open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liste over nobelprisvinnere i fysikk

**Liste over nobelprisvinnere i fysikk** er en liste over alle personer som har mottatt prisen siden den første tildelingen i 1901. Nobelprisen i fysikk tildeles årlig av Kungliga Vetenskapsakademien i Stockholm til forskere i de ulike feltene i fysikk. Prisen er én av fem Nobelpriser etablert av Alfred Nobels testament fra 1895 som tildeles for fremragende bidrag innen fysikk, kjemi, litteratur, fred og fysiologi/medisin. Som oppgitt i Nobels testamente, blir prisen administrert av Nobelstiftelsen og tildelt av en komite som består av fem medlemmer valgt av Kungliga Vetenskapsakademien.

Den første Nobelprisen i fysikk ble tildelt Wilhelm Conrad Röntgen fra Tyskland i 1901. Hver mottaker mottar en medalje, et diplom og en pengesum som har variert gjennom årene. I 1901 mottok Röntgen &nbsp;svenske kroner, som tilsvarer ca. &nbsp;svenske kroner i desember 2007. I 2008 ble prisen tildelt Makoto Kobayashi, Toshihide Maskawa og Yoichiro Nambu, som delte prispengene på &nbsp;svenske kroner. Prisen blir tildelt i Stockholm under en årlig seremoni den 10. desember, årsdagen for Nobels død i 1896.

John Bardeen er den eneste mottakeren som har blitt tildelt prisen to ganger &ndash; i 1956 og 1972 &ndash; mens Marie Curie var den første som ble tildelt prisen i to fag &ndash; fysikk i 1903 og kjemi i 1911. William Lawrence Bragg ble den yngste nobelprisvinneren gjennom tidene da han ble tildelt prisen i 1915, i en alder av 25.  Raymond Davis jr. ble den eldste da han ble tildelt prisen i 2002, i en alder av 88 år. Fire kvinner har mottatt prisen: Marie Curie (1903), Maria Goeppert-Mayer (1963), Donna Strickland (2018) og Andrea Ghez (2020). Prisen i fysikk har færrest kvinnelige mottakere blant de opprinnelige fem nobelprisene. Per 2023 har prisen blitt tildelt 224 personer, og det har vært seks år hvor Nobelprisen i fysikk ikke har blitt tildelt (1916, 1931, 1934, og 1940–42).

## Mottakere

## Noter


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Offisiell nettside for Kungliga Vetenskapsakademien 
*  Offisiell nettside for Nobelstiftelsen
Myanmar under Sommer-OL 2000

**Myanmar under Sommer-OL 2000**. Sju sportsutøvere, seks kvinner og en mann fra Myanmar deltok i fire sporter, bueskyting, friidrett, svømming og vektløfting under Sommer-OL 2000 i Sydney. De vant ikke noen medalje.  
 
## Medaljer

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Liechtenstein under Sommer-OL 2000

**Liechtenstein i Sommer-OL 2000**. To utøvere, en mann og en kvinne, fra Liechtenstein deltok i to sporter, judo og friidrett i Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var 13. gangen Liechtenstein deltok i et sommer-OL. Utøverne fra Liechtenstein vant ingen medaljer.

## Medaljer

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Libya under Sommer-OL 2000

**Libya under Sommer-OL 2000**. Tre mannlige sportsutøvere fra Libya deltok i tre sporter, friidrett, judo og taekwondo under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var sjuende gangen Libya deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje. 

## Medaljer

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Libya under Sommer-OL 2004

**Libya under Sommer-OL 2004**. Åtte sportsutøvere, seks menn og to kvinner fra Libya deltok i fem sporter, friidrett, judo, svømming, vektløfting og taekwondo under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var åttende gangen Libya deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje. 

## Medaljer

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Liberia under Sommer-OL 2000

**Liberia under Sommer-OL 2000**. Åtte sportsutøvere, seks menn og en kvinne fra Liberia deltok i friidrett under Sommer-OL 2000 i Sydney. De vant ikke noen medalje.

## Medaljer

## Friidrett

;Menn

|-align=center
|rowspan=2 align=left  |Sayon Cooper
|align=left|100 m
|13,33
|=17
|10,37
|=27
|colspan=4|Gikk ikke videre
|-align=center
|align=left|200 m
|21,10
|=44
|colspan=6|Gikk ikke videre
|-align=center
|align=left|Bobby True
|align=left|800 m
|1.48,79
|45
|colspan=6|Gikk ikke videre
|-align=center
|align=left|Paul Sehzue
|align=left|110 m hekk
|14,18
|34
|14,37
|32
|colspan=4|Gikk ikke videre
|-align=center
|align=left|Sayon CooperKouty MawenhKoiyan MorluAndrew Reyes
|align=left|4 × 100 m
|39,77
|27
|colspan=6|Gikk ikke videre
|}

;Kvinner

|-align=center
|align=left|Grace Ann Dinkins
|align=left|100 m
|11,79
|52
|colspan=6|Gikk ikke videre
|-align=center
|align=left|Hannah Cooper
|align=left|100 m hekk
|13,51
|=30
|colspan=6|Gikk ikke videre
|}

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Liberia under Sommer-OL 2004

**Liberia under Sommer-OL 2004**. To sportsutøvere, en mann og en kvinne fra Liberia deltok i friidrett under Sommer-OL 2004 i Athen. De vant ikke noen medalje.

## Medaljer

## Friidrett

Liberia stilte med 3 utøvere i friidrett etter kvalifiseringskravene (opp til 3 utøvere i her øvelse som klarer A-kravet, og en som har klart B-kravet).

;Menn

|-align=center
|align=left|Sultan Tucker
|align=left|110 m hekk
|13,76
|5
|colspan=6|Gikk ikke videre
|}

;Kvinner

|-align=center
|align=left|Gladys Thompson
|align=left|200 m
|27,51
|7
|colspan=6|Gikk ikke videre
|}

## Referanser


## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Nordkapp Boats

**Nordkapp Boats AS** er en norsk båtprodusent. 

De ble etablert under navnet 'Nordsjøplast AS  i 1966. og var eid av Godberg Larsen i Sarpsborg, Norge men ble lagt ned på 1973. Rettigheter og varemerke ble overdratt til Alicraft i Arendal som produserte noen modeller frem til de gikk konkurs i 1986. I 1990 ble selskapet Nordkapp Boats AS etablert av gründeren Ronny Antonsen. Selskapet lanserte sin første båt, Nordkapp Premiere 730 i 1992 og hadde produksjonslokaler i Fredrikstad frem til 2005. Fra 2005 har selskapet hatt hovedkontor i Sarpsborg.

## Eksterne lenker
* Nordkapp Boats hjemmeside
Unidad Revolucionaria Nacional Guatemalteca

**Unidad Revolucionaria Nacional Guatemalteca** (spansk: Unidad Revolucionaria Nacional Guatemalteca, URNG-MAIZ eller mest URNG) er et politisk parti fra Guatemala som startet som en geriljabevegelse, men som la ned sine våpen i 1996 og ble en juridisk politisk parti i 1998 som følge av fredsprosessen som kom etter at den guatemalanske borgerkrigen var over. 

URNG ble grunnlagt som en paraplyorganisasjon på begynnelsen av 1980-tallet med flere revolusjonære grupperinger som var aktive i Guatemala. Dette var Guerrilla Army of the Poor (EGP), Revolutionary Organisering of People in Arms (ORPA) og flere væpnede styrker som bestod av fattige bønder og opprørere.

23. mars 1982 kom den pensjonerte guatemalanske generalen Efrain Rios Montt til makten som leder av en militærjunta som begynte en voldelig kampanje i høylandet i Guatemala, der det bodde flere urfolk og indianerstammer. Han hadde støttespillere innen URNG frem til han ble styrtet året etter. 

I 1987 forandret gerilja-organisasjonen URNG navnet sitt til Guatemalas Party of Labour (PGT). Den 29. desember 1996 ble en fredsavtale undertegnet av regjeringen i Guatemala og URNG i nærvær av FNs generalsekretær Boutros Boutros-Ghali. Dette var den offisielle slutten på en 36 år lang borgerkrig. 

Generalsekretæren i URNG, Comandante Rolando Moran, og president Álvaro Arzú hadde i fellesskap fått Unescos fredspris for deres felles innsats for å få slutt på borgerkrigen og å nå frem en varig fredsavtale i Guatemala. 

I det neste frie valget, avholdt den 9. november 2003, fikk partiet 4,2% av stemmene og 2 av 158 seter i kongressen. I presidentvalget, avholdt samme dag, fikk deres kandidat Rodrigo Asturias 2,6% av stemmene. Ved valget i 2007 fikk partiet 3,72% og to plasser i Kongressen. I presidentvalget den samme dagen, fikk partiets kandidat Miguel Ángel Sandoval bare 2,14% av stemmene. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jack Alfredsen

**Jack Kristen Alfredsen** (født 1. september 1930 i Norderhov, død 25. mai 1996) var en norsk skihopper som representerte IL Fossekallen på Hønefoss. 

Han markerte seg særlig som storbakkehopper og skiflyger, og tok andreplass i skiflygingsuka i Planica i 1954 og i Oberstdorf i 1955. I Oberstdorf gjorde han skiflygingsukas lengste hopp med 130 meter, som var uoffisiell norsk rekord, ni meter kortere enn daværende verdensrekord som var satt samme sted fire år tidligere.

Alfredsen ble regnet som en sikker kandidat til å få delta i OL i Cortina d'Ampezzo i 1956, men under trening i Gråkallbakken i Trondheim høsten 1955 falt han og brakk beinet. Han hoppet igjen sesongen etter, men fikk ikke like gode resultater som tidligere, og la opp som skihopper et par år etter fallet.

Jack Alfredsen ble tildelt IL Fossekallens Hederstegn i 1968.

## Referanser


## Kilder
* Erling Ranheim (red.): *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2012010308056 Norske skiløpere - Skihistorisk oppslagsverk i 5 bind - Østlandet Nord]*. Skiforlaget - Erling Ranheim, Oslo 1955 (s. 678, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008030300035 IF Liv/Fossekallen 100 år 1895-1995]*. IF Liv/Fossekallen 1995, s. 186-187 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
* Planica 1934-2010: All international competitions, all podium winners and competitors with the longest ski jumps and flights
* Skifliegen-Oberstdorf.com: Sieger und Rekorde
* VG: Å falle på 125 meter som å få en omgang juling (s. 7, 28. februar 1955, arkivert hos Retriever Norge)
Natriumhydrogensulfid

**Natriumhydrogensulfid (NaHS)** er et hydrogensulfid som brukes som hårfjernemiddel i garverier, til fabrikasjon av viskosesilke, til fremstilling av fargestoffer og svovelholdige forbindelser som natriumtiosulfat, Na2S2O3, triglykolsyre, tiourinstoff m.fl.
Latvia under Sommer-OL 2000

**Latvia under Sommer-OL 2000**. Førtifem sportsutøvere fra Latvia deltok i tretten sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var sjuende gangen Latvia deltok i et sommer-OL, de kom på delt 43.-plass med en gull-, en sølv- og en bronsemedalje. Friidrettsutøveren Voldemārs Lūsis var landets flaggbærer under åpningsseremonien. 

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Latvia under Sommer-OL 2004

**Latvia under Sommer-OL 2004**. Trettien sportsutøvere fra Latvia deltok i elleve sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var åttende gangen Latvia deltok i et sommer-OL, de kom på 58.-plass med fire sølvmedaljer. Friidrettsutøveren Vadims Vasiļevskis var landets flaggbærer under åpningsseremonien. 

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Guan Pinghu

**Guan Pinghu** (forenklet kinesisk: 管平湖, pinyin: *Guǎn Pínghú*; født 1895 i Suzhou i provinsen Jiangsu i Kina, død 1967) var en kjent musiker som spilte på brettsitaren *[[guqin]]* (古琴).

Han virket siden 1950-årene som lærer og forsker ved Det sentrale konservatorium i Beijing.

## Referanser


## Litteratur
* *New Grove Dictionary of Music and Musicians*, second edition, edited by Stanley Sadie and John Tyrrell (London, 2001).

## Eksterne lenker
* Guqin Player: Guan Pinghu
* Guan Pinghu
Zhou Wenjing

**Zhou Wenjing** (kinesisk: 周文靖, Pinyin: Zhōu Wénjìng, Wade-Giles: **Chou Wen-ching**), var en berømt kinesisk keiserlig kunstmaler under Ming-dynastiet. Fødsels- og dødsår er ukjent, men han var virksom til noe etter 1463.

Zhou, kunstpseudonym San Wen (三山）, var fra Hexian (nå Fuzhou) i Fujian provinsen. Han var en dyktig landsmaler og etterfulgte stilen til Wu Zhen og Xia Gui.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
De nederlandske Antiller under Sommer-OL 2004

**De nederlandske Antiller under Sommer-OL 2004**. Tre mannlige sportsutøvere fra De nederlandske Antiller deltok i to sporter, friidrett og hestesport under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var tolvte gangen som De nederlandske Antiller deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje. Friidrettsutøveren Churandy Martina var landets flaggbærer under åpningsseremonien. 

## Medaljer

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Jože Šlibar

**Jože Šlibar** (født 18. mars 1934 i Kovor, Tržič) er en slovensk tidligere skihopper som konkurrerte for Jugoslavia.

Šlibar satte verdensrekord med 141 meter i Oberstdorf 24. februar 1961. Han slo finske Tauno Luiros rekord på 139 meter, som hadde stått i ti år. Šlibars verdensrekord ble tangert to ganger, først av Peter Lesser (DDR) i 1962, deretter av svenske Kjell Sjöberg i 1964.

I VM i Zakopane i 1962 ble Jože Šlibar nummer 31 i normalbakken og nummer 47 i storbakken. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka mellom 1959 og 1962, med 3. plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1960 som beste enkeltplassering og 15. plass i 1959/60 som beste sammenlagtplassering.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Skisprungschanzen-Archiv: Flying hills (med liste over verdensrekorder)
* Liste over slovenske skiflygingsrekorder og bakkerekorder i Planica (slovensk)
Kamerun under Sommer-OL 2000

**Kamerun under Sommer-OL 2000**. Trettifem sportsutøvere fra Kamerun deltok i fire sporter, blant annet  boksing og fotball under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var tiende gangen Kamerun deltok i et OL, de kom på delt 50.-plass med en gullmedalje.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Frederiksø

**Frederiksø** er den tredje største øya i øygruppen Ertholmene nordøst for Bornholm, og den nest største bebodde av øyene. 

## Beskrivelse
Øya er oppkalt etter kong Frederik IV som lot utbygge havnen og kasernene. Øya har et areal på ca. 4 ha. og dens høyeste punkt befinner seg 8 m over havets overflate. Det bor ca. 30 mennesker her, blant annet i Frederiksøgaden. 

På Frederiksø ligger Lilletårn som ble bygget i kampesten i 1685 under ledelse av Anthony Coucheron. Det var opprinnelig et festningstårn, oppført for å forhindre seilas mellom Græsholmen og Frederiksø, samt for å forhindre ev. landgang på Græsholmen. Tårnet fungerer i dag som museum, hvor man kan oppleve livet på Ertholmene som det en gang var i festningstiden. 

Øyas tidligere statsfengsel, Balonen, hvor bl.a. dr. J.J. Dampe satt fengslet fra 1826-32, ble bygget i 1825, og er i dag museum for Dampe. Balonens siste statsfanger ble frigitt i 1856. 

Frederiksø er forbundet til Christiansø med en svingbro. 

## Kilder
* Hval.dk om Frederiksø 
* Kart over bygningene
Askia Mohammad I

**Askia Mohammad den store** (født ca. 1442, død 1538), født som **Muhammad Toure**, var en sonikéhersker for Songhairiket på 1500-tallet, grunnleggeren av Askia-dynastiet, som styrte helt til den marokkanske invasjonen i 1592, og etterfølgeren til Sonni Ali. Askia Mohammads styrker riket, som han gjorde til det største landet i Vest-Afrikas historie. På sitt høydepunkt under Askia Mohammad omfattet riket hausastatene så langt øst som til Kano i dagens Nigeria og mye av territoriet som tidligere hadde tilhørt Maliriket i vest. Askia Mohammads politikk førte til en rask øking av handelen med Europa og Asia, til opprettelse av mange skoler og til at islam dominerte riket. 

Mali gikk inn i en kulturell gullalder mer omfattende enn noen gang før på grunn av Askias arbeid, og hele landet blomstret som et senter for verdifull kunnskap og handelsvarer. Ifølge legender fikk Askia Mohammad navnet Askia (omtrent *den sterke*) da Sonni Ali Bers datter hørte nyhetene om en av hans kriger.

## Historie

Etter Songhairikets første store hersker, Sonni Ali, døde i 1492, nektet hans sønn og etterfølger, Sonni Baru, å erklære seg en muslim. Dette ga en av Sonni Alis generaler, Mohammad Toure, en muslim som i 1496 dro på *[[hajj]]* til Mekka, en grunn til å sette seg imot denne arvefølgen. Hærføreren Toure beseiret Baru og besteg tronen i 1493.

Mohammad Toure, senere kjent som Askia Mohammad, satte deretter i gang et program for ekspansjon og konsolidering som førte til at imperiet strakte seg fra Taghaza i nord til Yatengas grense i sør og fra Aïr i nordøst til Futu Tooro i Guinea i vest. I stedet for å organisere riket etter en islamsk modell, dempet og forbedret han den tradisjonelle samfunnsmodellen ved å bygge opp et byråkratisk regjeringssystem uten like i Vest-Afrika. I tillegg satte han opp et system for standardisering av måleenheter og regulering av handelen, og satte i gang en bevoktning av handelsrutene, samt å sette opp et organisert skattesystem. 

Askia fremmet dessuten lærdom og skriveferdigheter, noe som sikret at Malis universiteter utdannet fremragende lærde, og mange av disse utga betydningsfulle bøker. For å sikre legitimiteten etter å ha styrtet Sonni-dynastiet, allierte Askia seg med de lærde i Timbuktu. Askia erklærte seg «kalif av Sudan» etter sin pilegrimsreise, og kunne derfor i større grad enn sine forgjengere spille på lojalitet og frivillighet fra rikets innbyggere. Askias politikk førte til en gullalder for studier av islam i byen. Den forfatteren Ahmad Baba skrev for eksempel bøker om islamsk lov som fremdeles brukes i dag. Muhammad Kati ga ut *Tarik al-Fattah*, mens Abdul-Rahman as-Sadi skrev *Tarik as-Sudan* (*Sudanhistorien*), to bøker som er uunnværlige for moderne forskere som jobber med å gjenskape afrikansk middelalderhistorie. 

Askia Mohamad I ble gravlagt i den såkalte Askias grav i Gao i Mali, som i dag er et verdensarvssted. 

## Referanser
De nederlandske Antiller under Sommer-OL 2000

**De nederlandske Antiller under Sommer-OL 2000**. Sju sportsutøvere, fem menn og to kvinner fra De nederlandske Antiller deltok i seks sporter, friidrett, skyting, svømming hestesport, seiling og triatlon under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var ellevte gangen som De nederlandske Antiller deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.

## Medaljer

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Tanka

**Tanka** (蜑家) eller **danjia** er en kinesisk folkegruppe som tradisjonelt har bodd på båter (sampaner eller djunker) eller i landsbyer med pang uk-hus – styltehus. Deres kjerneområder er langs kystene av de kinesiske provinser Guangdong, Guangxi, Fujian, Zhejiang, Hainan, i Hongkong og Macao, og i Vietnam.

Selv om de fleste etter hvert er bosatt på land, er det fortsatt en del av den eldre generasjon som foretrekker å bo på sine gamle sampaner og livnærer seg som fiskere.

De få tankaer som holder til i Vietnam kalles der *dan*.

Til å begynne med var tankaene en ikkekinesisk gruppe, men den ble med tiden sinifisert. Under Qing-dynastiet ble de offisielt klassifisert som gemene og ikke gitt adgang til en rekke yrker, de var for eksempel utelukket som kandidater til den keiserlige embedsmannseksamen. Yongzheng-keiseren opphevet en rekke diskriminerende bewstemmelser mot dem i edikter gitt mellom 1723 og 1731. De livnærte seg stort sett som fiskere, og konsentrerte sine båter i visse bukter langs kysten.

## Se også
*Fuzhou tanka
Muhammad ibn `Abd al-Wahhab

**Muhammad ibn `Abd al-Wahhab** (arabisk: محمد بن عبد الوهاب‎; født 1703 i 'Uyayna, nord for Riyadh, nå i Saudi-Arabia, død 20. juni 1792 i emiratet Diriyah) var en muslimsk lærer som forsøkte å renske den islamske religionen tilbake til dens arabiske opphav. Sjeik al-Wahhab grunnla den svært strenge og fundamentalistiske sunniislamske retningen wahhabismen som baserer seg på hvordan de første muslimene tolket religionens regler. Retningens tilhengere kalte seg selv salafister, siden Al-Wahab er et av Guds 99 kjente navn i islam og de derfor unngår bruken av «wahhabi».

Wahhab inngikk en allianse med Muhammed ibn Saud fra Al Sa'ud-familien, som blant annet innebar at ibn Sa'ud skulle innføre al-Wahhabs lære i områdene han erobret. Dermed ble wahhabismen Saudi-Arabias statsreligion da saudiene samlet landet på 1920-tallet.

Også Staten Qatar har i dag denne retningen som sin statsreligion, selv om retningen har få tilhengere sammenlignet med andre islamske lovskoler.

## Verker
* *[https://web.archive.org/web/20140723034556/http://al-aqeedah.com/images/books/asludeen.pdf Risālah Aslu Dīn Al-Islām wa Qā’idatuhu]*
* *Kitab al-Quran*
* *Kitab at-Tawhid*
* *Kashf ush-Shubuhaat*
* *Al-Usool-uth-Thalaatha"
* *Al Qawaaid Al ‘Arbaa’''
* *Al-Usool us Sittah*
* *Nawaaqid al Islaam*
* *Adab al-Mashy Ila as-Salaa*
* *Usul al-Iman*
* *Fada'il al-Islam*
* *Fada'il al-Qur'an*
* *Majmu'a al-Hadith 'Ala Abwab al-Fiqh* 
* *Mukhtasar al-Iman*
* *Mukhtasar al-Insaf wa'l-Sharh al-Kabir*
* *Mukhtasar Seerat ar-Rasul*
* *Kitaabu l-Kabaair*
* *Kitabu l-Imaan*

## Referanser


## Litteratur
* J.-D. Brandes: *… mit Säbel und Koran, Saudi-Arabien oder der Aufstieg der Königsfamilie Saud und der Wahabiten.* Verlag Thorbecke, 1999.
* Natana J. Delong-Bas: *Wahabi Islam. From Revival and Reform to Global Jihad.* Oxford: Oxford University Press 2004. S. 17-93.
* H. Laoust: «Ibn ʿAbd al-Wahhāb». I: The Encyclopaedia of Islam. New Edition Bd. III., S. 677b-679a.
* Esther Peskes: *Muḥammad b. ʿAbdalwahhāb (1703-92). Untersuchungen zur Rekonstruktion der Frühgeschichte der Wahhābīya*. Beirut-Stuttgart 1993.
* John O. Voll: «Muḥammad Ḥayyā al-Sindī and Muḥammad ibn ʿAbd al-Wahhab: an analysis of an intellectual group in Eighteenth-Century Medina». I: *Bulletin of the School of Oriental and African Studies* 38 (1975) 32-39.
* Charles Saint-Prot: *Islam : l'avenir de la tradition entre révolution et occidentalisation*, Paris, Le Rocher, 2008.
* George Rentz: *The birth of the islamic Reform Movement*, London, Arabian Publishing, 2007.
* Hamadi Redissi: *Le Pacte de Nadjd ou comment l'islam sectaire est devenu l'islam*, Paris, Seuil, 2007.
Ungarn under Sommer-OL 1952

**Ungarn under Sommer-OL 1952**. 189 sportsutøvere, 162 menn og 27 kvinner fra Ungarn deltok i femten sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Ungarn ble tredje beste nasjon med seksten gull-, ti sølv- og seksten bronsemedaljer. Friidrettstutøveren Imre Németh var landets flaggbærer under åpningsseremonien.  

## Medaljer

## Medaljevinnerne
Winny Chebet

**Winny Chebet** (født 20. desember 1990) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer hovedsakelig på 800 meter.

Chebet ble nummer to på 800 meter i junior-VM i Beijing 2006. I junior-VM 2008 i polske Bydgoszcz fulgte hun opp med å bli nummer fem. Hun ble nasjonal juniormester i årene 2006, 2007 og 2008, mens hun i 2010 vant sølv i det kenyanske mesterskapet for seniorer.

I 2021 representerte hun Kenya på øvelsen 1500 meter under Sommer-OL 2020 arrangert i Tokyo der hun løp semifinale, men ikke kvalifiserte seg til finalen.

## Personlige rekorder
* 800 meter hinder – 2.00,88 (2010)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil på diamondleague.com
Ari Mannio

**Ari Mannio** (født 23. juli 1987 Lehtimäki, Finland) er en finsk spydkaster.

Hans personlige rekord er 85,70 meter, fra mai 2009 i Leppävirta.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Atle McAdam

**Atle McAdam** (født 18. juni 1977 i Oslo) er en norsk tidligere  friidrettsutøver som spesialiserte seg på 400 meter hekk. Han hadde den norske rekorden på 50,67, fra Florø 2003, frem til denne ble slått av Øyvind Strømmen Kjerpeset i 2013. Han representerte Idrettsklubben Tjalve. 

## NM-medaljer

## Eksterne lenker
*
Mendelssohn-Bartholdy-Park undergrunnsstasjon

**Mendelssohn-Bartholdy-Park** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Mendelssohn-Bartholdy-Park er på linjen U2. 

For en kort tid ble området stasjonen ligger i betjent av M-Bahn-stasjonen Bernburger Straße. Denne ble lagt ned på grunn av den tyske gjenforeningen som gjorde det mulig å koble sammen Øst- og Vest-Berlinseksjonene av U2.

## Eksterne lenker
*
Taken

***Taken*** er en fransk engelskspråklig action-thriller fra 2008. Filmen er regissert av Pierre Morel, skrevet av Luc Besson og Robert Mark Kamen og produsert av Besson. Liam Neeson spiller hovedrollen som tidligere CIA-agent Bryan Mills.

Den ble etterfulgt av ''Taken 2'' (2012).

## Handling
Bryan Mills (Liam Neeson) er en middelaldrende, skilt mann som sluttet i CIA for å være nær datteren Kim (Maggie Grace), som bor sammen med moren Lenore (Famke Janssen) og stefaren Stuart (Xander Berkeley) i California. Kim og hennes venninne Amanda overtaler Bryan til å la dem dra til Paris, til tross for hans motvillighet. Men det viser seg at menneskehandel av amerikanske tenåringsjenter foregår i Europa, og Kim og Amanda blir kidnappet. Etter å ha snakket kort med kidnapperen som informerer ham om at Kim vil dø om 96 timer, setter Bryan øyeblikkelig kurs for Paris, ikke bare med sikte på å redde datteren - men også å drepe bakmennene for hva de har gjort mot henne.

## Rolleliste
* Liam Neeson i rollen som Bryan Mills
* Maggie Grace i rollen som Kim
* Famke Janssen i rollen som Lenore
* Xander Berkeley i rollen som Stuart
* Katie Cassidy i rollen som Amanda
* Leland Orser i rollen som Sam
* Olivier Rabourdin i rollen som Jean-Claude
* Jon Gries i rollen som Casey
* David Warshofsky i rollen som Bernie
* Holly Valance i rollen som Sheerah
* Gerard Watkins i rollen som St-Clair
* Arben Bajraktaraj i rollen som Marko
* Radivoje Bukvic i rollen som Anton
* Nicolas Giraud i rollen som Peter
* Rubens Hyka i rollen som Leka
* Camille Japy i rollen som Isabelle
* Goran Kostic i rollen som Gregor
* Anca Radici i rollen som Ingrid
* Nathan Rippy i rollen som Victor
* Nabil Massad i rollen som Sheikh Raman

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wittenbergplatz undergrunnsstasjon

**Wittenbergplatz undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Wittenbergplatz er på linjene U1, U2 og  U3. 

Stasjonen er en av de eldste undergrunnsstasjonene i Berlin og den er kjent for art nouveau-inngangshallen fra 1913. Bygningen ble skadet under andre verdenskrig og måtte gjenoppbygges etter krigen.

Wittenbergplatz ligger i den østlige delen av handlegaten Tauentzienstraße som blant annet inneholder kjøpesenteret Kaufhaus des Westens (kortform KaDeWe).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nollendorfplatz undergrunnsstasjon

**Nollendorfplatz** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Nollendorfplatz er på linjene U1, U2, U3 og  U4. Den er den eneste undergrunnsstasjonen i Berlin som betjener fire linjer. U2s plattform befinner seg over bakkenivå (høybane), mens U1, U3 og U4 betjenes fra en underjordisk stasjon.

Stasjonen har fått navnet sitt fra plassen Nollendorfplatz som er oppkalt etter det tyske navnet på Nakléřov i Tsjekkia.

De siste årene har området rundt stasjonen opplevd en gentrifisering.

## Eksterne lenker
*
U6 (Berlins undergrunnsbane)

**U6** er en linje ved Berlins undergrunnsbane. Da den ble bygget ble den kalt Nord-Süd-Bahn fordi den går gjennom byen i en nord-sør retning - idag fra Alt-Tegel til Alt-Mariendorf. Da den kom i trafikk fikk den betegnelsen linje C frem til 1966 da alle linjene fikk tall i stedet for bokstav. Den var den første banestrekningen som ble bygget i Großprofil, og opprinnelig hadde den to linjer sørover fra Mehringdamm, men den østligste av disse linjer er idag en del av U7. U6 har fargen lilla på rutekartet, den betjener 29 stasjoner og lengden er 19,9 km som tilbakelegges på 38 minutter. 

Da Berlin var delt ved Berlinmuren fra 1961 til 1990, kjørte alle tog mellom Reinickendorfer Straße og Kochstraße uten å betjene de mellomliggende stasjoner og disse ble gjerne kalt spøkelsesstasjoner.

I forbindelse med forlengelsen av U5 gjennom Berlin sentrum, vil det bli bygget en ny stasjon for disse to linjene i krysset mellom Unter den Linden og Friedrichstraße. Det medførte at U6, fra 1. juli 2012, ble delt i en nordlig (fra Alt-Tegel til Friedrichstraße) og en sydlig del (fra Französische Straße til Alt-Mariendorf), en stengning som varte i 16 måneder. Når U5 åpnes vil stasjonen Französische Straße bli erstattet av den nye Unter den Linden.

## Linjekart

|}

## Litteratur
*Arbeitskreis Berliner Nahverkehr/Berliner Fahrgastverband: Berliner U-Bahn-Chronik, 2007, ISBN 978-3-89218-110-1
*Meyer-Kronthaler/Kurpjuwit: Berliner U-Bahn, In Fahrt seit über hundert Jahren, 2. erweiterte Auflage, 2009, ISBN 978-3-8148-0170-4
U7 (Berlins undergrunnsbane)

**U7** er en linje ved Berlins undergrunnsbane. Den er Berlins lengste og betjener 40 stasjoner langs en strekning på 31,8 km. Hele linjen er underjordisk og tunnelen var i sin tid verdens lengste. U7 går i sin helhet i tidligere Vest-Berlin og traseen er lagt på tvers av de øvrige linjer slik at det er overgangsmulighet til alle linjer unntatt U5. U7 har fargen lyseblå på rutekart og dens tekniske spesifikasjon er Großprofil.

Linjen trafikkeres hvert 4.-5. minutt mellom 6.00 og 20.30 på hverdager, resten av dagen er det 10 minutters rute. Den trafikkeres også natt til lørdag, søndag og helligdag i 15 minutters takt, de øvrige netter er det buss (N7) langs traseen.

Linjen ble utbygd i flere etapper og opprinnelig var den sørlige delen en del av U6. Første etappe var Mehringdamm–Gneisenaustraße som ble ferdigstilt i 1924 og i årene frem til 1930 ble den forlenget sørover til Grenzallee.

Først på 1960-tallet ble den forlenget vestover i flere etapper og ved den første forlengelsen til Möckernbrücke i 1966, ble den en egen linje med betegnelsen linje 7. Senere forlengelser var til Fehrbelliner Platz i 1971, til Richard-Wagner-Platz i 1978, til Rohrdamm i 1980 og frem til Rathaus Spandau i 1984. I samme periode ble linjen også forlenget sørover, til Britz-Süd i 1963, til Zwickauer Damm i 1970 og til Rudow i 1972.

## Linjekart

|}

## Litteratur
*Arbeitskreis Berliner Nahverkehr/Berliner Fahrgastverband: Berliner U-Bahn-Chronik, 2007, ISBN 978-3-89218-110-1
*Meyer-Kronthaler/Kurpjuwit: Berliner U-Bahn, In Fahrt seit über hundert Jahren, 2. erweiterte Auflage, 2009, ISBN 978-3-8148-0170-4
Stadtmitte undergrunnsstasjon

**Stadtmitte undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Stadtmitte er på linjene U2 og U6. Stasjonen befinner seg under bakkenivå.

Stasjonen ligger under krysset mellom Friedrichstraße og Mohrenstraße og hadde opprinnelig navnet Friedrichstraße. U6 plattformen sto ferdig 30. januar 1923 og ligger 160m sør for krysset mellom Friedrichstraße og Leipziger Straße. Plattformene er forbundet med en fotgjengertunnel som på folkemunne er kjent som *Mäusetunnel* (*musetunnelen*). Stasjonen fikk sitt nåværende navn i 1936.

## Eksterne lenker
*
Nadine Müller

**Nadine Müller** (født 21. november 1985 i Leipzig) er en tysk diskoskaster.

Hennes personlige rekord er 67,78 meter, fra Wiesbaden, mai 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
U8 (Berlins undergrunnsbane)

**U8** er en linje ved Berlins undergrunnsbane. Linjen betjener 24 stasjoner over 18,1 km med spor. Linjens tekniske spesifikasjon er Großprofil. Strekningen ble bygd i flere etapper, den første, Schönleinstraße – Boddinstraße, ble åpnet 17. juli 1927 og 18. april 1930 var linjen ferdig mellom Gesundbrunnen og Leinestraße i bydelen Neukölln - av den grunn fikk linjen også betegnelsen GN-Bahn. Under Berlins deling ble linjen forlenget nordover i årene 1977 (Osloer straße) og til Wittenau i 1994; og sørover til Hermannstraße 1. oktober 1996. Den hadde tidligere betegnelsen linje D og har hatt mørkeblå farge på rutekart siden åpningen i 1927.

Fra Berlinmuren ble bygget 13. august 1961, kjørte alle tog mellom Voltastraße og Moritzplatz uten å betjene stasjoner fordi disse stasjonene lå i Øst-Berlin, og på folkemunne ble disse avstengte stasjonene kalt *Geisterbahnhöfe* (spøkelsesstasjoner).  Etter murens fall i november 1989 ble stasjonene igjen åpnet for ordinær trafikk.

## Linjekart

|}

## Litteratur
*Arbeitskreis Berliner Nahverkehr/Berliner Fahrgastverband: Berliner U-Bahn-Chronik, 2007, ISBN 978-3-89218-110-1
*Meyer-Kronthaler/Kurpjuwit: Berliner U-Bahn, In Fahrt seit über hundert Jahren, 2. erwiterte Auflage, 2009, ISBN 978-3-8148-0170-4
U9 (Berlins undergrunnsbane)

**U9** (opprinnelig *linje G*) er en linje ved Berlins undergrunnsbane. Den er den eneste linjen som i sin helhet er bygget etter annen verdenskrig og alle stasjonene ligger i det tidligere Vest-Berlin. Linjen går sørover fra bydelen Gesundbrunnen, gjennom Wedding og det tidligere sentrum i Vest-Berlin omkring Bahnhof Zoo, til bydelen Steglitz. Den betjener 18 stasjoner og har en total lengde på 12,5 km og er bygget i Großprofil. Den første delstrekning fra Leopoldplatz til Spichernstraße, ble tatt i bruk 28. august 1961, mens den siste delstrekning, fra Leopoldplatz til Osloer Straße, stod ferdig 1. oktober 1976. Linjen har alltid hatt fargen oransje på rutekartet. Den krysser de øvrige linjer unntatt U4 og U5.

## Linjekart

|}

## Litteratur
*Arbeitskreis Berliner Nahverkehr/Berliner Fahrgastverband: Berliner U-Bahn-Chronik, 2007, ISBN 978-3-89218-110-1
*Meyer-Kronthaler/Kurpjuweit: Berliner U-Bahn, In Fahrt seit über hundert Jahren, 2. erweiterte Auflage, 2009, ISBN 978-3-8148-0170-4
Hohenzollernplatz undergrunnsstasjon (Berlin)

**Hohenzollernplatz  undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Hohenzollernplatz er på linjen U3. 

## Eksterne lenker
*
Onkel Toms Hütte undergrunnsstasjon

**Onkel Toms Hütte undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Den er på linjen U3. 

Stasjonen åpnet i 1929 og befant seg i sentrum av drabantbyen med samme navn.

Området har navnet sitt fra Harriet Beecher Stowes antislaveriroman Onkel Toms hytte. I 1885 åpnet en lokal huseier ved navn Thomas et sjenkested i den sørlige kanten av Grunewald. For å verne kundene mot regnet bygget han flere mindre hytter i uteserveringsdelen av sjenkestedet. Disse hyttene ble kjent som Toms hytter. Dette navnet minnet såpass om romantittelen at området etterhvert ble kjent under dette navnet.

## Eksterne lenker
*
Kurfürstenstraße undergrunnsstasjon

**Kurfürstenstraße  undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Kurfürstenstraße er på linjen U1. Stasjonen ligger i nærheten av Bülowstraße undergrunnsstasjon som betjener U2-linjen

Stasjonen ligger ikke langt fra gaten Potsdamer Straße.

## Eksterne lenker
*
Arne E. Sæther

**Arne Erik Sæther** (født 1943) er en norsk arkitekt, og var Kirkedepartementets «kirkekonsulent» i bygningsspørsmål 1991-2008. Han bor i Asker.

Han har arkitektutdannelse fra NTH 1966, og drev eget arkitektkontor i Asker. Han har tegnet tre kirker og fire menighetshus, og har skrevet flere bøker om kirkebygg. Den første kom i 1990 *Kirken som bygg og bilde*. I 2001 ble en utvidet utgave med samme tittel utgitt. I 2010 kom den store billedboken *På vei til det hellige fjell, - landskap, rom og liturgi*. En engelsk utgave *On the Way to the Holy Mountain, - landscape, space and liturgy* ble utgitt 2012. I 2019 kom boken *"Vaffellukt og duft av det hellige. Fra huskirke til katedral. Historier om arbeidskirken"* ut.

Sæther har hatt flere frivillige oppgaver i kirken, som søndagsskolelærer, menighetsrådsmedlem og som salmedikter. Han har skrevet to salmer i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]*, én i *[[Salmer 1997]]* og tre i *[[Norsk salmebok 2013]]*. Han var i 1968 med på å starte ungdomskoret Crossing, som var et av de tidligste norske Ten Sing-korene.

## Verker i utvalg

* Ryenberget kirke og skole, Oslo (for DELK, 1987, senere utvidet av Sigmund Skeie)
* Romsås kirke, Oslo (1995)
* Hauketo-Prinsdal kirke, Oslo (1995)
* Gatekapellet i Asker (2006)

## Kilder
* NTB, 26. mai 1993
* Vårt Land, 14. juni 2008
* Asker kirkelige fellesråd
Uhlandstraße undergrunnsstasjon

**Uhlandstraße  undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Uhlandstraße er den vestlige endestasjonen for linjen U1. Den ligger i sørøstlige Charlottenburg i gaten Kurfürstendamm. I 2005 ble det åpnet en ny inngang til stasjonen i krysset mellom Kurfürstendamm og Fasanenstraße.

Området rundt stasjonen er blant de dyreste i Berlin.

## Eksterne lenker
*
Kurfürstendamm undergrunnsstasjon

**Kurfürstendamm undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Kurfürstendamm er på linjene U1 og U9. Den ligger i sørøstlige Charlottenburg under krysset mellom Kurfürstendamm og Joachimstaler Straße.

Stasjonen ble bygget da U9 ble bygget tidlig på 1960-tallet. Og den er bygget på punktet der U9 krysset den allerede eksisterende linjen U1.

## Eksterne lenker
*
Arne Skjånes (1929–2003)

**Arne Skjånes** (født 9. desember 1929 i Namsos, død 1. november 2003) var en norsk sogneprest, det meste av tiden i Tolga.

Han var født i Namsos og oppvokst i Klæbu som sønn av sogneprest Arne Skjånes. Han tok teologisk embedseksamen i 1957 og ble ordinert i 1958. Han var vikarprest i Nidaros bispedømme fra 1958, residerende kapellan på Frøya fra 1960 og sogneprest i Hitra fra 1968 til 1973. Fra 1973 til pensjonsalder var han sogneprest i Tolga.

Han skrev flere salmer, og er som sin far representert i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]* med én salme. 

## Referanser
Adenauerplatz undergrunnsstasjon

**Adenauerplatz  undergrunnsstasjon** er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Adenauerplatz er på linjen U7.

Plassen stasjonen ligger under har navnet sitt etter politikeren Konrad Adenauer.

## Eksterne lenker
*
Arne Rodvelt Olsen

**Arne Rodvelt Olsen** (født 27. februar 1949) er en norsk organist, komponist og salmedikter. Han har vært domorganist i Tønsberg domkirke siden 1978. 

Han har kirkemusikkutdannelse fra Oslo og København. Han har komponert orgelkoraler, kirkemusikk for kor og to orgelsonater; han har også skrevet én salme i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]* og én i *[[Salmer 1997]]*.

## Referanser
Hans Olav Mørk

**Hans Olav Mørk** (født 1956) er en norsk prest og visesanger. 

Han var på 1970-tallet tilknyttet Guds Fred-fellesskapet, og var medlem av visegruppen Kari Hansa og Gregers Hes. Han har vært gateprest i Kirkens Bymisjon og er fra 2005 ansatt i Bibelselskapet, med ansvar for den nye oversettelsen av Det gamle testamente. Han skrev teksten til vinnermelodien «Duett» i Melodi Grand Prix 1994, og har skrevet én salme i *[[Salmer 1997]]* og flere i *[[Norsk salmebok 2013]]*. I 1995 skrev han diktet "våg å være".

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi hos nyesalmer.no
Magne Myhra

**Magne Myhra** (født 18. september 1930, død 5. juni 2018)  var en norsk lyriker og forfatter.

Han er lærerutdannet fra Stord lærarskule, var ansatt ved Voss folkehøgskole 1963-76, og fikk kunstnerlønn i 1978. Han debuterte med romanen *Mistelteinen* i 1959, om jødeforfølgelsene i Norge, og har også skrevet den selvbiografiske *Sønn av en kvinne* i 1978. Han har også skrevet dikt, ei barnebok, salmer og kåseri. Han er representert med én salme i *[[Salmer 1997]]*. Han fikk kulturprisen for Voss kommune i 1990.

## Bibliografi
* *Mistelteinen*, roman (1959)
* *Alltid noe å glede seg til*, barnebok (1976)
* *Tusen år for ein tanke*, lyrikk (1976)
* *Sønn av en kvinne*, roman (1978)
* *I dropar av lys*, lyrikk (1982)
* *I håpets vektskål*, lyrikk (1987)
* *Med ope visir*, lyrikk (1994)
* *Gjennom skodde til Klårfjell*, roman (2015)

## Referanser


## Kilder
* Presentasjon av Magne Myhra i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* Avisen Hordaland, 14. februar 2009
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Chamfolket

**Chamfolket** (vietnamesisk *người Chăm* eller *người Chàm*, Cham) er en etnisk gruppe i Sørøst-Asia. De er konsentrert mellom Kampong Champrovinsen i Kambodsja og Phan Rang-Thap Cham, Phan Thiet, Ho Chi Minh-byen og En Giangområdene i det sentrale Vietnam. Ca 4000 cham bor også i Thailand, mange av dem har flyttet sørover til Pattani, Narathiwat, Yala, og Songkhla, der Thailands muslimske minoritet bor, for å finne arbeid. Chamfolket danner kjernen i de muslimske samfunnene i både Kambodsja og Vietnam. 

Cham er rester av den Kongeriket Champa (7. -15. århundre). De er tett knyttet til andre austronesiske folk og snakker Cham, et malayopolynesisk språk i austronesiske språkfamilie. 

## Eksterne lenker
*
Ragnar Leivestad

**Ragnar Skouge Leivestad** (født 27. juni 1916 i Trondheim, død 14. januar 2002) var professor i teologi ved Universitetet i Oslo 1966–83.

Leivestad var universitetsstipendiat i teologi fra 1945 til 1950 og prest i Ås 1951-62. Han ble dr.theol. i 1954 og var fra 1962 tilknyttet universitetet, først som lektor, og fra 1966 til 1983 professor i nytestamentlig teologi. Leivestad tilhørte kirkens liberale fløy. I et intervju i Aftenposten i 1992 fortalte han at han hadde forlatt den kristne tro, og regnet seg som agnostiker.

Han ga ut flere bøker, bl.a. *Guds straffende rettferdighet*, *Predikeren*, *Der apokalyptische Menschensohn*, *Nytestamentlig gresk grammatikk*, *Hvem vil Jesus være?* (1982) og *Hva vet vi om Jesus?* (1995). Han var medlem av Vitenskapsakademiet fra 1973. Han er representert med én salme i *[[Salmer 1997]]* og *[[Norsk salmebok 2013]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Oppslag i Store norske leksikon
Else Iveland

**Else Iveland** (født 5. august 1926, død 1. juli 2002) var en norsk lærer, misjonær og salmedikter.

Hun var sammen med ektemannen Tobias Iveland misjonær i India 1951-57 og i Bangladesh 1960-70, som utsendinger for den norske santalmisjon, og hadde også senere verv i misjonen. 1974-86 arbeidet hun ved Kristelig Gymnasium i Oslo. Hun har skrevet salmen «Lovsyng Gud som gav oss livet, pris hans navn som alt har gjort» i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]*. Hun er mor til Kari Iveland.

## Eksterne lenker
*
Jørund Telnes

**Jørund Telnes** (født 10. januar 1845 i Seljord, død 3. februar 1892 samme sted) var forfatter, ordfører, bonde og lærer fra Seljord i Telemark.

Han var utdannet ved Kviteseid seminar og Vonheim folkehøgskole; ble lærer i hjembygda, og var ordfører 1878–84 og 1886. Han hadde et variert forfatterskap, både på dialekt og normallandsmål. Han debuterte med en bok om Sterke-Nils i 1877, og skrev siden både dikt, fortellinger og folkeminnestykker, blant annet *Guro Heddelid*, 1880. Flere av diktene er tonsatte, og han er representert i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]* og *[[Norsk salmebok 2013]]* .

På graven er det reist en minnestøtte med teksten «Han arbeidde meir for folk og fedreland enn for seg sjølv».

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lauritz Beich

**Lauritz Beich** (født 1678, død 1729) var en dansk prest og salmedikter. 

Han var sogneprest i Stiftsbjergby på Sjelland fra 1704 til sin død. Han er kjent for salmen «Bedre kan jeg ikke fare», som står i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]*, og skrev en lang rekke salmer, inspirert av Thomas Kingo.

## Bibliografi
**Himmerige paa jorden* 1726
**Tørst etter trøst*
**Troens bedste gave, Jesus Kristus*
**Gode raad af Guds Ord*

## Kilder
*Tobias Salmelid: *[[Lundes sang & salmeleksikon]]*, Lunde forlag 1997 side 26
Hans Blennow

**Hans Sölve Gunnar Blennow** (1925 – 2003) var en svensk salmedikter og  koralkomponist, som blant annet skrev salmer for barn. Blennow var stiftskontorforstander i årene 1957−1973 og kyrkoherde i Burlöv 1973−1991.

## Referanser
NS 3420

**NS 3420** er en Norsk Standard som utgjør et komplett system for beskrivelse og kalkulasjon av bygge- og anleggsarbeider, inkludert tekniske installasjoner. Foruten å være et beskrivelses- og kalkulasjonssystem inneholder standarden krav til materialer og utførelse, ofte i form av henvisning til mer spesialiserte standarder. NS 3420 brukes som grunnlag for utarbeidelse av prosjektbeskrivelser for entreprisekontrakter. Til grunn for systemet ligger kodede postgrunnlag som ferdig utfylt danner postene i beskrivelsen og gir en detaljert spesifikasjon av de arbeider som skal utføres. Standarden inneholder også regler for hva prisene skal inkludere og hvordan mengden av de enkelte arbeidene skal avregnes. Kravene i NS 3420 gjøres gjeldende via et kodesystem.

## Eksterne lenker
* Standard Norge
Per Rosenblad Brun

**Per Rosenblad Brun** (født 1946) er en  norsk tidligere lokalpolitiker og hotelldirektør. 

Han representerte FrP i Tønsberg bystyre 2007–2011, der han var leder i utvalget for kultur og frivillighet. Han meldte seg ut av FrP i 2012 i protest mot den daværende ledelsen av lokalpartiet. 

Han har vært medlem og styreleder i en rekke selskap og utvalg. 1998 ble han utnevnt i statsråd til vararepresentant i Datatilsynets styre. Han var styreleder i Stiftelsen Gamle Tønsberg 2012-2014 og 2020-2024. Brun var nestformann i Tønsbergs Arbeiderforening fra 2014 og styreleder 2018-2023. Han var styreleder i Slottsfjellets Venner 2016–2020 og var visepresident i Lions Club Sem 2014-2015 og president 2015-2016 og 2019-2020. 

Han er utdannet i hotelladministrasjon ved Norsk Hotellhøgskole og i personaladministrasjon ved Handelshøyskolen BI. Brun har også gått på Hawkwood College i Stroud , England og Goethe Institutt, Radolfzell, Tysland. Han har hatt lederstillinger ved hotell- og reiselivsbedrifter i Norge og Spania. Brun holder foredrag om Tønsbergs kulturhistorie og om rehabiliteringssenteret Casas Heddy på Lanzarote der han var direktør fra 1977–1979. Han fremfører også egne poetiske fortellinger, maler og har hatt utstillinger på biblioteket i Tønsberg og Dr. Holms Hotel på Geilo.  

I to år var han også disponent på Malerstua AS i Bærum og har vært administrerende direktør i Støttespill AS, et selskap eid av Redd Barna og Landsforeningen for hjerte- og lungesyke. Brun er gift i Sveits, har to sønner og fire barnebarn. Brun tilhører militærslekten Brun, som har aner tilbake til 1500-tallet.

## Referanser
Hugo Wathne

**Hugo Frank Wathne** (født 25. september 1932 i Stavanger, død 6. september 2017 samme sted) var en norsk billedhugger.

Hugo Wathne var sønn av maleren Frank Wathne. Han var utdannet fra SHKS 1950–54, Statens kunstakademi 1954–57 og fra Kunstakademiet i København og Académie de la Grande Chaumière i Paris. Han debuterte på Høstutstillingen i 1957.

Hans første offentlige arbeid var i Johannesparken i hjembyen. Blant hans arbeider kan nevnes skulpturen *Losen* i Egersund 1998, minnesøyle over Jens Zetlitz 1999, monument over Arne Garborg ved Knudaheio 2001 og Oljearbeidermonumentet i Stavanger 2002.

Wathne arbeidet både figurativt og nonfigurativt.

Han fikk Stavanger Aftenblads kulturpris i 1977 og Ingeborg og Per Palle Storms ærespris i 2009.


Fil:Hilmar.R.JPG|Portrett av Hilmar Reksten. Minnesmerket ble avduket på Fjøsanger i 1997.
Fil:Knudaheio.jpg|Arne Garborg, ved skrivestuen hans i Knudaheio. Steinansiktet «*All denne fagre utsyn*», er laget til Garborgjubileet i 2001. 


## Litteratur
* Fredrik Koch. *Hugo : Hugo Wathnes kunst*. Mosaikk forlag, 2008 ISBN 978-82-7902-013-4

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kunstnerens hjemmeside
Elvedeltadatabasen

**Elvedeltadatabasen** er en oversikt over arealsituasjonen i større norske elvedelta.

Informasjonsbanken dette utgjør skal gi viktig beslutningsgrunnlag for forvaltningen av naturverdiene generelt i elvedelta som en truet naturtype, det biologiske mangfoldet og kvartærgeologiske verdier.

Databasen inneholder informasjon om alle delta i Norge unntatt Svalbard på over 250 dekar, totalt om lag 290 delta (Mars 2006).

Basen administreres av Miljødirektoratet.

## Eksterne lenker
* Elvedeltadatabasen
Castle Rock Entertainment

**Castle Rock Entertainment** er en film-og TV-produksjonsselskap som ble grunnlagt i 1987 av Martin Shafer, regissøren Rob Reiner, Andrew Scheinman, Glenn Padnick og Alan Horn. 

Dette er et datterselskap av Warner Bros Entertainment, som igjen er en enhet av Time Warner. Selskapet hentet navnet fra en fiktiv by plassert i delstaten Maine i boken *The Dead Zone* av den berømte amerikanske forfatteren Stephen King.

Selskapet ble opprinnelig støttet av The Coca-Cola Company, den daværende morselskapet til Columbia Pictures. Selskapets grunnleggere eide en prosent-andel av dette selskapet. Senere ble eierskapet flyttet til Sony Pictures Entertainment. I 1989 ble Castle Rock Entertainment støttet av et datterselskap av Westinghouse. Og kort tid senere inngikk Castle Rock en avtale med Nelson Entertainment som delfinansierte Castle Rock-filmene. Nå er Castle Rock et datterselskap av Warner Bros. Entertainment, Inc. 

Castle Rock har i tillegg til filmer, også produsert en rekke populære TV-programmer, for eksempel den vellykkede serien Seinfeld, og den animerte situasjonskomedien Mission Hill.