open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Steffen Kjærgaard

**Steffen Kjærgaard** (født 1973) er en norsk tidligere proffsyklist og sportssjef i Norges Cykleforbund. Kjærgaard var særlig kjent som en sterk temporytter. 

Han representerte Norge i sommer-OL for Norge i 1992 i Barcelona, og vant verdenscupen i banesykling i 1993. I 1995 ble han del av det profesjonelle sykkellaget TVM. Etter to år for dette laget flyttet gikk han over til den danske laget Team Chicky World. Her var han også to år, før han ble tatt opp på laget US Postal Service, hvor han ble til 2003. Kjærgaard deltok i landeveisrittet Tour de France to ganger, i 2000 (89.-plass) og 2001 (101.-plass) som hjelperytter for kapteinen på laget, amerikaneren Lance Armstrong, som vant sammenlagt og senere ble fratatt seirene etter dopinganklager. Den 23. oktober 2012 avholdt Kjærgard en pressekonferanse der han innrømte å ha dopet seg systematisk på EPO og kortison fra 1998 til 2003. Han ble deretter permittert fra jobben i Norges Cykleforbund.

## Meritter

;1992
: NM i banesykling:  Seier 4000 m
;1993
: NM i banesykling:  Seier 4000 m
;1994
: NM i landeveissykling: Seier fellesstart
:Ringerike Grand Prix
;1995
:Østerrike rundt 
::Sammenlagt
::6. etappe
;1996
: NM i landeveissykling: Seier 50 km tempo 
;1997
: NM i landeveissykling: Seier 50 km tempo 
;1998
:Bayern rundt
::Sammenlagt
::5. etappe
: NM i landeveissykling: Seier 50 km tempo 
;1999
:Normandie rundt
:Curcuit de la Sarthe
: NM i landeveissykling: Seier 50 km tempo 
;2003
: NM i landeveissykling: Seier 50 km tempo 

Kjærgaard har tolv NM-gull og tre kongepokaler (1996 og 99)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Zaman Shah Durrani

**Zaman Shah Durrani**, den femte sønnen av Timur Shah Durrani var sjah i Afghanistan fra 1793 til 1801.

Han tok tronen til Durrani-riket etter hans fars død. Hen nedkjempet sine rivaler, hans brødre, med hjelp av Sardar Payenda Khan, høvdingen av barakzaiene. Han trakk ut en troskapsed fra sin siste utfordrer, Mahmud Shah, og gav ham guvernørsetet i Herat. Ved å gjøre dette, delte han maktgrunnlaget mellom Herat og hans eget styre i Kabul, en deling som ble værende i et århundre. Kabul var den primære maktbasen, mens Herat opprettholdt en slags kvasi-uavhengighet. Begge kjempet om makten over Kandahar.

Han forsøkte å kopiere hans fars suksess i India, men hans forsøk på ekspansjon førte ham inn i en konflikt med Storbritannia. Britene oppfordret sjahen av Persia til å invadere Durrani og ødela hans planer ved å tvinge ham til å beskytte sitt eget land.

I sitt eget land gikk ting godt for Zaman, i hvert fall til å begynne med. Han klarte å tvinge Mahmud vekk fra Herat og inn i persisk eksil. Men Mahmud etablerte en allianse med Fateh Khan, og med hans støtte var Mahmud i stand til å slå tilbake i 1800 og Zaman måtte flykte mot Peshawar. Men han klarte det aldri, han ble fanget, blindet og fengslet i Kabul i Bala Hissar.

## Eksterne lenker
*
Flervalgsoppgave

En **flervalgsoppgave**, på engelsk kalt **multiple choice**, er en form for objektiv vurdering der deltagerne bes om å velge kun korrekte svar fra valgmulighetene gitt i en liste. De(t) rette svaralternativet kalles i fagterminologien *nøkkel*, og de(t) gale svarene *distraktører* (eller distraktørsvar) 

Flervalgsoppgaver er først og fremst populært da de kan rettes automatisk (av et dataprogram). Flervalgsoppgaver brukes oftest i skoleprøver, i markedsanalyse og i valg, når en person velger mellom flere kandidater, partier, eller politikker.

Selv om E. L. Thorndike utviklet en tidlig vitenskapelig tilnærming til å teste studenter, var det hans assistent Benjamin D. Wood  som utviklet flervalgsoppgaven. Flervalgsoppgaver økte i popularitet i midten av 1900-tallet da scannere og datamaskiner ble utviklet for å sjekke resultatet. Christopher P. Sole lagde den første flervalgseksamenen på datamaskiner på en Sharp Mz 80-datamaskin i 1982. Den ble utviklet for å hjelpe dyslektikere å klare seg i landbruksfag, ettersom latinske plantenavn kan være vanskelig å forstå og skrive.  Romsey, England.

## Referanser


## Litteratur
* Svein Magne Sirnes: Flervalgsoppgaver -- konstruksjon og analyse. Fagbokforlaget, Bergen. 2005.

## Eksterne lenker
* «Multiple choice» – omstridt prøveform fyller 100
Kronregalier

**Kronregalier** eller **kronjuveler** er verdighetstegn som kongelige eller andre fyrstelige personer bruker. De viktigste kronregalier er kroner, sceptere og riksepler. Kronregalier kan også omfatte flere slags juveler og andre gjenstander, for eksempel rikssverd, rikssegl og riksbanner.

Mange land har en samling av kronregalier. I Danmark fins for eksempel noen kroner som stammer fra 1600-tallet; til disse hører Christian Kvarts krone og eneveldekronen fra 1660. I Storbritannia fins en rekke kronjuveler. Til kronene hører St. Edwards crown, som stammer fra 1600-tallet, og The Imperial State crown, som ble laget i 1937 og som ble brukt da Elizabeth II ble kronet.

I Norge er det ni riksregalier. De norske kronregaliene oppbevares sammen med noen andre juveler i Erkebispegården i Trondheim.

## Noen lands kronregalier
*De norske kronregaliene
*De svenske kronregaliene
*De danske kronregaliene
*Storbritannias kronregalier
*Preussens kronregalier
*Bayerns kronregalier
*Frankrikes kronregalier
## Se også
*Bryllupsdager

## Eksterne lenker
*
Sjah

**Sjah** (persisk: شاه), fra det gamle persiske ordet *khshathra* («konge, fyrste»), er den persiske termen for en monark og ble brukt av de tidligere herskerne i Persia (dagens Iran), så vel som herskerne av Det persiske rike.

Den siste sjahen av Iran, Mohammad Reza Pahlavi, tok offisielt tittelen شاهنشاه *[[sjâhansjâh]]*, «keiser» (bokstavelig «kongenes konge»), under sin kroning. Han gav også sin hustru Farah Pahlavi tittelen شاهبانو *[[sjahbânu]]*, «keiserinne», i 1967. Tidligere var herskerens livsledsager kjent som ملکه *maleke* (lånt fra det arabiske begrepet *malika*, som betyr «dronning»). Tittelen *sjâhansjâh* ble også brukt av osmanene for en stor helt eller keiser. I tillegg hadde de persisk-iranske keiserne også tittelen *Arya Mehr* (siste uttales som med en norsk æ) som betyr «ariernes lys». Begge titler ble brukt på myntene i Iran inntil sjahens fall i 1979.

De norske ordene *sjekk*, *[[sjakk]]* og *[[sjakkmatt]]* er alle avledet fra ordet *sjah*.

## Referanser
Nicolás Fasolino

**Nicolás Fasolino** (født 3. januar 1887 i Buenos Aires i Argentina, død 13. august 1969 i Santa Fe) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var biskop/erkebiskop av Santa Fe 1932&ndash;1969.
## Liv og virke
### Prest
Nicolás Fasolino studerte filosofi og katolsk teologi ved seminaret i Buenos Aires og ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma. i Roma var han alumnus ved Pontificio Colegio Pío Latino Americano. Han ble ordinert til prest den 28. oktober 1909, og tjenestegjorde deretter som sogneprest i erkebispedømmet Buenos Aires. Han underviste også ved Senteret for religionsstudier i Buenos Aires og hadde ulike stillinger i bispedømmets administrasjon.
### Biskop av Santa Fe i Argentina
Den 20. oktober 1932 utnevnte pave Pius XI ham til biskop av Santa Fe i Argentina. Han ble vigslet til biskop den 21. desember 1932 av Filippo Cortesi, apostolisk nuntius til Argentina. Medvigslende var Santiago Luis Copello, erkebiskop av Buenos Aires, og Fortunato Devoto, hjelpebiskop i Buenos Aires.
### Erkebiskop av Santa Fe
Med opphøyelsen av Santa Fe bispedømme til erkebispedømme swn 20. april 1934, ble han også dets første erkebiskop. 

Han grunnla det katolske universitetet i Santa Fe.

Han deltok under Annet Vatikankonsil 1962&ndash;1965.

Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1967.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1887
* Kardinal Antonio Vico (1847-1829) *1898
* Erkebiskop Filippo Cortesi (1876-1947) *1921
* Kardinal *Nicolás Fasolino* (1887-1969) *1932

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Emir

:*For den norske artisten, se [[EMIR]]*

**Emir** (arabisk: *kommandør*) er en adelig historisk tittel i islamske nasjoner i Midtøsten og Nord-Afrika. Opprinnelig ble den brukt som en ærestittel gitt til etterkommerne etter Muhammed via hans datter Fatima Zahra. Århundrer etter Muhammed ble det brukt i en videre betydning, som for eksempel tittelen brukt av høvdinger av beduinene i Arabia og av adelsmenn og tjenestemenn i Det osmanske riket.

Ordet emir blir også brukt mindre formelt for ledere i enkelte kontekster, for eksempel blir lederen av en gruppe pilegrimer til Mekka kalt en *emir hadji*.

Kalifen brukte tittelen *emir ul-mu'mineen*, «kommandør av de trofaste». Den vestlige marinegraden admiral kommer fra det arabiske uttrykket *amir al-bahr*, «sjøkommandør».

Emir er også begrepet brukt av kuwaitiske al-Sabah-dynastiet for å henvise til deres herskende monark siden uavhengigheten 19. juni 1961. Qatar har på samme måte brukt tittelen siden 1971 og Bahrain gjorde det fra 1971 til 2002.

På arabisk og persisk er en annen betydning av ordet «emir» prins, mer nøyaktig, den mannlige etterkommeren av en monark. Det kunne også bety «kronprins». Før kong Abdullah av Jordan, sønn av kong Hussein, ble kronet, ble han kalt «emir Abdullah». I denne betydningen er et land som er styrt av en emir kalt et emirat, som De forente arabiske emirater.

Emir er også et vanlig muslimsk mannlig navn i Albania, Kosovo, Nord-Makedonia (albanere, tyrkere, bosniere som bor der bruker det) og Bosnia, tatt fra arabisk. Navnet staves også med a; Amir.

En berømt person som har navnet Emir er Emir Kusturica.

## Se også
* Emirat

## Eksterne lenker
*
Einsteinium

**Einsteinium** er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med atomnummer 99 og kjemisk symbol **Es**.

## Historie
Einsteinium ble først identifisert i desember 1952 av Greg R. Choppin, Stanley G. Thompson, Albert Ghiorso og B. G. Harvey ved Berkeley-universitetet i California, USA. Forskerne undersøkte rester etter den første prøvesprengningen av hydrogenbomben (Ivy Mike) da de oppdaget isotopen 253**Es** (med halveringstid 20,47 døgn). Funnet ble holdt hemmelig til 1955 på grunn av spenningene under den kalde krigen. I 1961 ble det fremstilt 0,01 mg 253**Es**. Denne prøven ble brukt til å fremstille grunnstoffet mendelevium.

Einsteinium er oppkalt etter fysikeren Albert Einstein.

## Egenskaper
I likhet med alle kunstig fremstilte grunnstoff er einsteinium radioaktivt. Det er et metall som tilhører aktinoidene, og er trolig sølvhvitt av utseende. Einsteiniums plass i periodesystemet indikerer at de kjemiske egenskapene er lik andre tunge aktinoiders egenskaper. Kun små mengder av stoffet er fremstilt, og mange av egenskapene er derfor fremdeles ukjente.

### Isotoper
Einsteinium har ingen stabile isotoper. Hittil (mai 2008) er 19 isotoper kjent, og de mest stabile er 252**Es** med halveringstid	 471,7 døgn, 254**Es** med halveringstid 275,7 døgn, 255**Es** med halveringstid 39,8 døgn, og 253**Es** med halveringstid 20,47 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 2 døgn, og de fleste kortere enn 1 time. Nesten halvparten av isotopene kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon)

CAS-nummer: 7429-92-7

## Forekomst

Einsteinium forekommer ikke naturlig, men fremstilles kunstig. I USA blir einsteinium fremstilt ved Oak Ridge National Laboratory i Tennessee.

## Anvendelse
Bortsett fra til forskningsformål har ikke einsteinium noen praktisk anvendelse.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Montanisme

**Montanismen** var en kristen retning som oppsto i Oldkirken i det 2. århundre. Bevegelsen ble dannet rundt frygieren Montanus, som døde omkring 170.

Montanus og de to kvinnene Prisca og Maximilla hevdet å få åpenbaringer mens de var i en slags ekstase. Disse åpenbaringene ble avvist av andre kristne, særlig ettersom de var direkte tale og ikke talt i tredjeperson som i Det gamle testamente. 
Montanistene sa at Jesus snart skulle komme tilbake og at man skulle forberede seg på det. De vektla (mot gnostikerne) kroppens oppstandelse og Jesu snarlige gjenkomst. De forkynte at det skulle bli opprettet et nytt Jerusalem i nærheten av Pepuza i Lilleasia, ikke langt fra det nåværende Ankara. De skal ha lagt sterk vekt på moral og skal ha sagt at martyrdommen er den høyeste dyd.

Montanistene vant mange tilhengere i Lilleasia. Til tross for at de møtte motstand fortsatte de å eksistere en lang stund etterpå og nevnes helt frem til 500-tallet. En av de mest kjente montanistene var teologen Tertullian.
En av de varige effektene av montanistene var at de var med på å etablere tanken om at åpenbaringen var avsluttet med den apostoliske tidsalder (og Ireneus ble sett på som den siste i denne tradisjonen).

## Se også
* Tertullian
* Den hellige ånd
Mohammad Hashim Khan

**Sardar Mohammed Hashim Khan** (født 1884, død 1953) var en afghansk politiker som var statsminister i Afghanistan fra 14. november 1929 til 9. mai 1946. Han var en yngre bror til kong Mohammed Nadir Shah, onkel til Mohammed Zahir Shah og den eldre broren til Sardar Shah Mahmud Khan som etterfulgte ham som statsminister (1946&ndash;1953).

Hashim iverksatte politikken som var staket ut av Nadir Shah med fokus på å styrke landets forsvar og økonomi, inkludert transport og kommunikasjoner. Til dette krevdes utenlandsk bistand, og Hashim ønsket ikke å knytte landet sterkere til Sovjetunionen eller Storbritannia. Han vendte seg derfor til Nazityskland og fikk hjelp både derfra og dessuten noe støtte fra Japan og Italia.

## Referanser
Johann Nepomuk von Tschiderer zu Gleitheim

**Johann Nepomuk von Tschiderer zu Gleitheim** (født 15. april 1777 i Bolzano, død 3. desember 1860) var biskop av Trento fra 3. mai 1835 til sin død. Før det var han fra 1832 hjelpebiskop i Brixen. Han ble saligkåret 30. april 1995 av pave Johannes Paul II.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
* Kardinal Giovanni Battista Caprara Montecuccoli (1733-1810) *1766
* Biskop Dionys von Rost (1716-1793) *1777
* Biskop Karl Franz von Lodron (1878-1828) *1792
* Biskop Bernhard Galura (1764-1856) *1820
* Biskop *Johann Nepomuk von Tschiderer zu Gleitheim* (1777-1860) *1832

## Referanser
Borland

**Borland**, grunnlagt i 1983, er et amerikansk programvarehus med hovedkvarter i California. Borland er mest kjent for sine programvareutviklingsprogram, slik som Delphi, J Builder, C++ Builder, Borland Pascal og Turbo Pascal. 

Borland hadde på 1980-tallet en utviklingsavdeling i Danmark. 
## Eksterne lenker
*
Patrick Francis Moran

**Patrick Francis Moran** (irsk-australier, 1830–1911) var en katolsk kardinal, og ble forflyttet fra en bispestol i Irland til Australia, der han var erkebiskop av Sydney 1884&ndash;1911.

Han ble kreert til kardinal av pave Leo XIII i 1885, med *[[Santa Susanna]]* som tittelkirke. Han lot være å reise til konklavet 1903 som valgte pave Pius X da det var åpenbart at han ikke ville ha rukket å nå frem i tide til det begynte. Han var nevø av den irske kardinal Paul Cullen, morens stebror.

## Verker
* *Essays on the Origin, Doctrines, and Discipline of the Early Irish Church* (1864)
* *History of the Catholic Archbishops of Dublin, Since the Reformation* (1864)

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
* Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
* Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
* Kardinal Castruccio Castracane degli Antelminelli (1779-1852) *1844
* Kardinal Paul Cullen (1803-1878) *1850
* Kardinal *Francis Patrick Moran* (1830-1911) *1872

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Naturlovpartiet

**Naturlovpartiet** var et norsk politisk parti som hadde programfestet at det norske samfunn ikke fungerer i pakt med naturen og derfor måtte endres radikalt. Partiet ønsket å snu opp-ned på hele den politiske virkeligheten ved å erstatte dagens system med transcendental meditasjon. Dette skulle, ifølge partiets program, føre til et høyere bevissthetsnivå blant menneskene og dermed føre til et bedre samfunn med mindre stress og sykefravær. Partiet ble stiftet i 1992 og ble mer eller mindre nedlagt i 2001.

Partiet stilte til valg for første gang i 1993. På grunn av lav oppslutning og «mangel på renhet i landets bevissthet» vedtok partiet å ikke drive valgkamp, men stilte likevel lokalvalgs- og stortingsvalgslister i utvalgte fylker og kommuner. I desember 2009 ble partiet slettet fra Partiregisteret etter å ikke ha stilt liste ved to påfølgende stortingsvalg.

## Internasjonalt
Partiet ble opprettet som den norske armen av det transnasjonale Naturlovpartiet som ble grunnlagt av The Beatles-medlemmet George Harrison. Partiet blir regnet som den politiske armen av Maharishi Mahesh Yogis bevegelse for Transcendental meditasjon. Naturlovpartiet opphørte som landsdekkende partier i både USA (Natural Law Party) og Storbritannia i 2004.

## Referanser
 

## Eksterne lenker
* Arkivert versjon av partiets hjemmeside www.nlp.no fra 2004-02-18
Hermann Maier

**Hermann Maier** (født 1972) er en østerriksk tidligere alpinist.

Han begynte å konkurrere i utfor allerede i femårsalderen. I august 2001 ble han meget hardt skadet i en motorsykkelulykke. Legene vurderte å amputere det ene benet, men han fikk beholde det. I januar 2003 var Maier tilbake i verdenscupen, og sjokkerte en hel skiverden da han vant sin første konkurranse etter ulykken. 13. oktober 2009 kunngjorde Maier at han la opp, 36 år gammel.

Maier vant i løpet av sin karriere verdenscupen sammenlagt fire ganger og vant totalt 54 verdenscupseire.

## Meritter
* Europacupen i alpint sammenlagt sesongen 1995/96.
* Verdenscupen sammenlagt 1998, 2000, 2001, 2004
* Utforcupen 2000, 2001
* Super-G-cupen 1998, 1999, 2000, 2001, 2004
* Storslalåmcupen 1998, 2000, 2001
* OL-gull i storslalåm 1998
* OL-gull i super-G 1998
* VM-gull i utfor 1999
* VM-gull i super-G 1999
* VM-sølv i utfor og VM-bronse super-G 2001
VM-sølv i super-G 2003

VM-Gull i storslalåm 2005

OL-sølv i super-G 2006, OL-bronse i storslalåm 2006

### Verdenscupseire

### Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Se også
* Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport
* Liste over verdenscupvinnere i alpint for menn

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Anterus

**Anterus** (død 3. januar 236 etter tradisjonell overlevering) var Den katolske kirkes pave fra 21. november 235 (trad.) til sin død. Han var, ifølge *[[Liber Pontificalis]]*, av gresk avstamning, og sønn av en mann ved navn Romulus. Verket *Liber Pontificalis* ble til rundt året 530.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Anterus skal ha vært sønn av Romulus og født i Petilia Policastro i Calabria. Foruten at han var av gresk avstamning kan hans navn indikere at han var en utfridd slave.

### Pontifikat
Anterus etterfulgte pave Pontian på pavestolen. Den 28. september 235 skal pave Pontian ha abdisert etter å ha blitt forvist til gruvene på Sardinia, noe som var jevngodt med en dødsdom. Han gjorde dette slik at man raskt skulle kunne velge en etterfølger. 

Anterus ble ifølge tradisjonen valgt 21. november samme år og døde etter bare seks uker som pave. Dette var i en periode hvor keiser Maximinus Thrax sto bak harde forfølgelser av kristne. I henhold til den tidlige kirkehistorikeren Eusebius av Cæsarea hadde den keiserlige husholdning til Maximinus' forgjenger, Alexander, bestått av mange kristne. Eusebius hevdet at Maximinius hatet sin forgjengers husholdning og beordret at mange av kirkelederne skulle henrettes. I henhold til Eusebius sendte denne kristenforfølgelsen i 235 Hippolytus av Roma og pave Pontian i landsforvisning. Andre bevis tyder på at forfølgelsene var lokale i provinsene hvor de skjedde framfor under direkte ledelse av keiseren.
 
Ifølge de sparsommelige opplysningene som finnes om Anterus, ordinerte han en biskop for Fundi i Campania. Det blir hevdet i *Liber Pontificalis* at han også bestemte at notarer skulle samle helgenhistorier og relikvier, men det er liten grunn til å feste lit til denne opplysningen. 

Det sies i samme bok at han led martyrdøden, men dette virker usannsynlig, ettersom *[[Den liberianske katalog]]* forteller at han «falt i søvn», et uttrykk som brukes om de som døde av naturlige årsaker. Det er for eksempel luftet en hypotese at det rett nok pågikk en kristenforfølgelse, men at han selv døde av naturlige årsaker.

Han var den første paven som ble gravlagt i Callistuskatakomben langved Via Appia utenfor Roma. Graven i katakomben ble gjenfunnet av arkeologen Giovanni Battista de Rossi i 1854; deler av gravskriften med navnet hans med greske bokstaver er funnet. Man visste fra før at pavens levninger var blitt overført lenge før, til San Silvestro-kirken på Campus Martius, hvor de var blitt gjenoppdaget 17. november 1595, da pave Klemens VIII lot den kirken gjenbygges. 

Pseudo-Isidorus mener at et bevart brev var skrevet av Anterus, *Epistola Anteri*, men om dette består det tvil.

## Referanser


## Litteratur
* 
* *Lexikon der Heiligen.* Weltbild Verlag, Augsburg, 2007, ISBN 3-8289-4980-0
*
Dorrit Willumsen

**Dorrit Kirsten Willumsen** (født 31. august 1940 i på Nørrebro i København i Danmark) er en dansk forfatter. 

Etter eksamen artium i 1960 arbeidet Willumsen på kontor og i et laboratorium. Hun debuterte i 1965 med novellesamlingen *Knagen*.

I 1997 ble hun tildelt Nordisk råds litteraturpris for *Bang: en roman om Herman Bang*. Siden 1980 mottar hun livsvarig kunstnerlønn fra det danske Statens Kunstfond.

Willumsen var fra 1963 gift med lyrikeren Jess Ørnsbo. Lyrikeren Tore Ørnsbo er deres sønn. 

## Bibliografi
* 1965 *Knagen*, noveller (Gyldendal forlag, København)
* 1967 *Stranden*, roman (Gyldendal forlag, København)
* 1968 *Da*, roman (Gyldendal forlag, København)
* 1970 *The, krydderi, acryl, salær, græshopper*, roman (Gyldendal forlag, København)
* 1973 *Modellen Coppelia*, noveller og dikt (Gyldendal forlag, København)
* 1974 *En værtindes smil* (Gyldendal forlag, København)
* 1976 *Kontakter*, dikt (Gyldendal forlag, København)
* 1976 *Neonhaven*, roman (Gyldendal forlag, København)
* 1978 *Hvis det virkelig var en film*, noveller (Gyldendal forlag, København)
* 1980 *Danske fortællinger*, noveller (Vindrose forlag, København)
* 1980 *Manden som påskud* (Vindrose forlag, København)
* 1982 *Programmeret til kærlighed* (Vindrose forlag, København)
* 1983 *Umage par*, dikt (Vindrose forlag, København)
* 1984 *Marie: en roman om Marie Tussauds liv* (Vindrose forlag, København)
* 1985 *Caroline*, skuespill
* 1988 *Suk hjerte*, roman (Vindrose forlag, København) – på norsk i 1986 med tittelen *Sukk hjerte*, oversatt av Annie Riis (Grøndahl forlag, Oslo)
* 1989 *Glemslens forår*, noveller. (Vindrose forlag, København)
* 1995 *Klædt i purpur*, historisk roman (Gyldendal forlag, København)
* 1997 *Bang: en roman om Herman Bang* (Gyldendal forlag, København) – på norsk i 1997 med tittelen *Bang: en roman om Herman Bang*, oversatt av Knut Johansen (Stenersens forlag, Oslo)
* 1997 *De kattens feriedage*, munter forteljing (Gyldendal forlag, København)
* 2000 *Koras stemme*, roman (Gyldendal forlag, København)
* 2001 *Tøs: et hundeliv* (Gyldendal forlag, København)
* 2003 *Bruden fra Gent*, roman (Gyldendal forlag, København)
* 2005: *Den dag jeg blev Honey Hotwing*, novellesamling (Gyldendal forlag, København)
* 2008 *Dage med slave*, roman (Gyldendal forlag, København)
* 2009 *Det søde med det sure*, erindringer (Gyldendal forlag, København)
* 2011 *Pligten til lykke,* erindringer (Gyldendal forlag, København)
* 2013 *Guldbryllup*, roman (med Jess Ørnsbo, Gyldendal forlag, København)
* 2015 *Nær og fjern*, roman (Gyldendal forlag, København)
* 2019 *Løg trækker tårer,* roman (Gyldendal forlag, København)

## Priser og utmerkelser (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Dorrit Willumsen hos litteratursiden.dk
Thor Vilhjálmsson

**Thor Vilhjálmsson** (født 12. august 1925 i Edinburgh i Skottland, død 2. mars 2011) var en islandsk forfatter.

Thor Vilhjálmsson studerte nordisk litteratur ved Háskóli Íslands. I etterkrigsårene studerte han også ved University of Nottingham og Sorbonne. Fra 1953 til 1955 arbeidet han som bibliotekar for Islands nasjonalbibliotek. I perioden 1956&ndash;1959 arbeidet han for Þjóðleikhúsið (Nasjonateateret). Han har hatt en rekke verv i islandske forfatter- og kunstner-organisasjoner, og vært formann i den islandske PEN-klubben og i Reykjavík judoforening. Han var en av grunnleggerne av kulturmagasinet *Birtingur* i 1955 og medlem av redaksjonen til 1968.

Forfatterdebuten hans kom i 1950 med *Maðurinn er alltaf einn*, en samling kortprosa. I 1988 fikk han Nordisk råds litteraturpris for romanen *Grámosinn glóir* (på norsk: *Gråmosen gløder*). Handlingen er lagt til 1800-tallet på Island, og historien er bygd rundt en kriminalsak.

## Oversettelser
Bøkene hans er oversatt til norsk, svensk, dansk, italiensk og engelsk. Selv har han oversatt litteratur av blant andre Paulo Coelho, Susanna Tamaro, Marguerite Yourcenar, Isabel Allende, Umberto Eco, Eugene O´Neill, André Malraux, Francoise Sagan og John Osborn til islandsk.

## Bibliografi
(ikke fullstendig)
* 1950 *Maðurinn er alltaf einn*, noveller (Ísafold, Reykjavík)
* 1954 *Dagar mannsins*, noveller (Helgafell, Reykjavík)
* 1957 *Andlit í spegli dropans*, noveller (Heimskringla, Reykjavík)
* 1968 *Fljótt, fljótt sagði fuglinn*, roman (Helgafell, Reykjavík)
:på norsk: 1983 *Fort fort, sa fuglen*, oversatt av Knut Ødegård (Det Norske Samlaget, Oslo)
* 1970 *Óp bjöllunnar*, roman (Helgafell, Reykjavík)
* 1972 *Folda : þrjár skýrslur*, roman (Ísafold, Reykjavík)
* 1975 *Fuglaskottís*, roman (Ísafold, Reykjavík)
* 1976 *Mánasigð*, roman (Ísafold, Reykjavík)
* 1977 *Skuggar af skýjum*, noveller 
* 1979 *Turnleikhúsið*, roman (Ísafold, Reykjavík)
* 1986 *Grámosinn glóir*, roman (Svart á hvítu, Reykjavík)
:på norsk: 1988 *Gråmosen gløder*, oversatt av Ivar Eskeland (Gyldendal Norsk Forlag)
* 1989 *Náttvíg*, roman (Mál og menning, Reykjavík)
* 1994 *Tvílýsi : myndir á sýningu*, roman (Mál og menning, Reykjavík)
* 1998 *Morgunþula í stráum*, roman (Mál og menning, Reykjavík)
* 2002 *Sveigur*, roman (Mál og menning, Reykjavík)

## Priser og utmerkelser (utvalg)
*  - Karen Blixen-medaljen
*  – Svenska Akademiens nordiska pris 
*  – Nordisk råds litteraturpris (for *Gråmosen gløder*)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Boksafn
* Borgarbókasafn Reykjavíkur
Fedrelandspartiet

**Fedrelandspartiet**  var et norsk politisk parti. Det ble grunnlagt den 17. mai 1990 av den tidligere Fremskrittspartiet-politikeren Harald Trefall fra Bergen, og ved valget i 1991 fikk det én representant i Hordaland fylkesting og én i Karmøy kommunestyre. Etter at partiet mistet disse representantene i 1995, ble det stående uten politisk representasjon.

Partiet var et verdikonservativt etnonasjonalistisk parti, og markerte seg mot innvandring og for rasistisk diskriminering.

Fedrelandspartiet ble offisielt lagt ned den 31. desember 2008.

## Formenn
*Harald Trefall 1990–1994
*Odd Even Hårvik 1994–1996
*Harald Trefall 1996–2002
*Arild Kibsgaard 2002–2008

## Stortingsvalget 2001
Ved stortingsvalget i 2001 stilte partiet lister i alle fylker med følgende førstekandidater:

## Referanser
Rói Patursson

**Rói Reynagarð Patursson** (født 1947) er en færøysk forfatter.

Patursson gikk folkeskolen og realskolen i Tórshavn, og er utdannet mag.art. i filosofi fra Københavns Universitet fra 1985. Han underviste ved aftenskolen ved Fróðskaparsetur Føroya i Tórshavn 1985–1987 og ved Skrivekunst-akademiet i Hordaland 1987–1988. Patursson var rektor ved Føroya Fólkaháskúli i Tórshavn 1988–2014.

Han ble tildelt Nordisk råds litteraturpris i 1986 for diktsamlingen *Líkasum* samt den færøyske litteraturprisen, M.A. Jacobsens Heiðursløn, for skjønnlitteratur i 1969 og 1988.

Han er oldebarn av Færøyenes landsfader, forfatter og dikter Jóannes Patursson.

## Bibliografi
*  – *Yrkingar*, diktsamling.
*  – *Á alfaravegi*, diktsamling.
*  – *Spor í sjónum*, plate.
*  – *Líkasum*, diktsamling. Oversatt til norsk av Jón Sveinbjørn Jónsson og utgitt i 1986 på Oktober forlag (digital utgave).

På norsk er han også representert i *Færøysk lyrikk: gjendiktingar av færøysk notidslyrikk* ved Knut Ødegård på Aschehoug forlag fra 1974.

## Referanser
Funningur

**Funningur** er en bygd på Færøyene. Den ligger ved Funningsfjørður på nordvestkysten av Eysturoy. Bygda ligger ved foten av Færøyenes høyeste fjell, Slættaratindur. Den 1. januar 2019 hadde Funningur 49 innbyggere. 

## Historie
Selv om det ikke nevnes i *[[Færøyingesaga]]*, inngår det i sagntradisjonen at Færøyenes første landnåmsmann, Grímur Kamban, slo seg ned ved Funningur. Bygda er første gang nevnt skriftlig som *Funding* i 1584, og regnes ikke som en landnåmsbygd av historikere og arkeologer. Fra gammelt av består Funningur av tre grender. Bygda har blitt kalt *í Funningi*, så *Funningur* var nok opprinnelig navnet på fjorden.

Med innføringen av det lokale selvstyret i 1872 var Funningur en del av Eysturoyar prestagjalds kommuna. Funningur ble i 1906 utskilt som en egen kommune – Funnings kommuna – som også omfattet Gjógv. Gjógv ble utskilt som en egen kommune i 1948. Funnings kommuna med 75 innbyggere ble innlemmet i Runavíkar kommuna i 2009, mens Gjógv gikk til Sunda kommuna.

## Kultur
På Færøyene er bygda kjent som en «nyttårsbygd», altså en bygd der folk fra nabobygder har hatt tradisjon for å samles for å danse på nyttårsaften.

Folkeskolebygningen i Funningur ble oppført i 1944 og tatt ut av bruk høsten 2010.

Funnings kirkja er en tidstypisk, tjæremalt trekirke fra 1847.

## Referanser
Holaveden

**Holaveden** er en skogås i Sverige, på grensen mellom Östergötland og Småland, mellom Vättern og Sommensjön, hadde tidligere betydning som grenseegn. Den danske hæren, under Daniel Rantzau og Frants Brockenhus, ble i november 1567, under et felttog inn i Sverige, utsatt for et mislykket svensk bakhold.
James Darcy Freeman

**James Darcy Freeman** (1907–1991) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Sydney 1971&ndash;1983. Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1973. Han deltok under konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og under konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.

## Liv og virke
### Bakgrunn
James Darcy Freeman var sønn av trikkeføreren Robert Freeman og hans hustru Margaret Smith. Han fikk skolegangen hos Sisters of Charity i Elizabeth Bay og fortsatte ved St Mary's Cathedral College i Sydney. Han gikk på presteminaret i St Columba's i Springwood og St Patrick's Seminary i Manly og fortsatte i Roma ved Pontificio Collegio Urbano de Propaganda Fide.

### Prest
Han ble dispens fra den kanoniske alder presteviet 13. juli 1930 av erkebiskop Bartolomeo Cattaneo og inkardinert i erkebispedømmet Sydney. Han ble kapellan ved menigheter i Grafton, Murwillumbah, Strathfield, Mosman og ved St Mary's Cathedral. Fra 1941 til 1946 var han erkebiskopens privatsekretær, og hadde samtidig en rekke sjelesørgeriske verv.

### Hjelpebiskop i Sydney
James Darcy Freeman ble utnevnt til titularbiskop og samtidig til hjelpebiskop i Sydney den 9. desember 1956, og ble bispeviet 24. januar 1957 i St Mary's Cathedral av kardinal Norman Gilroy.

### Biskop av Armidale
Etter tolv år i dette verv ble han i oktober 1969 utnevnt til biskop av Armidale. 

### Erkebiskop av Sydney
Da kardinal Gilroy ble pensjonert i juli 1971 ble Freeman utnevnt til neste erkebiskop av Sydney.

**Kardinal:** Den 5. mars 1973 ble Freeman utnevnt til kardinalprest av pave Paul VI. Freeman var fra 1977 *Knight Commander* av Order of the British Empire.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
* Erkebiskop Filippo Bernardini (1884-1954) *1933
* Kardinal Norman Thomas Gilroy (1896-1977) *1935
* Kardinal *James Darcy Freeman* (1907-1991) *1957

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Mikel Koliqi

**Mikel Koliqi** (født 29. september 1902 i Shkodër i Albania, død 28. januar 1997 i Shkodër) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Fader Koliqi ble arrestert av de kommunistiske myndigheter 3. februar 1945 og dømt til to års fengsel. Etter løslatelsen ble han raskt arrestert på nytt, og i 1946 dømt til fem års fengsel. I 1951 gjentok det samme seg, om denne gangen ble han dømt til tvangsarbeid. I alt måtte han utstå 21 års tvangsarbeid og 21 år i vanlig fengsel for forbrytelser som å ha organisert katolsk ungdomsarbeid eller lyttet til utenlandsk radio. I 1986 ble han benådet på grunn av høy alder.

Hans melodramaer *Rozafa*, *Beleiringen av Shkodrë* og *Det røde sjalet*, skrevet og oppført mellom 1916 og 1938, betraktes som forløpere til den albanske operabevegelse.

Han ble kreert til kardinal i 1994 av pave Johannes Paul II.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Daniel Rantzau

**Daniel Rantzau** (født 1529 på godset Deutsch-Nienhof i Westensee, død 11. november 1569 ved Varberg) var en dansk feltherre. 

## Biografi
Han studerte ved universitetet i Wittenberg og gikk deretter i tjeneste hos hertug Adolf I. av Slesvig-Holsten-Gottorp i 1547, ved Karl Vs hoff. I fem år kjempet han i Italia under dennes fane. 

Han gikk over i dansk tjeneste under Frederik IIs planlegging av Den nordiske sjuårskrigen mot Sverige. Han deltok i kampene i Småland og fikk kommandoen over den danske hæren i Skånelandene i 1565 etter grev Günther von Schwartzburg og Otte Krumpen.

Samme år beseiret han overlegne svenske styrker i  slaget ved Axtorne 20. oktober. For denne seieren utnevnte kong Frederik II han til «feltoberst» og belønnet han med blant annet Trøjborg slott.

Mellom 1567–1568 ledet han det danske vinterfelttoget gjennom Småland og Östergötland øst for Vättern til Linköping og kom deretter ubeseiret tilbake til Skåne.

Daniel Rantzau falt for en kanonkule under beleiringen av Varberghus 11. november 1569. Han ble begravet i St. Katarinakirken i Westensee, Slesvig-Holsten. Det latinske og tyske ettermæle på hans epitafium ble diktet av fetteren Henrik Rantzau. Under tredveårskrigen ble epitafiet beskadiget av svenske soldater, men har siden 1917 igjen fremstått i sin opprinnelige form. 

Han var ugift, og hans etterlatte kvinne Katharina von Damme, giftet seg med Daniels bror Peter Rantzau.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Wikisource
Lars Petter Nordhaug

**Lars Petter Nordhaug** (født 1984) ble norgesmester i landeveissykling i 2006 og har siden vært en av Norges aller fremste syklister. I tillegg til norgesmesterskapet vant Nordhaug også Birkebeinerrittet i 2006, dette ble dermed det store gjennombruddsåret for Nordhaug. Han sykler for Aqua Blue Sport. 

Nøtterøymannen startet karrieren som terrengsyklist, men etter gjennombruddet i landeveis-NM i 2004 (5.-plass), har Nordhaugs fokus i all hovedsak vært rettet mot landeveissyklingen.

Nordhaug ble foran 2010-sesongen hentet til nystartede Sky Professional Cycling Team. I Sky hadde Nordhaug  god fremgang. I 2012 fikk han sin første proffseier, han hadde også sterke prestasjoner i noen av vårklassikerne i samme år. Han hadde også gode plasseringer sammenlagt i etapperittene Baskerland rundt, Tour of Norway og Critérium International. Det gjorde at han fikk oppmerksomhet fra flere av de større og gode profesjonelle lagene.

I august 2012 signerte Nordhaug en to-årskontrakt for det nederlandske profesjonelle laget Rabobank, med start fra årsskiftet. Nordhaug uttalte at én av grunnene til lagbyttet var hans ambisjoner om å sykle Tour de France, noe han ikke hadde fått mulighet til i løpet av sin tid i Sky. Bare to måneder etter at Nordhaug signerte for Rabobank, annonserte lagets navnesponsor at de kom til å trekke seg fra sykkelsporten etter 2012-sesongen, men ville stå ved sitt økonomiske ansvar frem til en ny sponsor var på plass. Laget startet sesongen 2013 som *Blanco Pro Cycling*, men før starten på Tour de France 2013 lyktes laget å skaffe Belkin som ny sponsor. Treukersrittet ble dermed første gang laget syklet under navnet Belkin Pro Cycling Team. Dette ble også Nordhaugs debut i Tour de France.

2014 ble til dels preget av uenighet og misnøye med ledelsen i det nederlandske laget. Etter at han opplevde seg urettmessig vraket fra Tour de France-mannskapet, ble det tydeligere at  Nordhaug så seg om etter et nytt lag før 2015-sesongen. 30. september 2014 ble det bekreftet at Nordhaug ville vende tilbake til Team Sky, laget hvor proffkarrieren startet i 2010.

## Meritter

;2004
:Nordisk mester i terrengsykling
;2005
: U23-Norgesmester i landeveissykling
;2006
: Norgesmester i landeveissykling
:Vinner av Birkebeinerrittet
;2008
: Norgesmester i rundbane, olympisk format
;2009
:Etappeseier i Tour de Normandie
:Etappeseier i Tour of Ireland
:2.-plass sammenlagt i Tour of Ireland
;2012
:Grand Prix Cycliste de Montréal
:Trofeo Deia (Mallorca Challenge)
:Tredje etappe, Post Danmark Rundt
:6.-plass sammenlagt, Baskerland rundt
:2.-plass, NM i landeveissykling, fellesstart
:3.-plass, NM i landeveissykling, tempo
:3.-plass sammenlagt i Tour of Norway
:4.-plass sammenlagt, Critérium International
:Uoffisiell norgesmester i cyclo-cross
;2013
:2.-plass sammenlagt, Tour des Fjords
:Klatrekonkurransen, Arctic Race of Norway
:Uoffisiell norgesmester i cyclo-cross
;2014
:3.-plass sammenlagt, Arctic Race of Norway
;2015
:Sammenlagt og etappeseier, Tour de Yorkshire

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Ronda

**Ronda** er en by i det sørlige Spania som tilhører provinsen Málaga i den autonome regionen Andalucía. Den er en av Spanias eldste byer, og den regnes som tyrefektingens vugge.

Fra Ronda til Málaga by, er det cirka 100 km, og byen ligger på en høyslette på cirka 750&nbsp;moh. Byen blir delt i to av en canyon: den 120 meter dype kløften *El Tajo* («Hugget») med en tilhørende liten elv, skiller den eldre, mauriske bydelen La Ciudad fra den yngre El Mercadillo.

Det finnes tre broer over denne kløften, Puente Nuevo fra 1793, Puente Viejo (Puente de la Mina) fra 1616 og Puente árabe (Puente de San Miguel) fra romertiden. Utsikten er den viktigste grunnen til at Ronda er en populær turistby på alle tider av året. Både Ernest Hemingway og Orson Welles tilbrakte i sin tid store tidsperioder i denne byen, noe som også er med på å trekke turister hit.

I Ronda er også den eldste tyrefekterarena i Spania som fortsatt er i bruk. Dens navn er Plaza de Toros, og ble bygget i neoklassisk stil i 1784 av arkitekten José Martin de Aldehuela, som også designet broen Puento Nuevo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* RONDA av All About Spain
* RONDA: Between Legend and Reality i Spania 
* Photos of Ronda
* RONDA: Between Legend and Reality i Spania 
* Video Panoramic 360º and Photos of Ronda
Östergötland

**Östergötland** er et landskap i Sverige som stort sett tilsvarer Östergötlands län, det vil si området mellom Vättern og Østersjøen. Östergötland grenser i sør til Småland og i nord til Närke og Södermanland. Prinsesse Estelle av Sverige er hertuginne av Östergötland. 

## Referanser
Nasjonal kunnskapsbase

**Nasjonal kunnskapsbase** var navnet på en statlig norsk anbudskonkurranse, utlyst den 22. juni 2001 av Kulturdepartementet i samarbeid med Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet (KUF) og Nærings- og handelsdepartementet (NHD), om nasjonal tilgang til et leksikon på internett. Den statlige vurderingskomitéen ble ledet av jusprofessor Jon Bing.

Ifølge departementets pressemelding av 22. august 2001 hadde fire anbud kommet inn, men kun de tre kommersielle (fra Cappelen, Kunnskapsforlaget og Ementor) oppfylte de formelle fordringer. Dette gjorde ikke det eneste ikke-kommersielle forslag, Norgeslexi, som ble innsendt av Stein Ugelvik Larsen ved Institutt for sammenliknende politikk ved Universitetet i Bergen. For Kunnskapsforlaget ville utvikling av *[[Store norske leksikon]]* på internett koste omtrent 27 millioner kroner per år, ifølge samtidige opplysninger i pressen.

I november 2001 sto to anbud igjen: Kunnskapsforlaget ANS og en samarbeidsgruppe bestående av J.W. Cappelens Forlag A.S., stiftelsen Det Norske Samlaget, Schibsted Multimedia AS, Norsk rikskringkasting AS og Nasjonalbiblioteket. Etter at Bing-komiteen hadde konstatert at det var «betydelig usikkerhet om hva staten ville sitte igjen med» av verdier etter en to års prøveperiode og «en fare for at staten ville bli påført langvarige økonomiske utlegg», ble konklusjonen å ikke gå videre med saken.

Bing-komiteen tok dissens om hvilket anbud de skulle anbefale, men «Flertallet tilkjennegir tvil med hensyn til anbefalningen. Det innser at man ved å bygge på en tekstbase konvertert fra et konvensjonelt leksikon kan bli hengende ved en form for presentasjon av materialet som ikke tilstrekkelig er tilpasset nye medier.»

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kravspesifikasjon for «Nasjonal kunnskapsbase» (anbudsgrunnlag), 22. juni 2001
* Pressemelding med lenker til Bing-komiteens rapport i to deler, 15. november 2001
* NorgesLexi. Norsk politisk dokumentasjon på Internett, ved Stein Ugelvik Larsen, Universitetet i Bergen
* Bygg en nasjonal kunnskapsbase, av Lisbeth Tangen, biblioteksjef, Trondheim Folkebibliotek, 20. oktober 2005 i *[[Adresseavisen]]*
Nature

***Nature*** er et britisk naturvitenskapelig tidsskrift med høyt renommé. Tidsskriftet utkom første gang 4. november 1869. 

Det kommer ut ukentlig, og publiserer hovedsakelig korte, kompakte artikler om viktige resultater fra alle grener av naturvitenskapene, vanligvis titulert «Letters to Nature». Tidsskriftet publiserer også meldinger om konferanser, og stillingsannonser.  

Det utgis av Nature Research, en divisjon innen Springer Nature. Magdalena Skipper har siden mai 2018 vært sjefsredaktør. Hun overtok for Philip Campbell, som i sin tur etterfulgte John Maddox, som var redaktør til 1995.

Blant vitenskapelige oppdagelser som først har blitt publisert i Nature kan nevnes
* 1925 Oppdagelsen av *[[Australopithecus africanus]]* første bindeledd mellom moderne mennesker og aper. Raymond Dart
* 1927 Sub-atomære partiklers bølgeegenskaper C. Davisson and L. H. Germer 
* 1932 Oppdagelsen av nøytronet J. Chadwick 
* 1953 DNA-molekylets struktur, J. D. Watson og F. H. C. Crick 
* 1968 Pulsarer A. Hewish, S. J. Bell, J. D. H. Pilkington, P. F. Scott & R. A. Collins  
* 1997 Første kloning av et pattedyr («sauen Dolly») — I. Wilmut, A. E. Schnieke, J. McWhir, A. J. Kind and K. H. S. Campbell 
* 2001 Første sekvensering av menneskets gener *International Human Genome Sequencing Consortium*  
* 2004 Oppdagelsen av *[[Homo floresiensis]]*, «hobbit-mennesket» en art som sameksisterte med vår art

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eugenius I

**Eugenius I** (født ca. 600 i Roma, død 2. juni 657 i Roma) var Den katolske kirkes pave fra sommeren 654 til sin død. 

## Liv og vIrke
### Bakgrunn
Eugenius var sønn av romeren Rufinian og vokste opp på Aventinhøyden i Roma. Han kom tidlig i kirkens tjeneste og ble prest. 

17. juni 653 ble pave Martin I avsatt av keiser Konstans II og forvist fra Roma. Martin ønsket selv at det romerske presteskapet ikke skulle velge en ny pave. I begynnelsen fulgte prestene dette ønsket, og Den hellige stol ble administrert av erkepresten, erkediakonen og protonotaren, slik man gjorde under sedesvakans. 

### Pave
Keiseren og eksarken Theodor Kalliopas begynte dog å legge sterkt press på prestene, og sommeren 654 valgte de Eugenius til pave. Han ble bispeviet og innsatt i embetet 10. august 654.

Martin I abdiserte aldri, og enkelte mener derfor at Eugenius ikke var legitim pave før Martins død 16. september 655. Men ettersom han var satt ut av stand til å virke i sitt embete, regnes Eugenius i de offisielle pavelister som legitim fra sin konsekrasjon. 
 
Lite er kjent om hans pontifikat. *[[Liber Pontificalis]]* forteller at han bestemte at alle prester skulle leve i kyskhet. Det er mulig at dette skjedde, men bestemmelsen ble ikke universelt akseptert i kirken før langt senere. 

Den største teologiske kontrovers under Eugenius var spørsmålet om Kristus hadde én eller to viljer. Den romerske ortodoksi hevdet at han hadde to, mens monoteistene hevdet at han hadde én. Eugenius sendte legater til Konstantinopel for å gjenopprette forbindelsen mellom Den hellige stol og keiserens hoff. Den nye patriarken av Konstantinopel, Petros, foreslo et kompromiss i denne striden. Han formulerte det slik at Kristus hadde to naturer som hver hadde sin vilje, men som person hadde han bare én. Dette ble akseptert av legatene, og Petros avla en skriftlig trosbekjennelse.

Tilbake i Roma presenterte legatene patriarkens trosbekjennelse for paven, som først ville akseptere den. Men presteskapet og folket ble opprørt over formuleringen, som syntes å antyde at Kristus hadde tre viljer. Dermed oppsto i stedet et nytt og dypere skisma mellom Roma og Konstantinopel. 

Konstans II truet med å forvise også Eugenius, så snart han var ferdig med å kjempe mot muslimene. Keiserlige embetsmenn forviste abbeden Maximus, som var en sterk forsvarer av det romerske synet og truet paven. Men før noen tiltak kunne settes i verk mot Eugenius døde han, antagelig i slutten av mai 657. Han ble gravlagt 2. juni 657 i Peterskirken. 

Han etterlot seg testamentariske gaver til prestene og folket i Roma. Han ble regnet som helgen fra kort tid etter sin død.

## Referanser


## Kilder
* Catholic online, ''Pope St. Eugene I'' Besøkt 25.01.2019
* Den katolske kirke, ''Den hellige pave Eugenius I'' Besøkt 25.01.2019