open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Baghran (distrikt)

**Baghran** er det nordligste distriktet i Helmand-provinsen i Afghanistan. Baghran hadde en befolkning på anslåtte 82 018 i 2002, hvorav 90 % er pashtunere og 10 % hazara. Administrasjonssenteret ligger i den lille byen Baghran. Det er omtrent 450 små byer i distriktet.

Baghran ble rammet av en rekke militære sammenstøt under den russiske okkupasjonen. Rais-al-Baghrani, en tidligere Taliban-leder, aksepterte nylig å samarbeide med den afghanske regjeringen og Koalisjonsstyrkene under programmet Takm-e-sol (Forsoning og tilgivelse). 
Produktet det produseres mest av i Baghran er opium, deretter følger hvete. 

## Kilder
*UNHCR, distriktsprofil, datert 31. desember 2002, besøkt 28. juli 2006 (PDF).

## Eksterne lenker
* Kart over Baghran-distriktet (PDF)
Novomoskovsk (Russland)

:*For den ukrainske byen med samme navn se [[Novomoskovsk (Ukraina)]]*

**Novomoskovsk** (russisk: Новомоско́вск)er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved elva Dons øvre kilder, rundt 40&nbsp;km øst for Tula.

Byen het *Bobriki* (russisk: Бо́брики) før 1934, og *Stalinogorsk* (russisk: Сталиного́рск) mellom 1934 og 1961,

Byen har sin opprinnelse på 1700-tallet, som Bobrinskij-grevenes hjemsted, og det var de som industrialiserte byen mot slutten av 1800-tallet. I Sovjet-perioden fortsatte byen å utvikle seg som et kullgruvesenter. I 2008 ble byen Sokolniki innlemmet i Novomoskovsk.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Plavsk

**Plavsk** (russisk: Плавск) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger på Det sentralrussiske platå, på begge sider av elva Plava, rundt 60&nbsp;km sør for Tula.

Bosetningen Plavsk ble første nevnt i 1540, da under navnet *Sergijevskoje*, og var på 1800-tallet, etter tilknytningen til jernbanenettet, en landsby preget av handel. Plavsk fikk bystatus i 1949. Plavsk var blant de russiske områdene som ble hardest rammet av Tsjernobylulykken i april 1986.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om Plavsk på ''mojgorod.ru''
* Uoffisielt nettsted for byen
* Nettsted om byens historie m.m.
Dishu (distrikt)

**Dishu** er et distrikt sør i Helmand-provinsen i Afghanistan. Distriktet har en anslått befolkning på  innbyggere (2002). Den etniske sammensetningen er 80 % pashtunere og 20 % balucher. Distriktshovedstaden er den lille byen Dishu. De fleste bosetningene i distriktet ligger langs Helmand-elva.

## Kilder
*UNHCR, distriktsprofil, datert 26. november 2002, besøkt 28. juli 2006 (PDF).

## Eksterne lenker
* Kart over Dishu-distriktet (PDF)
Om Gudsstaten

**Om Gudsstaten** (latin *De Civitate Dei*, også nevnt som *De Civitate Dei contra Paganos*, *Gudsstaten mot hedningene*) er en bok skrevet på latin av Augustin av Hippo tidlig på 400-tallet, og tok for seg Gud, martyrium, jødene, og andre kristne filosofer.

Augustin skrev avhandlingen for å forklare kristendommens forhold til andre religioner og filosofier, og til de romerske autoriteter som den etterhvert ble økende sammenflettet med. Den ble skrevet kort etter at Roma var blitt angrepet og herjet av vestgotere i år 410. Denne hendelsen etterlot romerne i sjokktilstand og mange ytret at hendelsen var en straff for å ha forlatt romernes tradisjonelle guder. Det var i denne atmosfæren at Augustin søkte å skape tillit til kristendommen, og skrev at det var Guds rike som til slutt ville triumfere — symbolsk. Gudsstaten var uforgjengelig i motsetning til den menneskelige stat som var forgjengelig. Augustins øyne var fiksert på himmelen, et tema som ble gjentatt av mange senantikke kristne kunstformer.

Boken presenterer den menneskelige historie som en konflikt mellom det som Augustin kaller for menneskenes stat og Guds stat, en konflikt som er bestemt i å ende i en seier for sistnevnte. Gudsstaten er merket for mennesker som gir avkall på jordiske gleder og dedikerer seg til å fremme kristne verdier. Menneskenes stat, på den annen siden, består av mennesker som har blitt avledet fra Gudsstaten. De to statene er ikke ment å representere faktiske steder eller organisasjoner, skjønt Augustin tenkte opplagt den kristne kirke var hjertet i Gudsstaten.

Til tross for kristendommens betegnelse som offisiell religion for Romerriket erklærte Augustin at bokens budskap var åndelig heller enn politisk. Kristendommen, argumenterte han, burde være opptatt av det mystiske, himmelske byen Jerusalem (Det nye Jerusalem) enn til jordisk politikk. 

I hvilken grad boken var ment å skulle oppfattes symbolsk er åpent spørsmål. Augustin var selv tilhenger av å bruke makt og tvangskonvertering av hedninger og ikkekristne, slik det kommer til syne i hans 93. brev til biskop Vincentius som ble skrevet i år 408. Spesielt i middelalderen ble boken tatt til inntekt for at kirken skulle ha total makt, inkludert verdslig, og med paven som overmakt. Augustin ga argumenter for at kun en kristen stat kunne være en god stat. Sammen med skriftene til den senere Thomas Aquinas, fikk *Om Gudsstaten* sterk innflytelse på den teologiske tenkningen for forholdet stat og kirke gjennom hele middelalderen.

*Om Gudsstaten* finnes i norsk oversettelse fra 2002.

## Referanser


## Litteratur
* Augustin : *De civitate Dei, Gudsstaten eller Guds by*. Oversatt, og med forord av Reidar Aasgaard. Pax Forlag 2002. ISBN 82-530-2371-5

## Eksterne lenker
* Komplett tekst fra NewAdvent.org (engelsk)
* Komplett originaltekst &mdash; The Latin Library (latin).
* An introduction to ''The City of God''  – en introduksjon ved James J. O'Donnell
Sjtsjokino

**Sjtsjokino** (russisk: Щёкино) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger rundt 25&nbsp;km sør for Tula.

Sjtsjokino ble grunnlagt i 1870 i forbindelse med utbyggingen av forekomster av brunkull. Den fikk bystatus i 1938.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dishu

**Dishu** (også **Deshu**, **Deh Šu**) er distriktshovedstad i Dishu-distriktet i Helmand-provinsen i Afghanistan. Som de fleste andre bosetninger i distriktet ligger den nær Helmand-elva. Byen ligger om lag 598 meter oved havet. Befolkningen var på 9 482 innbyggere i 2007.
Mahaneh Yehuda

**Mahaneh Yehuda** eller **Mahaneh Yehuda-markedet** (hebraisk שוק מחנה יהודה, *Shuk Makhaneh Yehuda*) er en utendørs markedsplass i det sentrale Jerusalem, mellom Jaffa-veien og Agrippas gate. Bortsett fra friske frukt og grønnsaker, kan man kjøpe bakevarer, fisk, kjøtt, ferdigmat, krydder, klær og sko, husvarer, tekstiler og ting tilhørende jødedommen. På torsdager og fredager er markedsplassen livlig, fullt av mennesker som forbereder sabbat.

## Terroristangrep
*30. juli 1997 ble 16 mennesker drept og 178 skadet i to sammenhengende selvmordsbombinger.

*12. april 2002 ble syv mennesker drept av en kvinnelig selvmordsbomber som deflaterte en kraftig bombe på en bussholdeplass på Jaffa-veien i nærheten av inngangen til Mahaneh Yehuda. 104 mennesker ble skadet i utbruddet, blant de ni arabere. Al-Aqsa Martyrs' Brigades sa de sto bak angrepet.

## Referanser
Sokolniki

**Sokolniki** (russisk: Соко́льники) var en by i Tula oblast i Russland. Den lå 60&nbsp;km øst for Tula.

Landsbyen Sokolniki eksisterte i alle fall fra 1800-tallet. Den fikk bystatus i 1958. Den 24. oktober 2008 ble byen slått sammen med Novomoskovsk.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Eksterne lenker
*
Shahbaz Tariq

**Shahbaz Tariq** (født 24. desember 1948 i Pakistan) er en norsk Ap-politiker.

Han var vararepresentant til Stortinget fra Oslo i fire perioder: 1989&ndash;1993, 1993&ndash;1997, 1997&ndash;2001 og 2001&ndash;2005. Fra 2000 til 2001 møtte han fast mens Bjørn Tore Godal var statsråd i regjeringen Stoltenberg 1. Tariq var også medlem av Oslo bystyre i tre perioder fra 1991 til 2003.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Suvorov

:*For den sovjetiske filmen fra 1941, [[Suvorov (film)]]

*'Suvorov*' ([[russisk]]: Суво́ров) er en by i [[Tula oblast]] i [[Russland]]. Den ligger rundt 90&nbsp;km vest for [[Tula (Tula)|Tula]].

Landsbyen *Suvorova'' (russisk: Суво́рова) har vært kjent siden 1400-tallet. Den fikk bystatus i 1954.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tsjekalin

**Tsjekalin** (russisk: Чека́лин), tidligere kjent som *Likhvin* (russisk: Лихвин) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved venstre bredd av elva Oka, 90&nbsp;km vest for Tula.

Tsjekalin er den nest minste byen i Russland, men den vil sannsynligvis snart bli den minste, ettersom den minste byen, Magas, forventes å vokse som ny hovedstad i Republikken Ingusjetia.

I 1944 ble Likhvins navn endret til Tsjekalin for å æres den sovjetiske partisanen Aleksander Tsjekalin.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Uzlovaja

**Uzlovaja** (russisk: Узлова́я) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger 50&nbsp;km sørøst for Tula.

Den ble grunnlagt i 1873 som en bosetning ved jernbanestasjonen *Khrusjtsjovskaja* (russisk: Хрущёвская). Navnet ble endret til Uzlovaja i 1877, og bystatus ble innvilget i 1938.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Venjov

**Venjov** (russisk: Венёв) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved elva Venjovka (ei sideelv til Osiotr), rundt 50&nbsp;km øst for Tula.

Den ble grunnlagt på 1100-tallet rundt sju kilometer fra dagens by. Den fikk innvilget bystatus i 1777.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Første aliyah

**Første aliyah** var den første moderne store bølgen av sionistisk aliyah. Jødene som også migrerte til Palestina i denne bølgen kom for det meste fra det østlige Europa og Jemen. Bølgen startet i 1881/1882 og varte frem til 1903. Det er anslått at mellom 25&nbsp;000
og 35&nbsp;000
jøder immigrerte til det osmanske Palestina i løpet av den første aliyah.

## Referanser


## Litteratur
* Ben-Gurion, David *From Class to Nation: Reflections on the Vocation and Mission of the Labor Movement*  (hebraisk) (1976)
Sovetsk (Tula oblast)

**Sovetsk** (russisk: Сове́тск) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved elva  Upa (i Okas nedbørfelt), rundt 40&nbsp;km sør for Tula.

Den ble grunnlagt i 1950 som den bymessige bosetningen Sovetskij (russisk: Сове́тский). Den fikk innvilget bystatus i 1954.

## Befolkningsutvikling
:

## Referanser
Innlandsis

**Innlandsis** er en isbre som dekker et større landområde. En vanlig definisjon av innlandsis er isbreer som dekker et areal på mer enn 50,000 km². Det er i dag to iskapper i denne størrelsesorden på jorda – Antarktis og Grønlandsisen. I siste istid var det ytterligere to; Weichsel-isen som dekket mye av Nord-Europa, og Patagonia-isen som dekket den sørlige delen av Sør-Amerika. Grønlandsisen var da en del av eller forbundet med den store Laurentide-iskappen, som dekket Canada og de nordligste delene av USA.

En innlandsis har stor mektighet omkring isskillet inne på breen, og sprer seg utover med tyngdekraften. Masse flyter fra isskillet mot kantene, der den smelter til overflatevann eller kalver av som isfjell i havet eller innsjøer. Innlandsisen flyter utover ved at den deformeres eller ved at den sklir på underlaget, som er smurt av smeltevann. Temperaturen i bunnen av breen er relativt høy på grunn av varme som er tilført fra jordas indre (geotermisk varme). Hastigheten på isen mot underlaget avhenger av om det finnes sedimenter som lett deformeres, av ruheten på underlaget, så vel som av tilførsel og fordeling av vann. Isstrømmene er ofte kanaler av raske strømmer inne i et isdekke som for øvrig beveger seg mye saktere. 

Is som flyter ut mot kysten henger ofte fast som en del av innlandsisen og danner en isbrem. En isbrem flyter utover på grunn av sin egen tyngde, og blir tilført masse i form av snø og innstrømmende breer. En isbrem mister masse ved kalving av isfjell fra isfronten og smelting på undersiden.

## Respons på klimaendringer
Som ved isbreer generelt minker innlandsisen som en følge av varmere klima, og øker
som en respons på avkjøling. Volumet av innlandsis på Grønland tilsvarer 7 meter økt havnivå, og isen i Antarktis svarer til omtrent 57 meter stigning i havnivået. Paleodata indikerer at store deler av en, eller begge, innlandsisene sannsynligvis har smeltet i fortida. Imidlertid viser iskjerneprøver at ingen av innlandsisene har vært helt borte i løpet av den siste en million år. 

Innlandsisen kan reagere på endringer i miljøet på svært lang tidsskala, og av dette følger at fremtidige endringer vil kunne skje fra den pågående globale oppvarminga. Det kan ta mer enn  år for en oppvarming på overflata å nå ned til bunnen av isen og endre temperaturen der. Hastigheten til isen over store områder forandres også sakte som en respons på endringer i formen og i overflatetemperaturen. Store endringer i hastigheten kan imidlertid skje raskt i is-strømmer og breer som strømmer ut av innlandsisen ved økt tilførsel av smeltevann under isen, eller ved endringer i isbremmen disse ender opp i.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andre aliyah

**Andre aliyah** var muligens den viktigste og mest innflytelsesrike aliyahen. Den varte fra 1904 til 1914, og i løpet av denne tiden immigrerte 40&nbsp;000 jøder til det osmanske Palestina, for det meste fra Russland og Polen, samt noen fra Jemen.

Hovedårsaken til aliyahen var økende antisemittisme i Russland og pogromer i *[[Det jødiske bosetningsområdet i Tsar-Russland]]*, spesielt Kishinev-pogromen og pogromene som fulgte den russiske 1905-revolusjonen.

Selv om aliyahen bidro til jødiske bosetninger i Palestina på mange måter, ser mange på det som en fiasko, ettersom nesten halvparten av immigrantene forlot Palestina på tiden da første verdenskrig startet.

## Bosetning
Immigranter fra den andre aliyah var for det meste idealister, inspirert av de revolusjonære ideene som dukket opp i Det russiske imperiet, som forsøkte å opprette et felles landbrukssystem i Palestina. Slik formet de kibbutzbevegelsen. Den første kibbutzen, Degania, ble grunnlagt i 1909.

De blant immigrantene som foretrakk å bo i byer, grunnla Ahuzat Bayit nær Jaffa, som senere ble gitt navnet Tel Aviv.

## Kultur
Fornyelsen av det hebraiske språket samt etableringen av det som standardspråk for jøder i Palestina, er i stor grad kreditert til andre aliyah. Eliezer Ben-Yehuda bidro til den første moderne hebraiske ordboka ble skrevet. Selv om han var immigrant fra første aliyah, førte arbeidet hans til mer under den andre.

Under andre aliyah ble også den første hebraiske videregående skolen i Palestina opprettet, Herzliya Hebrew High School, Tel Aviv.

## Forsvar
Den andre Aliyah opprettet sikkerhetsorganisasjonen HaShomer, som var den første store jødiske selv-forsvarsorganisasjonen siden Bar Kokhba-opprøret, og ble foregående for fremtidlige jødiske forsvarsorganisasjoner, slik som Haganah.

## Referanser


## Litteratur
* Ben-Gurion, David, *From Class to Nation: Reflections on the Vocation and Mission of the Labor Movement*  (Hebrew),  Am Oved (1976)
Pinkerton

***Pinkerton*** er det andre albumet til det amerikanske alternativ rock-bandet Weezer og ble utgitt 24. september 1996. Albumet er det første med Brian Bell som bandets gitarist etter at Jason Cropper forlot bandet. Låtene «El Scorcho», «The Good Life» og «Pink Triangle» ble gitt ut som singler fra albumet. 

## Sporliste
# «Tired of Sex» – 3:01
# «Getchoo» – 2:52
# «No Other One» – 3:01
# «Why Bother?» – 2:08
# «Across the Sea» – 4:32
# «The Good Life» – 4:17
# «El Scorcho» – 4:03
# «Pink Triangle» – 3:58
# «Falling for You» – 3:47
# «Butterfly» – 2:53
Alle sangene er skrevet av Rivers Cuomo.

## Kilder

## Eksterne lenker
*
Harry Blackmun

**Harry Andrew Blackmun** (født 12. november 1908 i Nashville i Illinois i USA, død  4. mars 1999 i Arlington i Virginia) var dommer ved USAs høyesterett. 

I sin tid som høyesterettsdommer fra 1970 til 1994 var han til å begynne med ansett som heller konservativ i sine domsavgjørelser, men ble deretter oppfattet som mer liberal. Han ble utnevnt til embedet av president Richard Nixon den 4. april 1970 etter at to andre nominerte kandidater, Clement Haynsworth og G. Harrold Carswell, ikke nådde frem.

Han skrev flertallsvotumet i saken Roe v. Wade. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Becoming Justice Blackmun.
* Harry Blackmun profile, NNDB.
Thurgood Marshall

**Thurgood Marshall** (1908–1993) var en amerikansk jurist som var den første afroamerikanske dommer ved den amerikanske høyesterett. Han satt i dette embedet fra 1967 til 1991, da han trakk seg på grunn av sykdom.

Han var utdannet ved Howard University i Washington, D.C. (eksamen 1933), hadde privatpraksis i Baltimore, og ble jurist for borgerrettighetsbevegelsen NAACP allerede året etter. I dette medfør fulgte han blant annet borgerrettssaken Brown mot skolestyret i årene fra 1951 til domsslutningen i 1954, hvor svarte fikk lovfestet rett til integrert undervisning med hvite i amerikanske skoler.

Han vant en rekke dommerrettighetssaker for domstolene, ble dommer ved en appelldomstol i 1961, og ble United States Solicitor General i 1965. To år etter ble han høyesterettsdommer. Han var blant annet del av flertallet på 5 som vedtok flertallsslutningen i Roe mot Wade og dermed legaliserte abort i USA.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stephen Breyer

**Stephen Breyer** (født 15. august 1938 i San Francisco i California i USA) er en amerikansk jurist som fra 1994 til 2022 var dommer ved amerikansk høyesterett. Han ble ansett å tilhørende dommerkollegiets liberale del. 

I januar 2022 varslet han sin avgang sommeren 2022, og han ble erstattet av Ketanji Brown Jackson den 30. juni 2022. 

## Referanser
Chongwenmenkirken i Beijing

**Chongwenmenkirken** (kinesisk: 北京基督教會崇文門堂 = *Beijing jidu jiaohui Chongwenmen tang*, *Chongwenmen Christian Church*) eller (崇文門教堂 *Chongwenmen jiaotang*, *Chongwenmen Church*) eller **Asburykirken** (亚斯立堂, *Yasili tang*, *Asbury Church / Yasili Church*) er en protestantisk kirke opprinnelig for metodistene i Beijing i Folkerepublikken Kina. Den ligger i gaten Hougou Hutong (2D) i bydistriktet Dongcheng.  

Det opprinnelige byggverket ble bygd i 1870 under Qing-dynastiet. Kirken ble den brent under bokseropprøret i 1900, men stod gjenreist igjen i 1903.

I 1982 ble kirken gjenåpnet etter å ha vært stengt i en lengre periode under kulturrevolusjonen. 

Den en den største protestantiske kirken i Beijing og er hjem til Folkerepublikken Kinas største protestantiske menighet. 

Kirken ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

## Eksterne lenker
*
Fuad II av Egypt

**Fuad II** (født 1952) var konge av Egypt fra 26. juli 1952 til 18. juni 1953.

Hans far, Faruk I av Egypt, ble avsatt under et militærkupp ledet av Muhammad Naguib og Gamal Abdel Nasser den 23. juli 1952, og måtte abdisere til fordel for sin seks måneder gamle sønn og selv dra i eksil i Italia. Et år senere, 18. juni 1953 ble Egypt proklamert som republikk, og Fuad ble sendt til sin familie i eksil. Han vokste opp i Frankrike, men besøker (pr. 2010) Egypt som privatperson fra tid til annen. Hans far, kong Faruk, er gravlagt i Kairo.

I 1976 ble Ahmed Fouad gift med Dominique-France Loeb Picard. Paret fikk tre barn og ble skilt i 1997.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Potter Stewart

**Potter Stewart** (født 23. januar 1915 i Jackson i Michigan i USA, død 7. desember 1985 i Hanover i New Hampshire) var fra 1958 til juli 1981 dommer ved amerikansk høyesterett.

## Referanser
Månefase

**Månefase** viser til forskjellen i utseendet på den synlige delen av månen sett fra jorda. 

En halvdel av månen er alltid opplyst av sola (bortsett fra når jorda skygger; da er det måneformørkelse), men fordi månen går i bane rundt jorda, ser vi månen fra forskjellige vinkler etter som tiden går. Det gjør at en fra jorda ofte bare ser en del av den opplyste sida. Månefasene kommer ikke av at jorda kaster skygge på månen. Månefasen der en ser hele den opplyste delen av måneskiva blir kalt for fullmåne, mens den fasen der en nesten ikke ser den opplyste delen blir kalt nymåne. 

Når det er fullmåne, ligger sola på den ene siden av jorda, mens månen ligger på motsatt. Da ligger månen badet i sollys. Når det er nymåne er det motsatt, og skyggen faller på månen slik at vi ikke ser hele.

Månen er i *ny* når den synlige delen vokser fram mot fullmåne, og i *ne* når den minker mot nymåne. Månefasesyklusen tar om lag en måned (29 døgn 12 timer 44 minutter og 2,9 sekunder = 29,530589 døgn) og kalles gjerne et måneverv, som er bakgrunnen for måned som tidsenhet. På engelsk har man ytterligere to månefaser (som sammen med ny og ne utgjør fire), disse kalles crescent og gibbous. Crescent betyr sigd (mindre enn halv) og gibbous betyr større enn halv.

Grensen mellom den opplyste og den mørke delen kalles terminatoren.

## Månefaser og formørkelser
Man ville kanskje anta at en gang hver måned, når månen passerer mellom jorda og sola ved nymåne, vil månens skygge falle på jorda og skape en solformørkelse. På samme måte kunne man anta at jordas skygge ved fullmåne faller på månen og skaper en måneformørkelse. Vi observerer ikke en solformørkelse og en måneformørkelse hver måned fordi månens baneplan rundt jorda er skråstilt med omtrent 5 grader i forhold til jordas baneplan. Derfor ligger månen ved fullmåne og nymåne vanligvis nord eller sør for den rette linja mellom jorda og sola.

Selv om en formørkelse bare kan inntreffe når månen er enten ny eller full, må den også være posisjonert meget nært et av skjæringspunktene (knutene) mellom månens baneplan og jordas baneplan. Dette skjer omtrent to ganger per år, så det er mellom 4 og 7 formørkelser i et kalenderår. De fleste er uten stor betydning; større formørkelser av månen eller sola er forholdsvis sjeldne.
Dongcheng

**Dongcheng** (kinesisk: 东城区, pinyin: *Dōngchéng Qū*, som betyr «østlig bydel») er et bydistrikt i Folkerepublikken Kinas hovedstad Beijing. 

Det har et areal på 31,2 km² og om lag 968&nbsp;000 innbyggere (2004), innenfor de nye 2010-grensene.

Distriktet består av  17 subdistrikter. Det tidligere bydistriktet Chongwen ble lagt inn under Dongcheng i juli 2010.

Dongcheng ligger øst i den historiske gamle bykjerne og har noen av byens viktigste gater og severdigheter. Wangfujing og Dongdan er kjente innkjøpsgater i bydelen.

Andre viktige steder er Den forbudte by, Den himmelske freds plass, det kinesiske nasjonalmuseum, Zhongshanparken og Ditanparken.

Det store statseide hotellet Beijing Hotel ligger i bydelen.

## Administrative enheter
**Subdistrikter:**
*Jingshan (景山街道), Donghuamen (东华门街道), Jiaodoukou (交道口街道), Andingmen (安定门街道), Beixinqiao (北新桥街道), Dongsi (东四街道), Chaoyangmen (朝阳门街道), Jianguomen (建国门街道), Dongzhimen (东直门街道), Hepingli (和平里街道), Qianmen (前门街道), Chongwenmenwai (崇文门外街道), Donghuashi (东花市街道), Longtan (龙潭街道), Tiyuguan lu (体育馆路街道), Tiantan (天坛街道), Yongdingmenwai (永定门外街道)

## Referanser
Fangshan (Beijing)

**Fangshan** (kinesisk: 房山区; pinyin: *Fángshān Qū*) er et bydistrikt sørøst i byprovinsen Beijing i Folkerepublikken Kina.

Fangshan har et areal på 2&nbsp;019 kvadratkilometer og 754&nbsp;000 innbyggere  (2005, kun innbyggere med primærbostedstillatelse). Deler av distriktet ligger i Taihangfjellenes østhellinger.

Det var i distriktet Fangshan at restene etter Pekingmannen ble funnet i Zhoukoudian. Det viktige buddhistiske Yunjutempelet ligger også i distriktet.

## Administrative enheter
**Subdistrikter:**
* Liangxiang (良乡地区), sentrum, bydistriktregjeringens sete; Zhoukoudian (周口店地区); Liulihe (琉璃河地区);

**Storkommuner:**
* Chengguan (城关街道); Xinzhen (新镇街道); Xiangyang (向阳街道); Dongfeng (东风街道); Yingfeng (迎风街道); Xingcheng (星城街道);
Gongchen (拱辰街道); Xilu (西潞街道); Yancun (阎村镇); Doudian (窦店镇); Shilou (石楼镇); Changyang (长阳镇); Hebei (河北镇); Changgou (长沟镇); Dashiwo (大石窝镇); Zhangfang (张坊镇); Shidu (十渡镇); Qinglonghu (青龙湖镇); Hancunhe (韩村河镇);

**Kommuner:**
* Xiayunling (霞云岭乡); Nanjiao (南窖乡); Fozizhuang (佛子庄乡); Da'anshan (大安山乡); Shijiaying (史家营乡); Puwa (蒲洼乡).

## Samferdsel
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett vbed Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.
Babels tårn (Scott)

***Babels tårn*** (i opprinnelig rettskrivning *Babels Taarn*) er en komedie i tre akter av Gabriel Scott, utgitt på Aschehoug forlag i 1910. Den ble satt opp på Nationaltheatret kort etter.

Komediens handling er knyttet til den norske språkstriden. Handlingen finner sted i en liten by på Østlandet i Norge, der landsmålsfolket griper makten og begynner å myrde alle som motsetter seg å gå over til landsmål. Skuespillet ender med at landsmålstilhengerne dreper hverandre i kampen om hva de skal kalle landet sitt: Noregr, Thule, Ultima, Ny-Norig eller Nyrig. Det hele munner ut i en replikk fra en østlandsbonde: «Det va' e' Guds løkke, at je itte var med her!»

Stykket hadde premiere på Nationaltheatret den 2. februar 1911, og førte til et teaterslag mellom riksmåls- og landsmålsfraksjonen, som var blitt organisert av Studentmållaget:
 skrev *[[Aftenposten]]s* referent, sannsynligvis Nils Kjær.

## Fra stykket
Vilhelm Krag var teatersjef på Nationaltheatret da, og det ergret Scott at hans venn var så treg med å sette opp stykket. Billettinntektene kom opp i 2.800 kroner, programmet inneholdt 93 reklameannonser. Scott hadde sørget for å sende Nils Kjær en kopi av manuset. Kjente skuespillere som August Oddvar og Harald Stormoen hadde hovedroller. Stormoen som privat var en fanatisk riksmålsmann, gikk her inn i rollen som målstrever-sjefen Brauskeland, mens Riksmålets forsvarer, professor Sprogstad, er en kamuflert Didrik Arup Seip. En annen skikkelse er forlegger Hartkorn som påpeker den økonomiske fordelen ved ett språk. Til og med Bjørnstjerne Bjørnson er rollefigur.
:Brauskeland: *Men kva heiter «nødvendige forandringer»? 
:Overlærer Rør: *Det heiter «nøidvendiga endringar» - nei, «nødvenduge eindringi» - nei, «nudveindegi fyrandrungar» - nei, «fernudne repareringer» - nei, «fyrnudne -»
:Brauskeland: ''Det heiter «naudsynlege brigde», og dei er du trengd um no, skynar eg.
:(Overlæreren blir ført til galgen.)

For første gang ble det snakket norsk dialekt på Nationaltheatret. Det ble dermed pipekonsert fra både landsmåls- og riksmålsfolk, og politi ble tilkalt da forestillingen ble avbrutt. Politiet kom ikke, men formann i Bondeungdomslaget Klaus Sletten  kritiserte medlemmene som hadde pepet ut stykket. Han syntes selv stykket var morsomt, og at Jens Wang som hadde rosemalt en hel by som kulisser, «heller burde rosemalt 5-6 pipere bak».

## Referanser
Xuanwu (Beijing)

**Xuanwu** (kinesisk: 宣武区, pinyin: *Xuānwǔ Qū*) er et tidligere bydistrikt i Beijing i Folkerepublikken Kina. Det ligger sørvest for byens sentrum  (Tiananmen).

I juli 2010 opphørte distriktet i det det ble slått sammen med sin nabo i nord, distriktet Xicheng, som også er det nåværende navnet for det hele.

Xuanwu hadde 550&nbsp;000 innbyggere i 2004 og var 16,5 km² stort. Det var dermed, etter Chongwen (også dette distriktet bortfalt samtidig), det nest minste bydistriktet i den historiske bykjerne. 

Distriktet var oppkalt etter en gammel byport gjennom Beijings bymur, Xuanwumen.
Miyun

**Miyun** (kinesisk: 密云区; pinyin: *Mìyún Qū*) er et bysistrikt i regjeringsområdet til den kinesiske hovedstaden Beijing. 

Det har et areal på 2&nbsp;226,5 km² og befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Den kinesiske mur i Miyun
Den kinesiske mur (Ming-muren) har flere vel bevarte seksjoner i distriktets ytterkanter, blant annet den en gang så viktige grensefestningen Gubeikou, som behersket hovedadkomsten mellom Beijing og den nordenfor leggende byen Chengde. Særlig avsnittet Simatai er blitt et yndet utfartsmål ved muren. Simatai-partiet av Den kinesiske mur er 5,4 km lang og har 35 tårn. UNESCO har gjort Simatai-delen av muren til del av Verdensarven.

## Administrative enheter
Miyun består av to subdistrikter, 17 storkommuner og en nasjonalitetskommune:
* Subdistriktet Gulou (鼓楼街道);
* Subdistriktet Guoyuan (果园街道);
* Storkommunen Miyun (密云镇), hovedsete for fylket;
* Storkommunen Xiwengzhuang (溪翁庄镇);
* Storkommunen Xitiangezhuang (西田各庄镇);
* Storkommunen Shilipu (十里堡镇);
* Storkommunen Henanzhai (河南寨镇);
* Storkommunen Jugezhuang (巨各庄镇);
* Storkommunen Mujiayu (穆家峪镇);
* Storkommunen Taishitun (太师屯镇);
* Storkommunen Gaoling (高岭镇);
* Storkommunen Bulaotun (不老屯镇);
* Storkommunen Fengjiayu (冯家峪镇);
* Storkommunen Gubeikou (古北口镇);
* Storkommunen Dachengzi (大城子镇);
* Storkommunen Dongshaoqu (东邵渠镇);
* Storkommunen Beizhuang (北庄镇);
* Storkommunen Xinchengzi (新城子镇);
* Storkommunen Shicheng (石城镇);
* Nasjonalitetskommunen Datanying for mandsjuer og mongoler (檀营满族蒙古族乡).

## Økonomi og samferdsel
I dette distriktet ligger Miyun vannkraftverk, som er et mellomstort pumpekraftverk med to vannmagasin og reversible turbiner. Det demmer opp et større reservoar – Miyunreservoaret.

Kinas riksvei 101 går gjennom området. Den begynner i Beijing og fører via blant annet Chengde til Shenyang.

## Referanser
Deutsches Symphonie-Orchester Berlin

**Deutsches Symphonie-Orchester Berlin** (DSO) er av Berlins største symfoniorkestre.

Det ble grunnlagt i 1946 under navnet *RIAS-Symphonie-Orchester*, som symfoniorkester for RIAS, amerikansk radio i Berlin. I 1956 skiftet orkesteret navn til *Radio-Symphonie-Orchester Berlin*, etter ønske fra Sender Freies Berlin, som hadde inngått en produksjonsavtale med orkesteret.

I 1993 skiftet orkesteret til dagens navn, for å unngå forveksling med Rundfunk-Sinfonieorchester Berlin.

## Sjefdirigenter

* Ferenc Fricsay (1948-1954 og 1959-1963)
* Lorin Maazel (1964–1975)
* Riccardo Chailly (1982–1989)
* Vladimir Asjkenazi (1989–2000)
* Kent Nagano (2000–2006)
* Ingo Metzmacher (2007–2010)
* Tugan Sokhijev (2010–)

## Eksterne lenker
* 
*
Osram

**Osram** er et varemerke for lyspærer, lysrør og andre belysningsprodukter og firmanavn for en tysk produsent av slike varer, og dets underselskaper. Osram er verdens nest største produsent av lyspærer, rangert kun bak nederlandske Philips.

Betegnelsen *Osram* ble registrert som varemerke i 1902 og er et teleskopord satt sammen av deler av navnene osmium og wolfram, grunnstoffer som brukes til glødetråd i glødelamper.

## Osram GmbH
**Osram GmbH** ble dannet i 1919 da industriselskapene  AEG, Siemens & Halske og Deutsche Gasglühlicht slo sammen sin produksjon av glødelamper. Selskapet har siden 1978 vært et datterselskap som er heleid av i Siemens AG. Osram GmbH har hovedkontor i München og omkring 40 000 ansatte fordelt på fabrikker i tilsammen 19 land. Selskapet omsatte for 38 milliarder kroner i 2007. Den tyske selskapsbetegnelsen GmbH betyr *Gesellschaft mit beschränkter Haftung*, det vil si «selskap med begrenset ansvar».

## Osram AS i Norge
Den norske lyspærefabrikken Osram AS startet virksomheten på Brakerøya i Drammen i 1916 under navnet AS Norsk Elektrisk Lampefabrikk (NEL). Osram-fabrikken var i mange år en hjørnesteinsbedrift i Drammen. På starten av 1950 tallet hadde bedriften 150 ansatte og produserte ca. 4 millioner lyspærer som tilsvarte halvparten av det norske forbruket. I 1953 ble fabrikken totalskadet av en brann, mesteparten av utstyr forsvant i brannen, allerede i 1954 var produksjonen i gang igjen. På 1950 tallet utvidet fabrikken utvalget med produksjon av lysrør. En av fabrikkens mer populære produkter var juletrebelysning, på 50 tallet solgte fabrikken om lag 30&nbsp;000 lyslenker i året. På 1960-tallet ble den kjente Osram-blokka oppført og tatt i bruk. På 1970-tallet hadde Osram en markedsandel på ca. 50 prosent i Norge og sysselsatte totalt 235 personer, i 1984 ble selskapet overtatt av det tyske selskapet Osram GmbH. I 1991 ble det produsert 150 forskjellige lyspærer i Drammen, den norske delen av selskapet hadde på den tiden omtrent 200 ansatte og en omsetning på 240 millioner kroner. I 1998 kom det største tilbakeslaget da Norgesgruppen lukket døra for Osram, som førte til oppsigelser ved fabrikken. I 1999 produserte fabrikken 29 millioner pærer i Drammen. I 2003 ble Osram utestengt fra Coop noe som gjorde at Osrams markedsandel i Norge falt fra 70 prosent til 55 prosent. I 2005 besluttet styret i Osram å legge ned fabrikken, produksjonen ble i 2006 stanset. Salg og administrasjon fortsetter ved aksjeselskapets hovedkontor på Vækerø utenfor Oslo. Den årlige produksjonen ved anlegget i Drammen var på det meste 35,6 millioner lyspærer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Osrams internasjonale nettsider
* Osrams norske nettsider
RIO

**RIO – en landsdekkende brukerorganisasjon på rusfeltet** er en norsk interesseorganisasjon.

Organisasjonen er livssynsnøytral og partipolitisk uavhengig og bidrar med fag- og brukerkunnskap inn mot kommune, rusbehandling og spesialisthelsetjeneste. Formålet er å påvirke fagfolk, byråkrater og politikere slik at personer med rusmiddelavhengighet kan få tilrettelagt veien tilbake til samfunnet gjennom et variert behandlingstilbud og en individuell tilrettelagt integreringsprosess.

RIO er den største brukerorganisasjonen innenfor rusfeltet (per 2020) og har frivillige over hele landet. Deres virksomhet er finansiert av medlemskontingent, offentlige og private tildelinger.

## Formålsparagraf
«Vårt formål er å bidra med fag- og brukerkunnskap på rusfeltet sånn at personer med rusutfordringer får den hjelpen de trenger når de tenger den.»

## Historikk
Organisasjonen ble stiftet den 30. mai 1996 under navnet **RIO – Rusmisbrukernes Interesseorganisasjon**.

Kenneth Arctander begynte i 2013 i RIO, og ble utnevnt som daglig leder i desember 2019; han tiltrådte stillingen den 1. februar 2020.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Stanislas-François Jarlin

**Stanislas-François Jarlin** eller **Lin Mode**  林懋德 (født 20. januar 1856 i Sète i Hérault i bispedømmet Montpellier i Frankrike, død 27. januar 1933 i Beijing i Kina) var katolsk kinamisjonær tilknyttet lasaristenes kongregasjon. Han var biskop for Beijing fra 1905 til sin død.

## Liv og virke
### Prest
I 1885 trådte han inn i lasaristenes kongregasjon i Paris og reiste til Kina dit han ankom til Shanghai 4. november 1886. Han ble presteviet 20. januar 1889 i Beijing av msgr. François-Ferdinand Tagliabue, og virket blant annet i Baoding og i Beijing. 

I 1897 ble han generalvikar, og i august 1899 provinsialvisitator.

### Koadjutorbiskop av Beijing, så biskop
Han ble  koadjutorbiskop med suksesjonrett (28. desember 1899) til Beijings biskop Alphonse Favier. Han ble bispeviet i Beitangkirken i Beijing 29. april 1900 av Favier, som han så etterfulgte den 4. april 1905. 

Han opplevde beleiringen av Beitangkirken noen måneder etter sin bispevielse, da bokseropprøret spredte seg til Beijing. 

Under hans bispetid var det blomstringtider for misjonene i Zhili.

Han ble begravet i gravfeltet Zhalan 柵欄 i Beijing.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
* Pave Pius VI (1717-1799) *1775
* Kardinal Carlo Bellisomi (1736-1808) *1775
* Biskop Marcelino José Da Silva (1749-1830) *1790
* Biskop Roque José Carpegna Díaz, (1760-1845) *1803
* Biskop François-Alexis Rameaux (1802-1845) *1840
* Biskop Bernard-Vincent Laribe (1802-1850) *1845
* Biskop Jean-Henri Baldus (1811-1869) *1845
* Biskop Louis-Gabriel Delaplace (1820-1884) *1852
* Biskop François-Ferdinand Tagliabue (1822-1890) *1870
* Biskop Jean-Baptiste-Hippolyte Sarthou (1840-1899) *1885
* Biskop Jules Bruguière (Brughiero) (1851-1906) *1891
* Biskop Pierre-Marie-Alphonse Favier (1837-1905) *1898
* Biskop *Stanislas-François Jarlin* (1856-1933) *1900'

## Referanser
Johannes Seland

**Johannes Seland**, også kjent som **Johs. Seland**, (født 14. september 1912, død 31. desember 1999) var en norsk redaktør og politiker for Venstre.

Johannes Seland ble født i Nes i Flekkefjord i 1912. Hans far Ingvald Seland var redaktør av Avisen Agder  i Flekkefjord i over femti år. Johannes Seland fikk allerede som ung opplæring som typograf og journalist i Avisen Agder og i 1934 ble han 22 år gammel redaktør for den nystartede avisen Vest-Agder i Farsund.

Under den tyske okkupasjon var Seland involvert i den lokale etterretningsgruppa Cheese som sto under kommando av den britiske Special Operations Executive. I 1942 måtte han flykte til Storbritannia hvor han ble informasjonssekretær for regjeringen i London og samtidig virket som journalist.

Ved tilbakekomsten til Norge ble han i 1946 redaktør i avisen Fædrelandsvennen, en stilling han hadde fram til 1979.

Han var ordfører i Kristiansand for Venstre I953&ndash;1955 og suppleant til Stortinget fra Vest-Agder i perioden 1954&ndash;1957.

## Bøker

* *En by og en bank. Farsunds historie og Farsunds sparebanks 100 års historie*, 3 bd., Farsund 1947
* *Martin Mosvold. Mannen og verket*. 1876 – 17. oktober – 1956, Kristiansand 1956
* *Rederen og skipet. Kristiansand og Mandal fra seil til damp og diesel*. Kristiansand 1959
* *Hunsfoss fabrikker gjennom 75 år*.Kristiansand 1961
* *O. P. Moe & søn. Jubileumsskrift*. Kristiansand 1965
* *Macody Lund. Et hjerte i en kruttønne*. 1971
* *Med Fædrelandsvennen i hundre år*. Kristiansand 1975
* *Nes sparebank 1876–1976. Bygda, byen og banken gjennom hundre år*. Flekkefjord 1976
* *Et handelshus i Kristiansand*. Kristiansand 1982
* *Mennesker jeg møtte*. Kristiansand 1990

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Katalog til arkiv etter Johannes Seland hos Statsarkivet i Kristiansand
Joseph Martial Mouly

**Joseph-Martial Mouly** (kinesisk: 孟振生, pinyin: *Meng Zhensheng*, født 2. august 1807 i Figeac ved Lot i bispedømmet Cahors i Frankrike, død 4. desember 1868 i Beijing i Kina) var en fransk katolsk kinamisjonær og biskop i Beijing.

## Liv og virke
### Prest, lasarist, kinamisjonær
Joseph Martial Mouly ble medlem av lasaristenes kongregasjon i Paris den 18. oktober 1825 og ble presteviet 2. april 1831 i Amiens. Han ankom Macao den 14. juni 1834. 

Han kom til Xiwanzi den 12. juli 1835 for å overta som superior for den franske misjon i Beijing og Mongolia, en stilling som inntil da var fylt av den kinesiske presten Matthaeus Xue. 

### Biskop
Mouly ble utnevnt til apostolisk vikar for Mongolia den 23. august 1840 og ble bispeviet av biskop Salvetti i Honggouzi 紅溝子 i Shanxi den 25. juli 1842. 

Etter å ha blitt utnevnt til administrator av bispedømmet Beijing den 28. april 1846, overførte han sin residens til  Anjiazhuang i prefekturet Baoding. Han nektet i 1848 å ta imot utnevnelse til det apostoliske vikariat Kukunor og Tianshan. I 1855 overlot han seg selv til kinesiske myndigheter for å få slutt på en kristenforfølgelse og ble ført til Shanghai.

Etter at bispedømmet Beijing ble avviklet og erstattet med tre apostoliske vikariater i 1856, ble han ansvarlig for vikariatet Beijing og Nord-Zhili, og midlertidig også for Sørvest-Zhili (1856–1858). Mouly kunne overta de katolske Beijingkirkene etter krigen i 1860, og flyttet sin residens til Beitangkirken i Beijing, som ble hans katedral. 

Han ble gravlagt på gravfeltet Zhengfusi 正福寺.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531.
* Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
* Pave Pius V (1504-1572) *1556
* Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (1535-1600) *1566
* Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
* Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (-1618) *1588
* Kardinal Maffeo Barberini (1468-1544) *1604
* Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
* Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1565) *1627
* Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1598-1663) *1635
* Pave Alexander VII (1599-1667) *1635
* Kardinal Neri Corsini (1624-1678) *1652
* Biskop Francesco Ravizza (1615-1675) *1667
* Kardinal Veríssimo de Lencastre (1615-1692) *1671
* Biskop João de Sousa (1647-1710) *1684
* Biskop Álvaro de Abranches e Noronha (1661-1776) *1694
* Biskop Nuno da Cunha e Ataíde (1664-1750) *1706
* Kardinal Tomás de Almeida (1670-1754) *1707
* Kardinal João Cosme da Cunha (de Nossa Senhora da Porta) (1715-1783) *1746
* Erkebiskop Francisco da Assumpção e Brito (1726-1818) *1773
* Biskop Alexandre de Gouvea (Gouveia) (1751-1808) *1783
* Biskop Cajetan Pires Pireira (1769-1838) *1806
* Biskop Joachin (Gioacchino Domenico) Salvetti (1769-1843) *1817
* Biskop *Joseph-Martial Mouly*, C.M. (1807-1868) *1842

## Referanser
Kneiff

**Kneiff** er en ås nord i Luxembourg i kommunen Troisvierges. Åsen er 560 meter over havet og er det høyeste punktet i landet, bare en meter høyere enn Buurgplaatz, som feilaktig ofte regnes som det høyeste punktet i Luxembourg. Åsen ligger ved byen Wilwerdange.
«Brederode»

«**Brederode**» var et nederlandsk linjeskip med 53–59 kanoner.

Skipet deltok i flere slag mot engelskmennene i 1652–1653. Senere deltok det i slaget i Øresund som Witte Corneliuszon de Withs flaggskip. «Brederode» ble angrepet av de svenske skipene «Draken», «Leoparden» og «Wismar», og ble entret av sistnevnte. «Brederode» var imidlertid så skadet at det ikke kunne holdes flytende, og det sank utenfor Espergaerde syd for Helsingør. De With omkom i slaget.
Alzette

**Alzette** (luxembourgsk: *Uelzecht*, tysk: *Alzig*) er en elv med en lengde på 73 km i Frankrike og Luxembourg. Den er en av sideelvene til Sûre fra høyre.

Elven har sitt utspring i kommunen Thil, nær byen Villerupt i departementet Meurthe-et-Moselle i Frankrike. Den krysser grensen til Luxembourg etter et par kilometer. Ved Lameschmillen (nær Bergem) renner den sammen med elven Mess. Den renner videre gjennom de luxembourgske byene Esch-sur-Alzette, Luxembourg by og Mersch, og munner ut i Sûre nær Ettelbruck.

Sûre er igjen en av sideelvene til Mosel.
Sørumsneset naturreservat

**Sørumsneset naturreservat** (1&nbsp;100&nbsp;dekar) ligger i kommunene Lillestrøm og Rælingen i Akershus fylke og ble vernet i 1992. Sørumneset grenser i sør mot Nordre Øyeren naturreservat, som er Nordens største innlandsdelta og har ramsarstatus.

Sørumsneset naturreservat utgjør et våtmarksområde på cirka 1&nbsp;100&nbsp;da, hvorav størstedelen ligger i Lillestrøm kommune. Området har et særegent landskap som dannes av elva Leiras meandere og stillestående laguner. Gruntvannslagunene regnes som et av landets mest artsrike våtmarksområder og området som sådan har spesielt stort biologisk mangfold.

## Referanser
Nesterov

**Nesterov** (russisk. Не́стеров, tysk: *Stallupönen* eller *Ebenrode*, litauisk: *Stalupėnai*, polsk: *Stołupiany*) er en liten by i dagens  Kaliningrad oblast.

## Historie
I middelalderen var dette området befolket av den gammelprøysiske stammen Nadruvianerne. Deres områder ble erobret av Den tyske orden og inkorporert i deres stat i Preussen under navnet *Stallupoenen*, *Stallupönen* etter elven (*Stalupė* i litauisk) i nærheten. Da Den tyske orden ble sekularisert i 1525, ble Stallupönen en del av hertugdømmet Preussen, senere arvet av Hohenzollerne og ble en del av markgrevskapet Brandenburg i 1618. Byen ble en del av Kongeriket Preussen i 1701 og administrert som en del av provinsen  Øst-Preussen fra 1773. Under den Preussen-ledede tyske samlingen i 1871 ble Stallupönen en del av Det tyske riket.

I august 1914 ble byen og området rundt åstedet for slaget ved Stallupönen mellom Russland og Tyskland, noe som innledet kampene ved østfronten under første verdenskrig.

Byen hadde en litauisk minoritet, og ved fredsslutningen i Versailles etter første verdenskrig ønsket litauiske forhandlere å få byen overført til Litauen, men det var uten hell og byen forble tysk. I 1938 fant det de tyske nasjonalsosialistiske myndighetene ut at *Stallupönen* ikke lød tysk nok, og endret navnet til *Ebenrode*.

Mot slutten av andre verdenskrig ble byen okkupert av Den røde armé og området ble overført til Russiske SFSR i 1945 som en del av Kaliningrad oblast. 

Byen tyske befolkning ble hovedsakelig evakuert vestover, eller forvist. Byen fikk navnet *Nesterov* etter Sergej Nesterov, en sovjetisk krigshelt som ble drept i nærheten.

I dag er Nesterov administrasjonssenteret for Nesterovskij-distriktet og er et kulturelt senter for den litauiske minoriteten i Russland. Den ligger rett ved den russisk/litauiske grensen på jernbanelinjen som forbinder Kaliningrad oblast med Moskva.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Kjente personer fra Stallupönen
* Friedrich Dulk (født 1788), kjemiker og farmasøyt som skrev verket *Preußische Pharmakopöe* 
* Felix Steiner (1896–1966), offiser fra både i første og andre verdenskrig
* Klaus Theweleit (1942–), tysk litteraturviter og kulturteoretiker.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eisch

**Eisch** er en elv som renner gjennom Belgia og Luxembourg med en lengde på 28 km. Den munner ut i Alzette ved Mersch og renner gjennom byene Eischen, Hobscheid, Septfontaines og Marienthal.

Den luxembourgske delen av Eisch danner det som uoffisielt kalles «Dalen med de sju slottene» på grunn av de sju slottene som ligger langs elva.
Sûre

**Sûre** (fransk) eller **Sauer** (tysk) er en elv i Belgia, Luxembourg og Tyskland, og en av sideelvene til Mosel fra venstre, med en total lengde på 173 km. 

Elven har sitt utspring nær Vaux-sur-Sûre i Ardennene i de sørøstlige delene av Belgia, og renner østover og inn i Luxembourg nær Martelange. Vest for Esch-sur-Sûre renner den ut i en kunstig innsjø, Øvre Sûresjøen, som er opphavet til det franske navnet og den luxembourgske kommunen Lac de la Haute-Sûre. Etter at den har passert gjennom Ettelbruck og Diekirch danner den grensen mellom Luxembourg og Tyskland de siste 50 km før den etter Echternach munner ut i Mosel ved Wasserbillig.  Elvene Wiltz, Alzette, Weiße Ernz, Schwarze Ernz, Our og Prüm er sideelver.

## Eksterne lenker
* 
* Obersauer naturpark