open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hermetikk

**Hermetikk** er matvarer som er lagt i lufttett emballasje, oftest en forseglet boks av metall, og som så blir sterilisert ved oppvarming slik at bakterier dør. Metoden kalles *hermetisering*.

Standardbehandlingen er å varme opp den lukkede hermetikken til 121°C i tre minutter. Hermetikk merkes etter dagens regler med holdbarhetstid på fra 3 til 5 år.

*Halvkonserver* er industrimessig nedlagt hermetikk (ansjos, sild, og lignende), som ikke er sterilisert og med begrenset lagringstid.

## Historie
Opprinnelsen til navnet ligger i myten om guden Hermes Trismegistos som hadde et segl som kunne lukke hermetisk.

Oppfinnelsen tilskrives den franske konditoren Nicolas Appert som vant en pris i 1809 for å ha utviklet en metode for å konservere matvarer til militært bruk. Hans konserveringsmetode var et viktig framskritt i en tid da flere soldater døde av sult og matforgiftning enn i kamp.

Den tidlige hermetikken ble ikke varmet opp til tilstrekkelig høy temperatur, den ble bare kokt, og den hadde derfor dårlig holdbarhet. Apperts sønn, Raymond Chevalier Appert fant opp og tok patent på autoklaven (trykkoker med overtrykk på 1 bar) rundt 1870. Dermed kunne hermetikken steriliseres.

## Hermetikk i Norge

Den første hermetikkfabrikk i Norge ble grunnlagt av Chr. August Thorne i 1841 i Drammen, hvor ansjos ble lagt ned hermetisk. 

Den andre hermetikkfabrikken i Norge ble etablert i Mandal av Abraham Brodersen i 1866. The Norwegian Preserving Co drev fra 1866 til 1903, og var lokalt kjent under navnet Kogeriet.

Hermetikk-industrien spredte seg gjennom 1860-tallet nedover sørlandskysten og videre til Sunnhordland.

På 1870-tallet kom fiskehermetikkindustrien for alvor i gang på Vestlandet og de første esker med brisling i olivenolje ble markedsført i 1879. Dette var lenge en norsk verdensartikkel som hadde sin storhetstid fra 1900 til 1920. I 1931 ble Hermetikkindustriens Laboratorium innviet i Stavanger.

Stavanger ble etter hvert et tyngdepunkt for norsk hermetikkproduksjon og fra 1890-årene til 1960 var det byens største næring. I dag har byen først og fremst minnene tilbake, Norsk Hermetikkmuseum i Stavanger, som holder til i lokalene til en gammel hermetikkfabrikk.

Kjøleskapet og fryseboksen var de teknologiske nyvinningene som forårsaket stor nedgang i hermetikkindustrien. I 2001 ble det produsert 23 millioner hermetikkbokser i Norge. I 1970-årene lå produksjonen på 170 millioner bokser.

## Samling av hermetikk-etiketter
Etiketter fra hermetikkbokser, på norsk ofte kalt *[[Iddis|iddiser]]*, er samleobjekter. De ivrigst samlerne i Norge er organisert i iddisklubben Norway Brand etablert i 1987. Det finnes et iddisarkiv som har registrert 30 419 forskjellige hermetikketiketter.

## Se også
* Hermetisering
* Norsk Hermetikkmuseum
* Hermetikkindustriens Laboratorium
* Norgesglass
* Hermetikken Næringshage 
* Lindesnes Kystkultursenter 
* Hopsjøbrygga Kultursenter

## Referanser


## Eksterne lenker
* "Hermetikkdiett gav høye BPA-verdier" (10.04.2013) nrk.no
Hermes Trismegistos

**Hermes Trismegistos** (gresk: Ἑρμῆς Τρισμέγιστος for «trefoldig største Hermes») er en synkretistisk sammensmeltning av den greske guden for Merkur, Hermes, og den egyptiske guden Thot. Frem til inn i Nytiden trodde man i Europa at *Hermes Trismegistos* var en historisk person.  

Hermes og Thot er også blitt identifisert med Enok. Over tid ble han utviklet til en gud for visdom og assosiert med magi, musikk, medisin, astronomi, geometri, tegning og skriving. Det greske tilnavnet Trismegistos, «den trefoldig store», kommer av at han hadde kunnskapen om de tre domener i naturen: det mineralske, det vegetabilske og det animalske. I den egyptiske formen, Thoth, var Hermes også gud over underverdenen hvor han skrev dommene over de dødes sjeler.

Hermes var populær i middelaldersk magi og alkymi. Han var gullmaker og eier av et segl som kunne lukke hermetisk. Myten om dette seglet er opphavet til ordet hermetikk/hermetisk.

## Tekstene
Hermes Trismegistos var angivelig opphavsmann til de såkalte hermetiske skrifter, *Hermetica*, hvorav de viktigste er samlingen *[[Corpus Hermeticum]]*, *[[Asklepios (tekst)|Asklepios]]* og *[[Smaragdtavlen]]*. *Corpus Hermeticum* er en senere sammenredigering av 17 tekster fra 200- og 300-tallet, den første og mest kjente av disse er *[[Poimandres]]* (latin: *Pymander*). Teksten *[[Diskursen om den åttende og den niende]]* ble funnet blant Nag Hammadi-skriftene i 1945, mens *[[Utdrag fra talen til Tot]]* og *[[Verdens jomfru]]* er kjent fra 400-tallsantologien *Stobaei Hermitica*.

## Bibliografi
* *Hermes Trismegistos : gresk-egyptiske visdomstekster*. Utvalg, kommentarer og innledende essay av Christian Hervik Bull. Bokklubben, 2010. LXIV, 272 sider. (Verdens hellige skrifter; 64). ISBN 978-82-525-7463-0

## Eksterne lenker
* 

* ''Corpus Hermeticum'' 
* The Divine Pymander av Hermes Mercurius
Eiganes og Våland

**Eiganes og Våland** er en bydel i Stavanger med 20&nbsp;126 innbyggere (2006).  Eiganes og Våland bydel består av vestre del av bysenteret og området vestover til Stokkavatnet. Folketilveksten siden år 2000 er på 796 personer eller 4,1&nbsp;%.

## Geografi

Bydelens landareal er 7,01&nbsp;km².

Vålandshaugen (84 moh.) er bydelens høyeste punkt. Her finner vi Vålandstårnet, et utsiktstårn oppført i 1895, med vokterbolig for byens første trykkvannsbasseng. Tidligere stod tårnet "Vålandspibå" her. På Kampen ligger Byhaugen, 76 meter over havet.

### Grenser

I nordvest går grensen til Tasta bydel på Kalhammaren, sør for Fortunaveien ved Stemmen idrettsanlegg. Den går videre ved Christian Bjellands gate, langs Lyngveien og opp til Byhaugen for så å fortsette vestover til Litle Stokkavatn og Store Stokkavatn. Sørøst for Store Stokkavatn ligger grunnkretsen Madlaforen/Sandal 2 som tilhører Eiganes og Våland. Bydelsgrensen går ned til riksvei 509 (Madlaveien) i sør, følger denne til Tjensvollkrysset for så å strekke seg over Mosvatnet (den sørlige delen av vatnet tilhører Hillevåg bydel) til Vålandsskogen. På Vålandshaugen avgrenses Eiganes og Våland i sør mot Hillevåg i Folke Bernadottes vei og Arne Garborgs vei. Helt i øst går grensen sør for Solbjørgveien og nord for Frida Hansens vei.
Grunnkretsen Solbjørg tilhører Eiganes og Våland bydel.

En del av Stavangers sentrumskjerne ligger i Eiganes og Våland, grunnkretsen Sentrum vest 2. Stavanger domkirke, Byparken, Breiavatnet og Kongsgård videregående skole ligger innenfor bydelens grenser. Det samme gjelder Kongsgårdbakken, Haakon VIIS gate (med unntak av nr. 1) og Olav Vs gate. Grensen mot Storhaug i nordøst går langs Kongsgata og riksvei 444 til Stavanger Museum. Den går så i retning Consul Sigval Bergesens gate nær Hillevågsvatnet.

## Delområder og grunnkretser

Grensene for delområdene i Stavanger følger ikke helt grensene for bydelene, men grovt sett kan vi si at Eiganes og Våland er inndelt i disse 4 delområdene:

* Våland
* Eiganes
* Kampen
* Stokka

Det er 36 grunnkretser i bydelen, hvorav 3 ligger utenfor delområdene over :
1 grunnkrets ligger i Bergjeland delområde, 1 i Kvalaberg og 1 i Madlamark.

Bydelen omfatter fire valgkretser: Kampen, Stokka, Eiganes og Våland.

## Bydelsutvalg

Eiganes og Våland bydelsutvalg er et politisk utvalg som skal være bindeledd mellom bydelens og byens sentrale organer. Det skal ta initiativ i saker som gjelder bydelen og har uttalerett i en rekke kommunale saker. Utvalget tildeler også midler til det frivillige organisasjonslivet i bydelen.

Utvalget består av 9 medlemmer med varamedlemmer valgt av bystyret.

* Sammensetning 2015 – 2019
Ap 3, V 1, KrF 1, H 2, FrP 1

** Leder: Leif Arne Moi Nilsen (FrP)
** Nestleder: Hege Eriksen Nordbøe (V)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Mer informasjon om bydelen
Madshus

**Madshus** er en ski- og skiutstyrsprodusent som holder til på Biri i Gjøvik kommune. De produserer langrennski, turski, skisko og annet ski-tilbehør.

## Historie

De første *Madshus*-skiene ble laget av Martin Madshus i 1906 på en låve i Vardal ved Gjøvik. Produksjonen ble flyttet til Lillehammer i 1936 og videre til dagens beliggenhet på Biri i 1972. Fabrikken ble kjøpt av amerikanske K2 Sports Inc i 1988, men skiene produseres fortsatt på Biri.

Det var tidligere mange skiprodusenter i Norge, men kun Madshus, Åsnes og Rønning Treski, eksisterer i dag.

## Kjente personer som går på Madshus

#### [[Langrenn]]
*  Ingvild Flugstad Østberg  
*  Heidi Weng
*  Barbro Kvåle
*  Emilie Kristoffersen
*  Thea Krokan Murud
*  Kari Vikhagen Gjeitnes
*  Simen Sveen
*  Håvard Solås Taugbøl
*  Pål Golberg
*  Didrik Tønseth
*  Johan Kjølstad
*  Hans Christer Holund
*  Øystein Pettersen
*  Sandra Ringwald
*  Ida Sargent
*  Caitlin Gregg
*  Eva Nyvltova
*  Stanislav Řezáč
*  Aleksandr Bessmertnykh
*  Olga Tsareva
*  Polina Kovaleva
*  Jerry Ahrlin
*  Sara Lindborg
*  Magnus Kim
*  Krista Pärmäkoski

#### [[Skiskyting]]
*  Benedikt Doll
*  Synnøve Solemdal
*  Ole Einar Bjørndalen
*  Anaïs Bescond
*  Miriam Gössner
*  Vanessa Hinz
*  Marte Olsbu Røiseland
*  Erlend Bjøntegaard
*  Fanny Horn Birkeland
*  Andrej Makovejev
*  Johan-Olav Botn

#### [[Kombinert]]
*  Magnus Krog
*  Jarl Magnus Riiber
*  Bryan Fletcher
*  Magnus Moan

## Kjente personer som tidligere har gått på Madshus
*  Thomas Alsgaard
*  Lars Berger
*  Jörgen Brink
*  Håkon Brusveen
*  Timo Edelmann
*  Ann Kristin Flatland
*  Ronny André Hafsås
*  Halvard Hanevold
*  Hanna Kolb
*  Nikolay Morilov
*  Katerina Neumanova
*  Kristin Størmer Steira
*  Emil Hegle Svendsen
*  Axel Teichmann
*  Tim Tscharnke
*  Timo Edelmann

## Eksterne lenker
* Madshus.no
Jens Weißflog

**Jens Weißflog** (født 1964) er en tysk tidligere skihopper, og en av tidenes mestvinnende hoppere. Det er bare østerrikeren Gregor Schlierenzauer, finnene Matti Nykänen og Janne Ahonen og polakken Adam Małysz som kan vise til flere seire i verdenscupen.

## Karriere

Allerede som 19-åring vant Weißflog den tysk-østerrikske hoppuka 1983/84 for DDR. Samme vinter vant han OL-gull i normalbakken i Sarajevo, og han vant verdenscupen sammenlagt. De følgende årene dominerte Weißflog, sammen med Nykänen, internasjonal hoppsport. Han vant VM-gull i 1985 og 1989, og gjentok hoppukeseieren i 1985, 1991 og 1996. I 1991 ble han tildelt Holmenkollmedaljen sammen med Vegard Ulvang, Ernst Vettori og Trond Einar Elden.

Weißflog greide å holde seg på internasjonalt toppnivå i hele tolv år. Verken overgangen fra DDR til forbundsrepublikken Tyskland i 1989/1990, eller overgangen til V-stil i 1993 påvirket Weißflogs resultater negativt. I 1994 vant han, 10 år etter sin første olympiske seier, to gullmedaljer under OL på Lillehammer, i storbakken og i lagkonkurransen. I 1996 la Weißflog opp som konkurransehopper, etter å ha tatt sin fjerde seier i den tysk-østerrikske hoppuka, en bragd han var alene om inntil finske Janne Ahonen vant sin fjerde seier i 2005/2006. 

Han er også blitt kjent i Norge etter at han viste fingeren til publikum under OL på Lillehammer. Foranledningen til dette var at Weisflog skal ha gratulert japanske Masahiko Harada med seieren i lagkonkurransen allerede før det siste avgjørende hoppet var gjennomført, hvorpå Harada mislykkedes totalt slik at Tyskland likevel tok gullet. Publikum hadde fått med seg at Espen Bredesen hadde tolket dette som et forsøk på å psyke ut japaneren på usportslig vis, og da Weißflog kom ned på sletten etter sitt hopp i konkurransen i normalbakken reagerte publikum med å bue, hvorpå fingeren ble vist fra den tyske hopperen.

### Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Se også
* Liste over mestvinnende vinterolympiere

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*
Dag Fornæss

**Dag Fornæss** (født 30. juni 1948 i Hamar) er en norsk tidligere skøyteløper. Han hadde sitt store gjennombrudd i 1969, da han i samme sesong vant norgesmesterskapet, europamesterskapet og verdensmesterskapet sammenlagt. Han ble også europamester i 1971. 

Foran OL-sesongen 1972 var målsettingen Ard Schenks nivå, men han slo opp en gammel lyskestrekk under sprint-NM og fikk sesongen ødelagt. Han satset alt på å komme i form til Vinter-OL 1972 i Sapporo, men ble bare nr. 13 på både meter og meter som var hans distanser under OL. Han fikk tilbud om å være med i den profesjonelle ligaen som ble startet etter sesongen, men han valgte heller å legge opp.

Fornæss representerte Hamar Idrettslag. I noen år var han også aktiv fotballspiller på toppnivå (Skeid).

Dag Fornæss ble tildelt Morgenbladets gullmedalje, Oscarstatuetten og Sportsjournalistenes statuett som «Årets idrettsnavn» i 1969.

I 1969 ga han ut boken *NM – EM – VM* på Aschehoug forlag i Oslo. Boken er på 97 sider og rikelig illustrert med bilder.

## Personlige rekorder

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Dag Fornæss på www.ISU.html.infostradasports.com
*  Dag Fornæss på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
*  Dag Fornaess på The-Sports.org (noen resultater)
* 
* Om Dag Fornæss på Norges Skøyteforbunds hjemmesider 
*
John Thune

**John Randolph Thune** (født 1961) er en amerikansk republikansk politiker. Han har representert delstaten Sør-Dakota i Senatet siden 2005, etter seks år i Representantenes hus. Den 3. januar 2025 overtok han som leder av republikanernes partigruppe i Senatet. Thune har røtter i Norge.

## Liv og virke
### Bakgrunn
John Thune er sønn av Yvonne Patricia (født Bodine) og Harold Richard Thune. Harold Thune var jagerpilot i Stillehavsdelen av andre verdenskrig og fløy Grumman F6F Hellcat-fly; han mottok Distinguished Flying Cross etter å ha skutt ned fire av fiendens fly. Harold Thune fløy fra hangarskipet  «Intrepid». 

John Thunes farfar, Nicholas Thune (født Niklas Nilsen Gjelsvik) og dennes bror Matthew (Mathias) utvandret til Amerika i 1906 og åpnet jernvarehandler, *Thune Hardware*, i Mitchell og Murdo i Sør-Dakota. De kom fra gården Tunet i Gjelsvika i daværende Vevring herred i Sunnfjord. En eldre bror, Eystein Gjelsvik, ble agronom og leder for selskapet Ny Jords bureisingsarbeid i Norge.

Thunes morfar var fra Ontario i Canada, og hans mor var født i Saskatchewan.

John Thune vokste opp på småstedet Murdo i det tynt befolkede Jones County, der foreldrene drev en speseriforretning. Senere arbeidet de som henholdsvis  lærer og bibliotekar. Thune har fire søsken.  

Etter High School-eksamen i 1979 studerte han ved det kristne Biola University, og i 1983 fikk han Bachelor of Arts i økonomi. I 1984 tok han ved University of South Dakota en Master of Business Administration. Han utmerket seg innen sport og tidsskriftet *[[Runner’s World]]* kalte ham i 2012 den raskeste løperen i hele Kongressen. Thune ble i 1984 gift med Kimberley Weems; de bor i Sioux Falls og har to døtre.

### Karriere
Etter utdannelsen gikk han inn i politikken. Etter blant annet å ha vært delstatens jernbanedirektør, ble Thune innvalgt i Representantenes hus i 1996. Han ble gjenvalgt i 1998 og 2000. I 2002 utfordret han Tim Johnson om en plass i Senatet, men tapte med 524 stemmer. I 2004 slo han sittende senator Tom Daschle med 51 % av stemmene, en margin på 4&nbsp;508 stemmer. I 2010 ble han gjenvalgt uten motstand.

Han er populær i partiet, og det ble antatt at han ville stille i presidentvalget i 2012, men han gjorde det klart at han heller ville satse på senatet. Thune ble kritisert for å stemme for finanskrisepakken i 2008, en lov som særlig ble kritisert av Tea Party-bevegelsen.

I 2016 ble Thune valgt inn for en tredje periode.

Den 13. november 2024 ble han valgt til leder av republikanernes gruppe i Senatet med virkning fra 3. januar 2025.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  John Thunes kampanjeside
* 
*  1996 CNN-biografi
Tasta

**Tasta** er en bydel i Stavanger med 15 363 innbyggere (2017).

## Innbyggertall
Folketilveksten i bydelen siden år 2000 er 2,6 prosent (353 personer), som er kommunens laveste tilvekst. Til gjengjeld økte folketallet i fastlandsdelen med hele 42,0 prosent på 1990-tallet. Det var byens høyeste vekstrate.

## Geografi

Bydelens landareal er 10,87 km² (uten Austre Åmøy 7,19 km²).

Tasta bydel består av nordre del av tidligere Hetland herred. Bydelen utgjør nordre del av kommunen og omfatter området nord for Stokkavatnet og Byhaugen. Austre Åmøy, som har fastlandsforbindelse via Rennfast og Randaberg, inngår i Tasta bydel.

I nord og vest grenser bydelen Tasta til Randaberg kommune. Grensen følger det gamle skiftet mellom gårdene Finnestad, Høie, Nedre og Øvre Tasta, gårdene Leikvoll, Håland, Goa og Rygg i Randaberg. I sør følger grensen det gamle skiftet mellom Nedre Tasta og den tidligere gården Eiganes og gården Stokka. Grenselinjen går fra Kalhammaren til Knutmannsteinen på Byhaugen og videre vestover til Store Stokkavatnet, som tidligere også ble kalt Tastavatnet. 

Tastaveden, ca. 3 km nord for Stavanger sentrum, er bydelens største friområde og høyeste punkt (92 meter over havet), fulgt av Tastavarden (79 moh.) Midt på Austre Åmøy troner to markante høydedrag. Det høyeste, Brenningstua, er 72,5 meter over havet.

## Historie

I høymiddelalderen finner vi fire gardsbruk på det nåværende Tasta. To gardsbruk var utskilt fra hovedgarden Tasta; nemlig Høie og Finnestad. Vi vet med sikkerhet at folketapet etter svartedauden i 1350 førte til at Høie og Finnestad ble fraflyttet. Folket konsentrerte seg om de to rikeste og største gardene, Øvre- og Nedre Tasta.

I 1838 hadde Nedre Tasta 21 bruk, Øvre Tasta ti bruk i tillegg til Dusavik. På Finnestad fantes det ni bruk og på Høie ti bruk. I 1866 var tallet på bruk steget til 71 på Øvre Tasta, 55 bruk på Nedre Tasta, mens Høie og Finnestad hadde henholdsvis 12 og 21 bruk.

## Idrett
Bydelen har tre fotballklubber; Vardeneset B.K, Tasta IL, Tastavarden HK og Pol IL.

Ikke langt fra Tastarustå Skole og Tastasenteret finnes Tasta Skatepark som er en av landets største skateparker.

## Delområder og grunnkretser

Grensene for delområdene i Stavanger følger ikke helt grensene for bydelene. Tasta er inndelt i disse to delområdene :

* Indre Tasta
* Ytre Tasta

Det er 30 grunnkretser i bydelen, hvorav to ligger utenfor delområdene over :
én grunnkrets ligger i Kampen delområde (Kalhammaren 2) og én i Øyane (Austre Åmøy).

Bydelen består av tre valgkretser: Austre Åmøy, Ytre Tasta og Indre Tasta.

## Tastas severdigheter
* Tasta Senter
* Tasta kirke
* Vardeneset fyr
* Vardeneset kirke
* Tasta Idrettspark (omfatter hjemmebane og klubbhus til Vardeneset Ballklubb, treningssenteret Toppform og utendørs skatepark)
Leif Johan Sevland

**Leif Johan Sevland** (født 1961) er en norsk næringslivsleder og tidligere politiker (H). Han var ordfører i Stavanger kommune 1995–2011. Siden 2012 er han administrerende direktør i stiftelsen Offshore Northern Seas. Fra november 2014 er han også honorær konsul for Republikken Frankrike.

## Ordfører
Leif Johan Sevland ble innvalgt i Stavanger bystyyre i 1987 og valgt til ordfører i 1995. Han ble gjenvalgt ved valgene i 1999, 2003 og 2007, og satt dermed som ordfører i 16 sammenhengende år, frem til han frasa seg renominasjon i 2011.

Som ordfører gjorde Sevland seg særlig bemerket som en aktiv talsmann for oljeindustrien. I løpet av hans ordførerperiode opplevde Stavanger og omegn mange nyetableringer av oljeselskaper og oljeserviceselskaper. Som ordfører hadde han en rekke styreverv med formål om å fremme næringsutvikling.

Han var med på å ta initiativ til World Energy Cities Partnership i midten av 1990-årene, og satt som president i organisasjonen i sju år. Sevland ivret for byggingen av Stavanger konserthus og Norsk Oljemuseum, og byen ble utpekt til europeisk kulturhovedstad i 2008. Han var også sentral i arbeidet med å etablere Universitetet i Stavanger.

Han begynte sitt politiske virke i Unge Høyre, og var først formann i Karmøy Høyre, og ble senere viseformann i Stavanger Unge Høyre. før han var formann i Rogaland Unge Høyre 1983–1988. Sevland var medlem av Rogaland fylkesting 1988–1999, leder i Stavanger Høyre 1989–1994 og leder i Rogaland Høyre 1994–1998.  Sevland var vararepresentant til Stortinget fra Rogaland i periodene 1985–1989 og 1993–1997, og møtte i 7 måneder i 1994/1995. 

## Administrerende direktør i Stiftelsen ONS
Sevland ble i 2012 administrerende direktør for Stiftelsen ONS. Under Sevlands ledelse har arrangementet ONS blitt utviklet fra et møtested for energibransjen til et globalt energiforum som legger til rette for dialog om geopolitikk, energi og klima. 

Konferansen samler ministre, høytstående politikere, globale tenkere og ledere fra energibransjen, og hadde i 2024 rundt 1 150 innledere på ni forskjellige konferansearenaer. Arrangementet løfter frem alle energiformer, og har vært en pådriver for fornybare løsninger og energitransformasjon. I 2024 hadde ONS 1 200 utstillere på over 23 000 kvadratmeter og mer enn 70 000 besøkende.

Sevland har sørget for at Stiftelsen ONS har etablert avtaler med en rekke globalt anerkjente institusjoner som Munich Security Conference og CERAWeek, og har jevnlige arrangement i samarbeid med disse.

#### Bakgrunn
Leif Johan Sevland vokste opp på Karmøy som sønn av maskinsjef Haakon Sevland (1936–2019) og husmor Astrid-Marie Nygaard (1939–). Han har studiekompetanse fra Kopervik videregående skole fra 1980 og samfunnsfaglig utdannelse fra Rogaland distriktshøyskole fra 1983. Han arbeidet i årene 1988–1994 ved Forus Travbane, der han var markedssjef 1988–1989 og daglig leder 1989–1994.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Fallujah

**Fallujah** (arabisk: فلوجة, noen ganger skrevet **Falluja**, **Fallouja** eller **Falloujah**) er en by i den irakiske provinsen Al Anbar, 65 km vest for Bagdad. Omtrent  innbyggere bor i byen. Den er kjent som «moskeenes by» fordi det finnes over 200 moskeer i Fallujah og området rundt. Den blir regnet som et av sentrene for Sunniislam. De siste års krigshandlinger i Fallujah har medført rapporter om ødeleggelse av opptil 60&nbsp;% av byens bygningsmasse, hvorav 20&nbsp;% er total ødeleggelse. Dette inkluderer 60 av byens moskeer.

## Historie
Det har bodd mennesker i området i mange tusen år og det finnes bevis for at den var befolket i den babylonske perioden. Opprinnelsen for byens navn er noe uklart, men en teori går på at det syriske navnet, **Pallugtha** kommer fra ordet *skille*.

Den moderne byen Fallujah ble grunnlagt i det 4. århundre i nærheten av en tidligere by med navn Misiche, hvor den romerske keiseren Gordian III hadde blitt drept under slaget om Misiche i 244. Det var en liten og ubetydelig by i mesteparten av sin historie.

Under Det osmanske riket ble Fallujah et stopp på en av landets hovedfartsårer gjennom ørkenen vest for Bagdad. I 1947 hadde byen rundt  innbyggere. Den vokste raskt til en større by så snart Irak fikk sin uavhengighet, godt hjulpet av oljens inntog i landet. Den geografiske posisjonen langs en av hovedveiene ut fra Bagdad gav den en viktig posisjon.

Saddam Hussein styrte Irak fra 1979 til 2003, og under hans styre ble Fallujah et område som ga viktig støtte til regimet. Mange av innbyggerne i den hovedsakelig sunnimuslimske byen var ansatt i den irakiske staten og mange av de fremtredende medlemmene av Ba'athpartiet var opprinnelig oppvokst i byen. Byen ble sterkt industrialisert i perioden ved byggingen av flere store fabrikker.

Etter USA og Storbritannias okkupasjon av landet i 2003 ble Fallujah en base for den irakiske motstandsbevegelsen.

## Eksterne lenker
*
Tom Daschle

**Thomas Andrew Daschle** (født 9. desember 1947 i Aberdeen i Sør-Dakota i USA), kjent som **Tom Daschle**, er den tidligere demokratiske opposisjonslederen i det amerikanske Senatet. Han representerte Sør-Dakota i senatet fra 1986 til 2005. Han gikk av etter at han tapte valget 2. november 2004 mot den norskættede republikanske kandidaten John Thune.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Tom Daschles farfar og farmor var innvandrede russlandstyskere. Daschle kommer fra en katolsk arbeiderklassefamilie og var den eldste av fire brødre. Han ble den første i familien som gjennomførte høyere utdannelse da han i 1969 tok en grad i politologi ved South Dakota State University.

### Karriere
Etter tre år som etterretningsoffiser ved United States Air Force tilknyttet Strategic Air Command, var han i fem år medarbeider til Sør-Dakota-senatoren James Abourezk.

Han ble innvalgt i det amerikanske Representantenes hus i 1978, hvor han satt i fire perioder. I 1986 ble han første gang innvalgt i Senatet. Han ble gjenvalgt med overveldende majoritet både i 1992 og i 1998. I 1994 etterfulgte han George J. Mitchell som demokratenes leder i Senatet.

I 2004 drev republikanerne en voldsom valgkamp mot Tom Daschle, til tross for at det er tradisjon for at en går til forntalangrep hverandres ledere i senatet. Etter en lang og hard valgkamp tapte Daschle mot republikaneren John Thune 49% mot 51%, eller ca. 3 100 stemmer. 

Allerede i januar 2007 gikk Daschle inn for Barack Obamas kandidatur til nominasjonen til demokratenes presidentkandidat. Daschle var også aktiv i å få gjenvalgt demokraten Tim Johnson fra samme stat i 2008. Johnson hadde vært sykemeldt etter at han fikk et hjerneslag i november 2006 og trengte dermed hjelp til å samle inn penger til valgkampen. Johnson fristnet til, og vant valget.

19. november 2008 ble det meldt at han ville bli utnevnt til helseminister i Barack Obamas regjering. I februar 2009 derimot, kunngjorde Daschle at han ikke ville takk ja til ministerposten likevel grunnet skattesnusk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
KNM Harald Haarfagre

:*[[«Harald Haarfagre»]] var også navnet på et norsk krigsskip bygget i 1897.* 

**KNM Harald Haarfagre** (også kjent som Madlaleiren) er felles rekruttskole for Sjøforsvaret og Luftforsvaret i Madla bydel i Stavanger.

Den er Norges største militære rekruttskole hvor alle som skal tjenestegjøre i Sjøforsvaret og de fleste (noe luftvernpersonell utdannes på Ørlandet og Evenes) som skal tjenestegjøre i Luftforsvaret har rekruttiden sin. Enkelte lærlinger som skal tjenestgjøre i Hæren har også rekruttperioden sin her.

## Utdanning av rekrutter

Rekruttiden er på åtte uker og rekruttene blir trent i militær fremferd, stridsteknikk, sluttet orden, geværeksersis og faglige ferdigheter for våpengrenen.

## Infrastruktur
Den 8. juni 2007 stod nytt messebygg oppført, med plass til 72 befal og 448 menige.

## Historie
Leiren har vært benyttet til militære formål siden 1871 og i 1934 fikk den navnet Madlaleiren.
Etter 2. verdenskrig ble leiren stående delvis ubrukt frem til 1948.  Fra dette året var det spredte kontingenter fra Sjøforsvaret som holdt til i leiren. På bakgrunn av dette markerte de i 2018 70-årsjubileum for rekruttopplæring.

I 1952 vedtok Stortinget at Marinens rekruttskole skulle legges til leiren, og også at marinen skulle formelt overta leiren. Tre år senere tok leiren navnet KNM Harald Haarfagre.
Fra 1. januar 1994 ble KNM Harald Haarfagre Sjøforsvarets sentrale rekruttskole og 1. august 2002 ble leiren også Luftforsvarets rekruttskole.	

Befalsskolen for Sjøforsvaret flyttet inntak og grunnutdanning fra Horten til KNM Harald Haarfagre sommeren 2005. Sjøforsvarets befalskole ble lagt ned sommeren 2018.			

## Sjef KNM HH Hovedoppdrag

* Gjennomføre utdanning av rekrutter til Sjøforsvaret og Luftforsvaret.
* Forestå grunnleggende befals- og konstabelutdanning for Sjøforsvaret
* Gi administrative støttetjenester til militære avdelinger i Rogaland
* Ivareta Norges vertslandsstøtte til NATO/JWC
* Utøve lokal koordinerende myndighet (LKM) for Madla, Jåtta, Soma, Ulsnes og Sola (Sola land, Sola Sjø og Tananger)

## Sjefer for KNM Harald Haarfagre
* Kommandørkaptein Karl E. Gidske 1962–72
* Kommandørkaptein Bjørn R. Bruland 1973–75
* Kommandørkaptein Arne Utne 1976–77
* Kommandørkaptein Tor Tofteberg 1978–83
* Kommandørkaptein Nils T. Bro 1984–93       
* Kommandørkaptein Ole A. Søraa 1994–98
* Kommandørkaptein Terje Landmark 1999–2006
* Kommandørkaptein Einar Haarberg 2006–09
* Kommandørkaptein Trygve L. Jensen 2009–11
* Kommandørkaptein Per Jan Skjegstad 2011–13
* Kommandør Tor Fredrik Johannessen 2013–08.2019
* Kommandør Ronny Kristoffersen 2019–2021
*Kommandør Frode Erling Staurset 2021-2024
*Kommandør Egil Vasstrand 2024 - d.d.

## Historisk tibakeblikk

* 1871 Militært område
* 1934 Madlamoen
* 1940-1945 Fangeleir, fengsel, forlegning
* 1948 Sjøforsvaret/Tysklandsbrigaden
* 1952 Marinens rekruttskole
* 1955 KNM Harald Haarfagre
* 1994 Sjøforsvarets sentrale rekruttskole
* 2002 Sjø- og Luftforsvarets rekruttskole
* 2015 Sjø- og Luftforsvarets rekruttskole og BSS
* 2017 Sjø- og Luftforsvarets rekruttskole
* 2018 UB-ordningen avsluttes

## Referanser

 


## Eksterne lenker
*
Jåttånuten

**Jåttånuten** er et fjell i Stavanger kommune i Rogaland. Det har en høyde på 138 meter over havet. Jåttånuten ble tidligere regnet som Stavangers høyeste punkt, men nyere målinger har kommet fram til at Ullandhaug med 139 moh. er høyere.

Inne i fjellet er det sprengt ut og bygget et bunkeranlegg. Blant annet holder NATOs Joint Warfare Centre til her. Fellesoperativt hovedkvarter (FOHK) holdt også til her frem til 1. august 2009, da FOHK ble nedlagt og et nytt hovedkvarter, FOH (Forsvarets operative hovedkvarter) ble opprettet på Reitan utenfor Bodø. 

## Referanser
Kveldssanger

***Kveldssanger*** (utgitt 1996) er Ulvers andre studioalbum, gitt ut av plateselskapet Head Not Found. 

På denne platen bryter bandet med stilen de hadde på sitt forrige album *[[Bergtatt]]* ved å lage et rolig album basert på akustisk gitar. Likevel opprettholder de mye av den samme mystiske, myteinspirerte stemningen de hadde på *Bergtatt*.

## Sporliste
# «Østenfor Sol og vestenfor Maane» (3:26)
# «Ord» (0:17)
# «Høyfjeldsbilde» (2:15)
# «Nattleite» (2:12)
# «Kveldssang» (1:32)
# «Naturmystikk» (2:56)
# «A cappella (Sielens Sang)» (1:26)
# «Hiertets Vee» (3:55)
# «Kledt i Nattens Farger» (2:51)
# «Halling» (2:08)
# «Utreise» (2:57)
# «Søfn – ør paa Alfers Lund» (2:38)
# «Ulvsblakk» (6:56)

## Artister
* Håvard Jørgensen &ndash; akustisk gitar
* Erik Olivier «AiwarikiaR» Lancelot&ndash; trommer, slagverk, fløyte
* Kristoffer «Garm» Rygg &ndash; vokal

### Gjester
* Alf Gaaskjønli &ndash; cello

## Kilder
*Kveldssanger hos Encyclopaedia Metallum

## Eksterne lenker
*
John Nash

**John Nash** kan være:

*John Nash (1752–1835), britisk arkitekt
*John Forbes Nash jr. (1928–2015), amerikansk matematiker
Eina

**Eina** er et bygdelag og et tettsted i Vestre Toten kommune i Innlandet. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger i nordenden av Einavatnet (eller Einafjorden). Fra Einavatnet løper Hunnselva nordover mot Mjøsa. I hele bygda bor det om lag 1&nbsp;600 mennesker (1998). I tettstedet er det stasjon på Gjøvikbanen, mellom stoppestedene Bleiken og Reinsvoll. Eina sentrum ligger ca. 12 kilometer sør for Administrasjonssenteret Raufoss.

## Einas historie - jordbruk og jernbane
Det har vært fast bosetting på Eina sia høgmiddelalderen. Mesteparten av området rundt Einafjorden var rydda og bosatt før svartedauden. Men med pesten ble bygda for det meste folketom; folk bosatte seg heller i områder som var gunstigere for jordbruk, særlig lenger øst på Toten. På 1600-tallet var det igjen bosetting på de fleste gardene rundt Einavatnet, og bygda ble da kalt Einastranda. Først med jernbanen kom kortforma *Eina*, som navn på stasjonen.

I 1902 åpna Gjøvikbanen, og Eina fikk sin egen stasjon. Med åpningen av Valdresbanen i 1906 ble Eina et jernbaneknutepunkt, en typisk stasjonsby. På Eina greina Valdresbanen av Gjøvikbanen. I stasjonsbyen kom det flere kafeer, hoteller, butikker samt meieri. Eina som tettsted ble svekka da passasjertrafikken på Valdresbanen ble nedlagt i 1989. På Hågår, sør for Eina sentrum, var det for øvrig også stasjon.

## Den tidligere kommunen Eina
Eina ble skilt ut som egen kommune i 1908, samtidig med Kolbu. Tidligere hadde de to bygdene vært en del av Vestre Toten. Med egen kirke (bygd 1890) og et livlig tettsted fikk einaingene argumenter for mer lokalt sjølstyre. Men kommunen hadde et lite befolkningsgrunnlag. I 1908 hadde Eina 1&nbsp;173 innbyggere, og kommunen ble en av de minste i Kristians amt. Kommunestyremøtene ble holdt i herredshuset Folkvang. I 1964 ble Eina igjen innlemma i Vestre Toten, som et ledd i Schei-komiteens arbeid med å redusere antall kommuner i Norge.

## Se også
* Liste over ordførere i Eina 1908&ndash;1963

## Litteratur
* Ødegaard, Svein-Erik, Austarheim, Hilde Larsen og Bækkelund, Bjørn: Totens bygdebok V: Eina. Folk og liv i hus, gard og grend, Kapp 1998.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vestre Toten kommune
* Vestre Toten ved Statistisk sentralbyrå
* Thune barneskole
Barry Goldwater

**Barry Morris Goldwater** (født 2. januar 1909 i Phoenix i Arizona i USA, død 29. mai 1998 i Paradise Valley i Arizona i USA) var en amerikansk politiker og en nøkkelperson i grunnleggelsen av den moderne konservative bevegelsen i USA. Han personifiserte skiftet i balansen i amerikansk kultur fra nordøst til vest. Goldwater var medlem av senatet i fem perioder for Arizona og var den republikanske presidentkandidaten i 1964.

## Bakgrunn
Goldwater var født i Phoenix, mens staten Arizona fortsatt var del av Arizona Territory. Hans far var opprinnelig jøde, men konverterte til kristendommen for å gifte seg med sin forlovede, Barry Goldwaters mor. Familien eide en forretning som gjorde dem komfortabelt rike. 

Ved en anledning på en golfbane i Maryland, ble senator Goldwater fortalt at «Du kan ikke spille her, dette er en begrenset bane», hvorpå han responderte «Jeg er kun halvt jøde… er det i orden om jeg bare spiller ni hull?».

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Haubits

**Haubits** eller **haubitser** (via tysk fra tsjekkisk *houfnice*, «steinslynge»), er forholdsvis kortrekkende artilleriskyts med høy, krum prosjektilbane («indirekte ild») som kan treffe mål bak høyder og lignende hindringer. Kanonen har relativt kort rør og middels munningshastighet (utgangsfart) og skyter eksploderende granater (brisantgranater fylt med sprengstoff).

En haubits er et artillerivåpen som faller mellom en kanon (eller feltkanon) og en bombekaster. Den er i stand til både lavvinkelild som en feltkanon og høyvinkelild som en bombekaster, gitt skillet mellom lav- og høyvinkelildbrytninger ved 45 grader. Med sine langtrekkende evner kan haubitsere brukes med stor effekt i en batteriformasjon med andre artillerikutt, som langløpede kanoner, bombekastere og rakettartilleri. Haubitsere ble verdsatt for sin evne til å avfyre ​​eksplosive granater og brannfarlige materialer inn i festningsverk.

Haubitser er spesielt egnet som flyttbart feltartilleri i kupert og bebygget terreng der målet ikke kan sees fra haubitsen. Moderne, mobile haubitser er som regel enten motorisert (på et selvdrevet chassis) eller montert på en lavett (understell) som blir tauet. Det trengs vanligvis 5–8 soldater for å betjene våpenet.

Gjennom 1700- og 1800-tallet utviklet haubitsere seg til å bli mer mobile og allsidige. Innføringen av rifling på midten av 1800-tallet førte til betydelige endringer i haubitsens utforming og bruk. Tidlig på 1900-tallet ble haubitsere klassifisert i forskjellige kategorier basert på størrelse og rolle, herunder felthaubitsere, beleiringshaubitsere, supertunge beleiringshaubitsere og forsvarshaubitsere.

Under første og andre verdenskrig spilte haubitsere en betydelig rolle i kamp, ​​spesielt i krigføring via skyttergrav og artilleritung strategier som den sovjetiske dypkampdoktrinen. I moderne tid har forskjellene mellom kanoner og haubitsere blitt mindre uttalte, med mange artilleriknytt som kombinerer egenskaper fra begge. Moderne haubitsere er ofte selvgående, montert på belte- eller hjulkjøretøyer, og i stand til å skyte i høye vinkler med justerbare drivladninger for økt rekkevidde og nøyaktighet.

Haubitser er spesielt egnet som flyttbart feltartilleri i kupert og bebygget terreng der målet ikke kan sees fra haubitsen. Moderne, mobile haubitser er som regel enten motorisert (på et selvdrevet chassis) eller montert på en lavett (understell) som blir tauet. En typisk besetningsstørrelse for en moderne haubits er rundt 8 soldater, men en haubits kan opereres av et mindre besetning om nødvendig, hvor 5 er et vanlig minimum for mange modeller.

Den norske Hæren har i moderne tid brukt den selvdrevne M109, en amerikansk modell opprinnelig fra 1960-årene, som nå er byttet ut med den sørkoreanske K9 Thunder. Tidligere har Hæren også brukt blant annet de tauede haubitsene M101 og M114, begge produsert i USA fra henholdsvis 1939 og 1941 til 1953.

## Se også
* Bombekaster (mortér, mørser), lett kasteskyts, krumbaneskyts

## Referanser


## Eksterne lenker
Reinhard Selten

**Reinhard Selten** (født 5. oktober 1930 i Wrocław, død 23. august 2016 i Poznań) var en tysk matematiker og økonom.

Reinhard Selten ble født i Breslau i Tyskland (i dag Wrocław i Polen). Etter andre verdenskrig ble familien i likhet med andre tyskere fordrevet fra Schlesien, og han studerte matematikk i Frankfurt am Main, ble kandidat i 1957 og doktor i 1961. Etter flere års arbeid med økonomiske emner ble han i 1968 utnevnt til økonom, og ble professor i økonomi i Berlin, Bielefeld og Bonn. Han gikk av med pensjon i 1996.

Reinhard Selten mottok, sammen med John Harsanyi og John Forbes Nash jr., i 1994 Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel for sitt arbeid innenfor spillteori. Han er også kjent for sitt arbeid med begrenset rasjonalitet og eksperimentell økonomi.

Selten ble i 2006 utnevnt til den tyske ordenen  Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moské

En **moské** eller **moske** (arabisk مسجد *masġid*) er et muslimsk sakralbygg for bønn og koranstudium. Sentrale elementer i en moské er mihrab (en nisje i veggen som vender mot Mekka), minbar (en trappelignende plattform i nærheten av mihrab der den religiøse lederen leder gudstjenester og forretter prekener), dikka (en opphøyd plattform nær bakveggen der legfolk leder gudstjenester fra) og kursi (en lesepult nær dikkaen, der Koranen blir lest fra). Tårnene på en moské, der imamen roper ut bønneropet, kalles minareter. Moskéer er ofte dekorert med kalligrafi, grunnet islams forbud mot å avbilde Allah og hans skaperverk.

## Bildegalleri

Fil:Moske i Prinsdalen, Oslo.jpg|Tauheed Islamic Centres nye moské i Prinsdal i Oslo i mars 2014. Uteområdet er ikke ferdig opparbeidet på bildet.
Fil:Shah Mosque, Isfahan - Minbar.jpg|En minbar i Isfahan, Iran 
Fil:Jumma mazjid, Zinad Baksh, Bunder, Mangalore-2.jpg|Bønnetepper i Jumma-moskeen i den indiske byen Zinad Baksh, Bunder, Mangalore 
Fil:Interior of Friday mosque of Buzovna, Azerbaijan.jpg|Interiøret i Fredagsmoskeen i Buzovna i Aserbajdsjan er dekorert med kalligrafi 
Fil:Córdoba Spain Mezquita-Catedral-de-Córdoba-01.jpg|De karakteristiske søylegangene i *La Mezquita* i den spanske byen Córdoba. Dette var opprinnelig en moské, men etter den kristne kongemakten gjenerobret Spania i 1492 ble denne moskeen omgjort til en kristen katedral. 


## Referanser
Mulla

**Mulla** (arab., *herre*), fellesbetegnelse på rettslærde i sjia-islam og i asiatisk sunni-islam. Mulla er en muslimsk prest som kun har studert Koranen og Hadith og er regnet som en lærd når det gjelder koranen. 

Mulla kommer fra ordet mulla på urdu via persisk, opprinnelig det arabiske *mawla* som betyr *mester, venn*. Det arabiske mawla uttrykket opprinnelig det juridiske forholdet mellom en eier og hans frisatte slave, både eier og slave ble kalt mawla. Mawla kan også komme fra det arabiske «Ma'Allah» (*en som er med Allah*).

Men en Mulla er ikke *høyt* på rangstigen i de muslimske lærde. Mulla er kun en som kan koranen veldig godt generelt.

Ifølge islam er mullaen en lærd mann, en lærer, doktor av sharia-loven. I India er tittelen gitt til en mann som leser Koranen, men også til en muslimsk skolemester. Ifølge *Encyclopædia Britannica av 1911* er mullaen regnet som en mektig, sosial leder:

«I land som Afghanistan utfører mullaen innflytelse over befolkningen som til tider er rivaliserende med emiren selv, og de har forårsaket mange uroligheter i Kabul».

## Referanser
Toralf Engan

**Toralf Engan** (født 1936) er en norsk tidligere skihopper og hopptrener. Han vokste opp på Hølonda og var medlem av idrettslaget Leik mens han var aktiv idrettsutøver. I første halvdel av 1960-årene var han i verdenseliten. 

Engan var kjent som en fremragende stilhopper, og høstet mange internasjonale triumfer, blant annet VM-gull, OL-gull og seier i hoppuka. I 1962 ble han tildelt Morgenbladets gullmedalje, Holmenkollmedaljen og Olavstatuetten, og norske sportsjournalister kåret ham til Årets idrettsnavn. Han har også mottatt trøndersk skisports høyeste utmerkelse, Gråkallmedaljen.

I 1962/1963 vant han den tysk-østerrikske hoppuka sammenlagt, med tre rennseire.

## Mesterskapsmedaljer

## Se også
* Liste over norske idrettspersoner på sokkel

## Litteratur
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nanometer

**Nanometer** er en avledet SI-enhet for avstand. En nanometer er lik 10−9 meter (en milliarddels meter). Symbolet for nanometer er **nm**.

Nanometer brukes for å måle ulike materialer helt nede på atomært nivå. Atomet med minst størrelse, heliumatomer, har en diameter på 0,14 nanometer. Et DNA-molekyl har en diameter på 2 nanometer. Dessuten er nanometer egnet som enhet for måling av bølgelengder av synlig lys, ultrafiolett stråling, gammastråler og annet. Synlig lys har en bølgelengde på litt under 400 til omkring 700 nm.

Halvlederkretser til bruk i datamaskiner kan konstrueres med detaljer i størrelse ned til rundt 5 nm.

Nanoteknologi er materialer og systemer basert på fenomener og prosesser som foregår på nanometerskala. Ofte brukes «nano» som forstavelse for å skape nyord for alle slags teknologier som studeres på nanometerskala. 

1 nanometer er lik:
* 10−9 meter, m
* 10−6 millimeter, mm
* 0,001 mikrometer, µm
* 10 ångstrøm, Å 
* 1 000 picometer, pm

Og motsatt:
* 1 meter = 109 nanometer
* 1 millimeter = 106 nanometer
* 1 mikrometer = 1000 nanometer
* 1 ångstrøm = 0,1 nanometer
* 1 picometer = 0,001 nanometer

## Referanser
Picometer

**Picometer** er en avledet SI-enhet for avstand. En picometer er lik 10−12 meter. Symbolet for picometer er **pm**.

Picometer brukes ofte til måling av avstander på atomnivå. Atomdiametre er i området ~30 til 600 pm.

1 picometer er lik:
* 10−12 meter
* 1000 femtometer
* 0,01 ångstrøm
* 0,001 nanometer

Og motsatt:
* 1 femtometer = 0,001 picometer
* 1 ångstrøm = 100 picometer
* 1 nanometer = 1000 picometer
Teodolitt

En **teodolitt** er en siktekikkert for nøyaktig måling av vinkler i horisontal- og vertikalplan. Teodolitter anvendes i landmåling, geodesi m.m. De fleste modeller har i dag også integrert avstandsmåler, såkalte Electronic Distance Meter (EDM). Disse modellene, såkalte totalstasjoner, har også muligheten til å lagre data for videre behandling i et GIS eller CAD-program.

En spesiell variant, orografen ble utviklet som kikkertsikte for kystartilleriet.

## Eksterne lenker
*
Torquay

**Torquay** er en by på sørkysten av England i grevskapet Devon. På 1800-tallet ble det en populær badeby, berømt for sitt helsebringende klima. Den er administrasjonssenter for den enhetlige myndigheten Torbay. Den ligger 29&nbsp;km sør for hovedstaden for grevskapet, Exeter, og 45&nbsp;km østnordøst for Plymouth på nordsiden av bukten Tor Bay, tilstøtende til nabobyen Paignton på vestsiden av bukten og tvers over for fiskehavnen i Brixham. I folketellingen for 2011 hadde Torquay en befolkning på 65 245 innbyggere, omtrent halvparten av hva som er hel Torbay.

Torquay er fødestedet til kriminalforfatteren Agatha Christie. Fotballaget Torquay United FC spiller i National League South. Handlingen i TV-serien *[[Hotell i særklasse]]*, der blant andre John Cleese medvirket, er lagt til Torquay, selv om innspillingen faktisk foregikk i Cambridge, Berkshire og Bedfordshire.

Byen er populær for elever som reiser på språkskole om sommeren.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Torquay (DMOZ.org)
*
Watling Street

**Watling Street** var en romersk vei gjennom England, som gikk fra Dover i Kent til Wroxeter i Shropshire. Den ser ut til å opprinnelig ha fortsatt til Chester nær Liverpool, og fortsatt inn i Nord-Wales, men det finnes svært få spor etter veien i det området.

Veien gikk gjennom London, Verulamium (dagens St. Albans) og det sentrale England. Den var en viktig del av det romerske veinettet som ble grunnlagt etter opprettet etter erobringen og opprettelsen av provinsen Britannia. 

Angelsakserne ga den navnet *Wæcelinga Stræt*, som betyr «Wæcelfolkets vei». Det er uklart hvem denne Wæcel kan ha vært, men hans navn ble også gitt til Verulamian, *Wæclingacaester*. Antagelig ble navnet først brukt om strekningen mellom London og Verulamium, og så senere brukt om hele veien.

*Watling Street* ble brukt som grense for Danelagen etter at danene hadde blitt slått; de måtte holde seg til et område nord og øst for veien.

## Bevaringstilstand
Etter at romerne forlot England forfalt veien, men var i bruk gjennom middelalderen. Den var høyst sannsynlig en viktig pilegrimsrute for de som skulle til Canterbury. 

I det 19. århundre ble den brolagt på ny av Thomas Telford. Han forlenget den til Holyhead i Wales, og den ble særlig brukt av postvognene som brakte post til og fra Irland. 

Det meste av veien er fortsatt i bruk i dag, bortsett fra noen seksjoner hvor den moderne veien er ledet utenom. Strekningen mellom London og Dover heter nå A2, og strekningen mellom London og Shrewsbury (og videre til Holyhead) heter A5. Noe av veistrekningen ved London inngår i motorveien M1.

I City of London finnes det en *Watling Street*, men det er tvilsomt om denne inngikk i den romerske veien. I mange byer, som f.eks. Rochester, Canterbury, St. Albans og Milton Keynes går veien fortsatt under sitt opprinnelige navn.