Samlebånd

**Samlebånd** er et hjelpemiddel ved forskjellige typer av masseproduksjon. Det er en produksjonsprosess der det uferdige produktet beveger seg i en direkte linje fra arbeidsstasjon til arbeidsstasjon, og hvor deler er lagt til i rekkefølge til det endelige produktet er ferdig. Ved å flytte deler mekanisk til arbeidsstasjoner og overføre det uferdige produktet fra en arbeidsstasjon til en annen, kan et ferdig produkt monteres raskere og med mindre arbeidskraft enn å ha arbeidere som bærer deler til et stasjonært produkt.

Samlebåndsfabrikasjon innebærer i prinsippet at arbeidere eller maskiner står fast stasjonert ved en bestemt arbeidsplass, mens et bånd transporterer produktet fra arbeidsplass til arbeidsplass. På hver arbeidsplass utføres én eller flere enkle arbeidsprosesser, som for eksempel å montere én eller flere delkomponenter på produktet. Medarbeiderne blir på denne måten spesialisert på noen få operasjoner, som kan utføres hurtig og effektivt. Slik kan man oppnå en økning av produksjonen. Samlebånd er vanlige metoder for å montere komplekse gjenstander som biler og annet transportutstyr, husholdningsapparater og elektroniske varer.

## Konsepter

Samlebånd er utformet for sekvensiell organisering av arbeidere, verktøy eller maskiner og deler. Arbeidernes bevegelse minimeres i den grad det er mulig. Alle deler eller sammenstillinger håndteres enten med transportbånd eller motoriserte kjøretøy som gaffeltrucker, eller tyngdekraften, uten manuell transport. Tung løfting utføres av maskiner som traverskraner eller gaffeltrucker. Hver arbeider utfører vanligvis én enkel operasjon med mindre egne strategier og jobbrotasjon brukes.

Både Henry Ford og Ransom E. Olds krediteres ofte for «oppfinnelsen» av samlebåndet. Som det er tilfelle med de fleste oppfinnelser, har mange mennesker bidratt til utviklingen av samlebåndet. En forutsetning for samlebåndet er produksjon av ensartede produkter med standardiserte deler. Dette er en tanke som går helt tilbake til 1700-tallet, og som det derfor vil være vanskelig å tilskrive en enkeltperson. 

Fords første samlebånd begynte å benytte masseproduksjon på eller rundt den 1. april 1913 etter 5 års utviklingsarbeid. Produksjonen ble delt opp i en lang rekke enkle arbeidsprosesser, så arbeidskraften ikke behøvde en lang faglig opplæring. Idéen ble først forsøkt med delkomponenter og kort tid etter på hele chassis. Selv om det er vanskelig å si at Henry Ford har «oppfunnet» samlebåndet, er det imidlertid riktig at han spilte en vesentlig rolle i utbredelsen av samlebåndet på 1900-tallet. Uttrykket «fordisme» brukes i vid utstrekning i industrialiseringsperioden, og henspiller på en økt tro på, og overgang til samlebåndsproduksjon.

Henry Ford formulerte prinsippene for montering:

# Plasser verktøyene og mennene i rekkefølgen av operasjonen slik at hver komponent skal tilbakelegge minst mulig avstand under ferdigstillelsen.
# Bruk arbeidssleider eller en annen form for bæreanordning slik at når en arbeider fullfører operasjonen sin, slipper han delen alltid på samme sted – et sted som alltid må være det mest praktiske stedet for hånden hans – og om mulig la tyngdekraften bære delen til den neste arbeideren for sin egen.
# Bruk glidende monteringslinjer der delene som skal monteres leveres i passende avstander.

## Referanser


## Eksterne lenker
*