Svartnakkepirol

Se liste i teksten!

**Svartnakkepirol** (*Oriolus chinensis*) er en sangfugl i pirolfamilien (Oriolidae) og tilhører ordenen spurvefugler. Arten er utbredt i store deler av Asia, avhengig av årstiden.

## Taksonomi

Pirolene deles ofte inn i klader, etter evolusjonær opprinnelse. Svartnakkepirolen inngår i ; *gule piroler fra Asia og Afrika* (som ikke er inkludert i ). Kladen er trolig polytomisk med kladene II og III. Studier indikerer dessuten at  trolig er en polyfyletisk art, så man må påregne endringer blant underartene når disse blir nærmere studert.

## Beskrivelse
Svartnakkepirol måler cirka 23–28 cm og veier typisk 65–100 g.

Svartnakkepirolen likner på både vanlig pirol (*O. oriolus*) og gullpirol (*O. auratus*), som tilhører samme klade. Fjærdrakten er hovedsakelig tilnærmet signalgul og sort, med kraftig markert sort øyestripe som fortsetter over i et svart nakkefelt (som er opphavet til det norske navnet). Kjønnene er nokså like, men hunnen har lys olivengrønn overside og gråsort nebb. Hannen har rødrosa nebb. Nebbet er dessuten kraftigere enn hos vanlig pirol og gullpirol, men det varierer med underarten.

Arten eksisterer i kraft av 20 underarter, som alle varierer litt i pigmenteringen. Variasjonene dreier seg i hovedsak om innslaget av sort på hodet, vingene og stjerten, men det kan også være små forskjeller i størrelse og fargen på nebbet, vingestørrelsen og i den generelle størrelsen på fuglene.

## Atferd
Svartnakkepirolen er ikke en sann trekkfugl, fordi bare deler av populasjonen trekker, mens resten opptrer som standfugler. Den eter mest frukt og bær.

## Underarter og utbredelse
Alle underartene og deres utbredelse er i henhold til Handbook of the Birds of the World.

* *O. c. diffusus* Sharpe, 1877 (tidligere kjent som *O. c. indicus*), Amur, Korea, Øst-Kina (øst fra det vestre Sichuan og Yunnan) og Hainan, inkludert det sørvestre Myanmar, Nord-Laos og Taiwan. Overvintrer hovedsakelig i Bangladesh, Myanmar, Thailand og det sørlige Indokina
* *O. c. andamanensis* Beavan, 1867, Andamanene
* *O. c. macrourus* Blyth, 1846, Nikobarene
* *O. c. maculatus* Vieillot, 1817, det ekstremt søndre Thailand, Malayahalvøya, Singapore, Sumatra, Bangka, Belitung, Java og Bali
* *O. c. mundus* Richmond, 1903, Simeulue og Nias utenfor Vest-Sumatra
* *O. c. richmondi* Oberholser, 1912, Siberut og Pagai utenfor Vest-Sumatra
* *O. c. sipora* Chasen & Kloss, 1926, Sipura utenfor Vest-Sumatra
* *O. c. lamprochryseus* Oberholser, 1917, Karamian og Masalembu øst i Javasjøen
* *O. c. insularis* Vorderman, 1893, Sapudi, Raas og Kangean i Balisjøen
* *O. c. chinensis* L., 1766 (nominatformen), de nordlige og vestlige Filippinene
* *O. c. yamamurae* Nagamichi Kuroda, 1927, de sentrale og sørlige Filippinene (Tablas, Romblon, Sibuyan, Masbate, Panay, Samar, Negros, Cebu, Bohol, Leyte, Basilan, Mindanao og omliggende småøyer)
* *O. c. suluensis* Sharpe, 1877, Suluøyene i de sørvestre Filippinene
* *O. c. melanisticus* A. B. Meyer & Wiglesworth, 1894, Talaudøyene (Karakelong, Salibabu, Kaburuang) sør for Filippinene
* *O. c. sangirensis* A. B. Meyer & Wiglesworth, 1898, de nordre Sangirøyene nord for Sulawesi
* *O. c. formosus* Cabanis, 1872, de søndre Sangirøyene og Mayu øst for det nordøstre Sulawesi
* *O. c. celebensis* Walden, 1872, Sulawesi og omkringliggende øyer (Talisei, Bangka, Lembeh, Kabaena, Muna, Butung, Tanakeke), inkludert Togianøyene
* *O. c. stresemanni* Neumann, 1939, Peleng i Banggaiøyene
* *O. c. frontalis* Wallace, 1863 , Taliabu i Suluøyene
* *O. c. boneratensis* A. B. Meyer & Wiglesworth, 1896, øyene (Kayuadi, Tanahjampea, Kalao, Bonerate, Kalaotoa, Madu) i Floressjøen og Tukangbesi i Bandasjøen
* *O. c. broderipi* Bonaparte, 1850, De små Sundaøyer (Lombok, Sumbawa, Komodo, Rinca, Sumba, Flores, Paloe, Besar, Lembata, Pantar, Alor)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bilder og media
* Peregrine Falcon preying on Black-naped Oriole (engelsk)