open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Visa

**Visa Inc.** er et amerikansk selskap som er notert på New York-børsen.

Selskapet tilbyr betalingssystemer til finansinstitusjoner under Visa-navnet. Systemet ble etablert på 1970-tallet og 21&nbsp;000 banker og finansinstitusjoner er i dag tilknyttet systemet.

Visa var tidligere eiet av banker og finansinstitusjoner over hele verden, men ble børsnotert som et amerikansk selskap i mars 2008. Selskapets styreformann og administrerende direktør er Joseph Saunders. Visa Inc. har omkring 8&nbsp;500 ansatte.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Visa
FSB (Russland)

**FSB** er en føderal sikkerhetstjeneste i Russland internt. FSB utgjør den viktigste etterfølgeren til den sovjetiske Tsjekaen, KGB og NKVD. Hovedkvarteret ligger i Moskva, er direkte underlagt Presidentembetet (Russland), og mye av virksomheten er hemmelig. FSB er hovedsakelig opptatt av rikets indre sikkerhet og kan sammenlignes med PST.

Direktøren i 2017 er Aleksandr Vasiljevitsj Bortnikov.

## Omorganisering
Organisasjonen gjennomgår stadig omorganisering og større reformer er underveis på disse områdene:

*Den russiske grensevakten
*Kontraspionasje
*Kontraterrorisme
* Kamp mot store former for kriminalitet
*Etterretning
*Informasjonssikkerhet

## Sammensetning
### Spesialstyrker
FSBs enheter, inkludert den russiske grensevakten, omfatter:
* «Alfa» 
* «Vympel»
og tre enheter i tillegg.

### Stabsapparat
*Den nasjonale antiterroristkomiteens apparat (NAC)
*Koordinering av kontraspionasje (CTR)
*Institutt for militær kontraspionasje (spesielle avdelinger)
*Tjeneste for vern av konstitusjonell orden og kamp mot terrorisme (SZKSiBT)
*Det spesielle formålssenteret for FSB av Russland (CSN)
*Administrasjon «A» («Alfa»)
*Ledelse «B» («Vympel»)
*Kontor for spesielle operasjonar
*Økonomisk sikkerhetsstjeneste (SES)
*Kontroll og koordinering av kontraspionasje 
* Støtte til industrielle foretak («P»)
* Transport («T»)
* Kreditt- og finanssystem («K»)
* Det russiske innenriksdepartementet
* EMERCOM i Russland (MChS]
* Det russiske justisdepartementet («M»)
* Kamp mot smugling, menneskehandel og narkotika («N»)

*Tjeneste for operativ informasjon og internasjonale forhold (SOIiMS)
*Støtte av organisasjonspersonellarbeid (SOKR)
*Støtte til forretninger
*Personleg sikkerhetsadministrasjon
*Grensevakt (FS)
** Grensemyndighet
** Regional grenseledelse
** Faglig grensekontroll i grensevaktsstyrkene
*** Divisjoner og grupper i FSB
*Vitenskapelig og teknisk teneste (NTS)
*Kontrollfunksjoner
*Undersøkelsesavdeling (etterforskning)
*Forvalting av registrerings- og arkivfond (URAF)

## Eksempler på kontraspionasje
I 2006 ble Storbritannia anklaget for å ha plassert avansert opptaksutstyr og en liten radiosender i en pakke som så ut som en stein i nærheten av et sensitivt område.

Den 5. desember 2017 ble en tidligere norsk grenseinspektør, Frode Berg, pågrepet og siktet for spionvirksomhet i Moskva.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
* Структура ФСБ России на сайте Agentura.Ru.
* Как растет бюджет российских спецслужб // Agentura.Ru.
* Отчет ФСБ за 2011 год и критика Медведева // Agentura.Ru.
* ФСБ России на сайте Razvedinfo.ru.
* Историческая справка (1998 год) на сайте politika.su.
* Символика Федеральной службы безопасности России. Знаки, награды, памятные медали.
* Условия правомерности применения оружия и специальных средств сотрудниками органов ФСБ
* https://www.dagbladet.no/nyheter/her-henter-britene-spiondata-fra-en-falsk-stein/66176382
Valnesfjord kirke

**Valnesfjord kirke** er en langkirke i tre fra 1905 i Valnesfjord i  Fauske kommune. Kirken betjener et sogn i den norske kirke med samme navn, og er del av Fauske prestegjeld i Salten prosti.

Byggverket har 250 sitteplasser og er tegnet av  K. Tessem.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* Fauske kirkelige fellesråd
Anders Larsen Bakke

**Anders Larsen Bakke** (født *Anders Larsen Karlsrud* 13. desember 1815, død 25. februar 1899) var en norsk sjømann, snekker, bonde, gründer, meieripionér og produktutvikler. 
Etter at han i 1848 kjøpte gården Østre Bakke i Våle i Vestfold, skiftet han etternavnet fra Karlsrud til Bakke. På gården  startet han med meieri- og ysteridrift. Og det var her han utviklet etter mange eksperimenter jarlsbergosten. Dette ble omtalt offentlig første gang i Amtsberetning 1855 for Jarlsberg og Larvik amt. På sine eldre dager flyttet han til Vestre Holm i Våle, og hans etterkommere tok derfor Holm som slektsnavn.

## Referanser


## Litteratur
* 
* Ånestad, Svein.  Historien om Jarlsbergostens far, Anders Larsen Bakke 1815-1899.  Kåseri på Våle Prestegård 26. august 2000, trykt manus 10 sider.
* Skagestad, Odd Gunnar, «Et moderne folkeeventyr. Osten og æren i jubileumsåret», tidsskriftet Fortid nr. 2, 2008, s.55-69; https://web.archive.org/web/20120401024125/http://www.fortid.no/fortid_web/fort0208.pdf
Jarlsberg

**Jarlsberg** kan vise til:

## Steder
*Jarlsberg (gods) – et gods og et stamhus like utenfor Tønsberg
*Jarlsberg flyplass – en flyplass ved Tønsberg
*Jarlsberg travbane – en travbane på Auli ved Tønsberg
*Wedel Jarlsberg Land - et landområde sør på Svalbard

## Administrative enheter
*Jarlsberg grevskap – et tidligere grevskap som omfattet den midtre og nordlige del av Vestfold fylke
*Jarlsberg fogderi – et tidligere fogderi i Vestfold fylke
*Jarlsberg og Larviks amt (1821-1918) – en forløper for Vestfold fylke
*Jarlsberg (valgkrets) – en valgkrets ved stortingsvalgene 1906-1918

## Produkter
*Jarlsberg (ost) – en norsk ost
*Jarlsberg Avis – ei lokalavis som kommer ut i Holmestrand i Vestfold

## Etternavn
Jarlsberg kan sikte til en rekke personer, kanskje oftest til
*Fritz Wedel Jarlsberg (1855–1942) – norsk diplomat
Legering

En **legering** er en kombinasjon av to eller flere grunnstoffer, hvorav minst ett skal være et metall. En legering er en jevn blanding av ulike metaller. 

Legeringer er vanligvis utviklet for å få frem egenskaper som er gunstigere til et gitt formål enn i hvert enkelt grunnstoff alene. For eksempel er stål sterkere enn jern, mens messing er mer slitesterkt enn kobber og har finere glans enn sink.

En legering med to grunnstoffer kalles en binær legering, med tre grunnstoffer kaller man det en ternær legering, og med fire grunnstoffer kalles det en kvarternær legering.

## Smeltepunkt
Mens rene metaller vil ha et klart definert smeltepunkt, vil legeringer vanligvis ha et smelteområde hvor materialet er en blanding av fast og flytende fase. Temperaturen hvor smelting begynner kalles solidus og temperaturen hvor smeltingen er komplett kalles liquidus. I enkelte tilfeller kan man imidlertid ha legeringer med et definert smeltepunkt, disse legeringene kalles eutektiske.

## Navn på legeringer
I enkelte tilfeller vil man ha egne navn på legeringer, slik som for amalgam, bronse eller messing. I andre tilfeller vil grunnmaterialet være utgangspunkt for navnet, man snakker da om aluminiumlegeringer, magnesiumlegeringer eller sinklegeringer.

## Eksterne lenker
*
Trabant

**Trabant** (på folkemunne ofte kalt **Pappe**, **Trabi** eller **Trabbi**) er et bilmerke som ble produsert av den østtyske bilfabrikken VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickau. Det var det vanligste kjøretøyet i DDR (Øst-Tyskland), og ble eksportert til andre østblokkland. Trabant ble også importert til Norge i perioden 1959–67.

## Historie

Navnet *Trabant*, som betyr «drabant» eller «satellitt» på tysk, ble valgt i en intern konkurranse i 1957, samme år som satellitten Sputnik 1 ble skutt opp.

Det var to hovedvarianter av Trabant. Mest kjent er *Trabant 601*, som er en del av Trabant P 60-serien og ble produsert i perioden 1963&ndash;1991. Den eldre varianten er *Trabant 500* (også kjent som Trabant P 50), produsert fra 1957 til 1963.

Felles for begge modellene er den tosylindrede totaktsmotoren og karosseriet laget av «duroplast», et plastprodukt forsterket med bomull resirkulert fra sovjetisk industri. En bensinmåler fantes ikke, man måtte åpne panseret og dyppe en målepinn ned i bensintanken.

Mens den første Trabanten (P 50) hadde en motor på 18 hestekrefter og toppfart 90&nbsp;km/t, hadde Trabant 601 en motor på 23 hestekrefter. I 1969 ble effekten økt til 26 hestekrefter, men en toppfart på 112&nbsp;km/t. Denne motoren ble brukt i Trabant fram til 1990. Motoren var regna for å være umoderne allerede da den kom. Totaktsmotoren var i tillegg svært forurensende, noe som blant annet førte til at bilen ble forbudt solgt i Vest-Tyskland i 1980-årene. I 1989 kom det i stand en handelsavtale mellom DDR og Vest-Tyskland, slik at en lisensert Volkswagen Polo-motor erstattet totaktsmotoren.

I 1990 kom en ny modell, Trabant 1.1, utstyrt med en firesylindret firetaktsmotor fra Volkswagen Polo. Siden andre biler ble tilgjengelige i Øst-Tyskland etter Berlinmurens fall, var modellen ingen salgssuksess, og Trabbi-produksjonen ble nedlagt i 1991, hvoretter samlebåndene i Zwickau ble solgt til Volkswagen.

Totalt ble det laget 3&nbsp;096&nbsp;099 Trabant-biler. Gjennomsnittlig leveringstid var mellom tolv og 15 år. Det var derfor ikke uvanlig at DDR-borgere bestilte en Trabbi på attenårsdagen, så de kunne få bilen levert mens de ennå var tidlig i 30-årene. En brukt Trabant gikk for mer enn dobbelt pris av en ny.

## Modellene
* Trabant P50 – senere kalt Trabant 500
* Trabant 600
* Trabant 601 (Nytt glassfiberkarosseri)
* Trabant 601 S & Trabant 601 De Luxe
* Trabant 601 Hycomat (Laget for sjåfører med skadet eller manglende venstreben. Bilen hadde et automatisk kløtsj-system.)
* Trabant 1.1

## Galleri

Fil:1983.trabant.P601L.arp.jpg|En blå Trabant
Fil:Trabant Engine Block.jpg|Trabants totaktsmotor
Fil:Trabant 1.1.jpg|**Trabant 1.1**-modell med VW Polo firetaktsmotor
Fil:DSCF0008trabant.JPG|En Trabant med heldekkende reklame i Praha
Fil:Trabant Feuerwehrversion.jpg|En Trabant i bruk i det tyske frivillige brannvesen
Fil:Trabant Polizeiversion.jpg|Trabant i polititjeneste
Fil:Trabant Militärversion.jpg|Trabant 601 Kübelwagen i NVA


## Referanser


## Eksterne lenker
* http://reisemegleren.net/europa/trabant-safari-i-berlin/  På Trabant-safari i Berlin
*
Günter Verheugen

**Günter Verheugen** (født 1944) er en tysk politiker. Han var Barroso I-kommisjonen visepresident i Europakommisjonen og kommissær for næringsliv og industri. I kommisjonen til Romano Prodi var han EUs utvidelseskommissær.

Verheugen studerte historie, sosiologi og statsvitenskap ved universitetene i Köln og Bonn.

Han var generalsekretær i det tyske liberale partiet FDP fra 1978 til 1982, men forlot partiet dette året sammen med andre venstreorienterte medlemmer av partiet i protest mot at det trådte ut av den sosialdemokratiske regjeringen til Helmut Schmidt. Han ble samme år medlem av SPD.

I 1983 ble han innvalgt i det tyske parlamentet, og var medlem av utenrikskomitéen fra 1983 til 1998. Fra 1994 til 1997 var han parlamentarisk nestformann for SPD. Han var statssekretær i utenriksdepartementet fra 1998 til 1999; deretter ble han EU-kommissær for utvidelsen.

I november 2004 ble han utnevnt til visepresident og fikk ansvar for næringsliv og industri av den nye kommisjonens president José Manuel Durão Barroso.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lyn (andre betydninger)

**Lyn** er

* et naturfenomen: Lyn
* norske idrettslag:
** Lyn Fotball
** Ski- og fotballklubben Lyn
** Gjøvik-Lyn
* en fotballøkke, skøytebane og akebakke på Billingstad: Billingstad
* et kvinnenavn: Lyn (navn)
Aluminiumlegering

**Aluminiumlegeringer** er legeringer med aluminium som det primære legeringselement. I ren form er aluminium et metall med lav styrke. Styrken kan økes gjennom å tilsette små mengder av andre metaller, disse elementene introduserer spenninger i krystalligitteret. Dette hindrer bevegelse av dislokasjoner i materialet, og vil registreres som en styrkeøkning. Vanlige legeringselementer er kobber, magnesium, silisium, sink, mangan, titan og jern. Disse tilsatsene vil også påvirke andre egenskaper som korrosjonsmotstand, elektrisk ledningsevne, glans og seighet.

Aluminiumlegeringer kan grupperes etter 
* Anvendelsesområde. Man  snakker da om *støpelegeringer*, som benyttes i støpte produkter, og *knalegeringer*, som bearbeides mekanisk gjennom smiing, valsing eller ekstrudering til et ferdig produkt. Knalegeringer vil imidlertid også gjennomgå støping i produksjonsprosessen.

* Herdemekanisme, dvs. måten materialet herdes på. Man snakker da om utherdbare legeringer, hvor legeringen herdes gjennom en varmebehandling, og ikke-utherdbare legeringer, hvor styrken kommer fra spenninger i materialet etter den mekaniske bearbeidingen, deformasjonsherding.

**Standarder for aluminiumlegeringer**

Det finnes en rekke ulike standarder for å klassifisere aluminiumlegeringer. Den mest brukte er utviklet av The Aluminum Association og bruker bokstavene AA etterfulgt av et legeringsnummer. Støpelegeringer vil ha et tresifret nummer, mens knalegeringer vil ha et firesifret nummer. En vanlig støpelegering som brukes i motorblokker i biler er for eksempel AA356. En vanlig knalegering er AA6060 som brukes til dører og vinduer. I tillegg til AA er DIN-standarden også mye brukt.

*AA1xxx – Rent aluminium
*AA2xxx – Aluminium legert med kobber
*AA3xxx – Aluminium legert med mangan
*AA4xxx – Aluminium legert med silisium
*AA5xxx – Aluminium legert med magnesium
*AA6xxx – Aluminium legert med magnesium og silisium
*AA7xxx – Aluminium legert med sink, kobber og magnesium
*AA8xxx – Aluminium legert med litium og andre typer legeringmetaller

I tillegg til dette, kan aluminiumslegeringer defineres videre med en bokstav- og tallkode. Denne koden angir hvilken tilstand som legeringen er i. Eksempelvis: 

*0 – Mykglødet
*H - Herdet gjennom bearbeiding
*T – Varmebehandlet (herdet gjennom en varmebehandling), tall angir herdetilstand

**Handelsnavn på aluminiumlegeringer**
* Alclad
* Duraluminium

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alagoas

**Alagoas** er en delstat nordøst i Brasil. Den grenser mot delstatene Pernambuco, Sergipe og Bahia.

Alagoas hadde i 2015 et beregnet folketall på .

Den sørlige grensen mot Sergipe defineres av elva São Francisco. Delstaten har fått navnet sitt etter alle lagunene som finnes rundt delstatshovedstaden Maceió.

Andre byer i delstaten er Penedo, Arapiraca, Palmeira dos Índios, Marechal Deodoro, Maragogi og Piranhas.

## Geografi
Alagoas er dominert av lavland, hvor 90 % av delstaten ligger lavere enn 300 meter. Delstaten kan klimamessig deles inn i tre soner: Ved kysten finner et tropisk kystklima, lenger inn finner man en overgangssone som kalles agreste og lengst inne i landet finner man det halvtørre området sertão. Elva São Francisco er den nest største i Brasil, etter Amazonas.

Delstaten har tropisk klima.

## Økonomi
Landbruket er en svært viktig inntektskilde i Alagoas, med sukkerrør som det viktigste enkeltproduktet. Andre produkter er kokosnøtter, ris samt kvegdrift. Industrien er hovedsakelig produksjon av sukker og alkohol. Turisme er en vekstnæring, der man spiller på tropisk klima og mange sandstrender.

Alagoas er blant Brasils fattigste delstater, statistisk sett, hvor 47 % av befolkningen har en gjennomsnittsinntekt på under R$ 125,-- (tilsvarende snaut kr. 400,--) pr. måned.

## Historie
Den første omtale av det som i dag er Alagoas kjenner vi fra en ekspedisjon der Amerigo Vespucci var deltaker. I 1501 kom ekspedisjonen seilende sørover langs kysten, og de noterte da at de passerte São Francisco-elva. Området ble også utforsket av franskmenn før Portugal tok endelig kontroll, og begynte å anlegge plantasjer for sukkerrør. 

Området ble også angrepet av nederlenderne i 1630, men sterk motstand gjorde at de ikke klarte å ta kontroll over området. Kolonimakten førte også en krig mot rømte slaver som hadde samlet seg i egne samfunn, quilombos, inne i landet. Etter en serie med angrep ble Quilombo des Palmares, den største quilomboen i Brasil, nedkjempet i 1694.

Som en følge av revolten i Pernambuco i 1817, ble Alagoas skilt ut fra Pernambuco senere samme år. Med oppdagelsen av mineraler lenger sør i Brasil samt etableringen av kaffeplantasjer, begynte en langsom men kontinuerlig nedgang i økonomien for delstaten.

## Politikk
På begynnelsen av 1900-tallet begynte en tradisjon med oligarkier i Alagoas. Fremdeles kan man se spor etter denne tradisjonen i delstaten, hvor politikken styres av noen få.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* "Virtual Brazil," Informasjon om Alagoas
Drevja

**Drevja** er ei bygd i Vefsn kommune i Nordland. Den har navn etter elva Drevjo som renner gjennom Drevjadalen. Navnet kommer av *drøv*, som betyr avleiring.

Drevjadalen strekker seg fra Holandsvika til Drevvatn, mellom fjellene Tovenfjellet i vest og Helfjellet og Blåfjellet i øst. Drevja kirke, Drevjamoen og Granmoen skole ligger alle i dalen. Dalen har veiforbindelse til Mosjøen og Sandnessjøen via fylkesvei 78, fv. 241, fv. 241, fv. 252 og fv. 254 til Elsfjord, Ømmervatnet og Fustvatnet. Toventunnelen begynner i Drevjadalen, og er Nord-Norges lengste tunnel.

Norges eldste ski er funnet i Drevja. Karbondateringer viser at skien stammer fra mellom 3343 og 2939 f. Kr.

## Tidligere kommune
Drevja var en periode egen kommune. Drevja og Grane kommuner ble i 1927 skilt ut fra Vefsn. 1. januar 1962 ble Drevja, Elsfjord og Mosjøen slått sammen med Vefsn til nye Vefsn kommune.

Drevjamoen ekserserplass ble anlagt fra 1911.

## Kuriosa
Bygdenavnet Drevjo har en dativform, (i) Drevjen. Ettersom dativ holder på å gå ut av dagligtale vil dette sannsynligvis forsvinne om en tid. Dette gav anledning til å lett skille mellom bygda og elva i dagligtale.

## Se også
*Liste over Drevjas ordførere

## Referanser


## Eksterne lenker
* Drevja.com
Ayerbe

**Ayerbe** er en by som ligger i provinsen Huesca i Spania. Nobelprisvinner i medisin Santiago Ramón y Cajal bodde i byen i 10 år, og det er laget et museum til minne om ham i Ayerbe.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* www.reinodelosmallos.com
Flytoget

**Flytoget** er et hurtiggående flytogtilbud som forbinder Oslo lufthavn, Gardermoen med Oslo og Drammen. Trafikken har siden starten i 1998 vært utført av selskapet Flytoget AS med togmateriell av type 71, som fra sommeren 2021 er supplert med type 78. Strekningen mellom Oslo Lufthavn stasjon og Oslo sentralstasjon betjenes seks ganger i timen, og tilbakelegges på mellom 19 og 22 minutter. Videre betjenes Stabekk stasjon to ganger i timen og Drammen stasjon tre ganger (inkludert mellomliggende stasjoner).

I 2019 reiste 6,7 millioner passasjerer med Flytoget, tilsvarende en markedsandel på 28,7&nbsp;% av tilbringertransporten til flyplassen. 99,1&nbsp;% av Flytogets planlagte avganger ble kjørt, og disse hadde en punktlighet på 94,3&nbsp;% (forsinket maks fire minutter).

## Ruter
*  (Drammen –) Asker – Sandvika – Lysaker – Skøyen –  Nationaltheatret – Oslo S –Lillestrøm – Oslo Lufthavn
*  Stabekk – Lysaker – Skøyen – Nationaltheatret – Oslo S – Oslo Lufthavn

## Historie

Den 1. oktober 1996 vedtok Stortinget at NSB Gardermobanen, som fra før av var satt til å bygge og drifte Gardermobanen, også skulle stå for driften av flytogene. Togtrafikken ble satt i gang 27. september 1998 med høyhastighetstog av type 71, som har en topphastighet på 210&nbsp;km/t, mens den nye flyplassen ble tatt i bruk 8. oktober samme år. På grunn av forsinket ferdigstillelse av tunnelen Romeriksporten måtte man fram til 22. august 1999 kjøre den gamle Hovedbanen mellom Lillestrøm og Oslo, noe som førte til at toget brukte  lengre tid enn planlagt.

Siden 2. september 2009 er Drammen Flytogets endestasjon i vest, med avganger hvert 20. minutt derifra.

I 2015 ble bestilt åtte nye firevogners togsett fra den spanske produsenten CAF. Det første togsettet av type 78 ble satt inn i drift i juni 2021, men etter 19 dager ble togsettet tatt ut av drift etter at det ble oppdaget sprekker i understellet. De var ute av drift i halvannet år. 9. januar 2023 ble det første togsettet satt inn i driften igjen, og i slutten av juni 2023 var seks av de åtte nye togsettene i drift.

## Togmateriell

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Tykktarm

**Tykktarmen** (latin *colon*) inngår i fordøyelsessystemet og er den delen av tarmkanalen som går mellom tynntarmen og endetarmen.

Hos mennesker er tykktarmen ca. 1,0&ndash;1,5&nbsp;m lang og hesteskoformet. Tykktarmen består av de fire delene colon ascendens (første del, den oppadstigende tykktarmen), colon transversum (andre del, den tverrgående tykktarmen), colon descendens (tredje del, den nedadgående tykktarmen) og colon sigmoideum (siste del, den S-formede tykktarmen).

Ved tykktarmens start er det en utposning med et vedheng på 5&ndash;10&nbsp;cm. Utposningen er den egentlige blindtarmen, men det er vedhenget (appendiks) som oftest kalles blindtarm på norsk. Det er en ringformet lukkemuskel mellom tynntarmen og tykktarmen, som hindrer tarminnholdet i å gå feil vei.

Tykktarmen tar ikke opp næringsstoffer, men hovedsakelig væske, og har derfor ikke tarmtotter. Tarmveggen inneholder kjertelceller som lager slim, særlig i den nederste delen av tykktarmen. Utenpå slimhinnen er det to lag med glatt muskelvev. Væske og elektrolytter som ikke blir absorbert i tynntarmen (~ 7 vol%) blir sugd opp i tykktarmen. Tarminnholdet blir derfor fastere og fastere i konsistensen mens det passerer gjennom tykktarmen.  Innholdet i tykktarmen består likevel av to tredjedeler vann. De faste stoffene består av løse tarmepitelceller og ufordøyde fibre, men også et stort antall bakterier (for det meste kolibakterier). Det brune fargestoffet kommer fra galleblæren. Dersom absorpsjonen av væske hemmes, for eksempel av bakterier eller virus, får man diare. Vitamin K produseres i tykktarmen og er viktig for blodets koaguleringsevne. 

## Se også

* Fordøyelsessystem
* Magesekk
* Tynntarm
* Tarmflora

## Eksterne lenker
*
Munn

**Munnhulen** (latin *cavum oris*) er første del av fordøyelsessystemet. I munnhulen starter fordøyelsen gjennom at maten blir kuttet opp i mindre biter av tennene og tilsatt spytt fra spyttkjertlene. Spyttet blandes med de stadig mindre matbitene av tungen og tyggingen.

Spytt er basisk (pH høyere enn 7) og inneholder enzymet amylase som spalter stivelsesmolekyler fra polysakkarider til disakkarider. Spyttet dreper bakterier og bidrar også til å bløte opp maten slik at den blir lettere å svelge. Når oppdelingen er ferdig tygget, blandet og fordelt, skyves maten ned i svelget av tungen.

## Se også
* Drøvel

## Eksterne lenker
* Artikler om Munnhulen i Tidsskrift for Den norske legeforening
Sæbø (andre betydninger)

**Sæbø** kan vise til

*Sæbø &ndash; en tidligere kommune i Hordaland fylke
*Sæbø på Sunnmøre &ndash; et tettsted i Ørsta kommune i Møre og Romsdal fylke
***Sæbø** &ndash; et norsk gårdsnavn som er vanlig fra Ryfylke til Romsdalen. Navnet betyr trolig «sjøbøen» (bøen – mark/slette) eller «sjøgarden». Sæbø kan altså være en gård eller del av en gård som ligger ved sjøen.
Cracker

En **cracker** kan være:
#En datasnok som sniker i fremmede og sårbare datasystemer for å oppdage hemmeligstemplet informasjon.
#En som bryter en kopibeskyttelse på programvare.

## Hackere og crackere

Begrepet cracker (av eng. ***criminal hacker***) blir ofte blandet godt sammen med begrepet hacker.
Hovedforskjellen er kort fortalt at en hacker har en dyp forståelse for logiske strukturer, og en kreativ evne til å kunne få disse til å fungere på andre måter enn opprinnelig tiltenkt. 
Begrepet «cracker» dekker derimot en person som tar seg forbi digitale hindringer som andre har satt opp.

En person kan altså være både hacker og cracker, men det ene trenger ikke nødvendigvis å medføre det andre.

## Referanser
Herefoss

**Herefoss** er en tidligere kommune i Aust-Agder, og et sted i dagens Birkenes kommune. Det ligger ved Herefossfjorden i Tovdalselva, og har navn etter en foss i elva. Området består av tettstedene Herefoss og Søre Herefoss. 

Herefoss kommune ble slått sammen med Birkenes og Vegusdal i 1967. Navnet er dokumentert første gang i 1487, i formen Hegrafoss. I 1900 bodde det 610 personer i Herefoss, fordelt på 67 gårder.

Herefoss var i eldre tider sete for embetsmenn i distriktet. Futene holdt til her fra 1680 til 1820 og sorenskriverne fra 1724 til 1852. Herefoss ble opprettet som eget prestegjeld i 1875. 

Herefoss kirke ble vigslet av biskop Jacob von der Lippe i 1865.

Herefoss stasjon på Sørlandsbanen ble åpnet 22. juni 1938. Den ligger 306 km fra Oslo. Stasjonen ble nedlagt i 1989, men stasjonsbygningen står fremdeles.

## Eksterne lenker
* Historiske arkiv etter Herefoss kommune oppbevart på Aust-Agder museum og arkiv
Vegusdal

**Vegusdal** var en egen selvstendig kommune i Aust-Agder fra 1. januar 1877 med 935 innbyggere da den ble opprettet. Før dette, fra 1838, var området del av Evje og Vegusdal formannskapsdistrikt, senere herad. I 1967 ble kommunen slått sammen med Birkenes og Herefoss til Birkenes kommune. 

Den tidligere kommunen tilsvarer Vegusdal sogn av Herefoss prestegjeld (opprettet i 1875). Vegusdal er et skogdistrikt med kupert terreng og mange vann.

Vegusdal kirke ble innvigd i 1867 av biskop Jacob von der Lippe. Arkitekten var Conrad Fredrik von der Lippe. 

Vegusdal hadde i 1900 985 innbyggere fordelt på 141 gårder.

## Eksterne lenker
* Historiske arkiver etter Vegusdal kommune oppbevart på Aust-Agder museum og arkiv
Etnosentrisme

**Etnosentrisme** (fra gresk/latin: «sentrert om sitt eget folk») betyr at man vurderer andre samfunn ut ifra sitt eget. Begrepet ble introdusert av antropologen William Graham Sumner.)

Eksempler på dette kan være levealder, BNP, demokrati, moralske vurderinger og lignende.

## Referanser
Kulturrelativisme

**Kulturrelativisme** er læren om at samfunn er kvalitativt forskjellige, og at de best kan forstås i lys av dette. Alle kulturer har sin egen logikk, og kulturen kan best forstås ut i fra dette. Et eksempel på dette er at et samfunn med mange skoler ikke er bedre enn samfunn uten slike institusjoner. Alle samfunn er forskjellige og at en ikke kan foreta en verdivurdering av en kultur opp mot en annen. Kritikere understreker at teorien, ved å relativisere alle parametre for evaluering til enkeltkulturen, utelukker muligheten for kritikk av holdninger og praksiser på tvers av kulturer. Det kan også hevdes at det er metodisk vanskelig å individuere kulturer på en måte som skiller en kulturrelativistisk forståelse fra en nihilistisk eller fullstendig subjektivistisk form for relativisme.

Det motsatte av kulturrelativisme vil være en monolittisk eller en etnosentrisk kulturforståelse. Den monolittiske innfallsvinkelen tar for gitt at det finnes kun ett sett av verdier som alle kulturer kan vurderes ut fra. Typisk for et slikt sett av verdinormer er at det hevdes å være universelt, for eksempel forankret i religiøse ideer. Menneskerettighetene er et eksempel på et sett av sekulære verdier som påstås å være allmenngyldige. 

Kulturrelativismen vil derimot bestride at det finnes slike allmenngyldige verdier som kan anvendes på alle kulturer. Den vil fremheve at alle slike normsett er sprunget ut av historiske og politiske situasjoner som begrenser deres universalitet. Slik sett er kulturrelativismen en defensiv posisjon, den har innsett at den ikke sitter på sannheten om verden, den mangler det arkimediske punktet som gjør at man kan uttale seg med moralsk autoritet om forhold i andre kulturer.  Metodologisk er den imidlertid offensiv, da den utøver en konstant kritikk av fundamentet for alle religioner og påståtte evige sannheter.

Kritikere påpeker derimot at en kulturrelativistisk forståelse selv nettopp er et forsøk på å innføre en universell forståelse som ikke er mindre dogmatisk enn teoriene relativismen kritiserer. Kulturrelativsme beskyldes også for å være en undertrykkende ideologi, da en kulturrelativistisk forståelse av normer og kulturelle forhold fort kan innebære at enkeltindivider per definisjon ikke kan være berettiget i å kritisere etablerte praksiser innenfor sin egen kultur, ettersom normene for hva som er berettiget eller ikke berettiget kritikk vil, ifølge kulturrelativismen, være definert nettopp av den kulturen vedkommende tilhører. Alle kulturelle og religiøse skikker vil kunne forsvares innenfor et rendyrket kulturrelativistisk perspektiv, forutsatt at disse var meningsfylte for dem som utførte dem. For eksempel: omskjæring, kannibalisme og spebarnsdrap. En ren kulturrelativistisk holdning er heller ikke mulig i praksis, da ville en vært ute av stand til å ta moralsk stilling til noe som (Eriksen 2012:47).

## Se også
* Etnosentrisme
* Pluralisme (filosofi)
* Postmodernisme
* Relativisme
* Verdirelativisme
* Poststrukturalisme
Profil

***Profil*** var et norsk tidsskrift som ble utgitt fra 1959 til 1992 med artikler og tekster om litteratur og kultur.

## Historikk
*Profil* kom ut første gang i 1959. Tidsskriftet sprang ut fra *[[Filologen]]* (som er og var tidsskriftet for Det humanistiske fakultet på Universitetet i Oslo). Jan Erik Vold, Dag Solstad og Espen Haavardsholm overtok redaksjonen i 1966.

*Profil* var et rent litterært tidsskrift. Det ble da drevet av den såkalte Profil-gjengen, som brukte tidsskriftet til litterære, modernistiske eksperimenter. I tillegg til egne tekster publiserte de intervjuer, artikler om litteraturteori og oversatt litteratur.

Tidsskriftet gikk mer eller mindre i oppløsning utover på 1970-tallet. Mange av forfatterne som var tilknyttet tidsskriftet begynte å skrive sosialrealistiske romaner med en klar politisk agenda, og tidsskriftet mistet sin betydning som en arena for modernistisk utprøvning.

I 1984 kom det postmoderne *Profil* med Arne Stav og Morten Søby som redaktører. Bruddet med tidligere *Profil* var totalt: layout, illustrasjoner  og verdier. «Sentralperspektivet er oppløst» og «Politikken er out», konstaterte lederen i TRENDS-nummeret. Med base i Studentersamfundet introduserte det nye *Profil* Baudrillard og Lyotard. Med Are Eriksen som redaktør fra 1986 ble profilen teoretisk og tverrfaglig. Tidsskriftet endte i 1992 som et fagtidsskrift ved Det humanistiske fakultet på Universitetet i Oslo med Eivind Tjønneland som redaktør.

## ''Profil''-medarbeidere

*Jan Erik Vold
*Dag Solstad
*Eldrid Lunden
*Einar Økland
*Paal-Helge Haugen
*Espen Haavardsholm
*Liv Køltzow
*Tor Obrestad
*Gert Nygårdshaug
*Bård Isdahl
*Helge Rykkja

I tillegg var Tor Åge Bringsværd, Øystein Lønn og Kjell Askildsen tilfeldige bidragsydere. *Profil* bidro også til å gjøre forfattere som Olav H. Hauge kjent.

## Referanser


## Kilder
* Jahn Thon (1995): *Tidsskriftets forståelsesformer. Profil og profilister 1959-1989*. Oslo: Cappelen.

## Eksterne lenker
* Om ''Profil'' på 1960-tallet i Pål Steigans bok ''På den himmelske freds plass'' (nettutgave 2004)
Bokmessen i Frankfurt

**Bokmessen i Frankfurt** (tysk ***Frankfurter Buchmesse***) finner årlig sted i Frankfurt am Main, i den tyske delstaten Hessen. Den er verdens største litteraturmesse og har røtter tilbake til 1400-tallet. Messen har siden 1949 blitt arrangert av bransjeorganisasjonen Börsenverein des Deutschen Buchhandels. Under messen utdeles Den tyske bokprisen, Friedenspreis des Deutschen Buchhandels, Deutscher Jugendliteraturpreis og en rekke andre fagpriser. 

Hvert år har hovedfokus på et land eller noen ganger en region eller et tema.

## Historie
Bokmessens historie går tilbake til 1478. Kort etter at trykkekunsten var oppfunnet av Gutenberg i Mainz, kun få kilometer fra Frankfurt, ble messen holdt for første gang. Bokmessen i Frankfurt bidro avgjørende til utbredelsen av trykkekunsten. Frem til slutten av 1600-tallet forble Frankfurt den sentrale bokmessebyen i Europa. 

På grunn av politiske og kulturelle omveltninger overtok bokmessen i Leipzig denne posisjonen i løpet av opplysningstiden. To århundrer senere, i 1949, ble Frankfurt igjen etablert som verdens fremste bokmesseby, etter at Leipzig hadde havnet bak jernteppet.

## Den tyske bokprisen og De tyske bokhandlernes fredspris
Fra og med 2005 er Den tyske bokprisen utdelt ved åpningen av messen, for årets beste tyskspråklige roman. Ved avslutningen av bokmessen utdeles De tyske bokhandlernes fredspris.
## Temaer og gjesteland
Hvert år har bokmessen et spesielt tema eller et kulturområde som gjest.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Georg Friedrich av Preussen

**Georg Friedrich Ferdinand av Preussen** (født 10. juni 1976 i Bremen; tysk *Georg Friedrich Prinz von Preußen*) er en tysk forretningsmann og overhode for huset Hohenzollern som eldste agnatiske og dynastiske etterkommer etter keiser Vilhelm II av Tyskland. Han er også i arvefølgen til den britiske tronen, som etterkommer etter dronning Victoria av Storbritannia. Georg Friedrich av Preussen er kaptein av reserven i den tyske hæren og bor i Berlin.

Han er sønn av prins Louis Ferdinand av Preussen og prinsesse Donata, født grevinne zu Castell-Rüdenhausen.

Kort etter at han ble født, noe som var årets store mediebegivenhet i 1976 i Tyskland, døde faren, en reserveoffiser i den tyske hæren, i en militærøvelse. Hans søster, prinsesse Cornelie-Cécile, ble født et halvt år senere.

Etter to års militærtjeneste hos fjelljegerne i Mittenwald studerte prins Georg Friedrich ved Bergakademiet i Freiburg.

Han er styreformann i Prinzessin-Kira-von-Preußen-Stiftung og leder for kuratoriet i Deutsche Stiftung Denkmalschutz. I denne egenskapen arbeider han bl.a. for å gjenoppbygge Hohenzollernmuseum i Berlin.

Tyske monarkister betreakter Georg Friedrich av Preussen som predentent til en eventuel prøysisk eller tysk trone. Han har selv uttrykt at han er nært knyttet til Brandenburg og Berlin, men at han ikke mener at han har en spesiell rolle å spille i forhold til andre tyske borgere. I et intervju med Cherwell har Georg Friedrich av Preussen sagt at en diskusjon om å gjeninnføre monarkiet i Tyskland absolutt ikke er aktuell i Tyskland. I det samme intervjuet sier han at de konstinusjonelle forhold som dagens Tyskland er grunnet på, har ført til den lengste perioden med fred, velstand, vekst og frihet i tysk historie.

## Referanser


## Litteratur
* Genealogisches Handbuch des Adels, Fürstliche Häuser, Band XIV (Band 100 der Gesamtreihe), Starke-Verlag, Limburg 1991.
* Heinrich von Massenbach: *Die Hohenzollern einst und jetzt*. 17. Auflage, Verlag Tradition und Leben, Bonn 2004, S. 80f, ISBN 3980037304.
* Georg Friedrich von Preußen/Gudrun Gersmann/Michael Kaiser: *Adel heute – Fragen an Prinz Georg Friedrich von Preußen*. I: *Zeitenblicke* 4 (2005), Nr.2, ISSN 16190459.

## Eksterne lenker
* 
* Preussen.de: Offisiell biografi
Otto Hahn

**Otto Hahn** (1879–1968) var en tysk kjemiker. I 1944 fikk han nobelprisen i kjemi.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Otto Hahn var yngste sønn av glassmesteren og forretningsmannen Heinrich Hahn (1845–1922) og hans hustru Charlotte Hahn, født Giese (1845–1905). I 15-årsalderen ble han grepet av kjemien og foretok eksperimenter i morens vaskekjeller. 

Etter å ha tatt Abitur begynte Hahn å studere kjemi ved Philipps-Universität Marburg i 1897. Senere studerte Hahn også ved Universität München. I 1901 tok han doktorgraden i Marburg med avhandlingen «Über Bromderivate des Isoeugenols».

### Karriere
I 1904 dro Hahn til University College London, der han sammen med William Ramsay forsket innenfor radiokjemi. Der oppdaget han *radiothorium*, som han først trodde var et nytt radioaktivt element. Noen år senere viste det seg å være en isotop av thorium med massetall 228. I 1905 dro han til McGill-Universitetet i Montréal for å arbeide med Ernest Rutherford, men dro tilbake til Tyskland året etter, der han ble habilitert etter et år.

Ved Universitetet i Berlin begynte han et samarbeid med Lise Meitner. Hahn og Meitner greide i 1918 å fremstille den første stabile isotopen av grunnstoffet protactinium.

Senere samarbeidet Hahn med kjemikeren Fritz Straßmann, etter at Meitner i 1938 var blitt tvunget til å forlate landet etter nasjonalsosialistenes maktovertagelse. Sent på høsten samme år klarte de å splitte uranatomer ved å bombardere dem med nøytroner og hadde dermed påvist for første gang at kjernefysisk fisjon var mulig. Hahn fortsatte å forske på dette i løpet av andre verdenskrig.  Ved krigens slutt var han derfor i de alliertes søkelys og ble tatt til fange. Høsten 1945 visste han derfor ikke at han var tildelt nobelprisen i kjemi for 1944, da han satt internert i alliert fangenskap i England. Da Hahn i desember 1945 mottok prisen i Stockholm, kom han med en militær vokter.

Etter krigen ble Hahn president i Max-Planck-Gesellschaft. Denne posisjonen hadde han fra 1948 til 1960. Hahn engasjerte seg på denne tiden i arbeidet mot atomvåpen, etter å ha sett disses grusomme effekt i bombingene av Hiroshima og Nagasaki. Han var en av initiativtagerne til Mainau-eklæringen mot bruken av atomvåpen i 1955.

Hahn ble i 1952 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste og i 1959 den østerrikske Österreichisches Ehrenzeichen für Wissenschaft und Kunst.

Hahn-Meitner-Institut i Berlin er oppkalt etter Otto Hahn og Lise Meitner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Commerzbank

**Commerzbank AG** er en tysk storbank med sete i Frankfurt am Main. Den ble grunnlagt overveiende av hanseatiske handelsfolk og privatbankierer som *Commerz- und Disconto-Bank* i Hamburg den 26. februar 1870.

Etter ervervelsen av Dresdner Bank blir Commerzbank den nest største banken i Tyskland, målt etter forvaltningskapitalen som blir på 1,1 milliarder euro.

Commerzbank får 68&nbsp;000 ansatte, men 9&nbsp;000 stillinger skal bort, hvorav 6&nbsp;500 i Tyskland.

Bankens hovedkontor ligger i den høyeste bygningen i Tyskland, Commerzbank Tower.

## Referanser


## Litteratur
* Commerzbank AG (Hrsg.), *100 Jahre Commerzbank 1870-1970*; Frankfurt a.M. 1970
* Commerzbank AG (Hrsg.), *Die Bank – Dienstleister im Wandel. 125 Jahre Commerzbank*; Frankfurt a.M. 1995
* Detlef Krause, *Die Anfänge der Commerz- und Disconto-Bank in Hamburg*; in: Bankhistorisches Archiv 23 (1997), 20-55
* ders., *Das Historische Archiv der Commerzbank AG*; in: Archiv und Wirtschaft 23 (1990), 52-56
* ders., *Die "Commerz- und Disconto-Bank" in Berlin. Von der Niederlassung zur Hauptverwaltung einer Großbank*; in: Kristina Hübener, Wilfried G. Hübscher u. Detlev Hummel (Hrsg.), *Bankgeschäfte an Havel und Spree. Geschichte – Traditionen – Perspektiven*; Potsdam 2000, 157-189 
* Herbert Wolf, *Das Ende privater Banktätigkeit in Mitteldeutschland – dargestellt am Beispiel der Commerzbank*; in: Bankhistorisches Archiv, 16 (1990), 116-125

## Eksterne lenker
*
Hans-Georg Gadamer

**Hans-Georg Gadamer** (1900–2002) var en tysk filosof innenfor den kontinentalfilosofiske tradisjonen, kjent for å ha utvidet hermeneutikken gjennom sitt verk *[[Sannhet og metode]]* (*Wahrheit und Methode*) i 1960. Gadamer var særlig påvirket av Martin Heidegger, som han var elev hos.

Gadamers hermeneutikk har påvirket 1900-tallets tenkning i stor grad, og har vært med på å skape diskusjon i det offentlige rom. Debatten har stort sett blitt ført mellom Gadamer, Jürgen Habermas og Paul Ricoeur. Mye av kritikken fra Gadamers side har handlet om sannhet som konsept. Gadamer var særlig opptatt av den vitenskapelige metode, og kom blant annet med følgende kritikk; "vitenskapen kan bare anse betingelsene for sannhet som overholdt i den grad idealet om sikkerhet er det. Dette er den moderne vitenskapens vesen. 

## Utmerkelser
*  Storkors av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden (1993; Stort fortjenstkors med stjerne og skulderbånd 1990; Stort fortjenstkors med stjerne 1972)
*  Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste (1971)
*  Baden-Württembergs fortjenstorden (1976)

;Priser
* 1971: Reuchlin-prisen
* 1979: Sigmund Freud-prisen for vitenskapelig prosa
* 1979: Hegel-prisen
* 1986: Karl Jaspers-prisen
* 1987: Hanns Martin Schleyer-prisen
* 1993: Borgermedaljen fra byen Heidelberg
* 1995: Premio Feltrinelli, internasjonal mottaker

Flere æresdoktorat, æresmedlem av det saksiske vitenskapsakademiet og æresborger av Palermo. I 2014 ble *Gadamerplatzes* i bydelen Bahnstadt i Heidelnerg oppkalt etter ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hans-Georg Gadamer at Stanford Encyclopedia of Philosophy
* Kronologi
David Gross

**David Jonathan Gross** (født 19. februar 1941 i Washington, D.C.) er en amerikansk fysiker. Han fikk Nobelprisen i fysikk i 2004 sammen med Frank Wilczek og David Politzer «for oppdagelse av asymptotisk frihet i teorien for fargekraften».

Gross ble født i Washington i en jødisk familie og han voks opp i USA. Hans far var Bertram Myron Gross (1912&ndash;1998). Gross fikk en bachelorgrad og mastergrad fra det hebraiske universitetet i Jerusalem, Israel, i 1962. Han tok videre en filosofisk doktorgrad ved University of California, Berkeley i 1966 under veiledning av Geoffrey Chew.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
David Politzer

**Hugh David Politzer** (født 31. august 1949 i New York) er en amerikansk fysiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 2004 sammen med landsmennene David Gross og Frank Wilczek for «oppdagelsen av asymptotisk frihet i teorien for fargekraft».

Politzer ble født i New York i en familie av slovakisk opphav. Han ble uteksaminert ved Bronx High School of Science i 1966 og fikk en Bachelor fra University of Michigan i 1969 og en filosofisk doktorgrad fra Harvard University under veiledning av Sidney Coleman.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Hjemmeside ved Caltech 
*
Elsfjord

**Elsfjord** er et bygdelag og en tidligere kommune i Nordland. Den tilhørte Mo herred 1. januar 1838, og ble en del av Hemnes herred i Sør-Ranen sogn, da dette ble skilt ut 13. mars 1839. Den 15. april 1929 ble Elsfjord skilt ut fra Hemnes som en selvstendig kommune, med bygden ved samme navn som administrasjonssenter. Den ble innlemmet i Vefsn kommune 1. januar 1962, og har siden det utgjort en grend i Vefsn.  Denne justeringen av kommunegrenser viser hvordan bygdene tidligere var knyttet sammen sjøveien, mens det i dag er nærhet til omverdenen ved hjelp av veinettet som betyr mest.

## Geografi
Elsfjord ligger i Vefsn kommune i bunnen av Elsfjorden, som er en fjordarm av Ranfjorden. Elsfjord grenser mot Hemnes kommune i nordvest på fjellet Toven, og i øst på fjellene; Selhornet, Grønfjellet og Korgfjellet. På vestsiden av fjorden ligger Elsfjorden naturreservat.

## Samferdsel

I Elsfjord lå frem til 1945 sluttpunktet for den ferjefrie strekningen av riksveien nordover fra Oslo (siste biten er idag fylkesvei 7316). I Elsfjord var det fra 1931 ferjeforbindelse til Hemnesberget og vei til Mo i Rana. Fergetrafikken ble avsluttet da veien over Korgfjellet åpnet. Nordlandsbanen passerer Elsfjord, men stasjonen i Elsfjord er nedlagt og stasjonen i Drevvatn lenger sør har bare et begrenset antall stopp.

## Annet
Elsfjord kirke er bygd i 1955.

I Elsjord finnes det enkelte forekomster av jernmalm, men det foregår ingen utvinning.

## Galleri

Fil:Elsfjord A.JPG
Fil:Elsfjord B.JPG
Fil:Elsfjord C.JPG
Fil:Elsfjord D.JPG
Fil:Elsfjord E.JPG
Fil:Elsfjord F.JPG
Fil:Elsfjord G.JPG
Fil:Elsfjord H.JPG


## Se også
*Liste over Elsfjords ordførere
*Kommunestyrevalg i Elsfjord

## Eksterne lenker
* Elsfjord Bygdelag
Ann-Kristin Olsen

**Ann-Kristin Olsen** (1945) er en norsk jurist. Hun har vært fylkesmann i Vest-Agder fylkesmannsembete og nestleder i Teknologirådet.

Hun ble i 1983 utnevnt til Norge første kvinnelige politimester, med tjenestested i Halden.
Ann Kristin Olsen ble i 1995 utnevnt til den første kvinnelige sysselmannen på Svalbard. 

Hun ble utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden for «embetsfortjeneste og samfunnsgagnlig virke» i 2006.

Olsen var flere år nestleder i gjenopptagelseskommisjonen og den som mottok Viggo Kristiansens første begjæring om gjennopptagelse.

Olsen har sittet i styret for Stine Sofies Stiftelse siden 2016.

## Faglig bakgrunn
* Cand.jur. ved Universitetet i Oslo (1972)
* Politifullmektig ved Oslo politikammer (1973–1974)
* Dommerfullmektig i Indre Follo sorenskriverembete (1975–1976)
* Politifullmektig/adjutant/inspektør i Follo politidistrikt (1977–1983)
* Politimester i Halden (1983–1995)
* Sysselmann på Svalbard (1995–1998)
* Fylkesmann i Vest-Agder (1998–2015)

## Andre verv
* Styreleder, Helse Sør-Øst (2016–2018)
* Styreleder, Livsglede for Eldre (fra 2016)
* Styremedlem, Senter for grunnforskning, Det Norske Videnskaps-Akademi
* Nestleder, kommisjonen for gjenopptakelse av straffesaker
* Leder, Kronprinsparets humanitære fond
* Leder, Europarådets ekspertkomité mot barneprostitusjon m.m. 
* Nestleder, Kings Bay
* Styreleder, Svalbards miljøvernfond
* Styremedlem, Stine Sofies Stiftelse

## Referanser
Stamsund

**Stamsund** er et tettsted i Vestvågøy kommune i Lofoten i Nordland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Stamsund er et viktig fiskevær med Lerøy Seafoods as som viktigste bedrift. Nordland Havfiske A/S er det største trålselskapet i Nord-Norge.

Stamsund har et stort kulturliv med to frie teatergrupper Teaternor samt Figurteateret i Nordland, kunstgalleri og flere kunstnere, samt alpinbakke. Overnattingsmuligheter er flere rorbuanlegg  og et vandrehjem. Hotellet i Stamsund var asylmottak fra 1. september 2009. Hotellet ble renovert og gjenåpnet i juni 2018 under navnet «Live Lofoten Hotel».

Ettersom Stamsund ligger nord for Polarsirkelen, opplever stedet både midnattssol og mørketid. Midnattsolen varer i perioden 27. mai til 17. juli, mens siste soloppgang før mørketidens inntreden er 7. desember og første soloppgang etter er 5. januar. På sitt laveste er Solen ca 1,6° under horisonten i zenit, så det er alltid skumring en periode i løpet av døgnet under mørketiden.

### Burekka

Burekka i Stamsund består av to rader av rorbuer. Buene fra omkring århundreskiftet, og har vært i bruk som egnerbuer og overnattingssted for tilreisende fiskere. Fra åttitallet ble buene pusset opp og brukt til utleie til turister. I dag er buene et sameie, der noen benytter buene privat, mens andre leier dem ut. Buene er et av de mest kjente motivene av Lofoten.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Stamsund.no – Stamsund på nett 
* turliv.no informasjon og bilder fra Stamsund
Messing

:*For talemåten, se [[Messing (talemåte)]]



*'Messing''' er en legering med kobber og sink som hovedelement. Den inneholder vanligvis 10-40 % sink. Messingen kan også ha andre tilsatsmaterialer, som bly, tinn, aluminium, mangan og jern. Det er et slitesterkt materiale med gyllen overflate, og er mye brukt til dekorative anvendelser.

Kobberlegeringer med tinn som hovedtilsats i stedet for sink kalles bronse. Bronse har som oftest mer enn 90 % kobber, mens messing gjerne har så lite som 50 %. Tinn kan brukes som tilsats i messing, men de to legeringene skiller seg fra hverandre i hardhet og farge. Bronse er sprøtt og oftest oransje i fargen, mens messing er seigere og gulere enn bronse.

## Referanser


## Se også
* Bronse