open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
AEBI

**AEBI** er et sveitsisk foretak etablert i 1883 som produserer slåmaskiner og andre landbrukskjøretøyer. 

Per 2020 fremstiller AEBI tohjuls slåmaskiner, transportere (traktor-bil), og tidligere produserte de også tohjuls-traktorer, &ndash; en traktor med motoren plassert på en egen enhet med to hjul. Tilhenger, jordfreser og annet redskap kunne festes foran eller bak traktoren.

## Historiske produkt

## Motor typer

## Utstyr til tohjulstraktor

Tilhenger, jordfreser, vinsj og annet redskap kunne festes foran eller bak tohjulstraktoren.

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
*
Bill Bailey (artist)

**Bill Bailey** (født **Mark Bailey**; 1965) er en britisk komiker og musiker.

## Biografi
Bailey er født og oppvokst i Bath i England. Etter å ha fullført King Edward's School i Bath, studerte han videre ved London College of Music. I 1989 dannet han gruppen *The Rubber Bishops* sammen med Martin Stubbs, og i 1994 skrev og fremførte han forestillingen *Rock* sammen med Sean Lock på Edinburgh Fringe. Året etter opptrådte han alene med forestillingen *Bill Bailey's Cosmic Jam*, som ble en stor suksess og som senere ble filmet for Channel 4. Showet inneholdt Baileys unike stand-up musikk-form. Han forteller anekdoter samtidig som han fremfører musikk på flere instrumenter som gitar, keyboard og trommer.

Året etter kunne han forlate Edinburgh med en «Festival Critics Award» og en nominasjon til Perrier Award. De to neste årene hadde han fler utsolgte show i London og rundt i England, og i 1998 fikk han sitt eget TV-program *[[Is It Bill Bailey?]]*. Programmet besto av stand-up, musikk og sketsjer og varte i en sesong.

Bailey fortsatte å turnere, sist i 2003/2004 med showet *Part Troll*. I tillegg har han dukket opp i flere britiske TV-serier, som *[[Ei selsom sjappe]]* og *[[Speisa]]*. Han er også lagkaptein i spørreprogrammet *[[Never Mind the Buzzocks]]*.

Han har utgitt tre show på DVD; *[[Bewilderness]]* fra 2000, *[[Part Troll]]* fra 2004, og i 2005 ble *[[Cosmic Jam]]* også utgitt på DVD. Sistnevnte inneholdt også en Direcor's Cut av Bewilderness-showet. Det har også blitt gitt ut fire Bailey-album. *Part Troll*, som er et opptak av nevnte turné, *Bewilderness New York*, *Bewilderness* (samlealbum fra flere forskjellige show som man kunne kjøpe etter opptredenene hans) og *The Ultimate Collection...Ever!* (Bewilderness-albumet med et ekstraspor).

## TV- og filmopptredener
* *[[Hot Fuzz]]* 2007
* *[[Haikerens guide til galaksen (film)|Haikerens guide til galaksen]]* 2005
* *[[Wild West]]* 2002
* *[[Ei selsom sjappe]]* 2000 – 2004
* *[[Saving Grace]]* 2000
* *[[Speisa]]* 1999 – 2001
* *[[The Stick Up]]* 1999

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Arsen Kotsojev

**Arsen Kotsojev** (ossetisk *&#1050;&#1086;&#1094;&#1086;&#1081;&#1090;&#1099; &#1040;&#1088;&#1089;&#1077;&#1085;*) (født 15. januar 1872, død 4. februar 1944) var en sovjetisk forfatter. Han er en av grunnleggerne av den ossetiske prosaen, som hadde stor innflytelse på utformingen av det moderne ossetiske språket og den funksjonelle stilen av det. Han deltok i alle de første tidsskriftene på ossetisk.

Det finnes Kotsojev-gater i Vladikavkaz og Beslan. Noen av verkene til Kotsojev er pensum på skolen i ossetisk litteratur.

## Livshistorie

Kotsojev var født i en fattig familie på landet (i byen Gizel, nær Vladikavkaz). I&nbsp;niårsalderen begynte han på den lokale skolen. Der fant han en stor boksamling: lesingen av disse bøkene beriket utdanningen hans. Etter skolen studerte Kotsojev på Ardon ortodokse seminar. En plutselig sykdom fikk den unge mannen til å forlate seminaret. Han vendte tilbake til landsbyen og begynte å skrive korte noveller for aviser i Nord-Kaukasus. Han jobbet også som lærer ved den lokale skolen.

I 1902 deltok Kotsojev i opprøret i Gizel, noe som forårsaket bortvising fra regionen. Han valgte å reise mot sør: til Sør-Ossetia, der han fortsatte som lærer og med å skrive korte noveller og fortellinger.

I 1910 begynte han å publisere et magasin kalt «Æ&#1092;&#1089;&#1080;&#1088;» (*Æfsir*, *Aks* [av hvete]). Magasinet utkom bare 14 ganger, men det hadde enorm innvirkning på den ossetiske litteraturen og journalistikken. Mange mesterverk i ossetisk litteratur var først publisert i «Æfsir».

I 1912 kom Kotsojev til St. Petersburg, der han arbeidet mange steder, inkludert i den populære Lenin-avisa «Pravda». Født på landet, kunne Kotsojev russisk til en viss grad, slik at han kunne lese en russisk avis.

Etter oktoberrevolusjonen ble Kotsojev veldig berømt. Han jobbet i ulike aviser og magasiner, innenfor utdanning, etc. Han døde i Vladikavkaz og ble gravlagt i haven til Litteraturmuseet.

## Arbeid

De fleste historiene til Kotsojev er tragiske.
Kotsojev skrev en del om situasjonen til personer fra tradisjonelle kulturer i den nye, Europa-orienterte verden, og om skjebnen til personer fra landsbygden i større byer.

Kotsojev oversatte også en del, for eksempel oversatte han flere historier av Pusjkin til ossetisk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Tidleg morgen»; Kort historie (ossetisk)
* «Mistak»; Kort historie (ossetisk)
* En samling av russiske oversettelser av historiene av Kotsojev (russisk)
Lisa Wiik

**Lisa Therese Hegertun Wiik,** eller Lisa Hegertun Lid som hun heter etter at hun giftet seg, er født 5. oktober 1979 i Trondheim og er en norsk snøbrettkjører som representerte Roxy. Hun fikk en 10.-plass i halfpipe ved Vinter-OL 2002 i Salt Lake City i Utah. Hun kjøpte sitt første brett som 15-åring.

Hun deltok ikke under vinter-OL 2006 i Torino på grunn av ACL-skade, men deltok igjen i vinter-OL 2010 i Vancouver med 19.-plass i halfpipe. Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd da hun vant Burton European Open Slopestyle i 2009. Hennes meritter i TTR-verdenscup sammenlagt er 2.-plass i 2009 og 4.-plass i 2010. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Offisiell hjemmeside 
*  Profil på TTRWorldTour.com
*  Lag-presentasjon av laget til OL i Vancouver 2010 på Snowboardforbundets sider.
*  Noen resultater på The-Sports.org.
Rosentre

**Rosentre** eller **palisander** er sterkt farget trevirke fra treslag i slekta *[[Dalbergia]]* i erteblomstfamilien. Navnet er fornorsket fra engelsk «rosewood» og viser til at ferske snitt har roseduft. Spesielt i Tyskland og Sverige kalles rosentre for jakaranda, som egentlig er et helt annet treslag i trompettrefamilien.

Trærne vokser i tropiske deler av Mellom- og Sør-Amerika, Afrika, Madagaskar og Sør-Asia. Rosentre er sterkt og tungt, og passer utmerket for polering og mye brukt til gulv og møbler. Det er kanskje mest kjent fra gitarer, der virket brukes både i kassen og gripebrettet.

På grunn av overutnyttelse er få trær kommersielt tilgjengelig. Rio-palisander (*Dalbergia nigra*) er listet i CITES appendiks I, og handel er derfor ikke tillatt. Som erstatning brukes Santos-palisander, som kommer fra et annet tre i erteblomstfamilien, *[[Machaerium scleroxylon]]*.

## Galleri

Palisander Ostindisches Holz.JPG|Ostindisk palisander
Palisander,Santos Holz.JPG|Santos-palisander
Rio-Palisander, dunkel Holz.JPG|Mørk Rio-palisander


## Litteratur
* 
*
Nils Gustaf Dalén

**Nils Gustaf Dalén** (født 30. november 1869 i Stenstorp, død 9. desember 1937) var en svensk oppfinner, grunnlegger av AGA. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk 1912 for sine «oppfinnelser av selvjusterende regulatorer som i kombinasjon med gassakkumulatorer benyttes til belysning av fyr og lysbøyer».

Daléns viktigste og mest kjente oppfinnelse er trolig solventilen som muliggjorde AGA-fyret. Oppfinneren ble blind som følge av en gasseksplosjon i 1912, og det har blitt spekulert i at tildelingen av nobelprisen delvis var påvirket av den tragiske hendelsen. Dalén fortsatte imidlertid å lede AGA til 1937.

## Referanser


## Eksterne lenker
Borsele

**Borsele** er en kommune som ligger på halvøyen Zuid-Beveland i den nederlandske provinsen Zeeland. Kommunens navn staves, i motsetning til tettstedet Borssele, med bare én s.

Kommunens rådhus ligger i Heinkenszand og videre hører også tettstedene Baarland, Borssele, Driewegen, Ellewoutsdijk, 's-Gravenpolder, 's-Heer Abtskerke, 's-Heerenhoek, Hoedekenskerke, Kwadendamme, Lewedorp, Nieuwdorp, Nisse, Oudelande og Ovezande.

Kommunen har grovt sett de samme grensene som området som kalles *Zak van Zuid-Beveland*. Dette er et historisk landskap som består av små poldere. Området er viktig sett i fra et kulturhistorisk synspunkt. 

I kommunen finnes to kraftverk, et dampkraftverk som drives med kull og et atomkraftverk. Begge ligger i et industriområde ved havneområdet Vlissingen-oost. Innen Nederland er kommunen mest kjent for atomkraftverket.

Riksvei A58 er hovedtrafikkåren til kommunen over land, videre ligger innkjøringen til Westerscheldetunnelen, som forbinder øyene med Zeeuws-Vlaanderen ved Ellewoutsdijk.

I Borssele ligger Borssele kjernekraftverk som er Nederlands eneste atomkraftverk for elektisitetsproduksjon.

## Eksterne lenker
* 
* Grunnleggende informasjon om Borsele (på nederlandsk)
* Kart
Lille Torungen fyr

**Lille Torungen fyr** er en nedlagt fyrstasjon som ligger på øya Lille Torungen utenfor innløpet til Galtesund i Arendal. Den har landets høyeste fyrtårn i tegl på 28,9 meter. Fyrstasjonen inneholder i tillegg til tegltårnet en oljebod, tufter etter bolig, uthus, naust og landing, samt spor etter flere hager.

Fyret er et kystfyr og ble anlagt i 1844 samtidig med Store Torungen fyr som *tvillingfyr*. Tårnet ble oppført i tegl fra Berger teglsteinsfabrikk i Drammen. Støpejernslykta hadde et fransk linseapparat, rekkverkene og trappene opp til tårnet ble støpt på Nes jernverk. 

På Lille Torungen ble det opprettet meteorologisk stasjon i 1867. Den ble flyttet til Store Torungen i 1914, da det ble nedlagt. Det ble da erstattet av en liten fyrlykt. Grunnen til nedleggelsen var innføring av blinkefyr, og man trengte da ikke lengre to fyr for identifisering.

Lille Torungen fyr eies av Kystverket og er fredet etter lov om kulturminner. Det vokser villtulipaner på øya, Arendals kommuneblomst.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Torungens venner
*  Sjømerker i Arendal
*
Folkehøgskole

**Folkehøgskole**, eller **folkehøyskole**, er en eksamensfri skole der elevene bor på internat på skolen. I Norge finnes det 48 frilynte folkehøgskoler og 32 kristne folkehøgskoler.

## Forhistorie

Folkehøgskolene ble etablert på grunnlag av en pedagogisk filosofi utviklet av den danske pedagogen og teologen Nikolai Frederik Severin Grundtvig. Grundtvig mente at læring ikke først og fremst skulle bestå av pugging og terping av teorier som hadde lite med elevenes hverdag å gjøre.  Læring skulle utvikles gjennom det levende ord i samtale mellom elev og lærer, og i forelesninger der elevenes hverdagsliv stod i fokus. 

Eleven skulle tilegne seg kunnskaper og ferdigheter som de hadde nytte av i sitt daglige liv. Grundtvig var også opptatt av at skole og utdanning måtte bli en rett for alle unge, uavhengig av foreldrenes status. Den første folkehøgskolen ble etablert i Danmark i 1844. Folkehøgskolebevegelsen var i utgangspunktet et nordisk fenomen, men det finnes nå folkehøgskoler eller tilsvarende skoler også i mange andre land.

## Pedagogisk plattform
Folkehøgskolene varierer fra land til land, men de fleste institusjoner har følgende fellestrekk:

* En stor variasjon i fag
* Ingen slutteksamen
* Fokus på selvutvikling
* Pedagogisk frihet
* Lengden på kursene varierer fra noen få dager til årskurs som er på ni måneder

De norske folkehøgskolene arbeider kontinuerlig med nye pedagogiske utviklingsprosjekter. Fokusområder for 2009 er veiledning, bærekraft og folkehøgskolepedagogikk.

## Se også
*Folkehøgskoler i Norge
*Folkehøgskoler i Sverige
*Folkehøgskoler i Danmark

## Eksterne lenker
* Informasjonskontoret for folkehøgskolene
* Folkehøgskolerådet 
* Norsk folkehøgskolelag
* Grundtvig-Byen
* utdanning.no
Saul Kripke

**Saul Aron Kripke** (1940–2022) var en amerikansk filosof og logiker, spesielt opptatt av semantikk, sannhetsteori og modallogikk. Han var professor emeritus ved Princeton. 

Kripke studerte ved flere universiteter før han tok eksamen ved Harvard i 1962. En periode var han John Locke Lecturer i Oxford og A.D. White professor-at-large ved Cornell. Han fikk et professorat i filosofi ved Princeton i 1977, hvor han var helt til han ble professor emeritus i 1997. Han var medlem i American academy of arts og British academy, og fikk flere æresdoktorater.

Det er hovedsakelig to bøker som har gjort Kripke berømt: *Naming and Necessity* (1980, 1982) og *Wittgenstein on Rules and Private Language* (1982, 1984).

## Referanser
Ivar Knutson

**Ivar Knutson** (født 20. februar 1902, død 1. juli 1981) var en norsk pedagog. Han tok artium ved Oslo katedralskole i 1920, og studerte deretter filologi ved Universitetet i Oslo. Han var lærer, lektor og senere  rektor ved Nordstrand høgre skole i perioden 1929-48. I årene 1948-1974 var han skolerådmann i Oslo.

Knutson var sønn av hovedkasserer Anton Knutson og Berta Hanssen. I 1929 giftet han seg med Aagot Thorkildsen, (født 26. januar 1890, død 7. mars 1973),  datter av biskop Christian Thorkildsen i Agder bispedømme og Hanna Dick. De fikk to barn, Berte Turid, født 5. oktober 1930 og Kaare født 4. mars 1934. Under den andre verdenskrig ble han arrestert under «Læreraksjonen» i 1942 og satt fengslet på Grini og i Kirkenes i 1/2 år.

Ivar Knutson har veien Ivar Knutsons vei på Nordstrand oppkalt etter seg.

## Referanser
Agnes Mowinckel

**Agnes Mowinckel** (1875–1963) var norsk skuespiller og instruktør.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hun var datter av bergenskjøpmannen Edward Christian Mowinckel (1831–95) og Cornelia Schultz Blydt (1833–1905).  
:*Se [[Mowinckel]] for mer om slekten*

### Livsløp
Etter middelskole i hjembyen gikk hun Den kongelige tegneskole i Kristiania før hun vendte hjem for å være tegnelærer ved Ulrike Eleonora Pihl (1839–1927) sin tegneskole, det som i dag er kjent som U. Pihl videregående skole på Ulset i Åsane.  Hun gikk også i lære hos den danske teaterkvinnen Ludovica Levy (1856–1922) som mellom 1895 og 1899 var instruktør ved Den Nationale Scene. Etter debuten i 1899 fulgte da også Agnes med Ludovica til Kristiania der Ludovica og mannen, han Dore Lavik, startet Sekondteatret.  Dette innledet flere tiår med varierte engasjement for Agnes, som også var sceneinstruktør og holdt regi ved anledninger.

Hun var fra 1923 instruktør ved Det Norske Teateret der man spiller på dialekt, der hun på 30-tallet, sammen med Hans Jacob Nilsen (1897–1957), introduserte moderne samtidsdramatikk i Norge. Fra 1927 drev hun Balkongen.  Så sent som i 1952, over sytti år gammel, instruerte hun Folketeatret sin åpning, *Tante Ulrikke* av svogeren Gunnar Heiberg (1857–1929), om nynorskforkjemperen Aasta Hansteen (1824–1908) som ble den første profesjonelle malerinne i Norge.  Folketeatret skulle fremstille teaterkunst for arbeiderfolket. Med sin multikunstnurelle bakgrunne kunne Mowinckel tegne og sy sine egne kostymer såvel som de kulisser og annet som på scenen var.  Ikke minst påvirket fra hennes opphold i London og Paris omkring 1912. Det året hun døde var hun forfatter og forkjemper for kvinnesaken, Camilla Collett (1813–1895), denne gang på Oslo Nye Teater.

### Familie
Selv var Agnes gift fra 1899 til 1909 med skipsmegler Hans Brecke Blehr (1875–1945), og derved svigerinne til maleren Pola Gauguin (1883–1961), såvel som til nevnte dramatiker  Gunnar Heiberg (1857–1929). Wenche Lise (Dedichen) Lyche, datterdatter til Agnes, utga i 1990 en biografi om Agnes.

### Gatenavn
*Agnes Mowinckels gate* finnes både i Bergen og Stavanger.


Agnes Mowinckel Fru Inger 1921a.jpg|Som fru Inger i skuespillet Fru Inger til Austrått, 1921
Agnes Mowinckel, Fruen fra havet 1928.jpg | Som Ellida i Fruen fra havet på hennes egen teaterscene, Balkongen, 1928


## Filmografi (utvalg)
* 1913 - *[[Gøgler og Greve]]*
* 1922 – *[[Farende folk]]*

## Litteratur
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om Agnes Mowinckel, fra *[[Norsk biografisk leksikon]]*
*
A.G. Macdonell

**Archibald Gordon Macdonell** (født 3. november 1895 i Pune i Britisk India, død 16. januar 1941) var en skotsk forfatter mest kjent for romanen *England, their England* (1933), en lun satire over engelske særegenheter og tradisjoner. Romanens cricketkamp mellom urbane kunstnere og rurale bønder er et av høydepunktene i all cricketlitteratur.

Bare en av hans bøker er oversatt til norsk, *Jeg : en gentlemans selvbiografi*, Oslo, 1946 (*The Autobiography of a Cad*, 1939).

## Bibliografi
* *England, Their England* (1933)
* *How Like An Angel* (1934)
* *The Autobiography of a Cad* (1939)

; Som Neil Gordon
* *The Bleston Mystery* (1928)
* *Professor's Poison* (1928)
* *Silent Murders* (1929)
* *The Big Ben Alibi* (1930)
* *Body Found Stabbed* (1932)
* *The Shakespeare Murders* (1933)

## Referanser


## Litteratur
* Drabble, Margaret & Stringer, Jenny (2003): «England, Their England» i: *The Concise Oxford Companion to English Literature*.

## Eksterne lenker
* AG Macdonell Papers ved Universitetet i Texas, Austin
Qui-Gon Jinn

**Qui-Gon Jinn** er en fiktiv rollefigur i Star Wars-universet og en av hovedpersonene i *[[Star Wars Episode I: Den skjulte trussel]]* hvor han blir spilt av Liam Neeson. Han dukker også ofte opp i forskjellige bøker, tegneserier og videospill.

Qui-Gon er en vis og sterk Jedi og læremester til Obi-Wan Kenobi, og var tidligere Grev Dookus padawan. Qui-Gon og Obi-Wan blir sendt til planeten Naboo for å løse en politisk konflikt som involverer Trade Federation, et korrupt forretningskonglomerat som har blokkert all handel rundt planeten. Ved ankomst blir de angrepet, og jediene redder dronningen Padmé Amidala. Forsøkene deres på å kjøre blokaden, og gjøre plass for den galaktiske hovedstaden Coruscant, lykkes. Men dronningens romskip blir skadet av angrep fra medlemmer fra Trade Federation-blokade. De har ikke noe annet valg enn å lande skipet på planeten Tatooine, som er en ørken, for reparasjoner.

Mens han leter etter reservedeler på Tatooine, oppdager Qui-Gon en 9 år gammel slave-gutt ved navn Anakin Skywalker. Qui-Gon blir snart fascinert når Anakins mor, Shmi, som forteller ham at gutten ikke hadde noen far. Qui-Gon tror at Anakin kan være den "utvalgte" fra Jedi-læren, som skal være bestemt til å bringe balanse til «the force». Etter en rekke problemer kommer han tilbake til Coruscant, og Qui-Gon ber Jedi Council om å la Anakin få opplæring som en Jedi og gi ham en plass i Jediordenen. Mester Yoda merker også frykt hos gutten, og Jedi Council avslår forespørselen hans å om lære opp gutten. Qui-Gon lover derfor at han selv skal trene Anakin til å bli en jedi-ridder, med eller uten Rådets støtte.

Det var også Qui-Gon Jinn som først oppdaget hvordan man kan materialisere seg som et kraft-spøkelse. Qui-Gon Jinn blir drept av Darth Maul mot slutten av Episode I. Kort tid sener eblir han hevnet av Obi-Wan Kenobi.

## Eksterne lenker
*
Folkehøgskoler i Norge

**Folkehøgskoler i Norge** er eksamensfrie skoler i hovedsak knyttet til internater landet rundt.

## Historie

Folkehøgskoler ble etablert av den danske pedagogen og teologen Nikolai Frederik Severin Grundtvig, og den første skolen ble etablert i Danmark i 1844. Norges første folkehøgskole ble opprettet 1864 (*[[Sagatun Folkehøyskole]]*). Da Sagatun Folkehøyskole ble innviet, minnet grunnleggerne Olaus Arvesen og Herman Anker om den innsats og inspirasjon som Ole Vig hadde bidratt med inntil sin død.

## Folkehøgskolen i dag
Det er 80 folkehøgskoler i drift i Norge (juni 2016). De fleste skolene eies og drives av organisasjoner. Den norske folkehøgskoletradisjonen har utviklet to hovedretninger. Den ene retningen omfatter en skole basert på kristent livssyn (32 skoler) og har kristendom som basis for sin undervisning, mens den andre retningen omfatter frilynte skoler (48 skoler) og disse har ingen religiøs tilhørighet eller basis for undervisningen.

Det undervises i flere fagområder på folkehøgskolene og tilsammen tilbyr de undervisning i over 600 linjer. De fleste elevene i Norge tar helårskurs, men flere skoler tilbyr også kurs av kortere varighet. Noen få skoler tilbyr 2-årige linjer.

For mange ungdommer er året på folkehøgskolen første gang de flytter hjemmefra. Selv om det foregår undervisning på folkehøgskolene, kan disse skolene også sees på som et alternativ til videregående utdannelse for ungdom som er usikre på hva de vil bli eller andre som føler at de trenger et avbrekk fra den vanlige undervisningen uten at de trenger å gå til anskaffelse av jobb eller gå ledige for å oppnå dette.

## Liste over folkehøgskoler
### Frilynte folkehøgskoler
Folkehøgskoler som er tilsluttet Informasjonskontoret for folkehøgskolen per 2024.

### Kristne folkehøgskoler
Folkehøgskoler som er medlemmer av Informasjonskontor for kristen folkehøgskole og Noregs Kristelege Folkehøgskolelag per 2021:

## Nedlagte folkehøgskoler
* Dovre folkehøgskole
* Fredheim Folkehøgskole, Rognan (1913 – 2001)
*Framnes folkehøgskole (1897 – 1993), ble omgjort til Framnes videregåande skule
* Hadsel Folkehøyskole (1969 – 1999)
* Heimly Folkehøgskole (1916 – 2001)
* Kvås Folkehøgskole (1921 – 2007)
* Ryfylke Folkehøyskole
* Sagatun Folkehøyskole, Hamar (1864–1891)
* Samisk folkehøgskole (1936–1985) (1991–2001)
* Senja Folkehøgskole
* Solhov folkehøgskole, Lyngen (1912–1987)
* Telemark folkehøgskole, omgjort til Kvitsund Gymnas
* Tryggheim folkehøgskule (1919 – 1983), ble omgjort til Tryggheim videregående skole
* Vestmar folkehøgskole, Drangedal
* Vonheim (1867–2009)
* Eidsvoll folkehøgskole ble drevet 1908–18 i anlegget som senere ble Eidsvoll landsgymnas
*Ytre Sogn folkehøgsskule (1922 – 1924) på Vadheim
*Sogn ungdomsskule/folkehøgskule (1936 – 1987) på Balestrand

## Eksterne lenker
* Nettportal for alle folkehøgskolene
* Folkehøgskolerådet 
* Informasjonskontoret for folkehøgskolen 
* Informasjonskontor for kristen folkehøgskole
John Bardeen

**John Bardeen** (født 23. mai 1908 i Madison i Wisconsin i USA, død 30. januar 1991 i Boston i Massachusetts) var en amerikansk fysiker og den eneste som har fått nobelprisen i fysikk to ganger.

Bardeens far var professor i anatomi og dekan på en medisinsk høyskole.

Bardeen ble Bachelor of Science i 1928 og Master of Science i 1929 i elektroteknikk ved universitetet i Wisconsin (Madison). i 1936 avla han sin doktorgrad i matematisk fysikk ved Princeton-universitetet. Han jobbet ved universitetet i Minnesota fra 1938 til 1941. I 2. verdenskrig var han fysiker ved den amerikanske marinens laboratorium i Washington, D.C.

Som fysiker ved Bell telefonlaboratorier i Murray Hill i New Jersey fra 1945 til 1951 hørte han til den arbeidsgruppen som 23. desember 1947 oppdaget transistoreffekten. I 1948 offentliggjorde de den første transistoren, noe som utløste en elektronisk revolusjon. For dette arbeidet ble han tildelt nobelprisen i fysikk i 1956 sammen med to av sine kolleger, William B. Shockley og Walter Brattain.

Fra 1951 til 1975 var Bardeen professor for elektroteknikk og fysikk ved Illinois universitet.

I 1972 mottok han sammen med Leon N. Cooper og John R. Schrieffer nok en gang nobelprisen i fysikk. De hadde kommet med en teori som forklarte superlederegenskapen, den såkalte BCS-teorien, oppkalt etter oppdagernes initialer. Allerede i 1930-årene hadde Bardeen forsket på fenomenet og han kom i 1950-årene fram til en teoretisk forklaring. I og med sin andre nobelpris ble han den første vitenskapsmann som fikk nobelprisen to ganger i samme kategori, og han er fremdeles den eneste som har fått prisen to ganger i fysikk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Odd Hassel

**Odd Hassel** (1897–1981) var en norsk kjemiker og nobelprismottager. Han fikk Nobelprisen i kjemi i 1969 sammen med Derek Barton for sin innsats for konformasjonsbegrepets utvikling og anvendelse innen kjemien.

## Liv og virke
Han var sønn av Mathilde Klaveness og gynekologen Ernst Hassel, og studerte matematikk, fysikk og kjemi ved Universitetet i Oslo mellom 1915 og 1920. Etter et friår i Sør-Europa dro han til Tyskland hvor han jobbet først i München og deretter i Berlin, hvor han tok doktorgraden i 1924. Faren døde da Odd var åtte år gammel, og moren oppdro barna alene. Han bodde sammen med moren til han var 35, og flyttet deretter til Blindern. I 1935 bygget han et hus på Nordberg. På Nordberg er en mindre gatestubb oppkalt etter Odd Hassel. Han var ugift, og både han og hans tvillingbror Leif led av albinisme. 

Heinrich Jacob Goldschmidt var Hassels veileder på hovedfaget. Hassel samarbeidet også med Victor Goldschmidt og både far og sønn hadde stor betydning for Hassel.

Hassel ble i 1925 ansatt ved Universitetet i Oslo, først som stipendiat, fra 1926 som dosent og fra 1934 som Norges første professor i fysikalsk kjemi. Under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig var Hassel fengslet på Grini fangeleir. Han gikk av med pensjon i 1964. Paul Rosbaud besøkte Oslo i august 1939 og møtte da Hassel og Goldschmidt. Sent på høsten var Rosbaud i Oslo og advarte da Hassel om en tysk invasjon av Norge og ba Hassel varsle norske myndigheter.

Foruten Nobelprisen var han ridder av St. Olavs Orden, æresdoktor ved universitetene i København og Stockholm, og medlem av både det Kgl. Norske Videnskapers Selskab og de danske og svenske vitenskapsselskaper. Han var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og The Chemical Society i London, og i 1957 æresmedlem i Norsk kjemisk selskap. Han fikk Gunnerusmedaljen i 1964, og samme år ble han sammen med Erling B. Johnson den første som mottok Guldberg-Waage-medaljen.

## Se også
* Norske nobelprisvinnere

## Referanser


## Eksterne lenker

* naturfag.no biografi
* uio.no Tor Dahl: kronikk om Hassel, fra Aftenposten 1997
*
Frederick Sanger

**Frederick Sanger** (1918–2013) var en britisk biokjemiker.

Sanger er en av fire som har fått to nobelpriser og den eneste som har fått to nobelpriser i kjemi. Den første fikk han alene i 1958 for å ha oppdaget insulinets molekylstruktur, en oppdagelse som var gjorde det mulig å lage syntetisk insulin. Arbeidet med å analysere DNA og RNA ga ham prisen i 1980 sammen med Paul Berg og Walter Gilbert.

Sanger mottok også en rekke britiske ordener. Han var medlem av Order of the Companions of Honour og Order of Merit og var kommandør av Order of the British Empire.

## Priser (utvalg)
* 1980 – Nobelprisen i kjemi
* 1979 – Albert Lasker Basic Medical Research Award 
* 1977 – Copleymedaljen
* 1958 – Nobelprisen i kjemi 
* 1951 – Corday-Morgan-medaljen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sully Prudhomme

**Sully Prudhomme** (egentlig **René François Armand Prudhomme**; født 16. mars 1839 i Paris, død 6. september 1907) var en fransk forfatter og essayist. Han mottok den første Nobelprisen i litteratur i 1901.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Prudhomme var født i Paris og hadde opprinnelig tenkt å studere til å bli ingeniør, men utdanne seg til jurist. Han leste filosofi og begynte å skrive poesi.

### Dikter
Prudhomme debuterte i 1865 med diktsamlingen *Stances et Poèmes* som gjorde ham anerkjent i litteraturkretser. Hans tidigere produksjon var ganske sentimental og romantiskt innrettet mens hans senere hadde mer filosofiske ambisjoner. Han ble medlem av Det franske akademi i 1881.

Han erklærte at hans hensikt var å skape en vitenskapelig poesi for en moderne tid. Hans karakter var oppriktig og melankolsk. Han var knyttet til parnassianisme, en fransk litterær stil og retning som begynte den positivistiske perioden på begynnelsen av 1900-tallet, men med tiden viste hans tekster trekk som var åpenbart preget av hans egen personlighet.

### Nobelprisen
Han ble den første mottakeren av Nobelprisen i litteratur, gitt «i særlig anerkjennelse for hans poetiske komposisjon, som gir bevis på opphøyd idealisme, kunstnerisk perfeksjon og en sjelden kombinasjon av kvaliteter for både hjertet og intellektet.» Han ga mesteparten av prispengene han mottok til opprettelsen av en poesipris som ble utdelt av Société des gens de lettres, en fransk forfatterforening. Han opprettet også, i 1902, Société des poètes français, en poetisk forening, sammen med Jose-Maria de Heredia og Leon Dierx.

## Bibliografi
### Poesi
* *Stances et poèmes*, 1865.
* *Les épreuves*, 1866.
* *Les solitudes: poésies*, A. Lemerre (Paris), 1869.
* *Les destins*, 1872.
* *La France*, 1874.
* *Les vaines tendresses*, 1875.
* *Le zénith* (dikt), presentert i tidsskriftet *[[Revue des deux mondes]]*, 1876.
* *La justice* (dikt), 1878.
* *Poésie*, 1865-88, A. Lemerre, 1883-88.
* *Le prisme, poésies diverses*, A. Lemerre (Paris), 1886.
* *Le bonheur* (dikt), 1888.
* *Épaves*, A. Lemerre, 1908.

### Prosa
* *Œuvres de Sully Prudhomme* (poesi og prosa), 8 bind, A. Lemerre, 1883-1908.
* *Que sais-je?* (filosofisk skrift), 1896.
* *Testament poétique* (essay), 1901.
* *La vraie religion selon Pascal* (essay), 1905.
* *Journal intime: lettres-pensée* (dagbok), A. Lemerre, 1922.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nobelpristildelingen i 1901 / Sully Prudhomme hos *Nobelprize.org*
* René Sully-Prudhomme< hos *Kirjasto.sci.fi*
* Sully Prudhomme, *Poesies.net*
* «Le Zénith», *Poesies.net*
Olivier Levasseur

**Olivier Levasseur** (født ca. 1680 i Calais, Frankrike, død 7. juli 1730 i Saint-Paul, Réunion) også kjent som *La Buse* eller *La Bouche*, var en pirat som opererte i Indiahavet.

## Historie
Olivier Levasseur var en av piratkapteinene som var på øya New Providence i Vestindia, da kaptein Woodes Rogers kom dit i juni 1717 med ordre fra den britiske kongen om å rydde Bahamas for pirater, men da han kom frem hadde de fleste takket ja til amnestiet om å slippe straffeforfølgelse hvis man sluttet som pirat. Olivier Levasseur forlot øya og begynte igjen med piratvirksomhet. Etter en tolvtimers jakt om kvelden juli 1717 angrep han skipet til kaptein John Frost med tjue kanoner og et mannskap på 170. Frost overlot skuta til Levasseur uten kamp. Som mange av de andre piratene som hadde hatt tilhold på Bahamas, satte han kurs for Afrika og Indiahavet.

I april 1721 erobret Olivier Levasseur det portugisiske skipet «Nossa Senhora do Cabo» i en bukt ved Saint-Denis, Réunion. En passasjer ombord var den portugisiske visekongen av India. En orkan hadde gjort stor skade på skipet og piratene slepte båten til Madagaskar. Denne bortføringen var begynnelsen på en intensiv jakt på pirater i Indiahavet.

I 1730 ble Olivier Levasseur pågrepet på Madagaskar av den franske kapteinen D'Hermite, og ført tilbake til Réunion hvor han ble straffeforfulgt. Han ble dømt til døden, og ble henrettet 7. juli i Saint-Paul.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Privat side om Olivier Levasseur (engelsk)
* pirates-corsaires.com: Side om Olivier Levasseur (fransk)
* jir.fr: Biografi, del 1 (fransk)
* jir.fr: Biografi, del 2 (fransk)
Frankenstein, el vampiro y compania

***Frankenstein, el vampiro y compañía*** er en meksikansk film fra 1962 basert på romanen *[[Frankenstein]]* av Mary Shelley. Den er regissert av Benito Alazraki.

## Handling
Manuel "Loco" Valdes og Jose Jasso spiller et par leveringsgutter som frakter restene av Dr. Frankensteins monster hjem til en vitenskapsmann (spilt av Nora Veryan) hvor de ønsker å få hjelp til å transplantere en hjerne inn i denne skapningen.

## Medvirkende
* Manuel Loco Valdes
* Jose Jasso
* Joaquin Garcia Vargas Borolas
* Quintin Bulnes
* Antonio Bravo
* Jorge Mondragon
* Martha Elena Cervantes
* Nora Veryan

## Se også
Liste over Frankenstein-filmer

## Eksterne lenker
*
Uigurisk

**Uigurisk** er folkegruppa uigurenes språk. Det er et sørøsttyrkisk språk som tales av ca. 8 - 11 millioner mennesker i verden Selv om flertallet av uigurisk-talende mennesker bor i vestlige deler av Kina, også kjent som Øst-Turkestan, var det også registrert at 300 000 snakket uigurisk i Kasakhstan i 1993. Det finnes uigurisktalende grupper i en lang rekke land. Mange uigurer har flyktet til USA og land i Europa. De fleste uigurer i Kina bor i den autonome regionen Xinjiang, der uigurisk er offisielt språk sammen med kinesisk.

Uigurisk skrives i dag med et tillempa arabisk alfabet i Kina, men har tidligere også vært skrevet med latinsk alfabet. I Kasakhstan brukes kyrillisk alfabet. 

De eldste uiguriske tekstene går tilbake til 700-tallet. Disse er skrevet med et eget alfabet. Gjennom tidene har uigurisk også vært skrevet med det syriske estrangeloalfabetet og med indisk brahmi-skrift.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ivo Andrić

**Ivo Andrić** (kyrilliske bokstaver: Иво Андрић) (født 9. oktober 1892 i Dolac nær Travnik i Bosnia, den gang del av Østerrike-Ungarn, død 13. mars 1975 i Beograd) var en jugoslavisk forfatter, diplomat og politiker. Han ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1961. 

En av hans mest berømte romaner er *Broen over Drina* fra 1945.

## Bøker oversatt til norsk
* *Fortellinger fra Bosnia* (Solum forlag, 1993)
* *Pasjaens elskerinne og andre noveller* (Solum forlag, 1990)
* *Ex ponto - tanker og betraktninger under min fangetid* (Solum forlag, 1989)
* *Den forbannede gården* (Solum forlag, 1972)
* *Konsulene* (Cappelen forlag, 1962)
* *Broen over Drina* (Cappelen forlag, 1960)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Erik Axel Karlfeldt

**Erik Axel Karlfeldt**, egentlig *Erik Axel Eriksson* (1864–1931) var en svensk poet og forfatter, medlem av Svenska Akademien fra 1904. 

Karlfeldt fikk nobelprisen i litteratur 1931, posthumt. Han er den eneste som har fått nobelprisen etter sin død. Begrunnelsen for pristildelingen er også den mest generelle i prisens historie, den gikk bare ut på at han fikk den for sin diktning.

## Bibliografi
* *[[Vildmarks- och kärleksvisor]]* (1895)
* *[[Fridolins visor]]* (1898)
* *[[Fridolins lustgård och Dalmålningar på rim]]* (1901)
** *[[Lustgården (dikt)|Lustgården]]*
** *[[Nu öppnar nattglim sin krona]]*
** *[[Längtan heter min arvedel]]*
** *[[Dina ögon äro eldar]]*
* *[[Flora och Pomona]]* (1906)
* *[[Flora och Bellona]]* (1918)
* *[[Hösthorn]]* (1927)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Kåre Jonsborg

**Kåre Mikkelsen Jonsborg** eller **Kåre Mikal Jonsborg** (1912–1977) var en norsk maler og tekstilkunstner.

Jonsborg var elev av professor Georg Jacobsen og fikk sin utdannelse ved Statens kunstakademi.

## Meritter
Hans arbeider spenner fra olje og tempera, treskurd til steinmosaikk. Han har skapt noen av Norges største monumentaldekorasjoner og vært nyskapende i sin virksomhet, er representert i Nasjonalgalleriet og har  mottatt en rekke utmerkelser, blant annet Kongens fortjenstmedalje og Fearnleystipendiet. Han har også vært invitert deltaker på den internasjonale biennalen 1962, *Biennale internationale de tapisserie* i Musée cantonal des Beaux-Arts i Lausanne.

## Innsats
Han har skapt en rekke altertavler, blant annet i kirken på Svalbard og Tonsen kirke i Oslo, kartonger til monumentale veggtepper i Oslo rådhus, billedmosaikk av 400 000 natursteinsbiter i Østre Krematorium, Oslo, hadde en stor produksjon av figurative malerier og kartonger til billedvev. Han hadde i en årrekke et fruktbart samarbeid med Else Halling i Norsk Billedvev for å finne en brukbar palett av plantefarger til farging av spælsaugarn. Her ble der gjort et betydelig nybrottsarbeid.

## Betydning
I sin kunst var Jonsborg opptatt av geometriske komposisjonsteorier, og fargeteoriene til  Cézanne og Delacroix, av Piero della Francesca og Picasso. Han reiste i en årrekke rundt på museer i Europa og studerte gamle mestere og samlet en omfattende billeddokumentasjon om deres komposisjonsteknikk. Han var også lærer ved Statens Kunst- og Håndverksskole i Oslo.

Arbeidene til Sigurd Winge, Else Hagen, Kåre Jonsborg og andre markerer en ny era i norsk romkunst.

## Referanser


## Kilder
* Leif Østby, *Norges kunsthistorie*
* Øistein Parmann, *Norsk Billedvev*, 
* Florisone, Hoffmeister & Tabard, *Le grand livre de la tapisserie* (La Biblioteque des arts, Paris)

## Litteratur
* Ruth Waadeland, *Kunstneren Kåre Mikkelsen Jonsborg. Jakobineren fra de store skoger*, Tapir akademisk forlag, Trondheim 2008 ().

## Eksterne lenker
* 
* Kåre Jonsborg
Casino Royale

**Casino Royale** er et fiktivt fransk kasino skapt av Ian Fleming til den første James Bond-romanen (med samme navn) som ble publisert i 1953.

Casino Royale er også tittelen på følgende:
**[[Casino Royale (roman)]]* &ndash; Den første Bond-romanen
**[[Casino Royale (1954)]]* &ndash; TV-film basert på boken
**[[Casino Royale (1967)]]* &ndash; Den «uoffisielle» James Bond-komedien
**[[Casino Royale (2006)]]* &ndash; Den 21. James Bond-filmen fra 2006
1. divisjon fotball for kvinner

:*For den pågående sesongen, se: [[1. divisjon fotball for kvinner ]].*

**1. divisjon fotball for kvinner** er den nest øverste divisjonen i norsk fotball for kvinner. Fra den nasjonale seriestarten i 1987 fram til 2000 var 1. divisjon regionalt inndelt, og vinnerne fra de forskjellige puljene møttes i en eller to gruppespill om opprykk. Fra og med 2001 har 1. divisjon vært nasjonal. Mellom 1987 og 1995 gikk dette nivået under navnet *2. divisjon*.

I henhold til ønske fra Sandviken ble det den 8. mars 2008 vedtatt at 1. divisjon skulle utvides fra 10 til 12 lag. Samtlige fylker vært representert i den nasjonale 1. divisjon siden 2001; Østfold var det siste fylket som ble representert, da Sarpsborg 08 rykket opp i 2010.

Den første sesongen med 12 lag i 1. divisjon ble 2009, noe som medførte at ingen av lagene i 1. divisjon rykket direkte ned etter endt 2008-sesong. Linderud-Grei og Gjøvik kom sist, og måtte ut i kvalifisering. Begge lag greide seg. Den første sesongen med 12 lag, 2009-sesongen, var dramatisk forskjellig for de to lagene; Linderud/Grei vant og rykket opp, mens Gjøvik rykket ned. 

I 2010 var de to beste lagene de samme som i 2003; Sandviken og Medkila. Alta rykket ned etter å ha blitt nummer tre året før. En konkurs i divisjonen over gjorde at bare ett lag rykket ned fra Toppserien og 1. divisjon.

2011 var det siste året med to direkte opprykk fra 1. divisjon; Vålerenga vant serien og rykket opp etter sin andre sesong i divisjonen, og Fart rykket også opp. Året etter gikk Avaldsnes gjennom serien med 20 seire av 22 mulige og poengrekord, også de på andre forsøk. Grand Bodø vant serien i 2013 etter seks år i divisjonen, mens i 2014 vant Sandviken igjen med 21 seire og 64 poeng, forbedring av Avaldsnes' rekord. Urædd ble nummer tre det året, som nyopprykket lag, men året etter vant de serien og ble det første laget fra Telemark som nådde Toppserien.

## Historikk

## Referanser
World Saxophone Quartet

**World Saxophone Quartet** er en jazz-gruppe som ble etablert i 1977. De opprinnelige medlemmene var Julius Hemphill (alt og sopran -saksofon, fløyte), Oliver Lake (alt og sopran -saksofon), Hamiet Bluiett (baritonsaksofon, altklarinett), og David Murray (tenorsaksofon, bassklarinett). De første tre hadde arbeidet sammen som medlemmer av Black Artists' Group i St. Louis, Missouri. I 1989 forlot Hemphill gruppa på grunn av sykdom og forskjellige saksofonister har i ettertid spilt i hans sted.  Den første var Arthur Blythe, fulgt av Eric Person, James Spaulding og John Purcell.

Gruppa har hovedsakelig fungert som en kvartett, vanligvis med to alter, tenor og bariton, men det har også hendt at den har blitt ledsaget av trommeslagere, bassister og andre musikere.

## Kort diskografi
*Steppin' With the World Saxophone Quartet (Black Saint BSR 0027) 1979 AKA Steppin'
*W.S.Q. (Black Saint BSR 0046) 1981
*Revue (Black Saint BSR 0056) 1982
*Live in Zurich (Black Saint BSR 0077) 1984 – innspilt live November 6, 1981 på Zürich Jazz Festival, Sveits
*Live at Brooklyn Academy of Music (Black Saint BSR 0096) 1986 – innspilt live 6 og 7. desember 1985, Brooklyn, NY
*Plays Duke Ellington (Nonesuch 9 79137-2) 1986
*Dances and Ballads (Nonesuch 9 79164-2) 1987
*Rhythm and Blues (Elektra/Musician 60864-2) 1989
*Metamorphosis (Elektra Nonesuch 9 79258-2) 1991 – with African Drums
*Breath of Life (Elektra Nonesuch 79309-2) 1994 – with Fontella Bass
*Moving Right Along (Black Saint 120127-2) 1994
*Four Now (Justin Time JUST 83-2) 1996 – with African Drums
*Takin' It 2 The Next Level (Justin Time JUST 93-2) 1996
*Selim Sivad, A Tribute to Miles Davis (Justin Time JUST 119-2) 1998 – featuring Jack DeJohnette and with African Drums
*M'Bizo (Justin Time JUST 123-2) 1999
*Requiem for Julius (Justin Time JUST 137-2) 2000
*25th Anniversity: the new chapter (Justin Time JUST 149-2) 2001
*Steppenwolf (Justin Time JUST 128-2) 2002 – recorded live March 1, 1999 på Steppenwolf Theater, Chicago, IL

## Eksterne lenker
* 
*
Trollbundet

***Trollbundet*** er den første boken i serien Sagaen om Isfolket av den norske forfatteren Margit Sandemo. Bokserien ble gitt ut fra 1982 til 1989. Bokserien er en slektssaga som følger slekten Isfolket gjennom århundrene.

## Hovedpersoner
* Silje Arngrimsdatter
* Tengel den gode av Isfolket 
* Heming Fogdedreper
* Sol Angelica av Isfolket
* Hanna av Isfolket
* Dag Christian Meiden
* Liv Hanna av Isfolket

## Handlingen i ''Trollbundet''

Pesten herjer i Trondheim, der vi møter to kvinner som vil få stor betydning for Isfolket: Silje Arngrimsdatter og Charlotte Meiden. Silje er sytten år gammel, og alle hennes slektninger er døde som følge av pesten. Nå er hun fattig og alene, og går rundt i Trondheims gater på jakt etter mat og varme. Samtidig har den unge danske adelskvinnen Charlotte Meiden problemer. Hun har nettopp fått et barn. Barnets far er gift, og Charlotte er utrolig redd for at noen skal oppdage det. Hun kommer seg ut av Trondheim, og forlater det nyfødte barnet i en skog. Samtidig finner Silje en liten pike på omtrent 2 år. Barnet sitter ved siden av den døde moren, og prøver å få henne til å våkne igjen. Silje tar med seg den lille piken, og sammen forlater de Trondheim. Da de kommer ut i skogen, hører de spedbarnslyder. Silje tror det er en utburd, et gjenferd etter et barn som er blitt satt ut, og blir utrolig redd. Den lille piken hun har tatt med seg derimot, vil gjerne finne ut hvor lydene kommer fra. De finner barnet som Charlotte har satt ut, og tar det med seg. Når de kommer seg ut av skogen, er de ved henrettelsesplassen, der en vakker, ung fange skal henrettes. Plutselig dukker det opp den underlig mann, som spør Silje om hun vil redde den unge fangen. Silje sier ja, later som om hun er fangens kone, og får overbevist bødlene om at han er uskyldig.

Etterpå får Silje husrom på gården til den gamle maleren Benedikt. Hun kaller de to barna hun hadde med, den nyfødte gutten og den lille piken, for Dag og Sol. Benedikt dekorerer en kirke, og Silje får være med å male, hun er usedvanlig flink. Hun tenker ofte på den unge fangen hun reddet; Heming, og forelsker seg i ham. Men etter hvert begynner hun å plages av drømmer, og det er ikke Heming hun drømmer om, men den underlige mannen som hun møtte utenfor henrettelsesplassen. Etter noen dager i kirken, spør Benedikt om hun har lyst til å male en djevel. Silj» begynner å male, men da de er ferdige får de begge et sjokk: Djevelen hun har malt er akkurat som den underlig mannen hun har møtt!

Etter en stund får Silje vite at mannen hun drømmer om heter Tengel av Isfolket. Like før jul kommer Benedikts svigerinne, Abelone, til gården. Hun har bestemt seg for å slå seg til der, for godt. Stemningen på gården blir ikke særlig bra etter dette, siden Abelone skal ha alt på sin måte, og avskyr både Silje, Sol og Dag. Silje vil gjerne treffe Tengel igjen, og går opp til hytta hans med julemat. Tengel forteller henne historien om Isfolket.
Arno

**Arno** er en elv i den italienske regionen Toscana. Den er den viktigste elven i sentrale Italia etter Tiber. Arno er 240&nbsp;km lang og dens kilder er ved Monte Falterona (1 654 moh) i fjellkjeden Appenninene. Elva renner først mot sørøst, og snur mot nordvest i nærheten av Arezzo. Den renner siden mot vest gjennom byene Firenze, Empoli og Pisa og flyter ut i Tyrrenhavet ved Marina di Pisa.

Som mange elver i middelhavsområdet, kan Arno ha meget ulik vannføring: Fra en voldsomt brusende, breddfullt med smeltevann på våren til en stille, rislende bekk på bunnen av elveleiet om høsten. Det har ofte ført til oversvømmelser og jordskred om våren. Ved oversvømmelsen den 4. november 1966 førte oversvømmelse i Arno til at demningene ved Firenze brøt sammen, drepte minst 40 mennesker og ødela eller skadet utallige mesterverk innen kunst og sjeldne bøker i Firenze. Selv førti år senere er det hundrevis av verker som fortsatt venter på å bli restaurert. Nyanlagte demninger høyere opp har gjort det mulig å utjevne vannføringen, slik at florentinerne kan leve mer trygt ved sin elv.

## Etymologi
Arno, navnet på elven, kommer fra latinske *Arnus* Filologen Hans Krahe har knyttet dette toponym til oldtidseuropeiske **Ar-n-*, avledet fra urindoeuropeiske rotordet **er-*, «flyte, bevege».

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Autorità di Bacino del Fiume Arno, Myndighetene for oversvømmelser ved Arno (italiensk)
Kasakhisk

**Kasakhisk** er et tyrkisk språk som hovedsakelig tales i Kasakhstan, der det er offisielt språk sammen med russisk. Språket utgjør sammen med karakalpakisk, kirgisisk og nogai den aralo-kaspiske gruppa av vesttyrkiske språk.

Kasakhstan har hele 42 bokstaver i sitt utvidede kyrilliske alfabet, mot russisk som har 33. Kasakhstan har vedtatt utfasing til fordel for latinske bokstaver innen 2025. 

## Utbredelse
*ca. 6 mill. i Kasakhstan
*ca. 1,2 mill. i Kina, særlig i nordlige og østlige Xinjiang, nordvest i Gansu og Qinghai
*ca. 200 000 i Mongolia, fortrinnsvis i nordvest
*ca. 3 000 i Iran, i provinsen Mazandaran ved kysten av Det kaspiske hav
*ca. 2 000 i nordlige Afghanistan, særlig vest for Kunduz
*ca. 600 i Tyrkia, i landsbyen Salihli i Manisa og i Kayseri. 
*Kasakhisk tales også av mindre grupper i Kirgisia, Russland, Tadsjikistan, Turkmenistan, Ukraina, Usbekistan og Tyskland.

Språket skrives med kyrillisk alfabet i Kasakhstan og Mongolia, arabisk alfabet i Kina og Iran, og latinsk alfabet i Tyrkia.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hangö

**Hangö** (finsk: *Hanko*) er en by og kommune i landskapet Nyland i Finland. Den grenser til kommunene Kimitoön og Raseborg. Hangö hadde .

Hangö er språklig nærmest delt på midten; finsk er majoritetsspråk (ca. 54,0 %) og svensk minoritetsspråk (ca. 44,3 %). 
 
Hangö er Finlands sørligste by og ligger helt ytterst på Hangö udd. Byen ble grunnlagt i 1874, først og fremst fordi den har lengst periode med isfri havn om vinteren, og den er en viktig havneby. 

Næringslivet dreier seg mest om handel og sjøfart, men noe industri finnes også i byen. De største fabrikkene er Helkama sykkelfabrikk, Konecranes havnekraner, og Finska Forcit & Dynamit. Ellers er byen en typisk sommerby, og innbyggertallet fordobles om sommeren. Hangöregattaen trekker seilere fra hele den finske kysten og resten av Østersjøen.

Etter vinterkrigen i 1940 ble Finland tvunget til å avstå Hangö til Sovjetunionen som marinebase i 30 år. Hele befolkningen i området ble da evakuert, og da fortsettelseskrigen brøt ut i 1941 var det en rekke kamphandlinger på Hangöfronten. Natten til 2. desember 1941 forlot de siste sovjetiske troppene Hangö. Under sin tilstedeværelse hadde de sovjetiske styrkene bygget en stor flyplass som i dag benyttes av «Hangö Flygklubb». Etter fortsettelseskrigen fikk Finland beholde Hangö, mens Sovjetunionen i stedet tok Porkalaområdet.

Yttre hamnen/Frihamnen er Finlands eneste frihavn, og er idag den viktigste bilimporthavnen i Finland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hangö havn
* Hangö frontmuseum
Sergej Tarasov

**Sergej Borisovitsj Tarasov** (russisk Сергей Петрович Тарасов, født 1965) er en russisk tidligere skiskytter. På 1990-tallet var han med på å dominere idretten, og sanket fire OL-medaljer og sju VM-medaljer i løpet av karrieren.

## Meritter
* OL
** Lillehammer 1994: Gull på 20&nbsp;km, sølv på stafetten, bronse på 10&nbsp;km
** Nagano 1998: Bronse på stafetten
* VM
** 1991: Sølv på stafetten
** 1993: Sølv på 20&nbsp;km og stafetten, bronse på 10&nbsp;km
** 1996: Gull på 20&nbsp;km og stafetten
** 1997: Sølv på 12,5&nbsp;km jaktstart
* Verdenscupen
** 4 enkeltseire

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Opphaug

**Opphaug** er et tettsted i Ørland kommune i Trøndelag. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger på sørsiden av Bjugnfjorden omtrent fem kilometer øst for Uthaug.

Opphaug har postnummer 7140, postadressen omfatter alle de østlige delene av kommunen, fra *Døsvik* og *Innstrand* ved Bjugnfjorden til Austrått og Ottersbo ved Stjørnfjorden.  Poståpneriet ble opprettet i 1905, med telefonbestyrer *Anna Vangen* som poståpner. Postkontoret ble nedlagt etter 1997.  Poststedet har nå «Post i butikk» på Prixbutikken.

Opphaug skole er reist i 1913. Skolekretsen har siden 1958 omfattet de samme områder som poststedet ovenfor. Fra høsten 2006 er også Uthaug en del av skolekretsen.

Stedet har småindustri og kornmølle.

## Referanser