Osvald-gruppen

**Osvald-gruppen**, opprinnelig kalt ***Sabotasjeorganisasjonen***, ***Saborg***, eller bare ***Sab***, var en norsk sabotasjeorganisasjon som saboterte tyske installasjoner, krigsindustri og tropper i Norge under andre verdenskrig. Sabotørenes eget, formelle navn på gruppen var ***Organisasjonen mot krig og fascisme***. Osvald-gruppen er karakterisert som «Norges (desidert) mest aktive og effektive motstandsgruppe».

«Saborg var vestlandsgreina av Osvald-gruppa».

Gruppen var videreføringen av det norske avsnittet av den etterhvert opprullede, europeiske Wollweber-gruppen og ble fra 1941 ledet av kommunisten og sjømannen Asbjørn Sunde.

Gruppen mottok ordrer både fra Sovjetunionen og fra den norske regjeringen i London via Hjemmefronten og «Politigruppa». Osvaldgruppen hadde ingen radiokontakt og lite kurer-kontakt med styresmaktene i Moskva.

Organisasjonen bygde opp sabotasjegrupper i Oslo, Gjøvik, Narvik, Bergen og Stavanger.

I andre opplaget av boken *[[Menn i mørket]]*, lister Sunde selv opp 39 sabotasjeaksjoner. Ifølge Erik Gjems-Onstad, gjennomførte gruppen om lag 200 sabotasjeaksjoner i Norge.

Men gruppen var ikke uten støtte, og særlig etter 1943 fikk den stadig flere oppdrag fra regjeringsstøttede organisasjoner. Gruppen utførte bl.a. likvidasjoner for Milorg og «Politigruppa» i Oslo-politiet, og hadde et nært samarbeide med politigruppe *2AP* som ga verdifull informasjon om tyskernes planer, agenter osv. Aksjonen mot Arbeidskontoret i Oslo 20. april 1943 var for eksempel fullt koordinert med Milorg, hvor målet var å hindre tvangsutskrivning av norsk arbeidskraft til krigstjeneste. Både Asbjørn Sunde og Johan Peter Bruun,  blant andre, deltok i denne aksjonen. Osvald-gruppen var ikke på noen måte direkte styrt av Milorg, men utførte flere sabotasjeaksjoner på direkte oppdrag fra den norske regjeringen i London, formidlet via Asbjørn Bryhn i Politigruppa. London-regjeringen ga i nesten hele gruppens levetid økonomisk støtte via «vestkant-organisasjonen» 2A.

Osvaldgruppen opererte fra 1944 i opposisjon til ledelsen i Norges Kommunistiske Parti. Asbjørn Sunde oppløste motvillig Osvald-gruppen i 1944, etter ordre fra NKVD-ledelsen i Moskva (Det russiske Folkekommissariatet for innenrikssaker).
Ragnar Armand Sollie hadde vært sabotør i Osvald-gruppen og flyktet til Sverige våren 1943. I april 1944 vendte han tilbake til Norge i spissen for en gruppe som ønsket å bli med i Osvald-gruppen, da denne ble oppløst av NKVD startet Sollie sommeren 1944 en ny sabotasjeorganisasjon - «Pelle-gruppen». Sollie kontaktet kommunistpartiets leder Peder Furubotn, som utnevnte Sollie til sabotasjeleder i Oslo. Gruppen var organisert rundt en ledelse på 3-4 personer som hadde kontakt med et varierende antall undergrupper, og fra sin base i ei hytte på Krokskogen utførte Pelle-gruppen en rekke vellykkede aksjoner høsten 1944.

I 2013 ble alle medlemmene Osvaldgruppen offisielt hedret med utmerkelser av forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen for sin innsats for Norge under krigen. Sunde var da avgått ved døden, men fire av gruppens medlemmer levde fortsatt.

## Osvald-gruppen, NKP og Moskva
I Norge var Osvald-gruppen en direkte videreføring av det norske avsnittet av den kommunistiske Wollweber-organisasjonen, ledet av sjømannen Martin Rasmussen Hjelmen. Han ble allerede i 1940 arrestert i Sverige, utlevert og henrettet i Tyskland i 1944.

I Oslo overtok Asbjørn Sunde i 1940 en intakt organisasjon, men uten sentrale personer i ledelsen og uten kontakt med Moskva eller økonomiske midler.

Like etter Tysklands angrep på Sovjet 22. juni 1941 dro kurerer fra den sovjetiske legasjonen i Stockholm til Oslo med ordre om å starte motstandskampen. Her traff de representanter for kommunistpartiet som mente at tiden ikke var inne for motstand. Kurerene dro tilbake med uforrettet sak. Sunde hadde siden 1940 holdt organisasjonen ved like og gjort klar lagre med sprengstoff rundt om i landet.

Vinteren 1942 startet NKP oppbygging av militære grupper, den såkalte «Nasjonalgarden». Samtidig hadde Sunde møter med kommunistpartiets leder, Peder Furubotn. Arbeidet med Nasjonalgarden mislykkes, og den ble innlemmet i Milorg-systemet. Kontakten mellom Furubotn og Sunde fortsatte imidlertid.

I slutten av oktober 1942 angrep Gestapo NKP-forlegningen i Hemsedal.  Sunde hadde fått varsel fra Politigruppen og partiledelsen klarte å flykte, men etterlot seg en del papirer.

Partisekretær Peder Furubotn krevde etterhvert å overta den strategiske ledelse av Osvald-gruppen, noe Asbjørn Sunde nektet. Tidlig i 1944 kom det derfor til fullt brudd mellom de to.

Fram til Osvald-gruppen ble nedlagt i 1944, etter ordre fra Moskva, hadde den ifølge Erik Gjems-Onstad utført 200 sabotasjeaksjoner i Norge.

## Utvikling og aksjoner

20. juli 1941 gjennomførte de den første jernbanesabotasjen, og det var starten på en serie av aksjoner.

Sunde etablerte et opplæringssenter for sabotører i Rukkedalen i 1942, og rekrutterte et nettverk av sabotører i området Torpo-Gol og Rukke-Nesbyen, ned Hallingdal og derfra til Oslo og Bergen.

I september 1942 avtalte Sunde at han skulle holde vaktmannskap til kommunistpartiets sentralforlegning i Hemsedal mot å få praktisk og finansiell støtte. Sunde ble NKPs militære leder, og med partiet i ryggen ble organisasjonen mer slagkraftig.

Det ble utført aksjoner i hele området fra Porsgrunn i sør til Dombås i nord, men de fleste aksjonene ble utført i Oslo-området, svært mange av dem inne i selve byen.

Det ble også utført fire aksjoner i Bergen.

Av viktige sabotasjeaksjoner må det særlig trekkes fram sprengningen av det krigsviktige Per Kure-anlegget i Oslo, samt av Statspolitiets kontor for Oslo og Aker og Arbeidskontoret i Oslo.

### Et utvalg aksjoner i Norge
Aksjonene i Norge startet like etter Tysklands angrep på Sovjetunionen 22. juni 1941 og fortsatte inntil «Osvald-gruppen» ble demobilisert høsten 1944. Nedenfor gjengis noen av de viktigste aksjonene som ble gjennomført.

*For en oversikt over aksjoner foretatt før 20. juli 1941, se: *'Wollweber-gruppen**'

## Medlemmer (utvalg)

Fil:Osvald Abrahamsen.jpg|Osvald Abrahamsen(1896–1942)
Fil:Ivar Amlie.jpg|Ivar Amlie(1914–1944)
Fil:Gerd Stub Andersen.jpg|Gerd Stub Andersen(1918–2011)
Fil:Roar Stub Andersen.jpg|Roar Stub Andersen(1921–2009)
Fil:Kristian Andresen.jpg|Kristian Andresen(1911–1944)
Fil:Petter Brun.jpg|Johan Peter Bruun(1913–1944)
Fil:Finn Brede Bråthen.png|Finn Brede Bråthen(1923–1944)
Fil:Harald Emil Braathen.jpg|Harald Braathen(1898–1945)
Fil:Finn Eriksen.jpg|Finn Eriksen (motstandsmann)(1908–1943)
Fil:Håkon Eriksen.jpg|Håkon Eriksen(1920–1942)
Fil:Arvid Falkenberg.jpg|Arvid Falkenberg (1911–2007)
Fil:Bjarne Hansen.jpg|Bjarne Hansen(1918–1944)
Fil:Reidar Hansen.jpg|Reidar Hansen(1921–1944)
Fil:Rigmor Hansen.jpg|Rigmor Hansen(1908–1942)
Fil:Sigurd Hansen.jpg|Sigurd Hansen(1908–1942)
Fil:Åge Hansen.jpg|Åge Hansen(1921-1944)
Fil:Martin Hjelmen.jpeg|Martin Hjelmen(1904–1944)
Fil:Reidar Holtmoen.jpg|Reidar Holtmon(1914–1943)
Fil:Bjørn Horgen.jpg|Bjørn Horgen(1915–1945)
Fil:Erland Hovde.jpg|Erland Hovde(1916–1945)
Fil:Norman Iversen.jpeg|Norman Iversen(1910–1964)
Fil:Carl Jacobsen.jpg|Carl Johan Jacobsen(1907–1942)
Fil:Georg Jenserud.PNG|Georg Jenserud(1920–1944)
Fil:Alf Kristiansen.jpg|Alf Kristiansen(1913–1942)
Fil:Arne Kristoffersen.jpg|Reidar Kristoffersen(1918–1942)
Fil:Johan Karelius Moen.jpg|Johan Karelius Moen(1920–1944)
Fil:Karl Nikolaisen.jpg|Karl Johan Nikolaisen(1918–1944)
Fil:Frank Hagbarth Nilsen.jpg|Frank Nilsen(1889–1942)
Fil:Arne Emanuel Næsman.jpg|Arne Emanuel Næsman (1915–1944)
Fil:Helge Olsen.jpg|Helge Olsen (1917–1944)
Fil:Gunnar Orby.jpg|Gunnar Orby(1908–1944)
Fil:Barly Devold Paul Pettersen.jpg|Barly Pettersen(1900–1944)
Fil:Oddvar Røed.jpg|Oddvar Røed(1919–1945)
Fil:Gunnar K Skinstad.jpg|Gunnar Skinstad(1921–1944)
Fil:Karl Skaarud.jpg|Gjermund Karl Skaarud (1924–1944)
Fil:Per Stensrud.jpg|Per Stensrud(1924–1944)
Fil:Håkon Sunde.jpg|Håkon Sunde(1911–1944)
Fil:Harry Sønsterød 2015 (cropped).jpg|Harry Sønsterød(1921-2017)
Fil:Anker Thorsrud i tysk fangenskap 1942.jpg|Anker Thorsrud(1912–1982)
Fil:Alv Johan Torbjørnsen.jpg|Alv Torbjørnsen(1908–1943)
Fil:Leif Olsen.jpg|Leif Aasen(1918–1944)
Fil:Ottar Ringstad.jpg|Ottar Ringstad (1917 – 1998)


## Saborg Stavanger
I skyggen opererte Saborg, også kjent som Osvald-gruppen, i det skjulte. Ledet av Asbjørn Sunde, ble Saborg etablert som en kommunistisk-dominert sabotasjeorganisasjon med tilknytning til den tyske kommunisten Ernst Wollweber.

Saborg var aktiv både på Vestlandet og Østlandet. I 1944 ble det etablert en egen avdeling i Stavanger-distriktet, ledet av Helge Hansen og Einar Andreassen, som etterfulgte Hans Langeland. Organisasjonen gjennomførte rundt 100 aksjoner, inkludert sabotasje og likvidasjoner. Sentrale medlemmer inkluderte brødrene Sverre og Erling Myge, som spilte viktige roller i NKP og Saborg i Rogaland.

Erling Myge, tiltenkt lederrollen for Saborg i distriktet, deltok på et sabotørkurs i Bergen våren 1944, klar til å bygge opp Saborg-nettet i Sør-Rogaland. Sammen med Helge Hansen og andre aktive medlemmer, inkludert kvinner som deltok i våpentrening, ble sabotasje og geriljakrigføring prioritert. De så på sabotasje som et middel til å avlaste Sovjetunionen i kampen mot nazismen.

En viktig fase i nyorganiseringen av NKP i Rogaland startet sommeren 1944, ledet av Einar Andreassen («Halvdan») og Helge Hansen («Egil»). Disse to skulle overta ledelsen av NKPs motstandsarbeid i Rogaland og gjennomføre aksjoner mot tyske militære anlegg og bedrifter som produserte krigsviktige varer.

Saborgs aktiviteter inkluderte også likvidasjoner av Gestapo-medlemmer, som Herbert Geicke og Leonard Wickstrøm. Disse likvidasjonene, selv om kontroversielle, ble sett på som nødvendige for å beskytte motstandsbevegelsen mot forrædere og torturister.

Men Saborgs virksomhet ble ikke uten risiko. Flere medlemmer ble arrestert og torturert av Gestapo, og organisasjonen ble svekket etter disse arrestasjonene. Helge Hansen klarte å holde seg i dekning en stund, men ble til slutt gjenkjent og involvert i en skuddveksling med en NS-mann. Etter krigen ble Hansen en sentral figur i SKP og Rogaland NKP, men ble senere ekskludert fra NKP og gikk inn i Arbeiderpartiet.

## Ettermæle
I det politiske klimaet som uviklet seg i Norge under den kalde krigen ble den kommunist-ledede motstandskampen etter hvert levnet liten ære. Fordømmelsen av kommunistene nådde et toppunkt i 1954, da Sunde selv ble beskyldt for landssvik og spionasje til fordel for Sovjetunionen, og dømt til åtte års fengsel. Nye opplysninger som styrker mistanken er kommet i offentlighetens søkelys via offentliggjøring av KGB-avhopperen Mitrokhins dokumenter i 2014. I arkivmaterialet der ble det oppgitt at Sunde skaffet KGB norske pass, samt «og blanke og utfylte norske kirkebøker».

I 1995 ble det avduket en minnesmerke over de falne i Osvald-gruppen, en minneplakett ved hovedinngangen til den gamle Østbanebygningen i Oslo. LO i Oslo sto for arrangementet. Siden har det vært en årlig foreteelse å hedre gruppens medlemmer på 1. mai.

Sommeren 2012 ble Osvald-gruppens innsats også markert på den nye Frydenberg skole i Oslo, som var bygget på industriområdet der gruppen sprengte anlegget til Per Kure AS under krigen. 23 av sabotørene ble hedret ved at de fikk rom på skolen oppkalt etter seg. Skolens bibliotek ble oppkalt etter Sunde selv.

4. oktober 2013 ble åtte medlemmer av Osvald-gruppen hedret av norske myndigheter for kampen de førte for Norges frihet under okkupasjonen. «Dere var sabotørene og soldatene i mørke, som forble i mørke. I dag beklager vi at mange av dere ble mistenkeliggjort og underkjent», sa forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen i sin tale. Ifølge Strøm-Erichsen utførte gruppen ikke bare de fleste, men også de mest virkningsfulle sabotasjeaksjonene i Norge under krigen.

«Vår nære allierte ble plutselig vår bitre fiende da Hitler-Tyskland var beseiret. Derfor kunne en mann som Asbjørn Sunde gå fra å være krigshelt i det ene øyeblikket til å bli stemplet som forræder i det neste. Derfor ble dere stille. Derfor forble dere i mørke», sa forsvarsministeren.

Harry Sønsterød, August Rathke, Anne Marie Mamo, Arvid Abrahamsen, Karsten Hansen, Norman Gullaksen, Signe Raassum og Lars Bottolfs ble overrakt sølvfat, mens Arvid Abrahamsen, Karsten Hansen, Norman Gullaksen, Signe Raassum og Lars Bottolfs også ble tildelt Deltagermedaljen og diplom signert av kongen.

I 2015 ble det i regi av norsk fagbevegelse avduket et monument på Jernbanetorget i Oslo, for  hedre Osvald-gruppen og jernbanefolk som ofret livet i motstandskampen under krigen. Monumentet er plassert utenfor Østbanestasjonen, der sabotørene gjennomførte en av sine første bombeaksjoner. Monumentet er laget av Bjørn Melbye Gulliksen.

I 2015 ga bandet Bjølsen Valsemølle ut albumet *[[Tider skal komme (album)|Tider skal komme]]*, der sangen *Menn i mørket* er en heder til Osvald-gruppen.

## Referanser


## Litteratur
* Borgersrud, Lars (1997) *Nødvendig innsats – sabotørene som skapte den aktive motstanden*, Universitetsforlaget, ISBN 82-00-22529-1
* Borgersrud, Lars (2001) *Fiendebilde Wollweber - Svart propaganda i kald krig*, Forlaget Oktober, ISBN 82-495-0050-4
* Sunde, Asbjørn: *Menn i mørket*. 1947, nytt opplag Spartacus Forlag 2009, forord av historikeren Lars Borgersrud. ISBN 978-82-430-0467-2.
* Conradi, Morten og Alf Skjeseth: *Osvald.* Spartacus, 2015 ISBN 9788243010215

## Eksterne lenker
* Sabotasjeforsøk mot Bergensbanen 24. november 1943 (Digitalarkivet)