open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
El Viaje Misterioso de Nuestro Jomer (The Mysterious Voyage of Homer)

«***El Viaje Misterioso de Nuestro Jomer (The Mysterious Voyage of Homer)***» er den niende episoden i den åttende sesongen av TV-serien *[[Simpsons]]*, og inneholder surrealistisk animasjon av en hallusinasjon.

## Handling

Marge og Homer Simpson drar til en chilikonkurranse i Springfield. Homer har lovt å ikke drikke øl. Mens de er der demonstrerer Homer en ekstraordinær evne til å kunne spise sterk mat, helt til han blir offer for en av politi-mesteren Clancy Wiggum «Guatemalan insanity peppers». Chilien gir Homer en meskalin-lignende hallisunasjon der Homer tror han møter en slange og en skilpadde, samt ødelegger solen. Han møter også sin sjelegud, en coyote som er stemmegitt av Johnny Cash. Coyoten råder Homer til å finne sin sjelevenn, og setter spørsmålstegn ved Homers antakelse om at han allerede har funnet den i Marge.

Da Homer kommer til hektene igjen, finner han Marge, som er sint på ham for at han har oppført seg rart, og Homer merker seg også at de har veldig store personlige forskjeller. Fylt med tvil leter han andre steder etter sin sjelevenn, men greier ikke å finne den. Til slutt blir han overbevist om at fyrtårnvokteren kan være sjelevennen hans, siden de begge teoretisk er ensomme mennesker. Han går opp i fyrtårnet og finner ut at det er drevet av maskinen E.A.R.L. &ndash; **E**lectronic **A**utomatic **R**obotic **L**ighthouse. I sinne ødelegger Homer fyrtårnets lys, men Marge ankommer og de fikser det slik at de redder et skip som er i ferd med å grunnstøte. De bestemmer at de virkelig er sjelevenner, og Homer gjør narr av det han kaller «romcoyoten».
Ain Ebel

**Ain Ebel** (arabisk **عين إبل**) er en landsby i distriktet Bint Jbeil i det sørlige Libanon.

## Religion
Innbyggerne er katolikker tilhørende for det meste den maronittiske eller den melkittiske kirke.

## Næringsveier
Landsbyen produserer oliven, mandler, kastanjer, valnøtter, pecannøtter, druer, fiken, granatepler og epler.

Et Fair Trade-prosjekt i landsbyen produserer johannesbrød-melasse og småkaker.

## Undervisning
Landsbyen har to katolske skoler (*Saints-Cœurs* og *Saint Joseph*) og en offentlig skole.

## Kjente personer
Den mest fremstående personen fra Ain Ebel er den avdøde maronittisk-katolske patriark kardinal Antoine Khoraiche. 

## Historie

### Beleiringen i 2006
Sommeren 2006 ble landsbyen beleiret av Israel. Beleiringen varte i 16 dager.

## Referanser
110 (tall)

**110** (*ett hundre og ti*) er det naturlige tallet som kommer etter 109 og kommer før 111.

110 er et partall.

110 er atomnummeret til darmstadtium.

110 er CX i romertall.

## Annet
**110** er også:
*Nødnummeret til politiet i Japan, Tyskland, Estland og Kina. 
*Nødnummeret til brannvesenet i Norge.
*Alderen til Josef når han døde, ifølge Bibelen.
* en løpsøvelse i friidrett (110 meter hekk).
* alderen du må oppnå for å bli superhundreåringer.
* TCP-porten som blir brukt for POP3 e-post-protokollen.
* Den norske TV-serien *[[110 (TV-serie)|110]]*
108 (tall)

**108** (*ett hundre og åtte*) er det naturlige tallet som kommer etter 107 og kommer før 109. 108 er også et overskuddstall.

108 er et partall.

108 er atomnummeret til hassium.

108 er CVIII i romertall.

## Annet
**108** er også:
*I Japan så ringer man med en bjelle 108 ganger på slutten av året for å gjøre ferdig det gamle året, og si velkommen til det nye.
*Antallet episoder som er "savnet" av TV-programmet *[[Doctor Who]]*
*Et sentralt nummer i TV-serien *[[LOST]]*.
Larmonien

**Musikselskabet Larmonien** ble stiftet 21. februar 1966 av en gruppe studenter i Aktive Studenters Forening, og er i dag det eneste interfakultære studentorkesteret ved Universitetet i Bergen.

Fra høsten 1969 ble øvingene avholdt på Hulen, og der holdt studentorkesteret til de neste 25 årene. Etter det ble øvingene flyttet til Det Akademiske Kvarter, før de til slutt flyttet til det nåværende øvingslokalet i Nygårdsgaten 1B. 

Musikselskabet Larmoniens motto er ”Inimicissima musicae”, som betyr ”Musikkens verste fiende”. Orkesterets maskot og høyeste beskytter er Hans Høyhet Nygaardsgubben. Historiene forteller at han er et tykkfallent, lite troll på vel 300 år, som bor inne i Nygårdshøyden. Han er litt sjenert, men ellers veldig nysgjerrig på hva studentlivet i Bergen har å tilby. 

Orkesterets uniform består av en iøynefallende rød sjakettjakke, med svarte bukser, hvit skjorte, svart sløyfe og studenterlue til. Musikselskabet Larmonien sørger ellers for å bringe både larm og sjarm til alle i Bergens gater og smau, alltid med sin edle beskytter Nygaardsgubben i spissen. 

Øvingene er åpne for alle studenter i Bergen, og orkesteret setter sosial spilleglede i fokus framfor spilleferdigheter. Orkesteret øver hver tirsdag i Nygårdsgaten 1B, fra kl. 18:00-20:00. Repertoaret består av lettfattelig musikk, med innslag av alt fra pop og rock til folkeviser og filmmusikk. 

Musikselskabet Larmonien er alltid å se i Hovedprosesjonen på 17. mai, hvor de representerer Universitetet i Bergen. I tillegg til dette kan orkesteret også leies inn til andre spilleoppdrag, og det avholdes semesterlige konserter på Hulen. Utenom dette pleier også orkesteret å delta på studentorkesterfestivalen SMASH hvert semester, og dra på hyttetur på høstsemesteret. 

## Eksterne lenker
*
Alliansevåpen

**Alliansevåpen** er en betegnelse i heraldikken på to våpenskjold som står nært inntil og ved siden av hverandre, slik at de utgjør en form for enhet, spesielt som merke og symbol for ektepar. Slike oppstillinger kjennes allerede fra middelalderen og i de fleste europeiske land.

Alliansevåpen kan være bare skjoldene, eventuelt under en rangkrone. Det kan også være ett eller begge skjold med hjelm, hjelmtegn og hjelmklede – da ofte slik at de to hjelmkledene fletter seg noe inn i hverandre.

I et ektepars alliansevåpen står vanligvis ektemannens til venstre for tilskueren ("heraldisk høyre"). Figurene i mannens våpen kan da være speilvendt slik at de vender mot ektefellens våpen.

Eksempler på ektefellers alliansevåpen som kan ses i Norge i dag, er malte våpen for Krefting – Vogt med hjelmer og hjelmtegn på prekestolen i Tanum kirke i Bærum, malt alliansevåpen Deichmann – Rasch (ektemann Rasch med kone Deichmann) i ovale skjold under en rangkrone, på brystninger i Mælum kirke og Solum kirke i Skien, og skulptert alliansevåpen med skjoldene til Rosenkrantz og Hardenberg på Rosenkrantztårnet i Bergen, og våpnene Collett – Elieson i ovale skjold under en rangkrone på fasaden til Hafslund hovedgård i Østfold. I Oslo er det alliansevåpen for Morten Leuch Elieson og Dorthe Mogensen over porten til Magistratgården, og for Caspar Herman von Storm og Ide Sophia Mangelsen over stallporten til Tollbodgaten 10, Krigsskolen.

Alliansevåpen er forskjellig fra unionsvåpen der to eller flere våpen er kombinert som felter i ett skjold, f.eks. i kongevåpen for Danmark, Storbritannia og Sverige.

## Litteratur
*Herman L. Løvenskiold: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978
* Harald Nissen og Monica Aase: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2007111204053 Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim*] , Trondheim 1990

**Utlandet:**
* Knud Prange: *Heraldik og historie*. Dansk historisk Fællesforenings håndbøger, 1962, pp.&nbsp;74; 1. utgave 1964, 2.utvidete utgave 1977
* Carl-Alexander von Volborth: *Alverdens heraldik i farver*, Politikens Forlag, København 1972 (oversatt av Sven Tito Achen)
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
* Carl-Alexander von Volborth: *Heraldry – Customs, Rules and Styles*, Dorset 1981, side 88-90
* Jan Raneke: *[[Svensk]] [[Adel]]sheraldik*, Malmö 1990
* Magnus Bäckmark och Jesper Wasling: *Heraldiken i [[Sverige]]*, Lund 2001, side 48-50
Holmen leir

**Holmen leir** er en nedlagt militærleir i Øverbygd, Målselv kommune. Leiren ble anlagt på *Storholmen* i Fjellfrøselva i 1953, etter å ha vært i bruk som forlegning og flystripe av tyskerne under andre verdenskrig. Et tysk sykehus lå også på Holmen.  Holmen leir stod ferdig i 1955 og ble tilholdssted for Ingeniørkompaniet, senere Ingeniørbataljonen, og var ansett for å være en av de bedre leirene å komme til.

Den 5. mars 1986 under Nato-øvelsen «Anchor Express» omkom 16 ingeniørsoldater fra Holmen leir i et snøskred i Vassdalen (Narvik). Vassdal-ulykken er den største enkeltulykken i Brigade Nords historie og det ble reist et minnesmerke over de døde ved siden av kapellet på Holmen. Leiren hadde i tillegg til kapell, en stor rekkehuskaserne, befalsboliger, undervisningsbygg, garasjeanlegg, depot, lavvo, flere historiske tømmerhus og et kjøkken med messe. Ingeniørbataljonen ble flyttet til den nærliggende Maukstadmoen leir den 1. juni 2002. Leiren fortsatte imidlertid å fungere som lager for kjøretøy og som treningsanlegg for ingeniørvåpenet til den 15. desember 2005. Da ble Holmen overtatt av Målselv kommune og gjort om til senter for filmproduksjon.

## Eksterne lenker
* mil.no - Ingeniørbataljonen ut av Holmen leir
* Overtakelsen til Filmcamp Holmen
106 (tall)

**106** (*ett hundre og seks*) er det naturlige tallet som kommer etter 105 og kommer før 107.

106 er et partall.

106 er atomnummeret til Seaborgium.

106 er CVI i romertall.

## Annet
**106** er også:
*Navnet på bilen Peugeot 106.
«Belgica»

**«Belgica»** var navnet på båten Roald Amundsen mønstret på som styrmann og for første gang seilte til Antarktis med. Den het opprinnelig «Patria», var konstruert av Johan Chr. Jakobsen, og ble bygget som hvalbåt i Svelvik i 1884.

## Belgica-ekspedisjonen

Båten ble solgt til Adrien de Gerlache i 1896 for 50&nbsp;000 norske kroner for en ekspedisjon til Antarktis. Han døpte skipet «Belgica» og forlot Antwerpen den 16. august året etter. Dette var det første skipet som overvintret i Antarktis, og er et av de få forskningsskip som har vært i både arktiske og antarktiske områder.

Skipet og dets mannskap ble de første til å tilbringe en vinter i Antarktis da båten ikke klarte å komme ut av ismassene før den antarktiske vinteren satte inn. 28. februar 1898 frøs båten fast. Først 13 måneder senere klarte mannskapet å få båten løs fra isen. De returnerte til Antwerpen den 5. november 1899.

Foruten Roald Amundsen som styrmann var det fem andre nordmenn blant mannskapet på nitten. Nansen og Amundsen møttes for første gang på dekket på denne skuta.

## Senere bruk
Skipet ble etterhvert kjøpt av Duc d'Orléans, som seilte med Adrien de Gerlache på flere andre ekspedisjoner. Hun ble omdøpt til «Isfjord» og brukt som frakteskute i kullfart mellom Svalbard og Norge under den første verdenskrig.

### Mellomkrigstiden
Båten ble kjøpt av Kristian Holst fra Harstad i 1918. Han ga henne igjen navnet «Belgica» da hun ble konvertert til flytende fiskeforedlingsanlegg og brukt under Lofotfisket.

### Andre verdenskrig
I maidagene 1940 brukte britene «Belgica» som flytende ammunisjonsdepot, frem til hun ble senket i Brurvika på Stangnes i Harstad under et tysk luftangrep 19. mai 1940.

## Vrakfunn
I 1990 ble vraket lokalisert, og det har siden 2004 vakt oppmerksomhet blant belgiske vitenskapsmenn.

### Belgica Societé
I 2006 ble det i Belgia stiftet et non-profit interesseselskap, Belgica Societé, som består av arkeologer og marinbiologer. Belgierne ønsker å flytte hele eller deler av vraket fra Hestevika i Harstad til Belgia. En kopi i fullskala-størrelse av båten skal bygges i Belgia og gjøres om til museum.

## Dimensjoner
*Lengde: 36 meter
*Bredde: 7,6 meter
*Vekt: 337 tonn

## Litteratur
*"Bygger kopi av Belgica"  *[[Harstad Tidende|ht.no]]* 02.11.2006

## Eksterne lenker
* Digitaliserte bilder av «Belgica» Nasjonalbibliotekets samling
Beit ed-Dine

**Beit ed-Dine** (arab. **بيت الدين**) er en liten by i Chouffjellene i Libanon, rundt 50 km sørøst for Beirut og nær byen Deir el-Qamar, som den er adskilt fra med et dypt dalsøkk. 

Byen har et palass fra 1800-tallet.

Beit ed-Dine er administrasjonssete for Chouf-distriktet i guvernementet Libanonfjellene.

## Eksterne lenker
* 
* MiddleEast.com
* LebGuide
* Offisiell hjemmeide for Beiteddine-festivalen
Meiss al-Jabal

**Meiss al-Jabal** er en liten by i Jabal Amel i det sørlige Libanon. Her er en helligdom for profeten Muhammeds følgesvenn Abu Dharr.
Isogloss

En **isogloss** (av gresk *ίσος* (*isos*), «lik» og *γλώσσα* (*glossa*), «språk») er en linje på et kart som viser grensen for et dialektfenomen. Et slikt dialektfenomen kan for eksempel være skarre-r eller palatalisering.
## Referanser
Nabatiye

**Nabatiye**, eller **Nabatieh**, er en by sør i Libanon. Den hadde før siste krig omkring 80&nbsp;000 innbyggere, de fleste sjiamuslimer. Nabatiye er administrasjonssete for distriktet Nabatiye i guvernementet Nabatiye. 

Ovenfor byen kneiser Beaufortborgen, som ble bygget i korsfarertiden. Ved byen lå tidligere den palestinske flyktningeleiren Nabatiye som under borgerkrigen var hovedkvarter for palestinske styrker i området.

Under Libanon-krigen 2024 er byen angrepet flere ganger. Et israelsk flyangrep mot et varehus natt til 17. august resulterte i minst 11 drepte. Israelske styrker bombet byens marked fra osmansk tid søndag 13. oktober, med flere drepte som resultat.  16. oktober ble byens rådhus bombet under et bystyremøte, og byens ordfører og 13 andre ble drept. Israel har uttalt at målene i byen er Hizbollah-installasjoner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hula

**Hula** (eller **Hule**, arab. **حولا**) er en liten landsby i det sørlige  Libanon sør for Litanielven og tett ved den libanisisk-israelske grense. Den ligger  750 moh. 

## Eksterne lenker
* Noen fotografier fra Hula
Norsk Oversetterforening

**Norsk Oversetterforening** (forkortet **NO)**, er en forening for norske oversettere av skjønnlitteratur. Foreningen ble stiftet i 1948 for å heve kvaliteten på norske oversettelser og ivareta de litterære oversetternes faglige og økonomiske interesser. I 2020 har foreningen om lag 350 medlemmer, som tilsammen oversetter fra 52 språk. 17 medlemmer oversetter fra norsk til 14 ulike språk. Foreningen har som formål å samle norske skjønnlitterære oversettere, arbeide for å høyne kvaliteten på norske oversettelser, ivareta medlemmenes faglige og økonomiske fellesinteresser samt bistå og gi råd til enkeltmedlemmer. 

Foreningen fremforhandler avtaler om honorar og rettighetsoverdragelse med blant annet Den norske Forleggerforening, Norsk Teater- og Orkesterforening, De norske Bokklubbene og NRK. 

NO er medlem av følgende internasjonale organer: NORNE (Nordisk nettverk av oversetterforeninger), NFOR (Nordisk Forfatter- og oversetterråd), CEATL (Conseil européenne des associations de traducteurs littéraires), FIT (International Federation of Translators), BWC (Baltic Writers' Council) og IAF (International Authors Forum).

## Medlemskap
De første årene ble nye medlemmer tatt opp etter anbefaling fra to innvoterte medlemmer. I dag er reglene som følger:  

Enhver kvalifisert oversetter av skjønnlitteratur til norsk eller samisk kan bli medlem etter søknad. Søkeren må framlegge for Faglig råd sin oversettelse av minst: 
* to oversettelser av skjønnlitterær prosa, til sammen minst 240 sider
*eller én oversettelse av skjønnlitterær prosa på minst 200 sider samt dokumentasjon på at søkeren i løpet av de siste fire årene har fått utgitt ytterligere minimum tre oversettelser på til sammen 600 sider skjønnlitterær prosa som har vært gjenstand for alminnelig redaksjonell behandling
* eller to helaftens dramatiske verker, til sammen minst 200 sider
* eller oversettelser av lyrikk i et omfang som rådet godkjenner
Også skjønnlitterære oversettere som oversetter fra norsk og samisk og som bor og virker i Norge, og som kan dokumentere tilsvarende produksjon, kan innvilges medlemskap. 

Norsk Oversetterforening har hvert år siden 1951 delt ut Bastianprisen for fremragende oversettelse av et skjønnlitterært verk. I 1984 ble Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur opprettet.

## Formenn/ledere i Norsk Oversetterforening
*1948–1949: Gunnar Larsen
*1950–1960: Eli Krog
*1961–1965: Carl Hambro
*1966–1967: Ivar Eskeland
*1968–1977: Axel Amlie
*1978–1985: Ivar Eskeland
*1986–1990: Per Qvale
*1991–1994: Torstein Bugge Høverstad
*1994–2000: Bente Christensen
*2001–2002: Ellinor Kolstad
*2002–2008: Bjørn Herrman
*2008–2010: Ika Kaminka
*2010–2014: Cecilie Winger
* 2014–2020:   Ika Kaminka
* 2020–: Hilde Lyng

## Referanser


## Eksterne lenker
* Oversetterforeningen.no
* Oversetteraksjonen 2006
Vadsø svømmeklubb

**Vadsø svømmeklubb** er en svømmeklubb i Vadsø. Klubben ble stiftet 1. desember 1957.

Vadsø svømmeklubbs formål er ved samarbeid og kameratskap å fremme interesse for svømmesport. Klubben er selveiende og frittstående med utelukkende personlige medlemmer. Klubben skal drive sin virksomhet organisert i Norges Idrettsforbund.

Klubben trener i Miljøbygget i Vadsø. Svømmerne er inndelt i grupper etter ferdigheter i hver av avdelingene; Sjøløve, D-partiet, C-partiet, B-partiet og A-partiet, der Sjøløvene er nybegynnerne og A-partiet er de eldste svømmerne. I tillegg finnes det også Masters, svømmekurs og vanntilvennings-kurs.

## Eksterne lenker
* Svømmeklubbens nettside
Retronym

Et **retronym** er en neologisme laget for en gjenstand eller et fenomen som det allerede finnes et ord for, men hvor det eksisterende ordet har en ny betydning eller ikke lenger er entydig. Mange retronymer kommer som et resultat av teknologiske fremskritt. Noen retronymer er

* papiravis, som ble tatt i bruk etter at nettavisene kom
* akustisk gitar, som ble tatt i bruk etter at elektriske gitarer kom
* analog klokke, som ble tatt i bruk etter at digitale klokker kom
* svart-hvitt-fjernsyn, som ble tatt i bruk etter at fargefjernsyn kom
* stumfilm, som ble tatt i bruk etter at man fikk filmer med lyd
* naturgress, som ble tatt i bruk etter at man fikk kunstgress
* treski, som ble tatt i bruk etter at man begynte å lage ski av glassfiber
* fasttelefon, som ble tatt i bruk etter mobiltelefoner ble introdusert
* første verdenskrig, som frem til andre verdenskrig var blitt kalt *verdenskrigen*

Tankeløs bruk av retronymer kan være avslørende. En moderne film eller fortelling, der handlingen er lagt til mellomkrigstiden, kan ikke referere til første verdenskrig ved nettopp å bruke begrepet *første verdenskrig*.

Ordet *retronym* er selv en neologisme funnet opp av Frank Mankiewicz og gjort populært av William Safire i 1980 i The New York Times. Den første ordboken av betydning som hadde *retronym* som oppslagsord var American Heritage Dictionary i 2003. Ordet *retronym* har en viss utbredelse i norsk, men ordet finnes foreløpig ikke i noen ordbok for det norske språket.
Neologisme

En **neologisme** (av gresk *νέος*, (*neos*), «ny» og *λόγος* (*logos*), «ord», «tale»), også kalt **nyord**, er et nytt ord i et språk. Noen neologismer sier noe om tekniske fremskritt &ndash; for eksempel ord for oppfinnelser, andre sier noe om samfunnsendringer &ndash; for eksempel ord for nye samlivsformer, mens andre kan komme av hendelser. 
## Nyord i nyhetstekster og annet
Neologisme kan brukes om nye ord som blir værende i et språk og dermed blir oppført i ordbøker som et etablert og utbredt uttrykk. Betegnelsen kan også brukes om kreative øyeblikkskonstruksjoner og kortvarige nydannelser i for eksempel en skjønnlitterær tekst eller en avisartikkel. Mange av disse språklige løsningene er på norsk sammensatte ord.

Siden 1998 er det registrert 2,3 millioner nye norske ord i et utvalg nettaviser. Hver dag dukker det i snitt opp mellom 1000 og 1500 nye ord.

### Eksempler på nyord i norsk
*1940-tallet: *[[etnofaulismer]]*
*1980-tallet: *[[høydehus]]*, *[[pappvin]]*,  *[[retronym]]*, 
*1990-tallet: *[[rusbrus]]*, *[[kuttisme]]*
*2000-tallet: *[[blogg]]*
*2010-tallet: *[[askefast]]*, fremmedkriger intimkirurgi

Nye hverdagsord er ikke sjelden kortformer av lengre, tekniske begreper, for eksempel *[[bil]]* dannet av *automobil*, *[[trikk]]* av *elektrisk sporvogn*, *mikro* av *[[mikrobølgeovn]]*, *faks* av *[[telefaks]]imile*, *mobil* av *[[mobiltelefon]]*, *mac* av *[[macintosh-datamaskin]]* og så videre. For øvrig er også ordet *[[møbel]]* i sin tid dannet av fremmedordet *mobil*, det vil si 'bevegelig', i motsetning til tidligere tiders bord, skap, senger, sitteinnretninger og så videre som var fastmontert i et værelse og ikke kunne flyttes rundt. Nye orddannelser er også svært vanlig i slang og uformelt «gatespråk». Enkelte slangord opptas i det etablerte «normalspråket». Det gjelder for eksempel ordet *gøy* om noe som er morsomt eller underholdende.

## Neologismer i psykiatri
Betegnelsen neologisme brukes i psykiatri som samlebetegnelse for det fenomenet at en del personer med alvorlige psykiske lidelser (spesielt schizofreni), kan konstruere nye ord, vri på ord eller tillegge ord en helt ny og for andre uforståelig betydning. Ordene blir således høyst personlige og har i forhold til andre ikke noen entydig kommunikasjonsverdi.

Neologismer lages ofte også av barn og for eksempel autister.

## Se også
* Retronym, etablert ord som får ny, presiserende betegnelse
* Slang
* Fremmedord
*Liste over neologismer i The Simpsons

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Aviskorpus i Bergen: Nye ord i norske nettaviser siste døgn
* Norsk Aviskorpus i Bergen: Arkiv over nyord fra norske nettaviser
* Det norske akademis store ordbok: Nyord 
* Språkrådet om nyord (artikkel fra 2002)
Fredsavtalen i Roma

**Fredsavtalen i Roma** mellom deltagerne i borgerkrigen i Mosambik, FRELIMO-regjeringen og RENAMO-opprørerne, fikk slutt på borgerkrigen. Den ble signert 4. oktober 1992. Forhandlingene i forkant tok til i juli 1990. Den ble meklet av Comunità di Sant'Egidio. Delegasjonen til FRELIMO ble ledet av Armando Guebuza (nå president i Mosambik) og delegasjonen til RENAMO ble ledet av Raul Domingos. Avtalen ble signert av daværende president, FRELIMO-lederen Joaquim Chissano og av lederen av RENAMO, Afonso Dhlakama.

## Eksterne lenker
* Community of Sant'Egidio and Peace
Lebombofjellene

**Lebombofjellene** er en smal fjellkjede i det sørlige Afrika som strekker seg 800 km fra Hluhluwe i KwaZulu-Natal i sør til Punda Maria i Limpopo-provinsen i Sør-Afrika. Fjellene ligger i de tre landene Sør-Afrika, Mosambik og Eswatini.

Fjellene i kjeden har ikke så høye topper, kun fra 400 til nesten 800 meter. Den høyeste toppen er Mount Mananga på 776 moh.

Fjellene dominerer Lubombo-distriktet i Eswatini med byer som inkluderer Siteki, Simunye og Big Bend, i  Maputo provinsen i Mosambik ligger Namaacha og iMpumalanga provinsen i Sør-Afrika som Mbuzini og i en annen provins, iKwaZulu-Natali, ligger Mkuze. Det er også en rekke elver, inkludert Mkuze-elven, Mbuluzi-elven, Pongola-elven og Lusutfu-elven.

Det er en rekke naturreservater og naturparker i området. Phongolo naturreservat, Mlawula naturreservat, Manzimyame naturreservat, Simunye naturreservat og Shewula naturreservat. I fjellene finner man også Border cave, i Sør-Afrika, hvor mange interessante arkeologiske funn, et av funnene er Lebombo-benet. 

## Referanser
16. etappe i Tour de France 2006

## [[Bourg d'Oisans]] – [[La Toussuire]]
***Etappe:** 16.
***Dato:** 19. juli 
***Lengde:**  182 km
***Norske resultater:**
:138. Thor Hushovd

### Sprint og klatrepasseringer
#### 1. sprint (i [[La Grave]])
Etter 26,5 km

#### 2. sprint (i [[Saint-Étienne-de-Cuines]])
Etter 103 km

#### 1. klatring ([[Col du Galibier]])
Etter 45,5 km, kategori HC

#### 2. klatring (Col de la Croix de Fer)

Etter 126,5 km, kategori HC

#### 3. klatring (Col du Mollard)
Etter 146,5 km, kategori 2

#### 4. klatring (La Toussuire)
Etter 182 km, kategori 1 

## Resultater

## Eksterne lenker
* Etappebeskrivelse og recap på cyclingnews.com
Konflikter i Brasils historie

Dette er en liste over konflikter, kriger og de viktigste slagene som har vært utkjempet i løpet av Brasils historie.
## Kolonitiden

### Frigjøringsbevegelser (Movimentos Emancipacionistas)

## Keiserdømmet
### Første herredømme (Primeiro Reinado)

### Regentskap-perioden (Período Regencial)

### Andre herredømme (Segundo Reinado)

## Republikk
### Den gamle republikken (República Velha)

### Vargasæraen

### Militær-regimet

## Referanser
Koralbok

**Koralbok** er en samling salmemelodier. En koral er en salmemelodi. Koralboka inneholder etter norsk tradisjon et arrangement for fire stemmer av koralen. Organisten bruker normalt den autoriserte koralboka til å lede menighetssangen, men kan også spille andre harmoniseringer så lenge melodiformen er den samme. På den måten vil det bli en enhetlig sang i kirken, uavhengig av hvor i landet man befinner seg.

## Litteratur
Det er utgitt leksikalske verk om salmediktere og koralenes komponister. 

*P.E. Rynning: *Norsk Salmeleksikon*. Oslo 1967
*Tobias Salmelid: *Lundes sang- og salmeleksikon*. Bakgrunnen for sangskattene fra kirke og bedehus. Oslo 1997 ISBN 82-520-4425-5

En generell innføring i liturgi-, salme- og koralhistorie finnes i:
*Stig Wernø Holter: *«Kom tilbe med fryd». Innføring i liturgikk og hymnologi.* Oslo 1991 ISBN 82-560-0774-5. Ny, revidert utgave 2008.

En spesialstudie i norsk koralhistorie finnes i:
*Stig Wernø Holter: *«Hellig sang med himmelsk lyd». Norsk kirkesang i endring og vekst med særlig vekt på Koralbok for den norske kirke.* Doktorgradsavhandling. Bergen 2003.

## Koralbøker i Den norske kirke

I Den norske kirke har det vært en rekke slike samlinger. Frem til 1814 fikk Norge alle salme- og koralbøker fra Danmark. Men ikke alle de danske koralbøkene fikk like stor utbredelse i Norge. Mange organister utarbeidet sine egne, håndskrevne koralbøker. Noen av disse er bevart. De er av varierende kvalitet og kan være mer eller mindre avskrift av en av de trykte koralbøkene. De første koralbøkene er egentlig salmebøker med melodi. Den første spilleboken er Breitendichs fra 1764. Den inneholder melodier med besifret basslinje, såkalt generalbass. Organisten måtte selv fylle ut mellomstemmene. Den første fullt utskrevne koralboka i dansk-norsk tradisjon er Ole Andreas Lindemans fra 1835/38. Den ble autorisert til utelukkende bruk og skapte mye motstand på landsbygda. Ludvig Mathias Lindemans koralbok var også kontroversiell ettersom utgiveren ikke ønsket å gjeninnføre de gamle rytmiske former av melodiene fra reformasjonstiden. Autorisasjonen av hans koralbok satte punktum for den såkalte salmesangstriden. Lindemans egne melodier er koralbokas store styrke. Mange av dem synges ennå. 

## Referanser
Guri Vesaas

**Guri Vesaas** (født 1939) er en norsk tidligere forlagsredaktør. Hun var hovedansvarlig for Samlagets barnebokavdeling fra 1974 til 2006. Hun er datter av forfatterne Halldis Moren Vesaas (1907–1995) og Tarjei Vesaas (1897–1970) og yngre søster av NRK-journalisten Olav Vesaas.

Vesaas har særlig vært opptatt av å utgi barnebøker med kunstneriske og litterære kvaliteter. Gjennom aktive initiativ har hun fått i stand samarbeid mellom en rekke forfattere og illustratører og bildekunstnere. Hun har på den måten bidratt til å fornye bildeboksjangeren i Norge og vært med på å skape flere moderne barnebokklassikere. I 1974 hadde hun permisjon fra forlaget for å arbeide som redaksjonssekretær i barnebladet Maurtua. Under psevdonymet *Hanna Midtbø* har hun siden 1976 oversatt omkring 50 barnebøker til norsk. Det oppdiktede etternavnet *Midtbø* er knyttet til barndomshjemmet i Vinje. 

Guri Vesaas har oversatt mer enn 50 barnebøker til norsk og fått flere priser for arbeidet sitt. Da hun fratrådte i desember 2006 ble hun hedret med  julebok for 2006: *Hanna Midtbø alias Guri Vesaas*, med hilsner fra kolleger og forfattere. I august 2007 ble hun utnevnt til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats for barne- og ungdomslitteraturen. Samme år ble hun utnevnt til Årets nynorskbrukar, og mottok Brageprisens hederspris som «nestoren innen norsk barnebokproduksjon, for hennes enestående innsats for norsk barne- og ungdomslitteratur».

## Priser

* 1987: Noregs Mållags Nynorsk barnelitteraturpris 
* 1989: Kirke- og undervisningsdepartementets oversetterpris for samlet oversettergjerning
* 1996 : Noregs Mållags Nynorsk barnelitteraturpris
* 1996: NBU-prisen
* 2000: Noregs Mållags Målprisen. 
* 2004: Grafills Ord & Bilde-prisen for å ha fremmet den gode bildeboka
* 2005: Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur for «en fremragende oversettergjerning»
* 2007: Årets nynorskbrukar under Dei Nynorske Festspela 
* 2007: Utnevnelse til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats for barne- og ungdomslitteratur
* 2007: Brageprisens hederspris

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ord og bilde-prisen til Guri Vesaas
* Guri og Olav Vesaas om forfatterforeldrene
* VG om pensjoneringen
Campos-bassenget

**Campos-bassenget** er et område rikt på petroleum som ligger utenfor kysten av  Rio de Janeiro i Brasil. Utforskning av bassenget startet i 1976. Området er på totalt 100&nbsp;000 km² og består av om lag 40 olje- og gassfelt som hovedsakelig er oppdaget og opereres av oljeselskapet Petrobras. To store felt i området er «Marlim» og «Albacora». Norsk Hydro nå Statoil eier 50% av Chinook-feltet som ble oppdaget i 2006.  Dette feltet blir nå kalt Peregrino.

Daglig produksjonsvolum i Campos-bassenget er i 2006 på om lag 250&nbsp;000 m³ olje. I tillegg kommer en betydelig produksjon av naturgass. Campos står for om lag 80% av Brasils oljeproduksjon.

Mye av aktiviteten i Campos-bassenget drives med utgangspunkt i byen Macaé nord for Rio de Janeiro.

## Eksterne lenker
* Statoil, presentasjon av Peregrino-feltet
* Petrobras, kart over Campos-bassenget
Åse Gruda Skards pris

**Skard-prisen**, egentlig **Åse Gruda Skards pris for popularisering av psykologisk kunnskap** (eller *Åse Gruda Skards pris*) deles ut av Norsk Psykologforening. Prisen skal være en anerkjennelse av psykologer som bidrar til å gjøre psykologisk kunnskap tilgjengelig og nyttig for folk. 

Prisen ble første gang delt ut i 2005, ved hundreårsjubileet for Åse Gruda Skards fødsel.

## Prisvinnere
* 2005 – Sissel Gran
* 2006 – Torkil Berge
* 2007 – Arnhild Lauveng
* 2008 – Frode Thuen
* 2010 – Arnstein Mykletun
* 2011 – Willy-Tore Mørch
* 2012 – Bjarne Hansen
* 2013 – Solfrid Raknes
* 2014 – Guro Øiestad
* 2015 – Ane Bjøru Fjeldsæter
* 2016 – Peder Kjøs
* 2017 – Svein Øverland
* 2018 – Joakim Ebeltoft og Vilde Vollestad 
* 2019 – Dag Øystein Nordanger
* 2020 – Pia von Hirsch, Johanne Refseth og Maria Abrahamsen Østhassel
* 2021 – Hedvig Montgomery
* 2022 – Vidar Kristiansen
* 2023 – Usman Chaudhry

## Referanser


## Eksterne lenker
* 	 
*  Priset for å spre psykologisk viten (om Sissel Gran) i *[[Aftenposten]] *
Mæla gård

**Mæla gård** også kalt Store Mæla er en gård i Skien, tidligere Gjerpen. Den har tidligere bestått av flere bruksnummer, og har i perioder hatt samme eier som de nærliggende gårdene Nordre Mæla, Søndre Mæla og Lille Mæla.

Gården er kjent fra middelalderen og eiere eller beboere har vært  flere kjente personer, blant andre Ivar Ogmundssøn, Gaute Eirikson (Galtung), fogd Herlaug Pederssøn, borgermester i Skien Jan Trinepol og hans sønn, rådmann og trelasthandler Cornelius Jansen Trinepol, sogneprest i Skien Hannibal Jessen, prokurator Peder Bagge, hans svigersønn Peder Juell, dennes svigersønn Diderich von Cappelen (død 1794), dennes sønn, Eidsvollsmannen fra Skien Didrich (von) Cappelen (død 1828), dennes datter og svigersønn Petronelle og Michael Cappelen, fogd i Nedre Telemark Fredrik Charlow Sophus Borchsenius (1808–1880) som også var ordfører i Gjerpen og stortingsrepresentant, samt bonde Ola Haave fra Håve i Lisleherad og hans etterkommere i familien Andengaard.

Gården har en herregårdslignende hovedbygning i tre som er fra begynnelsen 1800-tallet. Bygningen har kjellervelvinger som skal være betydelig eldre.

Idag brukes gårdens uthusbygninger bl.a. som auksjonslokale.

## Litteratur
* J.L. Quisling: *Gjerpen – En bygdebok – Gaardshistorie I*, Kristiania 1921
* Jens Per Jensen: *Gårder og landsteder i Skien og omegn*,Byminner 12, Skien 1976, side 43-47
* Jørn Holme (redaktør): *De kom fra alle kanter – eidsvollsmennene og deres hus*, Oslo 2014
* Hans Cappelen: "To brødre fra Skien på engelsk skole",'Ætt og Annet'' nr. 119, Grenland Ættehistorielag, Skien 2023, side 51–55
Bærums Verk hovedgård

**Bærum Verks hovedgård** er det herskapelige gårdsanlegget som fra 1848 har vært bosted for eierne av Bærums Verk i Bærum. Jernverket har vært eid av bl.a. familiene Krefting, Anker, Wedel Jarlsberg og fra 1897 Løvenskiold. Hovedbygningen, et murhus som lokalt ble kalt «Slottet», ble oppført i 1848 for baron Harald Wedel Jarlsberg etter tegninger av arkitekt Johan Henrik Nebelong. Den har siden vært bolig for bedriftseierne til interessentskapet og senere aksjeselskapet Bærums Verk. I dag bor Carl Otto Løvenskiold d.y. her. 

## Eksterne lenker
* Bilder av Bærum Verks Hovedgård
Zuluer

**Zuluer** (zulu: ***amaZulu***) er en afrikansk bantu-talende folkegruppe som består av rundt 11 millioner mennesker som hovedsakelig bor i provinsen iKwaZulu-Natali og i stor grad rundt hovedstaden Johannesburg i Sør-Afrika.

Zuluene er den største etniske gruppen i Sør-Afrika, og en av de mest innflytelsesrike. Små grupper lever også i Zimbabwe, Zambia og Mosambik. Språket deres, isizulu, er et bantuspråk, mer spesifikt er det del av undergruppen nguni. Zulukongedømmet spilte en betydelig rolle i sørafrikansk historie og utgjør i dag en av de viktigste maktfaktorene i sørafrikansk politikk.

## Historie

Zuluene var opprinnelig en mindre klan i det som i dag er det nordlige KwaZulu-Natal, grunnlagt rundt 1709 av Zulu kaNtombhela. På zuluspråket betyr *zulu* «himmel». På den tiden var området okkupert av mange små nguni-stammer og klaner (også kalt *imzi*). Nguni-stammene hadde migrert ned langs Afrikas østkyst i løpet av tusenvis av år, og ankom antagelig i det som i dag er Sør-Afrika rundt år 800.

Shaka Zulu regnes som grunnlegger av den moderne zulunasjonen, og dannet det mektige zuluriket i 1818. Han var uekte sønn av Senzangakona, zuluenes høvding. Han ble født rundt 1787. Han og hans mor, Nandi, ble sendt i eksil av Senzangakona og fant tilflukt i Mthethwa. Shaka kjempet som kriger under Dinigiswayo, høvding av Mthethwa. Da Senzangakona døde, hjalp Dingiswayo Shaka til å kreve sin plass som zuluenes høvding. Shaka var militært og organisatorisk svært suksessfull, og etter å ha revolusjonert zuluenes krigsteknikker og organisasjon, overvant han alle nabostammer og innlemmet dem i voksende zulunasjonen, eller jaget dem på flukt. Ved Shakas død hadde dermed zuluene vokst fra en liten ubetydelig folkegruppe på rundt tusen mennesker, til å bli en av de største maktfaktorene i det sørlige Afrika på flere hundre tusen medlemmer. På grunn av ekspansjonene han sto for, oppsto også en av de viktigste folkevandringene og krisene i moderne sørafrikansk historie, den såkalte Mfecane (ishiZulu for den store splittelsen eller den store knusningen.) Mfecanden tømte det daværende Transvaal for mennesker, og sendte folkegrupper på flukt opp helt til Zimbabwe, med forgreininger helt opp til Victoriasjøen.

Shaka ble etterfulgt av sin halvbror Dingane som konspirerte med Mhlangana, en annen halvbror, for å myrde ham. Etter dette attentatet, myrdet Dingane Mhlangana og overtok tronen over kongedømmet. En av hans første kongelige gjerninger, var å henrette flere i sin kongelige slekt. I årene som fulgte, henrettet han også mange tidligere tilhengere av Shaka for å sikre sin posisjon. Ett unntak fra disse utrenskningene var Mpande, en annen halvbror som ble regnet for å være for svak til å være en trussel på den tiden.

Under apartheid ble det i 1970 opprettet en separat bantustan for zuluene, kwaZulu. KwaZulus statsminister var Mangosuthu Buthelezi. I 1994 ble KwaZulu innlemmet i provinsen Natal, og Buthelezi organiserte partiet Inkatha Freedom Party i opposisjon til ANC.
Rachaya

:*En annen artikkel omhandler mindre landsbyen [[Rachaya el Foukhar]] noe lenger mot sør*

**Rachaya** eller **Rashaya** er en libanesisk by beliggende sør i Bekaa, på vesthellingen av Hermonfjellet. Rachaya er administrasjonssete for distriktet Rachaya i guvernementet Bekaa. 

Byen ligger ikke langt fra vassfaret Wadi et-Taim, en av kildene til Jordanelven. Byen ligger 1.360 moh. Befolkningen på ca. 6.500 er dels drusisk, dels kristen.

Det er fire svært gamle kirker i byen; to gresk-ortodokse og en hver for de melkittisk-katolske og de syrisk-ortodokse.
Bolton

**Bolton** er en stor by i den nordvestlige delen av England. Den ligger nær West Pennine Moors, og er administrasjonsby for distriktet Bolton, nordvest i Stor-Manchester. Når ved naturområdet West Pennine Moors ligger Bolton 16&nbsp;km nordvest for Manchester. Den er omgitt av flere mindre byer og landsbyer som til sammen danner Bolton-distriktet hvor Bolton er det administrative senteret. Byen har i henhold til folketellingen i 2011 en befolkning på 128 139 innbyggere mens den større bykommunen (*metropolitan borough*) har en befolkning på 262 400 innbyggere. En annen kilde oppgir en noe lavere antall for 2011, 194 189 innbyggere i det urbane området (*built-up area*).

Historisk en del av Lancashire, Bolton har sin opprinnelse i en liten bosetning i et lyngområde kjent som Bolton le Moors. I den engelske borgerkrigen var byen en parlamentarisk utpost i en ellers hardnakket rojalistisk region, og resultatet var at den ble stormet av rundt 3 000 rojalistiske tropper ledet av Rupert av Pfalz i 1644. I hva som ble kalt for Boltonmassakren ble rundt 1 600 av innbyggerne drept og 700 tatt til fange.

Bolton har tradisjonelt med sine møller vært et produksjonssenter for tekstiler siden flamske vevere bosatte seg i området på 1300-tallet og innførte tradisjonen med å veve ull og bomull. Urbaniseringen og utviklingen av byen sammenfalt i stor grad med tekstilproduksjonen under den industrielle revolusjon. Bolton var en by i voldsom vekst på 1800-tallet, og nådde høydepunktet i 1929 da den hadde 216 bomullsspinnerier og 26 bleke- og fargefabrikker, noe som gjorde den til en av de største og mest produktive bomullsspinnerier i verden. Den britiske bomullsindustrien falt drastisk etter den første verdenskrig, og ved 1980-tallet hadde den opphørt helt i Bolton.

## Referanser


## Litteratur
* Ashmore, Owen (1982): *The Industrial Archaeology of North-West England*, Manchester University Press, ISBN 978-0-7190-0820-7
* Shorrocks, Graham (1999): *A Grammar of the Dialect of the Bolton Area: Introduction, phonology*, Peter Lang, ISBN 978-0-9529333-0-4
* Southern, Christine (1975): *The Changing Face of Bolton*, Hendon Publishing Lancs., ISBN 0-902907-76-X
* Sweeney, D. J. (1996): *A Lancashire Triangle Part One*, Triangle Publishing, ISBN 978-0-9529333-0-4
* Wood, C. M. (1974): *The Geography of Pollution: A Study of Greater Manchester*, Manchester University Press

## Eksterne lenker
* 

* Bolton Council
Blackpool

**Blackpool** er en by og feriested ved kysten av Irskesjøen i nordvestlige England. Det ligger mellom elvemunningene til Ribble og Wyre, 28,2&nbsp;km nordvest for Preston, 43&nbsp;km nord for Liverpool, 48&nbsp;km nordvest for Bolton og 64&nbsp;km nordvest for Manchester. Tradisjonelt del av Lancashire, men fra og med 1. april 1998 har byen vært under selvstendig administrasjon. Ved folketellingen i 2011 hadde byen en beregnet befolkning på  innbyggere.

Gjennom middelalderen og tidlig moderne tid var Blackpool en grend ved kysten i Lancashires hundred Amounderness og forble det fram til midten av 1700-tallet da det kom på moten for den engelske sosieteten å reise til kysten om somrene for å bade i sjøvann som et middel å bedre helsen. I 1781 ble besøkende som var tiltrukket av Blackpools 11&nbsp;km lange sandstrand, å benytte en ny, privat vei som var blitt bygget av Thomas Clifton og Henry Hoghton. Diligencer begynte å ga fast til Blackpool fra Manchester det samme året, og fra Halifax i 1782. Tidlig på 1800-tallet reiste Henry Banks og hans svigersønn John Cocker nye bygninger i Blackpool slik at dens befolkning økte fra rundt 500 i 1801 til over  i 1851. Kirken St John's Church ble innviet i 1821.

Blackpool vokste til å bli et av de fremste turistmål i England, da jernbanen ble tilknyttet byen på 1840-tallet fra de industrialiserte regionene i nordlige England. Jernbanen gjorde det langt lettere og billigere for besøkende å komme til Blackpool, noe som førte til innflytning. I 1876 ble byen en kommune (borough), styrt av sitt eget byråd. I 1881 var Blackpool et hurtigvoksende feriested med en befolkning på rundt  innbyggere, promenade med molo, restauranter og puber, hestetrukne drosjer, butikker som solgte fish and chips, og teatre. I 1901 hadde befolkningen nådd  innbyggere og stedet var i de flestes bevissthet en «typisk engelsk feriested ved kysten». I 1951 hadde byen vokst til  innbyggere.

Endring i smak og mote, foruten at briter fikk muligheten til å reise til feriesteder i utlandet, påvirket Blackpools status som ledende feriested på slutten av 1900-tallet. Likevel er Blackpools urbane struktur og økonomi i stor grad ensidig befestet i turistsektoren. Kommunens sandstrender tiltrekker seg fortsatt millioner av besøkende hvert eneste år. I tillegg til sine sandstrender har byen betydelige attraksjoner, inkludert Blackpooltårnet, som er en av byens fremste severdigheter og er inspirert av Eiffeltårnet i Paris; den årlige lysfestivalen Blackpool Illuminations; fornøyelsesparken Pleasure Beach; en zoologisk hage; et innendørs vannbasseng kalt Sandcastle Water Park, med tropisk klima; og underholdningskomplekset Winter Gardens, som består av teatre, ballsaler og konferanseanlegg. Byen har også Storbritannias eneste bevarte førstegenerasjons sporvognsystem.

Byen er også kjent for fotballaget Blackpool FC, som vant FA-cupen 1952/53. Laget spilte i toppdivisjonen Premier League senest i 2010/11-sesongen.

## Referanser


## Litteratur
* Andrews, Robert (2002): *The Rough Guide to Britain*. Rough Guides. ISBN 978-1-85828-881-9.

## Eksterne lenker
* 

* 
* Blackpool Council
* Blackpool Entertainment Venues History
Philco

**Philadelphia Electric Company** (**Philco**) (tidligere kjent som **Spencer Company**) var en pionér innen radio og TV og en tidligere arbeidsgiver for Philo Farnsworth, oppfinneren av bilderørsskjermen.

Philco bygde mange ikoniske radioer og TV-er, slik som den klassiske katedral-formede treradioen fra 1930-tallet og de meget futuristiske (for 1950-tallet) Predictal-TV-ene. På 1960-tallet fikk Philco i oppdrag fra NASA å bygge et verdensomspennende bakkestasjonsnettverk for Project Mercury og de etterfølgende prosjektene med å sende mennesker opp i rommet frem til nettverket ble erstattet av TDRS-satellittene på 1990-tallet.

Selskapet ble kjøpt opp av Ford Motor Company 11. desember 1961 og de lagde derfor mange bilradioer for Ford. Til slutt sluttet Ford med å bruke navnet. Selskapet ble kjøpt opp av Philips i 1981 slik at de kunne bruke merkenavnet Philips i USA, som Philco tidligere hadde stoppet dem fra å bruke på grunn av at navnene Philips og Philco er like. 

I 1962 ble datamaskinen Philco 2000 Model 212 valgt ut for å installeres i North American Aerospace Defense Commands berømte stasjon i Cheyenne Mountain. Tre av maskinene ble installert samme år og de ble brukt frem til 1980. Maskinene ble også brukt av forskningslaboratorier hos Westinghouse Electric og General Electric.

Philco produserte også kjøleskap. I 1948 kom bidragsyterens far hjem med et stort Philco Conservador som går på transformert 110V. Skapet er fortsatt i bruk, desember 2017, snart 70 år gammelt. (Han hadde også med seg en automatisk vaskemaskin av merket Bendix)

Romfartsdelen av Philco Ford ble omdøpt til Ford Aerospace i 1976.

## Merkenavnet Philco utenfor USA

I Brasil ble Philco kjøpt opp av Itautec i 1994 og døpt om til Itautec-Philco. I august 2005 solgte Itautec Philco til Gradiente.

I 2003 kjøpte Merloni Group rettighetene til å bruke merkenavnet Philco (fra **Philco International**) i Italiahttps://web.archive.org/web/20061004145326/http://www.antoniomerloni.it/extranet/eng/area1_azienda. Italienske Philco produserte kjøkkenmaskiner sammen med Bendix og Thorn EMI Moyor Electronics.

## Eksterne lenker

* Argentinsk side (spansk)
* Gresk side
* Philcos historie
* En ressursside for gamle Philco-radioer
* The Philco Repair Bench
15. etappe i Tour de France 2006

## [[Gap (Hautes-Alpes)|Gap]] – [[L'Alpe d'Huez ]]
***Etappe:** 15.
***Dato:** 18. juli 
***Lengde:**  187 km
***Norske resultater:**
:146. Thor Hushovd

## Sprint og klatrepasseringer
### 1. sprint (i [[Embrun]])
Etter 35 km

### 2. sprint (i [[Le Monètier-les-Bains]])
Etter 121 km

### 1. klatring (Col d'Izoard)
Etter 86 km, kategori HC

### 2. klatring (Col du Lautaret)
Etter 134 km, kategori 2

### 3. klatring ([[L'Alpe d'Huez]])
Etter 187 km, kategori HC 

## Resultater

## Eksterne lenker
* Etappebeskrivelse og recap på cyclingnews.com
Hermel

**Hermel** eller **al-Hirmil** () er en liten by nord i Bekaadalen i Libanon. Den er kjent for sine romerske og bysantinske ruiner som ligger nær en liten innsjø på Marj-Hine-platået på Hermonfjellets nordhelling. 

Hermel er administrasjonssete for distriktet Hermel i guvernementet Bealbek-Hermel. Byen er (2012) sjia-muslimsk.
Ham (Libanon)

**Ham** er en liten landsby i Bekaa i Libanon. Den ligger ved en eldgammel karavanerute og er omkranset av fjellene i fjellkjeden Antilibanon. Det er mange arkeologisk interessante ruiner (et romersk tempel, inskripsjoner, gravsteder og annet) i området.
Niha

**Niha** er en liten landsby nær Zahle i Bekaadalen. Den har vel bevarte gamle templer. Det større av de to er bemerkesverdig for en stenfigur av en prest som frembærer et ogger. Det mindre er et tempel dedisert til den fønikiske gud Hadaranas.
Diatomisk molekyl

Et **diatomisk molekyl** er et molekyl som består av to atomer som har en kjemisk binding til hverandre. Prefikset di- er av gresk opprinnelse og betyr to.

Ved romtemperatur opptrer syv grunnstoffer som diatomiske molekyler: H<sub>2</sub>, N<sub>2</sub>, O<sub>2</sub>, F<sub>2</sub>, Cl<sub>2</sub>, Br<sub>2</sub> og I<sub>2</sub>. Diatomiske molekyler kan også inneholde atomer fra forskjellige grunnstoff, som HCl eller CO.

## Referanser
Watoosh!

***Watoosh!*** er den første utgivelsen av det canadiske bandet Pezz, som senere ble til Billy Talent. Albumet ble utgitt i 1998.

## Sporliste
#«M & M» – 4:15
#«Fairytale» – 4:21
#«Nita» – 4:50
#«Mother's Native Instrument» – 4:55
#«Bird in the Basement» – 3:43
#«Recap» – 3:39
#«When I Was a Little Girl» – 2:04
#«Warmth of Windows» – 3:02
#«Square Root of Me» – 3:56
#«Absorbed» – 5:21
#«Silence» – 0:32
#«New Orleans Is Sinking» – 1:14

## Eksterne lenker
*