Erlkönig

**Erlkönig** («Alvekonge») er en ballade av Johann Wolfgang von Goethe, utgitt i 1782. Diktet hører til hans mest kjente verk.

En rekke komponister har tonsatt Goethes dikt, mest kjent er Franz Schuberts lied *[[Erlkönig (Schubert)|Erlkönig]]*, som han komponerte i 1815 og gav ut i 1821 som opus 1. 

## Historikk

Råmaterialet til Goethes dikt er en dansk ballade som Johann Gottfried von Herder oversatte til tysk som *Erlkönigs Tochter*. Goethe brukte Herders betegnelse i sin egen ballade, som han skrev til syngespillet *Die Fischerin*. Goethe skal ha fått inspirasjon til sin versjon under et opphold i Jena, da han mottok nyheter om en bonde som red med sitt syke barn fra landsbyen Kunitz til universitetet i Jena. Et minnesmerke er satt opp mellom dagens bydel Kunitz og universitetskvarteret Wenigenjena.

## Innhold
Det er en mørk og stormfull natt. En far rir gjennom svarte skogen med sin syke sønn på armen. Barnet mener å skimte alvekongen og blir redd. Faren forsøker å roe ned sønnen ved å si at han nok bare ser et tåkestreif. Men den spøkelsesaktige skikkelsen slipper ikke barnet, med forføreriske ord inviterer han ham inn i sitt rike, og lover at døtrene hans vil varte ham opp. Gutten blir imidlertid stadig mer urolig, og faren forsøker på ny å finne naturlige forklaringer ved å si at det sønnen fornemmer er bladenes rasling og omrisset av gamle trær. Men visjonen blir stadig mer truende, og gutten reagerer mer og mer panisk. Da alvekongen forsøker å rive til seg den sprellende gutten med vold, mister også faren fatningen, og forsøker å ri hjem så fort som mulig. Men det er for seint, barnet dør i armene hans.

;Første vers:

;Første vers i gjendiktning ved norske diktere:

## Tonesettinger

Mange komponister har tonesatt diktet:
* *[[Erlkönig (Schubert)|Erlkönig]]* av Franz Schubert er mest kjent. Schubert ville dedisere sangen til Goethe, men Goethe returnerte den ukommentert. Erlkönig er det første verket Schubert fikk trykt, og det har derfor opustallet 1.
* Ludwig van Beethoven laget noen bevarte skisser til tonesetting.
* Carl Loewes versjon fra 1818 er kjent. 
* Johann Friedrich Reichardt tonesatte balladen i 1794.
* Louis Spohr tonesatte ballade for bariton med klaver- og fiolin-akkompagnement.
* Andre tonesettinger fra 1700- og 1800-tallet er av  Andreas Romberg (1793), Corona Schröter (1782), Gottlob Bachmann (1798/99), Max Eberwein (1826), Friedrich Methfessel (1805), Carl Friedrich Zelter (1797), August Engelberg (1841), Anselm Hüttenbrenner (1829), Bernhard Klein (1815/16) og Václav Jan Křtitel Tomášek (1815).
* På 2000-tallet har Tapani Länsiö laget en korversjon (2002), Huub de Lange (2004) og Bel Canto (band) (2024) har også gitt ut sine versjoner.

## På norsk
En norsk oversettelse ble utgitt av Anne Tone Thorshaug i 2000.

## Litteratur

* Brigitte Buberl: *Erlkönig und Alpenbraut. Dichtung, Märchen und Sage in Bildern der Schack-Galerie.* (Bayerische Staatsgemäldesammlungen. Studio-Ausstellung 12) Lipp, München 1989, ISBN 3-87490-621-3.
* Werner-Joachim Düring: *„Erlkönig“-Vertonungen. Eine historische und systematische Untersuchung*. Bosse, Regensburg 1972 (Notenteil: 1977), ISBN 3-7649-2082-3
* Wilhelm Kühlmann: «Die Nachtseite der Aufklärung. Goethes «Erlkönig» im Lichte der zeitgenössischen Pädagogik»* (C. G. Salzmanns «Moralisches Elementarbuch»). I *Gesellige Vernunft* (1993), s. 145–157
* Ann Willison Lemke: *Von Goethe inspiriert. Lieder von Komponistinnen des 18. und 19. Jahrhunderts.* Kassel 1999
* Hans Lösener: *Der Rhythmus des Unheimlichen im Erlkönig*. In: Derselbe: *Der Rhythmus in der Rede.* Niemeyer, Tübingen 1999. S. 113–153.
* Robert Stockhammer: *Dichter, Vater, Kind*. I Bernd Witte (red.): *Interpretationen. Gedichte von Johann Wolfgang Goethe.'' Reclam, Stuttgart 1998, s. 97–108.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

* Goethes «Erlkönig» in Illustrationen