open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pokémon Pinball: Ruby & Sapphire

***Pokémon Pinball: Ruby & Sapphire*** er et spill som blei gitt ut til Game Boy Advance, høsten 2003. Spillet er et flipperspill med pokémontema. Spillet ligner på *[[Pokémon Pinball]]*, for Game Boy Color.

## Spillets mål
Spillet har to forskjellige mål. Det ene er at en skal prøve å få flest mulig poeng, som lagres på ei liste over de beste poengsummene en har fått. Det andre målet er å fylle opp en pokédex som en kan se i menyen før en starter å spille sjølve spillet. Dette gjøres ved å skaffe pokémonene mens en spiller. Da vil informasjonen om disse lagres i pokedexen etter at spillet er slutt. En kan bare fange pokémon som dukker opp i *[[Pokémon Ruby og Sapphire]].*

## Spillets oppbygning
Før en starter sjølve spillet skal en velge mellom to forskjellige brett, med en del forskjeller.

Spillet er bygd opp som de fleste flipperspill er. En starter med å skyte ut en ball, i dette spillet en pokéball, som beveger seg gjennom et brett. Ballen beveger seg mot den nederste delen av brettet, og her er det et hol som en skal unngå at ballen går ned i. Rett ovenfor dette holet er det to flippere en kan få til å slå opp ved å nytte knappene på konsollen. Hvis en slår med disse på riktig tid, vil ballen bli slått oppover i brettet, og ikke falle ned i holet. Ved å slå med disse på rett tid kan en styre ballen i forskjellige retninger oppover brettet. Hvis ballen går ned i holet mange nok ganger er spillet slutt, og en har tapt.

Mens en spiller kan en prøve å oppfylle visse krav, for å låse opp spesielle moduser. Disse kan gi ekstrapoeng, og en kan fange nye pokémon til pokédexen. De spesielle modusene er en som gjør at en kan fange pokémon, en som lar en utvikle dem, en som gjør at en kan klekke egg, og en reisemodus, som lar en bytte hvilke pokémon som kan dukke opp og man kan fange. I tillegg til spesialmodusene er det bonusbaner, hvor en spiller på et annet brett enn hovedbrettet for ei stund.
## Referanser

## Eksterne lenker
*
Skruepumpe

En **skruepumpe** eller **monopumpe** er en type fortrengningspumpe med en eller flere skruer som transporterer væsker med både lav og høy viskositet langs skruens akse. Et klassisk eksempel på en skruepumpe, er Arkimedes' skrue.
Gudbrand Mo

**Gudbrand Mo** (født 16. mai 1930, død 23. oktober 1990) var en norsk kunstmaler bosatt i Nedre Eiker. 

Han var en figurativ maler og kunsthåndverker, og var utdannet i Stuttgart og Berlin. Han hadde en rekke utsmykningsoppdrag, bl. a. Samfunnshuset i Mjøndalen, Grand Hotell på Kongsberg og Drammen energiverk. Han var også innkjøpt av blant andre Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Drammens Museum og Buskerud fylke. Gift med kunstner Barbara Vogler.

## Referanser
Manuel Uribe

**Manuel Uribe Garza** (født 11. juni 1965 i Monterrey, død 26. mai 2014 samme sted) var en mann fra Monterrey i den meksikanske delstaten Nuevo León, som ble kjent gjennom medieoppmerksomhet og omtale i Guiness rekordbok som «verdens tykkeste mann». Han var et av de tyngste mennesker i verden da han veide 597 kilogram. Han fikk stor medieoppmerksomhet da han opptrådte på tv i januar 2006. I mars 2007 satte han seg som mål å gå ned 120 kilogram. Han opprettet siden et fond for å undervise meksikanske barn om ernæring og kosthold.

Den 28. oktober 2008 hadde han redusert vekten til 360 kilogram, det vil si en vektreduksjon på 237 kilogram.

Han døde av leversvikt 24. mai 2014.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alt-Archsum-skipet

**Alt-Archsum-skipet** er et vikingskip av typen knarr som ble funnet ved landsbyen Archsum på den nordfrisiske øya Sylt. Under en utgravning av området rundt landsbyen Archsum på øya fra 1969 til 1973 ble rester etter et skip oppdaget og hentet for ytterligere undersøkelser på Deutsches Schiffahrtsmuseum i Bremerhaven.

Totalt ble det funnet fire skip, og det var mulig å bestemme hvilken skipstype disse var fordi det var biter av spanter.

Skipet var formodentlig en knarr med samme størrelse om det norske Klåstadskipet, med en lengde på 16-22 meter og en bredde på 4,2 til 5,0 meter i bredde. Skipet er datert til å være fra 900-tallet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Skepp & Fynd, backup
Hedeby 4

**Hedeby 4** er en pram som ble funnet og avdekket etter geofysiske undersøkelser ved havneområdet i Hedeby, i Haddebyer Noor i 1997. Vraket er det fjerde som hadde vært funnet ved Hedeby, og deretter blitt omtalt som «Wrack IV» eller «*Hedeby 4*». Det ligger på 2–3 meters dybde under et tykt lag av mudder, og først i 2001 var det mulig for dykkere å undersøke farkosten etter mudderet var suget vekk. Det viste seg å være en *ferjepram* av stor størrelse som opprinnelige har vært på ca. 15 meter i lengde og 2,7 meter i bredde – som en lang pram av samme type som Egernsund-prammen, men to ganger lengre.

## Prammen
Ifølge en dendrokronologisk datering er eiketreet som prammen ble bygget av, felt omkring 1184. Den hadde den samme konstruksjonen som Egernsund-prammen med en svak buet bunn som går langsomt oppover mot begge ender med stakk over vannlinjen. Bunnen består av syv planker med bunnstokker som vekselvis går opp på styrbord og babord side til støtte for hudbordene. Bunnstokkene som er forlenget opp i enden, er L-formet. Prammen fra Hedeby har også to bordganger som den mindre slektningen fra Egernsund i nord.

Den hadde vært brukt som en ferjepram i Slesvigs storhetstid som formidler av vareutvekslingen mellom øst og vest etter havnebyen Hedeby hadde blitt avløst av Slesvig på den andre siden av Slien.

## Referanser


## Se også
* Egernsund-prammen

## Eksterne lenker
* Nyhedsbrev med tegninger av prammene
Stølsvatnet-prammen

**Stølsvatnet-prammen** ble funnet i den lokale innsjøen Stølsvatnet i Bjerkreim kommune, Rogaland. Prammen hadde blitt datert med to prøver til ca. 1680 e.Kr, og er 2,99 meter lang, 1,45 meter bred i akterenden og 1,02 meter bred framme.

Prammen fra Stølsvatnet ble funnet ved utløpet av bekken mot sør, sannsynligvis hadde den vært brukt mellom stølen ved vatnet og gårdene lenger nede langs seterveien som ledet oppover til bekken. Ved Stølsvatnet hadde to gårdsanlegg fra jernalderen blitt oppdaget og registrert, i nyere tid har det vært seterdrift i området.

Bunnen som er kravellbygd, er sammensatt av seks langsgående bord med de ytterste på hver side uthogd i en L-form. Skroget deretter er stivet av med fem spant.
Josef Andreas Jungmann

**Josef Andreas Jungmann** (født 16. november 1889 i Sand in Taufers i Syd-Tirol i daværende Østerrike; død 26. januar 1975 i Innsbruck) var en østerriksk jesuitt, liturgiker og konsilsrådgiver.

## Liv og virke

Etter studier i Brixen, Innsbruck, München og Wien ble han presteviet i 1913, og trådte i 1917 inn i jesuittordenen. Fra 1925 foreleste han i pedagogikk, kateketikk og liturgikk ved Leopold-Franzens-Universität Innsbruck. Der ble han i 1930 *außerordentlicher* professor, i 1934 *ordentlicher* professor og fra 1956 honorarprofessor i pastoralteologi.

Han støttet den liturgiske bevegelse, tok til orde for lekfolkets mer aktive deltakelse i katolsk liturgi og opplyste liturgihistorien ved sin omfattende historiske forskning. Sælig hans hovedverk *Missarum Sollemnia* gav viktig innsikt som bidro til å legitimere noen av de nye grep som ble fattet på liturgiens oppråde fra 1950-årene av innen den katolske kirke. 

Fra 1960 var han medlem av den forberedende kommisjon til Annet Vatikankonsil, og fra 1962 medlem for kommisjonen for liturgireformen.

## Verker
* *Die Frohbotschaft und unsere Glaubensverkündigung*. Pustet, Regensburg 1936
* *Die liturgische Feier*. Pustet, Regensburg 1939
* *Christus als Mittelpunkt religiöser Erziehung*. Herder, Freiburg i. B. 1939
* *Gewordene Liturgie*. Rauch, Innsbruck 1941
* *Die Eucharistie*. Herder, Wien 1946
* *Missarum Sollemnia. Eine genetische Erklärung der römischen Messe*. 2 Bände. 1. Aufl. Wien 1948; 5. Aufl. Nova & Vetera, Bonn 1962, ISBN 3-936741-13-1
* *Liturgie der christlichen Frühzeit bis auf Gregor den Grossen*. Univ., Freiburg/Schweiz 1967

## Referanser


## Litteratur
* Balthasar Fischer og Hans Bernhard Meyer (utg.): *J. A. Jungmann. Ein Leben für Liturgie und Kerygma*. Tyrolia, Innsbruck u. a. 1975, ISBN 3-7022-1234-5

## Eksterne lenker
* 
* Kurzbiografie der Universität Innsbruck
*
Johann Valentin Görner

**Johann Valentin Görner** (1702–1762) var en tysk barokk-komponist.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Teksten på sangen ''Erwache, Friederike''
Louis Bouyer

**Louis Bouyer** (født 17. februar 1913 i Paris, død 22. oktober 2004 samme sted) var en fransk luthersk prest som konverterte til katolisismen i 1939. Han ble en viktig katolsk teolog, og hans verker fikk innflytelse under Annet Vatikankonsil. 

Han er særig kjent for sine bøker om kristen spiritualitet og dens historie.  Han var også en av grunnleggerne av det internasjonale tidsskrift *[[Communio]]*. Han ble valgt av pave Paul VI som del av den gruppe som skulle få i gang Den internasjonale teologiske kommisjon i 1969.     

## Verker
* *Liturgical Piety* (1955)
* *The Spirit and Forms of Protestantism* (1956)
* *Newman: His Life and Spirituality* (1960 eller før)
* *Introduction to Spirituality* (1961)
* *The Word, Church  and Sacraments In Protestantism and Catholicism* (1961)
* *Liturgy and Architecture* (1967)
* *The Spirituality of the New Testament and the Fathers (History of Christian Spirituality; v. 1)* (1982)
* *The Spirituality of the Middle Ages (History of Christian Spirituality; v. 2)*  (1982)
* *Eucharist: Theology and Spirituality of the Eucharistic Prayer* (1989)

## Referanser


## Kilder
* Bouyer's biography at ignatiusinsight.com
* Analysis of Bouyer's writing "La Décomposition du Catholicisme" on traditioninaction.org
Egernsund-prammen

**Egernsund-prammen** er forhistoriske rester av en stokkebåt og pram som funnet i 1966 da Egernsundbroen skulle bygges. Stokkebåten ble anslått å være ca. 2000 år gammel, mens prammen ble datert til tidlig middelalder (ca. 1180 e.Kr +- 100 års margin)  

## Prammen
Prammen er 7 meter lang, 2 meter bred og 0,5 meter høy med størst dybde i midten. 

Konstruksjonen består av fire langsgående planker, festet innbyrdes med trenagler gjennom ti bunnstokker i bunnen. Disse er svakt buet med størst dybde midtskips. 

En rekonstruksjon av prammen er bygget på Middelaldercentret ved Nykøbing Falster.

## Se også
* Hedeby 4

## Eksterne lenker
* Skibene, bildet av en rekonstruksjon
Jean-Pierre Guignon

**Jean-Pierre Guignon** (1702–1774) var en fransk fiolinist og komponist av italiensk opprinnelse.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Christoph Graupner

**Christoph Graupner** (1683–1760) var en barokk-komponist.

Graupner skrev rundt 2000 verk: 1418 kirkekantater, 24 verdslige kantater, 113 symfonier, 44 konserter for en til fire instrumenter, 80 suiter, 36 kammersonater og klavermusikk, og åtte operaer. Det meste av dette er bevart.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Christoph-Graupner-Gesellschaft e.V.
*
Anarthriaceae

Se teksten

**Anarthriaceae** er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter 8 arter fordelt på bare én slekt – *Anarthria*. Enkelte taksonomer vil mene at slektene *Hopkinsia* og *Lyginia* er selvstendige, men dette anerkjennes ikke allment. Det er etterhvert vanligere å regne dem som egne slekter i familien Restionaceae blant Poales. 

Artene vokser kun i sørvestlige Australia.

## Arter
* ***Anarthria***
** *[[Anarthria humilis]]*
** *[[Anarthria polyphylla]]*
** *[[Anarthria prolifera]]*
** *[[Anarthria scabra]]*
* *Slekt *'Hopkinsia*** – regnes oftest som en slekt i familien [[Restionaceae]]
** ''[[Hopkinsia adscendens]]''
** ''[[Hopkinsia anoectocolea]]''
* ''Slekt '''Lyginia*** – regnes oftest som en slekt i familien Restionaceae
** *[[Lyginia barbata]]*
** *[[Lyginia imberbis]]*

## Eksterne lenker
* 
* Anarthriaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). *[https://web.archive.org/web/20070103200438/http://delta-intkey.com/angio/ «The families of flowering plants] – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».*
Jomfruene i Riga

***Jomfruene i Riga*** er en norsk film fra 1996, regissert av Emil Stang Lund. Handlingen foregår i Latvias hovedstad Riga.

## Handling
Som mange andre skandinaviske forretningsmenn ankommer Waldemar (Jordal) Latvia på jakt etter lettjente penger, finansiert av kaksen Kyrre Eliassen (Eikemo). Han ansetter den vakre Inara (Anužīte) som oversetter og tolk, og havner etter hvert i problemer med blant annet den russiske mafiaen.

Den norske kritikken av filmen var noe forbeholden. Som komedie var den ikke vellykket: «Dette er som en Olsenbandenfilm uten folkelig humor», skrev *Filmfront*. Den største problem er «overvekten av innfall og idéer», skrev *Dagbladet*, og mente at filmen ikke kunne bestemme seg for å være sosial satire, mafiahistorie, romantisk komedie eller burlesk slap-stick.

## Rolleliste

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Komplett manus i PDF-format publisert av manusforfatter Morten Barth
Centrolepidaceae

se teksten

**Centrolepidaceae** er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter 46 arter fordelt på bare 3 slekter, de langt fleste artene i slekten *[[Centrolepis]]*. De vokser i Sørøst-Asia og Australia med New Zealand, samt med én art i Sør-Amerika. APWEbsite anerkjenner ikke familien, men regner dem til underfamilien Centrolepidoideae i Restionaceae.

## Slekter og arter
* *[[Aphelia]]* – 6 arter
** *[[Aphelia brizula]]* – sørvestlige Australia
** *[[Aphelia cyperoides]]* – sørvestlige Australia
** *[[Aphelia drummondii]]* = syn. *Brizula drummondii* - Australia
** *[[Aphelia gracilis]]* = syn. *Aphelia gunnii* = syn. *Brizula gracilis* - sørvestlige Australia
** *[[Aphelia nutans]]* – Australia
** *[[Aphelia pumilio]]* = syn. *Brizula pumilio* - sørvestlige Australia
* *[[Brizula]]* = syn. *[[Aphelia]]*
* **[[Centrolepis]]** – 30 arter
** *[[Centrolepis alepyroides]]*
** *[[Centrolepis aristata]]*
** *[[Centrolepis asiatica]]*
** *[[Centrolepis banksii]]*
** *[[Centrolepis caespitosa]]*
** *[[Centrolepis cambodiana]]*
** *[[Centrolepis cephaloformis]]*
** *[[Centrolepis ciliata]]*
** *[[Centrolepis curta]]*
** *[[Centrolepis drummondiana]]*
** *[[Centrolepis eremica]]*
** *[[Centrolepis exserta]]*
** *[[Centrolepis fascicularis]]*
** *[[Centrolepis glabra]]*
** *[[Centrolepis hainanensis]]*
** *[[Centrolepis humillima]]*
** *[[Centrolepis inconspicua]]*
** *[[Centrolepis miboroides]]*
** *[[Centrolepis minima]]*
** *[[Centrolepis monogyna]]*
** *[[Centrolepis muscoides]]*
** *[[Centrolepis mutica]]*
** *[[Centrolepis pallida]]*
** *[[Centrolepis pedderensis]]*
** *[[Centrolepis phillippinensis]]*
** *[[Centrolepis pilosa]]*
** *[[Centrolepis polygyna]]*
** *[[Centrolepis strigosa]]*
* *[[Gaimardia]]* – 10 arter
** *[[Gaimardia amblyphylla]]* – Tasmania
** *[[Gaimardia australis]]*
** *[[Gaimardia boliviana]]* – Sør-Amerika
** *[[Gaimardia ciliata]]*
** *[[Gaimardia fitzgeraldi]]*
** *[[Gaimardia fitzgeraldii]]* – Tasmania
** *[[Gaimardia minima]]*
** *[[Gaimardia pallida]]*
** *[[Gaimardia pusilla]]*
** *[[Gaimardia setacea]]* – Tasmania, New Zealand, Ny-Guinea
* *[[Pseudalepyrum]]* = syn. *[[Centrolepis]]*

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
* Centrolepidaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). *[https://web.archive.org/web/20070103200438/http://delta-intkey.com/angio/ «The families of flowering plants] – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».*
* Australian Flora ' – D. A. Cooke: «A FLORA TREATMENT OF AUSTRALIAN CENTROLEPIDACEAE».
Georg Michael Telemann

**Georg Michael Telemann** (1748–1831) var en tysk kirkemusiker og komponist. Han var sønnesønn av Georg Philipp Telemann.

## Eksterne lenker
* 
* Helmut Scheunchen: Georg Michael Telemann. I *Ortdeutsche Biographie*

## Referanser
Klemetsallmenningen

**Klemetsallmenningen** eller **Clemensalmenningen** (dansk) er en av Middelalderbyen Oslos allmenninger. Allmenningene gikk på tvers av byen, mens stretene gikk på langs. Klemetsallmenningen løp mellom Bjørvikshavna i vest og Alnaelva i øst. Østre delen er bevart i Kanslergata.  Vestre del av Klemetsallmenningen er ikke markert i terrenget i dag, men det foreligger planer for å reetablere den vestre delen av Klemetsallmenningen som turvei der det lar seg gjøre.
 

Klemetsallmenningen hadde navn fra Klemetskirka som lå like sørvest for krysset Klemetsallmenningen – *[[Østre strete (Oslo)|Østre strete]]*. Det var rundt dette veikrysset Oslo ifølge arkeologer oppnådde bystruktur rundt år 1000. Østre strete regnes i mange sammenhenger som Oslo bys første innfartsvei, mens Klemetsallmenningen var byens første bygate. Lenger vest krysset Klemetsallmenningen over Vestre strete som har blitt etablert noe senere.

I øst, over Alnaelva, ble Geitabru reist på et relativt tidlig tidspunkt. Brua er kjent blant annet fra sagalitteraturen. Geitabru knyttet Klemetsallmenningen sammen med veifaret over *[[løkke|lykkjun]]* og oppover Ekebergskrenten, nedre del av dagens Ekebergveien (se Middelalderens kongevei over Ekeberg.

Den andre av Middelalderbyens allmenninger som navnet er kjent på i dag, er Biskopsallmenningen. Biskopsallmenningen lå like nord for Klemetsallmenningen.

## Skrivemåte i [[Diplomatarium Norvegicum]] (DN)
* *Klemedz almæinningenom* (DN Oslo, 1364)
* *Klemetzst almænninginum* (DN Oslo, 1367)
* *Clemezss almenninginom* (DN Oslo, 1389)
* *Klemetz almenningenom* (DN Oslo, 1409)
* *Clemetz almenningen* (DN Oslo, 1455)

## Skrivemåte i [[Biskop Eysteins jordebok|Biskop Eysteins jordebog]] fra ca. 1390
* *Klemets-almenningrinn*

## Referanser
Eriocaulaceae

se teksten

**Eriocaulaceae** er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter 1150–1200 arter fordelt på 10 slekter. De fleste artene vokser i tropene, spesielt i Guyanahøylandet og sørøstre Brasil i Sør-Amerika. Noen vokser i kaldere strøk, som Canada og Russlands fjerne østen. En nordamerikansk art, *Eriocaulon aquaticum*, har klart å krysse Atlanterhavet på naturlig vis og har etablert seg vest i Irland og Skottland.

## Slekter og utvalgte arter
* *[[Blastocaulon]]*
* *[[Eriocaulon]]*
** *[[Eriocaulon angustulum]]* – Kina, Asia
** *[[Eriocaulon aquaticum]]* – USA, Irland, Skottland
** *[[Eriocaulon decangulare]]* – USA, Mexico, Nicaragua
** *[[Eriocaulon ermeiense]]* – Kina
** *[[Eriocaulon leianthum]]* – Kina, Asia
** *[[Eriocaulon microcephalum]]* – California, Latin-Amerika
** *[[Eriocaulon nepalense]]* – Kina, Asia
** *[[Eriocaulon parkeri]]* – nordøstlige USA
** *[[Eriocaulon ravenelii]]* – Florida, South Carolina
** *[[Eriocaulon robustius]]* – Kina, Asia
** *[[Eriocaulon taishanense]]* – Kina
** *[[Eriocaulon truncatum]]* – Kina, Asia
* *[[Lachnocaulon]]*
* *[[Leiothrix]]*
* *[[Mesanthemum]]*
* *[[Paepalanthus]]*
** *[[Paepalanthus bromelioides]]* – Brasil
* *[[Philodice]]*
* *[[Rondonanthus]]*
* *[[Syngonanthus]]*
** *[[Syngonanthus yacuambensis]]* – Ecuador
** *[[Syngonanthus chrysanthus]]* – Brasil
* *[[Tonina]]*

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
* Eriocaulaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). *[https://web.archive.org/web/20070103200438/http://delta-intkey.com/angio/ «The families of flowering plants] – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».*
Aarne Vinkel

**Aarne Vinkel** (født 25. februar 1918, død 11. juni 2006) var en estisk litteraturhistoriker. 

Han tok universitetseksamen i 1946, doktorgrad i 1954 på en avhandling om Juhan Liiv, og var fra 1954 til 1982 tilknyttet Estlands litteraturmuseum. Foruten Liiv har han også skrevet bøker om August Mälk og Martin Körber. 

Han var medlem av den estiske forfatterforeningen fra 1958, og mottok Estlands kulturfonds litteraturpris i 1996. Vinkel var innehaver av Den hvite stjernes orden.

## Referanser
Flagellariaceae

Se teksten

**Flagellariaceae** er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter 4  arter fordelt på én slekt – *Flagellaria*. De vokser i tropene i Sørøst-Asia og Australia.

## Arter
* *[[Flagellaria indica]]* – Kina, Asia, nordvestlige Australia
* *[[Flagellaria neocaledonica]]*
* *[[Flagellaria malayana]]*

## Eksterne lenker
* 
* Flagellariaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). *[https://web.archive.org/web/20070103200438/http://delta-intkey.com/angio/ «The families of flowering plants] – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».*
Joinvilleaceae

Se teksten

**Joinvilleaceae** er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter 3-4 arter fordelt på bare én slekt – *Joinvillea*. De vokser kun i det sørøstlige Asia og på øyene i Stillehavet østover til Hawaii.

## Arter
* *Joinvillea*
** *[[Joinvillea ascendens]]*
** *[[Joinvillea ascendens subsp. ascendens]]*
** *[[Joinvillea gaudichaudiana]]*
** *[[Joinvillea plicata]]*

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
* Joinvilleaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). *[https://web.archive.org/web/20070103200438/http://delta-intkey.com/angio/ «The families of flowering plants] – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».*
Johann Friedrich Fasch

**Johann Friedrich Fasch** (1688–1758) var en betydelig tysk barokkomponist.

## Liv og virke
Fasch var det første barnet til skoledirektør Friedrich Georg Fasch og Sophie Wegerig. Etter farens død i år 1700 bodde Fasch hos morens bror, presten Gottfried Wegerig i Teuchern. Antakelig ble han her kjent med operakomponisten Reinhard Keiser. Som gutt var Fasch sanger i Weißenfels og ved Leipzigs Thomasskole under thomaskantor Johann Kuhnau.

I 1711 og 1712 skrev Fasch operaer for *Opernhaus vorm Salztor* i Naumburg, og begav seg i 1714 til Darmstadt for å studere komposisjon med Christoph Graupner og Gottfried Grünewald. Fra 1715 til 1719 var han kammerskriver i Gera, fra 1718 til 1721 organist i Greiz. Deretter ble han utnevnt til kapellmester hos grev Morzin i Praha, og til slutt ble han i 1722 hoffkapellmester i Zerbst. Hans sønn Carl Friedrich Christian Fasch ble født her den 18. november 1736.

Johann Friedrich Fasch regnes som en betydelig tysk komponist av instrumentalmusikk fra Bachs tid, og Johann Sebastian Bach satte ham svært høyt.

## Verk i utvalg

* 2 konserter for obo og orkester
* 12 tyske operaer
* 5 kantateårganger
* Orkestersuiter
* Orkesterkonserter
* Triosonater
* Konsert for chalumeau


## Referanser


## Kilder
* 
* 

## Litteratur
* Guido Bimberg: *Fasch und die Musik im Europa des 18. Jahrhunderts.* Böhlau, Weimar 1995, ISBN 3-412-10393-4
* Gottfried Küntzel: *Die Instrumentalkonzerte von Johann Friedrich Fasch.* Diss. Univ. Frankfurt a.M. 1965
* Rüdiger Pfeiffer: *Johann Friedrich Fasch: 1688–1758, Leben und Werk.* Noetzel, Wilhelmshaven 1994, ISBN 3-7959-0613-X

## Eksterne lenker
* 
* Startside for ''Internationale Fasch-Gesellschaft''
Mayacaceae

Se teksten

**Mayacaceae** er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter inntil 10 kjente arter fordelt på bare én slekt – *Mayaca*. De er utbredt i Amerika fra det sørøstre USA til Argentina. Det er også én art i tropisk Afrika.

## Utvalgte arter
Noen av artene i slekten omfatter:
* *Mayaca*
** *[[Mayaca fluviatilis]]*
** *[[Mayaca sellowiana]]*

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
* Mayacaceae  – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). *[http://delta-intkey.com/angio/ «The families of flowering plants]  – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».*
Rapateaceae

Se teksten

**Rapateaceae** er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter om lag 80 kjente arter fordelt på 17 slekter. De vokser i tropene. I APG II-systemet ble denne familien lagt under ordenen *Poales*, mens den i APG I-systemet (1998–2003) var uplassert med hensyn til orden innenfor de enfrøbladete plantene.

## Slekter
Slektene og noen av artene i slekten omfatter:
* *[[Amphiphyllum]]*
* *[[Cephalostemon]]* 
* *[[Duckea]]* 
* *[[Epidryos]]* 
* *[[Guacamaya]]* 
* *[[Kunhardtia]]* 
* *[[Marahuacaea]]* 
* *[[Maschalocephalus]]* 
* *[[Monotrema]]* 
* *[[Phelpsiella]]* 
* *[[Potarophytum]]* 
* *[[Rapatea]]* 
* *[[Saxofridericia]]* 
* *[[Schoenocephalium]]* 
* *[[Spathanthus]]* 
* *[[Stegolepis]]* 
* *[[Windsorina]]*

## Eksterne lenker
* 
* Rapateaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). *[http://delta-intkey.com/angio/ «The families of flowering plants]  – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».*
Friedrich Wilhelm Marpurg

**Friedrich Wilhelm Marpurg** (født 21. november 1718 Seehof i Wendemark (Altmark), død 22. mai 1795 i Berlin) var en tysk  musikkteoretiker, -kritiker og -historiker fra opplysningstiden.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Marpurgs tidlige år er bare utfullstendig overlevert. Men det er sikret at han i ungdomsårene fikk en god utdannelse og ble venn med Johann Joachim Winckelmann og Gotthold Ephraim Lessing. Han studerte rettsvitenskaper fra 1738 i Jena og fra 1739 i Halle. Som student skrev han en  pasquinade mot en gammel magister i Jena og måtte deretter først flykte til Holland, deretter til Argentan/Orne i Frankrike, for å unnslippe en fengselsstraff i Spandau utskrevet av den prøyssiske konge. 

Fra 1748 studerte Marpurg ved det brandenburgske universitet i Frankfurt/Oder.

### Karriere
Marpurg levde så en tid i Paris swe han var sekretær hos en general von Rothenburg og der ble kjent med Rameaus teorisystem, og tilbrakte deretter en årrekke vekselvis i Hamburg og Berlin. Han ble i sistnevnte by ansatt ved det kongelige lotteri i 1760, og ble i 1763 lotteriets *Direktor*.

Størsteparten av musikkutgivelsene hans kom før tiden i lotteriet, dvs. i årene 1750–1763. Et av hans første og mest innflytelsesrike arbeider er en avhandling fra 1753 om fuger. Verket inneholder blant annet eksempler fra Bachs *[[Die Kunst der Fuge|Kunst der Fuge]]*, og regnes  i dag som den eldste kilde til dette verkets oppføringspraksis.  Marpurg skrev bøker om generalbass, oppføringspraksis, vokalmusikk, musikkhistorie, matematisk musikkteori og mye annet. Spesielt verd å merke seg er tidsskriftprosjektene, der han bidro til videreutviklingen av den tyske musikkritikken i tida etter Mattheson og Scheibe, og til å berike den med et hint av  opplysningstidens ideer. 

Marpurgs mange skrifter gjør at han må regnes som en av de ledende tyske teoretikerne sent på 1700-tallet. Ved siden av Kirnberger og Agricola var han en representant for musikkritikken og -teoriens «Berlinerskole». C. F. D. Schubart regnet ham som den største musikkteoretikeren i hele Europa.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Pokémon Snap

***Pokémon Snap*** er et videospill først lansert for Nintendo 64, og seinere gjenutgitt på Virtual Console på Wii. Spillet er en del av pokémonserien, og blei første gang utgitt i Europa i 15. september i 1999. Versjonen på Virtual Console er det første spillet som har blitt endra sia den opprinnelige utgivinga; på Virtual Console kan man sende bilder man har tatt til oppslagstavla på konsollen. I tillegg blei hovedpersonens standardnavn endra fra Todd til Todd Snap. Pokémonen Jynx har dessuten blitt farga lilla istedenfor den opprinnelige svarte fargen.

Spillet har 63 av de 151 opprinnelige pokémoner.

## Spillets ramme
Spillet handler om en pokémonfotograf som heter Todd Snap. Han blir henta til ei øy av Professor Oak, som trenger høgkvalitetsbilder for å støtte sine vitenskapelige oppdaginger. Øya har et variert klima, som Todd uforsker og fotograferer med et spesielt kjøretøy.

## Spillets oppbygging
Spillet er et førstepersonsskinneskytespill, det vil si at man ikke kan røre seg fritt, men flytter seg langs ei forhåndsbestemt rute, på skinner. Mens man beveger seg langs denne ruta skal man ta bilder av forskjellige pokémon som dukker opp langs skinnene. Man kan ta opp til 60 bilder på en tur, og når turen er ferdig bedømmer Professor Oak et av bilda man har tatt som man velger. Dette bedømmes ut fra flere kriterier, for eksempel pokémonens størrelse, positur og anna.

Spillet har sju forskjellige baner: strand, tunnel, vulkan, elv, hole, dal, samt en spesialbane oppe i skyene. Etterhvert kan man oppdage nye ting i banene, som nye ruter, nye pokémon, eller nye muligheter til å få en høg skår.

Det er flere hjelpemiddel som man kan bruke for å få bedre bilder. Det er epler, som tiltrekker pokémon; spesielle baller som kan slå ut, tvinge fram, eller få pokémon til å oppføre seg annerledes; pokéfløyte, som vekker sovende pokémon, og det er en ting som kan auke farten til kjøretøyet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kompressibilitet

**Kompressibilitet** er i termodynamikk og fluidmekanikk  et mål på den relative volumendringen i et fluid  som følge av endringer i trykk eller spenning. Den er definert ved

: \kappa = - \frac{1}{V}\frac{\partial V}{\partial p}

hvor *V* er volum og *p* er trykk. Da massen *m* i volumet kan uttrykkes ved massetettheten *&rho;* som *m* = *&rho;V*, er definisjonen ekvivalent med

:  \kappa = \frac{1}{\rho}\frac{\partial\rho}{\partial p}

Uttrykket er ikke fullstendig fordi kompressibiliteten til et objekt eller system også er avhengig av om prosessen er adiabatisk eller isoterm. Som en følge av dette, kan man definere isoterm kompressibilitet som

:\kappa_T=-\frac{1}{V}\left(\frac{\partial V}{\partial p}\right)_T

hvor *T* indikerer at det partielle differensialet skal gjøres ved konstant temperatur.

For en ideell gass er tilstandsligningen  *p* = *nRT*/*V*  slik at kompressibiliteten blir *&kappa;<sub>T</sub>* = 1/*p*. Dermot variierer trykket med volumet som  1/*V<sup>&gamma;&thinsp;</sup>* for en adiabatisk prosess der *&gamma;&thinsp;* er adiabateksponenten. Den adiabatisk kompressibiliteten er derfor 

:\kappa_S=-\frac{1}{V}\left(\frac{\partial V}{\partial p}\right)_S = {1\over \gamma p}. 

For et fast stoff er forskjellen mellom de to kompressibilitetene neglisjerbar.

Gasser og væsker blir ofte karakterisert ved den inverse kompressibiliteten

:  K = {1\over\kappa} =  - V\frac{\partial p}{\partial V} =  \rho\frac{\partial p}{\partial \rho}

som kalles for **kompresjonsmodul**. Den har dimensjon Pascal eller Newton/kvadratmeter og kan defineres for konstant temperatur eller entropi. Disse betegnes da som helholdsvis *K<sub>T</sub>&thinsp;* og *K<sub>S</sub>*. For en ideell gass er *K<sub>S</sub>* = *&gamma;p*. Denne bestemmer lydhastigheten i gasser og væsker,

:   c = \sqrt{K_S\over\rho} = \sqrt\left({\partial p\over\partial \rho}\right)_S

Kompresjonsmodulen *K* spiller samme rolle for fluider som elastisitetsmodulen for faste stoffer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* LibreTexts, [''Adiabatic compressibility''](https://chem.libretexts.org/Bookshelves/Physical_and_Theoretical_Chemistry_Textbook_Maps/Physical_Chemistry_(Fleming)/05%3A_The_Second_Law/5.08%3A_Adiabatic_Compressibility), utledning ved termodynamisk derivasjon
Det sentralrussiske platå

**Det sentralrussiske platå** (også kalt **Det sentralrussiske høyland**) (russisk: Среднерусская возвышенность &ndash; *Svednerusskaja vozvysjennost*) er et vidstrakt, platålignende høydedrag sørvest i den europeiske delen av Russland. Det ligger opptil 293 meter over havet. Platået utgjør en betydelig del av Den østeuropeiske slette og dekker et areal på rundt 500&nbsp;000&nbsp;km².

Platået begynner sørvest for Moskva, hvor det glir over i Smolenskhøydene og Moskvahøydene i nord. Det strekker seg derfra sørover på vestsida av elva Don, i opptil 400&nbsp;km bredde. I sør går høylandet rundt 100&nbsp;km inn i Ukraina, før det snur mot sørøst og slutter på slettene mellom elvene Don og Donets. 

Landskapet på det sentralrussiske platå kjennetegnes av rekker med åser og berg, hvor opptil 150&nbsp;meter dype elvedaler har gravd seg inn. Platået er kildeområde for mange av Russlands store elver, blant annet: Don, Donets, Oka, Oskol, Psjol og Sejm, og fra grenseområdet mot Smolenskhøydene i nord kommer Ugra. 

De største byene er Kaluga, Tula, Novomoskovsk, Brjansk, Orjol, Kursk og Belgorod.

## Referanser
Mari Tarand

**Mari Tarand** (1941–2020) var en estisk radiojournalist og forfatter.

Hun arbeidet i estisk radio fra 1963 som kommentator og redaktør. Hun fikk den estiske journalistprisen i 1997 for sin språkføring. I 2008 utga hun boken *Ajapildi sees*, som inneholder barndomsskildringer og minner om broren Juhan Viidingu. For boken fikk hun Estlands kulturfonds litteraturpris.

Hun var gift med tidligere statsminister Andres Tarand.

## Referanser
Barthold Heinrich Brockes

**Barthold Heinrich Brockes** (1680–1747) var en tysk forfatter og dikter fra tidlig tysk opplysningstid.

Hovedverket hans er den naturlyriske diktsamlingen *Irdisches Vergnügen in Gott*, hvor naturen i all sin *skjønnhet* og *nytteverdi* blir forklart som en formidler mellom *Gud* og *Menneske*; dvs at han forstår naturfenomener som uttrykk for det guddommelige.

Brockes ble berømt allerede etter sitt første verk, pasjonsoratoriet *Der für die Sünde der Welt gemarterte und Sterbende JESUS* (1712). Teksten ble raskt tonesatt av en rekke komponister, eksempelvis av Keiser (1712), Händel (1716), Fasch (1717/19), Mattheson (1718), Telemann (1716) og Stölzel (1725). Det ble skrevet musikk til denne teksten helt fram mot slutten av 1700-tallet.

## Referanser


## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Verk av Barthold Heinrich Brockes, zeno.org
* Verk av Barthold Heinrich Brockes, gutenberg.spiegel.de (*Projekt Gutenberg-DE*)
Volodymyr Bosjtsjuk

**Volodymyr Mykolajovytsj Bosjtsjuk** (ukrainsk: Володимир Миколайович Бощук; født 3. august 1982 i Vorokhta) er en ukrainsk skihopper.
Hans beste plassering i en konkurranse er en 9.-plass i fra Continentalcupen. Bosjtsjuk debuterte i verdenscupen i januar 2006 under Zakopane-rennene. Han har deltatt i verdensmesterskapet i 2003, 2005 og 2007.
Hans beste resultat i verdenscupen var i Klingenthal 2009 der han kom på en 29.-plass.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Friedrich von Hagedorn

**Friedrich von Hagedorn** (1708–1754) var en tysk dikter fra rokokkotiden. Han var den eldre broren til kunstteoretikeren og -samleren Christian Ludwig von Hagedorn (1712–1780).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Hagedorn: Vorbericht  zu: Sammlung Neuer Oden und Lieder, 1742; i Projekt «Lyriktheorie» 
*  Kort biografi (tysk)
*  Dikt på zgedichte.de
* OpenLibrary
Johann Ulrich von König

**Johann Ulrich von König** (1688–1744) var en tysk forfatter, operalibrettist og hoffpoet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Artikkel in der Sächsischen Biografie
Storlihytta

**Storlihytta** er en hytte i Moldemarka som opprinnelig ble satt opp av Grand Hotel i 1898. Hytta var ment som et utfluktssted for hotellets gjester. Den ble besøkt av Keiser Wilhelm II i 1902.

Hytta var en stund eid av Norsk Folkehjelp, som bidro til oppussingen av den, før de overførte eierskapet til Selskabet for Molde Byes Vel i 2008.

## Referanser
Moskvahøydene

**Moskvahøydene** er et opptil 311 meter høyt, langstrakt høydedrag i det sentrale Russland. Høydene er en del av den enorme østeuropeiske slette, og er den østlige fortsettelsen av Smolenskhøydene. De ligger nordvest, nord og nordøst for Moskva. I vest går høydedraget direkte over i Det sentralrussiske platå, som fortsetter sørover helt til Ukraina. Landskapet på Moskvahøydene er preget av åser og berg, som gjennomskjæres av relativt dype elvedaler. Elva Kljazma har utspring fra Moskvahøydene. Den største byen er Moskva, som strekker seg sørover fra høydedragets sørlige helling.

## Kilder
*
Jordens magnetiske nordpol

**Jordens magnetiske nordpol** er det punktet pila på et kompass peker mot.

Det er det punktet på den nordlige halvkule der retningen av den magnetiske akse skjærer jordoverflaten. Dette i motsetning til den geografiske nordpol som defineres som det punkt der jordens omdreiningsakse skjærer jordoverflaten. Innen fysikken definerer man den enden på en magnet som dreier seg mot nord, som magnetens nordpol. Dermed er jordas magnetiske nordpol innen fysikken, en magnetisk *syd*pol, mens den magnetiske sydpol egentlig er en *nord*pol.

Den magnetiske nordpol ligger ikke i en fast posisjon, men flytter seg langsomt. På 1990-tallet lå den magnetiske nordpolen på Ellef Ringnes' øy, en av Dronning Elizabeth-øyene i Canada, og har senere beveget seg utover Nordishavet. 

## Ekspedisjoner
Den første ekspedisjonen som fant den magnetiske nordpol var ledet av James Clark Ross, som fant den ved Cape Adelaide på Boothia Peninsula den 1. juni 1831. 

Under Roald Amundsens ferd gjennom nordvestpassasjen med «Gjøa» reiste Amundsen og Peder Ristvedt i 1904 ut med hundespann for å bestemme posisjonen til den magnetiske nordpolen. 26. april 1904 nådde Amundsen og Ristvedt den posisjonen James Clark Ross tidligere hadde fastslått at polpunktet lå på, og tre uker senere fant de den nye posisjonen. Dermed ble de de første som beviste at de magnetiske poler flytter på seg. 

I en episode av det engelske TV-programmet *[[Top Gear]]* i 2007 kjørte programlederne Jeremy Clarkson og James May en ombygd Toyota Hilux over isen til den posisjonen de beskrev som «nordpolen». Dette var i virkeligheten den posisjonen der den magnetiske nordpol befant seg i 1996.

## Magnetisk nord- og sydpol bytter plass
Den magnetiske nordpol og sydpol har byttet plass mange ganger, det har som regel gått – år mellom hver gang. Men nå er det omkring  år siden polene byttet plass forrige gang. Selv om det nå er gått så lang tid og at magnetfeltet de siste 160 år har blitt svakere, noe som kan tyde på en snarlig polvending, mener forskerne at det går minst 500 år før det skjer.

Forskernes data viser at jordas magnetfelt svekkes i tiden opp mot et polskifte, men en datasimulering viser at magnetfeltet aldri forsvinner helt. Svekkelse i magnetfeltet gjør jorda mer utsatt for stråling fra rommet.

## Hvordan dannes magnetfeltet
Jordas magnetfelt blir trolig dannet rundt den ytre kjernen, som består av smeltet jern. På grunn av små avvik i temperaturen i smeltemassen oppstår det såkalte konveksjonsstrømmer, som sammen med jordas rotasjon holder det smeltede jernet i konstant bevegelse.

Bevegelsen skaper en elektrisk strøm som induserer et magnetfelt som igjen setter mer av jernet i bevegelse – en prosess kjent som geo-dynamoen.

## Se også
*Misvisning
*Nordpolen
*Den magnetiske sydpol

* Jordens magnetfelt
* Jordens kjerne

## Referanser
Restionaceae

Se teksten

**Restionaceae** er en plantefamilie i ordenen Poales. Familien ble lagt til Poales med APG I-systemet fra 1998.

Den omfatter om lag 320 kjente arter fordelt på 35 slekter, men muligens så mye som 58 slekter. De vokser på alle de sørlige kontinentene, Afrika sør for Sahara, Madagaskar, Australia, New Zealand og én art finnes i Chile i Sør-Amerika. Det også er én art i Sørøst-Asia, den eneste nålevende på den nordlige halvkule. Familien er spesielt viktig i områdene med middelhavsklima i Sør-Afrika og vest i Australia.

I eocen og oligocen forekom slekten *[[Milfordia]]* i Europa, Sentral-Asia, Sibir og Nord-Amerika. Konkurranse fra grasfamilien og halvgrasfamilien førte antakelig til at Restionaceae forsvant på den nordlige halvkule, og i Europa døde familien ut i begynnelsen av pliocen.

## Slekter og noen arter
* *[[Alexgeorgia]]* 
* *[[Anthochortus]]* 
* *[[Askidiosperma]]* 
* *[[Calopsis]]* 
* *[[Cannomois]]* 
* *[[Ceratocaryum]]* 
* *[[Chaetanthus]]* 
* *[[Chondropetalum]]* 
* *[[Coleocarya]]* 
* *[[Dielsia]]* 
* *[[Dovea]]* 
* *[[Elegia]]* – 32 arter, Sør-Afrika
* *[[Empodisma]]* 
* *[[Harperia]]* 
* *[[Hopkinsia]]* (Eventuelt underslekt i Anarthriaceae)
** *[[Hopkinsia adscendens]]*
** *[[Hopkinsia anoectocolea]]*
* *[[Hydrophilus]]* 
* *[[Hypodiscus]]* 
* *[[Hypolaena]]* 
* *[[Ischyrolepis]]* 
* *[[Lepidobolus]]* 
* *[[Leptocarpus]]* 
* *[[Lepyrodia]]*  – 13 arter, Australia
* *[[Loxocarya]]* 
* *[[Lyginia]]* (Eventuelt underslekt i Anarthriaceae)
** *[[Lyginia barbata]]*
** *[[Lyginia imberbis]]*
* *[[Mastersiella]]* 
* *[[Meeboldina]]* 
* *[[Nevillea]]* 
* *[[Onychosepalum]]* 
* *[[Platycaulos]]* 
* *[[Restio]]* 
* *[[Rhodocoma]]* 
* *[[Sporadanthus]]* 
* *[[Staberoha]]* 
* *[[Thamnochortus]]* 
* *[[Willdenowia]]* 
* *[[Winifredia]]*

## Kilder
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* Restionaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). *[http://delta-intkey.com/angio/ «The families of flowering plants]  – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».*
Dick Van Dyke

**Richard Wayne «Dick» Van Dyke** (født 13. desember 1925) er en amerikansk skuespiller, konferansier og underholder, med en karriere som strekker seg over seks tiår. Han er kjent for sine roller i *[[Mary Poppins (film)|Mary Poppins]]*, *[[Chitty Chitty Bang Bang]]*, *[[The Dick Van Dyke Show]]* og **'.

== Filmografi ==
* ''Bye Bye Birdie'' (1963)
* ''[[Hvor skal dette ende?]]'' (1964)
* ''[[Mary Poppins (film)|Mary Poppins]]'' (1964)
* ''[[The Art of Love]]'' (1965)
* ''[[Lt. Robin Crusoe, U.S.N.]]'' (1966)
* ''[[Divorce American Style]]'' (1967)
* ''[[Fitzwilly]]'' (1967)
* ''[[Never a Dull Moment]]'' (1968)
* ''[[Chitty Chitty Bang Bang]]'' (1968)
* ''[[Some Kind of a Nut]]'' (1969)
* ''[[The Comic]]'' (1969)
* ''[[Cold Turkey]]'' (1971)
* ''[[Tubby the Tuba]]'' (1976)
* ''[[The Runner Stumbles]]'' (1979)
* ''[[Dick Tracy (1990 film)|Dick Tracy]]'' (1990)
* ''[[Austin Powers in Goldmember]]'' (2002) (cameo)
* **' (2005)
* *[[Nysgjerrige Nils (film)|Nysgjerrige Nils]]* (2006)
* *[[Natt på museet]]* (2006)
* *[[Natt på museet 2]]* (2009)
* *[[Mary Poppins vender tilbake]]* (2018)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Dick Van Dyke in Danville, Ill and Crawfordsville, Ind. — PDF Article
* At the Museum of Broadcast Communications
* "Remembering the Van Dyke Show"
* Dick Van Dyke -Disney Legends profile (requires Flash)
* Watch Dick Van Dyke talk about his career for the Archive of American Television Arts and Sciences (requires Flash)
Marmorilder

**Marmorilder** (*Vormela peregusna*) er et mårdyr. Marmorildre lever generelt i tørre områder og gressletter i sørøstlige deler av Europa til vestlige deler av Kina. 

Den blir fra 29-38 cm lang (uten hale) og en hale fra ca. 15 til 22 cm, dog noen ganger kortere. De veier fra 370 til 730 gram. Marmorilderen har en kort snute og svært store ører. Føttene er korte og klørne er lange og sterke. Halen har lange hår, ellers er pelsen kort. Den har svarte og hvite tegninger i ansiktet. Oversiden på kroppen er gul med irregulære røde og brune flekker. Buksiden er svart.

Marmorilderen er mest aktiv om morgenen og om kvelden. Den har dårlig syn, men en svært god luktesans. Som andre medlemmer av Ictonychinae, kan det avgi en sterkt luktende sekresjon fra analsekken under halen når den føler seg truet.

Marmorilderen spiser små gnagere, fugler, frosker og insekter.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Qilin

:*[[Qilin (Qujing)|Qilin]]* 麒麟 *er også navn på et bydistrikt i provinsen [[Yunnan]] i Kina.*
**Qilin** (kinesisk: 麒麟; Pīnyīn: *qílín*; Wade-Giles: ch'ilin), også kjent som **keilun** (kantonesisk), **kirin** (eller girin på koreansk), **kirin** (japansk), **sabitun sabintu** (mandsjuisk), **kỳ lân** (vietnamesisk) og **ki-len** (thai: กิเลน) er et mytologisk, opprinnelig kinesisk dyr med en kropp som likt en kimære ble beskrevet som bestående av deler av forskjellige dyr. Det er tross sitt ofte ville utseende lykkebringende og representerer ro. Når den viser seg, innvarsler den ofte en *[[xian (mytologi)|udødelig vismann]]s* snarlige ankomst.

Tegnene *qi* og *lin* sies å stå for mannlig respektive kvinnelig hos mennesket. Om qilin fortelles det at den er moralsk høytstående og bare straffer syndere, samt at den er herre over alle dyr med pels. Qilin forekommer sparsomt i kinesiske kilder, men nevnes allerede av Konfucius. Den kinesiske form som vesterlendinger oftest kommer i kontakt med, er Mingdynastiets, der de finnes i rekken av vekterdyrene på veien til Minggravene. De to sjiraffer som admiral Zheng He i begynnelsen av Mingdynastiet førte til Kina fra Afrika, kom der til å kalles qílín, kanskje på grunn av likheter, men muligens også av propagandistiske grunner. Qing-dynastiets variant er et firbent dyr med dragehode, hjortehorn, fiskeskjell, okseklover samt løvehale.

Kirin er ett av De fire kongedyrene sammen med fuglen ho-o (kinesisk *[[fenghuang]]*), dragen (*ryū*, kinesisk *long*) og den magiske skilpadden. I Japan regnes kirin som det mest høytstående dyret, mektigere enn dragen. Den blir avbildet vanligvis omsvøpet av flammer med en sjiraffs kropp, bakoversvept nakkehorn, og var et populært motiv blant japanske netsukeskjærere. En tradisjonell variant kan sees på flaskeetiketten til ett velkjent japansk øl med samme navn, mens Kirin også er det japanske ordet for sjiraff. 

Kirinen forekommer av og til avbildet med bare det bakoversvepte hornet, noe som muligens er årsaken til at qílín i oversettelser fra øst til vest ofte feilaktig likestilles med enhjørningen. Men de to turde dog være minst like fjerne slektninger som de europeiske og kinesiske dragene, eller fuglen ho-o / fenghuang og fugl Føniks er.

## Se også

* Mytologi
* Overnaturlige vesener

## Litteratur
* Johny Cherry: *Fabeltiere. Von Drachen, Einhörnern und anderen mythischen Wesen. * Reclam, Stuttgart 2009, ISBN 978-3-15-020185-5, s. 101–102
* Josef Guter: *Lexikon der Götter und Symbole der Alten Chinesen.* Marix, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-04-5, s. 266–267
* Wolfgang Münke: *Mythologie der chinesischen Antike. Mit Ausblick auf spätere Entwicklungen.* Peter Lang, Europäischer Verlag der Wissenschaften, Frankfurt am Main 1998, ISBN 3-631-32776-5, s. 55
Erdmann Neumeister

**Erdmann Neumeister** (1671–1756) var en tysk salmedikter, poet og teolog fra barokken.

Neumeister skrev tallrike kantatetekster og innførte som den første resitativer og arier etter forbilder fra operaen. Tilsammen fem av hans veivisende tekster ble mellom 1711 og 1714 tonesatt av Johann Sebastian Bach (BWV 18, BWV 61, BWV 24, BWV 28 og BWV 59). Andre komponister som satte musikk til hans libretti var Philipp Heinrich Erlebach, Johann Philipp Krieger og Georg Philipp Telemann (*[[Gott der Hoffnung erfülle euch]]*).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hjemmeside om Erdmann Neumeister (tysk)
Bjørn Berg

**Bjørn Erling Berg** (født 1959) er en norsk tidligere bassist i bandet Baiage til i 1979. Bandet kom til finalen i norgesmesterskapet i rock i 1978.

Da Baiage ble oppløst ble han vokalist i Vazelina Bilopphøggers. I 1981 overtok Viggo Sandvik plassen som vokalist i Vazelina Bilopphøggers. Bjørn Berg ga seg som artist på grunn av kjemistudier.

Bjørn Berg bor på Lillo ved Lena i Østre Toten og har siden 1997 vært overingeniør i GLT-avfall som er et interkommunalt selskap mellom Gjøvik, Østre Toten, Vestre Toten, Nordre Land og Søndre Land.

Han har tidligere arbeidet ved SI, (Senter for Industriforskning) med undersøkelser av miljøgifter i organisk slam.

Han har doktorgrad innen organisk analytisk kjemi.

## Diskografi
### Baiage
* *[[Baiage X 4]]* (1979)

### Vazelina Bilopphøggers
* *[[Gi meg fri ikveld]]/[[Bilopphøgger boogie]]* (1980)
* *[[24 timers service]]* (1980)
* *[[5 års jubileum]]* (1985)
* *[[Gammel Oppland]]* (1994)
* *[[Bedre hell' all medisin!]]* (2005)

#### Kassetter og andre Vazelina-utgivelser
* *[[Vazelina Bilopphøggers (1981)|Vazelina Bilopphøggers]]* (1981)
* *[[Vazelina Bilopphøggers (album)|Vazelina Bilopphøggers]]* (1981)
* *[[Vazelina Bilopphøggers (1982)|Vazelina Bilopphøggers]]* (1982)
* *[[Vazelina 2 - Baller i luften]]* (1982)
* *[[Vazelina Bilopphøggers i utvalg 3]]* (1982)
* *[[Ingen skam å elske rakfisk!]]* (2003)

### Andre plateutgivelser
* Continental Records: *[[NM for Rockeband 1979]]* (1979)
* NorDisc: *[[15 originale norske topper]]* (1980)
* Oppland Arbeiderblad: *[[Opplandtoppen]]* (1980)
* Norsktoppen: *[[Norsktopper (album)|Norsktopper]]* (1980)
* Narvesen/Snowflake Records: *[[Norges beste]]* (1981)
* Karussell: *[[Knallgo'e låter Vol. 1]]* (1981)
* Bislett Bilutleie: *[[Tut & kjør (album fra 1981)|Tut & kjør]]* (1981)
* Allers: *[[Allers musikk]]* (1981)
* CL Musikk: *[[Nærbilde av Norsktoppen]]* (1981)
* Norges Handicapidrettsforbund: *[[Mot nye mål]]* (1981)
* The Record Collection: *[[Norske hits 1980&ndash;1989 &ndash; 38 pop & rock klassikere]]* (1994)
* Innova: *[[Innova klubben]]* (1995)
* MS-forbundet: *[[MS-forbundets jubileum]]* (1995)
* Egmont: *[[Det beste av norsk musikk 1978&ndash;1980]]* (1998)
* Unidisc: *[[Norsk musikk i 100 &ndash; Populærmusikk i Norge 1905&ndash;2005]]* (2005)
* Universal: *[[Låvedans (album)|Låvedans]]* (2007)
* EVA Records: *[[Absolute VG-lista 1980]]* (2007)
* Universal: *[[96% låvedans 2]]* (2007)

## Eksterne lenker
* Tidsskriftet «Kretsløpet» med artikkel om Bjørn Berg.
Adelardo López de Ayala

**Adelardo López de Ayala y Herrero** (født 1. mai 1828 i Guadalcanal i Sevilla, død 30. januar 1879 i Madrid) var en spansk dramatiker og politiker.

## Referanser