open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ida Nysæter Rasch

**Ida Nysæter Rasch** (født 1984) er en norsk programleder og journalist. Hun er kjent som programleder for NRK Sport og NRKs langrennsendinger. I 2014, 2015, 2017 og 2019 var hun en av de mange programlederne i *[[Sommeråpent]]*. 

Rasch er født i Elverum.  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jihad (navn)

**Jihad** er et arabisk mannsnavn og kvinnenavn.

## Etymologi
*Jihad* (arabisk: ) er et arabisk navn med røtter tilbake til før islamsk tid. Navnet betyr «kamp, strev». Navnet har også blitt transkribert som *Jahid*, *Jahad*, *Jehad* og *Gehad*.

## Utbredelse

|}

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Abu Jihad (1935&ndash;1988),  palestinsk militær leder og grunnlegger partiet Fatah
* Jihad Azour (f. 1966), libanesisk økonom og politiker
* Gehad Grisha (f. 1976), egyptisk fotballdommer
* Jehad Al Hussain (f. 1982), syrisk fotballspiller
* Jihad Khodr (f. 1983), brasiliansk surfer
* Jihad Helwi (f. 1985), libanesisk fotballspiller
* Jihad Makdissi, syrisk utenrikspolitisk talsmann

## Referanser


## Eksterne lenker
Solspeil

**Solspeil**, også kjent som **heliostat** (avledet fra *helios*, som er det greske ordet for sol, og *stat*, som i stasjonær), blir brukt til å reflektere solstråler. Et solspeil er en anordning som inneholder en form for ett eller flere speil, vanligvis et flatt speil laget av metall som vender seg mot solen for å reflektere lyset videre mot et bestemt mål. Ofte er hensikten å sørge for en fast strøm av sollys selv når det er ting som skygger for solen. Det vanligste er at solstrålene konsentreres om et punkt.

## Bruk
Solspeil er mest brukt i solrike og varme strøk, der man opplever at noe skygger for solens stråler. 
Solspeil brukes idag mest for å få dagslys eller ved å bruke dagslys for produksjon av solenergi til oppvarming, vanligvis som generator for elektrisitet, men av og til er det også for solkoking. 
Noen solspeil brukes til eksperimentering eller for å reflektere bevegelsesfrie solstråler inn i solteleskop.
Før laserstrålene ble oppfunnet, ble solstråler kjørt gjennom solspeil mye brukt til ulik forskningsaktivitet. Idag er de fleste solspeil drevet med datateknologi. Data om solens bevegelser er matet inn i styringsprogram sammen med bredde- og lengdegrader, slik at man bruker astronomisk beregning for å taime solstrålenes vinkler. Solspeilene drives så av datasignaler som styres til motorer. 
Ofte brukes flere speil for å forsterke og konsentrere solstrålene fra inntaket i speilene, men de kontrolleres alle ofte av samme datamaskin.
Eldre solspeil har brukt mekanikk, før datateknologi ble tilgjengelig. Disse er idag veldig sjeldne.

Solspeil må ikke forveksles med stjernespeil, også kalt siderostat, som er laget for å følge en svakere stjerne, og ikke en sol.

## Solspeilet på Rjukan
Byen Rjukan i Telemark åpnet 30. oktober 2013 en heliostat bestående av tre separate speil på 5 x 8 meter, kalt solspeilet, montert i 900 meters høyde for å konsentrere sol ned til den lille byens torg i sentrum. Åpningen av solspeilet er omfattet med enorm interesse fra medier over hele verden. Den lille landsbyen Viganella i Piemonte i Italia opprettet et enkelt speil for å få den samme effekten ned mot byen, som ellers ligger flere måneder i skyggen vinterstid som følge av høye omliggende fjell.

Ideen til solspeilet på Rjukan ble trykket i avisa Rjukan 30. oktober 1913, fem år etter byens grunnleggelse. Oscar Kittilsen skrev i avisa om idéen som kunne bringe solen ned i dalen i løpet av den skyggefulle vinteren i den nyopprettede og fra grunnen arkitekttegnede byen, der innbyggerne opplevde at dalføret lå på tvers av solens gang når sola ikke stod høyt nok på himmelen i vinterhalvåret. Fjelltoppen Gaustatoppen (1883 moh.) er én av grunnene til det.
Dagen etter stod saken på trykk, og førte år om senn til at byens grunnlegger Samuel Eyde i 1928 ga klarsignal til å bygge kabelbanen Krossobanen for å bringe arbeiderne i dalen som ligger på 303 meter opp i solen i over 900 meters høyde over havet.

Per september 2024 fungerer ikke solspeilet på Rjukan.

## Referanser
Bergsveinn Birgisson

**Bergsveinn Birgisson** (født 1971 i Reykjavik) er en islandsk forfatter med doktorgrad i norrøn filologi. 

Han er utdannet ved Háskóli Íslands, Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen, og tok Dr.art.-graden ved UiB i 2008 med en avhandling om skaldediktning. 

I 2012 ble han nominert til Nordisk råds litteraturpris for romanen *Svar við bréfi Helgu*. Boka er oversatt til norsk av Johannes Gjerdåker og utgitt som *Svar på brev frå Helga* på Pelikanen Forlag. I 2013 er han på nytt nominert til Brageprisen for fagboka *Den svarte vikingen*. I 2014 ble *Soga om vêret* (*Landslag er aldrei asnalegt*) utgitt på Pelikanen forlag. Boka er oversatt av Margunn Rauset. I oktober 2015 gav Bergsveinn Birgisson ut Geirmundar saga Heljarskinns på Island. Det er en roman om stamfaren Geirmund Heljarskinn, som han skrev faglitterært om i Den svarte vikingen.  

Bergsveinn Birgisson bor i Reykjavik.

## Bøker
* 1992 - *Íslendingurinn* - diktsamling 
* 1997 - *Innrás liljanna* - diktsamling
* 2003 - *Landslag er aldrei asnalegt* (Soga om vêret) - roman
* 2008 - *Inn i skaldens sinn. Kognitive, estetiske og historiske skatter i den norrøne skaldediktingen* - doktorgradsavhandling
* 2009 - *Handbók um hugarfar kúa – skáldfræðisaga* ('Handbok om mentaliteten til kyr - ei science fiction-soge') - roman
* 2010 - *Svar við bréfi Helgu* (*Svar på brev frå Helga*) - roman
* 2011 - *Drauganet* - diktsamling
* 2013 - *Den svarte vikingen* - sakprosa. Solgt over 25000 (november 2015)
* 2014 - *Soga om vêret* - roman, Pelikanen
* 2016 - *Soga om Geirmund Heljarskinn* - roman, Pelikanen
*2020 - *Mannen fra middelalderen : historikeren og morderen Tormod Torfæus -* sakprosa, Vigmostad Bjørke
*2020 - *Lifandilífslækur* (Reisen til livsvannet) - roman

## Referanser


## Kilder
* Presentasjon av Bergsveinn Birgisson i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* Om Bergsveinn Birgisson hos bokmentir.is
* Om doktorgradsavhandlingen «Inn i skaldens sinn»
* Om Bergsveinn Birgisson på nettsidene til Nordisk råd
Abraham de Moivre

**Abraham de Moivre** (født 26. mai 1667 i Vitry-le-François, Frankrike, død 27. november 1754 i London, England) var en fransk matematiker. Hans far var lege og sørget for at sønnen fikk en god utdannelse. Blant annet gjennomførte han et fire år langt studium i gresk som ble etterfulgt med studier innen logikk. På egen hånd leste han matematikk og ble interessert i sannsynlighetsregning som han fant i en bok av Huygens. I 1684 begynte han i Paris studier i  fysikk, men måtte snart flytte til London da hans protestantiske tro ikke lenger ble akseptert.

I London kom de Moivre raskt i kontakt med det nyeste innen naturvitenskap ledet av Newton, Halley og andre. Selv om han måtte bruke mye av sin tid til å forsørge seg selv ved å gi privatundervisning i matematikk, klarte han likevel å utarbeide mange nye og viktige resultat. Noe av det første var en utvidelse av Newtons binomialformel til å gjelde for *multinomer*. Arbeidet resulterte i at han ble innvalgt som medlem i Royal Society i 1697. Han ble værende i London til sin død i 1754.

## Viktige bidrag

I de følgende årene fortsatte han å forbedre forståelsen av sannsynlighetsteori og kom frem til normalfordelingen som en grense av binomisk fordeling. I denne sammenhengen behøvde han verdien for ''n'' fakultet for store verdier av argumentet *n* og viste at med stor nøyaktighet er

:  n! = C n^{n+1/2}e^{-n}  

hvor *C* er en numerisk konstant med verdi av størrelsesorden en. Denne formelen kalles i dag for Stirlings formel. Det skyldes at Stirling klarte å beregne verdien til denne konstanten og fant *C* = √(2*π*&thinsp;) = 2,5066.... I de aller fleste tilfeller av praktisk betydning er resultatet til de Moivre mer enn godt nok. 

Han skrev  boken *Doctrine of Chances* i 1718 som er et pionerverk i sannsynlighetsregningen. Gjennom verket *Annuities of Lives* som kom ut i 1724,  regnes de Moivre som en av grunnleggerne av aktuarmatematikken.

Innen den rene matematikk er de Moivre kjent for å utlede et lukket uttrykk for Fibonacci-tallene. Ved hjelp av det gyldne snitt

: \varphi = \frac{1 + \sqrt{5}}{2} \approx 1.6180\dots 

viste han at det *n*-te Fibonacci-tallet *F<sub>n</sub>* kan skrives som

:  F_n = \sqrt{1\over 5}\Big[\varphi^n-(1-\varphi)^n\Big] 

På tross av denne utledningen til de Moivre, kalles dette for Binets formel. Derimot har han fått sitt navn knyttet til formelen 

:  (\cos x + i\sin x)^n = \cos nx + i\sin nx \, 

hvor *x* er en reell variable, *n* er et heltall og *i* er den imaginære enhet. Dette er en av de aller første, fundamentale ligninger som knytter de trigonometriske funksjonene til de komplekse tallene. Den fulle betydning av dette resultatet ble først flere år senere mer grundig forstått og utnyttet av Euler.

## Referanser


## Litteratur
*D.E. Smith, 1958. *History of Mathematics*. Dover Publications: Volume II.

## Eksterne lenker
* Bibmath biografi
Svinøya (Vågan)

**Svinøya** er en øy i Vågan, Svolvær. Svinøya består av flere små øyer som er blitt knyttet sammen med fyllinger og små bruer. Svinøya har fastlandsforbindelse ved hjelp Svinøybrua, en 359 meter lang bru som ble åpnet i 1964. Svinøya ligger 15 minuttes spasertur fra Svolvær sentrum. 

På begynnelsen av 1900-tallet var Svinøya Svolværs senter. Eget bakeri, tønnefabrikk, trandamperi, fiskemottak, bunkersanlegg, krambu og rorbuer var å finne på Svinøya. Kunstmaleren Gunnar Berg bygget seg et atelier på 1880-tallet på Svinøya. Atelieret er modernisert og bevart. Senere bygde også den svenske kunstneren Anna Boberg atelier på Svinøya. Dette bidro til at Svinøya ble et kunstsenter for hele Nord-Norge.
Trondheim Klatresenter

**Trondheim Klatresenter** (stiftet 2009) er et klatresenter i Trondheim. Senteret ligger i Gildheimsvegen 2, og tilbyr både buldring og tauklatring. Senteret ble flyttet til nye lokaler 1.august i 2023, og er det største senteret i Norge med ca  3 800 kvm gulvflate.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Kristian Sundtoft

**Kristian Sundtoft** (1937–2015) var en norsk politiker og industrimann i Lillesand.

## Politiske og offentlige verv
Han var fylkesordfører i Aust-Agder fra 1976 til 1983 og ordfører i Lillesand fra 1984 til 1987 og fra 1995 til 1999. Han representerte Høyre, men meldte ut av partiet sent i 1998. I 1999 stilte han til valg for Venstre og fortsatte som kommunepolitiker. Sundtoft satt i kommunestyre og fylkesting i til sammen 28 og 20 år.

Han var fylkesleder i Aust-Agder Høyre fra 1989 til 1995.

Han var vara til Stortinget for Høyre i Aust-Agder i periodene 1965–1969, 1981–1985 og 1993–1997 og møtte i til sammen 30 dager.

Sundtoft var nestleder i KS fra 1980 til 1988 og styreleder i KLP.

## Utdannelse, yrkeskarriere og familie
Sundtoft var utdannet siviløkonom fra NHH. Han var først kontorsjef i Agder Kjøpelag, senere regnskapssjef, økonomisjef og økonomidirektør i Norton AS i Lillesand, senere en del av Saint-Gobain, med ansvar for blant annet Arendal Smelteverk og en økonomisk fellesfunksjon for silisiumkarbidprodusenter i Norge og Nord-Amerika. Han var også ansatt som rådgiver i NHO.

Kristian Sundtoft var far til statsråd og fylkesdirektør Tine Sundtoft.

## Utmerkelser
I 2005 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Emeishan

**Emeishan** (kinesisk: 峨眉山; pinyin: *Éméishān*) er et byfylke i byprefekturet Leshan sør i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har sitt navn etter det hellige fjell Emei Shan, som ligger i fylket.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Kulturminner
De tradisjonelle bygninger på Emeifjellet (*Emei shan gu jianzhuqun*, 峨眉山古建筑群) - Qingyinpaviljongen, Fuhutempelet, Baoguotempelet, Wanniantempelet, de buddhistiske bronse- og jernnskulpturer i Shengshou Wannian-tempelet og annetsteds - og Feilaitempelet (*Damiao Feilai dian*, 大庙飞来殿) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Infoside 
* Kartside 
* Der Emei-Berg und die Große Leshan-Buddhastatue
* Mount Emei  
* Emeishan Shengshouwanniansi Tongtie Foxiang
* Mt. Emei
* Copper and Iron Buddha Statue in Wannian Temple 
* Feilai Temple - the Big Temple
Meisterklasse (TV-serie)

***Meisterklasse*** er en norsk musikkprogram som gikk på NRK-TV i 2012. I dette programmet skulle to kjente musikere inviterte to talentfulle unge musikere på tur. Programleder var Elin Helgheim, produsent var Thomas Hellum, mens Steinar Birkeland drev research. Den var produsert av NRK Hordaland.

Seertall for de fem første episoder var 240 000 i snitt, høyest oppslutning (over femti prosent) blant de over 60 år.

## Episoder
*Pianisten Leif Ove Andsnes tar med Christian Sommerfelt og Julie Yuqing Ye til Bergen (2.9.12)
*Trompetisten Tine Thing Helseth tar med Audun Lorentzen og Malene Fosli Flataker til Stavanger (9.9.12)
*Fiolinisten Henning Kraggerud tar med  Miriam Helms Ålien og Sonoko Miriam Shimano Welde til Stortinget (16.9.12)
*Tubasolisten Øystein Baadsvik tar med Sebastian Lamberg Torjusen og Ingunn Hammerseth til Trondheim (23.9.12)
*Den svenske klarinettisten Martin Fröst tar med Ingrid Meidell Noodt og Joar Klæboe Henriksen til Svolvær (30.9.12)
*Cellisten Truls Mørk tar med Sandra Lied Haga og Brage Botn Seim til Saltö (7.10.12)
*Operasangeren Solveig Kringlebotn tar med Lydia Hoen Tjore og Emil Solli-Tangen til operabygda Nordfjordeid (14.10.12)

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Meisterklasse'' på NRK.no
Jinkouhe

**Jinkouhe** (kinesisk: 金口河区; pinyin: *Jīnkǒuhé Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Leshan i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.

Det har et areal på 598 km² og teller 60.000 innbyggere (2004).

## Administrative enheter
**Storkommuner:**
*Yonghe 永和镇, Jinhe 金河镇;
**Kommuner:**
*Heping for yi-folket 和平彝族乡, Gong'an for yi-folket 共安彝族乡, Jixing 吉星乡, Yongsheng 永胜乡.

## Eksterne lenker
* Infoside
* Infoside
Phonebloks

**Phonebloks** er et modulært smarttelefonkonsept av den nederlandske designeren Dave Hakkens. Poenget med det modulære og utskiftbare designet er å minimere elektronisk forsøpling ved å la brukerne oppgradere og endre smarttelefonens komponenter istedenfor at de kaster hele mobilen for å kjøpe en ny. Phoneblocks-modulene vil hver inneholde en av hovedkomponentene i en smarttelefon som for eksempel kameraet, batteriet, skjermen og prosessoren. Disse «blokkene» festes til hovedbrettet og holdes på plass av to skruer.

## Eksterne lenker
*
Filosofiåret 1851

**Filosofiåret 1851** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1851.

## Hendelser

## Publiseringer
*Arthur Schopenhauer – *Parerga und Paralipomena*

## Fødsler
*13. april - William Quan Judge, irskamerikansk forfatter, jurist og filosof (død 1896)
*30. mai - Benno Erdmann, tysk filosof og psykolog (død 1921)
*16. juni - Georg Jellinek, østerriksk filosof og jurist (død 1911)
*28. juli - Theodor Lipps, tysk filosof og psykolog (død 1914)
*3. august - George Francis FitzGerald, irsk filosof (død 1901)
*13. august - Felix Adler, filosof fra USA (død 1933)
*26. august - Émile Boirac, fransk psykolog, filosof og esperantist (død 1917)
*21. november - Desiré-Félicien-François-Joseph Mercier, belgisk kardinal, erkebiskop og filosof (død 1926)
*Julius Langbehn, tysk historiker og filosof (død 1907)

## Dødsfall


Fil:William Quan Judge.jpg|William Quan Judge1851-1896
Fil:George Francis FitzGerald.jpg|George Francis FitzGerald1851-1901
Fil:Felix-Adler-Hine.jpeg|Felix Adler1851-1933
Fil:Georg Jellinek.jpg|Georg Jellinek1851-1911
Fil:Cardinal Mercier.png|Desiré-Félicien-François-Joseph Mercier1851-1926
Fil:Julius Langbehn autograph.jpg|Julius Langbehn1851-1907
Sachima

**Sachima** eller **shaqima** (forenklet kinesisk: 马仔, tradisjonell kinesisk: 馬仔, pinyin: *sàqímǎ*, hokkien POJ: *Sat-kî-má*, jyutping: *Saat3 kei4 maa5*) er et utbredt kinesisk bakverk. De regionale utgaver av det kinesiske kjøkken kjenner varianter av desserten som ofte er temmelig ulike, skjønt utseendet er nokså likt.

I *det mandsjuiske kjøkken*, der bakverket har sin historiske opprinnelse, er det et søtt småmåltid fremstilt av mel, smør og kandissukker. Dette er den versjonen som er mest ubredt i det meste av Kina.

I *[[det kantonesiske kjøkken]]* er desserten noe mindre søt. Her har den gjerne et dryss av sesam eller tørkede kokosnøttflak. Dette er den varianten som er vanligst blant utenlandskinesere og i Hongkong. 

Fujian har sine egne varianter.
Holst (slekt fra Grimstad)

**Holst** er en norsk slekt fra Grimstad. Slektsmedlemmer var skipsførere og skipsredere i bl.a. Grimstad og Drammen i lang tid.

Slekten stammer fra Johannes Pedersen Holst (f. ca. 1680). Han var far til skipskaptein Peder Johannessen Holst (f. 1704 i Fredrikstad, d. 1780 i Arendal), som flyttet til Arendal/Grimstad og ble stamfar for Holst-slekten fra Grimstad. Sønnen, skipskaptein Jacob Holst (1749–1813), var gift med Hilleborg Johanne Pharo, datter av sogneprest Jens Peter Pharo. De var foreldre til bl.a.
*Jens Pharo Holst (1780–1866), skipskaptein, senere kjøpmann og skipsreder, som også bl.a. var kemner i Grimstad, dansk konsul, borgerrepresentant og varaordfører, gift med Anne Dorthe Bie, datter av skipsreder Hans Andersen Bie
*Lars Johannes Holst (1782–1860), skipskaptein, gift med Kristine Margrete Sørensdatter Dolholt
*Peder Jacobsen Holst (1787–1869), skipskaptein, gift med Elisabeth Samuelsdatter Pless
*Mathias Andreas Holst (1793–1849), skipskaptein og skipsreder, gift med Karen Fegth, datter av trelasthandler og skipsreder Jacob Fegth
*Jens Holst (1791–1858), skipskaptein og skipsreder, gift med Birgitte Jakobine Bøhn Johnsen

Både Peder Johannessen Holst, sønnen Jacob Holst og sønnesønnen Jens Pharo Holst hadde kongelig bestalling som «Navigations Informator og Examinator» i Nedenes amt samt Arendal og Østre Risør.

Jens Pharo Holst var bl.a. far til skipsreder, bankdirektør, ordfører i Grimstad og stortingssuppleant Christian Rosenberg Holst (1815–1897), som var far til sakfører Jens Pharo Holst (f. 1863). Mathias Andreas Holst var bl.a. far til skipsfører og skipsreder Jacob Fegth Holst (1829–1869), skipsfører og skipsreder Christian Feght Holst (1828–1860), skipsfører og skipsreder Fritjof Hagbarth Holst (1839–1921) og skipsfører og skipsreder Hildur Johan Holst (1833–1917).

## Litteratur
* Gustav Heber, *Oversikt over slekten Holst fra Grimstad i Norge*, 1951, 58 s.
* J. Landgraff, «Holst», i *Grimstadslægter*, Grimstad, 1892, s. 93–101
Nefritt (krystall)

**Nefritt** (latin *nephritis*, fra gresk νεφρός *nefros* som betyr nyre) er et blandingskrystall som populært kalles jade. Det populærr navnet deler den med jadeitten.

Navnet nefritt kommer av dens gamle bruk som amulett mot nyrelidelser. 

Nefritt er siden antikken blitt bearbeidet til våpen, økser, øreringer, amuletter, kar, sverdfester og så videre. De mest kjente funnsteder ligger i Asia: Turkestan, østre Sibir, Kina. Også Amerikas gamle kulturfolk bearbeidet nefritt.

## Egenskaper
Mineralet er kompakt, hardt og spaltet, gjennomlysende, hvit tremolitt eller fintrådet, mørkegrønn aktinolitt, således en varietet av monoklin hornblende. Den kjemiske formelen er Ca2(Mg,Fe)5Si8O22(OH)2. Nefritten er seig og føles fet ved berøring. Til forskjell fra den lignende jadeitten er den vanskeligere smeltbar.

## Litteratur
* Berthold Laufer: *Jade: A Study in Chinese Archeology & Religion*, 1912 - Reprint: Dover Publications, New York. 1974.
* Jessica Rawson: *Chinese Jade Throughout the Ages*, London: Albert Saifer, 1975 

## Eksterne lenker
*
Ågerøya

**Ågerøya** er en øy midt i Blindleia i Lillesand kommune. Øya ligger utenfor Kjøpmannsvik, mellom Justøy i øst og Furøya i vest. Ågerøya har mange sommerturister, og innbyggertallet mangedobles i sommermånedene. Øya er bilfri. 

Øya er første gang omtalt i to brev fra 1467 i Diplomatarium Norvegicum, da den sammen med Kalvøya og Sandøya blir solgt av Herleik Kolbjørnsson til herr Alv Knutsson av den norsk-svenske adelsslekten Tre Roser. Den har senere (etter 1678) tilhørt Gyldenløveslekten og Jarlsberg grevskap.

Ågerøya var ei viktig øy i seilskutetiden, med egen skole, bibliotek, to butikker, styrmannskole, skomaker og flere rederier. Den ble frikjøpt omkring 1800 og utviklet seg raskt utover 1800-tallet med skip som gikk i danmarks- og annen utenriksfart. Åkerøya hadde postkontor (postnr. 4782) fra 1890 til 1978. Øyas uthavn heter Stranda og var sentrum på øya i seilskutetiden.

Øya hadde sin storhetstid på slutten av 1800-tallet, da det bodde i underkant av 400 personer der. I dag bor det rundt 40 personer på øya.

Fiske har vært hovednæringen for de fastboende på Ågerøya fra 1930-tallet fram til 1980-årene. Øya ble gradvis fraflyttet i denne perioden, da livet i byene (Kristiansand og Lillesand) hadde annet arbeid å by på. Skolen ble lagt ned på 1950-tallet. På 1980-tallet flyttet det flere ut med tilknytning på øya som hadde arbeid på land, hovedsakelig Kristiansand og Lillesand. 

I lang tid var Ågerøya den eneste øya uten fast landforbindelse i Lillesand kommune som hadde boplikt. Diskusjonen om boplikt blusset opp igjen vinteren 2010 da havisen la seg, og fastboende hadde store problemer med å komme seg inn til fastlandet (Kjøpmannsvik). I 2012 ble boplikten opphevet.

Ved opptakten til angrepet på Norge i 1940 ble det tyske fartøyet «Rio de Janeiro» den 8. april 1940 torpedert utenfor Ågerøya av den polske ubåten ORP «Orzeł».

## Litteratur
* Lilleholt, Håkon: *Tre brev om eierskap til Ågerøya, Sandøya og Kalvøya på 14- og 1500-tallet* i Fra Høvågs historie: småskrift nr. 13. Høvåg Museums- og Historielag 2010

## Eksterne lenker
* http://www.dokpro.uio.no/perl/middelalder/diplom_vise_tekst.prl?b=879&s=n&str=
* http://www.dokpro.uio.no/perl/middelalder/diplom_vise_tekst.prl?b=1996&s=n&str=
* http://www.dokpro.uio.no/perl/middelalder/diplom_vise_tekst.prl?b=11042&s=n&str=
Emei Shan

**Emei Shan** (kinesisk: 峨嵋山, pinyin: *Éméi Shān*,  Wade-Giles: *O-mei Shan*) er et 3077 meter høyt fjell i fylket av samme navn i provinsen Sichuan i vestre Kina. Namnet anses å stamme fra et likelydende men annerledes skrevet ord, 蛾眉 *Éméi*), som betyr «de sarte øyenbryn[s fjell]», som i så fall spiller på bergkammens grasiøse vindinger .

Emei Shan er et av de hellige fjell i Kina som både taoismen og kinesisk buddhisme har felles. Emei Shans beskyttende bodhisattva er Samantabhadra, kjent på mandarin som *Puxian*. 

Legenden forteller at bodhisattva Samantabhadra en gang kom flyvende til fjellet på sin trehodede hvite elefant. I tempelet *Wànnián-Sì* (10.000-års-tempelet), det eldste av de nå bevarte templer på fjellet, bygd på 800-tallet, står en 8,5 meter høy statue av bodhisattvaen på sin elefant. Det skal være lykkebringende å stryke hendene langs elefantens sider.

De fleste av de over hundre templene på fjellet ble ødelagt under kulturrevolusjonen. I dag (2013) er om lag to dusin templer atter i drift. 

Noen buddhistiske og taoistiske klostre i området var kjent for å trene tradisjonell kinesisk kampsport.

Sammen med kjempebuddhaen i Leshan er Emei Shan et verdensarvsted.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Emeishan (ctrip.com)
* UNESCO World Heritage Centre - Mount Emei Scenic Area, including Leshan Giant Buddha Scenic Area
* UNEP World Conservation Monitoring Centre - Mount Emei and Leshan Giant Buddha
Bogi Hansen

**Bogi Hansen** er en færøysk forsker og forfatter. Han er professor i oseanografi ved Fróðskaparsetur Føroya.

Hans forskning har blant annet vært rettet mot klima og oseanografi i nordlige havområder, herunder havstrømmer, global oppvarming og fiskeri, og han mottok Nordisk råds natur- og miljøpris i 2006.
Hansen fikk i 2001 M.A. Jacobsens Heiðursløn i kategorien faglitteratur for sin bok *Havið* (Havet).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Steener Steenersen

**Steener Steenersen** (1769–1828) var en norsk skipper, kaperreder og storbonde fra Vestre Moland. Han var også borger av Kristiansand. I 1805 fikk han bygget det store våningshuset, som siden ble husmorskole, på Møglestu.

Det var under Napoleonskrigene at Steenersen slo seg opp på kapring av fiendtlige skuter. Kaperfarten var i praksis sjørøveri lisensiert av staten. Den gang var Danmark-Norge, på grunn av alliansen med Napoleon, i krig med Storbritannia.

Steenersen døde i Livorno på reise i Italia med datteren Margrethe Sofie (1819–1831), men hans enke Severine (1783–1867) drev geskjeften videre i mange år. Hun ble på folkemunne bare kalt Madam Steenersen.

Siden datteren døde bare 12 år gammel i København under skolegangen, hadde ikke Steenersens noen etterkommere. Eiendommen og formuen ble derfor fordelt på diverse slektninger.

## Litteratur
* Michelsen, Kari og Bjørkvik, Halvard: *Storgården Møglestu* i Det var en gang - årsskrift nr. 12. 2011 Vestre Moland og Lillesand Historielag.

## Eksterne lenker
* Steenersen i folketelling for Vestre Moland 1801: http://digitalarkivet.arkivverket.no/ft/person/pf01058328002158
* Info om Steenersen https://www.geni.com/people/Steener-Steenersen/6000000009494496544
Wellington jernbanestasjon

**Wellington jernbanestasjon** (**Wellington Railway Station**) er sentralstasjonen i Wellington på New Zealand. Stasjonen er den sørlige endestasjonen for hovedjernbanen North Island Main Trunk Railway som er hovedbanen mellom Wellington og Auckland. I tillegg er den endestasjon for pendler- og lokaltogsbanene i Wellington-regionen. Daglig har stasjonen 44 000 passasjerer.

Stasjonen ble åpnet i 1937 og var da New Zealands største bygning og den første bygningen med jordskjelvsikring.  Victoria University of Wellington har en av sine campus i stasjonsbygningen.

## Referanser
Filosofiåret 1852

**Filosofiåret 1852** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1852.

## Hendelser

## Publiseringer
* Kuno Fischer - *History of Modern Philosophy*

## Fødsler
*4. januar – Cesare Tragella, italiensk filosof og prest (død 1934)
*19. januar – Robert Adamson, skotsk filosof (død 1902) 
*27. juni – Gabriel Séailles, fransk filosof (død 1922)
*23. august – Arnold Toynbee, engelsk filosof, historiker og økonom (død 1883)
*31. august – John Neville Keynes, engelsk filosof og økonom (død 1949)
*25. september - Hans Vaihinger, tysk filosof og lærer (død 1933)
*1. oktober – Richard Kralik, østerriksk forfatter og kulturfilosof (død 1934)
*12. oktober - Max Friedlaender, tysk filosof, musikkviter og komponist (død 1934)
*30. november – Henry Jones, filosof fra Wales (død 1922)
*14. desember – Richard von Schubert-Soldern, østerriksk filosof (død 1924)
*Edmond Demolins, fransk pedagog og filosof (død 1907)

## Dødsfall
*18. mars – Friedrich Wilhelm Carové, tysk jurist, germanist og filosof (født 1789)
*15. juni – Friedrich Groos, tysk lege og filosof (født 1768)
*26. oktober – Vincenzo Gioberti, italiensk prest, politiker og filosof (født 1801)


Fil:CesareTragella.jpg|Cesare Tragella(1852-1934)
Fil:Robert Adamson b1852.jpg|Robert Adamson(1852-1902)
Fil:Carrière, Gabriel Séailles et sa fille Andrée.jpg|Gabriel Séailles og datteren(1852-1922)
Fil:Arnold Toynbee.jpg|Arnold Toynbee(1852-1883)
Fil:HenryJonesPhilosopher.jpg|Henry Jones(1852-1922)
Fil:FWCarove.jpg|Friedrich Wilhelm Carové(1789-1852)
Fil:Vincenzo Gioberti iii.jpg|Vincenzo Gioberti(1801-1852)


## Se også
*Filosofi på 1800-tallet
Cesare Baronio

**Cesare Baronio** eller **Cesar Baronius** (1538–1607) var en italiensk romersk-katolsk kirkehistoriker og kardinal (fra 1596).

## Liv og virke
### Bakgrunn
Cesare Baronio var eneste barn til Camillo Baronio og Porzia Febonia. Han ble utdannet i Veroli og Napoli, der han begynte på de juridiske studier i oktober 1556. I Roma tok han doktorgrad i kanonisk rett og sivilrett.

Etter dette ble han medlem av oratorianerne i 1557 under Filip Neri - fremtidig helgen - og ble ordinert til subdiakonatet den 21. descember 1560, og senere til diakonaten den 20. mai 1561.

### Prest
Han ble presteviet i 1564. Han etterfulgte pater Neri som superior for oratorianerne i 1593.  I 1594 ble han skriftefar for pave Klemens VIII.

### Kardinal
Baronius ble av pave Klemens opphøyet til kardinal i 1596, og ble bibliotekar ved Vatikanbiblioteket. Han gjorde sin største innsats i den polemikk mellom luthersk protestantisk og katolsk kirkehistorisk oppfatning som var blitt innledet ved de under Mattias Flacius Illyricus ledelse forfattede Magdeburgcenturiene. Mot den i disse utformede luthersk-protestantiske bilder av kirkehistorien vendte Baronius seg i sitt 12-binds verk *Annales ecclesiastici a Christo nato ad annum 1198*, utgitt 1598–1607. Han har også her presentert et rikt materiale fra litteraturen og tilføyd meget fra vatikanarkivene. Hans skrifter er minst like tendensiøst i tridentinsk retning som Magdeburgcenturiene i reformatorisk.

Ved pavevalget i mars 1605 fikk Baronius simpelt flertall av stemmene, men han vegret seg heftig mot å fa imot valget med det argumant at han var dette uverdig, slik at det til sltt ble Alessandro Ottaviano de’Medici som ble valgt. Ifølge andre kilder spilte det en rolle at hans valg slo feil idet det spanske parti blant kardinalene ikke ville ha ham.

Etter Medici-paven Leo XIs tidlige død deltok han også på pavevalget i mai 1605.
	
Baronius' verk ble senere fortsatt av Odericus Raynaldus, Augustin Theiner og andre.

## Referanser


## Litteratur
* Domenico Sarra: *Vita del venerabile cardinale Cesare Baronio.* Gambetta, Rom 1862.
* Angelo Roncalli: *Il cardinale Cesare Baronio. Nel terzo centenario della sua morte.* I: *Scuola Cattolica.* 4. Ser., Bd. 13, 1908, s. 3–29 (Særtrykk: Artigianelli, Monza 1908).
* Angelo Roncalli: *Il cardinale Cesare Baronio.* Conferenza tenuta il 4 Dicembre 1907 nel Seminario di Bergamo ricorrendo il terzo Centenario dalla Morte. Edizioni di Storia e Letteratura, Roma 1961.
* Bernhard Schimmelpfennig: *Das Papsttum. Grundzüge seiner Geschichte von der Antike bis zur Renaissance* (= *Grundzüge.* Bd. 56). Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1984, ISBN 3-534-08355-5, S. 124–126.
* Giuseppe Antonio Guazzelli: *Cesare Baronio Or.* I: Stefan Heid, Martin Dennert (utg.): *Personenlexikon zur Christlichen Archäologie. Forscher und Persönlichkeiten vom 16. bis zum 21. Jahrhundert.* Band 1: *A – J.* Schnell & Steiner, Regensburg 2012, ISBN 978-3-7954-2620-0, s. 120–122.

## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Aserbajdsjan under Vinter-OL 2014

**[[Aserbajdsjan]]** deltok under Vinter-OL 2014 i Sotsji i Russland i perioden 7. til 23. februar 2014.

## Medaljer

## Deltakere

## Alpine grener

* Jedrij Notz
* Patrick Brachner

## Kunstløp

Aserbajsjan ble tildelt følgene plasser:

* Isdans - 1 plass
** Alexei Sitnikov og Julia Zlobina

## Referanser


## Eksterne lenker
* Azerbaijan at the 2014 Sochi Winter Games  på sports-reference.com
*
Østerrike under Vinter-OL 2014

**[[Østerrike]]** deltok under Vinter-OL 2014 i Sotsji i Russland i perioden 7.–23. februar 2014.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Hurtigløp på skøyter

Østerrike kvalifiserte seg med to kvinneløpere.

;Kvinner

## Ishockey

Østerrike fikk kvalifisert et lag for menn ved å vinne en kvalifikasjonsturnering 

### Menn

Herrelaget spilte de innledende kampene i gruppe B.

All tider er lokal tid (UTC+4).

## Kortbaneløp på skøyter

## Kunstløp

## Skiskyting

Basert på deres resultater under VM i skiskyting 2012 og 2013 hadde Østerrike kvalifisert seks menn og fire kvinner 

* Menn – seks plasser
* Kvinner – fire plasser

## Referanser
Julius Christian Juel

**Julius Christian Juel** (født 15. oktober 1853 på Tangen i Drammen, død 22. januar 1930 i Vestre Aker i Oslo) var en norsk trelasthandler, som bl.a. var medeier i sin svigerfars firma J. N. Jacobsen & Co.

Han var sønn av trelasthandler, bankdirektør, varaordfører i Drammen mm. Iver Albert Juel (1818–1901) og Frederikke Wilhelmine Thorne (1827–1900). På farssiden var han barnebarn av proprietær og skipsreder Anders Juel og Sara Fegth, og på morssiden av trelasthandler og stortingsmann Johan Frederik Thorne. Han var oldebarn av trelasthandler i Drammen Jacob Fegth (d. 1834), og var oppkalt etter sin slektning og sin fars ungdomsvenn Julius Christian Fegth.

Han var gift med sin tremenning Adelgunde Margrethe («Gunda») Jacobsen (1864–1935), datter av trelasthandler Julius Nicolai Jacobsen.

Etter handelsutdannelse startet han egen forretning i 1881 med eksport av sild og fisk, trelast og granitt. I 1885 ble han medeier og direksjonsmedlem i svigerfarens firma, A/S J. N. Jacobsen & Co. i Fredrikstad. Da Fredrikstadkonsortiet med J. N. Jacobsen & Co. i spissen kjøpte Hafslundkomplekset 1894 ble han formann i direksjonen for det nystiftede Hafslund A.S. Han hadde en rekke andre eierinteresser innen trelast- og celluloseindustrien, var direksjonsmedlem i Den norske Creditbank, Andresens Bank og hadde en rekke andre verv. Han var også varaordfører i Fredrikstad.

Han var dessuten styremedlem i A.S. Holmenkolbanen, og det står en minnetavle på Nationaltheatret stasjon for ham og de fem andre som tok initiativet for å bygge tunnelstrekningen Majorstuen–Nationaltheatret.

Han flyttet fra Fredrikstad i 1902 og bosatte seg i Vestre Aker hvor han i 1904–1905 fikk bygget *Villa Juel* på eiendommen Lønnhaugen på Vinderen. Huset hadde et grunnareal på 430 m² og ca. 25 mål hage. Han var morfar til Grete Prytz Kittelsen, og hun og hennes mann Arne Korsmo overtok senere Villa Juel og parsellerte ut eiendommen.

## Aner

## Litteratur
* Einar Juel: *Familien Juel fra Skoger og Drammen med enkelte kognater; Efter optegnelser av avdøde [[Alfthan Vogt Brocklesby Juel|A. Juel]]*. Oslo 1937. 146 s.
Elin Helgheim

**Elin Helgheim** (født 1964) er en norsk journalist, programleder og programskaper i NRK.

Helgheim er utdannet ved UiB med fagene spansk, historie og offentlig administrasjon. 

Hun ble ansatt i NRK Hordaland i 1992 og var med på å lage *[[Vestlandsrevyen]]*. I 1996 var hun en av tre som ledet det nye *[[Norge i dag]]* på NRK2. Fra 1998 var hun redaksjonsleder for *[[Norge Rundt]]*. Sammen med journalist Nils Wærstad var hun med i *[[Ut i nærturen]]* i 2009. Samme år produserte hun *[[Bergensbanen minutt for minutt]]* sammen med  fotograf Thomas Hellum. Hun var også en av programlederne i *[[Hurtigruten minutt for minutt]]* som ble vist i 2011. I 2012 var hun programleder og regissør for *[[Meisterklasse (TV-serie)|Meisterklasse]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Iver Albert Juel

**Iver Albert Juel** (født 25. september 1818 på Eik i Skoger, død 3. juni 1901 på Bragernes) var en norsk trelasthandler, skogeier, brukseier, skipsreder, fabrikkeier, bankdirektør, varaordfører og overformynder i Drammen.

Han tilhørte slekten Juel fra Skoger og var sønn av proprietær, skipsreder og lensmann i Skoger Anders Juel og Sara Marthine Fegth, datter av trelasthandler Jacob Fegth (1761–1834). Han var oppkalt etter sin onkel Iver Fegth (1798–1816). Som barn hadde han, hans søsken og en del av hans fettere og kusiner dikteren Hans Hanson som huslærer.

I 1847 etablerte han egen virksomhet som trelasthandler på Tangen med fokus på eksport av bjelker til Nederland, og samme år overtok han sin morfar Jacob Fegths staselige gård i Havnegaten 10. Han hadde også eierinteresser i skipsrederi og eide en vannsag. I Sarpsborg startet han sammen med Benjamin Wegner i 1856 trelastfirmaet Juel, Wegner & Co. I 1863 startet han i Kragerø trelastfirmaet Juel, Lorentzen og Mürer. Etter at firmaet ble oppløst i 1879 overtok han dets skogeiendommer i Drangedal og Tørdal, til sammen 120 000 mål, som i 1890-årene ble overtatt av sønnene Anders og Joh. Fr. Juel. I 1872 stiftet han sammen med andre trelasthandlere i Drammen og omegn trelastfirmaet Hillringsbergs A/B i Värmland. Han eide også en rekke store skogeiendommer andre steder i Norge: Skasberget i Grue, Store Steien i Alvdal, Sevre skog i Nes, Aker skog i Soknedalen på Ringerike, Rotegar skog ved Pålsbufjorden, Bakkerud skog i Flesberg og Lande skog i Flesberg.

Han var med å stifte brannforsikringsselskapet *Norge* og var direksjonsmedlem der, var direksjonsmedlem i Drammens Privatbank, varaordfører i Drammen 1867–68, direksjonsmedlem i Drammen–Randsfjordbanen og Christiania–Jarlsbergbanen. I slutten av 1860-årene startet han sammen med fem andre drammensere Drammens Damphøvleri på Brakerøya. I 1870-årene eide han en mineralvannfabrikk i Treschows gate 1.

Han ble i 1869 utnevnt til ridder av Vasaordenen, men satte liten pris på utmerkelsen og bar den aldri. I 1884 skjenket han Drammens Barnehjem gården Lolland i Skoger. Han døde på sin eiendom Fjellheim ved Brakerøya, der han bodde fra 1880.

Han var gift med Frederikke Wilhelmine Thorne (1827–1900), datter av trelasthandler og stortingsmann Johan Frederik Thorne. De var foreldre til brukseier, ordfører i Kragerø, bankdirektør mm. Einar Juel (1866–1942), trelasthandler Julius Christian Juel (1853–1930), trelasthandler Anders Juel (1852–1926), overrettssakfører Alfthan Vogt Brocklesby Juel (1857–1937) og cand.med. Ivar Albert Juel (1861–1897). Han var oldefar til gullsmedene Torolf Prytz jr. og Grete Prytz Kittelsen.

Iver Albert Juel vokste forøvrig opp med kusinen Caroline Louise Salvesen. Hennes sønn Bernhard C. Pauss ble senere gift med datteren til Wegner.

## Referanser


## Litteratur
* Einar Juel: *Familien Juel fra Skoger og Drammen med enkelte kognater; Efter optegnelser av avdøde A. Juel*. Oslo 1937. 
* «Juel, Iver Albert», i Per Otto Borgen, *[[Drammen byleksikon]]*, bd. 2 (*Skoger/Konnerud*), s. 74–76, Drammen, Forlaget for by- og bygdehistorie, 1998, ISBN 82-91649-05-7
Christian Staalberg

**Christian Staalberg** (født 1759 i København død 15. juli 1812) var en danskfødt norsk arkitekt. Han var en av få utdannede arkitekter som virket i Norge rundt 1800. Han er særlig husket for Fegthgården på Tangen (bygget for trelasthandler Jacob Fegth) og for lystgården Gulskogen gård, bygget for trelasthandler Peter Nicolai Arbo. Lenge var en tegning fra 1807 av Fegthgården det eneste som var kjent om Staalberg, men i senere år har han også blitt identifisert som arkitekten bak Gulskogen. De to bygningene har en rekke likheter og begge ble oppført i 1806. Fegthgården ble revet i 1973, men Gulskogen eksisterer fortsatt.

## Verk

Fil:Feghtgården (tilhørte Jacob Feght) på Tangen i Drammen.jpeg|Tegning av Fegthgården (oppført 1806) fra 1807 av Christian Staalberg
Fil:Gulskogen gård 1.jpg|Gulskogen gård (oppført 1806)


## Referanser
Taenioderini

* Se systematisk inndeling

**Taenioderini** er en gruppe av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Stort sett middelsstore (10-30 millimeter), litt avlange gullbasser. Noen av slektene er metallisk fargede, andre er brokete i svart, gult og rødt. Noen er tett kledt med lange hår og kan minne om humler (særlig slekten *Bombodes*).
Dekkvingene er tydelig bredere enn pronotum, med markerte skuldre.

## Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
***** Underfamilien gullbasser, Cetoniinae Leach, 1815 – ofte regnet som en egen familie
****** Stammen Taenioderini Mikšic, 1976
******* Gruppen Chalcotheina Mikšic, 1976
******** Slekten *[[Chalcothea]]* Burmeister, 1842 - 5 arter
******** Slekten *[[Microchalcothea]]* Moser, 1910 - én art
******** Slekten *[[Pseudochalcothea]]* Ritsema, 1882
******** Slekten *[[Pseudochalcotheomima]]* Mikšic, 1985
******* Gruppen Taenioderina Mikšic, 1976
******** Slekten *[[Anocoela]]* Moser, 1914 - én art
******** Slekten *[[Bacchusia]]* Mikšic, 1976 
******** Slekten *[[Bombodes]]* Westwood, 1848
******** Slekten *[[Carneluttia]]* Mikšic, 1976
******** Slekten *[[Chalcotheomima]]* Mikšic, 1970
******** Slekten *[[Clerota]]* Burmeister, 1842 
******** Slekten *[[Coilodera]]* Hope, 1831 - 19 arter
******** Slekten *[[Costinota]]* Schürhoff, 1933 - én art
******** Slekten *[[Eumacronota]]* Mikšic, 1976 - én art
******** Slekten *[[Euremina]]* Wallace, 1867
******** Slekten *[[Euselates]]* Thomson, 1880 - 43 arter
******** Slekten *[[Glyptothea]]* Bates, 1889 - 3 arter
******** Slekten *[[Glyptotheomima]]* Mikšic, 1976 - én art
******** Slekten *[[Gnorimidia]]* van Lansberge, 1887
******** Slekten *[[Hemichalcothea]]* Mikšic, 1970
******** Slekten *[[Ixorida]]* Thomson, 1880 
********* Underslekten *[[Mecinonota]]* Kraatz, 1892
********* Underslekten *[[Oncosterna]]* Thomson, 1880
********* Underslekten *[[Pseudomecinonota]]* Miksic, 1972
******** Slekten *[[Macronotops]]* Krikken, 1977
******** Slekten *[[Meroloba]]* Thomson, 1880 - 6 arter
******** Slekten *[[Paraplectrone]]* Mikšič, 1985
******** Slekten *[[Penthima]]* Kraatz, 1892
******** Slekten *[[Plectrone]]* Wallace, 1867
******** Slekten *[[Pleuronota]]* Kraatz, 1892
******** Slekten *[[Taeniodera]]* Burmeister, 1842 - over 80 arter
******** Slekten *[[Xenoloba]]* Bates, 1889

## Eksterne lenker
* 
* Cetoniidae på Encyclopedia of life
* Bildegalleri over Cetoniinae
Filosofiåret 1856

**Filosofiåret 1856** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1856.

## Hendelser

## Publiseringer
* *Allons en Icarie* av Étienne Cabet.
* *L'Ancien Régime et la Révolution* (*Det gamle regimet og revolusjonen*) av Alexis de Tocqueville .


## Fødsler

## Dødsfall

## Referanser
Nære på...

***Nære på...*** er en bok i K-serien som er skrevet av forfatter Johan Arnt Strøm, og gitt ut av Blaasvær forlag i 2002. 

De tre vennene kommer på sporet av tre farlige smykketyver. Det viser seg at dette er tre tøffe og smarte damer, og det blir en vanskelig sak å løse. 

## Kilder
* «Nære på...» hos Bokelskere.no
Johan Arnt Strøm

**Johan Arnt Strøm** (1938–2023) var en norsk forfatter av barne- og ungdomsbøker. Han skrev *K-serien*, en spenningsserie for barn og ungdom i alderen 8-14 år. 

I Bodø gikk han på folkehøyskole, for senere å gå videre til realskolen og handelsskole. Han arbeidet deretter i Saltens Dampskipsselskap som personalkonsulent til han gikk av med pensjon 62 år gammel.

I sin ungdom var han spesielt begeistret for serien om Hardy-guttene, og det var begeistringen for Hardy-guttene som fikk ham til å holde seg til de samme heltene i sin egen serie.

## Forfatterskap
Handlingen i bøkene til Johan Arnt Strøm foregår i området rundt Bodø. Bøkene kjennetegnes med at de har en spennende, men enkel handling. De snille er alltid snille, og skurker er alltid skurker. Bøkene er skrevet med enkle setninger. Det er skrevet på et godt norsk språk med korte kapitler. Bøkene handler om vennene Knut, Per og Kristine som stadig blir dratt inn i nye spennende eventyr. Boken *Gi deg ikke, Knut* kom ut i 1981 og var den første av i alt 28 bøker. Sammen med sin tyske kone har han også skrevet tysk/norsk teknisk ordbok, og norsk/tysk teknisk ordbok, utgitt i 1979. Han har også skrevet to bøker om lokalbåter i Salten som tidligere har vært livsnerven for befolkningen langs kysten og på øyene. I alt har det blitt solgt om lag  eksemplarer av bøkene hans.

## Priser
I 2002 fikk Johan Arnt Strøm kulturstipendet fra Bodø kommune. Det er et stipend som Bodø kommune deler ut årlig for å stimulere kulturell aktivitet.

## Bibliografi
* *Norsk/tysk teknisk ordbok* (1979)
* *Tysk/norsk teknisk ordbok* (1979)
* *Gamle Saltens-båter : 1868-1968* (2002)
* *Saltens-båter II *(2004)

**K-Serien**
* *Gi deg ikke, Knut* (1981)
* *Knut i Lofoten* (1983)
* *Ubåtjakt* (1985)
* *Sabotasje* (1986)
* *Lastebilmysteriet* (1987)
* *Kidnappet* (1988)
* *Kunsttyveriet* (1990)
* *Bilbanden* (1992)
* *Smuglere* (1993)
* *Falskmyntnerbanden* (1994)
* *Ran* (1995)
* *Farlig jakt* (1996)
* *Våpensmugling* (1997)
* *Høyt spill* (1998)
* *Mystisk last* (1999)
* *Klokketyvene* (2000)
* *Transitthavn Bodø* (2001)
* *Nære på ...* (2002)
* *Hard takling* (2003
* *Kode NTC-mobil* (2004)
* *Aksjonistene* (2005)
* *Beviset* (2006)
* *Sykkeltyvene* (2007)
* *Uten spor* (2008)
* *Skatten* (2009)
* *Innbrudd* (2010)
* *På kanten av stupet* (2011)
* *Avlytting* (2012)

## Referanser


## Kilder
* Intervju med Johan Arnt Strøm
Marte Rommetveit

**Marte Rommetveit** (født 1979) er en norsk journalist og programleder som har arbeidet i NRK siden 2008.

Rommetveit er fra Stord i Hordaland (Nå Vestland).

Hun startet sin karriere i Sunnhordland og Stavanger Aftenblad. Hun ble ansatt i NRK Hordaland sitt avdelingskontor på Stord i 2008. Her har hun vært programleder for *[[Vestlandsrevyen]]* og ''Norge i dag''.

## Familie
Hun er datter av tidligere NRK-journalist Geir Rommetveit og søster til skuespiller og sanger Berte Rommetveit. Stortingsrepresentant Magne Rommetveit (Ap) er hennes onkel. 

Hun var tidligere gift med Sigurd Sele.

## Referanser
Sabotasje (bok)

***Sabotasje*** er en bok i K-serien som er gitt ut av forfatteren Johan Arnt Strøm. Boken er gitt ut i 1986.

Det er høstferie og de tre vennene er på fjelltur. Plutselig hører dem skudd, som selvsagt må undersøkes nærmere. Med ett er de virvlet inn i en kamp mot en nynazistisk gruppe, og dette er en kamp dem må vinne, hvis ikke...

## Kilder
*http://bokelskere.no/bok/sabotasje/125191/
Gi deg ikke, Knut

***Gi deg ikke, Knut*** er en bok i K-serien som er gitt ut av forfatter Johan Arnt Strøm. Boken er gitt ut i 1981.

Knut (12) og familien må flytte fra hjemstedet sitt siden faren har mistet jobben sin. Knut må da begynne på ny skole, på et nytt sted som er fremmed og ukjent. Første dag på skolen blir han mobbet av en gjeng, og havner i slagsmål med gjenglederen. Han blir senere tatt til fange og mobbet. Knut er sterk og kjemper imot sammen med vennene sine. 

## Kilder
*http://bokelskere.no/bok/lastebilmysteriet/125194/
*https://web.archive.org/web/20131101050324/http://home.online.no/~johan-as/#LASTEBILMYSTERIET - bok nr. 5
Øyvor Bakke

**Øyvor Bakke** (født 1975) er en norsk journalist og programleder, best kjent for sin rolle som programleder for *[[Vestlandsrevyen]]*, *[[Førkveld]]*, og *[[Norge i dag]]* på NRK. Hun startet sin karriere i NRK i 1999. Hun har også jobbet som produsent for radioprogrammene ''Sommer i P2'' og *[[Vinter i P2]]*. I tillegg har hun vært reporter i flere program, deriblant *[[Dagsnytt]]*, *[[Dagsrevyen]]* og *[[Frokost-TV]]*. I 2001 jobbet hun som reporter i et par programmer på TV 2. Det kan også nevnes at hun i 2014 hadde regi og programledelse på tv-dokumentaren *Sjokoladesuget*.

Bakke vokste opp i Jondal.

## Privatliv
Bakke er samboer med Herbrand Larsen, som i flere år spilte keyboard i ekstremmetalbandet Enslaved.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Hektisk påske for Øyvor
Knut Åm

**Knut Åm** (født 18. januar 1944 i Årdal i Sogn) er en norsk geolog og industrileder. Han var i flere å sjef for Phillips Petroleum Company Norge.

Åm er oppvokst på Oppdal og i Volda og Ørsta. Han er utdannet siv.ing. fra NTH i Trondheim i 1967 med malmgeologi som oppgavetema og toppkarakter (1.2 og innstilt til Kongen).. Fra 1969 til 1973 var han ansatt som geofysiker ved Norges geologiske undersøkelser i Trondheim, i kombinasjon med undervisning ved NTH.   Fra 1973 til 1979 arbeidet han for Oljedirektoratet i Stavanger, som sjef for ressursavdelingen og sjefsingeniør i avdelingen for sikkerhet. Derpå fulgte tre år for Statoil som selskapets første forskningssjef, før han i 1982 ble ansatt i Phillips Petroleum Company. Han ble første norske sjef på Ekofisk da han i 1984 ble  *offshore manager* med ansvar for 23 plattformer.  Han underviste samtidig i geofysikk ved Geofysisk Institutt (UiB), fra 1985 til 1990 som professor II i anvendt geofysikk (marin magnetisme).  

Etter en tid som teknisk direktør, var han fra 1987 viseadministrerende direktør i Phillips Petroleum Company og ble i 1989 flyttet til Odessa, Texas for å lede en av selskapets tre hovedregioner for leting og produksjon i Nord-Amerika. I desember 1991 overtok han som første norske sjef for Phillips Petroleum Company i Norge. Han overtok etter Mike McConnel som pensjonerte seg etter 40 år. Han ble også leder for Oljeindustriens Landsforening. I 1994 ble han «Oilman of the year». Fra 1996 til han pensjonerte seg i 1999 var han visepresident ved Phillips Petroleum Companys hovedkvarter i Bartlesville, Oklahoma. Han var fra 1999 til 2007 styremedlem i Statoil. Åm ledet Utvinningsutvalget, det såkalte «Åmutvalget», som i 2010 publiserte *Økt utvinning på norsk kontinentalsokkel*.  Han ble i 2013 æresmedlem i Norges Tekniske Vitenskapsakademi og ble i 2014 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.

## Referanser