tegnet han flere blokker i Oslo for OBOS.

## Arbeider (utvalg)
* Merkurgården, leie-og forretningsgård i Kongens gate 15 / Nedre Slottsgate 4, Oslo – påbegynt sammen med Einar Smith (1929–1932)
* Sinsen hageby, reguleringsplan og boliger – påbegynt sammen med Einar Smith (1930-1940)
* Villa Søhoel, bolig for disponent Oskar Søhoel på Bygdøy (1934)
* Betjeningsblokker og småhus, Dikemark sykehus, Asker
* Sykepleieskole, Oscars gate
* Leiegård, Drammensveien 112, Oslo (1939)
* Blokk 1-5, Bergstien 3, Oslo – for OBOS (1949)
* Voldsløkka II, Kongsvingergata 1 / Mogata 2-6 / Uelands gate 69-77, Oslo – for OBOS (1949)
* Rustadåsen borettslag, Rustadsaga 1–13: blokker og rekkehus
* Frydenbergveien 7-11, Oslo – for OBOS (1954)
* Forretningsgård, Kongens gate 5 / Nedre Slottsgate 2, Oslo (1956–1959)
* Frognerveien 64, Oslo
* Blokker - Balkeby, Industrigata / Dunkers gate / Holmboes gate, Oslo


Drammensveien_112.jpg|Drammensveien 112
Holmboes gate 5.jpg|Holmboes gate 5
Holmboes gate 7.jpg|Holmboes gate 7
Dunkers gate 4.jpg|Dunkers gate 4
Frognerveien 64.jpg|Frognerveien 64
Rustadsaga blokker.jpg|Blokker i Rustadåsen borettslag


## Priser og utmerkelser
I 1923 vant Berentsen 3. pris i en arkitektkonkurranse utlyst av Kristiania kommune, med sitt utkast til regulerings- og bebyggelsesplan for kommunens tomtearealer nord for Bislett stadion.

I 1932 kom han og kollegaen Harald Wildhagen på 2.-plass i «Arbeiderbladets småhuskonkurranse».

## Referanser
Insieme: 1992

**«Insieme: 1992»** (norsk: *sammen: 1992*) er en italiensk popsang fra 1990 som er skrevet og fremført av den italienske artisten Toto Cutugno. Sangen vant Eurovision Song Contest 1990 for Italia, og dette var landets andre seier i konkurransen. Tittelen spiller på etableringen av Den europeiske union og handler om europeisk integrasjon og samhørighet. «» ble ingen stor kommersiell suksess i Europa etter finalen, men tok seg inn på singellister i flere europeiske land. Den kom imidlertid ikke inn på den norske singellisten, og sangen fikk heller ikke poeng fra den norske juryen i Eurovision Song Contest.

## Eurovision Song Contest
Sangen er komponert av den italienske musikeren Toto Cutugno som tidligere hadde gjort suksess med singelen «L'Italiano» i 1983 og en rekke deltakelser i italienske Sanremo-festivalen. Den italienske kringkasteren Rai valgte Cutugno til å representere Italia i Eurovision Song Contest i Zagreb lørdag 5. mai. Cutugno hadde skrevet både tekst og melodi til «Insieme: 1992».

I den internasjonale finalen var Italia det 19. landet på scenen av 22 deltakere. Med seg på scenen hadde han fem støttevokalister fra Slovenia, gruppen Pepel in Kri som representerte Jugoslavia i 1975.

Avstemningen ble en tett kamp mellom Italia, Frankrike og Irland. Til slutt vant Italia med  –  foran Irland og Frankrike på delt andreplass. Den norske juryen ga ingen poeng til «». Med det nåværende poengsystemet har det bare skjedd ytterligere to ganger at Norge ikke har gitt poeng til vinnersangen: 1983 og 2011.

Den spennende avstemningen gjorde at en svært nervøs og svett Cutugno måtte kaste vann i ansiktet etter at seieren var et faktum. Det resulterte i at hårfarge-middelet begynte å renne og griset til den hvite dressjakka hans, noe som var svært synlig under seiersreprisen.

## Teksten
Tittelen henspiller på den europeiske integreringsprosessen og Maastricht-traktaten som etter hvert førte til frem til et indre marked og etableringen av EU. Dette var planlagt å skje i 1992, men EU ble formelt opprettet først høsten 1993. I likhet med mange andre av deltakerlåtene i 1990 var «» en sang som ytret håp og fremtidstro for Europa. Både Irland, Tyskland, Østerrike og Norges «Brandenburger Tor» hadde murens fall og fremtidstro som tema.

## Utgivelser og salg
Sangen fikk en moderat kommersiell suksess etter seieren. Den kom inn på singellistene i flere land og solgte til sølv i Frankrike og gull i Sveits. «» kom imidlertid ikke inn på norske VG-lista. 

Rune Rudberg spilte inn en norsk versjon av sangen, kalt «Mot samme morgendag». Arve Sigvaldsen skrev den norske teksten, og Nick Borgen produserte singelen.

Roland Kaiser spilte inn en tysk versjon, kalt «Extreme».

## Listeplasseringer

## Referanser
Ritz Crackers

**Ritz Crackers** er et varemerke for kjeks introdusert av Nabisco i 1934. Utenfor USA produseres Ritz Crackers av et datterselskap av Mondelēz International. Kjeksen er rund i formen, lettsaltet på den ene siden, og har en ruglete kant. En enkel porsjon (ca. 5 kjeks) inneholder 79 kalorier, 1 gram protein og 4 gram fett, eller 70 kalorier og 2,5 gram fett for hel-hvetevarianten.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Dina Padoin

**Dina Padoin** er en skuespiller som har hatt den norske stemmen til blant annet Korra i *[[Legenden om Korra]]* og Violetta i *[[Violetta (TV-serie)|Violetta]]*. Hun har spilt i MI High fra NRK super og er den norske stemmen til Jessica i *[[Rutete Ninja]]* og *[[Rutete Ninja 2]]*. 

## Referanser

 
 


## Eksterne lenker
*
Kauslands båtbyggeri

**Kauslands båtbyggeri** var et båtbyggeri som holdt til på Kleppholmen i Øygarden kommune. Byggeriet ble startet i 1942 av Lasse Berentin Kausland og var i drift til 1987.

Båtbyggeriet lå i Kleppevik på en festet tomt (jf.bnr. 36). Broren til Lasse, Sigurd Kausland var med fra 1946 til 1950-tallet. Byggeriet var derfor kjent som brødrene Kauslands båtbyggeri.

Kauslands båtbyggeri bygget trebåter, plastbåter og aluminiumsbåter opp til 65 fot og utførte mange reparasjoner. På det meste var det 13 menn i arbeid. Etter andre verdenskrig gikk mye av arbeidet i reparasjoner og ombygginger. Driften ble avviklet i 1987.

## Båttyper

Kauslands båtbyggeri ble i den tidlige driften kjent for sin 25-fots krysser som ble kalt «Krossfjordkryssar». Dette var en forgjenger til dagens sjark, og varianter av slike båter var populær på vestlandet til både fiske og fritid. Senere ble det bygget skyssbåter, arbeidsbåter og spesialbestilte båter etter tegninger fra blant annet Furuholmen.

I 1980-årene ble det bygget aluminiumsbåter ved verftet. Båtene ble kalt «Pondus», og ble i hovedsak solgt til oppdrettere og entreprenører.

Den mest kjente båttypen fra byggeriet er imidlertid plattgatteren, som var en solid båt som var meget rask for sin tid. Plattgatterne ble bygget i forskjellige størrelser, og brukt som familieturbåter, arbeidsbåter og skyssbåter, som for eksempel «Nordvik».

## Båter (utvalg)

Kauslands Båtbyggeri bygget rundt 350–400 båter totalt. Listen nedenfor er ufullstendig; byggeåret står først.
* 1982: «Helgøy», senere omdøpt til «Nordvik»
* 1950: «Straumbas», senere omdøpt til «Karl Anders». I 2004 overdratt til Stiftelsen Norsk Fiskerimuseum i Melbu.
* 1974: «Rapp»
* 1977: «Øybas»

## Referanser
Hestesport under Paralympiske sommerleker 2016

**Ridning under Paralympiske sommerleker 2016** ble arrangert fra 11. til 16. september 2016, i Markopoulo Olympic Equestrian Centre i Rio de Janeiro i Brasil. 

## Medaljevinnere
Vannmann 86

***Vannmann 86*** er Hjerteslags andre album. Det ble utgitt 18. november 2016. Robert Eidevik er kreditert som komponist og tekstforfatter på alle låtene. Albumet er produsert av Fredrik Vogsborg.

## Sporliste
# «Crazy Oktober» (3.41)
# «Sang Til Sonja» (5.02)
# «Kong Oscars Gate» (4.56)
# «Vestindia» (5.55)
# «Bygningsarbeider Blues» (3.45)
# «En Fiende Krysser Mine Spor» (4.53)
# «Hellig Krig» (4.15)
# «Europa Rundt» (7.28)

## Medvirkende
### Hjerteslag
* Robert Eidevik: Vokal, Gitar
* Nikolas Jon Aarland: Gitar
* Ole Andre Hjelmås: Bass  
* Torjus Raknes: Gitar  
* Petter Sætre: Trommer
### Øvrige
* Fredrik Vogsborg - produsent, tekniker, miksing
* Anders Bjelland - produsent, tekniker, miksing
* Odd Martin Skålnes - produsent på *En fiende krysser mine spor*
* Iver Sandøy - mastering
* Bjørn Are Evjen - artwork
## Referanser


## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20170223041309/http://ektehjerteslag.no/
* https://www.ba.no/pulsen/hjerteslag/musikk/hjerteslag-har-ikke-god-tid/s/5-8-465589
*https://www.dagbladet.no/kultur/med-rockehjertet-pa-rette-staden/65371280
Johan A. Jappée

**Johan Alfredsen** (**Joh. A.**) **Jappée** (1890–1965) var en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet som var ordfører i Nittedal fra 1926 til utgangen av 1928.

Han arbeidet som snekker, blant annet på Standard Telefon og Kabelfabrik. 

## Referanser
Fångad av en stormvind

**«Fångad av en stormvind»** (norsk oversettelse: *fanget av en stormvind*) er en svensk popsang fra 1991 som vant Eurovision Song Contest 1991 for Sverige. Sangen ble fremført av Carola og er skrevet av Stephan Berg. Dette var Sveriges tredje seier i konkurransen, og sangen gikk inn på hitlistene i flere europeiske land. I Norge lå den én uke på VG-lista. Dette var første gang siden «Hold Me Now» i 1987 at en Eurovision-vinner nådde VG-lista.

## Eurovision Song Contest
For tredje gang deltok Carola i svenske Melodifestivalen, og «Fångad av en stormvind» var en av ti låter som deltok i den svenske finalen i Malmö lørdag 31. mars 1991. Der vant hun en klar seier og ble Sveriges bidrag til Eurovison Song Contest i Roma 4. mai. Dette var andre gang hun representerte Sverige, første gang var i 1983, da hun ble nummer tre med «Främling».

I den internasjonale finalen var «Fångad av en stormvind» det åttende bidraget ut på scenen av 22 deltakere. Carola fremførte sangen med et forrykende nummer, flankert av to mannlige dansere, tre støttevokalister og en vindmaskin som fikk det til å se ut som om Carola sto i nettopp en stormvind. Dette var første gang vindmaskin ble brukt i Eurovision Song Contest. Under Carolas fremføring forsvant deler av lyden i salen, etter sigende fordi vindmaskinen slukte for mye strøm, slik at en sikring kortsluttet. Lyden forsvant imidlertid ikke for seerne og juryene som fulgte tv-sendingen, og Carola fikk derfor ikke fremføre sangen på nytt.

Avstemningen ble også trøblete for Sverige. Etter en jevn og spennende avstemning endte både Sverige og Frankrike på delt førsteplass med . For å kåre én vinner, telte EBU hvor mange toppoeng de to landene hadde fått. Begge hadde fått fire 12-poengere, og dermed talte man 10-poengerne. Sverige hadde fått fem 10-poengere, mens Frankrike bare hadde fått to. Dermed ble Sverige erklært som vinner. Den norske juryen hadde Frankrike på topp og Sverige på tredjeplass.

Under vinnerreprisen sang Carola den engelske versjonen av sangen, kalt «Captured by a Lovestorm». Den engelske teksten var skrevet av Richard Hampton og ble utgitt i Europa. I Norge og Sverige ble den svenskspråklige versjonen gitt ut. 

## Utgivelser og salg
Sangen fikk en moderat kommersiell suksess etter seieren og tok seg inn på singellistene i flere land. I Norge lå den én uke på VG-lista, på en sjetteplass. I Sverige nådde den en tredjeplass på singellisten, og den lå ti uker på Svensktoppen.

Sammen med «Främling» og «Hey Mickey» er sangen en av Carolas mest kjente låter. Carola deltok i Eurovision Song Contest for tredje gang i 2006, da hun ble nummer fem med «Invincible».

## Listeplasseringer

## Referanser
Leopoldina

**Leopoldina**, formelt **Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina – Nationale Akademie der Wissenschaften**, er Tysklands nasjonale vitenskapsakademi og det eldste vitenskapsakademiet i verden. Det ble grunnlagt i 1652. Akademiet har hatt flere norske medlemmer, blant annet den norske polfareren og oppdageren Fridtjof Nansen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Leopoldina
Riksvei 67

**Riksvei 67** var ved siden av riksvei 66 en av de to tidligere hovedveiene mellom Kristiansund og Molde. 

Da Atlanterhavsvegen ble åpnet ble åpnet ble riksvei 64 forlenget via denne til Kristiansund, deler av Rv67 ble tilordnet Rv64.

Den tidligere Rv67 besto av følgende delstrekninger:
*Ferjesambandet Kristiansund–Bremsnes, nedlagt
*Bremsnesveien fra ferjekaia til Bremsnes Ladegård, i dag kommunal vei
* fra Bremsnes til Utheim
* Tøvikveien fra Utheim til Tøvik
*Tøvikbakken fra Tøvik til Tøvik ferjekai, i dag privat vei
*Ferjesambandet Tøvik–Ørjavika, nedlagt
*Kommunal vei fra Ørjavika ferjekai til Øverland
* fra Øverland til Malmedalen
* Malmedalsvegen videre til Årødalen
* videre til Årø

## Referanser
In Your Eyes (sang fra 1993)

«**In Your Eyes**» (norsk oversettelse: *i øynene dine*) er en engelskspråklig popballade som vant Eurovision Song Contest 1993 for Irland. Sangen ble fremført av Niamh Kavanagh og ble skrevet av den irske musikeren Jimmy Walsh. Dette var Irlands femte seier i konkurransen, og den andre på rad etter at «Why Me?» med Linda Martin hadde vunnet året før. «In Your Eyes» toppet singellisten i Irland og tok seg inn på listene i et par andre land. Utenom dette fikk sangen liten kommersiell suksess etter seieren.

## Eurovision Song Contest
Sangen var en av åtte som deltok i den irske finalen i Dublin 14. mars 1993. Der kåret ti regionale juryer «In Your Eyes» til en klar vinner med . Sangen ble dermed Irlands bidrag til Eurovision Song Contest på hjemmebane i Millstreet lørdag 15. mai 1993. «In Your Eyes» var komponert av den irske sangeren Jimmy Walsh. Hverken han eller Kavanagh var særlig kjente navn på Irland. Deltakelsen på lydsporet til filmen *[[The Commitments]]* var den eneste profesjonelle musikkjobben Kavanaghs hadde gjort før den irske finalen.

I den internasjonale finalen var «In Your Eyes» det 14. bidraget ut på scenen av 25 deltakere. På forhånd var Storbritannia også dette året favoritt, men utover i den spennende avstemningen tok Irland etter hvert ledelsen og vant til slutt med  –  foran Storbritannia. Seieren var ikke klar før de aller siste poengene ble avgitt. Hadde den siste tolveren gått til Storbritannia, ville Storbritannia ha vunnet med ett poeng. Irland fikk syv 12-poengere, blant annet fra den norske juryen. Dette var første gang siden 1980 at Norge ga  til vinnerlåten i Eurovision Song Contest. 

Seieren var Irlands andre på rad, og landets femte totalt. Året etter skulle Irland vinne konkurransen for tredje året på rad.

## Utgivelser og salg
Som med de fleste andre Eurovision-vinnerne i 1990-årene fikk «In Your Eyes» begrenset kommersiell suksess etter seieren. Hjemme i Irland ble den imidlertid en stor suksess, og den toppet singellisten og ble landets mest solgte singel i 1993. Seieren sparket også i gang en stor musikalsk karriere for Niamh Kavanagh, og hun deltok i konkurransen igjen i Bærum i 2010.

## Listeplasseringer

## Referanser
Why Me?

**«Why Me?»** (norsk oversettelse: *hvorfor meg?*) er en engelskspråklig popballade som vant Eurovision Song Contest 1992 for Irland. Sangen ble fremført av Linda Martin og er skrevet av Johnny Logan som også vant konkurransen i 1980 og 1987. Han skrev også Irlands bidrag i 1984, «Terminal 3», som Linda Martin sang til en andreplass. «Why Me?» kom ikke på VG-lista i Norge, men toppet den irske singellisten og kom inn på listene i et par europeiske land. Dette var Irlands fjerde seier i konkurransen og innledet landets hat trick i Eurovision; Irland vant også konkurransen i 1993 og 1994.

## Eurovision Song Contest
Sangen var en av åtte som deltok i den irske finalen i Cork 29. mars 1992. Der vant sangen en klar seier med  og ble Irlands bidrag til Eurovision Song Contest i Malmö lørdag 9. mai 1992. «Why Me?» var komponert av Johnny Logan, og dette var fjerde gang han vant den irske finalen. I 1980 vant han som artist, i 1984 som komponist og i 1987 som komponist og artist.

I den internasjonale finalen var «Why Me?» det 17. bidraget ut på scenen av 23 deltakere. På forhånd var Storbritannia den store favoritten, men utover i avstemningen tok Irland ledelsen og vant til slutt med  –  foran Storbritannia. Den norske juryen ga  til det irske vinnerbidraget. Dette var Johnny Logans tredje Eurovision-seier og Irlands fjerde. Seieren innledet en gullalder i konkurransen for Irland, og landet vant også i 1993, 1994 og i Oslo i 1996.

## Utgivelser og salg
I likhet med de fleste andre Eurovision-vinnerne i 1990-årene fikk «Why Me?» begrenset kommersiell suksess etter seieren. Sangen toppet singellisten hjemme i Irland og kom inn på singellistene i Storbritannia, Nederland og Belgia. Den kom imidlertid ikke inn på singellistene i Norge eller Sverige, som arrangerte konkurransen dette året.

Johnny Logans seiersrekke gjorde ham derimot for alvor til en stjerne innen Eurovision Song Contest, og han fikk blant annet tilnavnet *Mr. Eurovision*. Logan er per 2019 den eneste som har vunnet konkurransen tre ganger.

## Listeplasseringer

## Referanser
MS «Kvaløy»

**MS «Kvaløy»**, bygget ved Mjellem & Karlsen Verft i Bergen 1956 for Troms Fylkes Dampskipsselskap (TFDS) i Tromsø.

Passasjersertifikat: 250 passasjerer, lugarsenger for 52 fordelt på 12 lugarer. Lengde: 140,6 fot. Bredde: 28,6 fot. Dypsgående: 12,4 fot. Maskin: 990 HK NOAB diesel.  Maks. fart: 12,2 knop. Solgt 1975 til utenlandsk selskap i Liechtenstein, seilte på Kypros en del år, senere kjøpt til Genova, Italia der den gikk i fart mellom Sardinia og Sicilia.

Siste informasjon er at båten endte opp i Maputo, Mosambique og er slettet av skipsregisteret Lloyds. Kvaløy gikk i rutefart i Tromsø fylkes langruter til Kvænangen, Lyngen og øyene i Nord-Troms og ytre Senja til Harstad.

## Kilder
* Boka *Gammeldampen* av Per Eliassen og Kåre Nilsen, Tromsø.

## Eksterne lenker
*
Hans-Ulrich von Oertzen

**Hans Ulrich von Oertzen** (1915–1944) var en tysk offiser som tjenestegjorde i armégruppe sentrum i Wehrmacht under andre verdenskrig. I 1944 deltok han i det mislykkede 20. juli-attentatet mot Hitler og han begikk selvmord før Gestapo pågrep ham.

Han ble født i Berlin i en aristokratisk familie. Oertzen etterfulgte sin far i hæren og ble stabsoffiser. Under andre verdenskrig ble han forfremmet til major og fra 1943 tjenestegjorde han i armégruppe sentrum under generalmajor Henning von Tresckow, som var en av de ledende medlemmer av motstandsbevegelsen. Han hjalp Claus von Stauffenberg med å forberede operasjon Valkyrie. Den 26. mars 1944 giftet han seg med Ingrid von Oertzen Langenn, og et utvalg av 240 brev han skrev til henne fra 1942 til 1944 har blitt publisert i bokform i Tyskland.

Den 20. juli 1944 var Oertzen forbindelsesoffiser og sjef for forsvarsgruppe III (Berlin) og bestod første Valkyrie-angrep. Etter det mislykkede kuppforsøket ble han arrestert og avhørt av general Joachim von Kortzfleisch og generalløytnant Karl Freiherr von Thüngen, som selv ble medlem av motstandsgruppen. Det var ingen bevis for hans medvirkning i handlingen før den neste morgen, da en sekretær rapporterte å ha sett ham sammen med Stauffenberg. Da Gestapo ankom drepte han seg selv ved å detonere to håndgranater.

## Referanser
Inge Gjevre

**Inge Gjevre** (født 1976) er en norsk folkemusiker. Han spiller torader og trekkspill.

Gjevre har foreldre fra Valdres og er oppvokst i Vågå og bosatt på Lillehammer. Bestefar Endre på farssiden, var en god folkedanser og spilte hardingfele. Onklene Sverre og Kjell spiller torader og trekkspill. På morssiden hadde oldemor i Beito tre hardingfelespillende brødre: Knut, Ola og Gudbrand.

Han begynte å spille som 10-åring, og har vært svært aktiv i runddans og folkemusikkmiljøet i Norge. I ga han ut sitt første soloalbum, *Blåhimmeldag*, et arkiv med 56 eigne slåtter. I 2016 kom oppfølgeren *Solregn*, med 44 nye egne slåtter. Han er medlem av gammeldansorkesteret Jutullaget og Avbrekk, og har samarbeider med mange andre musikere, blant annet multiinstrumentalist Stein Villa og lyriker Trond Klaape. Han har vunnet Landskappleiken i durspel fire ganger. Han har vunnet diverse NM 25 ganger i solo, duett, grupper og lagspill, deriblant gruppespill på landsfestivalen fire ganger med Jutullaget og en gang med Avbrekk. Sammen med Mads Erik Odde og Vegar Vårdal vant han Folkelarmprisen 2020 i klassen dansespel for albumet *Husklugumt*. De tre ble også nominert til Folkelarmprisen 2023 i samme klasse for *Vandring*.

## Diskografi
* *Blåhimmeldag* (2011)
* *Solregn* (2016)
* *Husklugumt* (ta:lik, 2020) – sammen med Mads Erik Odde og Vegar Vårdal
* *Vandring* (ta:lik, 2023) – sammen med Mads Erik Odde og Vegar Vårdal

### Jutullaget
* *[[Jutullaget (album)|Jutullaget]]* (1997)
* *[[Luringen]]* (2000)
* *[[Trivle]]* (2005)
* *XXV* (2014)
* *Kvitbrille* (2021)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Herzog & de Meuron

**Herzog & de Meuron** er et sveitsisk arkitektkontor stiftet i 1978, med hovedkontor i Basel. 

## Historie
Arkitektkontoret ble stiftet av arkitektene Jacques Herzog og Pierre de Meuron. Partnerskapet ble utvidet i 2003 med flere arkitekter.

Herzog & de Meuron er blitt internasjonalt kjent for en rekke store arbeider. Blant de meste kjente er utvidelsen av Tate Modern i London (2000), Allianz Arena i München (2005), Beijings nasjonalstadion («Fugleredet») (2008) og Elbphilharmonie i Hamburg (2016).  
Fil:Tate modern london 2001 01.jpg|Tate Modern i London
Fil:AllianzArenaSunset (cropped).jpg|Allianz Arena i München
Fil:Beijing national stadium.jpg|Beijings nasjonalstadion
Fil:Hamburg, Barkassenfahrt NIK 3536.jpg|Elbphilharmonie i Hamburg.
  

## Referanser
Ken Mansfield

**Ken Mansfield** (1937–2022) var en amerikansk promotor for Capitol Records og manager for Apple Records. Mansfield møtte The Beatles i 1965, der han var en av få unge folk i platebransjen de møtte, og de møttes også på fritiden. I 1968 ble Mansfield manager for den amerikanske delen av Apple Records. Da selskapet gikk dårligere, trakk Mansfield seg til tross for tilbud om tripling av lønnen av Allen Klein. Mansfield fortsatte å være en god venn av The Beatles, og var med Ringo Starr da Starr møtte Elvis Presley i januar 1970.

Mansfield jobbet i tillegg også med The Beach Boys, Buck Owens, Harry Nilsson, Waylon Jennings, James Taylor, Roy Orbison, Harry Nilsson, Glen Campbell,  Lou Rawls, Andy Williams, The Flying Burrito Brothers, Eric Burdon, Badfinger, Jackie Lomax, Judy Garland og Dolly Parton. Han var med på å popularisrere outlaw country, en bevegelse som tok avstand fra pop-country-stilen fra Nashville.

Mansfield tok senere over som leder av MGM Records, men mistet etter hvert store verdier, og endte fattig i Nashville. Siden ble han nyfrelst kristen, og var aktiv  som taler i kristne bevegelser.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Riksvei 1 (andre betydninger)

**Riksvei 1** kan referere til:

* Riksvei 1 - inntil 1965 betegnelse på hovedveien mellom Oslo og Svinesund, da avløst av Europavei 6.
* Riksvei 1 - fra 1992 til 2000 den tidligere kystriksveien mellom Stavanger og Kristiansund, nå Europavei 39.
* *Kystens Riksvei 1*, en folkelig betegnelse på Hurtigruten. Uttrykket var imidlertid gjenstand for strid da Vegvesenet kalte kystriksveien *Riksvei 1* (se over).
* Riksvei 1 i Sverige (populært kalt Riksettan) var mellom 1945 og 1962 betegnelsen på hovedveien mellom Stockholm og Helsingborg. Denne veien ble i 1962 omskiltet til europavei 4.
* Riksvei 1 (Valtatie 1) i Finland er hovedveien mellom Helsingfors og Åbo og samtidig en del av europavei 18. 
* Riksvei 1 (Rijksweg 1, motorveien A1) i Nederland er navnet på veien fra Amsterdam østover via Apeldoorn, Deventer, Almelo og Hengelo til grensen mot Tyskland.
* Hringvegur (Þjóðvegur 1) på Island også kalt riksvei 1 er navnet på veien som går rundt hele øya.
Tuva Krogh Widskjold

**Tuva Krogh Widskjold** (født 5. januar 1991) var leder i Changemaker. Hun ledet organisasjonen fra 2016 til 2018, og var tidligere nestleder i perioden 2014-2015. Krogh Widskjold kommer fra Ås i Akershus og gikk ut av fotballinjen på Ski videregående skole i 2010. Hun har en bachelorgrad i samfunnsgeografi ved Universitetet i Oslo og en mastergrad i fred og konfliktstudier ved Universitetet i Innsbruck.

## Referanser
Otto Armster

** Otto Armster ** (født 11. juli 1891 i Preetz, død 21. september 1957) var en tysk militær etterretningsoffiser og medlem av det tyske motstandsarbeidet som i 1944 førte til 20. juli-attentatet. Armster ble arrestert og satt i fangenskap like etter attentatet og ble sittende frem til frigjøringen i 1945. Han ble deretter ført til Sovjetunionen.

## Liv og arbeide
Armster var en venn av admiral Wilhelm Canaris, leder av kontrapionasje (Abwehr), og var i kontakt med motstandsbevegelsen siden 1939. Som oberst og sjef for kontraspionasjen i Wien i april 1944, da han arbeidet tett sammen med Georg Alexander Hansen, Hans Oster og Ludwig Gehre.

I forbindelse med sine motstandsaktiviteter hadde Armster konstant kontakt med general Friedrich Olbricht og andre medsammensvorne av 20. juli-attentatet gjennom Olbrichts fortrolige Hermann Kaiser. Armster er blitt utpekt av de medsammensvorne som liaison-offiser med forsvars-sirkel XVIII (Salzburg).

Den 23. juli 1944 ble Armster arrestert av Gestapo og transportert til Berlin, der han ble satt i isolat på fengslet på Lehrterstrasse frem til 25. april 1945. Den 15. mai 1945 arresterte russiske NKWD ham og deretter bortførte ham til Sovjetunionen hvor han ble holdt fengslet fram til 1955.

## Se også
* Liste over medlemmer av 20. juli-attentatet

## Referanser


## Litteratur
* Ludwig Jedlicka: *Der 20. Juli 1944 in Österreich*. München/Wien 1965
* Peter Hoffmann: *Widerstand, Staatsstreich, Attentat. Der Kampf der Opposition gegen Hitler*. München 1969/1985
Gottfried Graf von Bismarck-Schönhausen

**Greve Gottfried von Bismarck-Schönhausen** (født 9. mars 1901 i Berlin, død 14. september 1949 i Verden i Niedersachsen) var tysk nazististisk politiker, SS-general (Brigadeführer) og etterhvert en motstander av det tyske nazi-regimet. Han ble arrestert for sin deltakelse i det mislykkede 20. juli-attentatet mot Hitler, men slapp dødsstraff.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Gottfried Graf von Bismarck-Schönhausen ble født i Berlin og var sønnesønn av Kansler Otto von Bismarck. Han var annen sønn av Herbert Fürst von Bismarck. I 1890 overdro faren ham godset Reinfeld, som var tilkommet slekten med Johanna von Puttkamer. 

Etter *[[abitur]]* i Plön trådte Bismarck i 1919 inn i Grenzschutz Ost. Etterpå gjennomførte han fra 1921 er studium i rettsvitenskap i Heidelberg, München og Kiel, med den første juridiske statseksamen i 1924. 

Årene 1925 og 1926 foretok Bismarck studiereiser gjennom Europa og arbeidet fra 1927 til 1928 for Hamburg-Amerika-Linie i Hamburg og New York. Fra 1928 til 1929 var Bismarck engasjert i ledelsen av Reichsverband der Deutschen Industrie i avdelingen for handelspolitikk. Deretter var han fra 1930 til 1933 i landbruket på godset sitt i Reinfeld.

### Nasjonalsosialismens tid
Han var medlem av nazipartiet i 1932, og i 1933 ble han innvalgt til Riksdagen som nazimedlem. I 1935 ble han leder av regionalrådet (Regierungspräsident) for Stettin, og senere også for Potsdam. I 1937 giftet han seg med en kusine, grevinne Melanie Hoyos, i Wien. I 1944 hadde han rang som Brigadeführer (Brigade Leder/Generalmajor) i SS.

Fra 1942 var Bismarck motstander av fortsettelse av andre verdenskrig, og tok kontakt med andre medlemmer av det tyske aristokratiet som arbeidet mot nazi-regimet, blant andre Berlins politisjef,  Wolf-Heinrich Graf von Helldorf, oberst Claus Graf von Stauffenberg, og general Friedrich Olbricht med sikte på å starte forhandlinger med de vestlige Allierte. Han deltok i forberedelsene til 20. juli-attentatet om å drepe Adolf Hitler, men var ikke direkte involvert i selve attentatet.

Etter at attentatet sviktet ble Bismarcks forbindelser til attentatet oppdaget. Han ble utvist fra SS og Riksdagen. På grunn av hans berømte navn og mange sterke forbindelser, unngikk han den skjebne som rammet de fleste aktive attentatsmennene. Han ble ikke arrestert før i august og han ble ikke torturert. I oktober ble han frikjent for anklagene mot ham av Folkedomstolen, men ble likevel sendt til Sachsenhausen konsentrasjonsleir, hvor han ble relativt godt behandlet. Han ble befridd av sovjetiske styrker i april 1945. 

I 1949 omkom han sammen med sin kone i en bilulykke iVerden der Aller i nærheten av Bremen.

## Se også
* Liste over medlemmer av 20. juli-attentatet

## Referanser
Liste over statsledere i 1986

## Europa

## Nord-Amerika

## Oseania

## Sør-Amerika

## Bildegalleri

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.portalestoria.net/rulers%20countryby.htm 
* Herskere
* [CIDOB Foundation](http://www.cidob.org/es/documentacion/biografias_lideres_politicos/(filtro)/activos)
Bernhard Letterhaus

**Bernhard Letterhaus** (født 10. juli 1894 i  Barmen, død 14. november 1944 i Berlin) var en tysk katolsk fagforeningsmann og militær som var delaktig i motstanden mot nazismen. Han ble dømt til døden og henrettet for sin deltakelse i 20. juli-attentatet.

## Liv og virke
Bernhard Letterhaus vokste opp i Barmen. Etter læretid i en tekstilfabrikk ble han aktivt medlem av og sekretær for Zentralverband der christlichen Textilarbeiter. Han deltok i første verdenskrig hvor han ble såret og fikk Jernkorset i begge klasser. Etter det ble han sekretær for den katolske arbeiderbevegelsen i Mönchengladbach. Han flyttet til Köln hvor han kom i kontakt med Nikolaus Gross, katolikk og nazimotstander.

Han ble innkalt til Wehrmacht ved utbruddet av andre verdenskrig. Han ble plassert ved OKW i Berlin hvor han fikk kontakter med 20. juli-attentatets medsammensvorne inkludert Carl Goerdelers gruppe. Hvis forsøket på å drepe Hitler hadde lyktes var han var utsett til å bli statsråd for gjenoppbyggingen. Han ble arrestert kort etter attentatet, stilt for Volksgerichtshof (folkedomstolen) og dømt til døden av Roland Freisler. Han ble henrettet i Plötzenseefengselet dagen etter.

## Litteratur
*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi av Bernhard Letterhaus
Ai-Ling Lee

**Ai-Ling Lee** er en singaporsk lydklipper og lydtekniker som jobber i Los Angeles i California. Hun har blant annet arbeidet på filmene *[[Bruce Almighty]]* (2003), *[[Spider-Man 2]]* (2004), *[[Mr. & Mrs. Smith]]* (2005), *[[The Twilight Saga: New Moon]]* (2009), *[[To på rømmen]]* (2010), *[[Transformers: Dark of the Moon]]* (2011), *[[300: Rise of an Empire]]* (2014), *[[X-Men: Days of Future Past]]* (2014), *[[Wild]]* (2014), *[[The Maze Runner - I dødens labyrint (film)|The Maze Runner: I dødens labyrint]]* (2014), *[[Maze Runner: Ildprøven]]* (2015), *[[Deadpool (film)|Deadpool]]* (2016) og *[[La La Land]]* (2016). For arbeidet i *La La Land* ble hun nominert til Oscar for beste lydklipp og Oscar for beste lydmiks under den 89. Oscar-utdelingen. Lee og Mildred Iatrou Morgans lydklippnominasjon var første gang kun kvinner ble nominert fra en film i den kategorien.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mildred Iatrou Morgan

**Mildred Iatrou Morgan** er en amerikansk lydklipper og lydtekniker. Hun har blant annet arbeidet på filmene *[[The Fast and the Furious]]* (2001), *[[Catch Me If You Can]]* (2002), *[[Antwone Fisher]]* (2002), ** (2003), *[[Terminalen]]* (2004), *[[Hairspray (2007)|Hairspray]]* (2007), *[[Dawn of the Planet of the Apes]]* (2011), *[[Hitchcock (film)|Hitchcock]]* (2012), *[[Rise of the Planet of the Apes]]* (2014), *[[Wild]]* (2014) og *[[La La Land]]* (2016). For arbeidet i *La La Land* ble hun nominert til Oscar for beste lydklipp under den 89. Oscar-utdelingen. Morgan og Ai-Ling Lees nominasjon var første gang kun kvinner ble nominert fra en film til beste lydklipp.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Voice (sang)

**«The Voice»** (norsk oversettelse: *stemmen*) er en keltisk-inspirert sang som vant Eurovision Song Contest 1996 for Irland. Sangen ble fremført av den irske sangeren Eimear Quinn og var komponert av Brendan Graham. Graham står også bak Eurovision-vinneren «Rock 'n' Roll Kids» i 1994, og han har skrevet teksten til Secret Gardens verdenshit «You Raise Me Up».

«The Voice» skaffet Irland sin syvende og hittil siste seier i Eurovision Song Contest. Selv om den internasjonale finalen ble holdt i Oslo i 1996, kom «The Voice» aldri inn på VG-lista. Sangen tok seg imidlertid inn på singellistene i blant annet Irland, Storbritannia og Sverige.

## Eurovision Song Contest
Sangen var en av åtte som deltok i den irske finalen i Dublin 3. mars 1998. I finalen kåret åtte regionale juryer «The Voice» til en klar vinner med 105 poeng, og sangen ble dermed Irlands bidrag til Eurovision Song Contest i Oslo Spektrum lørdag 18. mai samme år.

I den internasjonale finalen var Irland det 17. bidraget på scenen av 23 deltakere. Eimear Quinn stilte i lang, hvit kjole med gullbroderinger, og i tillegg til Kringkastingsorkestret ble hun akkompagnert av tradisjonelle irske slaginstrumenter, treblåsere og strengeinstrumenter.

I begynnelsen av avstemningen kjempet flere land om teten, men etter hvert tok Irland ledelsen og beholdt den helt til slutt. «The Voice» fikk til sammen 162 poeng – 48 poeng foran Norge og «I evighet» som ble nummer to. Den norske juryen ga 10 poeng til det irske bidraget.

Seieren var Irlands syvende og landets fjerde på bare fem år. Irland har ikke vunnet Eurovision Song Contest siden, men har per 2017 fremdeles rekorden i antall seire. Dette var også Brendan Grahams andre seier som låtskriver; han sto også bak «Rock 'n' Roll Kids» som vant konkurransen i 1994.

## Om sangen
«The Voice» er en keltisk-inspirert, melodisk låt, en stil som var populær i midten av 1990-årene. Året før hadde Norge vunnet med «Nocturne» som også var en sang i keltisk musikkstil. Teksten handler om at sangeren ser seg selv som *stemmen* som våker over verden og effekten hun har på elementene som jord, luft og vann.

Selv om sangen var i tråd med datidens musikkånd, ble ikke «The Voice» noen stor internasjonal hit. Sangen nådde en tredjeplass på den irske singellisten, og en niendeplass i belgiske Flandern, ellers fikk den liten suksess. Selv om finalen dette året gikk av stabelen i Norge, kom ikke vinnerlåten inn på norske VG-lista. I stedet ble Storbritannias Gina G og «Ooh Aah... Just a Little Bit» den store hiten i Europa dette året. Den britiske sangen toppet hitlistene i Storbritannia, nådde en tolvteplass i USA og klatret til en femteplass på VG-lista. Tross suksessen ble Gina G bare nummer åtte i Eurovision Song Contest dette året.

I 2021 avslørte Storbritannias prins Charles at «The Voice» er blant hans favorittlåter.

## Listeplasseringer
Eimear Quinn med «The Voice»:

## Referanser
Peter Bernhard Anker

**Peter Bernhard Anker** (født 5. mai 1825 i Christiania,  død 13. februar 1856 i Düsseldorf, Tyskland) var en norsk kunstmaler. Han var sønn av Anette Carine født Thorsen og Morten Anker, eier av Frogner Hovedgård.

Anker gikk på Krigsskolen for å utdanne seg til offiser, men forlot skolen for å bli kunstner. Han studerte hos Adolph Tidemand ved Kunstakademie Düsseldorf og ble påvirket av ham til å male folkelivsskildringer fra Norge. I tillegg utførte han også portretter.

I sin artikkel om Anker i Norsk kunstnerleksikon skriver Ingrid Reed Thomsen at Johan Fredrik Eckersberg i 1855 skrev i et brev til forleggeren Peter Fredrik Steensballe at Anker hadde gjort svært rask fremgang under oppholdet sitt i Düsseldorf.

Peter Bernhard Anker døde av tuberkulose i Düsseldorf i 1856. Han er begravet samme sted.

## Referanser
Melfjorden (Rødøy)

:*Denne artikkelen er om fjorden. For bygda, se [[Melfjordbotn]].*

**Melfjorden** er en fjord i Rødøy kommune i Nordland fylke. Den har innløp i vest mellom Storbjørnøya ved Rangsundøya i nord og holmen Vikingen i sør. Fjorden går østover mellom Rangsundøya og Tonnes i sør, og snur mot sørøst på østsida av Tonneshalvøya. Et lite stykke sørover langs halvøya svinger Melfjorden østover igjen, mens Sørfjorden går videre sørover til Øresvika og Gjervalen.

Videre østover i fjorden er det bare isolerte gårdsbruk på begge sider av fjorden. Ved Nordfjordneset går Nordfjorden nordover. Melfjorden fortsetter mot øst før den gradvis svinger sørøstover igjen. Denne indre delen av fjorden har ingen bosetning og bratte fjordsider som stiger opp til 500-700 meter. Innerst i fjorden ligger bygda Melfjordbotn, som har vegforbindelse østover til Rana.

## Referanser
Steve A. Morrow

**Steven "Steve" A. Morrow** er en amerikansk lydklipper og lydtekniker. For arbeidet i Damien Chazelles *[[La La Land]]* (2016) ble han nominert til Oscar for beste lydmiks under den 89. Oscar-utdelingen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Linus Sandgren

**Linus Sandgren** (født 1972) er en svensk filmfotograf. Han er best kjent for samarbeidet med David O. Russell på filmene *[[American Hustle]]* og *[[Joy (film)|Joy]]*. Sangdren vant en Critics' Choice Movie Award og en BAFTA-pris for fotoarbeidet i Damien Chazelles filmmusikal *[[La La Land]]* (2016). Han spilte inn filmen i klassisk CinemaScope. Sandgren vant i tillegg Oscar for beste kinematografi for arbeidet.

## Filmografi (utvalg)
* 2002 – *[[Spung]]*
* 2005 – *[[Storm (2005)|Storm]]*
* 2006 – *[[Snapphanar]]*
* 2010 – *[[Shelter (film)|Shelter]]*
* 2012 – *[[Lycka till och ta hand om varandra]]*
* 2012 – *[[Promised Land (film)|Promised Land]]*
* 2013 – *[[American Hustle]]*
* 2014 – *[[En trettimeters reise]]*
* 2015 – *[[Joy (film)|Joy]]*
* 2016 – *[[La La Land]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Separations (band)

**Separations** er et melodisk elektronisk-metalcore band fra byen Atlanta i Georgia. Bandet ble dannet i 2014 av vokalisten Will Crafton, gitaristene Myles Priest og Tyler Whitfield, bassisten Brenden Whorthington, og Thomas Pinson på trommer. Separations strevde en god tid på å finne sin plass på scenen, men debuterte med albumet *Dream Eater* (produsert av James Paul Wisner og utsendt av Imagen Records) i oktober 2015. Albumet er nå det mest kjente av alle bandets utgivelser.

## Sporliste
**Dream Eater**
# *Intro*
# *Dream Eater*
# *Promises*
# *King Of Woe*
# *Forever*
# *Upper Hand*
# *Yours Alone*
# *The Starving*
# *Revolution*
# *Lights Out*
# *Replace Me*
# *Outro*
Eiler Urne

**Eiler Urne til Rudbjerggaard og Gunderslevholm** (født 24. august 1592 på Aarsmarke (senere Knuthenborg), død 10. januar 1640 i Skien) var en danskfødt lensherre.

## Liv og virke
Han var sønn av lensmann Knud Urne (d. 1622) og hustru Margrethe Eilertsdatter Grubbe (d. 1654) og oppkalt etter sin morfar rikskansler Eiler Grubbe (d. 1585). I 1602 begynte han på Sorø skole og reiste siden med sine brødre Axel og Christoffer til Frankrike og Tyskland, hvorfra de vendte hjem i 1614. Ved hjemkomsten fikk han ansettelse som hoffjunker. I 1619 fikk han Holbæk slott i forlening, men mistet det allerede året etter og mottok i stedet Bratsberg len og Gjemsø kloster som han beholdt til sin død.

12. mai 1622 giftet han seg med Christoffer van der Groebens enke, Jytte Henriksdatter Gyldenstjerne (født 1582 på Båhus, død 30. mars 1642 på Orebygaard hos sin datter av første ekteskap). Han døde i Skien den 10. januar 1640, og ble begravet i Gunderslevholm kirke (Sydsjælland).

## Referanser
Gifflar

**Gifflar** er en svenskprodusert gjærbakst som selges i blant annet Skandinavia og Tyskland. Den mest kjente er kanelsnurren Gifflar kanel. Gifflar kommer blant annet i variantene vanilje, mandel, choko, pepperkake, safran, two in one og kanel.

## Historie
Gifflar er resultatet av et mislykket forsøk på å lage skillingsboller. Bollene som falt på høykant, begynte å synke sammen og fikk den flatere skjeve fasongen de har nå i dag. Ikke bare fikk de en helt ny stil, men de fikk også bedre holdbarhet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Roy Innis

**Roy Emile Alfredo Innis** (født 6. juni 1934 i St. Croix på De amerikanske Jomfruøyer, død 8. januar 2017 i New York City) var en amerikansk menneskerettsaktivist og politiker.

## Liv og virke
### Bakgrunn
I 1946 flyttet Roy Innis med sin mor fra De amerikanske Jomfruøyer til New York City, der han tok eksamen ved Stuyvesant High School i 1952. Ved 16 års alder gikk han inn i den amerikanske armé, og ved 18 års alder ble han dimittert med heder. Han begynte da på utdannelse i kjemi ved City College i New York, som førte til en plass som forskningskjemiker ved Vick Chemical Company og Montefiore Hospital.

### Politisk engasjement
Roy Innis engasjerte seg i borgerrettsbevegelsen i Harlem i New York i 1963, og i 1965 ble han valgt som leder av den lokale gruppen av Congress of Racial Equality (CORE). I 1968 ble han valgt til nasjonal leder for organisasjonen.

Innis utarbeidet *Community Self-Determination Act* fra 1968 og fikk to partis støtte for dette lovforslag med en tredjedel av det amerikanske senat, og over 50 kongressrepresentanter. Dette var første gang i USAs historie at et lovforslag som var blitt utarbeidet i en svart organisasjon ble tatt opp i USAs kongress.

Innis var også lenge aktiv i strafferettslige spørsmål, deriblant i debatten om våpenkontroll og Det annet konstitusjonstillegg. Etter å ha mistet to sønner på grunn av bevæpnede forbrytere, ble han en talsmann for lovlydige borgeres rett til selvforsvar.

I primærvalget til New York Citys borgermester i 1993 utfordret Innis som demokratenes kandidat David Dinkins, for å bli den første afroamerikaner å inneha embetet. Med tanke på hans konservative standpunkter erklærte han at det demokratiske partiet var det eneste som kunne endre den bestående ettpartiideologien i New York City. Han fikk bare 25 prosent av stemmene.

I 1998 sluttet Innis seg til Libertarian Party og overveide seriøst å stille opp som partiets kandidat i det årets guvernørvalg i delstaten New York, men bestemte seg til slutt for å avstå med henvisning til sine verv for CORE.

## Referanser


## Litteratur
**[[Bra Böckers lexikon]]*, 1976

## Eksterne lenker
* CORE's Official Website
* A history of Harlem CORE
Karl Ernst Rahtgens

**Karl Ernst Rahtgens** (født 27. august 1908, død 30. august 1944) var offiser i Wehrmacht under andre verdenskrig, og en aktiv motstander av nazi&shy;regimet. Han ble dømt til døden og henrettet for sin rolle i 20. juli-attentatet.

Rahtgens ble født i Lübeck og han ble gift med Johanna Helene, født von Cramon. Hans onkel var feltmarskalk Günther von Kluge.

Rahtgens hadde graden oberstløytnant da han ble arrestert i Beograd for sin tilknytning til 20. juli-sammensvergelsen for å drepe Adolf Hitler. Han ble dømt til døden 30. august 1944 av *[[Volksgerichtshof]]* (Folkedomstolen) og hengt senere samme dag i Plötzensee fengsel i Berlin.

## Kilder
* Plötzensee Fengsel
Greig Fraser

**Greig Fraser** (født 3. oktober 1975 i Melbourne) er en australsk filmfotograf. Han er best kjent for fotoarbeidet på filmene *[[Bright Star (film)|Bright Star]]* (2009, regissert av Jane Campion) og *[[Zero Dark Thirty]]* (2012, regissert av Kathryn Bigelow). I 2017 ble han nominert til Oscar for beste kinematografi for arbeidet på *[[Lion (film fra 2016)|Lion]]*.

## Filmografi (utvalg)
**[[Jewboy]]* (2005)
**[[Out of the Blue (film)|Out of the Blue]]* (2006)
**[[Bright Star (film)|Bright Star]]* (2009)
**[[Last Ride]]* (2009)
**[[The Boys Are Back]]* (2009)
**[[Let Me In (film)|Let Me In]]* (2010)
**[[Killing Them Softly]]* (2012)
**[[Snow White and the Huntsman]]* (2012)
**[[Zero Dark Thirty]]* (2012)
**[[Foxcatcher]]* (2014)
**[[The Gambler]]* (2014)
**[[Lion (film fra 2016)|Lion]]* (2016)
**[[Rogue One: A Star Wars Story]]* (2016)
**[[Mary Magdalene]]* (2017)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Shiva Kumar BM

**Shiva Kumar BM** (født 12. april 1985) er en indisk langrennsløper.

Han deltok for landet sitt under Ski-VM 2017 i Lahtis, der han ble nummer 152 på sprinten. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*