Arthur Greiser

**Arthur Greiser** (født 22. januar 1897 i Posen [Poznań], henrettet 14. juli 1946 i Poznan) var en tysk nazist og SS-general. Han organiserte *[[holocaust]]* i Polen på oppdrag fra Heinrich Himmler, og var ansvarlig for massemord på jøder i Łódź og Poznań. Han tjenestegjorde i marinens flyavdeling under første verdenskrig. 

Greiser ble etter andre verdenskrig dømt til døden og henrettet for krigsforbrytelser og folkemord.

## Bakgrunn
Greiser ble født i provinsen Poznań i daværende Prøyssen i keiserriket Tyskland. Han ble innrullert i marinen i august 1914 og tjenestegjorde etter hvert i marinens flykorps under første verdenskrig. Han mottok Jernkorset i begge klasser. 

Etter krigen og tapet av hjemlandet til Polen engasjerte han seg i antipolske organisasjoner og tjenestegjorde i *[[Frikorps|Freikorps Grenzschutz Ost]]* («frikorps grensevern øst») fra 1919 til 1921. Han ble medlem av NSDAP og SA den 1. november 1929. Den 30. juni 1931 ble han opptatt i SS og nådde graden *[[Obergruppenführer]].

Han var senatspresident i [[fristaden Danzig]] fra 1935 til 1939. 


== Andre verdenskrig ==
Umiddelbart etter den tyske invasjonen i Polen ble Greiser overført fra Danzig og oppnevnt som «sjef for sivilforvaltningen i militærdistriktet Posen». Senere ble han utnevnt til *Gauleiter* for det som etter hvert ble kalt [[Reichsgau Wartheland]] («riks-*Gau'et* Wartheland») – en del av det stortyske riket. Dette var en rik del av Polen – med god [[infrastruktur]].

*Gauleitere* i det stortyske riket hadde ansvaret for å «[[germanisering|germanisere]]» sine områder, og Greiser gikk spesielt brutalt til verks.  Han iverksatte et [[Etnisk rensning|etnisk rensingsprogram]] for å fjerne polakker fra Warthegau og sikre bosetting fra etniske tyskere. Dette var i tråd med retningslinjene fra SS-sjefen [[Heinrich Himmler]], og innebar masseevakuering av polakker fra Warthegau til [[Generalguvernementet]].

Her kom guvernør Greiser i klemme. På den ene siden var det offisielle kravet at Warthegau skulle bli «tysk», helst i løpet av krigen. Samtidig var polakkene en uunnværlig del av arbeidsstyrken. Han trengte dem til å bygge veier og hus, og omlegge elveløp, store prosjekter i tillegg til den voksende tendensen blant tyske fabrikanter til å legge rustningsindustrien i okkuperte områder, siden de allierte var mindre tilbøyelige til å bombe disse regionene.

Greisers [[dilemma]] vedvarte hele krigen. Attpåtil måtte han og lokale virksomheter konkurrere mot firmaer i *das Altreich* («gamle-riket», dvs Tyskland slik grensene hadde vært i 1937). Til det trengte han polske arbeidere. Mer enn 360&nbsp;000 polakker ble deportert fra Warthegau til andre deler av Nazi-Tyskland som [[tvangsarbeid]]ere; men mange flere ble satt til tvangsarbeid i sitt hjemland. Trolig var det snakk om 1-1½ million polske tvangsarbeidere i Warthegau i løpet av andre verdenskrig. (Førkrigsbefolkningen i området var rundt 4 millioner.)

Polakkene i Warthegau ble behandlet som [[slave]]r, og Greiser sendte ut direktiver som forbød tyskerne vennligsinnet omgang («[[fraternisering]]») med den polske befolkningen. Greiser beskrev sin filosofi slik: «Når andre folk i tidligere tider har nytt godt av sin århundrelange historie, og levd komfortabelt med å la fremmede arbeide for seg uten lønn og uten å yte dem rettferdighet, så ønsker vi også, som tyskere, å lære av denne historien.  Vi vil ikke lenger stå i kulissene.  Vi må i alle henseende bli en herrerase.*»

Greisers Warthegau ble ansett som et foregangsdistrikt i arbeidet med å germanisere okkuperte områder, og 3. august 1943 ble det holdt en nasjonal konferanse for *Gauleitere* og overordnede nasjonalsosialister – hvor blant annet Joseph Goebbels, Martin Bormann og Heinrich Himmler deltok.

På tross av Hitlers ordre om å holde Poznań for enhver pris, falt byen i sovjetiske hender åtte dager etter at ordren ble gitt. Joseph Goebbels kalte Greiser «en skam for (det nasjonalsosialistiske) partiet» i sine dagboknotater fra 2. mars 1945.

Greiser overga seg til amerikanske styrker i Krimml nær Salzburg i Østerrike 16. mai 1945. Andre kilder oppgir at han ble tatt til fange av sovjetiske styrker i april 1945.

## Rettsoppgjøret
Etter krigen ble Greiser stilt for retten av de polske myndighetene, tiltalt for krigsforbrytelser. Han forsvarte seg med at han bare fulgte ordre og hevdet at han i sin sjel var imot det han iverksatte. Aktoratet viste imidlertid til at hans kollega Albert Forster – *Gauleiter* i den andre tysk-annekterte delen av Polen - hadde ført en annen og mer human germaniseringspolitikk overfor den polske befolkning (selv om Forster stod for samme politikk som Greiser overfor den jødiske befolkningen). Greisers advokater mente også at Greiser ikke kunne dømmes i Polen for forbrytelser begått i fristaden Danzig.

Ut fra Haag-konvensjonen av 1907s avsnitt om landkrig fremstod *Reichskriegseinsatz* («rikskrigsinnsatsen», «rikets krigsinnsats») som et overgrep mot den polske befolkningens rettigheter. Aktoratet tolket Haag-konvensjonen slik at okkupasjonshæren, i dette tilfelle *Wehrmacht*, hadde rett til kreve at fiendens sivile i okkupert område - mot betaling - sørget for forsyninger til okkupasjonsstyrken; men ikke under noen omstendighet var tyske myndigheter berettiget til å deportere sivile inn i «gamle-riket» og forlange at de skulle arbeide til hjelp for den tyske hjemmefronten - mot sine egne hjemland. 

Greiser ble dømt for tortur og massedrap på sivile og krigsfanger, forfølgelse og drap på polske jøder, plyndring og systematisk ødeleggelse av polsk kultur, organisert tyveri av polsk eiendom og flere andre krigsforbrytelser. Han ble dømt til døden ved hengning, og dommen fullbyrdet 21. juli 1946 i Poznan. En stor menneskemengde var møtt frem for å se henrettelsen. Liket ble kremert, og asken spredd på ukjent sted.

## Referanser


## Eksterne lenker
*