open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alessandro Malaspina

**Alessandro Malaspina** (5. november 1754 - 9. april 1810) var en adelig italiener som  tilbrakte mesteparten av sitt liv som spansk marineoffiser og oppdager. På et spansk kongelig oppdrag, foretok han en reise rundt jorda fra 1786-1788. Fra 1789-1794, foretok han en vitenskapelig ekspedisjon i stillehavet for å undersøke og kartlegge vestkysten av Amerika fra Kapp Horn til Alaskabukta, og reiste igjennom Guam og Filippinene og stoppet i New Zealand, Australia og Tonga.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi av Dario Mandfredi
* Biografi i ''the Dictionary of Canadian Biography Online''
Synd (stumfilm)

***Synd*** er et svensk-britisk-tysk stumfilm fra 1928, regissert av Gustaf Molander. Manuset ble skrevet av Paul Merzbach. Det bygde på August Strindbergs skuespill *Brott och brott* fra 1899, som ble uroppført på Dramatiska Teatern i Stockholm 26. februar 1900. En tidligere filmatisering av stykket, betitlet *Rausch*, ble gjort i Tyskland i 1919 med Ernst Lubitsch som regissør. 

Den norskfødte skuespilleren Kolbjørn Knudsen ses i en mindre rolle som kafégjest.

*Synd* ble spilt inn i Filmstaden i Råsunda med utendørsscener fra Stockholm.

Filmen hadde svensk premiere 26. desember 1928.

## Handling
Maurice er en slitende dramatiker og manus-forfatter bosatt i Paris, hvis mangel på suksess betyr at han og datteren Marion må støttes økonomisk av hans kone Jeanne. Dette legger etter hvert store belastninger på ekteskapet deres.

Når Maurice endelig oppnår en større suksess, blir han lokket av den femme fatale skuespillerinnen Henriette - som ønsker et seksuelt forhold til ham. Maurice blir imidlertid brakt tilbake til fornuften, når datteren hans Marion plutselig forsvinner.

## I rollene (kun krediterte)
* Lars Hanson - *Maurice Gérard, forfatter av skuespillet «La femme passionée» 
* [[Elissa Landi]] - *Jeanne, hans hustru* 
* Anita Hugo - *Marion, deres treårige datter* 
* [[Gina Manès]] - *Henriette Mauclerc, skuespillerinne* 
* [[Hugo Björne]] - *Adolphe, kunstner, Maurices venn* 
* [[Stina Berg]] - *Mor Cathérine, Cathérine Dupont, eieren av kaféen Maison Chatérine Dupont''

## Merknad
En film med samme tittel ble regissert av Arnold Sjöstrand i 1949. Disse to filmene har bare tittelen til felles.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vladimir Smirnov (fekter)

**Vladimir Viktorovitsj Smirnov** (1954–1982) var en sovjetisk florett-fekter. 

Han vant OL-gull under Sommer-OL 1980 i Moskva, og han vant VM året etter i samme øvelse. 

Under VM i Roma i 1982, da han fektet mot Matthias Behr fra Vest-Tyskland brakk bladet til tyskeren. Den delen gikk gjennom nettet i masken til Smirnov. Bladet fortsatte gjennom øyehulen og inn i hjernen. Etter ulykken ble han holdt kunstig i live til mesterskapet var over. Ulykken førte til at sikkerhetsutstyret for fektere ble kraftig forbedret.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peru under Sommer-OL 1936

**Peru under Sommer-OL 1936**. Førti sportsutøvere fra Peru deltok under Sommer-OL 1936 i Berlin. Det var første gangen som Peru deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer.

## Medaljer

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Big Business Band

:*Artikkelen er om storbandet Big Business Band og må ikke forveksles med Seattle-bandet [[Big Business]]*
**Big Business Band** (**BBB**) er studentstorbandet ved Norges Handelshøyskole i Bergen. Det hadde sitt utspring fra revyorkesteret fra UKEN i 1984, og ble offisielt stiftet samme året. Bandet har standard storbandbesetning og rundt 20 medlemmer til enhver tid. 
Det har et variert repertoar og har de siste årene samarbeidet blant andre Frank Brodahl, Olav Dale, Frode Alnæs, Øivind Elgenes, Jan Kåre Hystad, Jens Wendelboe, Birger Carlsen, Magne Thormodsæter og  Direksjonsmusikken. BBB ledes av trompetisten Are Ovesen, er medlemsstyrt og har årlig generalforsamling.

Pr 2020 består bandet av 4 saxofoner, 4 tromboner, 4 trompeter, 1 gitar, 1 bass, 1 piano, 2 trommer/perk og 3 vokalister
## Diskografi
* Big Business Band (1986)
* Jubileum (1989)
* Decennium (1994)
* JazZone 15 (1999)
* Business & Pleasure (2004)
* 466 Hertz: Good Enough For Jazz (2009)
* There's No Business Like Big Business (2014)
*None of Your Business (2019)
*Pleasure Doing Business (2024)

## Referanser
Uruguay under Sommer-OL 1936

**Uruguay under Sommer-OL 1936**. Trettiseks sportsutøvere fra Uruguay, alle menn, deltok i seks grener, basketball, boksing, fekting, polo, roing og seiling under Sommer-OL 1936 i Berlin. Uruguay vant ingen medaljer, beste plassering var en sjetteplass i basketball.

## Medaljer
Volvo XC60

**Volvo XC60** er en SUV og en CUV fra den svenske bilprodusenten Volvo. Bilen er basert på Volvo Y20 platform. Den ble introdusert i 2008 og har vært Volvos mest solgte bil siden 2009. I april 2017 rundet de 1 million produserte.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ford Media press release on Volvo XC60 Concept (Media.Ford.com)
* VOLVO XC60 D5 Summum - 2008 - detailed test drive by Autoevolution.com
Heyuan

**Heyuan** (kinesisk: 河源市; pinyin: *Héyuán*) er et byprefektur i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 15.478 km² og har ca. 3,32 millioner innbyggere (2002). 

Mesteparten av befolkningen er kantonesere eller hakka.

I november/desember 2002 utbrøt den dødelige sykdommen og epidemien SARS i dette byprefekturet.

## Administrative enheter
Byprefekturet Heyuan har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*) og 5 fylker (县 *xiàn*). 

## Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

## Eksterne lenker
* 
* https://web.archive.org/web/20111103110304/http://www.heyuan.gov.cn/website/index.jsp 
* The history of Heyuan
Vol. 3: (The Subliminal Verses)

***Vol. 3: (The Subliminal Verses)*** er det tredje studioalbumet til heavy metal-bandet Slipknot.

Albumet ble utgitt 25. mai 2004 av Roadrunner Records, og er bandets eneste som er produsert av Rick Rubin. Albumet fikk platina for salg i USA, og låten «Before I Forget» fikk en Grammy «Best Metal Performance».

## Sporliste
# «Prelude 3.0» – 3:57
# «The Blister Exists» – 5:19
# «Three Nil» – 4:48
# «Duality» – 4:12
# «Opium of the People» – 3:12
# «Circle» – 4:22
# «Welcome» – 3:15
# «Vermilion» – 5:16
# «Pulse of the Maggots» – 4:19
# «Before I Forget» – 4:38
# «Vermilion Pt. 2» – 3:44
# «The Nameless» – 4:28
# «The Virus of Life» – 5:25
# «Danger – Keep Away» – 3:13
; Special edition bonusdisk
# «Don't Get Close» – 3:47
# «Scream» – 4:31
# «Vermilion» (Terry Date Single Mix) – 5:25
# «Danger– Keep Away» (fullversjon) – 7:55
# «The Blister Exists» (konsertopptak) – 5:21
# «Three Nil» (konsertopptak) – 4:57
# «Disasterpiece» (konsertopptak) – 5:25
# «People = Shit» (konsertopptak) – 3:54

## Personell
*(#8) Corey Taylor – Vokal
*(#7) Mick Thomson – Gitar
*(#4) James Root – Gitar
*(#2) Paul Gray – Bassgitar
*(#1) Joey Jordison – Slagverk
*(#6) Shawn Crahan – Perkusjon, bakgrunnvokal
*(#3) Chris Fehn – Perkusjon, bakgrunnvokal
*(#0) Sid Wilson – Scratching
*(#5) Craig Jones – Sampling

## Eksterne lenker
*
Devon-Berwyn

**Devon-Berwyn** er et sensusdesignert område som beskriver det bosatte området som innbyggerne og postvesenet ser på som de to tettstedene Devon og Berwyn i Chester County i Pennsylvania i USA. Ifølge folketellingen 2000 var det 5&nbsp;067 innbyggere i området. Devon og Berwyn er begge deler av Pennsylvanias Main Line.

Det er ingen offentlige enheter knyttet til noen av dem, og begge er delt mellom offentlige enheter tilhørende Tredyffrin Township (i nord) og Easttown Township (i sør).
Yuancheng

**Yuancheng** (kinesisk: 源城区; pinyin: *Yuánchéng Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Heyuan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.

Yuancheng har et areal på 365&nbsp;km² og teller 300&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2003). 

## Samferdsel
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Huizhou og Shenzhen.

## Eksterne lenker
* Infoside
Longhu

**Longhu** (kinesisk: 龙湖区; pinyin: *Lónghú Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Shantou (*Swatow*) i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 103,58&nbsp;km² og teller ca. 340&nbsp;000 innbyggere (2003).

## Eksterne lenker
* Infoside
Yingde

**Yingde** (kinesisk: 英德市; pinyin: *Yīngdé*) et byfylke i byprefekturet Qingyuan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 5&nbsp;679&nbsp;km² og teller 1,05&nbsp;millioner innbyggere.

Talespråkene er kantonesisk og hakka.

Fylket er kjent for Yingdesteinen og for sin Ying De Hong-te.

## Samferdsel
### Jernbane
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her. 

Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har også stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Baoding, Shijiazhuang, Handan, Anyang,  Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan. 

## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens hjemmesider
Qingcheng (Qingyuan)

**Qingcheng** (kinesisk: 清城区; pinyin: *Qīngchéng Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Qingyuan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 927&nbsp;km² og teller 540&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2003). 

## Eksterne lenker
* Infoside
Urindoeuropeere

**Urindoeuropeere** eller **protoindoeuropeere** (PIE) er det antatte folket som snakket det urindoeuropeiske språket, og antagelig levde en gang på 3000-tallet f.Kr. i løpet av kobberalderen og bronsealderen, eller muligens tidligere i løpet av neolittisk tid eller paleolittisk tid. Kunnskapen om dem kommer hovedsakelig ved å rekonstruere deres språk som opphav til de indoeuropeiske språkene som innbefatter blant annet norsk. Urindoeuropeeres genetikk og fenotyper er et emne for spekulasjon som det er vanskelig å trekke noen konklusjon om.

Forskningen om urindoeuropeere utgår fra historisk lingvistikk ved hjelp av arkeologi og tidlige dokumenter fra hovedsakelig indisk litteratur. Et mangfold av teorier om urindoeuropeernes kultur og opphav har blitt framlagt siden 1800-tallet, men ingen har vunnet et allment støtte blant forskerne på fagfeltet.

## Bevis for urindoeuropeere
Urindoeuropeere er definert som det folket som snakket det rekonstruerte urindoeuropeiske språket som gikk forut indoeuropeiske språk. Den grunnleggende informasjonen om disse forhistoriske folkene har oppstått fra komparativ lingvistikk av indoeuropeiske språk og historien til de folkene som snakker disse språkene. Dette kan bli forstørret ved å sammenligne hva som kan bli dedusert fra disse språkene og historiene med studier i arkeologi og genetikk. Det betyr at den informasjonen som finnes tilstede i indoeuropeiske språk og rekonstruerte urindoeuropeiske språk kan forskningen forsøke å knytte den informasjonen med resultater fra hva som kommer fra arkeologi og genetisk materiale til konstruere et mer fullstendig bilde av urindoeuropeere i seg selv.

## Se også
* Urindoeuropeisk språk
* Indoeuropeiske språk

## Litteratur
* Atkinson, Q. D.; Nicholls, G.; Welch, D.; & Gray, R. D. (2005): *From Words to Dates: Water into wine, mathemagic or phylogenetic inference?* Transactions of the Philological Society, 103(2), 193-219.
* Renfrew, Colin (1987): *Archaeology & Language. The Puzzle of the Indo-European Origins*. London: Jonathan Cape. ISBN 0-224-02495-7
* Sykes, Brian (2001): *The seven daughters of Eve* (London, Corgi Books)
* Watkins, Calvert (1995): *How to Kill a Dragon: Aspects of Indo-European Poetics*. New York: Oxford University Press.

## Eksterne lenker
* Indo-European Roots Index, from The American Heritage Dictionary
*  Kurgan culture
*  Indo-European Origins in Southeast Europe
Nanxiong

**Nanxiong** (kinesisk: 南雄; pinyin: *Nánxióng*) er et byfylke i byprefekturet Shaoguan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Kulturminner
Sanyingtårnet (*Sanying ta*, 三影塔) fra året 1009 ble i 1988 oppført på listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner. 

## Samferdsel
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens side 
* Nanxiong – geneaologi 
* Sanying Tower
Yangchun

**Yangchun** (kinesisk: 阳春市, pinyin: *Yángchūn*) er et byfylke i byprefekturet Yangjiang i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 4&nbsp;055&nbsp;km².

Befolkningen var på  innbyggere i 1999. 

## Administrative enheter
**Kommuner:**
* 河塱镇 Helang, 松柏镇 Songbai, 石望镇 Shiwang, 春湾镇 Chunwan, 合水镇 Heshui, 陂面镇 Baimian, 圭岗镇 Kyu Kong, 永宁镇 Yongning, 马水镇 Mashui, 岗美镇 Gangmei, 河口镇 Hekou, 潭水镇 Tanshui, 三甲镇 Sanjia, 双滘镇 Shuangjiao, 八甲镇 Bajia.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Infoside
India under Sommer-OL 1936

**India under Sommer-OL 1936**. Tjuesju sportsutøvere fra India deltok under Sommer-OL 1936 i Berlin. India kom på delt 20.-plass med en gullmedalje. 

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
* OL-resultater på Sports-reference.com
Michael J. Bird

**Michael J. Bird** (født 31. oktober 1928, død 11. mai 2001) var en engelsk forfatter og manusforfatter som i hovedsak har arbeidet med TV.

Bird skrev flere romaner, men er kanskje best kjent for dramaseriene han skrev for BBC. Han skrev flere serier med handling i middelhavsområdet: *[[The Lotus Eaters]]* og *[[Who Pays the Ferryman?]]* foregår på Kreta mens *[[Gåten på Afroditeøya]]* er satt til Kypros og *[[The Dark Side of the Sun]]* foregår på Rhodos. Hans siste serie for BBC, *[[Malstrøm]]*, foregikk derimot på Sunnmøre i Norge.

I tillegg til å lage egne serier, skrev Bird også følgende TV-serier *[[Danger Man]]*, *[[Special Branch (TV-serie)|Special Branch]]*, *[[The Onedin Line]]*, *[[Arthur of the Britons]]* og *[[Secret Army]]*.

## Bibliografi
Han skrev en del romaner i sin tidlige karriere, og en del av hans TV-serier har også blitt gjort om til romaner.
* *Foreign Office Confidential: True adventures of the ‘Silver Greyhounds’* (1961)
* *The Town that Died* (1962)
* *The Secret Battalion* (1965)
* *Bedazzled* (1968)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Michael J. Bird, hyllest
Ústí nad Orlicí

** Ústí nad Orlicí ** (tysk: *Wildenschwert*) er en by i regionen Pardubice i Tsjekkia og administrasjonssenter for distriktet med samme navn.

Byen ble grunnlagt på midten av den 13. århundre, i regjeringstiden til den bøhmiske kongen Ottokar II. 

## Historie
Ústí nad Orlicí ble etablert 1241 av Wilhelm av Dunholz, siden Wilhelm krevde inn skatt og hersket over Lanškroun på den tiden. Den bøhmiske kongen Václav II gav stedet i 1292 til Cistercienserordenen i Zbraslav. De gav siden stedet 1358 til bispedømmet i Litomyšl. Etter bispedømmets fall og konsekvensene av husitterkrigene fikk stedet en verdslig posisjon, og tilhørte blant andre de aristokratiske familiene Kostka z Postupic, Pernštejnové og Hrzán z Harasova. I 1544 ble byen kalt Wildenschwert første gangen.

Siden slutten av det 15. århundre eksisterte det en menighet av De bøhmiske brødre i byen, men den ble oppløst under motreformasjonen i 1626. Etter Slaget på Det hvite berg ble byen overbrakt til den aristokratiske familien Liechtenstein. I 1706 rammet en brann byen. 1795 løsrev Ústí nad Orlicí seg fra Huset Liechtenstein og ble en selvstendig by.

## Folk som forbindes med byen
* Fritz Löhner-Beda – forfatter
* Oldřich Marek – entomologist
* Michal Šlesingr – skiskytter
* Rudolf Skácel – fotballspiller

## Bilder

Ústí nad Orlicí - Town Hall.jpg|Rådhuset
Ústí nad Orlicí - Church of the Assumption.jpg|Jomfru Maria-kirken
Ústí nad Orlicí - Church of the Assumption (inside).jpg|Interiør fra jomfru Maria kirken
Ústí nad Orlicí - Deanery.jpg|Domprostgården
Ústí nad Orlicí - Roškot's Theatre.jpg|Roškotovo auditorium og  kino

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Population of Municipalities of the Czech Republic, Contents - Besøkt 21. januar 2013
Tyrkia under Sommer-OL 1936

**Tyrkia under Sommer-OL 1936**. Førtini sportsutøvere fra Tyrkia deltok under Sommer-OL 1936 i Berlin. Tyrkia kom på nittendeplass med en gull- og en bronsemedalje. 

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Referanser
Vegard Aanestad

**Vegard Aanestad** (født 1987) er en norsk fotballspiller som spiller høyreback i Sandnes Ulf. Aanestad kom til Viking i januar 2009. Den offensive høyrebacken spilte tidligere for Randaberg. Etter flere gode sesonger i RIL var Strømsgodset, Bryne FK og SIF på jakt etter signaturen til høyrebacken, men til slutt var det Viking som Aanestad valgte. Den 17. mars 2010 skrev han under for Sandnes Ulf.

## Tidligere klubber
* Randaberg Idrettslag
* Viking

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Simen, Bonden og Bror min

***Simen***, ***Bonden*** og ***Bror min*** er en serie på tre bøker, skrevet og illustrert av den norske forfatteren Kjell Aukrust (1920–2002). Bøkene ble utgitt henholdsvis i 1958, 1964 og 1960. De omtales gjerne under ett som ***Alvdalstrilogien***.

Bøkene, som var blant Aukrusts første, inneholder humoristiske episoder og småstykker fra forfatterens barndom og oppvekst i grenda *Steijela* i Alvdal, med Alvdal stasjon og Storsteigen landbruksskole, på 1920- og 1930-tallet. Humoren knytter seg både til guttestreker og barnlig oppfinnsomhet, til grenderivalisering mellom Alvdal og Tynset, og til typekarakteristikk av voksne personer.

Debutboken *Simen* ble en salgssuksess og et gjennombrudd for forfatteren. Episoder og typer fra de to første bøkene lå til grunn for dramatiseringen *[[Dobbeltsats og freske fraspark]]*, som ble oppført på Det norske teatret i 1960, og som senere ble filmet som *[[Freske fraspark]]* (1963). Bøkene er gjenutgitt samlet i ett bind, da med tittelen *Simen, Bonden og Bror min*.

I 2012 ble *Alvdalstrilogien* som en bok kåret av NRK til "Norges morsomste bok".

## Se også
* Arne Steigen
* Odd Aukrust

## Referanser


## Eksterne lenker
* Les Simen, Bonden og Bror min fra 1993 eller samleutgaven fra 1992|1998 hos Nasjonalbiblioteket.
Hulda

**Hulda** er et kvinnenavn med flere mulige opprinnelser. Det kan være:
* dannet av svenske *huld*, «søt, elskelig».
* dannet av norrøne *hulda*, «gjemt, hemmelighet». *Hulð* var en norrøn form av navnet.
* en variant av det hebraiske navnet *Huldah* som er dannet av hebraiske *huldah*, «røyskatt, muldvarp». Navnet er brukt i det gamle testamente i Bibelen.

*[[Ulla]]* er en utbredt kjæleform av navnet. *Holda* er en nederlandsk form av navnet som har tysk opprinnelse og betyr «gjemt». *Hulda* brukes også i en del sammensatte navn: mannsnavnet *Huldar* og kvinnenavnene *Huldeborg*, *Huldis* og *Huldrika*.

*Hulda* har norsk navnedag 7. juli og svensk navnedag 8. september.

## Utbredelse
*Hulda* er et vanlig navn på Island. Det er også en del brukt i Finland, men er mindre vanlig i andre land.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Hulda Garborg (1862–1934), norsk forfatter, gift med Arne Garborg
* Hulda Clark, kanadisk alternativmedisiner
* Hulda Gunnlaugsdottir, islandsk adm. dir. ved Aker sykehus 2005–2008, senere direktør ved Landspitali universitetssykehus på Island

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Helgeren

**Helgeren** (359 moh.) er et av de større vannene i Nordmarka med et areal på 1,82 kvadratkilometer.

Brannodden som stikker ut på østsiden av vannet hindrer full utsikt fra den ene enden til den andre. Nord for Brannodden har Helgeren et lite vedheng: Gørjefløyta.

Helgeren inngår i det østlige Nordmarksvassdraget og i nordenden av vannet, Sølvvika, kan man ved lav vannstand se tunnelutløpet der vannet som er overført fra Trehørningen kommer ut. En gammel demning som vanligvis ligger under vannflaten skiller Sølvvika fra resten av Helgeren når vannet av ulike årsaker er tappet ned.

I tillegg til det naturlige avløpet med demning og tømmerrenne i sørenden av Helgeren er det bygget en 100 meter lang tunnel som knytter Helgeren sammen med Myrtjern.
## Se også
* Liste over innsjøer i Oslo

## Referanser




## Eksterne lenker
* Dybdekart, Oslo vann- og kloakkvesen, publisert av NVE
Times New Roman

**Times New Roman** er en skrifttype som ble innført i den britiske avisen *[[The Times]]* i 1931. 

Den ble designet av Stanley Morison og Victor Lardent. Den ble tatt i bruk etter at Morison hadde skrevet en artikkel og kritisert avisen for den eksisterende skrifttypen, Didone. Times New Roman er basert på skriftypen Plantin. Første gang den ble brukt i avisen var 3. oktober 1932. Etter ett år ble den lagt ut for kommersielt salg. Avisen brukte skrifttypen i 40 år, men nye produksjonsteknikker og formatskifte til tabloid i 2004 har gjort at avisen har skiftet skrifttype fem ganger siden 1972. Alle skrifttypene har vært varianter av den originale New Roman skrifttypen.

Selv om den ikke lengre brukes av *The Times* brukes den fremdeles mye til boktrykking, og er en av de mest suksessfulle skrifttypene i historien.
Morula

**Morula** eller **morbærstadiet** er et tidlig stadium i fosterutviklingen. Morulastadiet følger den innledende cellekløyvingen av zygoten, og etterfølges av blastulastadiet. Navnet *morula* kommer av latin: *morus* – morbær.

## Utvikling
Morulaen dannes ved celledeling av zygoten. Hos de fleste dyregrupper vil den første delingen følge den framtidige midtaksen i dyret, slik at det dannes en «høyrecelle» og en «venstrecelle». Neste celledeling går på tvers av denne slik at det dannes to «forranseceller» og to «bakceller». Neste deling går på tvers av denne igjen og deler fosteret i en overdel og en underdel. Avhengig av plommemengden i egget vil denne delingen ikke gå gjennom sentrum av dyret, men litt over, slik at de plommerike nederste cellene er noe større enn de øverste. Hos egg med stor plomme vil ikke celledelingen nå gjennom plommemassen, og morulaen vil i stedet danne en liten skive på toppen av plommen.

Hos de alle fleste dyregrupper vil moulaen forsette å dele seg til cellene i midten ikke lenger har kontakt med hverandre. Dette skjer vanligvis når cellene når 7. deling (128 celler), og morulaen vil gå over til å være en hul ball av celler, en blastula.

## Morula hos pattedyr
Hos menneske og andre pattedyr med morkake vil morulaen bevege seg til livmoren 3-4 dager etter befruktningen. Etter å ha nådd 16-cellersstadiet vil cellene begynne å differensiere seg. De indre cellene danner en kompakt masse som er det egentlige fosteret, og de ytre cellene vil bli flate og danne en tynn hinne som skaper et hulrom rundt cellemassen. Rundt 4 dager etter befrukningen vil dette hulrommet være komplett og morulaen vil ha blitt til blastocyst.

Den tynne hinnen rundt fosteret ugjør zona pellucida (chorion), som vil være viktig for dannelsen av morkaken.

## Referanser


## Se også
*Eggcelle
*Egg
*Zygote
*Blastula
*Gastrula
*Foster
*Fosterutvikling
*Protostomier
*Deuterostomier
Andreas Carlsson

**Andreas Carlsson** (født 3. april 1973 i Danderyd, Sverige) er en musikkprodusent og låtskriver.
__NOTOC__
## Karriere
Han skrev låter i produksjonsteamet *Cheiron* ifra 1996 og frem til 31. desember 2000, da selskapet ble lagt ned. Han arbeidet så for *The Location* som ble startet opp i 2001 av Max Martin og Tom Talomaa. I 2008 startet han selskapet *Meriola* sammen med Anders Bagge, hvor de har skrevet låter for blant andre Madonna, Janet Jackson og Jennifer Lopez. Carlsson har igjennom karrieren skrevet låter for artister som Britney Spears, Lindsay Lohan, NSYNC, Westlife, Celine Dion og Bon Jovi.

Låten «I Want It That Way», skrevet av Max Martin og Andreas Carlsson og fremført av Backstreet Boys, ble nominert til Grammy Award i 2000 som «Årets sang». Prisen ble vunnet av «Smooth» av Santana featuring Rob Thomas.

## Andre prosjekter
Sammen med Laila Bagge og Anders Bagge satt Carlsson i juryen for den svenske utgaven av Idol 2008. Han skrev vinnerlåten «With Every Bit of Me» sammen med Jörgen Elofsson.

Han har selv sunget på eget album *The Real Thing* på Sony BMG (1996).

## Privatliv
Han har en sønn sammen med den tidligere modellen og artisten Hannah Graaf.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Hilda Fredriksen

**Hilda Fredriksen** (1873–1945) var en norsk skuespiller som både utmerket seg på teaterscenen og innen film.
 
## Familie
Hilda Fredriksen var datter av politibetjent Carl Fredriksen og Maren Gustava Gulliksen. Hun var søster av skuespillerinnen Ragnhild Fredriksen. Hun var ugift.

## Liv og virke
Hilda Fredriksen medvirket vad et ambulerende dansk teater da hun fikk sin scenedebut i Arendal i 1891. I perioden 1897-1899 medvirket hun i oppsetninger ved Christiania Theater, blant annet som *Ane* i Bjørnstjerne Bjørnsons *[[Geografi og Kærlighed]]* i 1898.

I 1890-årene spilte hun dessuten ved Eldorado, Carl Johan Teatret i Christiania Tivoli og Harald Ottos norske teaterselskap. Sesongen 1900-1901 var hun ved Nasjonaltheatret, og deretter ved Den nationale Scene i Bergen i perioden 1901-1912. Etter opphjoldet i Bergen vendte hun tilbake til fødebyen Kristiania og Centralteatret.

Fra 1920-årene var Hilda Fredriksen mest å se som filmskuespiller.

## Teaterroller i utvalg
* *Ane* i *[[Geografi og Kærlighed]]* av Bjørnstjerne Bjørnson (Christiania Theater, 1898)
**Erik Lakey* i *[[Jeppe på Bjerget]]* av Ludvig Holberg (Eldorado)
**Regine* i *[[Gengangere]]* av Henrik Ibsen (Eldorado)
**Emilia* i *[[Othello]]* av William Shakespeare (Eldorado)
**Statsraadinde Mørk* i *Korsvei* av Helene Dickmar (Den nationale Scene)
**Madam Hoppestad* i *Faddergaven* av Peter Egge (Den nationale Scene)
**Lucia* i *[[Cavalleria Rusticana]]* av Pietro Mascagni (Den nationale Scene, 1910)
**Madame Brocard* i *Gri-Gri* (Centrateatret, 1914)
**Fru Cornichon* i *Papas lille pike* (Chat Noir, 1919)

## Filmografi
* 1942 – *[[Den Farlige leken]]* 
* 1941 – *[[Hansen og Hansen]]* – en fornærmet dame 
* 1940 – *[[Tørres Snørtevold]]* – tante Sofie 
* 1938 – *[[Bør Børson Jr.]]* – hotellvertinnen 
* 1937 – *[[To levende og en død (film fra 1937)|To levende og en død]]* – pensjonatvertinnen 
* 1937 – *[[By og land hand i hand]]* – fruen fra Ullern 
*1933 – *[[En stille flirt]]* – Maja, påklederske 
* 1933 – *[[I kongens klær]]* – Krestians kone 
* 1933 – *[[Vi som går kjøkkenveien (film)|Vi som går kjøkkenveien]]* – Laura, Becks kokke
* 1931 – *[[Lika inför lagen (1931)|Lika inför lagen]]* – sjefsvokter 
* 1931 – *[[Den store barnedåpen]]* – en kone 
* 1927 – *[[Syv dage for Elisabeth]]* – Henriette Kaspar 
* 1927 – *[[Madame besøker Oslo]]* – kjerringa til Albert 
* 1926 – *[[Baldevins bryllup]]* – jomfru Bertelsen

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Argentinsk Antarktis

**Argentinsk Antarktis** (spansk: *Antártida Argentina*) er en sektor av Antarktis som Argentina gjør krav på. Området er strekker seg fra 25° vest til 74° vest, og omfatter hele området sør for 60° sørlig bredde.

Argentinsk Antarktis, med unntak av Sør-Orknøyene, utgjør departementet Antártida Argentina i provinsen Tierra del Fuego, Antártida e Islas del Atlántico Sur. Sør-Orknøyene medregnes i departementet Islas del Atlántico Sur sammen med Falklandsøyene (*Islas Malvinas*), Sør-Georgia (*Islas Georgias del Sur*) og Sør-Sandwichøyene (*Islas  Sandwich del Sur*).

Området overlapper Chilensk Antarktis og Britisk Antarktis og omfattes av Antarktistraktaten. Stater som har tiltrådt traktaten skal ikke gjøre noe for å hevde, støtte eller benekte territorielle krav i Antarktis, men traktaten slår også fast at statene ikke har oppgitt sine territoriale krav ved tiltredelse. Argentina har tiltrådt traktaten.

## Forskningsstasjoner
Argentinsk utforskning av Antarktis startet på begynnelsen av 1900-tallet. José María Sobral var den første argentineren som satte sin fot på kontinentet i 1901 som deltaker på Otto Nordenskjölds antarktisekspedisjon. Antarktis' første forskningsstasjon, Orcadas, ble etablert av Argentina i 1904 på Sør-Orknøyene og er fremdelses i drift.

Alle de 13 argentinske forskningsstasjonene er beliggende i Argentinsk Antarktis. Esperanza og Marambio er de største stasjonene med tilsammen 70 bygninger, en sommerbemanning på opptil 250 personer og over med 100 personer som overvintrer. Argentinas antarktisforskning organiseres av Instituto Antártico Argentino.

## Argentinas krav

Argentina baserer sitt krav i Antarktis på følgende premisser:
# Antarktishalvøya er geologisk og geografisk en del av Andes
# Argentina har opprettholdt permanent bemanning i mer enn hundre år, og opererer den eldste forskningsstasjonen i Antarktis
# Argentina gjennomfører mange redningsoperasjoner i Antarktis
# Argentina har etablert fyr og andre navigasjonshjelpemidler i Antarktis
# Argentina bygget Antarktis' første lufthavn (i 1969)
# Argentina har den mest tallrike befolkningen på Antarktishalvøya
# Den første som ble født i Antarktis var argentineren Emilio Palma, på Esperanze i Hope Bay i 1978
# Argentina har sendt flere mennesker til Antarktis enn alle andre land tilsammen

Argentinas krav overlapper med Chiles krav (53° vest til 90° vest) og Storbritannias krav (20° vest til 80° vest), og et fåtall nasjoner anerkjenner kravet.

## Eksterne lenker
*   Argentinske forskningsstasjoner. Dirección Nacional del Antártico
*  Argentinsk Antarktis' historie
Jordans riksvåpen

**Jordans riksvåpen** ble utformet i 1921 på oppdrag av kong Abdullah I som familievåpen for hasjimidene. Fra 1934 var det Transjordans riksvåpen. Kongedømmet Jordan beholdt riksvåpenet som landets offisielle emblem. Siste endring var i 1999, da kong Husseins navn i banneret ble byttet ut med kong Abdullahs navn.

Våpenets sentralmotiv er en blå klode dekket av et bronse skjold. Skjoldets mønster danner en fløyelsblomst. En ørn med utspredde vinger sitter på kloden omgitt parvis symmetrisk av to spyd med sølv spydodd, to nasjonalflagg, to gull sabler og to brune buer med sølv pil. Skjoldet er omkranset av tre gyldne hveteaks og et grønt palmeblad, festet til opphenget av den jordanske gjenfødelses-ordenen (Wisam Al-Nahda) og et gull banner med de røde innskriftene "Abdullah ibn Al Hussein ibn Aoun", "konge av Hashemittkongedømmet Jordan" og "som håper på hjelp og suksess fra Gud". Emblemet er omgitt av kappe og kongekrone. 

## Referanser
David Ekholm

**David Ekholm** (født 16. januar 1979 i Ekshärad) er en svensk tidligere skiskytter. Han la opp i 2010 i Holmenkollen. Han jobber nå som sportskommentator i TV4 Sverige.

Ekholm nådde sitt beste resultat til nå da han ble nr. 5  på 20&nbsp;km normaldistanse i VM i Syd-Korea 2009. Hans samboer Helena Jonsson hadde tatt gull i samme mesterskap to dager tidligere.

## Biografi
David Ekholm begynte med skiskyting i 1993. Fra 2002 har studenten fra *Bore Biathlon* vært med på det svenske laget. Hans trenere har vært Wolfgang Pichler og Leif Andersson. Sin internasjonale debut fikk han i juniorverdensmesterskapet i 1999 i Pokljuka. Han fikk ingen plassering i enkeltdistanser, men med det svenske laget tok han gull i stafetten. Det neste store resultatet fikk han i EM i Haute Maurienne, da han fikk en tiendeplass i stafett. Debuten i verdenscupen kom i Holmenkollen i 2002, da fikk han 75.-plass på sprinten.

Etter detten fikk han delta i verdenscupen. Bedre plasseringer gjorde at han fikk gå stafett. Første gang han deltok i VM for seniorer, var i 2004. Da fikk han ingen plassering i enkeltdistanser, men fikk en sjetteplass i stafett. Samme år deltok han også i militært VM. Med Björn Ferry, Carl Johan Bergman og Jakob Börjesson fikk han niendeplass i patruljeløp, en øvelse som kun arrangeres i militært VM. I sprinten, som Raphaël Poirée vant, ble han nr. 37.

I sesongen 2004/2005 vant han stafett med det svenske laget i verdenscupen i Oberhof. Men ved VM i skiskyting 2005 i Hochfilzen ble det bare en sjuendeplass. Året etter kunne Ekholm for første gang presentere seg med poeng i verdenscupen. Da fikk han en 28.-plass i sprinten. I Osrblie fikk han en 19.-plass, noe som var hans bestenotering inntil resultatet i VM i 2009.

Ekholm deltok også i OL i Torino i 2006. Her fikk han 35.-plass på normaldistanse, 39.-plass på sprint og 40.-plass på jaktstart, og han fikk ikke bli med på stafettlaget, som tok en fjerdeplass.

Ved VM i skiskyting 2007 i Antholz ble han nr. 52 på normaldistanse, men fikk en sjuendeplass med stafettlaget.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* David Ekholms hemsida/blogg
* SOK – David Ekholm
26. serierunde i Premier League 2008/09

**26. serierunde i Premier League 2008/09** begynte lørdag 21. februar 13:45 med Aston Villa – Chelsea. 16:00 ble det spilt fire kamper før Manchester United og Blackburn avslutta dagen 18:30. Søndag 22. februar ble det spilt tre kamper. Runden ble avslutta mandag 23. februar med Hull – Tottenham 21:00.

## Kampfakta

***Alle kampfakta er fra BBC Sport**

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

## Eksterne lenker
* Premier League 2008/09: Terminliste og resultater  på altomfotball.no
Min venstre fot

***Min venstre fot*** (originaltittel: *My Left Foot*) er en irsk biografisk dramafilm fra 1989 regissert av Jim Sheridan. Filmen handler om Christy Brown, en irsk forfatter med cerebral parese som kun hadde kontroll over sin venstre fot. Han vokste opp i en fattig arbeiderklasse-familie, og ble en kjent forfatter. Manus er basert på Browns halvbiografiske bok. Rollen som Brown spilles av Daniel Day-Lewis, mens sentrale biroller spilles av Brenda Fricker, Ray McAnally og Fiona Shaw.

Filmen ble meget godt mottatt av kritikerne.

Daniel Day-Lewis ble belønnet med en Oscar for beste mannlige skuespiller og Brenda Ficker, som spilte Christy Browns mor, ble tildelt Oscar for beste kvinnelige birolle. Day-Lewis ble også tildelt en BAFTA i klassen beste mannlige skuespiller, mens Ray McAnally vant en BAFTA i klassen beste mannlige birolle.

## Handling
I 1932 blir Christy Brown født i en allerede stor familie. Sykehuset oppdager at han har alvorlig cerebral parese. Christy klarer ikke å gå eller snakke. Christy får etter hvert en hobby med å male, ved å bruke sin venstre fot. Ungdommene i nabolaget inkluderer ham i deres aktiviteter, som fotball. Men når han maler et bilde og gir det til en jente han liker, returnerer hun bildet. Senere mister faren jobben sin, og familien får problemer. Christys mor klarer likevel å spar nok penger til å kjøpe en rullestol til ham.

Christy blir introdusert for Eileen Cole, som tar ham med til en skole for folk med cerebral parese. Han overtaler en venn til å holde en utstilling av hans malerier. Christy blir forelsket i Cole, men får vite at hun er forlovet. Så Christy vurderer selvmord. Moren hjelper ham med å bygge et privat male-studio til ham. Men kort tid senere dør faren hans av hjerneslag.

## Referanser


## Rollebesetning
*Daniel Day-Lewis - Christy Brown
* Brenda Fricker - Bridget Brown
* Ray McAnally - Paddy Brown
* Fiona Shaw - Dr. Eileen Cole
* Hugh O'Conor - Christy Brown som barn
* Kirsten Sheridan - Sharon Brown
* Alison Whelan - Sheila Brown
* Eanna MacLiam - Benny Brown
* Declan Croghan - Tom Brown
* Marie Conremme - Sadie Brown
* Cyril Cusack - Lord Castlewelland
* Phelim Drew - Brian
* Ruth McCabe - Mary Carr

## Eksterne lenker
* 
*
Norsk Petroleumsdata

**Norsk Petroleumsdata** (**NPD**) var en norsk it- og oljekomet som ble etablert i Oslo 1985 og avviklet i 1987 som følge av kollaps i kapitalmarkedet og utsatt letevirksomhet i nord. Administrerende direktør var . I selskapets ledelse satt i tillegg Torfinn Stulen Jonassen (Finansdirektør), Trond Davidsen (Markedsdirektør), Lars-Dag Berthinussen (HR-direktør), Frank Olav Jægtnes (Direktør Source Management), Christian Roger Oprand Pedersen (Direktør logistikk) og Leif Ove Olaisen (Direktør Eiendom og Teknisk Utstyr).

Selskapet var banebrytende innen utvikling av bunding mellom petroleumsbaserte produkter og IT-tjenester. Sentralt i selskapets forretningsidé sto utvikling av prosjekter i forbindelse med letevirksomhet nord for 62o. Kompetansebasen i selskapet var av denne grunn rekruttert hovedsakelig fra Vesterålen, og det ble satt inn store ressurser på nettverksbygging i nettopp denne regionen. Selskapets to generalforsamlinger fant for øvrig sted på Melbu og Sortland i hhv 1985 og 1986.
Infocom

**Infocom** var et tekstspillselskap grunnlagt i 1979, i Cambridge i Massachusetts.

I 1979 ble det laget et spill ven *Dungeon*, men det ble til slutt utgitt med navnet Zork.

I 1989 gikk selskapet konkurs etter mange tekstspill og ble kjøpt opp av Activision og det er fremdeles en del av dette selskapet.
Wuchuan (Zhanjiang)

**Wuchuan** (kinesisk: 吴川; pinyin: *Wúchuān*) er et byfylke i byprefekturet Zhanjiang i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 

Wuchuan hadde  innbyggere i 1999.

## Samferdsel
Kinas riksvei 325 (*Guangnan-veien*) løper gjennom området. Den fører vestover fra Guangzhou i Guangdong til Nanning til den autonome region Guangxi.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wuchuan

**Wuchuan** kan være:

* Byfylket Wuchuan i byprefekturet Zhanjiang i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina; 
* Det autonome fylke Wuchuan i byprefekturet Zunyi i provinsen Guizhou i Kina; 
* Fylket Wuchuan i byprefekturet Hohhot i den autonome region Indre Mongolia i Kina.
Norwave

**Norwave** var et norsk plateselskap etablert i 2003 og eid av Gunnar Hordvik som en videreføring av hans plateselskap Norske Gram etter at dette ble nedlagt 2002.
Norwave ble nedlagt etter Hordviks død i 2005.

## Utgivelser
*Åge Aleksandersen, *[[Linedans (album)|Linedans]]* (NW 205, 2003)
*Tre Små Kinesere, *[[Gammel sykkel]]* (NW 208, 2003)
*Fremmed Rase, *Fem flate øre* (2002)
*Fremmed Rase, *Pisspreik* (2003)
*Quintrophenia, *A Matter of the Heart* (NW 316, 2003)
*Halvdan Sivertsen, *[[Frelsesarmeens Juleplate (2003)|Frelsesarmeens Juleplate]]* (NW 318, 2003)
*Bjarne Brøndbo, *[[Purpur og gull (album)|Purpur og gull – Åges sanger på Bjarnes vis]]* (NW 419, 2004)
*Nidarosdomens Guttekor og Ole Edvard Antonsen, *[[Frelsesarmeens Juleplate (2004)]]*

## Referanser
Fortjern

**Fortjern** (338 moh.) er en innsjø i Nordmarka, rett øst for Bjørnsjøen.

Løypa fra Hakadal til Kikutstua (traséen til Holmenkollen skimaraton) krysser tjernet, og løypa fra Bjørnholt og Rottungen kommer ned fra sør. Skogsbilveien fra Bjørnholt kommer ned til vestenden av tjernet i en kraftig nedoverbakke og møter veien fra Hakadal.

På østsiden av vannet ligger plassen Fortjernbråten. Dette er en av de eldste plassene i Nordmarka, men det har ikke bodd folk her siden omtrent 1930.

Fortjernbråtan ble mye besøkt av naturskildreren Bernhard Herre på 1800-tallet, og han omtaler stedet som «romantisk beliggende Plads».

## Referanser
Jim Sheridan

**Jim Sheridan** (født 1949) er en irsk filmregissør som er blitt Oscar-nominert seks ganger. Han er kanskje best kjent for filmene  *[[Min venstre fot]]*, *[[I min fars navn]]* og *[[In America]]*.

## Filmografi
* *[[Min venstre fot]]* (1989)
* *[[The Field]]* (1990)
* *[[I min fars navn]]* (1993)
* *[[En mors sønn]]* (1996) (writing credit)
* *[[The Boxer]]* (1997)
* *[[In America]]* (2003)
* *[[Get Rich or Die Tryin' (film)|Get Rich or Die Tryin']]* (2005)
* *[[Brothers]]* (2009)
* *Emerald City* (TBA)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Jim Sheridan bibliografi (via UC Berkeley)
Inter Revisjon

**Inter Revisjon** er en norsk kjede stiftet i desember 1985 med formål å utøve revisjon og rådgivningsvirksomhet. Kjeden var en av landets største revisjonskjeder frem til den gikk inn i BDO i 2011.

Inter Revisjon hadde per 2011 40 kontorer over hele Norge med til sammen ca. 400 ansatte. Kjedens hovedkontor lå i Trondheim. Kjeden hadde til sammen 18 000 kunder, hovedsakelig små og mellomstore virksomheter.

## Referanser
 

## Eksterne lenker
* Inter Revisjons hjemmeside
* Inter Revisjons blogg
Gaoyao

**Gaoyao** (kinesisk: 高要; pinyin: *Gāoyào*) er et byfylke i byprefekturet Zhaoqing i provinsen  Guangdong i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i  1999.

## Utvandring
I Sydney i Australia er det særlig mange kinesere med sine føtter i fylket Gaoyao.

## Pagoder
Gaoyao er kjent for sine tre pagoder.

### Billedgalleri

Image:GaoYao Pagoda1.jpg 
Image:GaoYao Pagoda2-s.jpg
Image:GaoYao Pagoda3-s.jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens side
Jinwan

**Jinwan** (kinesisk: 金湾区; pinyin: *Jīnwān Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Zhuhai i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 376&nbsp;km² og teller 110&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2003).

Både Jinwan kullkraftverk og Zhuhai-Sanzao lufthavn ligger i dette bydistriktet.

## Administrative enheter
* Storkommunen Sanzao 三灶镇
* Storkommunen Hongqi 红旗镇
* Storkommunen Pingsha 平沙镇
* Storkommunen Nanshui 南水镇

## Eksterne lenker
* Infoside
Daju

**Dajuene** er en folkegruppe i Sudan og det østlige Tsjad. De er delt i fem grupper som snakker hvert sitt nært beslektede språk tilhørende den nilosahariske språkfamilien. Daju Dar Daju utgjorde ifølge Ethnologue 34 000 i Tsjad i 1993. Daju Dar Sila utgjør ifølge Joshua Project  110 000 i Tsjad og 61 000 i Sudan. Daju Dar Fur talte ifølge anslagene fra Joshua Project for 2008 83 000 mennesker i Darfur Sudan, mens de ifølge Ethnologue talte 143 000 i år 2000. Daju Shatt og Daju Logorik er mindre grupper som tradisjonelt lever lenger øst i Sudan. Ifølge Ethnologue utgjorde Daju Shatt 15 000 mennesker i 1984, mens Logorik utgjorde 2000 mennesker i 1972. 

## Referanser
Kambodsjas riksvåpen

**Kambodsjas riksvåpen** har vært kongedømmets emblem siden landet ble uavhengig i 1953.

Riksvåpenet inneholder elementer fra kambodsjansk kultur, men i vestlig heraldisk stil. På blå bakgrunn er våpenets sentralmotiv to gull skåler på en gull pidestall. Over skålene et liggende gull sverd. Over sverdet et gull khmer skrifttegn for mantraet om. Emblemet er omgitt av en rød kappe og gull kongekrone. Kongekronen har en gull strålekrans.

Under våpenet Kambodjsas kongelige ordens stjerne i gull. Som skjoldholdere to gull mytiske dyr. *Gajasimha*, en løve med elefantsnabel til høyre, og *singha*, en løve til venstre. Dyrene holder hver sin gull æresparasoll.

Nederst et gull banner tre khmer ord: ព្រះចៅ *(preah'jao)* (konge) – ក្រុង *(krung)* (kongedømme) – កម្ពុជា *(Kampuchea)* (Kambodsja), eller altså ព្រះចៅក្រុងកម្ពុជា – *kongedømmet Kambodsjas konge*.

## Historisk utvikling
Da det konstitusjonelle monarkiet ble avsatt i 1970 ble riksvåpenet byttet ut med ulike versjoner av Angkor Vats stiliserte profil, mens Røde Khmer førte et riksvåpen av sosialistisk type. Fra 1993 er kongens våpen gjeninnført som riksvåpen.


Fil:Coat of arms of the Khmer Republic.svg|Khmer-republikken 1970-1975


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rinde stavkirke

**Rinde stavkirke** var ei enskipet stavkirke av langkirketypen, som ifølge Riksantikvaren (kulturminne 84121-3) trolig ble reist rundt år 1150 og revet like før nye Feios kirke ble reist på samme tuften i 1866. Roar Hauglid antar imidlertid stavkirken ble reist i første del av 1200-tallet, uten at dette begrunnes noe nærmere. Stavkirken sto i Feios, i tidligere Leikanger kommune, nå Vik i Vestland. Sognet nevnes første gang i skriftlig materiale i forbindelse med planene til en bispevisitas i Nordfjord, Sunnfjord og Sogn i 1322/1323. Der står det å lese at Erling på Fedje (= Feios sogn i Leikanger) var én av dem som skulle holde kosten for bispefølget. Kilden til denne opplysningen er å finne i Bergens Kalvskinn (Bjőrgynjar Kálfskinn) på sidene 88–89 (DN VII nr. 98).

## Kirkehistorien
Rinde stavkirke var lang og smal, 22 x 6,6 meter (skip og kor). Kirken ble påbygget i høyden i 1684, og samtidig kom det en ny svalgang på nordsiden. I 1858 var kirken «alldeles cassabel» og ble i 1866 erstattet av en ny kirke på samme tuften. I kirken var det en del dekor i urnesstilen. På loftet ble det funnet et krusifiks som i kunsthistoriisk litteratur er omtalt som  Leikangekrusifikset. Dette krusifikset er ved Historisk Museum, Universitetet i Bergen. Krusifikset er datert til perioden 1100–1150. Bygget ble trolig forlenget rundt 1300.

En utskåret planke i urnesstil brukt som taktile er bevart. Den antas å stamme fra et hedensk hov. Planken havnet på en gård i Feios da kirken ble revet og ble senere anskaffet av De heibergske samlinger i Kaupanger. Roar Hauglid skriver at Rinde-kirken ikke hadde vegger eller portaler med skåret dekor og at planken trolig stammer fra en eldre kirke. Portalene i Rinde stavkirke var uten ornamentering omtrent som på en enkel steinkirke, i likhet med blant annet Undredal stavkirke.

Georg Andreas Bull besøkte stavkirken 2. september 1854 på en reise i Sogn der han besøkte flere kirker. Han laget tegninger av kirken bevart på fire blad. Bull målte også opp Årdal stavkirke.

Rinde omtales som en «støpul-stavkirke» som inntil midten av 1800-tallet var bevart i to eksempler, det andre var Årdal. Disse hadde støpultårn sammenbygd med kirkeskipet slik at Rinde hadde støpul over vestinngangen (til forskjell for eksempel fra Borgund stavkirke der klokkestøpulen står for seg selv uavhengig av kirken). Takflaten over skipet var trukket ut på siden av støpulen. Rinde stavkirke var enskipet med saltak. En synfaringsrapport fra 1721 viser at typen var utbredt på Vestlandet og kan ha dannet forbilde for laftede støpulkirker reist på 1600-tallet.

## Se også
* liste over revne stolpekirker, stavkirker og tilhørende utgravninger.

## Litteratur
* Hauglid, Roar: *Norske stavkirker &ndash; Dekor og utstyr*, Dreyers Forlag 1973
* Rinde, Jan Magne og Nordrumshaugen, Stig Andreas. Rinde kyrkjestad. Feios kyrkje 150 år. Feios sokn 2016.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Rinde stavkyrkje i Lokalhistoriewiki
Leikanger sogn

**Leikanger** er hovedsogn i Leikanger prestegjeld. Sognet består nå bare av Leikanger kirke og har samme grenser som kommunen. Navnet er tidligere skrevet *Leganger*, *Lechanger* og *Leikvanga*.

## Før reformasjonen
I Leikanger, på nordsiden av Sognefjorden, var det fire kirker: Njøs (1200- til 1600-tallet), Henjum (1100-til 1500-tallet), Leikanger (fra ca. 1250) og Hamre (1100- til 1500-tallet).

## Fra reformasjonen til i dag
Leikanger kirke ble hovedkirke i Midtre Sogn prosti. Under Leikanger prestegjeld lå også kirkene på sørsiden av Sognefjorden: Rinde stavkirke (Feios) og Fresvik. Rinde og Fresvik kirker var begge bygd i tre – Rinde som stavkirke og Fresvik som tømmerkirke. Det kjente Leikanger-krusifikset kommer fra Rinde stavkirke og ble sendt Bergen Museum i 1865.

Leikanger kirke ble ombygget til det ugjenkjennelige i 1872. Rinde kirke i Feios ble erstattet av en ny i 1866, og Fresvik kirke ble erstattet i 1881.

Feios og Fresvik ble lagt under Vik prestegjeld i 2000, etter at bygdene var innlemmet i Vik kommune i 1992.

## Referanser


## Litteratur
*Rinde, Jan Magne Borlaug og Nordrumshaugen, Stig Andreas. *Rinde kyrkjestad. Feios kyrkje 150 år*, Feios sokn 2016. (ISBN 978-82-303-3325-9)
*Tjønn, Harald: *Feios kyrkje 100 år*, 1966
Leikanger prestegård

**Leikanger prestegård** ligger like nedenfor Leikanger kirke i Sogn og Fjordane. Våningshuset bygd av Gerhard Geelmuyden i 1752 ble revet i 1911 og flyttet til Norsk Folkemuseum på Bygdøy. Det nåværende våningshuset er fra 1912 og ble bygget av Fredrik Vilhelm Bull-Hansen (1852–1923), som var prest her fra 1897 til sin død.

Prestegården rommer også borgstue, vedskåle og eldhus fra 1700-tallet og en garasje fra 1950-tallet. Tidligere fantes også et naust, og på berghammeren mot fjorden en liten rødmalt «bergstue». Denne ble gitt til Leikanger kommune i 1850-årene og flyttet til klokkergården. Den ble brukt som skole og senere lokale for Leikanger Sparebank, til den ble revet i 1938. Prestegården er fredet.

Prestegårdshagen inneholder mange sjeldne trær.

## Eksterne lenker
* 
*