open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Nightly Disease

***The Nightly Disease*** er det andre albumet til det norske rockebandet Madrugada. Det ble gitt ut 5. mars 2001 og toppet VG-lista Topp 40. Albumet ble spilt inn i Hoboken, New Jersey. Innspillingen ble preget av konflikter mellom bandmedlemmene. Mye av plata var innspilt live på natta, og vokalist Sivert Høyem sa selv at det var «Det bitreste og mørkeste faenskapen som er festa til tape i Norge.» Det ble også det siste studioalbumet med trommeslager Jon Lauvland Pettersen frem til *[[Chimes at Midnight]]* ble utgitt i 2022.

Den første singelen fra albumet, «Hands Up - I Love You», ble en stor hit og toppet VG-lista topp 20, og ble med det bandets første nummer én-singel.

Det ble også utgitt en bonus-CD, *The Nightly Disease Vol. II*.

## Sporliste
# «Black Mambo» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «Step Into This Room and Dance For Me» (Robert Burås/Sivert Høyem/Madrugada)
# «Nightly Disease Part II» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «Lucy One» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «Hands Up – I Love You» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «A Deadend Mind» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «The Frontman» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «We Are Go» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «Into Heartbeats» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «Sister» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «Two Black Bones» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «Only When You're Gone» (Sivert Høyem/Madrugada)

### Bonus-CD
# «Nightly Disease part I» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «Big Sleep» (Sivert Høyem/Madrugada)
# «I'm Sorry» (Robert Burås/Madrugada)
## Medvirkende
### Madrugada
* Sivert Høyem - sang, div. instrumenter, låtskriver, arrangement, produsent, artwork, coverdesign
* Robert Burås - gitarer, div. instrumenter, låtskriver, arrangement, produsent, coverdesign
* Frode Jacobsen - bass, div. instrumenter, låtskriver, arrangement, produsent, coverdesign
* Jon Lauvland Pettersen - trommer, div. instrumenter, låtskriver, arrangement, produsent, artwork, coverdesign
### Øvrige
* DJ Electric Lane - håndklapp på *Lucy One*
* Dr. Humper S - håndklapp på *Lucy One*
* JD Edorf - håndklapp på *Lucy One*
* Kerry K - håndklapp på *Lucy One*
* Ruddy - håndklapp på *Lucy One*
* Eric Heywood - steelgitar på *The Frontman*, *Into Heartbeats* og *Only When You're Gone*
* Siobhan Duffy - vokal på *Sister* og *Only When You're Gone*
* John Agnello - produsent, tekniker, miksing 
* Chris Mazer - tekniker, miksing 
* Rudyard Lee Cullers - teknikerassistent
* Tom Unish - teknikerassistent
* Dan Korneff - teknikerassistent 
* Geoff Sanoff - teknikerassistent 
* Greg Calbi - mastering 
* Espen Tveit - fotograf 
* Alen - artwork/coverdesign

## Eksterne lenker
*
The Deep End

***The Deep End*** er det fjerde albumet til det norske rockebandet Madrugada. Albumet ble gitt ut i februar 2005 og toppet VG-lista Topp 40 samt den greske albumlista. Albumet solgte over  eksemplarer i Norge i løpet av de første sju ukene.

På «Hold on to You» er det et strykerarrangement laget av David Lynchs faste komponist, Angelo Badalamenti.

Kopibeskyttelsesteknologi er benyttet og kan forårsake avspillingsproblemer. Dette gjelder i alle fall utgaven som ikke har bonusspor.

## Sporliste
#«The Kids Are on High Street» 4:57
#«On Your Side» 3:53
#«Hold On to You» 6:14
#«Stories from the Streets» 6:19 
#«Running Out of Time» 6:07
#«The Lost Gospel» 3:53
#«Elektro Vakuum» 4:50
#«Subterranean Sunlight» 3:59
#«Hard to Come Back» 4:05
#«Ramona» 3:55
#«Slow Builder» 6:15
#«Sail Away» 6:09
#«Life in the City» (Bonusspor) 2:58
#«I'm in Love» (Bonusspor) 3:44

De to siste sporene ble kun utgitt på en «Limited edition», begrenset utgave av CD-en.
## Medvirkende
### Madrugada
* Sivert Høyem - sang, akustisk gitar, kor, låtskriver, coverdesign 
* Robert Burås - gitarer, munnspill, kor, låtskriver, coverdesign 
* Frode Jacobsen - bass, gitarer, piano, orgel, perkusjon, kor, låtskriver, coverdesign
### Øvrige
* Kevin Savigar - piano/orgel på *The Kids Are on High Street*, *On Your Side*, *Hold On to You*, *Stories from the Streets*, *Running Out of Time*, *The Lost Gospel*, *Elektro Vakuum*, *Subterranean Sunlight*, *Slow Builder*, *Sail Away*, *Life in the City* og *I'm in Love*
* Doug Pettibone - pedalsteel på *The Kids Are on High Street*, *Elektro Vakuum*, *Sail Away* og *Life in the City*, gitar på *I'm in Love*
* George Drakoulias - bakgrunnvokal på *The Kids Are on High Street*, bakgrunnvokal på *Hard to Come Back*, produsent 
* Simen Vangen - trommer/perkusjon på *The Kids Are on High Street*, *Hold On to You*, *Stories from the Streets*, *Subterranean Sunlight*, *Ramona*, *Slow Builder*, *Sail Away* og *Life in the City*
* Erland Dahlen - trommer/perkusjon på *On Your Side*, *On Your Side*, *Running Out of Time*, *The Lost Gospel*, *Elektro Vakuum*, *Hard to Come Back* og *I'm in Love*
* Alex Kloster-Jensen - gitar på *On Your Side*, *On Your Side* og *Slow Builder*
* Angelo Badalamenti - strenger på *Hold On to You*
* Dag Stiberg - altsaksofon på *Stories from the Streets* og *Ramona*
* Steve Stevens - gitar på *Stories from the Streets*
* David Bianco - gitarer på *Stories from the Streets* og *The Lost Gospel*, bakgrunnvokal på *Hard to Come Back*, miksing, tekniker 
* Julia Waters - bakgrunnvokal på *Running Out of Time*, *The Lost Gospel* og *Slow Builder*
* Maxine Waters - bakgrunnvokal på *Running Out of Time*, *The Lost Gospel* og *Slow Builder*
* Courtney Taylor-Taylor - bakgrunnvokal på *Subterranean Sunlight*
* Paul Fig - bakgrunnvokal på *Hard to Come Back*, tekniker
* Rafael Serrano - bakgrunnvokal på *Hard to Come Back*, tekniker
* Steven Ewashkiw - bakgrunnvokal på *Hard to Come Back* 
* Krisa - bakgrunnvokal på *Ramona*
* Alex Uychocde - tekniker
* Jock Loveband - tekniker 
* Dan Druff - gitartekniker 
* Eddy Schreyer - mastering
* Autumn de Wilde - fotograf 
* Gay Ribisi - fotograf

## Eksterne lenker
*
Grit

***Grit*** er det tredje albumet til det norske rockebandet Madrugada og er det første albumet de har gitt ut som ikke har toppet den norske albumlista, men det lå på lista i et halvt år etter utgivelsen og fikk relativt god kritikk. En versjon av *Grit* ble gitt ut i Storbritannia, hvor det også var noen sanger fra *[[The Nightly Disease]]* med. De vant sin andre Spellemannpris for albumet.

EP-en *[[Ready EP]]* kom på tredjeplass på VG-lista Topp 20.

Tittelen *Grit* kommer fra en passasje i Henry Millers bok *Black Spring*, som forteller om mennene på skipsverftet som har så skitne hender at de aldri klarer å få dem rene igjen. Når pleierne prøver å vaske hendene deres etter at de har dødd, får de fremdeles ikke bort skitten. Det fungerer som et bilde på hvordan ting man opplever setter spor og aldri forsvinner helt.

## Sporliste

#«Blood Shot Adult Commitment» – 4:56
#«Ready» – 2:52
#«I Don't Fit» – 4:21
#«Madrugada» – 4:59
#«7 Seconds» – 3:36
#«Proxy» – 3:30
#«Come Back Billy Pilgrim» – 3:55
#«Get Back in Line» – 4:15
#«Majesty» – 4:22
#«Try» – 3:24
#«Got You» (feat. Neil McNasty) (0:00-4:55)
#«*Love's Institution» (4:55-8:30) (skjult spor) – 8:30
## Medvirkende
### Madrugada
* Sivert Høyem - sang, piano, låtskriver
* Robert Burås - gitarer, bass på *Madrugada*, orgel/munnspill på *Get Back in Line*, piano på *Got You*, kor, låtskriver
* Frode Jacobsen - bass, gitarer, tamburin, piano på *I Don't Fit* og *Majesty*, shaker på *Proxy*, kor, låtskriver, produsent
* Simen Vangen - trommer, perkusjon 
### Øvrige
* Ben Lauber - synthesizer/effekter på *Blood Shot Adult Commitment*, *Madrugada* og *Proxy*
* Eivind Schou - fiolin på *Blood Shot Adult Commitment* og *Proxy*
* Rob Ellis - trommer/perkusjon på *I Don't Fit* og *Come Back Billy Pilgrim*, orgel på *Madrugada*, strykearrangement på *Majesty*
* Gabriel - spansk stemme på *Madrugada*
* Tracee Lewis Meyn - vokal på *Try*
* Neil McNasty - piano/loops på *Got You*
* Torsten Mueller - trommer på *Got You*
* Head - produsent, tekniker, miksing
* Torsten Otto - tekniker, programmering
* Cato Salsa - tekniker på *Try*
* John Dent - mastering
* Ben Foot - front og baksidefotograf 
* Valentina Floris - front og baksidefotograf 
* Jasper James - portrettfotograf
* Ivar Mykland - livefotograf
* Lars Nygaard - artwork 
* Gerry Harford - management 
* DCG Management - management 

## Eksterne lenker
*
Liste over stortingsrepresentanter 1913–1915

**Liste over alle [[Stortinget|stortingsrepresentanter]] i perioden [[1913]] til [[1915]]**.  Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget. Det var totalt 123 representanter, fordelt med 68 til Venstre, 
23 til Det norske Arbeiderparti, 20 til Høyre, 8 til Arbeiderdemokratene 
og 4 til Det Frisinnede Venstre.

Regjeringen Bratlie (Høyre,Det Frisinnede Venstre) måtte gå etter valgresultatet, og regjeringen
Knudsen (Venstre) tok over 31. januar 1913.

## Landkretser

### Smaalenenes Amt

### Akershus amt

### Hedemarkens amt

### Kristians amt

### Buskeruds amt

### Jarlsberg og Larviks amt

### Bratsberg amt

### Nedenes amt

### Lister og Mandals amt

### Stavanger amt

### Søndre Bergenhus amt

### Nordre Bergenhus amt

### Romsdals amt

### Søndre Trondhjems amt

### Nordre Trondhjems amt

### Nordlands amt

### Tromsø amt

### Finmarkens amt

## Bykretser

### Fredrikshald

### Sarpsborg

### Fredrikstad

### Moss og Drøbak

### Kristiania

### Lillehammer, Hamar, Gjøvik og Kongsvinger

### Drammen

### Kongsberg og Hønefoss

### Horten

### Tønsberg

### Larvik og Sandefjord

### Brevik og Holmestrand

### Porsgrund

### Skien

### Kragerø

### Risør

### Arendal og Grimstad

### Kristiansand

### Flekkefjord

### Stavanger

### Haugesund

### Bergen

### Aalesund og Molde

### Kristiansund

### Trondhjem og Levanger

### Bodø og Narvik

### Tromsø

### Hammerfest, Vardø og Vadsø

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste 
* kildevilkår
"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet
	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD
	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de
	tolkninger som her er gjort."
Mia Hamm

**Mariel Margaret Garciaparra ** (født 17. mars 1972) er en amerikansk tidligere fotballspiller best kjent under navnet Mia Hamm. Hamm spilte mesteparten av sin aktive karriere bare for USAs landslag. Mia Hamm er regnet som en av verdens beste kvinnelige fotballspillere noensinne, og Pele kåret henne til en av verdens 125 viktigste nålevende spillere.

Hamm debuterte på landslaget allerede som 15-åring, og var mer eller mindre fast fra begynnelsen. Hun vant VM som 19-åring. Senere har hun også vunnet OL to ganger (1996 og 2004). Mesteparten av sin karriere spilte Hamm bare på det amerikanske landslaget, men mot slutten spilte hun også på Washington Freedom.

Mia Hamm har vunnet så godt som alle priser det er mulig for en spiller å vinne. I tillegg til sportslige seire, har Hamm blitt utnevnt til FIFA World Player of the Year to ganger og vunnet flere amerikanske priser. Den amerikanske profesjonelle serien Women's Professional Soccer har hennes silhuett som logo. Hamm er sannsynligvis den fotballspilleren som har hatt størst betydning for amerikansk kvinnefotball.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Lucky Luke

**Lucky Luke** er en tegneserie som er skapt av belgieren Maurice de Bévère med signaturen Morris i 1947.  Fra 1955 og frem til sin død i 1977 skrev René Goscinny manus for serien. Etter Morris' død i 2001 har tegneren Hervé Darmenton Achdé overtatt jobben med å tegne *Lucky Luke*.

Lucky Luke er en ensom cowboy som reiser omkring i Det ville vesten med hesten sin, Jolly Jumper. Han kjemper mot banditter som Dalton-brødrene. Ofte treffer han også på den meget snille, men dessverre ikke like intelligente hunden Rattata.

Handlingen i seriealbumene er – på samme måte som i Asterix-seriene – en veksling mellom repeterende kamper mellom helten og yndlingsmotstanderne, og en humoristisk presentasjon av iøynefallende personligheter og fenomener i heltens samtid: gullgravere, ridende politi, jernbanebygging, nybyggere, elvebåter, 

Morris fleiper uhemmet med diverse western-klisjeer: Luke trekker raskere enn sin egen skygge (i et bilde på baksiden av de fleste albumene skyter han faktisk skyggen sin...), og så å si alle historiene ender med at han rir syngende inn i solnedgangen. I den tosiders metaserien *Der solnedgangen er* fører dette til en overraskende slutt: Dalton-brødrene har nok en gang rømt fra fengselet og forsøker for en gangs skyld å gjemme seg bort ute i ødemarken. Men i det solen går ned, dukker Luke opp for å ri inn i solnedgangen. Det er nemlig «der solnedgangen er»!

Lucky Luke er tegnet i belgisk tegnestil, som Asterix, Viggo, Tintin og Sprint.

## Utgivelser
En oversikt over norske utgivelser av Lucky Luke.

### Bokserie
En bokserie på 25 bøker med innhold fra årene 1946–2007 ble utgitt fra 2004 til 2007. Denne bokserien har tilleggsalbumene *Boken om Morris* og *Lucky Luke og Morris*.

### Spinoff
Det er utgitt ett album om Lucky Luke som ung, kalt *Lucky Kid*, og én bok, kalt *Kid Lucky*, med tre historier.

Mellom 1988 og 2003 ble det gitt ut 15 album i en spinoff-serie om hunden Rattata.

### Andre utgivelser
Det er gitt ut julealbum, filmalbum og noen andre spesialalbum som ikke inngår i den ordinære albumserien. I serien *Berømte parodier* ble Lucky Luke parodiert i seriens første album, *Rocky Luke - Ville vestkant*. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lucky Luke på danske ComicWiki
* Lucky Luke på svenske Seriewikin
Time

**Time** har flere betydninger:

* Time (tidsenhet),  døgn
* Time (kommune), en kommune i Rogaland
* ''Time'' (magasin), et tidsskrift
* ''Time'' (album) av Mercyful Fate
* ''Time'' (ELO-album) av Electric Light Orchestra
* «Time» (sang) av Pink Floyd
* ''Time'' (film), en sørkoreansk film
* Time (sang 2016), en sang av O. Torvald
Veteranbil

En **veteranbil** er en bil eller lastebil eldre enn 30 år, jvf. Skattetetaten.

Ifølge Toll- og avgiftsdirektoratet defineres en bil som veteranbil fra og med 1. januar det året kjøretøyet blir 30 år. Det vil si da bilen ble registrert første gang i Norge, eller etter produksjonsdato ved import av veteranbil fra utlandet. Statens vegvesen har ikke en definisjon for veteranbil (kun Toll- og avgiftsdirektoratet), men en teknisk klassifisering (teknisk gruppe: M1, M2, O1 osv.) se vognkort. Første gang registrert i Norge (ref vognkort) regulerer hvilken forskrift som er gjeldende for kjøretøyet.

EU overlater til hver enkelt nasjon å velge hyppighet av PKK (EU-kontroll) på kjøretøy. I tillegg er det nå vedtatt en standard for hva et «historisk kjøretøy» er.

Kjøretøy av historisk interesse er alle kjøretøy som anses som historisk av den medlemsstat eller den institusjonen som er gitt statlig myndighet - der kjøretøyet er registrert, og som oppfyller følgende krav:
# Produsert eller førstegangsregistrert for minst 30 år siden.
# Kjøretøyets spesielle type, som definert i landets eller i EUs lover, er gått ut av produksjon.
# Det er bevart og vedlikeholdt i sin originalstand, og er ikke vesentlig teknisk endret i hovedbestanddelene.

Liste over forskrifter etter år: 
# Forskrift for brug af motorvogne i Kristiania 1899 
# Lov 1912 motorvogn 
# MOTORVOGNLOVEN 1926 
# 1942 forskriften 
# Tillegg til 1942 forskriften (lys) 
# Krav til kjøretøy nr 2 1994] 
# Kjøretøyforskrifen 1995
# Forskrift om godkjenning av bil og tilhenger til bil. 2012] 
Denne definisjonen kom da vegdirektoratet innførte nye regler om import av motorhistoriske kjøretøyer eldre enn 30 år, som innebar at det kan importeres motorhistorisk interessante kjøretøyer og få dem registrert på norske skilt uten å måtte oppfylle dagens krav til kjøretøyer..  Det følger da med ingen bruksbegrensning, men med veteranbilforsikring kan kjørelenge og andre vilkår tilkomme.

Fram til 2004 var veteranbiler fritatt for årsavgift, men Stortinget vedtok å gjøre om personskadeavgiften, som tidligere ble innkrevd via forsikringsselskapene, til en årlig avgift for veteranbiler, mopeder og traktorer i 2005.

Denne personskadeavgiften var på 180 kr i 2005, 380 kr i 2008 og 455 kr i 2018.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Landsforbundet av Motorhistoriske kjøretøyklubber (LMK) - paraplyorganisasjon for veteranbilklubber.
Raoul Grosparmi

**Raoul III Grosparmi** (født 1202 i Périers, nær Coutances i Frankrike, død 10. august 1270 i Tunis)  var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var biskop av Évreux fra 1259 til han trakk seg fra embedet i 1263. 

Han var pavelig legat på Sicilia i 1265. I 1270 ble han apostolisk legat som ledsaget kong Ludvig IX av Frankrikes korstog mot de vantro i Nordafrika, og døde av pesten utenfor byen Tunis' murer.

Han ble kreert til kardinal 17. desember 1261 av pave Urban IV.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Laurent Fignon

**Laurent Fignon** (født 12. august 1960 i Paris, død 31. august 2010 samme sted) var en fransk syklist.

Fignon vant Tour de France i 1983 og 1984. I 1989 tapte han for Greg LeMond med bare åtte sekunders margin, men vant Giro d'Italia samme år. Han vant dessuten vårklassikerne La Flèche Wallonne (1986) og Milano–Sanremo (1988 og 1989). Fignons varemerke var en blond hestehale og runde briller. 

I 1987 og 1989 testet han positivt, og etter at karrieren var over innrømmet han å ha brukt kortison og amfetamin, men var etter egne opplysninger en av svært få i *Team Gatorade-Mega Drive* som ikke rørte de nye dopingmidlene EPO og veksthormoner. Under klatreetappen opp  i Tour de France 1993 følte han seg så sterk at han prøvde seg på et brudd, men opplevde at flere titalls ryttere, også ryttere av hans egen generasjon som tidligere var ham underlegen i fjellene, passerte ham med den største letthet. Etter denne opplevelsen var Fignon tilintetgjort som sykkelproff og la opp sent samme år.  

Fra 2006 til 2010 var han sidekommentator under France Télévisions' Tour de France-sendinger. 11. juni 2009 ble det kjent at Fignon hadde bukspyttkjertelkreft med metastaser, men selv etter at en tumor var begynt å presse på stemmebåndene kommenterte han Tour de France 2010. Han døde 31. august 2010, drøyt en måned etter at rittet var over og er bisatt på Père Lachaise i Paris.

Det er ikke påvist noen sammenheng mellom kreften og dopingmidlene Fignon tok gjennom karrieren, og selv om en sammenheng ikke helt kan utelukkes, regnes den for usannsynlig.

## Meritter

;1982 
: Critérium International

;1983 
: Tour de France:
:: Sammenlagt
:: En etappeseier
: Etappeseier, Tirreno-Adriatico
: Etappeseier, Critérium International
: Etappeseier, Vuelta a España

;1984 
: Tour de France:
:: Sammenlagt
:: Fem etappeseire
: Giro d'Italia:
::  klatretrøya
:: 2.-plass sammenlagt
:: En etappeseier
:  Fransk mester på landevei

;1986 
: La Flèche Wallonne
: Etappeseier Critérium du Dauphiné Libéré

;1987 
: To etappeseire, Paris-Nice
: Etappeseier, Vuelta a España
: Tour de France:
:: 7.-plass sammenlagt
:: En etappeseier

;1988 
: Milano-Sanremo
: Etappeseier, Critérium International
: Paris-Camembert

;1989 
: Giro d'Italia:
::  Sammenlagt
:: En etappeseier
: Milano-Sanremo
:Tour de France:
:: 2.-plass sammenlagt
:: Mest offensive rytter
:: En etappeseier
:: 11 dager i *[[maillot jaune]]* 
: Nederland rundt
: Grand Prix des Nations

;1990 
: Critérium International

;1991 
: 6.-plass sammenlagt, Tour de France

;1992
: Etappeseier og 23.-plass sammenlagt, Tour de France

;1993 
: Ruta Mexico

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  Nekrolog over Laurent Fignon, The Daily Telegraph
Enrico Bartolomei

**Enrico Bartolomei** kalt **Hostiensis** (født ca. 1194 i Susa nær Torino, død 25. oktober 1271 i Lyon i Frankrike)  var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Embrun i Frankrike.

Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av pave Urban IV.

*Hostiensis* var en fremragende kanonist som ble kalt "Monarcha juris, lumen lucidissimum Decretorum"; blant hans verker inngår:

**Lectura in Decretales Gregorii IX* 
**Summa super titulis Decretalium*, også kjent som *Summa aurea* 
**Lectura in Decretales Innocentii IV*

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Goffredo da Alatri

**Goffredo da Alatri** (født i Alatri i Italia, død 25. oktober 1287) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han ble kreert til kardinal 17. desember 1261 av pave Urban IV.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Anchero Pantaleone

**Anchero Pantaleone** eller **Antero** (født ca. 1210, død 1. november 1286) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av sin onkel, pave Urban IV.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Annibale d’Annibaldeschi de Molaria

**Annibale d'Annibaldeschi de Molaria** (født i Roma, død 1. september 1271)  var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han var en nær venn og medarbeider til sin medbror i Dominikanerordenen Thomas Aquinas. 

Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av pave Urban IV.

## Referanser
Joseph Konrad von Schroffenberg

**Joseph Konrad von Schroffenberg** (født 3. februar 1743 i Konstanz, død 4. april 1803 i Freiburg im Breisgau) var en katolsk biskop. Han ble presteviet i 1780. Han var den siste fyrstbiskop av Freising, fra 1789 til sin død. Fra 1790 var han dessuten biskop av Regensburg og Freiburg im Breisgau.

## Referanser
Matteo Rosso Orsini

**Matteo Rosso Orsini** (født ca. 1230, død 4. september 1305 i Perugia i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han tilhørte Orsinislekten som i flere århundrer skulle spille en viktig rolle i den romerske kirkes historie.

Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av pave Urban IV.

Han var nevø til kardinal Gaetano Orsini, den senere pave Nikolaus III.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bernard Ayglier

**Bernard Ayglier** (født ca. 1216 i Lyon i Frankrike, død 4. april 1282 i Monte Cassino i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Ayglier tilhørte benediktinerne. Han ble i 1256 abbed i Lerinum nær dagens Cannes. Pave Urban IV utnevnte ham til abbed og reformator av klosteret Monte Cassino.

Han ble kreert til kardinal av pave Klemens IV.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Bertrand de Saint-Martin

**Bertrand de Saint-Martin** (født ca. 1220, død 28. mars 1275 eller ca. 1277) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop i Arles. 

Han ble kreert til kardinal den 3. juni 1273 av pave Gregor X.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Saint-Martin, O.S.B. Bertrand de», The Cardinals of the Holy Roman Church, Biographical Dictionary
Fyrstbiskop

En **fyrstbiskop** (tysk *Fürstbischof*) var i Det tysk-romerske rike en biskop som samtidig var en riksfyrste med personlig stemme (*[[virilstemme]]*) i riksdagen. Fyrstbiskopen var geistlig hersker over et **fyrstbispedømme** (*Fürstbistum*) og samtidig verdslig hersker over et riksumiddelbart territorium som ble kalt **høystift** (*Hochstift*). Høystiftet var ofte av mye mindre utstrekning enn fyrstbispedømmet, men kunne ha anselige størrelser (for eksempel over 10&nbsp;000&nbsp;km² i Salzburgs tilfelle). De respektive betegnelsene for erkebiskoper var *fyrsterkebiskop*, *fyrsterkebispedømme* og *erkestift* (*Fürsterzbischof*, *Fürsterzbistum*, *Erzstift*). Også en del abbeder, abbedisser og proster var riksumiddelbare; disse ble kalt riksprelater.

Fyrstbiskopene var en av Det tysk-romerske rikets viktigste grunnsøyler. Således var fyrsterkebiskopene av Mainz, Trier og Köln rikets fremste kurfyrster. Fyrstbiskopene ble ofte også regnet for å være keiserens viktigste støttespillere. Biskopenes fyrstestatus gikk tilbake til de tysk-romerske herskernes politikk i tidlig middelalder: I motsetning til de mektige verdslige fyrstefamiliene hadde ikke biskoper dynastiske interesser. Ofte ble biskopene til og med utnevnt av keiserne.

I begynnelsen av Det tysk-romerske rike fantes det rundt 92 fyrst(erke)biskoper, dvs. samtlige biskoper innen riket var riksfyrster. Tallet ble gradvis redusert, delvis fordi bispedømmene havnet utenfor riket (f.eks. Aquileia i Italia, Bisanz i Frankrike, Chur i Sveits), delvis fordi fyrstbiskopene mistet riksumiddelbarheten (f.eks. Chiemsee, Gurk, Seckau), delvis fordi bispedømmene ble protestantiske og stemmene deres ble overtatt av verdslige herskere (f.eks. Magdeburg av Brandenburg, Meißen av Sachsen, Schwerin av Mecklenburg). Den eneste protestantiske biskopen som forble riksfyrste, var fyrstbiskopen av Lübeck.

Før Napoleonskrigene (dvs. rundt 1792) fantes det ennå fem fyrsterkebispedømmer og 24 fyrstbispedømmer (se listen). Fire av disse ble annektert av franske tropper mellom 1794 og 1799 (Bisanz, Chur, Lüttich, Sitten). Resten ble, med unntak av Regensburg, sekularisert gjennom *[[Reichsdeputationshauptschluss]]* i 1803.

## Liste over fyrstbispedømmer per 1792

* Kurfystedømmet og fyrsterkebispedømmet Mainz
* Kurfystedømmet og fyrsterkebispedømmet Trier
* Kurfystedømmet og fyrsterkebispedømmet Köln
* Fyrsterkebispedømmet Bisanz
* Fyrsterkebispedømmet Salzburg
* Fyrstbispedømmet Augsburg
* Fyrstbispedømmet Bamberg
* Fyrstbispedømmet Basel
* Fyrstbispedømmet Brixen
* Fyrstbispedømmet Chur
* Fyrstbispedømmet Corvey
* Fyrstbispedømmet Eichstätt
* Fyrstbispedømmet Freising
* Fyrstbispedømmet Fulda
* Fyrstbispedømmet Hildesheim
* Fyrstbispedømmet Konstanz
* Fyrstbispedømmet Lübeck
* Fyrstbispedømmet Lüttich
* Fyrstbispedømmet Münster
* Fyrstbispedømmet Osnabrück
* Fyrstbispedømmet Paderborn
* Fyrstbispedømmet Passau
* Fyrstbispedømmet Regensburg
* Fyrstbispedømmet Sitten
* Fyrstbispedømmet Speyer
* Fyrstbispedømmet Straßburg
* Fyrstbispedømmet Trient
* Fyrstbispedømmet Worms
* Fyrstbispedømmet Würzburg
Liste over erkebiskoper av Köln

Liste over erkebiskoper av Köln erkebispedømme. Erkebiskopen av Köln var gjennom Kurfyrstedømmet Köln en av kurfyrstene i det tysk-romerske rike.

## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20041012012450/http://www.erzbistum-koeln.de/opencms/opencms/erzbistum/erzbischof/eb_liste.html
Spade

**Spade** betegner et manuelt graveredskap, opprinnelig laget med blad og skaft i tre, siden med jernbeslag på bladet og i moderne tid med metallblad og metallbeslått skaft. 

Spader finnes i mange forskjellige størrelser og varianter, tilpasset en rekke forskjellige behov. Man har en underkategori til spader som kalles skuffer, disse har en rett forkant av bladet og er beregnet til å spa og bære løsere masser og snø.
*Slettspade: (Design: Flatt blad som kan være rektangulært eller firkantet. Bruksområde: Brukes til å skjære rett ned i jorden og til å legge plener eller lage rette kanter).
#Lekespade: fins i både enhånds- og tohåndsutgaver. Størrelse tilpasset alderstrinn.
#Vanlig jord- og sandspade har håndtak og ofte en fals oppe på bladet til å sette foten på. Flatt eller svakt buet blad.
#Blandespade uten håndtak men med langt skaft. Flatt blad med opphøyd kant langs sidene og oppe. Spesielt god til sementblanding for hånd.
*Spisspade: (Design: Langt, smalt og ofte spiss blad. Bruksområde: Brukes til å grave hull og skjære gjennom røtter og hard jord).
#Hagespade, enhånds til å grave i jorden ved planting. 
#Stikkspade, tohånds med håndtak. Til nyrydning av tilgrodd jord var den avrundet i bladet. Finnes med bredt og smalt blad.
#Torvspade, flatt blad med litt spiss foran. Bladmål tilpasset standardmål for torv til brensel.
#Stolpespade, flatt smalt blad med litt spiss foran. Brukes til å grave smale, dype hull, typisk for å sette ned stolper.

* Skuffe: (Design: Har et bredt, flatt blad som er ofte lett buet og kan ha opphøyde kanter. Bruksområde: Brukes til å løfte og flytte løse materialer som jord, grus, sand eller snø).

# Grusskuffe, tohånds med håndtak. Brukes til å flytte jord, grus, sand og hagemateriale. Kan ha flatt eller buet blad.
# Snøskuffe, tohånds med eller uten håndtak. Brukes til å fjerne snø. Har et bredt, flatt blad og ofte et langt håndtak. På nyere design kan bladet være krummet og/eller skaftet ha en bue eller knekk.

Begrepet brukes også i andre sammenstillinger hvor spaden brukes til andre formål som f.eks barkspade, bakespade, pizzaspade, murespade, kakespade, fiskespade og smørspade.

## Eksterne lenker
*
Guglielmo Visconti

** Guglielmo Visconti ** (død 6. september 1276 i Viterbo i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop i Aix, bispeviet av kardinal Bertrand de Saint Martin, O.S.B.

Han ble kreert til kardinal den 3. juni 1273 av sin onkel pave Gregor X.

Det hevdes av historikere at han ble valgt til pave den 5. september 1276 og tok navnet Gregor XI, men ettersom han døde allerede neste dag ble valget sett bort fra.
Skøyen stasjon

**Skøyen stasjon** ligger på Skøyen i Oslo vest og er i dag fredet. 800 tog passerer Skøyen i døgnet pr 2018 og de fleste av disse stopper her, herunder alle åtte lokaltogsruter samt Flytoget og enkelte regiontog. Strekningen Oslo S – Skøyen er Norges mest trafikkerte jernbanestrekning, og Skøyen er landets nest mest trafikkerte stasjon.

Utenfor stasjonen ved torvet er det taxiholdeplass, samt en rekke busslinjer til Oslo og Akershus. Busslinjene 20 (Skøyen - Galgeberg), 40 (Fornebu/Skøyen – Øvre Sogn), 31 (Snarøya – Grorud), 130 (Sandvika – Skøyen), 140 (Bekkestua – Skøyen). Trikk linje 13 (Ljabru - Lilleaker/Bekkestua) går like ved stasjonen (ca 5 minutters gangavstand).

## Historie
Stasjonen ble åpnet i 1872 og het «Tyskestranden» til 1876, deretter «Bygdø» til 1903 da den ble omdøpt til «Skøien». Den ble raskt høyt trafikkert. Dette har medført at den er blitt påbygd flere ganger, senest i 1998 da den fikk 4 plattformer. Da Flytoget kom i drift høsten 1998, var Skøyen stasjon et naturlig stoppested.

Skøyen stasjon ble kjent for en spesielt fin hage ved stasjonsbygget, fordi kong Haakon brukte denne stasjonen når han skulle til og fra Bygdøy kongsgård.

## Linjeoversikt

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Lysaker stasjon

:*Må ikke forveksles med nedlagte [[Lysakerelven stasjon]] på [[Kolsåsbanen]].*

**Lysaker** stasjon ligger på Lysaker på Bærum-siden av grensen mellom Oslo og Bærum. Lysaker var Norges tredje største jernbanestasjon i årene rundt 2006 og har nå 1,6 millioner reisende pr. år, men er også et kollektivknutepunkt mellom togene og de 750 bussene som daglig bruker terminalen. En rekke region- og lokaltog samt Flytoget stopper ved stasjonen.

Lysaker stasjon ligger på Drammenbanen og dens parallellbane Askerbanen, og har togforbindelse med Skøyen stasjon østover mot Oslo og mot Stabekk stasjon (Drammenbanen) og Sandvika stasjon (Askerbanen) vestover. I tilknytning til Lysaker stasjon er det etablert en bussterminal. Denne betjenes av en rekke av Ruters busslinjer og enkelte ekspressbussruter.

I 2006 startet en større ombygging av Lysaker stasjon som til sammen kostet rundt 1,1 mrd. norske kroner. Utvidelsen medførte en del kontroverser, spesielt med tanke på den forkastede *[[people mover|automatbanen]]*, men også med tanke på den planlagte Fornebubanen og utformingen av stasjonens plattformer. Ombygningen innebar bl.a. at stasjonen ble utvidet fra to til fire spor samt at stasjonen ble universelt utformet. Ombygningen ble ferdigstilt i 2009.

## Linjer og ruter

**Ruter busser fra Lysaker stasjon: (pr. høst 2021)**

* 23 Lysaker - Simensbråten
* 31 Grorud/Tonsenhagen - Snarøya/Fornebu(24h)
* 31E Kalbakken - Fornebu(Rush)
* 32 Voksen skog - Kværnerbyen
* 81 Fornebu - Myrvoll stasjon(Rush)
* 130 Skøyen - Sandvika
* 140 Skøyen - Bekkestua
* 140E Nationaltheatret - Hosle(Rush)
* 150 Gullhaug - Oslo bussterminal
* 150E Nationaltheatret - Gullhaug/Bykrysset(Rush)
* 160 Rykkinn - Oslo bussterminal
* 160E Nationaltheatret - Rykkinn(Rush)
* 250 Sætre/Slemmestad - Oslo bussterminal
* 250E Slemmestad - Oslo bussterminal(Rush)
* 255E Sætre - Oslo bussterminal(Rush)
* 265E Nationaltheatret - Nesøya(Rush)
* 130N Oslo bussterminal - Sandvika(Natt)
* 140N Oslo bussterminal - Bekkestua(Natt)
* 250N Sætre/Slemmestad/Sandvika - Oslo bussterminal(Natt)

## Referanser



## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 

* Jernbaneverket – Brosjyre om den nye stasjonen, med mye relevant informasjon
*
Sandvika stasjon

**Sandvika** stasjon ligger i Sandvika sentrum og ble åpnet i 1872. 
Før åpningen av Christiania–Drammenbanen var det delte meninger om hvor eventuelle stasjoner i Bærum skulle lokaliseres. Valget falt på Sandvika og Lysaker. Ved åpningen i 1872 gikk det kun fem daglige tog til Kristiania. I dag betjener stasjonen Flytoget, lokaltog og regiontog samt mange av landets busslinjer, og den har ca. to millioner passasjerer i løpet av året.

Stasjonen ligger langs Drammenbanen og Askerbanen. Den betjener Flytoget, lokaltog og enkelte regiontog.

På stasjonsområdet ligger også en bussterminal som betjenes av Ruters busslinjer: 130 Sandvika–Skøyen, 160 Rykkin–Sandvika–Oslo Bussterminal, 210 Sandvika–Bykrysset, 215A Sandvika–Vøyenenga–Kolsås, 215B Sandvika–Kolsås, 220 Sandvika–Bekkestua, 230 Sandvika–Østerås–Ila, 240 Sandvika–Skui, 245 Sandvika–Tanum–Kattås, 265 Sandvika–Nesøya, 270 Sandvika–Asker. I tillegg ligger en drosjeholdeplass.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 

*
Asker stasjon

**Asker stasjon** ligger i Asker sentrum. Stasjonen er et viktig knutepunkt for tog vest for Oslo, og betjener ruter som fortsetter langs Bergensbanen, Vestfoldbanen, Sørlandsbanen, Drammenbanen, Askerbanen og Spikkestadbanen. I tillegg betjener stasjonen Flytogets bane mellom Drammen og Oslo lufthavn, Gardermoen. Asker stasjon er Norges femte største målt i antall reisende. Bussterminalen «Asker stasjon» ligger integrert langs togstasjonen. 

## Stasjonsområdet
Hele stasjonsområdet ble ombygd og utvidet i perioden 2003–2006 i forbindelse med at Jernbaneverket utvider fra to til fire spor mellom Skøyen og Asker ved å anlegge høyhastighetsbanen Askerbanen, som kommer inn på stasjonen gjennom en ny tunnel. Det ble blant annet bygget en ny undergang mellom sporene, og i denne undergangen har billedkunstneren Sven Påhlsson og komponisten Erik Wøllo skapt et moderne audiovisuelt kunstverk. Kunstverket, som tar utgangspunkt i primærfargene rødt, blått og gult, er basert på datastyrt lysteknologi. Utsmykkingen består av tre langstrakte tavler i svartmalt stål plassert langs en betongvegg med utallige lysdioder i bakkant som er programmert til å vise hele 16,7&nbsp;millioner fargevariasjoner på betongveggen. Utsmykkingen har sitt eget spesialkomponerte lydspor som går i en fire timer lang sløyfe og som varierer fra dag til dag.

## Historie
Stasjonen sto opprinnelig ferdig til åpningen av Drammenbanen i 1872 og er senere bygget om flere ganger. Den opprinnelige stasjonsbygningen, tegnet av Georg Andreas Bull ble i 1921 erstattet av en ny bygning tegnet av Ragnvald Utne ved NSB Arkitektkontor. Denne ble revet i 1957 og erstattet 
av ny stasjonsbygning i 1960. Også denne var tegnet ved NSBs arkitektkontor. Kraftig ombygging i 1998 i forbindelse med etableringen av Flytogets terminal. Den siste ombygningen tegnet av arkitekt Niels Torp.

## Bussterminalen «Asker stasjon»
Bussterminalen «Asker stasjon» ligger langs perrongen på togstasjonens spor 1, på vestsiden av stasjonen. Terminalen ble åpnet i 1996, og betjenes per april 2021 av følgende lokale busslinjer:
* 260 Asker–Blakstad–Slemmestad–Røyken–Bråset/Hyggen (kun Rushtid)
* 270 Asker–Sandvika–(Fornebu) 
* 275 Asker–Vøyen 
* 280 Asker–Dikemark/Heggedal 
* 281 Asker–Borgen 
* 285 Asker–Blakstad–Heggedal–Rustadgrenda 
* 290 Asker–Blakstad (holdeplassen ligger øst for stasjonen, ved spor 6)
* 71 Asker–Liertoppen–Tranby–Lierbyen–Drammen
*Buss for tog går som oftest fra holdeplasser ved stasjonens øst side, ved spor 6

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* Tor Chr. Bakken (red.): *Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon*. Kunnskapsforlaget Oslo 2008. ISBN 978-82-573-1534-4

## Eksterne lenker

* Audiovisuell utsmykking på Asker stasjon
*
Lillestrøm stasjon

**Lillestrøm stasjon** ligger i Lillestrøm sentrum. Dette er eneste stopp for Flytoget mellom Oslo og Gardermoen. Stasjonen er også sentral for lokaltog i Oslo-området, hvor fire ruter er innom. Like ved stasjonen ligger Lillestrøm bussterminal, som er endeholdeplass for mange av Ruters busslinjer. Lillestrøm stasjon er Norges tredje største jernbanestasjon målt i antall reisende og eies av Bane NOR.

Til Hovedbanens åpning ble det anlagt stasjon på vestsiden av Nitelva med en stasjonsbygning tegnet av Schirmer og von Hanno. Denne stod helt til 1987. Til Kongsvingerbanens åpning i 1862 ble det laget nytt stasjonsanlegg øst for Nitelva med ny stasjonsbygning. Også denne bygningen er revet. Den stasjonsbygningen de fleste forbinder med Lillestrøm, ble tegnet av Gudmund Hoel, og tatt i bruk i mars 1930. Den er fremdeles det store blikkfanget ved stasjonen, men bygningen som brukes i dag, er tegnet av Arne Henriksen og ble tatt i bruk ved Gardermobanens åpning i 1998.

To godstog kolliderte på Lillestrøm stasjon 5. april 2000, og det oppsto brann i vogner lastet med 94 tonn propan. Det var risiko for eksplosjon (BLEVE), og ca. 2000 mennesker ble evakuert.

## Linjer og ruter

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Spøkelseskladden

**Spøkelseskladden** (engelsk: *The Phantom Blot*) er en tegneseriefigur i Disneys historier. Han er en skurk; kledt i et sort laken, sorte hansker og støvler, og er (ved siden av Svarte-Petter) Mikke Mus' nemesis. Han opptrådte første gang i 1939 i historien *[[Mikke Mus lurer Spøkelseskladden]]* (*Mickey Mouse Outwits the Phantom Blot*) av Floyd Gottfredson, hvor han arbeidet som spion for en fiendtlig makt. I denne historien ble han også demaskert (det viste seg at han lignet på Walt Disney) for første gang. Han har for vane å etterlate seg et ark signert med en blekkflekk på åstedene.

Lenge var Spøkelseskladden den farligste av alle Andebys forbrytere, et kaldblodig kriminelt geni hvis gåtefulle skikkelse satte skrekk i byens befolkning. På 1970-tallet begynte tegnerne å gi ham øyne, og han ble straks mer en komisk figur som begikk dumheter lik en hvilken som helst forbryter. Mot slutten av 1990-årene forsvant øynene igjen, og i mange nyere historier kan man oppleve den klassiske, fryktinngytende Spøkelseskladden.

Spøkelseskladden er en mester til å forkle seg og til å slippe unna; når politiet en sjelden gang pågriper ham, går det ikke lang tid før han er borte igjen. Han er dessuten en dyktig hypnotisør og har kunnskaper om blant annet biologi, kjemi og fysikk. Hans største svakhet er forfengelighet; det som driver ham er mer enn noe annet ønsket om å være den største forbryter i universet. Like fra sin aller første historie har han også beskrevet seg selv som «bløthjertet»: Selv om han gjerne konstruerer fryktelige dødsfeller for Mikke Mus, orker han aldri å bli værende for å se på at Mikke omkommer (hvilket i praksis selvsagt alltid betyr at Mikke finner en vei ut av fellen og unnslipper).

## Eksterne lenker
* «Spøkelseskladden» hos INDUCKS
Corey Pavin

**Corey Pavin** (født 16. november 1959) er en amerikansk profesjonell golfspiller som var en av de ledende stjernene på PGA-touren fra midten av 1980-tallet til midten av 1990-tallet.

Pavin ble profesjonell i 1982 og etablerte seg raskt som en ledende spiller, med tre internasjonale seire i 1983 og sin første sier på PGA-touren i Houston Coca-Cola Open i 1984. De fleste årene i det neste decenniet vant han minst én turnering på PGA-touren eller internasjonalt. I 1991 toppet han pengelisten på PGA-touren, og ble dermed den siste til å gjøre dette uten å ha vunnet en million dollar i premiepenger.

Pavins karriere nådde sitt høydepunkt da han vant sin første ''major'' i US Open i 1995. Heller enn å markere en ny giv mot et høyere nivå, ble prestasjonen fulgt av et langt skred ned på verdensrankingen i golf. Siden har han kun vunnet ett mesterskap på PGA-touren, og 89.-plassen på pengelisten for 2004 var første gang blant de 100 beste siden 1998.

## Seire på PGA-touren
* 2006: U.S. Bank Championship in Milwaukee
* 1996: MasterCard Colonial
* 1995: Nissan Open; ''US Open''
* 1994: Nissan Los Angeles Open
* 1992: Honda Classic
* 1991: Bob Hope Chrysler Classic; BellSouth Atlanta Golf Classic
* 1988: Texas Open
* 1987: Bob Hope Chrysler Classic; Hawaiian Open
* 1986: Hawaiian Open; Greater Milwaukee Open
* 1985: Colonial National Invitation
* 1984: Houston Coca-Cola Open

## Eksterne lenker
* 
*
Metro-Goldwyn-Mayer

**Metro-Goldwyn-Mayer Studios Inc.** (**MGM**) er et amerikansk filmselskap grunnlagt i 1924 da forretningsmagnaten og filmpioneren Marcus Loew skaffet seg kontroll over Metro Pictures, Goldwyn Pictures og Louis B. Mayer Pictures.

MGM produserer og distribuerer filmer og TV-serier. Blant MGMs underavdelinger er MGM Studios, United Artists Corporation, Orion Pictures Corporation og The Samuel Goldwyn Company. 

Selskapet ble 8. april 2005 kjøpt av et partnerskap av Sony Pictures Entertainment og Comcast Corporation. I 2021 ble MGM kjøpt opp av Amazon.com.

## Historie
Navnet er hentet fra de tre selskapene som slo seg sammen for å bli MGM Studios i 1924: Metro Pictures Corporation (grunnlagt 1916), Goldwyn Picture Corporation (1917) og Louis B. Mayer Pictures (1918).

Marcus Loew ledet det nye selskapet. Han drev en mengde kinosaler før dette. Louis B. Mayer ble sjef for selve studioet. «Vidundergutten» Irving Thalberg ble produksjonssjef.

De tok mottoet *[[Ars Gratia Artis]]* («kunsten for kunstens egen del») og adopterte varemerket løven Leo i 1928 som hadde tilhørt The Goldwyn Company.

Ikke lenge etter sammenslåingen døde Loew, som overleverte kontrollen av studioene til Nicholas Schenck. Schenck forsøkte å selge eiendommene til det som senere ble 20th Century Fox, men han lyktes ikke med det. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Vingede insekter

* døgnfluer
* gresshopper
* grylloblattider
* holometabole insekter
* jordlus
* kakerlakker
* termitter
* knelere
* lus
* Mantophasmatodea
* nebbmunner
* saksedyr
* spinnfotinger
* spøkelsesinsekter
* steinfluer
* trips
* vortebitere og sirisser
* øyenstikkere

**Vingede insekter** (Pterygota) utgjør størsteparten ikke bare av insektene (99&nbsp;% av artene), men av alle dyr (83&nbsp;%). En del av grunnen til at de har vært så suksessrike ligger nettopp i vingene.

Selv om gruppen heter *vingede* insekter, har den mange representanter uten vinger (f.eks. lopper, lus, viftevinge-hunner). Men disse stammer fra arter som har hatt vinger, men som i evolusjonens løp har tilbakedannet disse. Grunnen kan ha vært at vingene for de respektive artenes levesett ikke var fordelaktige, eller til og med direkte ufordelaktige.

## Vingene
Vingede insekter har to par vinger..  Disse befinner seg på bryststykkets andre og tredje segment (*mesothorax* og *metathorax*). De fleste artene kan ryttle, altså ha en stasjonær flukt i forhold til bakken.

I noen grupper er et av vingeparene modifisert. Eksempler er biller, der forvingene har blitt til harde dekkvinger (*elytrer*); tovinger (fluer m.m.) og viftevinger, der bak- respektive forvingene har blitt til svingkøller (*halterer*); eller trips, der vingene er omdannet til hårfrynser.

I de vingede insektenes stamart var vingene nokså stive. Hos de fleste insekter (mer nøyaktig: i stamarten til Neoptera, se nede) er imidlertid vingene videreutviklet slik at de kan brettes sammen over bakkroppens rygg. Dette var også en stor fordel, fordi det gjorde det mulig for insekter å ta i bruk helt nye habitater, for eksempel å krype under løv, grave i jord eller bore i tre.

### Noen rekorder
De kjappeste flygerne blant insektene er klegger og tussmørkesvermere, som oppnår mer enn 50&nbsp;km/h. Bier og øyenstikkere klarer vel 30&nbsp;km/h.
Den høyeste vingeslagfrekvensen finner man hos fluer og mygg: mer enn 300 vingeslag per sekund.

## Inndeling
Den opprinnelige vingebygningen er bevart hos døgnfluer og øyenstikkere.

De resterende vingede insektene sammenfattes som **Neoptera** («nyvinger»).  Slektskapsforholdene innenfor denne gruppen er fremdeles veldig uklare.  Det som har avtegnet seg i evolusjonære slektskapsanalyser, er at lus, nebbmunner og trips danner en gruppe sammen (Parametabola), som i sin tur er søstergruppen til de holometabole insektene.

Hele resten (gresshopper, grylloblattider, jordlus, kakerlakker, termitter, knelere, Mantophasmatodea, saksedyr, vortebitere og sirisser, spinnfotinger, spøkelsesinsekter og steinfluer) sammenfattes ofte som «Paurometabola».  Men en slik gruppe er med stor sannsynlighet parafyletisk.

## Eksterne lenker
*
Scharführer

**Scharführer** («lagfører») var en paramilitær grad i Schutzstaffel (SS) og Sturmabteilung (SA. Den ble opprinnelig innført i den tyske hæren under første verdenskrig som en tittel på en feldwebel eller gefreiter som ledet et lag i en spesial- eller støtstyrke.

I SA ble Scharführer brukt som tittel allerede i 1921, men først i 1928 ble den en grad. Den var den første underoffisersgraden, og insigniene var en enkelt knapp på skulderklaffen.

SS brukte opprinnelig samme insignier for graden som SA, men dette ble endret i 1934, da gradshierarkiet ble endret. Den gamle rangen SS-Scharführer ble da omgjort til SS-Underscharführer. Det fantes flere andre nivåer av graden: SS-Oberscharführer, SS-Hauptscharführer og SS-Sturmscharführer. 

Rangen ble også brukt i noen andre av NSDAPs organisasjoner, som Hitlerjugend.
Jacques Anquetil

**Jacques Anquetil** (1934–1987) var en fransk sykkelrytter med profesjonell karriere fra 1953 til 1969.

Anquetil var den første til å ta fem sammenlagtseire i Tour de France, senere har også Eddy Merckx, Bernard Hinault og Miguel Indurain tatt fem seire. I tillegg var Anquetil den første av så langt fire syklister som har vunnet alle tre Grand Tours etter hverandre, men han klarte aldri å vinne alle tre samme år.

Anquetil skjulte aldri at han dopet seg, i et fjernsynsintervju sa han «La meg være i fred, alle doper seg».

## Meritter
* Tour de France – sammenlagt i 1957 og 1961-64, 3.-plass i 1959, 16 etappeseire
* Giro d'Italia – sammenlagt i 1960 og 1964, 2.-plass i 1959 og 1961, 6 etappeseire
* Vuelta a España – sammenlagt i 1963, 1 etappeseier
* Dauphiné Libéré – sammenlagt i 1963 og 1965
* Paris–Nice – sammenlagt i 1957, 1961, 1963, 1965 og 1966
* Gent–Wevelgem i 1964
* Baskerland rundt – sammenlagt i 1969
* Liège–Bastogne–Liège i 1966
* Grand Prix des Nations (temporitt) i 1953, 1954, 1955, 1956, 1957, 1958, 1961, 1965, 1966
* Verdensmesterskapet – seks topp-ti plasseringer, sølv i 1966

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Komplett merittliste
Boys panservernrifle

**Boys panservernrifle** var en britisk panservernrifle med sylinderlås.

## Historie
Riflen ble oppkalt etter kaptein H.C. Boys som ledet utviklingsarbeidet. Den ble ferdigstilt i 1937 og ble produsert av Royal Small Arms Factory og Birmingham Small Arms Company i Storbritannia, og av Inglis Company i Canada. Etterhvert som panservognenes fikk tyngre pansring, ble Boys skiftet ut med PIAT. Den ble allikevel brukt mot andre mål og i Asia, siden Japan var senere ute med tyngre pansring. De riflene som falt i tyske hender under invasjonen i Norge og felttoget i Frankrike, ble satt inn i tysk tjeneste under navnet *Panzerabwehrbüchse 782 (e)*, der bokstaven *e* står for *englisch*.  Det ble produsert ca.  rifler i to modeller, MkI og MkII.

## Bruk
I panservernrollen var den effektiv opp til 300 meter, da den kunne penetrere 21&nbsp;mm panserstål på 100 meters hold. Det kraftige kaliberet (14&nbsp;mm) gjorde at den hadde svært tung rekyl, selv om det ble gjort forsøk på å minske dette.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Asiatouren i golf for menn

**Asiatouren** er den viktigste golftouren for herrer i Asia, med unntak av Japan, som har sin egen tour.

## Eksterne lenker
*
Antonio Panciera

**Antonio Panciera** (født 1350 i Portogruaro i republikken Venezia, død 3. juli 1431 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Aquileia i Italia.

Han ble kreert til kardinal *(«[[pseudokardinal]]»)* den 6. juli 1411 av motpaven Johannes XXIII, med *[[Santa Susanna]]* som tittelkirke.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Alamanno Adimari

**Alamanno Adimari** (født 1362 i Firenze, død 17. september 1422) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Pisa i Italia.

Han ble kreert til kardinal («*[[pseudokardinal]]*») den 6. juli 1411 av motpaven Johannes XXIII.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Francesco Lando

**Francesco Lando** (født ca. 1350, død 26. desember 1427) var en av Den katolske kirkes kardinaler og latinsk (titulær)patriark av Konstantinopel og av Grado.

Han ble kreert til kardinal *("[[pseudokardinal]]")* den 6. juli 1411 av motpaven Johannes XXIII.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church