open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Store Blåmann

**Store Blåmann** (nordsamisk: *Goardilčohkka*) er det høyeste fjellet på øya Kvaløya i Tromsø kommune i Troms. Fjellet har en høyde på  meter over havet og er en populær destinasjon for turgåere og klatrere. 

Fra toppen er det utsikt mot Orvasstinden, Buren, Zapffetoppen, Storstolpan, Breidtinden og Soria Moriatraversen. I øst-horisonten kan toppene i Lyngsalpene synlig

Geologisk, består Store Blåmann av granitt som er datert til å være ca 1792 millioner år og som ble dannet 10-15 km under overflaten. Granitten i fjellene i på begge sider Ersfjorden og Kaldfjorden er dannet på samme tid som Store Blåmannen  

Fjellet har gitt navn til Idrettslaget Blåmann som ble stiftet på Kvaløya i 1959. 

## Friluftsliv
Det går rødmerket tursti til toppen fra Slettneset på østsiden. Stien er 3,2 km lang og med 1040 høydemeter stigning. Den er klassifisert som en "svært krevende fottur" sommerstid av UT.no. Den har tidligere vært på "Ti på topp" lista over fjellturer i Tromsø, men ble tatt ut.  

Store Blåmannen er regnet som avslutningen på ruta Ersfjordtraversen, som går over alle toppene fra Skamtinden i vest og østover.   

Fjellet er et mål for fjellklatring, og klatreruten *Atlantis* i nordveggen på fjellet er en av rutene til toppen av fjellet. Atlantis-klatreruta i nordveggen på Store Blåmann. Ruten ble førstebesteget av Sjur Nesheim, Håvard Nesheim og Frode Guldal i juni 1980. Førstebestigerne klatret ruten teknisk, men ruten ble i 1990 friklatret av Per Hustad og Johan Nilsson.

I 1991 i ble en dokumentarfilm om klatring på Store Blåmann med navn *Veggen*, regissert av Tor Vadseth spilt inn. 

 
## Idrett
Løpekonkurransen Tromsø Skyrace startet i 2015 med et løp fra havnivå til toppen av Store Blåmann, en "vertikal kilometer". Vinner det første året var Stian Hovind-Angermund med 35:20 og Emelie Forsberg med 43:41.

## Bilder

Blåmannen.jpg|Store Blåmann fra Slettneset 
Store Blåmann southeast face over Kaldfjorden, 2012 March.jpg|Store Blåmann fra Kaldfjorden i mars måned.
NO 19 Knaloya StoreBlamann.jpg|Fjelltoppene vinterstid sett fra venstre: Styrmannstinden, Hollendaren, Store Blåmann og Orvasstinden.
Path to Store Blåmann, Tromsø.jpg|Den merka turstien fra Slettneset til Store Blåmann, 2 km i luftlinje øst for fjelltoppen 


## Se også
* Liste over skandinaviske fjell med størst primærfaktor

## Fotnoter



## Referanser




## Eksterne lenker
*
«Semiramis»

**SS «Semiramis»** er det største seilskipet som har blitt bygd i Stavanger, som en bark som målte 1018 netto registertonn. 

Strømstenens Verft, som lå nordvest for Badedammen, hadde bygd 14 store skip fra 1866 til 1877 under ledelse av skipsbyggmestrene Christian og Rasmus Hærem. SS «Semiramis», som ble bygget av tre, hadde tre master og stor seilføring. Skipet ble sjøsatt i 1876 og var et dyrt prosjekt for det lokale rederiet ledet av Ths. S. Falck i Stavanger. Byggingen kostet 278 000 kroner, som var en stor sum på slutten av 1800-tallet.

På reisen fra Pensacola til Rio de Janeiro forulykket SS «Semiramis» og måtte forlates den 13. oktober 1896 ved hjelp av en lokal skonnert som hentet besetningen på 16 mann og fraktet dem til New York. Skipet ble senere observert drivende og det ble dermed stukket i brann for å fjerne vraket.

## Litteratur
* Norske seilskuter 2. bind, Fredhøis Forlag A/S, 1933

## Eksterne lenker
* Skipsverft og reperbaner, Stavanger  *Besøkt 2013*
*Bark Semiramis, Sjøhistorie *Besøkt 02.07.19*
*Semi ramis, Digital Museum *Besøkt 02.07.19*
Solsypress

**Solsypress** (*Chamaecyparis obtusa*, japansk 檜 eller 桧 – *hinoki)* er et bartre innenfor dvergsypresslekten i sypressfamilien *(Cupressaceae)*. Den vokser bare i det sentrale Japan på øyen Honshū. Treet er giftig.

Den har en 40 meter høy, mulig underart eller variant i 1&nbsp;300&ndash;2&nbsp;800 meters høyde på Taiwan – ***Chamaecyparis taiwanensis*** – som kalles «Taiwan Cypress» (臺灣扁柏, eller forenklet 台湾扁柏 *tái wān biǎn bǎi*) og dermed lett kan forveksles med virkelig taiwansypress *(Chamaecyparis formosiensis)*, som den også likner på. Forskjellen er at *Chamaecyparis formosensis * mangler tydelige hvite stomatabånd under skjellbladene, som snarere er grønne på begge sider. *Chamaecyparis taiwanensis* har hvite stomatabånd, og forøvrig spisse ender på de grønne skjellbladene – ikke runde bladender slik solsypress har. Taiwanske forskere har en tendens til å anse *C. taiwanensis* som en egen art.

## Karaktertrekk
Solsypress blir 20–35 meter høy, og kjennes på den rødbrune, trevlaktige barken, grenene som ligger flatt horisontalt, stammen er inntil 1 meter diameter. Den har flate, vifteaktige bladskudd på 2–4&nbsp;mm, som sitter parvis og er skjellaktige med ett stomatabånd under. Den nært beslektede nålesypress *(Chamaecyparis pisifera)* ved at nålesypress har mindre kongler, og spissede ender på skjellbladene, mens solsypress har avrundede skjellblader uten spiss.

Unge skudd har mer nålaktige blader, inntil 8&nbsp;mm lange. De ovale frøkonglene modner og blir 7–12&nbsp;mm brede. De åtte til tolv skjellene på konglen er parvis satt, og modnes om høsten. Den svært like arten  taiwansypress på Taiwan har mindre kongler med bare seks til ti mindre skjell. 

Hele treet er giftig. Arten er sårbar for utryddelse på grunn av hogst for bruk i bygging av templer, bordtennis-racketblad og møbler i Japan. Osakaslottet er i stor grad bygd med denne arten, likeså templene Horyu-ji og Ise-jingū. Trevirket er lyst rosabrunt og lukter svakt av sitron, og motstår forråtnelse godt. Det finnes mange kultivarer, så sikker identifisering av arten er ikke alltid lett.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker

*
«Ragna» (1878)

**Fullriggeren «Ragna»** var en fullrigger bygget i Drammen i 1878 av Jørgensen & Knudsen skipsverft som verftets siste og største skip. Den målte 1111,24 tonn brutto med en lengde på 184 fot med tre master.

Den var først eid av J.C Gullichsen i 1878 til 1882, deretter av Ole Jørgensen i 1882–1891 sammen med rederiet «Laget ved Risør», siden O. Caspersen 1891–1892. «Ragna» ble solgt til J.W. Prebensen i 1892. Alle rederier som eide skipet kom fra det samme stedet, Risør.

«Ragna» ble benyttet til transport mellom England og Australia samt til oljetransport fra USA fram til 1898. Den 31. januar 1898 strandet «Ragna» utenfor Bahia, Savannah, Georgia i USA og gikk tapt.

## Skipsførere
* 1878-81 E. Lund
* 1881-88 Simon Jacob Engelhart Jørgensen
* 1888-91 Michael Sivertsen (fungerte mens Jørgensen konstruerte og førte livbåten Storm King på sin jordomseiling)
* 1891-94 Simon Jacob Engelhart Jørgensen
* 1894-98 J. Olsen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Atlantersypress

**Atlantersypress** *(Chamaecyparis thyoides)* er en art av bartrær innenfor dvergsypresslekten i sypressfamilien *(Cupressaceae)*. Lokalt kalles den «Atlantic White Cypress» eller «Atlantic Whitecedar». Hele treet er **giftig**. Den vokser opptil 460 moh. i det østlige USA langs kysten av Atlanterhavet, fra Maine i nord via Florida til delstaten Mississippi.

Arten blir 20-35 meter høy, men bare 15 meter i parker i Europa – og kjennes på en fjæraktige utstående grener og en langsgående trevlete, gråbrun og fibrøs bark. Den har flate, vifteaktige og grønne til blågrønne bladskudd, som er skjellaktige og 2-4 mm lange. Nålene er eggeformede og tilspisset og ligger inntil kvisten. Unge blader inntil 12 mnd gamle har nåleform.

Frøkonglene går fra purpurgrønt til brunt gjennom sesongen, de modner på 5-7 måneder. De er ca. 5-9 mm lange, og har 6-10 skjell med hver sin torn på. Hannblomsten er brun eller purpurbrun, inntil 3 X 2 mm stor.

Det er to varianter som av og til anses som distinkte arter:
***Chamaecyparis thyoides'' ssp. ''thyoides*** – «Atlantic White Cypress». Atlanterhavskysten fra Maine til Georgia. Blader og kongler skinnende blågrønne, blader flate, kongler 4-7 mm store. 
***Chamaecyparis thyoides'' ssp. ''henryae*** – «Gulf White Cypress». Mexicogulfen, Florida, Mississippi. Blader og kongler alltid grønne, blader med midtribb, kongler 6-9 mm store. truet av utryddelse. 

Atlantersypress vokser på våte steder nær kysten. Den danner som regel rene bestander, men av og til kan den finnes sammen med andre trær som sumpsypress, weymouthfuru og andre furuarter, *[[Nyssa biflora]]*, *[[Magnolia virginiana]]*, *[[Persea borbonia]]*, rødlønn, sumptre, gulbjørk, gråbjørk, kanadahemlokk og *[[Gordonia lasianthus]]*. I undervegetasjonen finnes konvallbusk, hageblåbær, *[[Lyonia lucida]]* og andre busker.

Hele treet er giftig, men noen ganger spiser eldre individer av larven av løvskognonne bladverket. Arten har flere kultivarer, så sikker identifikasjon kan være krevende.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
«Skomvær» (1890)

Barken **«Skomvær»** var det første seilskip av stål som ble bygget i Norge. Skipet var en tremastet bark. Det målte 1&nbsp;737 tonn brutto, og var bygget av Laxewaag maskin & Jernskibsbyggeri i Bergen, og ble sjøsatt i 1890. Hun ble levert i september 1890 til Jørgen Christian Knudsen som sammen med flere andre hadde et rederi i Porsgrunn.

## Skipet
«Skomvær» var tegnet og konstruert av skipskonstruktøren Randulf Hansen, som hadde opparbeidet ekspertise på skipsbygging i jern og stål i utlandet. Han hadde designet på skip som ble levert fra flere verft i 1890-årene. De hadde fellestrekk som umiskjennelige klipperbauger og myke linjer. Dette vakte stor beundring og anerkjennelse overalt der Hansens seilskuter dro, og mesterverket «Skomvær» var intet unntak. Stålbarken var også det største seilskipet bygget i Norge med kraftig rigg med 26 mersseil, stagseil, forseil og gaffelseil på tre master.

I 1915 ble «Skomvær» solgt til O.C. Axelsen, Flekkefjord som to år senere solgte det til rederiet A/S Christiansand i Kristiansand. I 1922 skiftet rederiet navn til A/S Norsk Rutefart. I februar 1924 ble «Skomvær» solgt til Stavanger Ophugningskompani for opphugging.

* Brutto tonnasje: 
* Netto tonnasje: 
* Dødvekt:  tonn
* Lengde: 257,4 fot 
* Bredde: 38,2 fot
* Dypgang: 22,4 fot

## Etterhistorien
Omkring 1959 laget Erik Bye og Bjarne Amdahl en vise til ære for skipet og sjømannsskapet. Skomværvalsen ble en kjent og kjær sang i Ønskekonserten, og en gjenganger i NRKs julesendinger «Vi går ombord», der den hvert år ble fremført av Sjømannskoret. Denne siden av den maritime historien hadde allerede ført Bye i et nært samarbeid med Redningsselskapet, og snart sto Bye sentralt i en aksjon for å samle inn penger til en ny redningsskøyte. Denne sto ferdig i 1960 og ble døpt «Skomvær II».

## Eksterne lenker
* 
* VisitTelemark.no/Telemarkshistorier (2016)
* Sjøhistorisk database Stålbarken «Skomvær» (1890)
«Padang»

**Barken «Padang»** er den siste bark oppført i tre som er bygget av en viss størrelse i Norge. Den ble bygget ved Gatha Verft i Arendal i 1914 for leveranse til Terje Anderssøn Mørland, også ofte omtalt som T.A. Mørland i den samme byen. Den var på 686 tonn brutto, og var forhudet med metall. Boltningen var også delvis metall på treskroget.

I 1916 ble den kjøpt av Harris Hansen, Sandefjord. På reise fra Ålborg, Danmark til Rio de Janeiro med sement lastet i tønner grunnstøttet «Padang» den 24. november 1916. Besetningen med E.O. Skjulestad som skipsfører hadde forsøkt å anløpe havnestedet Brest i Bretagne etter det var oppdaget lekkasje, men gikk på grunn. Besetningen var nødt til å forlate skipet.

* Brutto tonnasje: 686 tonn.

## Litteratur
* *Norske seilskuter* 2. bind, Fredhøis Forlag A/S, 1933
* Mørland, Gaute (??): *Familiememoarer*, utgiver ??

## Eksterne lenker
* «Fartøybilder fra Agder. Navn: Padang», Digitalt Museum
Trani

**Trani** (lat. *Turenum*), er en syditaliensk havneby i regionen Puglia, provinsen Barletta-Andria-Trani og har 53.499 innbygger (31. mai 2005). Fram til slutten av 2007 var byen en del av provinsen Bari.

## Samferdsel
Byen har en jernbanestasjon med regelmessig forbindelser til Bari og Foggia. Mellom Trani og Napoli er det bussforbindelse, da den eneste jernbaneforbindelsen går over Benevent og Caserta. Det er også bussforbindelse til Andria.

## Historie
Korstogene på 1100- og 1200-tallet var Tranis storhetstid da byen sammen med Bari var mye brukt som transitthavn for korsfarere og kjøpmenn.

Fra 2008 er Trani en av tre hovedsteder i den nye provinsen Barletta-Andria-Trani.

## Severdigheter

* Castello Svevo, bygd av Fredrik II 
* klosteret Colonna
* katedralen San Nicola Pellegrino
* kirken Ognissanti
* Torre Dell'Orologio (klokketårn i gamlebyen)
* Chiesa di Scolanova (kirke i en tidligere synagoge)
* seks milepæler på *Via Traiana*
* Villa Communale (bypark)
* Chiesa di San Domenico (kirke i byparken)
* Chiesa del Carmine (kirke i havnebassenget)
* gamlebyen
* dagsutflukter til Andria og Castel del Monte.

Byen er medlem av Cittaslow, en slow-bevegelse som ble grunnlagt i Italia i 1999 for å øke livskvaliteten i byer.

## Referanser


## Litteratur
* Karl Baedeker *Unteritalien*. 15. Auflage, Leipzig 1911, 237 f.
* Wolfgang Stürner: *Friedrich II*., 2 Bde., Darmstadt 2000 (ND 2003).
* Hotz, Walter: Pfalzen und Burgen der Stauferzeit. Darmstadt / Wissenschaftliche Buchgesellschaft 1981. Tafel 188
* Durliat, Marcel: Romanische Kunst. Freiburg-Basel-Wien 1983, Farbtafel 26
* Legler, Rolf: Apulien. Köln [1987] 3. Auflage 1989, S. 141, 284

## Eksterne lenker
* 
* Traniweb
* Trani.biz
* Handel i Trani
«Helios»

**SS «Helios»** var en norskbygd bark bygget av tre i Grimstad for J.A. Henschien i Lillesand. Skipet var 988 tonn brutto. Helt fram til forliset i mai 1907 var den i det samme rederiet. 

Det oppsto lekk i skipet, som måtte forlates av mannskapet syd for Irland på reise fra Cardiff til Puerto Cabelle i Brasil. Det var så mye som ti fot vann i rommet, men for å være sikker på at den ikke skulle være i drift, og dermed en fare for skipstrafikken, ble «Helios» stukket i brann.

## Litteratur
* Norske seilskuter 2. bind, Fredhøis Forlag A/S, 1933
«Ragna» (1892)

**«Ragna»** var en norskbygd stålbark fra 1892 fra Fevig Jernskibsbyggeri ved Grimstad på Sørlandet. Den ble konstruert av skipsbyggeren Randulf Hansen, som hadde opparbeidet seg ekspertise på bygging av skip i jern og stål i utlandet.  

«Ragna» var et elegant seilskip med tre master og reist poopdekk akterut. Hun fikk et rykte som et «velbyggede og velseilende fartøy». Randulf Hansen hadde også bygd noen av de vakreste seilskipene som er bygd i Norge, for eksempel «Skomvær», som ble en levende legende.

Chr. Møller i Oslo kontraherte «Ragna», som målte 1&nbsp;072 tonn brutto i 1892. Den ble senere overtatt av P. Holter Sørensen, Oslo i 1907, og i 1908 av John P. Pedersen & Søn, Oslo. I 1922 ble stålbarken solgt til Paris, Frankrike.

* Brutto tonnasje: 1&nbsp;072 tonn

## Litteratur
* Norske seilskuter 2. bind, Fredhøis Forlag, 1933

## Eksterne lenker
*
GAU-12 Equalizer

**GAU-12/U Equalizer** er en gatlingkanon fra amerikanske General Electric.  Den har fem løp og er i kaliber 25 mm.  Den er i bruk i USA, Storbritannia og flere andre Nato-land på fly og kjøretøyer.

Den femløps gatlingkanonen ble utviklet sent på 1970-tallet, basert på mekanismen til GAU-8 Avenger, men kamret for en ny standard Nato 25 mm.  GAU-12/U drives av en 11 kW elektrisk motor, men kan ved utvendig montering drives pneumatisk.  Vanlig ildtakt er 3&nbsp;600 skudd i minuttet, med en maksimal ildtakt på 4&nbsp;200 skudd i minuttet.

GAU-12/U bruker vanligvis PGU-20/U panserbrytende/brannstiftende (API) eller PGU-22/PGU-25 spreng/brannstiftende (HEI) ammunisjon.  Kaliberet er kraftigere enn den eldre M61 Vulcan, og mer effektiv enn den gamle 30 mm ADEN-kanonen den erstatter.

## Eksterne lenker
* Fabrikantens side om GAU-12/U  og F-35 JSF sitt våpensystem
* FAS.org: GAU-12 Equalizer
* Globalsecurity.com: GAU-12
Storegut (andre betydninger)

**Storegut** kan vise til:

* Storegut – et fjell i Luster kommune i Sogn og Fjordane og Vang kommune i Oppland
* MF «Storegut» – en jernbaneferge på Rjukanbanen
* Storegut (diktsamling) – en diktsamling av Aasmund Olavsson Vinje

## Se også
* Storegutprisen
Bukfett

**Bukfett** er fettvev som er lokalisert i bukhulen, i motsetning til *[[Subkutan|subkutant]] fett* (underhudsfett). Subkutant fett utgjør mesteparten av kroppens fettlager.
Öngüter

**Öngütene**, eller *Öngüdene*, var en tyrkisk stamme kjent fra Mongolia omkring Djenghis Khans (1162–1227) tid. Mange av dem var assyriske kristne. De holdt til i et område nord for og langsetter Den kinesiske mur, i den nordlige del av Ordos og områder nordøstenfor. De var et bufferfolk for Jin-dynastiet nord for provinsen Shanxi.

Öngüthøvdingen *Alakush tegin* avslørte naimanenes planer om et angrep på Djenghis Khan i 1205, og gikk i allianse med mongolene. Da Djenghis Khan invaderte Jin-dynastiet i 1211, hadde han Alakush' støtte. Djenghis Khan gav så sin datter Alaqai beki til Alakushs sønn. 

Alakush ble imidlertid drept av motstandere blant sine egne. Djenghis slo ned opprøret, og tok familien under sitt vern. Djenghis Khans datter Alaqai regjerte så over öngütene for flere mindreårige prinser, inntil regjeringstiden til Guyuk Khan (1246–48).

Mange fremtredende mongoler etter Djenghis Khans levetid var av öngütisk avstamning. Blant dem var den reisende munk og diplomat Rabban Sauma (1220–1294). 

Öngütene var gode støttespillere for Kublai khan. Öngütherskeren Korgiz (Georg) giftet seg med Kublais to barnebarn, og kjempet mot Kaidu, hvis protesjé Duwa tok ham til fange og drepte ham senere, i 1298.

En god del öngüter skal ha konvertert til katolisismen under innflytelse av den italienske misjonæren/erkebiskopen Johannes av Montecorvino (1246–1328).

## Referanser


## Litteratur
* Tjalling H. F. Halbertsma: *Early Christian Remains of Inner Mongolia*, Leiden: Brill, 2008
* 
*Jean-Paul Roux: *Histoire de l'Empire Mongol*, Fayard, ISBN 2213031649
Kris Allen

**Kristopher «Kris» Neil Allen** (født 21. juni 1985 i Jacksonville i Arkansas), er en amerikansk sanger fra Conway i Arkansas og vinner av åttende sesong (2009) av TV-serien *[[American Idol]]*. 

I 2007 gav han ut debutalbumet *[[Brand New Shoes]]*. I 2009 kom det selvtitulerte oppfølgeralbumet *[[Kris Allen (album)|Kris Allen]]*. Albumet solgte 80&nbsp;000 kopier i USA den første uken, 118&nbsp;000 mindre enn albumet *[[For Your Entertainment]]* til Adam Lambert, som Allen slo i finalen i American Idol.

## Diskografi
* 2007: *[[Brand New Shoes]]*
* 2009: *[[Kris Allen (album)|Kris Allen]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Kirsten Hove Tveito

**Kirsten Marie Hove Tveito** (født 31. juli 1944) er norsk psykolog og kriminalforfatter. 

Hun er født og oppvokst i Ålesund og er utdannet ved Universitetet i Oslo. Hun er bosatt i Oppegård i Nordre Follo, og har fra 1986-2008 jobbet som psykologspesialist ved voksenpsykiatrisk avdeling på Folloklinikken i Ski. Tidligere har hun blant annet vært skolepsykolog i Oslo. 
 
Sammen med Ellen K. Dahl har hun skrevet kriminalromanen *Under isen*, som utkom på Piratforlaget i 2008.

## Bibliografi

* 2008: *Under isen* -  

## Referanser
Merkiter

**Merkitene** var et asiatisk steppefolk med et tildels mongolsk ledersjikt, og som spilte en stor rolle på  Djenghis Khans tid. De levde av jakt og fiske. Fra den tid er tre klaner av dette folkeslaget kjent:

* Chakhat, under Khagatai Darmala Khan
* Uduyit, under Toghtoga Bei Khan
* Uwa, under Dayir Usun Khan

Deres område var ved det lavere løp av elven Selenga/Senga, sør for Bajkalsjøen. Som naboer hadde de folkene keraitene, naimanene og iskit-sakha-folket. 

Merkitene talte et burjatisk, en mongolsk dialekt. Men deres sjamaner benyttet for sin trolldomskunst iskit-sakha, en gammeltyrkisk dialekt. 

Folket skal ifølge legenden ha underkastet seg mongolene under Kabul Khan, altså en gang mellom 1130 og 1151. 

I blant annet *[[Mongolenes hemmelige historie]]* dukker merkitene av og til opp. Det ser ut som om den røvede merkiter og fyrstebrud Hoelun var mor til Djenghis Khan, og videre til at det var grunnen til at man senere røvet også merkiten Bortai til å bli Djenghis' hustru. Deres sønn Dzjosjy (*den fremmede*) kan muligens egentlig ha vært sønn av en merkiterfyrste, selv om Djenghis Khan tok ham til seg så som sin egen førstefødte. 

Deler av folket ble i 1205 opptatt blant mongolene, mens ledelsesskiktet flyktet til  Turkestan, der de i  1217 ble fanget og drept.

En etterfølger av Djenghis Khan ved navn Orda Khan (død 1280) og første hersker av Orda-horden (Ordas Khanat eller Den hvite horde) behersket store deler av Sibir frem til Irtysj. Etterhvert døde folkeslagsnavnet merkitene ut i den folkenes smeltedigel som denne regionen var.
Liste over Norges kommunalministre

**Liste over Norges kommunalministre** viser statsråder i departementet, som 20. desember 1948 ble opprettet som *Kommunal- og arbeidsdepartementet* – ved at saker ble overført fra Justis- og politidepartementet og Sosialdepartementet.

I perioden 1990–92 het det kun *Kommunaldepartementet*, mens det fra 1997 til 2013 het *Kommunal- og regionaldepartementet* – ettersom arbeidsavdelingen i 1997 ble overført til det daværende Arbeids- og administrasjonsdepartementet.

I perioden 2013–21 het det *Kommunal- og moderniseringsdepartementet*, før det endret navn til *Kommunal- og distriktsdepartementet* i 2021.

## Liste

* Fra 22. januar 2019 til 24. januar 2020 var Nikolai Astrup Norges første digitaliseringsminister underlagt Kommunal- og moderniseringsdepartementet.
* Fra 24. januar 2020 til 14. oktober 2021 var Linda Hofstad Helleland distrikts- og digitaliseringsminister underlagt Kommunal- og moderniseringsdepartementet.
* Fra 16. oktober 2023 er Karianne O. Tung digitaliserings- og forvaltningsminister underlagt Kommunal- og distriksdepartementet.

## Referanser
Kremerata Baltica

**Kremerata Baltica** et kammerorkester som består av unge musikere fra de baltiske landene (Estland, Latvia, Litauen). Det ble grunnlagt av Gidon Kremer i 1997.

Kremerata Baltica har spilt inn en rekke CD-er. I 2002 vant en av deres innspillinger, *After Mozart*, Grammy Award i kategorien *Classical Music: Best Small Ensemble Performance*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Akan (organisasjon)

**Akan** er et trepartssamarbeid mellom partene i norsk arbeidsliv, (LO, NHO og Staten) som har som hovedoppgave å forebygge rusmiddelproblemer i norsk arbeidsliv, samt å bidra til at ansatte med rusmiddelproblemer får hjelp.

## Historikk
Akan ble etablert i 1963, som *Arbeidslivets komité mot alkoholisme og narkomani*. Eierne dannet et styre for Akan. Et sekretariat ble opprettet i Oslo og gitt ansvaret for å utvikle ulike forebyggingsmodeller, og for å informere og lære opp virksomheter/ bedrifter i norsk arbeidsliv, både i privat og offentlig sektor. Sekretariatet vokste gradvis gjennom årene.
 
I 2006 ble navnet endret til *Akan – Arbeidslivets kompetansesenter for rus- og avhengighetsproblematikk*. Gjennom navneendringen ønsket man å nedtone fokuset på alkoholisme og narkomani, og i stedet øke vektleggingen av folkehelseperspektivet blant annet gjennom fokus på «skadelig bruk» og helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid mer generelt. Akan-sekretariatet ble kompetansesenter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kjell Råd

**Kjell Olson Råd** (født 7. august 1923 i Breim i Gloppen kommune, død 6. juli 2006) var en norsk forfatter. Han skrev en rekke romaner og lokalhistoriske bøker, blant annet ni bøker om støler i Gloppen, Jølster, Stryn og Hornindal.

Den siste boken i rekken om stølene i indre Nordfjord ble utgitt etter hans død av hans kone, Karoline. Hun er tidligere rektor ved Byrkjelo skole. Kjell Råd er tidligere tildelt kulturprisen for Gloppen kommune. 

## Bibliografi i utvalg
(denne listen er ufullstendig – vet du mer er det fint om du legger til mer informasjon)
* 2008: *setrane i Hornindal*
* 2005: *Setrar i Oppstryn og Nedstryn*
* 2004: *Setrar i Olden og Loen sokn*

## Referanser
Ball

En **ball** er en rund gjenstand med forskjellige bruksområder innen sport, spill og lek. Den er vanligvis sfærisk, men kan også være oval. Den brukes i ballspill, hvor spillets gang følger av ballens status etter at den er blitt slått, sparket eller kastet av spillerne. 

Mange typer baller lages i dag av gummi, men denne balltypen var ukjent utenfor Amerika før Columbus. Spanjolene var de første europeerne som så sprettende gummiballer (dog massive, ikke luftfylte eller oppblåste), som var mest kjent brukt innen mesoamerikansk ballspill. Baller som ble brukt innen sport i andre deler av verden før Columbus ble laget av dyreblærer eller -huder og stoppet med forskjellige andre materialer. 

Ordet «ball» kommer fra det norrøne *böllr* (uttales: bɔlːr), fra urgermansk: *ballu-z,*

## Forskjellige typer baller
### Kuleformede, luftfylte baller
* Fotball
* Håndball
* Tennis
* Volleyball
* Basketball
* Medisinball

#### Galleri

Fil:Soccer ball.jpg|Den offisielle matchballen for 2006 FIFA World Cup
Fil:Basketball.png|Basketball
Fil:Tennis ball 01.jpg|Tennisball
Fil:Гандбол.jpg|Håndball
Fil:Table Tennis Plastic Ball 40+ mm.jpg|Bordtennisball

### Ovale, luftfylte baller
* Rugby
* Amerikansk fotball
* Australsk fotball
* Gælisk fotball

#### Galleri

Fil:Sherrin.png|Australsk fotball
Fil:Wilson American football.jpg|Amerikansk fotball


### Kuleformede, stoppede baller
* Cricket
* Softball
* Baseball

#### Galleri

Fil:Baseball (crop).jpg|Baseball
Fil:Cricket-ball-red-madeinaustralia.jpg|Cricketball
Fil:Softball.jpg|Softball

### Kuleformede, massive baller
* Golf
* Lacrosse
* Bowling

#### Galleri

Fil:Golfball.jpg|Golfball
Fil:Brine lax ball.jpg|Lacrosseball
Fil:Bandy ball (Orange).JPG|Bandyball

### Runde, flettede baller
* Sepak takraw

#### Galleri

Fil:Rattan_sepak_tawraw_ball.png|Malaysiske Sepak takraw-baller av bambus


## Eksterne lenker
*
Storelva (Breim i Gloppen)

**Storelva** (også kalt *Breimselva*) er ei elv i Breim i Gloppen kommune. Elva har utløp fra Bergheimsvatnet sør for Byrkjelo, og munner ut i Breimsvatnet ved Re, nær Reed Camping. 

Elva er brevannsfarget, avhengig av sesong. Den renner fra øst mot vest gjennom dalsbunnen i Breim, også kalt Breimsbygda. Elva mottar mindre vannmengder fra sideelver, der det største sidevassdraget er Myklebustdalselva fra Sanddalsvatnet i Myklebustdalen ved Byrkjelo.

Breimselva omtales som en god fiskeelv for ørret og røye. 

Teitafossen kraftverk er et elvekraftverk som utnytter et fall på 8 meter i Storelva. 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Mer informasjon om Breimselva
Nippon Budokan

**Nippon Budokan** er konsertsal og sportshall. Den ble opprinnelig bygd som den største av judoarenaer til OL 1964. Den ligger i Tokyo i Japan og har plass til 14&nbsp;000 tilskuere.

## Eksterne lenker
*
Arizonasypress

**Arizonasypress** eller «Arizona Cypress»  (latin: *Cupressus arizonica *) er en art av bartrær innenfor sypresslekten i sypressfamilien *(Cupressaceae)*. Arten har en rekke varianter, og er spredt over hele det sørvestlige USA og nordvestre Mexico, inklsuive Baja California. Den danner sjelden store bestander lokalt.

Arizonasypress blir 10-25 m høy, diameter inntil 0,5 meter. Kronen er grå- eller blå-grønn, oval-konisk og tett. Skjellaktige eldre skudd 2-5 mm lange, unge skudd er lengre nåler. Konglen starter grønn, men modner på 20-24 måneder til en rund, 2-3 cm stor grå eller gråbrun kongle med 5-9 skjell. Konglene er lukket i årevis, og åpner seg ofte først når det oppstår skogbrann (brannspredning). Hannkonglene er 3-5 mm lange når de modner og sprer sine pollen om våren. 

## Varianter
Det er fem varianter, enkelte ansett av en del forskere som egne arter. 

* *Cupressus arizonica* var. *arizonica*  – «Arizonasypress» – sikker variant i sørlige Arizona, sørvestre New Mexico, sør til Durango og Tamaulipas i Mexico. Inntil 25 m, smal eller søyleformet krone, barken gråbrun, bladverket mattgrønt eller grågrønt, kongler 20 mm hvor hvert skjell har en sentrert knott.
* *Cupressus arizonica* var. *glabra* (= syn. *Cupressus glabra*) - «Smooth Arizona Cypress» - sikker variant i det sentrale Arizona. Inntil 22 m, rød-purpur-brun bark, bladverket mer blågrønt med små gule hannblomster ytterst ved bladspissen, kongle 20 mm rund og grønnbrun. Brukes mye som prydtre i hager og parker.
* *Cupressus arizonica* var. *montana* (= syn. *Cupressus montana*) - «San Pedro Martir Cypress» - sårbar variant i Sierra Juárez og San Pedro Mártir i nordre Baja California, Mexico.
* *Cupressus arizonica* var. *nevadensis* (= syn. *Cupressus nevadensis*) - «Nevadasypress» eller «Piute Cypress» - sørlige California (Kern County og Tulare County).
* *Cupressus arizonica* var. *stephensonii* (= syn. *Cupressus stephensonii*) - «Cuyamacasypress» eller «Cuyamaca Cypress» - kritisk utrydningstruet variant i sørlige California (San Diego County), mesteparten av populasjonen brant ned i skogbrann i oktober 2003, men har satt nye skudd igjen gjennom brannspredning.

## Eksterne lenker
* 
* IUCN RedList – *Cupressus arizonica*.
* Conifers.org – *Cupressus arizonica*.
Ole N. Hoemsnes

**Ole Norvall Hoemsnes** (1927–2023) var en norsk journalist.

Han ble ansatt som politisk journalist i *[[Morgenbladet]]* i 1959, gikk deretter over til *[[Morgenposten]]* i 1963, før han i 1964 begynte i *[[Aftenposten]]*. Fra 1966 til 1970 var han formann i Norsk Journalistlag. Fra 1970 til 1971 arbeidet han som presse- og informasjonsråd ved Statsministerens kontor. Hoemsnes spilte en rolle i lekkasjesaken som førte til Per Borten-regjeringens avgang. Han vendte deretter, i 1971, tilbake til *Aftenposten*, hvor han arbeidet frem til 1992. Hoemsnes har siden skrevet en rekke bøker, blant annet om norsk industrihistorie.

## Bibliografi
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ole Norvall Hoemsnes - Store norske leksikon
Bygdøynes

**Bygdøynes** er et område på halvøyen Bygdøy i Bydel Frogner i Oslo.

Ved inngangen til 1900-tallet var Bygdøynes blitt et populært utfartssted for byens innbyggere, og hadde offentlig bad, bevertnings- og forlystelsesetablissementer. Senere er området best kjent for sine maritime museer, og er tilholdssted for Kon-Tiki Museet, Frammuseet og Norsk Maritimt Museum. Foruten museene er området preget av villabebyggelse.

Bygdøynes har bussforbindelse inn til Oslo sentrum, og i sommerhalvåret også båtforbindelse til Rådhusbryggene.

## Referanser
Tåresypress

**Tåresypress** eller «Chinese Weeping Cypress»  (latin: *Cupressus funebris *) er en art av bartrær innenfor sypresslekten i sypressfamilien *(Cupressaceae)*. Arten vokser i sørvestre og sentrale Kina.

Tåresypress blir 20–35 m høy, og har en diameter på inntil 2 meter. Kronen er lysegrønn, tett, men uregelmessig og skudd litt hengende. Skjellaktige eldre skudd er 1–2&nbsp;mm lange, unge skudd inntil 10 år gamle er 3–8&nbsp;mm lange nåler. Konglen starter grønn, men modner på 24 måneder til en rund, 1–2&nbsp;cm stor mørkebrun eller burgunderbrun kongle med 6–10 skjell. Hannkonglene modner og sprer sine pollen om våren.

Trærne vokser i skogsområder, men langvarig kultivering gjør det vanskelig å fastslå treets opprinnelige økologi. Omfatter Guizhou, Hunan, Chongqing Anhui, Fujian, sørlige Gansu, Guangdong, Guangxi, Henan, Hubei, Jiangxi, Shaanxi, Sichuan, Yunnan, og Zhejiang. Den plantes ofte i parker og hager rundt templer og klostere.

## Eksterne lenker
* 
* IUCN RedList – *Cupressus funebris*.
* Germplasm Resources Information Network - *Cupressus funebris*. 
* Conifers.org – *Cupressus funebris*.
Guadalupesypress

**Guadalupesypress** eller «Arizona Cypress»  (latin: *Cupressus guadalupensis*) er en art av bartrær innenfor sypresslekten i sypressfamilien *(Cupressaceae)*. Arten har to varianter og begge er sårbare eller truet av utrydning. De vokser på Guadalupeøya og på fastlandet innenfor i Baja California, videre i deler av nordøstre områder i Mexico, og det sørlige California. Dyrkes i noen få parker i Storbritannia og Irland.

Guadalupesypress blir inntil 10-20 m høy. Kronen er grå- eller mørk-grønn, oval-konisk og tett, starter litt oppe på en nedre, bar stamme.Barken rød-violett- purpur med sjatteringer i brunt og oransje-gult. Skjellaktige eldre skudd 2-5 mm lange, unge skudd er lengre nåler. Konglen starter grønn, men modner på 20-24 måneder til en rund, 1-4 cm stor grå eller gråbrun kongle med 5-9 skjell. Konglene er lukket i årevis, og åpner seg ofte først når det oppstår skogbrann (brannspredning). Hannkonglene er 3-5 mm lange når de modner og sprer sine pollen om våren. 

## Varianter
Det er to varianter. 

* *Cupressus guadalupensis* var. *guadalupensis*  – «Guadalupesypress» – sikker variant utenfor kysten på mexicansk side av grensen, på 820-1280 moh. på Guadalupeøya. varianten er kritisk utrydningstruet, av overgressing fra geiter og generell reduksjon av populasjonen over mer enn 100 år. Kanskje finnes det bare såvidt over 100 individer tilbake.
* *Cupressus guadalupensis* var. *forbesii * (= syn. *Cupressus forbesii *) - «Tecate Cypress» - sikker variant på fastlandet i grenseområdene i vest mellom Mexico og California, høyde 450-1000 moh i Baja California, San Diego County og Orange County. Sårbar variant. Populasjonen på Tecate Mountain brant i oktober 2007, men kan blereetablert pga. evnen til brannspredning.

## Eksterne lenker
* 
* IUCN RedList – *Cupressus guadalupensis*.
* Conifers.org – *Cupressus guadalupensis*.
Louis A. Johnson

**Louis Arthur Johnson** (født 10. januar 1891 i Roanoke i Virginia, død 24. april 1966 i Washington, D.C.) var en amerikansk advokat og demokratisk politiker kjent som USAs andre forsvarsminister under president Harry S. Truman. Han var også en av grunnleggerne bak organisasjonen American Legion.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Louis A. Johnson var sønn av Marcellus og Katherine (født Arthur) Johnson. Han begynte å studere rettsvitenskap ved University of Virginia.

### Tidlig karriere
Etter utdannelsen innledet han sin karriere som advokat i Clarksburg i Vest-Virginia. Hans advokatselskap Steptoe and Johnson åpnet senere filialer i Charleston og i Washington, D.C. 

Johnsons politiske karriere startet i 1916 da han ble aktiv i Vest-Virginias delstatspolitikk. Han ledet justiskomitéen i underhuset (*House of Delegates*) ved Vest-Virginias lovgivende forsamling. Johnson deltok etter dette i første verdenskrig som hæroffiser i Frankrike.

### Visekrigsminister
Han var visekrigsminister i perioden 1937 til 1940, og ga uttrykk for at han var en tilhenger av militær opprustning. På denne måten kom han også ofte i konflikt med den isolasjonistiske krigsministeren Harry Hines Woodring. Etter Frankrikes fall i 1940 ble både Woodring og Johnson avskjediget av president Franklin D. Roosevelt, mens embetet gikk videre til Henry Stimson. 

Ved presidentvalget i USA i 1948 samlet Johnson effektivt inn midler til Harry S Trumans presidentkampanje.

### Forsvarsminister
Som motytelse etter presidentvalget ble Johnson i 1949 utnevnt til forsvarsminister av Truman etter at James Forrestal hadde søkt avskjed. Forsvarskomiteen i Representantenes hus innledet etterhvert en undersøkelse av forsvarsministerens og luftforsvarsminister Stuart Symingtons embetsutøvelse. United States Navy hadde vært spesielt misfornøyd med bombeflyet Convair B-36 Peacemaker og satte spørsmålstegn ved det muligheter til å penetrere Sovjetunionens luftrom. Til tross for at denne misnøyen hadde vært rettet mot bombeflyet og ministerne var en dypere grunn til admiralenes uro på grunn av at Johnson ønsket å minske flåtens ressurser. Undersøkelsene igangsatt av Representantenes hus ble forkastet som grunnløse.

Skjønt Johnsons sparetiltak hadde vært på linje med president Trumans politikk var det han som fikk mye av skylden for feilene i Koreakrigen. Johnson gikk av som forsvarsminister i september 1950 på Trumans anmodning. 

Etter dette fortsatte han sin karriere som advokat i Washington D.C. frem til sin død.

## Referanser


## Litteratur
* McFarland, Keith D. og Roll, David L., *Louis Johnson and the Arming of America: The Roosevelt and Truman Years*, Indiana University Press (2005) ISBN 9780253346261

## Eksterne lenker
* Defenselink.mil – Louis A. Johnson – Biografien hos Departement of Defense.
* Millercenter.org – Louis A. Johnson – Biografien til Johnson hos Miller Center of Public Affairs.
Montereysypress

**Montereysypress** eller «Monterey Cypress»  (latin: *Cupressus macrocarpa*) er en art av bartrær innenfor sypresslekten i sypressfamilien *(Cupressaceae)*. Arten vokser bare på kysten i to fredede naturområder i det midtre California. Langs kysten blir stammen ofte forvridd av vind.

Sammen med Nutkasypress kan den krysse seg og skape hybriden ***[[Leylandsypress]]*** *(X Cupressocyparis leylandii* = syn. *Callitropsis × leylandii)*. Hybriden oppstod i Storbritannia i 1888.

Montereysypress blir 5-20 m høy. Kronen er mellomgrønn og uregelmessig, stammen ofte forvridd. Skjellaktige eldre skudd 2-5 mm lange, unge skudd er 4-8 mm lange nåler. Konglen starter grønn, men modner på 20-24 måneder til en rund, 2-4 cm stor brun kongle med 6-14 skjell. Hannkonglene er 3-5 mm lange når de modner og sprer sine pollen om senvinteren og våren. 

Arten brukes mye som ornamentalt park- og hagetre, og det finnes en rekke kultiverte former og kultivarer i både Nord-Amerika og Europa. Den plantes også som vindbeskytter i New Zealand, og som tømmerplante i Kenya. 

## Eksterne lenker
* 
* IUCN RedList – *Cupressus macrocarpa*.
* Conifers.org – *Cupressus macrocarpa*.
Aurhelle

**Aurhelle** er et sammenkittet, hardt lag jord et stykke under overflaten.  

Aurhelle dannes vanligvis i områder med råhumus som overflatelag og mye nedbør. Når vannet renner gjennom laget av råhumus, får det stor løsningsevne og vasker ut mineraler fra det øverste laget. De løste forbindelsene, særlig jernforbindelser, aluminiumforbindelser og fosforforbindelser, men også silikater og humus-stoffer, avsettes lenger nede og kitter jordmaterialet sammen til en aurhelle. Den er hard som sement og vanntett, og etter arten av sammenkittingsmateriale kalles den *leiraurhelle* når den er laget av leire, *humusaurhelle* når den er laget av humusstoffer og *jernaurhelle* når den er laget av jernforbindelser. Humusaurhellen er svart, jernaurhellen er rustrød på farge. 

Aurhelle, som i Danmark kalles «al», var en av hovedårsakene til at det i Danmark var så vanskelig å dyrke heden. Man må bryte gjennom det kompakte jordlaget om det skal bli ordentlige avrenningsforhold i jorden. Man måtte derfor bruke dybdepløying da heden ble oppdyrket. 

Løvetann er en av få planter som kan bryte gjennom aurhelle. 

## Bruk

Helt siden gallerkrigen er aurhelle brukt som bygningsmateriale i bolighus og kirker i Frankrike. Dette gjelder for eksempel kirkene i Biscarrosse, Cazaux og Bonnut i regionen Landes. 

I det attende århundre utviklet man vest i Frankrike en stålindustri basert på aurhelle, man hadde allerede brukt jernet til å smi redskaper i lang tid. Nå bygget man masovner som ble fyrt med trekull ved siden av elver som ga drivkraft til hammere som ble brukt for å slå med, og i en periode produserte man hundrevis av tonn med stål her. Men etter hvert ble det vanskelig å skaffe trekull og tilgangen på aurhelle minket. I tillegg ble det bygget jernbaner som gjorde det lettere å frakte stål fra områder hvor tilgangen på malm var større. I den grad aurhelle fremdeles brukes, er det for dekorative formål. 

## Referanser
Foreign Affairs

***Foreign Affairs*** er et amerikansk tidsskrift om internasjonal politikk som gis ut av Council on Foreign Relations, som er en privat tankesmie i New York. Tidsskriftet ble grunnlagt i 1922.

Tidsskriftets innflytelse økte rett etter andre verdenskrig da relasjonene til andre land ble viktigere for den amerikanske politikken. En viktig artikkel som ble publisert i *Foreign Affairs* var for eksempel X-artikkelen av George F. Kennan fra 1947, som la frem den utenrikspolitiske strategien om containment. I 1993 publiserte tidsskriftet Samuel P. Huntingtons artikkel «The Clash of Civilizations?» (sivilisasjonenes sammenstøt?).

## Eksterne lenker
* Offisielle nettsider
Økshamaren fyrstasjon

**Økshamaren fyrstasjon**, også kalt **Øksehamaren** eller **Øxhammeren**, ligger på østsiden av øya Selbjørn i Austevoll kommune i Vestland fylke. Fyrstasjonen ble opprettet i 1849 som et fiskefyr som skulle være i bruk vel to måneder under vårsildefiske. Fra 1852 fungerte også fyret som ledfyr og hadde brennetid 15.07-15.05. Det oppsto dermed behov for en mer permanent bolig. Den tømmerlaftede fyrboligen på 8 x 6,3 m stod ferdig i 1861. I 1875 ble et nytt lyktehus satt opp på huset. Lampen var et 4. ordens linseapparat, med en styrke på 170&nbsp;candela. Lyset var plassert 40,2 meter over havet og hadde en rekkevidde på 9,5 nautiske mil. Den opprinnelige fyrlykten mangler i dag optikk.

Anlegget omfatter foruten fyrbygningen et uthus fra 1883. Landskapet rundt fyret er sterkt kupert og preget av rydningsrøyser, steingarder og gressflekker som fremdeles blir beitet.

Fyret ble nedlagt som bemannet fyrstasjon i 1918 og erstattet av en fyrlykt rundt 50 meter unna. Fyrvokterbolig med fyrlykt, uthus og område rundt fyrstasjonen ble fredet av Riksantikvaren i 1998.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Norsk fyrhistorisk forening
*
Nou Mestalla

**Nou Mestalla** er et fotballstadion under konstruksjon i Valencia i Spania for Valencia CF. Arbeidet begynte i august 2007, og stadionet skal etter planen stå klart i august 2010. Det vil også kunne arrangere friidrettsarrangement, og vil ha en kapasitet på 75 0000. Det erstatter den ærverdige Estadio Mestalla, og har en kostnad på mellom 250 og 300 millioner euro.
## Eksterne lenker
*
Oirater

**Oiratene** (*oirader*, *oyirader*, *oiroter*; mongolsk: Ойрд) er det vanligste navnet på en rekke nomadiske stammer av mongolsk opprinnelse. Et eldre navn på folkegruppen var **eleuter**.

Deres opprinnelsesområder var regionene Dzungaria og Amdo i det vestlige Mongolia og det vestlige Kina. Selv om oiratene stammer fra de østlige deler av Sentral-Asia, er deres viktigste nærvær i dag (2009) i Kalmykia vestover i Den russiske føderasjon. Oiratene der kalles kalmyker.

Kalmykene migrerte fra Dzungaria til den sørøstlige europeiske del av Russland på 1600-tallet.

Historisk bestod oiratene av fire større stammer: choros eller ölöt, torghut, dörbet og khoshut. De mindre stammene var khoit, bayid, mangit, zakhachin og darkhat.

## Referanser

## Litteratur
* Qôijûngjabû (确精扎布 *Quejingzhabu*) o.&nbsp;a. (utg.): *Ôirad ayalgû û uge helelge yin materiyal* (卫拉特方言话语材料 *Weilate fangyan huayu cailiao*). 内蒙古人民出版社 *Nei Menggu renmin chubanshe*), 呼和浩特 Hohhot 1986/1987. (tospråklig mongolsk.kinesisk, oiratisk i IPA).
* Michael Weiers (utg.): *Die Mongolen – Beiträge zu ihrer Geschichte*. Darmstadt 1986. ISBN 3-534-03579-8.
* Grousset: *Empire of the Steppes.* Rutgers Univ. Press, New Brunswick NJ 2000. ISBN 0-8135-0627-1.

## Se også
* Dzungarene
Lauri Posti

**Lauri Albert Posti** (født 17. mars 1908 i Lundo, død 6. mars 1988 i Helsingfors) var en professor i finsk-ugriske språk ved Helsingfors universitet. I en kort periode, fra 13. juni til 30. november 1975, var han finsk utdanningsminister.

Posti fikk sin utdannelse fra  universitetene i Åbo og Helsingfors, og forsvarte i 1942 sin doktoravhandling om det liviske språket, som fremdeles tales av en håndfull mennesker i Latvia. I 1930-årene foretok han forskningsreiser blant votere, vepsere og livere. På den tiden jobbet han ved Det akademiske Karelenselskapet. Fra 1945 arbeidet han som amanuensis i finsk filologi, inntil han i 1953 ble utnevnt til professor i baltiske og finske språk ved Helsingfors universitet.
Posti gjorde store grunnleggende studier av det finske språk, og undersøkte også forekomsten av baltiske låneord i det finske språk.

Posti var en nær venn av Urho Kekkonen. Han ble i løpet av 1960-tallet den store autoritet innenfor finske språkvitenskap, og spilte også en viktig rolle i etableringen av The Languages Research Center. Posti var dessuten medlem av Finska Vetenskapsakademien og Finska Vetenskaps-Societeten. 

## Bibliografi
* Grundzüge der livischen Lautgeschichte. Suomalais-Ugrilaisen Seuran toimituksia. Helsinki. 1942. [Dr. Avhandling]
* The Origin and Development of the Reflexive Conjugation in the Finnic Languages. 1980.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Ministerikortisto: Lauri Posti
Ytre Ringvei (Oslo)

**Ytre Ringvei** er en vei i Oslos sydøstre bydeler. Den går fra Skullerud til Alnabru.

Ytre Ringvei var i utgangspunktet ment å være et større ringveisystem, men disse planene ble aldri gjennomført. Veien begynner ved Strømsveien i Bydel Alna, og går inn i Bydel Østensjø. Her går den som Hellerudveien forbi Trasop og Oppsal, før den skifter navn til General Ruges vei og går forbi Bøler og Bogerud. Ytre Ringvei stopper på Skullerud, og ender som blindvei ved Skullerud gård.

Også Ring 3 (Store Ringvei) er av og til kalt Ytre Ringvei.

## Kilder
*Oslo byleksikon
Olav Norberg

**Olav Karsten Norberg** (født 1951) er en norsk industrimann og kommunepolitiker.

Han vokste opp i en gårdbrukerfamilie på Skogn.

Han gikk maskinlinjen ved NKIs tekniske skole i Trondheim og begynte ved Norske Skog Skogn i 1979. Norberg bekledde en rekke lederstillinger, blant annet som kvalitetsikrings- og miljøsjef og energi- og virkessjef.

Norberg var medlem av AUF som ungdom, senere av Senterpartiet som student, og meldte seg inn i Høyre i 1980-årene. Han ble første gang medlem av Levanger kommunestyre i 1988. Han var varaordfører i Levanger fra 2003 til 2006 og fungerte som ordfører i Odd Thranings fravær sommeren 2005. Norberg var 1. nestleder i fylkesstyret i Nord-Trøndelag Høyre fra 2008 til 2010.

Fra 2007 til 2013 var han daglig leder i Industrikraft Midt-Norge, som arbeidet for å bygge et gasskraftverk i tilknytning til Norske Skog Skogn.

Norberg har vært president i Skogn rotaryklubb.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Signatur (andre betydninger)

**Signatur** kan vise til

*Signatur (navnetrekk), et håndskrevet navn, kallenavn eller eventuelt også symbol
*Signaturtog
*Signaturlære
*Firmategningsrett
*Signaturrett
Policy Planning Staff

**Policy Planning Staff**, *politikkplanleggingsstaben*, også kalt **Policy Planning Council**, er en myndighet som tilhører det amerikanske utenriksdepartementet. Denne ble grunnlagt i 1947 av George F. Kennan på anmodning av den daværende utenriksministeren George C. Marshall med det formål å gi «uavhengig politisk analyse og rådgivning til utenriksministeren». Den første arbeidsoppgaven var å utforme Marshallplanen.

Blant tidligere leder av PPS finner man George F. Kennan, Paul Nitze og Richard N. Haass. Nåværende leder er Anne-Marie Slaughter.

## Eksterne lenker
* Policy Planning Staffs offisielle hjemmesider
* Liste over direktører av Policy Planning Staff fra U.S. State Dept.