Etiopia

**Etiopia**, offisielt **Den føderale demokratiske republikk**(**en**) **Etiopia**, er en føderal republikk på Afrikas horn, nordøst i Afrika. Landet grenser til Eritrea i nord, Djibouti og Somaliland i nordøst, Somalia i øst, Kenya i sør, Sør-Sudan i vest og Sudan i nordvest, men har ikke kyst og er dermed den mest folkerike innlandsstaten i verden. Med mer enn 110 millioner innbyggere (tall for 2019) er Etiopia det nest mest folkerike landet i Afrika, etter Nigeria.

Med  km² er Etiopia verdens 28. største land. Riftdalen løper fra sørvest til nordøst gjennom landet, og deler landet i to høyere fjellplatåer. Etiopia er et fjelland med høye platåer, dype daler og høyeste fjell på 4620 meter. De høye platåene på rundt 2000 meter har til dels godt jordsmonn, mens de høyeste områdene brukes til beite der fehold er viktig næring. Den blå nilen har opphav i Etiopia. Klimaet er for en stor del subtropisk.

Etiopia har aldri vært kolonisert av europeiske stater, og Keiserriket Etiopia varte fra ca. 1270 til det ble styrtet i 1974 av den marxistiske militærjuntaen Derg.

I alt finnes det mer enn 90 etniske grupper i Etiopia, hvorav sju omfatter mer enn én million mennesker. Amharer og tigreanere er de dominerende, statsbærende og landeiende folkegruppene i Etiopia. Det er omkring 85 språk i landet, antallet avhenger av inndeling og definisjon. De to viktigste språkgruppene er afroasiatisk (kusjitisk, omotisk og semittisk) og nilosaharisk. Kusjitisk inkluderer oromo som tales av 25 millioner. Semittisk inkluderer amharisk som tales av 22 millioner. Alle språkene er offisielt anerkjent. Amharisk brukes av den føderale administrasjonen, av byregjeringen i Addis Abeba og forstås over store deler av landet. Den amharisk folkegruppen har vært den dominerende. Landet har en rik litteratur skrevet blant annet på geez som ble kirkens språk på 300-tallet. De fleste språkene bruker geez-skrift, det etiopiske alfabetet.  

Etter avslutningen av den etiopiske borgerkrigen i 1991 har EPRDF-koalisjonen utviklet en statsform som bygger på etnisk baserte regioner og politiske partier. Menneskerettighetssituasjonen i landet regnes som bekymringsfull. Kristendommen kom til landet allerede på 300-tallet, og den etiopisk-ortodokse kirke omfatter 43&nbsp;% av innbyggerne. 34&nbsp;% av innbyggerne er muslimer.

Etiopia er et av verdens fattigste og minst utviklede land, og på FNs Liste over land etter HDI er landet nr. 157 av 169 (2011). Ifølge tall fra FN lever 44&nbsp;% av innbyggerne under nasjonal fattigdomsgrense, 41&nbsp;% er underernært og 39&nbsp;% lever i ekstrem fattigdom. Direkte tørkekatastrofer er imidlertid sjeldne, og har vært knyttet til politisk uro i 1974 og 1984. Den etiopiske borgerkrigen 1974–91 og krigen med Eritrea 1998–2000 har også preget landet. De sosiale skillene er lave i Etiopia, med en Gini-koeffisient på 0,30.

## Navnet
Navnet Etiopia, amharisk Itiopia, betyr «*De svartes land*», og er dannet av de to greske ordene *aithos* («brenne») og *ops* («ansikt»), det vil si «(mennesker med) ansikter (svart)brent (av sol)». Navnet *Etiopia* skrives med ge'ez-skrift , det offisielle *Den føderale demokratiske republikken Etiopia* skrives .

Navnet *Aethiopia* (Αἰθιοπία) forekommer to ganger i *[[Iliaden]]* og tre ganger i *[[Odysseen]]*. Den greske historikeren Herodot bruker det spesifikt om alt land sør for Egypt, og med det både det nåværende Sudan og Etiopia. Den eldste kjente bruken av navnet *Ityopya* innenfor regionen er fra 300-tallet, på innskrifter i stein etter kong Ezana av Kongeriket Aksum.

Plinius den eldre hevdet at landet hadde sitt navn etter en person med navnet «Aethiops», som var sønn av Hefaistos. Det greske personnavnet ble fanget opp og brukt i ge'ezteksten **' (''Boken om Aksum'') fra 1400-tallet. Her fremstilles ''Ityopp'is'' som en ellers unevnt sønn av [[Kusj (bibelsk person)|Kusj]], sønnesønn av Bibelens [[Noah]], som skal ha vært grunnleggeren av byen [[Aksum]]. I den norske [[NO30|bibeloversettelsen av 1930]] brukes ordet ''Etiopia'' flere steder hvor det tales om et fremmed rike eller folkeslag. I den hebraiske teksten står det [[Kongedømmet Kusj|Kusj]], og i nyere bibeloversettelser ([[NO78]]) brukes [[Nubia]]. 

Tidligere har landet, og regionen, vært kjent som «Abyssinia» eller Abessinia, et navn som er avledet av ''Habesh'', som er en [[Arabisk|gammelarabisk]] form for det [[etiopiske språk|etiopiske]] ordet ''Ḥabaśāt''. Den moderne formen av ordet, ''Habesha'', brukes fortsatt om landets innbyggere. Det moderne arabiske ordet ''Al-Ḥabashah'' betyr «habeshafolkets land».

== Naturgeografi ==


Med  km², om lag tre ganger Norges areal, er Etiopia verdens 27. største land. Landet ligger på [[Afrikas horn]], og grenser i sør til [[Kenya]], i vest til [[Sør-Sudan]] og [[Sudan]] og i øst til [[Eritrea]], [[Djibouti]] og [[Somalia]]. Etter at Eritrea ble en selvstendig stat i 1993, har ikke Etiopia lenger noen kystlinje. 

[[Riftdalen]] løper fra sørvest til nordøst gjennom landet, og deler landet i to høyere fjellplatåer. I Riftdalen, som typisk ligger over 900 [[moh]], finnes stepper, halvørken og fruktbare lavlandsområder i dalens bredde på 40–65 km. Høyfjellsplatåene er dannet gjennom vulkansk aktivitet, og de fleste fjellene er tidligere vulkaner. Den vulkanske landdanningen har ført til at det finnes flere innlandsbassenger med innsjøer uten utløp. Flere av byene i landet, [[Addis Abeba]], [[Aksum]] og [[Gonder]], ligger i høyfjellsplatåene.

[[De etiopiske høylandene|Det vestlige fjellplatået]], som også er kjent som , strekker seg nord–sør i en lengde av ca. 500 km. I dette området ligger hovedstaden [[Addis Abeba]] på , ca. . Det abyssinske platået ender bratt mot øst mot [[Danakilørkenen]], og slakt mot  i vest. Etiopias høyeste fjell [[Ras Dashen]] () ligger i denne delen av landet. Det gjør også [[verdensarv]]området [[Simien nasjonalpark]] og [[Tanasjøen]], som er [[Den blå Nil]]s kilde. Den blå Nil danner en markert [[canyon]], opptil  m dyp, gjennom lavalandskapet. Elva [[Omo (Etiopia)|Omo]] renner sørover mot [[Turkanasjøen]]. Elva [[Awash]] renner fra Addis Abeba østover gjennom Riftdalen mot Djibouti; elvas nedre del, som ender i en saltsjø uten utløp, er et verdensarvområde.

Turkanasjøen (som for det meste ligger i Kenya) og Tanasjøen er Etiopias største innsjøer. (For øvrige innsjøer se [[Liste over innsjøer i Etiopia]]).


[[De etiopiske høylandene|Somaliplatået]], sørøst for Riftdalen, har sine høyeste topper ([[Tullu Demtu]],  moh., og [[Batu]],  moh.) mot Riftdalen, og skråner mot sørøst. De viktigste elvene her er [[Shebele]] og [[Juba (elv)|Juba]]. 

I høylandet finnes [[savanne|tresavanne]], einer og [[kaffeplanter]]. I lavlandet veksling mellom tørr savanne og ørken. Også noe frodig løvskog. 

Zoogeografisk tilhører Etiopia [[Afrotropis|den etiopiske region]], og mange karakteristiske afrikanske dyrearter som [[løve]], [[sjiraff]], [[antiloper]] og [[hyene]]r finnes her. Det finnes 31 [[endemisk]]e pattedyrarter i Etiopia, hvorav 14 er regnet som sårbare eller truet. [[Etiopisk ulv]] (også kjent som simienrev og etiopiasjakal), [[fjellnyala]] (''Tragelaphus buxtoni'') og [[flikibis]] (''Bostrychia carunculata'') er slike arter. 

Etiopia har [[tropisk monsunklima]], men på grunn av høylandet er det kjøligere enn i de fleste andre land på samme breddegrad.

== Demografi ==


Folketallet i Etiopia er raskt økende, og passerte 110 millioner innbyggere rundt 2019. Den årlige befolkningsveksten er på 3,2&nbsp;%, noe som er den 8. raskeste befolkningsveksten i verden.

Gjennomsnittlig levealder har økt fra 45 år i 1991 til 56 år i 2010, og barnedødeligheten er halvert i den samme perioden. Gjennomsnittlig levealder på 56 år gir en rangering som nr. 195 av 221 land (2011).

I alt finnes det mer enn 90 etniske grupper i Etiopia, hvorav sju omfatter mer enn én million mennesker. Den største folkegruppen er [[oromoer]] med 34,9&nbsp;%, som er delt i flere undergrupper. De er tradisjonelt nomader, snakker [[oromo]], og er stort sett bosatt i [[Oromia]]provinsen. De er i delvis opposisjon til sentralmyndighetene, og noen ønsker uavhengighet.

Tradisjonelt har [[amharer]] (26,9&nbsp;%) og [[tigreanere]] (6,1&nbsp;%) vært de dominerende, statsbærende og landeiende folkegruppene i Etiopia. De lever i den nordlige del av landet, og rundt Addis Abeba. De snakker henholdsvis [[amharisk]] og [[tigrinja]]/[[tigré]].

[[Somaliere]] (6,2&nbsp;%) er tradisjonelt muslimer og lever som nomader i den store, men sparsomt bebodde [[Somali (region)|Somaliregionen]] nær grensen til [[Somalia]], i et konfliktområde som også er kjent som [[Ogaden]]. De ønsker å innlemme «sine» deler av Etiopia i Somalia. Andre grupper er [[sidama]] (4&nbsp;%), [[guragie]] (et lite, men innflytelsesrikt handelsfolk; 2,5&nbsp;%), [[welaita]] (2,3&nbsp;%), [[hadiya]] (1,7&nbsp;%), [[afarer]] (1,7&nbsp;%), gamo (1,5&nbsp;%) og 12,5&nbsp;% andre grupper.

Det snakkes mellom 77 og 85 [[språk i Etiopia]]. Det er omkring 85 språk i landet, antallet avhenger av inndeling og definisjon. De to viktigste språkgruppene er [[Afroasiatiske språk|afroasiatisk]] ([[Kusjittiske språk|kusjitisk]], [[Omotiske språk|omotisk]] og [[Semittiske språk|semittisk]]) og [[Nilosahariske språk|nilosaharisk]]. Kusjitisk inkluderer [[oromo]], [[somali]] og [[Afar (språk)|afar]]. Semittisk inkluderer [[amharisk]] som er mest utbredt samt [[Tigrinja (språk)|tigrinya]] og litteraturspråket [[geez]]. Femti av språkene har rettskriving og 33 språk brukes i grunnskolen. Det etiopiske alfabetet samt latinsk alfabet er mest brukt.  [[Amharisk]] og [[oromo]] er mest utbredt, og snakkes av henholdsvis 32,7 og 31,6&nbsp;% av innbyggerne. Størsteparten av språkene i landet tilhører [[Afroasiatiske språk|den afroasiatiske språkfamilien]], mens rundt 20 språk er [[Nilosahariske språk|nilosahariske]].

=== Religioner ===


Allerede omkring år 350 ble [[kristendom]] statsreligion i det daværende [[kongeriket Aksum]]. I dag regnes om lag 62&nbsp;% av befolkningen som [[kristne]], fordelt på 43&nbsp;% tilhørende [[den etiopisk-ortodokse kirke]] og 19&nbsp;% [[protestanter]]. 34&nbsp;% er [[muslim]]er og ca. 2,6&nbsp;% praktiserer tradisjonelle [[animisme|animistiske]] [[afrikanske religioner]].

«Andre» utgjør 1,4&nbsp;%; landet har blant annet en særegen etiopisk-jødisk minoritet kalt [[Beta Israel]] – hvorav mange riktignok emigrerte til Israel under militærjuntaen 1979–91. Tradisjonelt har religiøs tilknytning sammenheng med etnisk tilknytning; [[amharer]] og [[tigreanere]] er kristne, mens somaliere, afarer og aderi er muslimer.

Islam har tradisjonelt vært undertrykt i Etiopia, men etter revolusjonen i 1974 har vilkårene endret seg, og man har sett en oppblomstring. Andelen protestantiske kristne øker, mens andelen ortodokse er i nedgang.

=== Urbanitet ===
17&nbsp;% av innbyggerne bor i byer; andelen er økende og ventes å være 30&nbsp;% i 2030. Til sammenligning er andelen bybefolkning i nabolandene Sudan og Kenya henholdsvis 45 og 47&nbsp;%.

== Historie ==



Den eldste kjente statsdannelsen i det som i dag er Etiopia er [[kongeriket Aksum]], etablert ca. [[400 f.Kr.]] av semittiske folkegrupper som migrererte over [[Rødehavet]] fra Den arabiske halvøy. Før dette hadde landet vært innenfor interessesfæren til [[oldtidens Egypt|egypterne]]. Aksum-riket gikk i oppløsning på 600-tallet. «[[Det salomonske dynasti]]et» (som med støtte i kongesagaen ''[[Kebra Negest]]'' regnet sin slektshistorie tilbake til [[kong Salomo]] og [[dronningen av Saba]]) kontrollerte landet inntil ca. 950, og ble i noen hundreår avløst av [[Zagwe-dynastiet]]. Ca. 1268/1270 fikk det salomonske dynastiet igjen makten, og etablerte [[keiserriket Etiopia]]. Keiserriket vedvarte under samme dynasti inntil revolusjonen i 1974.

Inntil hovedstaden [[Addis Abeba]] ble etablert i 1886, hadde keiseren og hans hoff vært nomadisk og etablert seg der det var tilstrekkelige ressurser. Keiserstaten gjennomgikk fra rundt 1760 til 1855 en ustabil periode kjent som [[Zemene Mesafint]], hvor statsmakten var redusert, og småkongedømmer kjempet seg imellom.

Det moderne Etiopia ble etablert fra 1855, i en periode preget av fire keisere og et mellomspill med en keiserinne: [[Tewodros II av Etiopia|Tewodros]] (1855–68), [[Yohannes IV av Etiopia|Yohannes IV]] (1868–89), [[Menelik II av Etiopia|Menelik II]] (1889–1913), keiserinne [[Zewditu I av Etiopia|Zewditu]] (1916–30) og [[Haile Selassie]] (1930–74). Deres tid var både preget av en organisering av moderne statsskikk, infrastruktur som jernbanebyggingen 1897–1917, og etablering av diplomatiske forbindelser som medlemskap i [[Folkeforbundet]] fra 1923. Perioden var også preget av konfrontasjoner med europeiske kolonimakter. Tewodros tok sitt eget liv i 1868 for å unngå å bli tatt til fange av en britisk unnsetningsstyrke. Landet ble angrepet av Egypt i 1877 og av Italia i 1885 og 1895.

Etiopia ble under [[den italiensk-etiopiske krig]] 1935–41 okkupert av det da [[fascist]]styrte [[Italia]], som regnet Etiopia sammen med Somalia som en del av den italienske kolonien [[Italiensk Øst-Afrika]]. Etiopierne kjempet først alene, men vant krigen med britisk støtte etter 1940, da Italia og Storbritannia ble krigsmotstandere i Europa.

Etter vedtak i FN inngikk [[Eritrea]] i en føderasjon med Etiopia i 1952. Føderasjonen ble utvidet til en full integrasjon og etablering av Eritrea som landets fjortende provins. [[Den eritreiske selvstendighetskrigen]] 1961–91 endte med løsrivelse og etableringen av et selvstendig Eritrea i 1993.

Ut over 1960-tallet økte misnøyen med det sittende regimet i landet. Misnøyen var begrunnet med eneveldet, klasseskiller, korrupsjon, behovet for en jordreform, håndteringen av krigen med Eritrea og keiserens fortielse av tørkekatastrofen i 1972–74. Uroen førte i 1974 til opptøyer og generalstreik, og den 12. september tok en gruppe yngre offiserer, organisert i gruppen [[Derg]], makten i landet. Derg hadde i utgangspunktet ingen klar idé om hvilken kurs de skulle styret landet i, men utviklet seg raskt til en marxistisk gruppe. Fra 1977 var landet [[Sovjetunionen]]s viktigste allierte i regionen. Derg gjennomførte landreformer. Perioden med Derg og med den [[Den demokratiske folkerepublikken Etiopia|demokratiske folkerepublikken]] (1987–91) var preget av grensekriger og indre strid, med flere opprørsgrupper. Etter Sovjetunionens fall maktet ikke marxiststyret å stå imot det indre presset, og i 1991 ble makten overtatt av [[EPRDF]], en koalisjon av etnisk baserte opprørsgrupper.

Statsminister [[Meles Zenawi]] fra [[TPLF]], en av partene i EPRDF, var en sentral politiker fra 1991, først som president fra 1991 til 1995 og deretter som statsminister fram til sin død i 2012. Under hans regime har landet fått en ny [[føderal]] [[Etiopias grunnlov|grunnlov]] som understreker at landet består av ulike etniske grupper i samarbeid. Denne statsmodellen basert på etnisitet har vakt interesse i andre afrikanske land som møter de samme problemene med hensyn til forholdet mellom stat og stammer, og har i Etiopia også redusert [[amharer|amharene]]s dominerende posisjon, riktignok til åpenbar fordel for det sterke TPLF, knyttet til [[tigreanere|tigreanerne]]. EPRDF blir møtt med anklager om menneskerettighetsbrudd, krenkelser mot den politiske opposisjonen, og en sterk statlig kontroll som i realiteten undergraver intensjonene om føderalstat og etnisk selvstyre.

== Politikk og administrasjon ==


Etiopia ble en sosialistisk republikk i 1974. I 1991 brøt det kommunistiske styret sammen. 
Etiopias nåværende statsskikk er basert på den nye grunnloven av 1995. Den nye grunnloven er [[føderal]], og bygger på de 9 etnisk baserte [[Etiopias regioner|regionene]]. Formelt sett har regionene utstrakt selvstyre, men i realiteten er det meste kontrollert fra den nasjonale regjeringen, som utgår fra koalisjonen [[EPRDF]]. «Koalisjonen ble stiftet av geriljagruppen [[Tigrayan People's Liberation Front|TPLF]] fra [[Tigray (region)|Tigray]] i Nord-Etiopia, som inntok Addis Abeba etter at det marxistiske militærdiktaturet falt i 1991. TPLF dominerer i praksis koalisjonen, og opprettholder sterk kontroll over både sentrale regjeringsstrukturer, militæret, lokale administrasjoner, domstoler og politi.»
Statsminister [[Meles Zenawi]] fra TPLF ble valgt i 1995, og ble gjenvalgt i 2000, 2005 og [[Etiopias parlamentsvalg 2010|2010]]. Han satt til sin død i 2012.

[[Etiopias parlament]] består av to kamre: et føderasjonshus (''Yefedereshn Mekir Bet'') med 112 medlemmer som blir utpekt av delstatsforsamlingene for fem år, og et folkerepresentanthus (''Yehizbtewekayoch Mekir Bet'') med 547 medlemmer som velges i direkte valg hvert femte år.

[[Liste over Etiopias presidenter|Etiopias president]] har hovedsakelig seremonielle oppgaver. Presidenten velges hvert sjette år ved indirekte valg, av parlamentet. Nåværende president [[Taye Atske Selassie]] ble valgt i 2024. 

Regimet ble kritisert for omfattende brudd på menneskerettighetene, herunder behandlingen av politisk opposisjon. Anklagene omfatter brudd på ytringsfrihet og pressefrihet, tortur, ulovlig fengsling, vilkårlige arrestasjoner og husransakelser, og forstyrrelse av fagforeninger.

Kritikken fra utlandet karakteriseres imidlertid som forsiktig; «vestlige land [er] mest opptatt av å opprettholde stabilitet i Etiopia av sikkerhets- og utviklingsmessige grunner».

Ved valget i 2010 ble det registrert en forverring, hvor trusler og overvåking av velgere var vanlig, og hvor regjeringspartiet brukte statlige ressurser i sitt partis valgkamp. Opposisjonspolitikere ble også angrepet og drept. Trosfriheten blir tilsynelatende godt ivaretatt, i tråd med regimets politikk om at landet består av flere ulike folkegrupper.



=== Politiske partier og valg ===
Det politiske systemet i landet er basert på koalisjoner mellom etnisk baserte partier. Den regjerende koalisjonen EPRDF består av fire politiske partier med bakgrunn i ulike regioner/folkegrupper: [[Oromo Peoples' Democratic Organization]] (OPDO) fra [[oromoer|oromoene]]; [[Amhara National Democratic Movement]] (ANDM) fra [[amharer]]; [[South Ethiopian Peoples' Democratic Front]] (SEPDF) fra [[Region for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk]] og [[Tigrayan Peoples' Liberation Front]] (TPLF) fra [[tigreanere]]. Også de seks partiene som samarbeider med koalisjonen er basert på regionalitet og etnisitet.

Ved [[Etiopias parlamentsvalg 2010]] fikk [[EPRDF]]-koalisjonen 499 av de 547 setene i parlamentet, partier som er alliert med EPRDF fikk 46 seter, opposisjonsalliansen [[Medrek]] fikk ett sete, og en uavhengig representant fikk det siste setet.
Flere av de siste valgene har blitt boikottet av opposisjonen, «fordi de mente at regjeringen hadde laget valgregler som gjorde det umulig for andre å vinne frem». Under parlamentsvalget i 2010 ble «flere potensielt sterke opposisjonskandidater fengslet eller befant seg i eksil under valget. Offisielle og uoffisielle observatører fra organisasjoner som Den europeiske union (EU) og Human Rights Watch meldte om en lang rekke initiativ for å stilne motstandere og undertrykke mediene og sivilsamfunnet, inkludert drap og trusler.»

Under statsminister [[Abiy Ahmed]], som tiltrådte i april 2018, har landet gjennomgått en demokratiserings- og reformprosess, i tillegg til at det ble inngått en fredsavtale med [[Eritrea]].

=== Administrativ inndeling ===


Etiopia har siden 1996 vært inndelt i etnisk baserte regioner (flertall ''kililoch'', entall ''kilil''), og dertil 2 autonome byregioner knyttet til de to største byene Addis Abeba og [[Dire Dawa]]. Fram til 1991 fantes en annen inndeling, i 13 provinser. Fra 2020, da den nye regionale delstaten [[Sidama (region)|Sidama]] ble etablert, er det tolv regionale delstater i Etiopia.

Etiopias tolv regionale delstater er:

#[[Addis Abeba]] 
#[[Afar (region)|Afar]]
#[[Amhara (region)|Amhara]]
#[[Benishangul-Gumuz]]
#[[Dire Dawa]] 
#[[Gambela (region)|Gambela]]
#[[Harar (region)|Harar]]
#[[Oromia]]
#[[Somali (region)|Somali]]
#[[Region for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk]]
#[[Tigray (region)|Tigray]]
# [[Sidama (region)|Sidama]]

Regionene er videre inndelt i 68 ''soner''. Den videre inndelingen er i om lag 500 [[woreda]], og til sist i et landsbynivå kalt [[kebele]].

=== Forsvars- og utenrikspolitikk ===
Etiopia er medlem av [[FN]], de fleste av FNs særorganisasjoner, [[Verdensbanken]], [[Den afrikanske union]], [[ACP]], [[G24]]-landene, [[COMESA]] og [[Cotonou-avtalen]].

Etiopia ble medlem av [[Folkeforbundet]] i 1923, og av [[FN]] fra opprettelsen. Landet samarbeidet tett med Storbritannia fram til 1945, og med USA etter dette. Etiopia var en av initiativtagerne til [[Organisasjonen for afrikansk enhet]] i 1963, og OAUs hovedkontor ble lagt til [[Addis Abeba]]. Etter revolusjonen i 1974 ble Etiopia offisielt medlem av [[Organisasjonen av alliansefrie nasjoner]], men utviklet i realiteten tette bånd til [[Sovjetunionen]] og dets allierte. 

Etter regimeskiftet i 1991 har landet utviklet tette bånd til [[USA]]. USA er nå Etiopias største bistandspartner, og Etiopia er en av USAs allierte i [[krigen mot terror]]. USA samarbeider med etiopisk etterretning om å overvåke [[al-Qaida]]medlemmer i nabolandet Somalia. Det er også kjent at [[Central Intelligence Agency]] bruker hemmelige fengsler i Etiopia, såkalte [[black site]]-fengsler, for å fengsle og avhøre uidentifiserte fanger i krigen mot terror.

Etiopia har også gode relasjoner til [[Israel]] og [[Saudi-Arabia]], og undertegnet i 1999 en sikkerhetsavtale med [[Jemen]] – trolig på grunn av felles fiendskap med Somalia.

Etiopia har et anstrengt forhold til nabolandet [[Somalia]] på grunn av pågående grensestridigheter i [[Ogaden]]området. Forholdet til [[Eritrea]] har gått i bølger; Eritrea ble innlemmet i Etiopia i 1950 på FNs og [[Italia]]s initiativ. Under og etter [[den eritreiske selvstendighetskrigen]] var det et godt forhold mellom [[Tigrayan People's Liberation Front|TPLF]], som fikk kontroll over Etiopia i 1991, og den eritreiske frigjøringsbevegelsen [[Det eritreiske folks frigjøringsfront|EPLF]], som samme år overtok styringen av Eritrea, og den etiopiske regjeringen bidro til Eritreas selvstendighet i 1993. [[Den eritreisk-etiopiske krig]]en 1998–2000 dreide seg tilsynelatende om grensestridigheter, men kan ha hatt flere motiver. Grensen mellom de to landene ble 2000–08 overvåket av [[UNMEE]]. Forholdet til nabolandet [[Sudan]] var lenge spent fordi Etiopia støttet [[SPLM]]s kamp for et uavhengig [[Sør-Sudan]], men ble bedre mot slutten av 1990-tallet, og Sudan, Jemen og Etiopia har siden 2004 et samarbeid i en regional «antiterror-akse».

Militærutgiftene ligger (per 2009) på moderate 1,2&nbsp;% av BNP. Landet har (per 2007) 525 kampfly, 20 kamphelikoptre og ca. 400 russiskproduserte [[stridsvogn]]er. Militærtjeneste er frivillig, og varer 16 måneder.

=== Rettsvesen ===
Etiopias rettsvesen er knyttet til [[Etiopias regioner|regionene/delstatene]]. Straffesaker behandles i lokale domstoler med én dommer. Sivilrettslige saker og straffesaker behandles på et midlere nivå, og det finnes en [[høyesterett]] i hver region. Det finnes også en føderal appelldomstol og en føderal høyesterett. Leder og nestleder for høyesterett utnevnes av [[Etiopias parlament|folkerepresentanthuset]] etter forslag fra statsministeren. [[Sharia]]domstoler finnes for religiøse og familiære saker for de av innbyggerne som er [[muslim]]er.

Etiopia har fengselsstraff inntil 5 år for homofili.

=== Flagg og symboler ===

Det nåværende [[Etiopias flagg|flagget til Etiopia]] ble tatt i bruk 6. februar 1996, i henhold til grunnloven av 1995. Flagget bruker de tre vanlige [[Pan-afrikanske farger|fargene for afrikansk enhet]]: rødt, grønt og gult. Emblemet i midten er det nye riksvåpenet fra 1996.
Flagget har alltid brukt de tre fargene, men emblemet har variert. Under keiserriket hadde flagget [[Løven av Judas stamme|Løven av Juda]] som emblem, mens ulike motiv ble brukt av [[Derg]] og under [[Den demokratiske folkerepublikken Etiopia|folkerepublikken]] 1987–91. 

[[Etiopias riksvåpen]] ble også innført i 1996. Symbolet er et gyllent [[pentagram]] som både viser tilbake til det gamle kongehusets angivelige avstamning fra [[Kong Salomo]], og kan minne om solen i [[Derg]]s emblem. I sin nåværende form forklares det med at landet er en enhet av mange folkegrupper.

Under keiserdømmet fantes det flere [[Orden (utmerkelse)|ordener]].  Den første av disse, [[Salomos segls orden]], ble innstiftet i 1874 og ble i 1922 delt, slik at [[Salomo-ordenen]], som blant annet [[Haakon VII]] og [[Olav V]] var innehavere av, ble til. Flere nordmenn var blant innehaverne av [[Etiopias stjerneorden]], innstiftet i 1874. [[Dronningen av Sabas orden]] ble etablert i 1922, [[Keiser Menelik IIs orden]], som også flere nordmenn mottok, i 1924, og [[Den hellige treenighetens orden]] i 1930. Etter at Etiopias statsform, som følge av kuppet i 1974, ble endret til republikk, ble de keiserlige ordener avskaffet som statlige utmerkelser. Under [[Derg]]en kom et nytt ordensvesen til.

=== Statens inntekter ===
Etiopia er avhengig av bistand, særlig i år med tørke. Viktige bistandspartnere er [[IMF]], [[Verdensbanken]], [[USA]], [[Storbritannia]] og [[EU]]. Bistanden utgjør én milliard USD årlig, av et statsbudsjett på 5 milliarder USD.. Budsjettåret begynner 8. juli.

=== Forholdet til Norge ===
Etiopia er representert i Norge ved sin ambassade i Stockholm, mens Norge er representert i Etiopia ved sin ambassade i Addis Abeba, som ble opprettet i 1991. Flere norske [[misjon]]s- og bistandsorganisasjoner arbeider i Etiopia, blant annet [[Det Norske Misjonsselskap]], [[Norsk Luthersk Misjonssamband]], [[Frikirkens Israels- og Ytremisjon|Frikirken]], [[Flyktninghjelpen]], [[Redd Barna]], [[Norges Røde Kors]] og [[Norsk Folkehjelp]]. 

Frem til 2011 ble mellom 20 og 60 barn [[adopsjon|adoptert]] fra Etiopia til Norge hvert år gjennom [[Adopsjonsforum]]. Antallet ble deretter kraftig redusert, og adopsjonssamarbeidet mellom Norge og Etiopia ble avsluttet i 2015.

Etiopias handel med Norge utgjorde i 2008 22,8 mill. NOK import til Etiopia, og 35,6 mill. NOK eksport til Norge. Norge ga i 2008 250 mill. NOK i utviklingsbistand, herunder også nødhjelp.
Det meste av den norske støtten gis via norske frivillige organisasjoner og FN.

== Næringsliv ==


Etiopias økonomi er i sterk vekst, med «rundt 11&nbsp;% årlig vekst» i årene 2005-2010 (per jan 2010), noe som gjør landet til den 5. raskeste voksende økonomien i verden. Den sterke veksten forklares med regjeringens langsiktige infrastruktursatsing og med «satsningen på en hjemmesnekret jordbruksbasert industrialiseringspolitikk.» «Store deler av befolkningen på landsbygda som tidligere kun produserte for eget forbruk, er gjennom veinettet blitt knyttet til markedene og produserer nå overskudd for lokalt forbruk og eksport».



Det meste av sysselsettingen er knyttet til landbruket, på landsbygda. 50&nbsp;% er sysselsatt i landbruket, 11&nbsp;% i industri og 39&nbsp;% i tjenesteytende næringer. Landet er spesielt ved at staten eier all jord, som leies ut på 99-årsbasis til innbyggerne. Industri finnes særlig i Addis Abeba, men også i andre byer. Den økende middelklassen i hovedstaden er et voksende marked for importvarer.

=== Eksport ===
Etiopias [[eksport]] bestod tidligere i all hovedsak av [[kaffe]], som utgjorde opp til 65&nbsp;% av eksportinntektene. På grunn av en bevisst spredning av eksportproduksjonen utgjør kaffe per 2010 om lag 35&nbsp;% av eksportinntektene. Andre eksportprodukter er [[roser]] og andre [[gartneri]]produkter, [[bomull]], [[lær]]- og [[skinn]]produkter, [[gull]] og [[khat]].

De viktigste eksportlandene er [[Folkerepublikken Kina|Kina]] (13,3&nbsp;%), [[Tyskland]] (10&nbsp;%), [[Saudi-Arabia]] (7,6&nbsp;%), [[USA]] (7,4&nbsp;%), [[Nederland]] (6,5&nbsp;%), [[Sudan]] (4,5&nbsp;%) og [[Belgia]] (4,1&nbsp;%). (2009)

Norge importerer roser, [[honning]] og kaffe.

=== Naturressurser ===
Etiopia antas å ha store mineralforekomster, men det er bare [[gull]] som i utvinnes i noe omfang. I mindre grad utvinnes det [[platina]], [[salt]], [[kaliumklorid]], [[kull]] og [[jernmalm]]. Landet har sannsynligvis uutnyttede ressurser av petroleum og naturgass, særlig i sørvest, i grenseområdene mot Sudan, men omfanget av dette er ennå ikke kartlagt.

Landet har, med sine høydeforskjeller, et betydelig potensial for [[vannkraft]]produksjon, særlig [[Den blå Nil]]. Store vannkraftverk er blant annet [[Tana Beles-demningen]] i Den blå Nil, [[Tekeze-demningen]] i en bielv til Nilen og [[Gilgel Gibe vannkraftverk]] i [[Omo (Etiopia)|Omo]]vassdraget.

Etiopias energiforsyning er 90&nbsp;% basert på vannkraft. Årlig produksjon (per 2016) er 11 milliarder [[kWh]].

=== Primærnæringer ===
Jordbruket står for 45–50&nbsp;% av BNP, 85&nbsp;% av sysselsettingen og 60&nbsp;% av eksportinntektene.

Viktige landbruksprodukter er [[korn]], [[belgfrukt]]er, [[kaffe]], [[sukkerrør]], [[khat]], [[poteter]], [[oljevekster]] og avskårne blomster.

Husdyrbruket er svært omfattende i deler av landet. I lavlandet i sør, sørøst og øst kan så mange som 7 millioner innbyggere være avhengig av [[pastoralisme]], og buskapene omfatter 35 millioner [[kveg]], 25 millioner [[sauer]] og 18 millioner [[geiter]], (2003) noe som også er grunnlag for industri med huder. 

=== Samferdsel ===


Den 784 km lange jernbanestrekningen [[Ethio-Djibouti Railways]] mellom [[Addis Abeba]] og havnen i byen [[Djibouti (by)|Djibouti]] ble bygget mellom 1897 og 1917, men har de siste årene ikke hatt passasjertrafikk mellom Addis Abeba og [[Dire Dawa]]. Banen er under opprusting. I 2012 startet byggingen av 34 kilometer med dobbelsporet [[bybane]] i Addis Abeba. Bybanen blir normalsporet og elektrifisert, og er forventet ferdig i slutten av 2015.

Havna i Djibouti er uansett viktig for etiopisk eksport, særlig etter at Etiopia mistet adgang til havnene i [[Assab]] og [[Massawa]] som følge av krigen med Eritrea.  

Veinettet har de siste par tiår vært under rask utbygging, til en stor del finansiert av utenlandske lån. Det [[Transafrikansk hovedveinett|transafrikanske hovedveinettet]] forbinder Addis Abeba med [[Nairobi]] i [[Kenya]] og [[Khartoum]] i [[Sudan]]. De viktigste flyplassene er [[Bole internasjonale lufthavn]] ved Addis Abeba og [[Aba Tenna Dejazmach Yilma internasjonale lufthavn]] ved [[Dire Dawa]]; 25 mindre flyplasser betjener den innenlandske trafikken. Det statseide flyselskapet [[Ethiopian Airlines]] har både innenlandske og internasjonale/interkontinentale flyruter.

=== Bedriftsstruktur og eierskap ===
Både [[Folkerepublikken Kina]] og [[India]] øker sine investeringer i Etiopia. Utenlandsinvesteringene har skutt betydelig i været de siste 5 årene. Dette gjelder ikke bare landbrukssektoren, men også innen gruver og industri som tekstilproduksjon, olje (i Ogaden og Gambella), gull, skinn og huder (herunder [[sko]]produksjon) og bilproduksjon. Landet er under press fra WTO med tanke på privatisering, men myndighetene holder fortsatt igjen i liberaliseringen i en rekke sektorer, som banker, energiforsyning og telekommunikasjoner.

=== Bankvesenet ===
De etiopiske bankene og forsikringsselskapene ble nasjonalisert etter revolusjonen i 1974. Siden midten av 1990-tallet har det vært lov å etablere private banker og forsikringsselskap igjen, og disse dekker (per 2005) 20&nbsp;% av lånemarkedet. Hele den private banksektoren er på etiopiske hender, og regjeringen forfekter sterkt at det bør fortsette slik.

[[Etiopias nasjonalbank]] er [[sentralbank]].

=== Turisme ===
Turismen til Etiopia er i vekst, og landet har både attraktiv natur og flere gamle kulturminner fra tidligere høykulturer, noe som vises igjen i Etiopias [[:Kategori:Verdensarven i Etiopia|ni verdensarvområder]]. Turismen utgjør sammen med samferdsel den største andelen av tjenesteytende næringer, og anslås per 2011 å kunne bli  turister årlig.. I 2014 ble ''Ethiopian Tourism Organisation'' (ETO) etablert av regjeringen i samarbeid med [[FNs utviklingsprogram]] (UNDP). ETOs formål er å utvikle turisme-relaterte prosjekter og styrke reiselivsnæringen for på den måten å bidra til økonomisk vekst.

== Samfunn ==
=== Kalender ===
[[Etiopisk kalender|Den etiopiske kalenderen]] er basert på [[koptisk kalender|den koptiske kalender]], som i sin tur er basert på [[egyptisk kalender|den egyptiske kalender]], men man har også tatt inn elementer fra [[juliansk kalender|den julianske kalender]]. Som den koptiske kalender har den etiopiske tolv måneder à tretti dager, samt fem eller seks epagomenale dager, ofte kalt «den trettende måned». Kalenderen er nesten 8 år bak vår [[Gregoriansk kalender|gregorianske]], på grunn av uenighet om tidspunktet for Jesu fødsel.

Nasjonaldagen er [[28. mai]], til minne om [[Derg]]s fall etter [[den etiopiske borgerkrigen]] i 1991. Andre offentlige høytidsdager er [[Julaften]] ([[7. januar]]!), [[helligtrekongersdag]] ([[19. januar]]), [[Slaget ved Adwa|minnedagen for slaget ved Adwa]] ([[1. mars]]), [[1. mai]], [[Felttoget i Øst-Afrika|minnedagen for seieren over Italia i 1941]] ([[5. mai]]) og nyttår ([[11. september]]). I tillegg kommer følgende bevegelige helligdager innen islam og kristendommen: [[Id al-adha]], [[Mawlid]], [[Langfredag]], [[Andre påskedag]], [[Det sanne kors|Korsets opphøyelse]] og [[Id al-fitr]].

=== Utdanning ===


Skolesystemet i Etiopia består av 8-årig barneskole, 2-årig ungdomsskole og 2-årig videregående skole. Skolegang er gratis, men ikke obligatorisk; 83&nbsp;% av barna går på skolen, men bare 38&nbsp;% fullfører grunnskolen, mens 43&nbsp;% av barn mellom 5 og 14 år arbeider. 17&nbsp;% av ungdommen går i videregående skole, mens 1,6&nbsp;% tar høyere utdanning. Landet har mer enn 32 [[universitet]]er og flere private og offentlige høyskoler. [[Universitetet i Addis Abeba]] ble grunnlagt i 1950.

Historisk sett har [[den etiopisk-ortodokse kirke]] hatt kontroll over lærdomssektoren i landet, men fra 1900-tallet ble skolevesenet sekularisert. 57&nbsp;% av befolkningen er [[analfabeter]], men bare 50&nbsp;% av landets unge er det.

=== Massemedia ===
Selv om [[ytringsfrihet]] er fastslått i grunnloven, er sensur fra myndighetenes side vanlig, med arrestasjoner av journalister, og sensur av utenlandske [[internett]]sider og nyhetssendinger. Organisasjonen [[Reportere uten grenser]] rangerer Etiopia som nummer 139 av 178 land på sin pressefrihetsindeks for 2010, blant annet på grunn av økt kontroll med journalister i forbindelse med valgene i mai 2010. Det rapporteres også om at en journalist i [[Voice of America]] ble utvist i juni 2010 for å ha meldt at myndighetene hadde utført en massakre mot 70 sivile i [[Ogaden]]området.

Landet har 9 radiostasjoner, hvorav 8 sender på AM-nettet og én på kortbølgenettet. Det statseide [[Ethiopian Television Company|''Ethiopian Television Company'']] startet sendinger i 1964, og sender i dag i to kanaler. De sender på fem nasjonale språk, fransk, arabisk og engelsk. På grunn av lav leseferdighet er det få aviser i landet. ''[[Addis Zemen]]'' skrives på amharisk, og var tidligere offisielt organ for [[Etiopias arbeiderparti]]. Andre aviser er ''Addis Fortune'', ukeavisen ''Capital Ethiopia'' og ''Ethiopian Reporter''. Ukeavisen ''Yeroo'' utgis i [[Oromia]]regionen, og kan sees som en opposisjonsavis. ''Mestawet Ethiopian Newspaper'' er et månedstidsskrift for etiopiere i USA.

Ifølge tall fra FN er det 1,6 aviser per 1000 innbyggere, 1&nbsp;% har datamaskin, 0,5&nbsp;% har internettilgang og 2,4&nbsp;% har mobiltelefon.

=== Helse og levekår ===

Etiopia skårer ekstremt dårlig på de fleste levekårsindekser, og på FNs [[Liste over land etter HDI]] er landet nummer 157 av 169 (2011). Ifølge tall fra FN lever 44&nbsp;% av innbyggerne under nasjonal fattigdomsgrense, 41&nbsp;% er underernært og 39&nbsp;% lever i ekstrem fattigdom.

Kombinasjonen av tørkekatastrofer (i 1972–74, 1984–85, 1991–92, 1994, 1999 og 2003), [[den etiopiske borgerkrigen|borgerkrig]] 1974–91 og [[Den eritreisk-etiopiske krig|krig med Eritrea]] 1998–2000 har gjort at store deler av befolkningen lever på et eksistensminimum. I deler av landet oppstår tørke med påfølgende humanitære katastrofer relativt regelmessig. Dette gjelder særlig [[Somali (region)|Somali]]regionen, sørlige deler av landet og i [[Amhara (region)|Amhara]]- og [[Tigray (region)|Tigray]]regionen. Når regnet så kommer, er oversvømmelser et vanlig problem, særlig i sør og øst i landet. Bare 38&nbsp;% av innbyggerne har tilgang til rent vann.

Folketallet i Etiopia er raskt økende, og ventes å passere 100 millioner innbyggere om kort tid. Den årlige befolkningsveksten er på 3,2&nbsp;%, noe som er den 8. raskeste befolkningsveksten i verden. Gjennomsnittlig levealder har økt fra 45 år i 1991 til 56 år i 2010, og barnedødeligheten er halvert i den samme perioden. Gjennomsnittlig levealder på 56 år gir likevel bare en rangering som nummer 195 av 221 land (2011).

Gjennomsnittlig føder hver kvinne 6 barn, mens [[spedbarnsdødelighet]]en er så stor som 7&nbsp;%, noe som er den 17. høyeste spedbarnsdødeligheten i verden (2011).

Man mangler data for utbredelsen av [[hiv]]/[[aids]].

=== Kvinners stilling ===
Kvinners stilling i Etiopia er først og fremst utfordret av generell fattigdom. En annen helserisiko er tidlige giftemål; selv om det er en 18-årsgrense for å inngå ekteskap viser tall fra 2004 at 30&nbsp;% av jenter mellom 15 og 19 år var gift, enker eller skilt. Dette gir tidlige svangerskap og stor risiko for mødredødsfall ved fødsler.

[[Kjønnslemlestelse|Kvinnelig omskjæring]] praktiseres blant mange folkegrupper i Etiopia, tilsynelatende uavhengig av religion. [[Bruderov]] med tilhørende [[voldtekt]] praktiseres i noen regioner. Polygami er forbudt.

=== Sivile organisasjoner ===
Religion og folkegruppe er de viktigste faktorene i landets sosiale struktur. 

Selv om det er grunnlovsfestet organisasjonsfrihet, er organisasjoner i praksis underlagt tett kontroll, og organisasjoner som mottar utenlandsk støtte har, i henhold til en lov fra 2009, ikke anledning til å drive med spørsmål knyttet til politiske rettigheter eller menneskerettigheter.

Det er rundt  [[fagforening]]smedlemmer i Etiopia, hvorav mer enn  er medlemmer av [[Confederation of Ethiopian Trade Unions|''Confederation of Ethiopian Trade Unions'']]. Det lave antallet, sett i forhold til folketallet, kan forklares med den beskjedne industrialiseringen. Fagforeninger hadde en sen start i landet, fordi det ble sett på som opprørsk i keiserriket. Myndighetene vedtok i 1962 en lov som tillot fagforeninger, og anerkjente i 1963 den første fagforeningen. Den daværende militærjuntaen skiftet i 1978 og 1982 ut ledelsen i fagforeningen, fordi de anså den for å sabotere, og ikke anerkjenne prinsippet om demokratisk sentralisme. Fagforeningene er pr 2010/2011 under streng kontroll fra myndighetene, som påberoper seg rettet til å overprøve innmelding i fagforeninger. Det har ikke vært (lovlige) streiker i landet siden 1993.

== Kultur ==




=== Litteratur og skriftkultur ===

Etiopia er et av de landene i Afrika som har den lengste sammenhengende skriftkulturen, trolig fordi kristendommen, med sin tekstbaserte virksomhet, tidlig fikk fotfeste i landet. Allerede omkring år 350 ble [[kristendom]] statsreligion i det daværende [[kongeriket Aksum]], og [[den etiopisk-ortodokse kirke]] har fortsatt oppslutning fra 43&nbsp;% av innbyggerne. Den første bibeloversettelsen kan trolig dateres til 400-tallet. De eldste kjente manuskriptene er fra 1300-tallet, og særlig kan nevnes ''[[Kebra Nagast]]'' (ca. 1320), en tekst som gjennom sagn og teologi knytter den etiopiske kongeslekten til [[Kong Salomo]]. Den noe eldre teksten ''[[Fetha Nagast]]'' er en kirkerettslig, sivil- og statsrettslig tekst, datert til rundt 1240. Kirkespråket har inntil nylig vært [[geez]]. Geez er et litterært språk som ikke tales og er erstattet av [[amharisk]] som offisielt språk.

Den første litteraturen på folkespråket [[amharisk]] er fra tidlig 1900-tall. En av de første romanene er ''Lebb wallad tarik'' (1908), en læretekst av [[Afawarq Gabre Yesus]]. Senere forfattere er [[Menghistu Lemma]] (1925–88), [[Ashenafi Kebede]] (1937–98), [[Sahle Sellasie]] (født 1936), [[Daniachew Worku]] (født 1936) og [[Abbe Gubegna]] (født 1934). Vanlige tema i 1900-tallets litteratur var etiopisk historie og samtid. Etter keiserrikets fall i 1974 har litteraturen hatt dårligere kår, både på grunn av sensur og landets generelt dårlig sosiale og økonomiske situasjon. [[Maaza Mengiste]] (født 1971) er en eksiletiopisk forfatter bosatt i USA.

=== Musikk og teater ===
Tradisjonell etiopisk musikk preges av kulturmøtet mellom [[arabisk musikk]] og [[afrikansk musikk]]. I vest er afrikansk flerstemmighet utbredt, mens de muslimske folkegruppene i øst bruker tradisjonelle arabiske musikkuttrykk. Etiopisk kristen musikk regnes som en arv fra den halvt legendariske St. Yared fra 500-tallet. [[Amharer]]ne har preget kirkens liturgi, som bruker ornamentert énstemmig sang til rytmeinstrumenter. [[Begena]] er en tistrenget [[lyre]] som er særegen for de nordlige høylandsområdene i Etiopia og Eritrea. Den er et finkulturinstrument som ofte spilles meditativt eller til religiøse tekster.

Den muslimske musikkstilen [[manzuma]] er utviklet i den nordøstlige delen av landet, og har bredt seg. Opprinnelig ble den sunget på amharisk, men i de vestlige delene av landet synges manzuma også på [[oromo]].

Innen moderne musikk er [[Aster Aweke]] og [[Ejigayehu Shibabaw]] blant de mest kjente artistene. 

Fra biskoppelige bannbuller fra 500-tallet vet man at det fantes skuespillere i landet allerede den gang. Moderne teater kom til landet i 1916. Etter 1960 utviklet det seg en samfunnskritisk dramatisk tradisjon, skrevet og regissert av blant annet den USA-utdannede [[Tesfaye Gessesse]].

=== Kunst og museer ===
[[Etiopias nasjonalmuseum]] i Addis Abeba regner sin historie tilbake til en utstilling med historiske drakter i 1936. Museet ble etablert i 1958, i og med et arkeologisk institutt, og fikk sin nåværende form i 1976 da et direktorat for kulturminnevern ble opprettet. Museet har fire avdelinger: en for [[arkeologi]] og [[paleoantropologi]] (hvor blant annet [[Lucy (Australopithecus)|Lucy]] er utstilt), en historisk avdeling med middelalderhistorie og kongehistorie, en avdeling for billedkunst (blant annet med arbeider av [[Afewerk Tekle]]) og en etnografisk avdeling.

Den eldste bevarte billedkunsten er kirkemalerier og [[Ikon (kristendom)|ikon]]er, noen av dem fra helt tilbake til 1300-tallet. Påvirkningen fra [[bysantinsk kunst]] er påtagelig.

De ni [[verdensarv]]stedene i landet omfatter både natur- og kulturminner. I [[Aksum]] finnes ruiner og obelisker etter [[kongeriket Aksum]] fra 300–1100-tallet. Aksum regnes som landets religiøse sentrum. I [[Gonder]] ligger den originale borgen [[Fasil Ghebbi]] med en arkitektur preget av kulturmøter; i den østlige byen [[Harar]] er det den befestede gamlebyen som er vernet. Stelene i [[Tiya]] er minner fra en ukjent forhistorisk kultur, mens [[Konsos kulturlandskap]] gjenspeiler en nyere åkerbrukskultur. Landets mest berømte kulturminne er [[Kirkene i Lalibela]], som ble hugget ut av fjellet på 1200-tallet.

=== Mat og drikke ===
Det etiopiske kjøkkenet preges av krydrede grønnsaks- og kjøttretter. En vanlig rett er [[wat]], en stuing servert på et tynt [[surdeig]]sbrød kalt [[injera]]. Brødet lages av [[teff]]mel. Retten serveres vanligvis uten bestikk, og man bruker brødet til å plukke opp mat fra tallerkenen.

Etioperne bruker sjelden [[svinekjøtt]], ettersom de fleste er ortodokse kristne, muslimer eller jøder. [[Den etiopisk-ortodokse kirke]] foreskriver ukentlige [[faste]]dager i tillegg til [[fastetiden]], og dette har bidratt til å utvikle en kultur for vegetarretter, og flere typer matolje: [[sesam]]olje, [[saflor]]olje og nuug.

En vanlig drikk i Etiopia er [[tej]], som blir laget av honning og vann. Den har et alkoholinnhold på et sted mellom 6 og 11&nbsp;% og blir fremstilt av ''Gesho'' (''[[Rhamnus prinoides]]''), som tilhører [[geitvedslekten]]. I [[de etiopiske høylandene]] drikkes det ofte et øl kalt talla, som blir laget av [[teff]].

=== Idrett ===

Etiopia er særlig kjent for sine [[mellomdistanseløp|mellomdistanse]]- og [[langdistanseløp]]ere, som regelmessig er blant verdens beste. Den første var [[Abebe Bikila]] som ble den første afrikaneren som vant et OL-gull; i [[Friidrett_under_Sommer-OL_1960#Maraton|maraton]] under [[Sommer-OL 1960]]. [[Haile Gebrselassie]], [[Kenenisa Bekele]], [[Miruts Yifter]] og [[Meseret Defar]] er noen av de fremste utøverne.

Landet deltok første gang i [[De olympiske leker]] i [[Sommer-OL 1956|1956]], og har (per 2011) vunnet 38 medaljer, alle i løpsøvelser i [[friidrett]].

Etiopia vant [[Afrikamesterskapet i fotball 1962]]. Fotballandslaget har ellers ingen meritter å vise til.

== Oppføring på UNESCOs lister ==
**Verdensarvsteder**

Oppføringer på [[UNESCO|UNESCOs]] [[verdensarvliste]] (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.

* [[Aksum]] – ''ruiner etter oldtidsrike''
* [[Awash|Awashelvens nedre dalføre]] – ''funnsted for fossiler''
* [[Fasil Ghebbi]] – ''keiserpalass fra 1600-tallet''
* [[Harar Jugol|Harar Jugol, den befestede historiske byen]] – ''gammelt bysentrum''
* [[Kirkene i Lalibela]] – ''uthugde kirker fra 1200-tallet''
* [[Konsos kulturlandskap]] – ''terrasselandskap''
* [[Omo (Etiopia)|Omoelvens nedre dalføre]] – ''funnsted for fossiler''
* [[Simien nasjonalpark]] – ''fjellområde med endemisk fauna''
* [[Tiya]] – ''forhistorisk gravfelt''

**Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv*'

Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av [[immateriell kultur]] (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.

* 2013 – Minnefest for funnet av Kristi sanne hellige kors
* 2015 – [[Fichee-Chambalaalla]], nyttårsfestival for [[Sidama]]-folket
* 2016 – [[Gada-systemet]], et urfolks [[Demokrati|demokratisk]] sosiopolitisk system
* 2019 – Etiopisk åpenbaring, festival
* 2025 – Kaffeseremoni, en sosial og spirituell praksis med dyp kulturell betydning

== Se også ==
* [[Jernbane i Etiopia]]
* [[Liste over nasjonalparker i Etiopia]]
* [[Liste over Etiopias keisere]]

== Fotnoter ==

<references group="lower-alpha"/>

== Referanser ==
<references />

== Litteratur ==
* Thor M. Amdahl. *Gullvasking i Etiopia*. Tapir forlag, 1999. ISBN 82-519-1505-8 ([http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2010040803015 ebok])
* Målfrid Hoaas. *It's a matter of chance : en kvalitativ studie av mødres meninger om utdanning for sine døtre*. Oslo, 2008. Masteroppgave i samfunnsgeografi. ()
* Jon Anton Johnson. *Det norske marineprosjektet i Etiopia : Norge og norske marineoffiserer i oppbyggingen av den keiserlige etiopiske marinen 1954-1957*. Oslo, 1996. Hovedoppgave i historie
* Øystein Lemvik. *Bygge Guds rike? : om Norsk Luthersk Misjonssambands arbeid for å etablere ennasjonal, selvstendig kirke i Etiopia 1948-1977*. Oslo, 2010. Masteroppgave i historie ()
* Olav Lohne. *The rise and fall of Ethiopian empires : an analysis of state capacity and legitimacy as determinants of regime-breakdown*. Bergen, 1994. Hovedoppgave i sammenlignende politikk
* Brita Skumsnes. *Borana spirer : etter 50 års såarbeid i Sør-Etiopia*. Lunde forlag, 1998. ISBN 82-520-3971-5 ([http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008081504006 ebok])
* . *Drømmen om Sion : historien om de svarte jøder og deres dramatiske flukt til Israel*. Lunde forlag, 1988. ISBN 82-520-3708-9
* Svein Sæter. *Draumen om Abebe Bikila : reisebrev frå Etiopia*. Samlaget, 2009. ISBN 978-82-521-7521-9
* Bente Sørlie. *Forholdet mellom Norge og Etiopia : en analyse av årsakene til krisen i 2007*. Oslo, 2009. Masteroppgave i statsvitenskap ()
* 
* 

== Eksterne lenker ==
* 


* [https://web.archive.org/web/20110831131114/http://www.landsider.no/land/etiopia/ landsider.no], fra [[Utenriksdepartementet]]
* [https://web.archive.org/web/20110806144657/http://www.norad.no/Land/Afrika/Etiopia norad.no *Etiopia*]
* [https://web.archive.org/web/20110923044207/http://www.afrika.no/Landinformasjon/Etiopia/index.html afrika.no *Etiopia''], landprofil fra Fellesrådet for Afrika
* Den norske ambassaden i Etiopia