Helt

**Helt** eller **heltinne** er en person som har utført en bragd og av den grunn gjort seg fortjent til respekt, beundring og heder. En hovedperson i diktverk eller film kan betegnes som «helt» eller «heltinne», selv om hovedpersonen også kan være det motsatte, dvs. en antihelt, jfr Erlend Loes hovedpersoner.

I gresk mytologi kalles heltene *heroer* (ἥρωι = halvgud) og fikk ofte hjelp fra den av foreldrene som var guddommelig, slik kong Thesevs av Athen ble sagt å være Aethras sønn med havguden Poseidon, som skildret av Euripides i skuespillet *[[Hippolytos (drama)|Hippolytos]]*. Thesevs appellerte derfor til Poseidon om hjelp til hevn. I Homers diktning om grekerne før Troja, var *hero* generell betegnelse for en «kriger», og om alle frie menn i den tidligere antatte «heltetid»; men i klassisk tid, fra Homers samtidige Hesiod, var en *hero* en mann «*født av en gud og et dødelig menneske*», spesielt en person som hadde tjent menneskehetens sak. Bortsett fra i Herakles' tilfelle ble ordet bare brukt om lokale guddommer og dem som vernet en bystat. 

Romerske keisere benyttet tradisjonen med heltedyrkelse som bakgrunn for sin egen apoteose (gresk: ἀποθέωσις, *apotheosis*, «guddommeliggjørelse»), slik Julius Cæsar ble guddommeliggjort etter sin død, da hans etterfølger keiser Augustus innførte idrettsleker til ære for hans minne.

## Etymologi
Ordet «helt» kom inn i norsk språk som et lånord fra lavtysk, avledet av germansk **haliþ-* eller **halud-*, «helt», «kriger», «fri mann», men opprinnelsen er uklar. Det har også gitt norrønt *halr*, «mann», «menneske», og *hauldr, hǫldr*, hvorav norsk «hauld» («odelsbonde», «fribåren mann»). På norsk finnes også «heroisk», dvs. «heltemodig», avledet av gresk ἥρως, *héros*, «halvgud» eller «sagnhelt», bokstavelig «beskytter» eller «forsvarer». Den postulerte opprinnelige formen av disse ordene er henholdsvis **ἥρϝως, hērwōs* eller **ἭρFα, hērwā*. Det indoeuropeiske rotordet er **ser*, «å beskytte». Det greske ordet *hērōs* er beslektet med latin *seruāre*, «å trygge», «beskytte», «sikre». Den grunnleggende betydningen av gudinnenavnet Hera og «hero» er den samme, å beskytte og verne. Heroer ble dyrket religiøst, og omfattet også herskere i antikkens Hellas som Agamemnon og Odyssevs. *Heros*, hvorav engelsk *hero* i samme betydning som norsk «helt», ble benyttet i antikkens Hellas om menn med overmenneskelig styrke eller mot, og kom til å betegne halvguder.

## Heltekulter
Heltekulter kunne ha en viktig politisk betydning, som da Kleisthenes delte athenerne i nye *[[deme|demoi]]* for stemmegivning konsulterte han Delfi om hvilke heroer han skulle navngi hver divisjon etter. 

Herodot hevder at spartanerne mente at deres erobring av Arkadia skyldtes at de hadde stjålet Orestes' knokler fra den arkadernes by Tegea. 

Denne historien kan ha inspirert Plutark når han skriver i sin biografi om general Kimon (ca 510-451 f.Kr.) at et orakel beordret ham til å hente Thesevs' knokler hjem til Athen fra Skyros. I oldkirken ble den angivelige verdien i heroenes knokler videreført i skikken med relikvier. Presten Gaius besøkte på slutten av 200-tallet apostelen Peters gravsted i Roma, og historikeren Eusebius av Cæsarea skrev: «*Jeg kan vise deg apostlenes [[trofé]]er* (dvs. for angivelig å ha seiret over døden ved å bli martyr). *For hvis du ønsker å gå ut til [[Vatikanet]] eller er på vei til [[Ostia]], vil du finne troféene etter dem som grunnla kirken.*»  

Professor Margharita Guarducci som ledet utgravningene under Peterskirken, mente det var noen helt andre knokler, svøpt i purpur, som i starten ble tilbedt som Peters; men det som er sikkert, er at tidlig på 300-tallet var Vatikanhøyden der Peterskirken ble reist, fast etablert som Peters gravsted. 

Mytenes heroer hadde ofte tette, men konfliktfylte forhold til gudene. Herakles' navn betyr «Heras ære», enda hun plaget ham hele livet hans. Regjeringstiden til den athenske sagnkongen Erekhtheus, sønn av Gaia og Hefaistos, var preget av maktkampen mellom Athen og nabobyen Elevsis. Et orakel hevdet at Athen bare kunne seire om hans tre døtre Protogenia, Pandora og Khtonia døde; de skal ha tatt livet av seg. I det etterfølgende slaget mellom de to bystatene gikk Erekhteus seirende ut, etter å ha drept Poseidons sønn, trakeren Eumolpus. Havguden drepte deretter Erekhteus med forken sin, som hevn for drapet. Athene innviet deretter Erekhteus' enke Praxithea (av *praxis*, «handel», og *thea*, «gudinne») til sin første prestinne i Athen, og «*for din mann beordrer jeg en helligdom bygd i byens sentrum. Han skal bli kjent i navnet til ham som drepte ham, «hellige Poseidon»; men blant athenerne, når det hellige [[kveg]]et slaktes, skal han også kalles* (ved sitt eget navn) *Erekhtheus. Siden du har gjenreist byens fundament* (Praxithea gikk angivelig med på å ofre sin egen datter før slaget), *pålegger jeg deg plikt til å bringe ild-ofrene til byen, og kalles min prestinne.*» I klassisk tid var sagnkongen en kultskikkelse tilknyttet athenernes dyrkelse av Athene og Poseidon, og han ble dyrket i Erechtheum på Akropolis. Trolig var Erektheus opprinnelig Athenes gemal, der begge ble ofret til for å sikre god avling; siden ble han omgjort til hero.

Den klassiske helten kom ofte med hva den engelske antropologen lord Raglan (1885-1964) i sin bok *The Hero: A Study in Tradition, Myth and Drama* (1936), hvor han systematiserte heltemyter, karakteriserte som en «konsentrert biografi» (*potted biography*), sammensatt av rundt to dusin felles tradisjoner som blandet sammen fakta og mytologi. F.eks. er omstendighetene rundt heltens unnfangelse og fødsel uvanlige. En mektig manns forsøk på drepe ham, mislykkes (Sargon av Akkad, Moses, Jesus, Romulus og Remus). Han vokser opp hos fosterforeldre og får en mystisk død, ofte på toppen av et fjell; han begraves ikke og har ingen etterkommere, men får ett eller flere hellige gravsteder.

## Referanser


## Se også
* Hero
* Superhelt
* Krigskorset
* Idol
* Heltedikt
* Antihelt
* Tøffelhelt

## Eksterne lenker
* ''Exploring the Function of Heroes and Heroines in Children's Literature from around the World*  – utforskning av helters og heltinners funksjon i barnelitteraturen verden over
* [http://www.screenonline.org.uk/tours/heroes/tour1.html *The British Hero*] – den britiske helt, et nettsted fra Det britiske filminstituttet som har en utstilling om britiske helter på film og fjernsyn
* [http://library.thinkquest.org/03oct/00800/journey.htm *Example of Joseph Campbell's Hero's Journey]
* ''The Hero Myth, Transcendence, and Joseph Campbell'' - heltemyten, en diskusjon om Joseph Campbells verk foruten heltemytens tiltrekning
* ''Political heroes''  – politiske helter