Sannhets- og forsoningskommisjonen (Norge)

**Kommisjonen for å granske fornorskingspolitikk og urett overfor samer, kvener og norskfinner** var en norsk, statlig kommisjon opprettet av Stortinget i 2018. Den ble ledet av Dagfinn Høybråten og besto ellers av elleve andre fagpersoner. Kommisjonens rapport ble avgitt til Stortinget den 1. juni 2023.

## Opprettelse
Etter et representantforslag fra stortingsrepresentantene Kirsti Bergstø og Torgeir Knag Fylkesnes (begge SV) om en sannhetskommisjon for fornorskingspolitikk og urett begått mot det samiske og kvenske folk i Norge, vedtok Stortinget den 20. juni 2017 å opprette en slik kommisjon. Presidentskapet fikk i oppdrag å utarbeide nærmere forslag til mandat, navn og sammensetning. Dette ble behandlet av Stortinget den 14. juni 2018. Kommisjonens navn ble «Kommisjonen for å granske fornorskingspolitikk og urett overfor samer, kvener og norskfinner (sannhets- og forsoningskommisjonen)».

Granskningens formål var å legge grunnlag for anerkjennelse av samers og kveners/norskfinners erfaringer i møte med norske myndigheters politikk, og de konsekvensene disse erfaringene har hatt for dem som grupper og individer.

## Mandat
Mandatet beskrev tre oppdrag som kommisjonen skulle gjennomføre:

#Det skal gjøres en historisk kartlegging som beskriver norske myndigheters politikk og virksomhet overfor samer og kvener/norskfinner både lokalt, regionalt og nasjonalt.
#Virkningene av fornorskingspolitikken skal undersøkes. Kommisjonen skal se på hvordan fornorskingspolitikken har påvirket majoritetsbefolkningens syn på samer, kvener/norskfinner og undersøke betydninga av fornorskinga frem til i dag. 
#Foreslå tiltak som bidrar til videre forsoning.

Den 9. mai 2019 innfortolket kommisjonen skogfinnene i mandatet. Kommisjonen skulle opprinnelig ferdigstille sitt arbeid innen 1. september 2022 og overlevere sin rapport til Stortingets presidentskap. På grunn av koronapandemien ble arbeidet forsinket, og fristen ble utsatt til juni 2023.

Sekretariatet for Sannhets- og forsoningskommisjonen var etablert på UiT Norges arktiske universitet. Sekretariatet ble ledet av Liss-Ellen Ramstad.

Kommisjonen hadde egne hjemmesider på sju språk: sørsamisk, lulesamisk, kvensk, nordsamisk, finsk, norsk og engelsk.

## Medlemmer
*Generalsekretær Dagfinn Høybråten, for tiden København, leder
*Professor Ivar Bjørklund, Tromsø
*Stipendiat Håkon Hermanstrand, Kolvereid
*Biskop emeritus Per Oskar Kjølaas, Tromsø
*Professor Pia Lane, Oslo
*Seniorrådgiver Anne Kalstad Mikkelsen, Hamarøy
*Museumsleder Marit Myrvoll, Evenes
*Professor emeritus Einar Niemi, Vadsø
*Professor Anne Julie Semb, Oslo
*Høyskolelektor Liv Inger Somby, Kautokeino
*Professor emeritus Aslak Syse, Oslo
*Førsteamanuensis Ketil Zachariassen, Tromsø

## Offisielle navn på sju språk
Stortinget fastsatte det norske navnet på kommisjonen. Sannhets- og forsoningskommisjonen fastsatte selv følgende offisielle, minoritetsspråklige navn:
*Kvensk: Tottuuen- ja sovinonkommisjuuni
*Sørsamisk: Saetniesvoete- jïh liktemekommisjovne
*Lulesamisk: Duohtavuoda- ja såbadimkommisjåvnnå 
*Nordsamisk: Duohtavuođa- ja soabahankommišuvdna 
*Finsk: Totuus- ja sovintokomissio
*Engelsk: The Truth and Reconciliation Commission

## Kommisjonens rapport

### Overlevering
Sannhets- og forsoningskommisjonens rapport ble avgitt til Stortinget 1. juni 2023. Kommisjonen sendte også ut en pressemelding der det blant annet stod:

«Kommisjonens omfattende rapport er et grunnlag for et oppgjør med fornorskingspolitikk og urett, og kommisjonen foreslår tiltak på sentrale området i dette oppgjøret. Et mer forsonet samfunn bør være preget av språklig, kulturell og identitetsmessig likeverd, og for å få til dette trengs en bred mobilisering i hele sivilsamfunnet. 

Fornorskingspolitikk og urett har dyptgående negative konsekvenser for gruppenes kultur, språk, helse og tradisjonelle næringer. Sannhets- og forsoningskommisjonens gransking viser at fornorskingen har rammet mye bredere, og vært mer inngripende på flere samfunnsområder enn tidligere kjent. Særlig barn og unge har blitt rammet av fornorskingstiltak gjennom hele fornorskingshistorien».

Etter at kommisjonen hadde overlevert rapporten til Stortingets presidentskap, ble rapporten oversendt kontroll- og konstitusjonskomiteen for videre behandling.

### Dissens
Kommisjonsmedlem Aslak Syse påpekte i en særuttalelse i rapporten (vedlegg 1) det han mente var svakheter ved rapporten. Han skrev at kommisjonen hadde hatt tidsnød, og at

«[t]il tross for at det i innledningskapitlene tydeliggjøres at det er en prinsipiell forskjell mellom fornorsking som villet og ønsket politikk på den ene siden og fornorsking som resultat av andre samfunnsprosesser på den andre siden, er denne grenseoppgangen, etter min mening, blitt flytende i deler av framstillingen. Slike samfunnsprosesser, som endringer i næringspolitikken, en gjennomgående urbanisering i hele samfunnet, nedbrenningen og evakueringen av Finnmark og Nord-Troms mot slutten av andre verdenskrig og gjenreisingen etter krigen, har selvfølgelig i seg selv hatt fornorskende effekter. Men disse effektene synes i deler av teksten å være et resultat av en bevisst fornorskingspolitikk. Denne forskyvningen i årsaksforklaringer framstår som uheldig både faglig og i en politisk samtidskontekst. Mange av de konsekvensene som er beskrevet i rapporten, er mer en følge av endringer i samfunnsstruktur og næringspolitikk enn av en målrettet urfolks- og minoritetspolitikk».

Syse skrev også at han ikke var enig «i en framstilling hvor en ensidig offerrolle kan synes å bli hele historien»:

«Denne ensidige offerrollen er altså tildelt samene som har opplevd ikke liten suksess politisk og samfunnsmessig, især de siste 30–40 år. Her kan nevnes både Fosen-dommen og Utmarksdomstolens avgjørelse om at lokalbefolkningen i Karasjok er den rettmessige eieren av grunnen i nesten hele kommunen. Selv om rapporten har mange eksempler på samisk organisering og oppnådde resultater gjennom en aktive etnopolitikk, blir også dette perspektivet underkommunisert i rapporten.»

De øvrige kommisjonsmedlemmene stilte seg bak rapportens innhold.

## Behandling i Stortinget
Sannhets- og forsoningskommisjonens rapport ble behandlet av kontroll- og konstitusjonskomiteen på Stortinget. Stortinget i plenum behandlet saken 12. november 2024. Alle partiene, med unntak av Fremskrittspartiet, stilte seg bak dette vedtaket:

 «Stortinget vil formidle sin dypeste beklagelse for de overgrep fornorskingspolitikken innebar for samer, kvener/norskfinner og skogfinner. Med dette ber Stortinget om unnskyldning for tidligere stortings aktive rolle i fornorskingspolitikken, og erkjenner ansvar for denne politikkens konsekvenser for grupper og enkeltindivider.»

## Mer konflikt enn forsoning
Skjalg Fjellheim, politisk redaktør for Amedia-avisene i Finnmark, mente i januar 2026 at rapporten har bidratt til økt konflikt, særlig i spørsmål om arealbruk og energi, og hevder den gir samene en ensidig offerrolle og vektlegger fortiden fremfor økonomisk utvikling.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Stortinget: Sannhets- og forsoningskommisjonen
*  Regjeringen: NOU 2015 : 7 «Assimilering og motstand — Norsk politikk overfor taterne/romanifolket fra 1850 til i dag»
*   Dokument 19 (2022–2023) Sannhet og forsoning – grunnlag for et oppgjør med fornorskingspolitikk og urett mot samer, kvener/norskfinner og skogfinner