open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Icewind Dale (bokserie)

**Icewind Dale Trilogy** (IDT) består av tre fantasy-romaner skrevet av R.A. Salvatore. Handlingen er lagt til Forgotten Realms-universet og handler om den gode svartalven Drizzt Do'Urden, som tross rasens ry som ondskapsfull, forsøker å finne seg til rette på overflaten blant verdens gode raser.

De tre bindene i serien er:
# *The Crystal Shard*
# *Streams of Silver* 
# *The Halfling's Gem*

IDT var den første trilogien om Drizzt Do'Urden som ble skrevet av Salvatore, og det var egentlig meningen at karakteren Wulfgar, en barbar fra tundraen i Icewind Dale, skulle være hovedpersonen. Etter noen få sider skjønte Salvatore at historien egentlig dreide seg om denne svartalven, som mot alt normalt viser seg å være tvers igjennom god. Etter denne trilogien har han gitt ut følgende bøker

Bøkene om Drizzt Do'Urden har etter hvert blitt mange, og består i dag av følgende verk:
# *The Dark Elf Trilogy* –– foregår kronologisk før Icewind Dale Trilogy, men ble skrevet etter IDT.
# *The Icewind Dale Trilogy*
# *Legacy of the Drow* –– fire bøker
# *Paths of Darkness* –– fem bøker
# *The Hunter's Blades Trilogy*

Den til nå siste boken om Drizzt ble gitt ut i oktober 2005 som siste del av Hunter's Blades Trilogy.
Lidl

**Lidl** er en tysk lavpris-dagligvarekjede med om lag  butikker fordelt på over 25 land i Europa. Firmaets fulle navn er *Lidl Stiftung & Co. KG.*

Kjeden ble grunnlagt som *Schwarz Lebensmittel-Sortimentsgroßhandlung* i 1930-årene. De første moderne butikkene åpnet i 1973.

## Lidl i Norge
23. september 2004 åpnet de ti første Lidl-butikkene i Norge. (Askim, Florø, Kristiansand, Larvik, Lier, Nordfjordeid i Eid, Os, Sarpsborg, Stord og Ålesund.) Per januar 2007 fantes det drøyt 50  Lidl-butikker i Norge. Med unntak av fire filialer (Grønland (Oslo) og Kalbakken og Grünerløkka i Oslo og Stavanger Stadion) var alle utsalgsstedene til kjeden identiske. Kjeden fører i hovedsak egne merkevarer (EMV), det vil si varer kun Lidl har. Grunnen er ifølge kjeden selv at disse varene er billigere enn kjente merkevarer, men likevel av god kvalitet.

Sentrallageret og hovedkontoret lå på Vinterbro sør for Oslo.

Lidl oppnådde ikke en markedsandel over 1–2&nbsp;% og gav opp sin satsing i Norge. Den 14. mars 2008 signerte REMA 1000 en kontrakt som sikret Reitangruppen hele Lidls virksomhet i Norge.

I oktober 2009 ble det kjent at Reitangruppen betalte 1,918 milliarder kroner for alle eiendommer som Lidl Norge eide og samtlige av Lidls butikker, lager, hovedkontor og individuelle kontrakter mellom Lidl og ansatte.

## Land med Lidl-butikker

### Nåværende
}
| 11,785
| 
|}

### Tidligere

### Kommende

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norsk fotball 1945

Resultater fra norsk fotball i 1945.

## Norgesmesterskapet

### Finale
* 14. oktober 1945:  –  1–1 eeo
* Omkamp 28. oktober 1945:  –  1–1 eeo
* Omkamp 4. november 1945:  –  4–0

## Landskamper
:*Utdypende artikkel: [[Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1945–1950#Norges landskamper 1945|Norges landskamper i fotball 1945]]*

*26. august:  -  4-2, treningskamp
*9. september:  -  1-5, treningskamp
*21. oktober:  -  10-0, treningskamp

## Referanser
Rigshospitalet

**Rigshospitalet** er Danmarks eldste hospital. Det ble grunnlagt i 1757 som Det Kongelige Frederiks Hospital, og fikk dagens navn i 1910. I 1970 flyttet det inn i nye bygninger, kjent som «det nye Rigshospital». Siden 1995 har Rigshospitalet vært en del av Hovedstadens Sygehusfællesskab (H:S). Rigshospitalets kirke er sykehusets egen kirkesal.

Lars von Triers TV-serier *[[Riget]]* og *[[Riget II]]* foregår på nevrokirurgisk avdeling ved Rigshospitalet.

## Eksterne lenker
*
Icewind Dale

**Icewind Dale** kan sikte til flere ting:

* Icewind Dale (bokserie)
* Icewind Dale (videospill)
* Icewind Dale (område)
Icewind Dale (videospill)

***Icewind Dale*** er et videospill i kategorien rollespill. Det er oppkalt etter den arktiske regionen av Fâerun der spillet foregår. Det ble utgitt av Black Isle Studios i 2000.

Spillet er, som mange andre spill i den samme genren, basert på den kjente *Infinity*motoren, laget av BioWare.

Spillet ble en så stor suksess, at det ble laget en utvidelespakke, *Icewind Dale: Heart of Winter*, som kom ut i 2001. Senere kom det også enda en tilleggspakke, *Icewind Dale: Trial of the Luremaster* som kunne lastes ned fra internett.  I 2002 kom oppfølgeren *[[Icewind Dale II]]*.

## Handling
Spilleren begynner med å planlegge en ekspedisjon med opptil seks andre karakterer, enten ved å lage nye karakterer eller importere spillerne fra et annet spill. Hver nye karakter som blir opprettet krever at spilleren blant annet gir dem navn, kjønn, rase og andre opplysninger, samt bestemmer deres evner og våpen-ferdigheter. Alle disse opplysningene påvirker hvilke våpen og kamp-stiler de kan bruke, og hvor dyktige de kan være til å slåss.

I byen Easthaven blir en gruppe eventyrere møtt i en taverna sammen med byens leder, Hrothgar, som inviterer dem til å bli med ham på en ekspedisjon for å undersøke byen Kuldahar, etter at de har mottatt en rekke rapporter angående merkelige hendelser fra området. På veien til Kuldahar blir ekspedisjonen tatt i bakhold av monster kalt frostkjemper som forårsaker et stort skred som sperrer stien tilbake til Easthaven. Ekspedisjonen fortsetter videre mot Kuldahar, og oppdager at en mystisk ond kraft har kidnappet landsbyboere, forårsaker unormale vær-mønstre, og andre hendelser.

Ekspedisjonen forsøker å oppdage kilden bak alle disse hendelsene, og eventyrerne begynner med å lete i Vale of Shadows - et område som inneholder Kuldahars krypter, på grunn av rykter om u-døde skapninger. Ekspedisjonen møter en forbannet ond ånd som heter Kresselack. Denne skapningen forteller at den egentlige trusselen ligger andre steder. Spilleren må deretter forsøke å finne ut hva som egentlig har skjedd i området, og finne igjen alle de savnede landsbyboerne.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norsk fotball 1946

Resultater fra norsk fotball i 1946.

## Norgesmesterskapet

### Finale
13. oktober:  -  3-2 eeo

## Nordnorsk mesterskap

### Finale
 -  3-2 

## Landskamper
:*Utdypende artikkel: [[Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1945–1950#Norges landskamper 1946|Norges landskamper i fotball 1946]]*

* 16. juni:  -  2-1, treningskamp
* 28. juni:  -  12-0, treningskamp
* 8. juli:  -  2-0, treningskamp
* 28. juli:  -  3-2, treningskamp
* 15. september:  -  0-3, treningskamp
* 20. oktober:  -  7-1, treningskamp

## Referanser
Paul Foot

**Paul Mackintosh Foot** (1937–2004) var en britisk undersøkende journalist og mangeårig medlem av Socialist Workers Party (SWP).  

## Liv og virke
### Bakgrunn
Paul Foot var sønn av Hugh Foot, senere lord Caradon, som var guvernør på Kypros under uavhengighetskampen mot Storbritannia i 1950-årene.  Fra 1964 til 1970 representerte Hugh Foot Storbritannia i FN. Paul Foot var nevøen til Michael Foot, tidligere leder av det britiske arbeiderpartiet, Labour. 

Paul Foot var utdannet ved University College, Oxford. 
### Karriere
Han ble med i International Socialists, som var forløperen for SWP, da han jobbet som fersk reporter i Glasgow i 1960-årene. Fra 1972 til 1980 skrev han for *[[Socialist Worker]]*, partiavisen til SWP, før han gikk over til *[[Daily Mirror]]*. Han forlot *Daily Mirror* i 1993 da avisen nektet å trykke artikler som var kritiske til avisens ledelse. Han var med å stifte magasinet *[[Private Eye]]* og skrev for *[[The Guardian]]*.

I 1977 stilte han som kandidat for SWP i Birmingham. Fra 2001 og utover stilte han som kandidat for Socialist Alliance, en valgallianse bestående av blant annet SWP og Communist Party of Great Britain, ved flere anledninger. I 2002 kom han på tredjeplass i valget til ordfører i bydelen Hackney i London, og slo dermed kandidaten fra liberaldemokratene. Han stilte som kandidat for RESPECT i valget til Europaparlamentet i 2004. 

I 1972 og 1989 fikk Foot prisen for «årets journalist» i What The Papers Say Awards, han vant George Orwells Journalistpris i 1994, og han ble valgt som *Campaigning Journalist of the Decade* i 2000 av British Press Awards.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nekrolog fra the Independent 
* Nekrolog fra BBC
* Private Eye
José Manuel Durão Barroso

**José Manuel Durão Barroso** (født 1956) er en portugisisk politiker. Han var president for Europakommisjonen fra 23. november 2004, da han overtok etter Romano Prodi, til 1. november 2014 da han ble etterfulgt av Jean-Claude Juncker.

Barroso studerte jus ved Universitetet i Lisboa, senere økonomi og samfunnsvitenskap i Genève i Sveits. Som universitetslektor  spesialiserte han seg i internasjonal politikk i Lisboa, senere ved Georgetown University i Washington, D.C., hvor han studerte til doktorgrad. Etter at han kom tilbake til Portugal ble han direktør for avdelingen for internasjonal politikk ved Lusíada-universitetet i Porto.

I 2021 ble han styreleder i GAVI-stiftelsen.

## Politisk karriere

* 1985&ndash;1987 Understatssekretær i Innenriksdepartementet.
* 1987&ndash;1992 Statssekretær for Utenriks- og Samarbeidministeriet.
* 1992&ndash;1995 Utenriksminister
* 2002&ndash;2004 Statsminister
* 2004–2014 President i Europakommisjonen

Barroso snakker flytende engelsk, fransk og spansk. Han er gift og har tre barn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Europakommisjonens offisielle side
Norsk fotball 1947

Resultater fra norsk fotball i 1947.

## Norgesmesterskapet

### Finale
19. oktober: Skeid-Viking 2-0

## Nordnorsk mesterskap

### Finale
 - Bodø BK 2-0 

## Landskamper
:*Utdypende artikkel: [[Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1945–1950#Norges landskamper 1947|Norges landskamper i fotball 1947]]*

* 11. juni:  -  3-1, treningskamp
* 26. juni:  -  1-2, treninskamp
* 28. juni:  -  5-1, treningskamp
* 24. juli:  -  2-4, treningskamp
* 7. september:  -  3-3, treningskamp
* 21. september: - 3-5, treningskamp
* 5. oktober: - 4-1, treningskamp

## Referanser
Østerrikes forbundskansler

:*Se også: [[Østerrikes visekanslere]]*

**Østerrikes forbundskansler** er regjeringssjef i Østerrike.

## Liste over kanslere
Dette er en liste over regjeringssjefene i Østerrike. Landets regjeringssjefer har siden 1918 vært kalt kanslere (*Bundeskanzler*). Fra 1867 til 1918 ble regjeringssjefen i Cisleithania (den østerrikske del av Østerrike-Ungarn) kalt statsminister (*Ministerpräsident*).

Forbundskansleren er den nasjonale regjerings (forbundsregjeringens) leder. Hen har imidlertid ingen rett til å bestemme over de øvrige medlemmer av forbundsregjeringen. Dette gjelder i motsetning til for eksempel i Tyskland, der kansleren kan gi retningslinjer for arbeidet til regjeringens ministere (retningslinjekompetanse). 

### Østerrikes (Cisleithanias) statsministre, 1867–1918

### Østerrikes kanslere etter 1918
 

  
  

#### [[Deutschösterreich|Republikken Tysk-Østerrike]] (1919) /  Den første østerrikske republikk (1919–1934) / Ständestaat (1934–1938)

#### [[Anschluss]] –  (1938–1945)

#### [[Den andre østerrikske republikk]] (1945–)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Heinrich-Heine-Universität

**Heinrich-Heine-Universität** i Düsseldorf er oppstått fra universitetsklinikken i byen og er fremdeles nært forbundet med denne. Det ble etablert i 1966 og fikk sitt nåværende navn i 1970-årene etter den tyske forfatteren Heinrich Heine.

## Æresdoktorer
Prominente mottagere av æresdoktorverdigheten ved Heinrich-Heine-Universität Düsseldorf inkluderer bl.a. tidligere president Johannes Rau og Paul Spiegel (11. februar 2004).

## Studentorganisasjoner
* ELSA i Düsseldorf, se http://www.elsa-duesseldorf.de
* AIESEC lokalkomité Düsseldorf

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* https://web.archive.org/web/20130728145041/http://www2.jura.uni-duesseldorf.de/ juristische Fakultät
* https://web.archive.org/web/20130727225745/http://www.math-nat-fak.uni-duesseldorf.de/ mathematisch-naturwissenschaftliche Fakultät
* https://web.archive.org/web/20040723013806/http://www.uniklinik-duesseldorf.de/medfak medizinische Fakultät
* http://phil-fak.uni-duesseldorf.de philosophische Fakultät
* http://www.uniklinik-duesseldorf.de Universitätsklinikum
* https://web.archive.org/web/20040616071523/http://www.uni-duesseldorf.de/HHU/wiwi wirtschaftswissenschaftliche Fakultät
Råttistock

**Råttistock** er en musikkfestival som avholdes årlig på Skage i Overhalla på sommerstid, den nest siste helgen i juli, på initiativ fra lokale ungdommer.

Festivalen ble arrangert for første gang i 1997, da som et privat arrangement for en liten musikkinteressert vennekrets i området. Etter hvert har antall besøkende på festivalen økt, men de fleste besøkende har en eller annen personlig tilknytning til arrangørene. På grunn av at mange av de som opprinnelig stelte til arrangementet har flyttet ut av bygda, har det blitt en stadig større geografisk spredning på hvor besøkende reiser fra. Navnet kommer angivelig av at arrangørene ved opprigging til den første festivalen fant en gammel råtten stokk i bakken der de skulle sette opp scenen.

Festivalen baserer seg på dugnadsarbeid fra lokale krefter, og alle bandene spiller gratis. Noen av bandene som har spilt på råttistock er Null$katte$nylterne, Podium, NameUs, The Soulshake Express, Bare Eli Band, theReel, Harry Baba, Åggis, Hindenburg, Area 69, Opel og Jimbo Jones.
Paul Spiegel

**Paul Spiegel** (født 31. desember 1937 i Warendorf (Münsterland), død 30. april 2006 i Düsseldorf) var fra 2000 til sin død formann for Zentralrat der Juden in Deutschland, som organiserer rundt 100 000 av de tyske jødene som tilhører en synagoge.

## Liv

Spiegel ble født i en westfalsk familie som drev med dyreoppdrett. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertagelsen flyktet familien til Brussel, og ble senere holdt skjult av en bondefamilie i Flandern. Søsteren ble arrestert under en razzia og døde senere i konsentrasjonsleir, faren overlevet opphold i leirene Buchenwald, Auschwitz og Dachau. I 1945 reiste familien tilbake til Warendorf, hvor Paul Spiegel gjorde ferdig skolen. Han har skildret disse opplevelsene i boken *Wieder zu Hause?*.

I 1958 begynte han i lære i avisen *[[Allgemeine Jüdische Wochenzeitung]]* i Düsseldorf. Han arbeidet i denne avisen frem til 1965, bl.a. som redaktør. På 1960-tallet arbeidet han også for forskjellige andre aviser, bl.a. *Montrealer Nachrichten*, *Nieuw Israelietisch Weekblad* (Amsterdam), *Neue Welt* (Wien), *Jüdische Rundschau Maccabi* (Basel), *Der Mittag* (Düsseldorf), *Neue Rhein Zeitung* (Düsseldorf) og *Westfälische Rundschau* (Dortmund). I 1973 og 1974 var han sjefredaktør for tidsskriftet *Mode und Wohnen*. Deretter ledet han i tolv år offentlighetsarbeidet til Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (RSGV) i Düsseldorf. I 1986 grunnla han sammen med TV-programlederen Hans Rosenthal et kunstner- og medieagentur.

Paul Spiegel var fra 1967 medlem av menighetsrådet i den jødiske menigheten i Düsseldorf. I 1978 ble han styremedlem og fra 1984 til 2002 var han formann for menigheten. I 1989 ble han innvalgt i direktoriet i Zentralrat der Juden in Deutschland, og ledet fra 1989 til 2000 rådets *Zentralwohlfahrtsstelle*. Han ble medlem av kringkastingsrådet for Westdeutscher Rundfunk i 1991. I 1993 ble han visepresident i Zentralrat der Juden og i 1995 leder for foreningen av jødiske menigheter i Nordrhein-Westfalen. 9. januar 2000 ble han valgt til etterfølger etter Ignatz Bubis som president for Zentralrat der Juden.

I hans presidentperiode ble det inngått en avtale med staten som gav de jødiske menighetene samme rettigheter som Den katolske kirke og de protestantiske kirkene.

Sosialdemokraten Spiegel ble i 2003 nevnt i spekulasjonene om hvem som skulle etterfølge Johannes Rau som Tysklands president, men avviste selv at han var aktuell som kandidat.

Spiegel mottok Nordrhein-Westfalens fortjenstorden i 1993, Bundesverdienstkreuz i 1997, ble utnevnt til æresborger av fødebyen Warendorf i 2001 og ble kreert til æresdoktor ved Heinrich-Heine-Universität i Düsseldorf 11. februar 2004.

Han ble gift med Gisèle Spatz i 1964 og hadde to døtre. Spiegel døde om morgenen den 30. april 2006 i Düsseldorf, etter en tids sykdom etter å ha fått et hjerteinfarkt og en lungepunktering tidligere samme år.

## Publikasjoner
* *Wieder zu Hause?* Ullstein Verlag München 2003, ISBN 3-548-36395-4
* *Was ist [[koscher]]?*, Ullstein Verlag München 2003, ISBN 3-548-36713-5

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Canberra

**Canberra** er hovedstaden i Australia. Byen ble reist midt mellom de to viktigste australske byene, Melbourne og Sydney. Canberra er den syvende største byen i Australia, med et innbyggertall på over .

Byen befinner seg i den nordre enden av Australian Capital Territory, sørvest for Sydney og nordøst for Melbourne. Canberra ble valgt som Australias hovedstad i 1908 som et kompromiss mellom Sydney og Melbourne, de to største byene. Dette er uvanlig blant australske byer, ettersom det er en planlagt by. Etter en internasjonal konkurranse om byens design, ble designet til Chicago-arkitektene Walter Burley Griffin og Marion Mahony Griffin valgt, og oppbygningen begynte i 1913. Byens utforming hadde betydelig innflytelse fra haveby-bevegelsen og inkorporerer områder med naturvegetasjon, som har gitt Canberra tittelen «buskhovedstaden».

## Noter


## Eksterne lenker
* 
*
Landmine

En **landmine** er eksplosiver som plasseres på eller under bakken og som utløses av en tredjepart, som et menneske eller et kjøretøy uten at den som har plassert minen må foreta seg noe. Som militært våpen benyttes landminer for å nekte fiendtlige styrker adgang til et område, og det kan være en effektiv måte å kanalisere fiendtlige styrker inn i et mindre område der en organisert mindre styrke kan nedkjempe dem. Fordi landminer ikke kan skille mellom stridende og sivile bryter de med distinksjonsprinsippet i krigens folkerett. Antipersonellminer er totalforbudt under Minekonvensjonen.

Landminer i forskjellige former har sannsynligvis eksistert like lenge som eksplosiver. Fra 1700-tallet kjenner vi bombefeller kjent under den franske betegnelsen *fougasse*, senere videreutviklet under den amerikanske borgerkrigen. Den moderne landminen ble utviklet i årene fram mot første verdenskrig. Forskjellige modeller ble introdusert i flere land omtrent samtidig. En av landminens "fedre" var den norske oppfinneren Nils Waltersen Aasen.

Det finnes et utall utløsningsmekanismer for landminer. Den mest brukte er trykk, men det finnes også miner som reagerer på lyd, bevegelse, magnetisme og vibrasjon.

Den kinesiske *Type 73* er antageligvis verdens mest brukte landmine. De koster omtrent 25 kr stykket bestilt i større kvanta og kan sprenge bort benet til den som tråkker på den. Siden landminer er såpass billige blir de ofte brukt i «lavkost» konflikter, slik som for eksempel borgerkriger.

Siden landminer ofte blir liggende igjen lenge etter at konflikten er over, blir de en vedvarende fare for sivilbefolkningen i landet flere år etter konflikten. I enkelte konflikter har også landminer blitt brukt som rene terrorvåpen mot sivilbefolkningen.

Minekonvensjonen (offisielt navn *The 1997 Convention on the Prohibition of the Use, Stockpiling, Production and Transfer or Anti-Personnel Mines and on Their Destruction*) av 3. desember 1997 forbyr de statene som har ratifisert den å bruke landminer. Avtalen er gjeldende folkerett fra mars 1999. Pr. august 2008 har avtalen 156 statsparter, deriblant Norge. 37 land har ikke undertegnet avtalen, deriblant Russland, USA, Finland og de fleste statene i Midtøsten.

Nobels fredspris 1997 ble tildelt *[[Den internasjonale kampanjen mot landminer]]* og dens leder Jody Williams, USA.

## Se også
* Sektormine
* Stridsvognmine
* Antipersonellmine

## Eksterne lenker
* FNs arbeid mot landminer
Linn Ullmann

**Linn Ullmann** (født **Karin Beate Ullmann**; 1966) er en norsk forfatter og journalist.

## Utdannelse
Hun er utdannet ved New York University der hun studerte engelsk litteratur.

## Forfatterskap
Da hun debuterte med romanen *Før du sovner* i 1998, var hun allerede etablert som kritiker og kulturjournalist i Norge. Hennes andre roman *Når jeg er hos deg* ble utgitt i 2001, fulgt opp av romanen *Nåde* i 2002. For *Nåde* ble Linn Ullmann tildelt Den norske leserprisen, boken ble også kåret til en av årets ti beste romaner av danske Weekendavisen. I 2007 ble *Nåde* nominert til The Independent Foreign Fiction Prize i Storbritannia, og i mars 2007 hadde Riksteatret premiere på den dramatiserte versjonen av romanen.

Linn Ullmanns fjerde roman *Et velsignet barn* utkom høsten 2005, og ble nominert til Brageprisen. *Et velsignet barn* ble kåret til beste oversatte roman i avisa The Independent i 2008, og året etter ble romanen nominert til The Independent Foreign Fiction Prize og til irske International IMPAC Dublin Literary Award. I 2007 mottok hun Amalie Skram-prisen for sitt forfatterskap. Alle Linn Ullmanns romaner er utgitt i store deler av Europa og i USA. 24. november 2011 utkom Linn Ullmanns femte roman *Det dyrebare*.

Boka *Jente, 1983* ble den fjerde mestselgende boka i Norge, og den mestselgende roman av en norsk forfatter i 2021 i Norge ifølge Bokhandlerforeningens bestselgerliste.

## Annen virksomhet
Linn Ullmann har arbeidet som journalist og kommentator i Aftenposten, og mottok i 2007 Gullpennen for sin journalistiske virksomhet der.

I 2009 var Linn Ullmann med på å stifte kunstnersenteret Bergmangårdarna på Fårö, hvor hun også var kunstnerisk leder i oppstartsfasen. 

I 2011 satt Linn Ullmann i hovedjuryen på Filmfestivalen i Cannes sammen med blant andre Robert De Niro, Jude Law og Uma Thurman.

## Familie
:*Se [[Ullmann]] for mer om slekta.*
Linn Ullmann er datter av skuespiller og regissør Liv Ullmann og regissør Ingmar Bergman. Hun er gift med forfatteren Niels Fredrik Dahl. Hennes sønn Halfdan Ullmann Tøndels debut som spillefilmregissør vant prisen for beste debutfilm under filmfestivalen i Cannes i 2024.

## Bibliografi
* 1998: *Før du sovner* (roman)
* 2000: *Når jeg er hos deg* (roman)
* 2002: *Nåde* (roman)
* 2005: *Et velsignet barn* (roman)
* 2011: *Det dyrebare* (roman)
* 2015: *De urolige* (roman)
* 2021: *Jente, 1983* (roman)

## Priser (utvalg)
* 1999: 
* 2002: Den norske leserprisen
* 2007: Amalie Skram-prisen
* 2007: Gullpennen
* 2015: P2-lytternes romanpris
* : Doblougprisen
* : Aschehougprisen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Linn Ullmann i Oktober forlag
*  Linn Ullmann i NRK Forfatter
*  Linn Ullmann i Dagbladet Forfatter
Min Áigi

***Min Áigi*** var en samiskspråklig avis med redaksjon i Karasjok. Den dekte samisk språk, kultur og samfunnsliv. Min Àigi hadde lokalkontor i Tana, Kautokeino og Jokkmokk, samt markedsavdeling i Lakselv.

Avisen ble etablert i 1993, og hadde en målsetting om å utgi en fri og uavhengig avis for den samiske befolkningen. Første nummer utkom 22. mai 1993. Siden kom avisa i hovedsak ut to ganger i uken. Min Áigi hadde som visjon å bli en «allsamisk» avis som dekte hele det samiske bosettingsområdet, uavhengig av rikenes grenser.

*[[Finnmark Dagblad]]* i Hammerfest var hovedeier gjennom eierselskapet Min Áigi AS. Blant de andre eierne var Karasjok kommune, Norske Samers Riksforbund (NSR), Samenes Landsforbund (SLF) og Davvi Girji. Den siste ansvarlige redaktøren var Svein Nordsletta.

Fra og med 6. februar 2008 ble *[[Min Áigi]]* sammen med *[[Áššu]]* en del av den nye samiske dagsavisa Ávvir.

## Opplag
*2002: 1 197
*2003: 1 072
*2004: 1 211
*2005: 1 179
*2006: 1 177
*2007: 1 104:

## Se også
* Liste over nedlagte norske aviser

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Áššu

***Áššu*** var en samiskspråklig avis som ble utgitt to ganger i uka, tirsdag og fredag. Avisa ble etablert i 1993 og ble utgitt i Kautokeino. Dekningsområdet var hele det samiske området i Norge, Sverige og Finland. Redaksjonelt søkte *Áššu* sine nyheter og bakgrunnsstoff på tvers av grenser og politiske skillelinjer. Avisa ble utgitt av Sami Aviisa AS, som eies av Nordavis AS (35,0 %), Norske Samers Riksforbund (32,5 %) og Norske Reindriftssamers Landsforbund (32,5 %). Den siste ansvarlige redaktøren var Anders J. Bals.

Fra og med 6. februar 2008 er *Áššu* sammen med *[[Min Áigi]]* en del av den nye samiske dagsavisa *[[Ávvir]]*.

## Opplag
*2002: 1 129
*2003: 1 117
*2004: 1 084
*2005: 1 021
*2006: 975
*2007: 1 008:

## Se også
* Liste over nedlagte norske aviser

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Áššu''
Klemens von Metternich

**Klemens Wenzel (eller Clemens Wenceslaus) Nepomuk Lothar von Metternich** (født 15. mai 1773 i Koblenz i Tyskland, død 11. juni 1859 i Wien), greve av Königswart, siden 1813 fyrste av Metternich-Winneburg-Beilstein, siden 1818 hertug av Portella, var en østerriksk statsmann, som initierte restaurasjonen etter seieren over Frankrikes diktator Napoléon Bonaparte. 

Metternich regnes som en av de viktigste diplomater og politikere under restaurasjonstiden, og spilte en ledende rolle i utformingen av Den hellige allianse mellom de gamle monarkier i Østerrike, Russland og Preussen. Metternich stod for et monarkistisk prinsipp og bekjempet de nasjonale og liberale bevegelsene.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han ble født i Koblenz i fyrsterkebispedømmet Trier (nå i Rheinland-Pfalz i Tyskland). Faren, fyrst Franz Georg Karl von Metternich, var diplomat i tjeneste hos kurfyrsten av Trier, og ble senere minister i De østerrikske Nederlandene.

Metternich studerte ved Universitetet i Strasbourg og Mainz.

### Karriere

I 1809 ble han østerriksk utenriksminister, og fra 1813 stod han frem som en av Europas ledende statsmenn. Han spilte den førende rolle under Wienerkongressen (1814-1815), fredsforhandlingene etter Napoleonskrigene.

Hver kveld ble der avholdt middag på palasset Hofburg. Herutover arrangerte kongressens leder, fyrst Metternich en lang rekke av festligheter, banketter, baller, konserter, teaterforestillinger, jaktturer og så videre, især for representanter for de mindre stater – herunder Danmark. Det lyktes Metternich å blokkere de russiske planer om å annektere hele Polen og Preussens forsøk på å innlemme Sachsen. Det lyktes ham også å danne en tysk samling under østerriksk ledelse. 

Etter kongressen spilte fyrsten en sentral rolle i den europeiske stormaktspolitikk frem til revolusjonene i 1848. Metternich var imot liberalisme, nasjonalisme, demokrati og revolusjon. Han var for konservatisme. Da den østerrikske regjering falt i 1848, flyktet han til England. I 1851 trakk han seg tilbake til sitt slott Johannesberg ved Rhinen. Han døde den 11. juni 1859.

## Referanser


## Litteratur
* Berglar, Peter: *Metternich. Kutscher Europas – Arzt der Revolutionen*, Zürich/Frankfurt 1973.
* Palmer, Alan: *Metternich*, (London 1972, engelsk) tysk utgave: Claassen 1977 ISBN 3-546-47346-9.

## Eksterne lenker

* Artikel im Österreich-Lexikon aeiou
Norsk fotball 1948

Resultater fra norsk fotball i 1948.
	
## Norgesserien 1947-48

### Finale
9. juli:  -  2-1

## Norgesmesterskapet

### Finale
17. oktober:  –  1-0

## Nordnorsk mesterskap

### Finale
 -  3-1 

## Landskamper
:*Utdypende artikkel: [[Liste over Norges landskamper i fotball for herrer 1945–1950#Norges landskamper 1948|Norges landskamper i fotball 1948]]*

* 26. mai:  -  1-2, treningskamp
* 12. juni:  -  1-2, treningskamp
* 6. august:  -  11-0, treningskamp
* 5. september:  -  2-0, treningskamp
* 19. september:  -  3-5, treningskamp
* 24. desember:  -  1-1, treningskamp

## Referanser
Königlicher Hausorden von Hohenzollern

**Königliche Hausorden von Hohenzollern** er en orden som ble innstiftet den 5. desember 1841, i tilsammen tre klasser, av kong Friedrich Wilhelm IV. Det var ikke en ren militærorden, og kunne dermed også tildeles sivile som utmerket seg overfor huset Hohenzollern.

I krigstid ble ordenen utelukkende tildelt offiserer som hadde gjort fedrelandet særlig store tjenester og utvist usedvanlig tapperhet. 

Det kompliserte ordensystemet i Det tyske rike sørget for at ingen fikk samme orden to ganger for samme fortjeneste. En offiser som allerede hadde fått Jernkorset første klasse, fikk for fortsatte fremragende tjenester denne husordenen. Den var dermed et mellomnivå før Pour le Mérite.

Den kongelige husordenen var under første verdenskrig en svært viktig utmerkelse, som ble tildelt tilsammen 8291 personer.

Etter 1918 ble den ikke lenger utdelt som statlig orden, men en dynastisk orden innenfor Huset Hohenzollern til medlemmer av familien og personer som utmerket seg i tjeneste for familiens interesser.

## Referanser
Hans-Ulrich Rudel

Oberst **Hans-Ulrich Rudel** (født 2. juli 1916  i Konradswaldau i Kreis Landeshut i Tyskland, død 18. desember 1982 i Rosenheim) var et høyt dekorert tysk flyveress under andre verdenskrig.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Rudel ble født i tysk Schlesien. Etter en kort utdannelse vervet han seg til det tyske flyvåpenet i 1936 som befalsskoleelev. Han fikk opplæring som rekognoseringsflyver, mest på grunn av hans dårlige utdannelse.

### Krigsflyver

Da andre verdenskrig brøt ut i 1939, tjenestegjorte han først i felttoget i Polen, der han fløy rekognoseringsoppdrag. Han fikk jernkorset av andre klasse 11. oktober 1939.

I mai 1940 ble han sendt til opplæring på stupbombeflyet Stuka. Etter at han ble ferdig med denne utdannelsen, tjenestegjorde han i kampanjene i Frankrike og Kreta, dog i en ikke-stridende stilling.

Rudel fløy sitt første kampoppdrag 23. juni 1941 i starten av Operasjon Barbarossa. Han fikk jernkorset av første klasse 18. juli 1941 for sine gode pilotegenskaper.

Rudel fløy i alt 2&nbsp;530 tokt. De fleste i Ju 87 stupbomber og angrepsfly, men fløy også 430 tokt i jagerfly av typen Fw 190. Rudel er kreditert treffet som satte det sovjetiske slagskipet «Marat» ut av spill 23. september 1941. Han gjorde også krav på å ha ødelagt 519 sovjetiske stridsvogner, over 1&nbsp;000 andre kjøretøyer og 9 luftseire. Rudel ble også selv skutt ned flere ganger, men greide hver gang å komme seg tilbake til sine egne linjer.

Han ble den høyest dekorerte stridende tyske offiser under andre verdenskrig, og er den eneste mottager i historien av Jernkorsets ridderkors med gullekeløv, sverd og diamanter.

### Etterkrigstiden
Etter krigen reiste Rudel først til Italia og deretter Argentina, hvor han ble en nær venn av den argentinske diktatoren Juan Peron og hjalp til å bygge opp Argentinas flyvåpen. Han var sentral i emigrantmiljøet bestående av tyske offiserer og tidligere statsfunksjonærer. Etter at han reiste hjem til Tyskland engasjerte han seg i det høyreorienterte nasjonalistpartiet Deutsche Reichspartei (DRP).

Hele sitt liv var Rudel en ivrig sportsmann. Også etter krigen deltok han, tross krigsskader, i konkurranser i skisport, tennis og svømming. Som første menneske besteg han verdens høyeste vulkan, den 6&nbsp;902 meter høye Llullay-Yacu i Argentina.

Ved bisettelsen i middelfrankiske Gunzenhausen viste Luftwaffe ham den siste ære ved å fly over graven, noe som utløste en skandale.

## Referanser
Hofburg

:*Denne artikkelen handler om Hofburg i [[Wien]], for Hofburg i [[Innsbruck]], se [[Hofburg (Innsbruck)]].*

**Hofburg** er et slott og borg  i Wien og er den tidligere keiserlige østerrikske residensen. Fra 1438 til omkring 1580 var den residens for keiseren av det tysk-romerske rike, senere residens for keiseren av Østerrike frem til 1918. Nå er Hofburg residens for Østerrikes president.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hofburgs historie på den østerrikske forbundspresidentens internettside, <small>(tysk og engelsk)</small>
Croix de Guerre (Frankrike)

**Croix de guerre** (norsk: *Krigskorset*) er en serie franske militære dekorasjoner, først innstiftet den 8. april 1915. Korset tildeles militære offiserer og menige for ærerik innsats når Frankrike er i krig. Croix de guerre kan også tildeles hele militære avdelinger og byer. I særlige tilfeller kan den også tildeles sivile. Både franske og utenlandske statsborgere kan tildeles medaljen.

Utmerkelsen finnes i tre varianter:
* Croix de guerre 1914–1918, for ærerik innsats i første verdenskrig
* Croix de guerre 1939–1945, for ærerik innsats i andre verdenskrig
* Croix de guerre des Théâtres d'opérations extérieures, for ærerik innsats i kriger utenlands

Utmerkelser med samme navn finnes også i Belgia og Luxembourg.

Vichy-regimet og franske frivillige på tysk side hadde sine egne versjoner av Croix de guerre.

## Litteratur
* Battini, Jean og Witold Zaniewicki: *Guide pratique des décorations françaises actuelles*, Panazol: Lavauzelle, 2006
* *Décorations officielles françaises*, Paris: Administration des monnaies et médailles, 1956
* Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966
Liste over Tysklands koloniministre

**Liste over Tysklands koloniministre** er en oversikt over koloniministre i det keiserlige Tyskland fra 1890 til 1919. Med tapet av Tysklands kolonier i Versaillestraktaten etter første verdenskrig ble ministerposten avskaffet.

## Direktører for koloniavdelingen i [[Auswärtiges Amt|utenriksdepartementet]], 1890-1907
*Friedrich Richard Krauel 1890
*Paul Kayser 1890-1896
*Baron Oswald von Richthofen 1896-1898
*Gerhard von Buchka 1898-1900
*Oscar Wilhelm Stübel 1900-1905
*Prins Ernst zu Hohenlohe-Langenburg 1905-1906
*Bernhard Dernburg 1906-1907

## Statssekretærer for koloniene, 1907-1918
*Bernhard Dernburg 1907-1910
*Friedrich von Lindequist 1910-1911
*Wilhelm Heinrich Solf 1911-1918
*Philipp Scheidemann 1918-1919

## Koloniminister

*Johannes Bell 1919–1920

## Se også

* Liste over tidligere tyske kolonier

## Referanser
Broadway & 52nd

***Broadway & 52nd*** er Us3s andre album og er et forsøk om å fusjonere jazz og hiphop. Platens navn er hentet fra et berømt gatekryss i New York hvor den berømte jazzklubben Birdland en gang lå. På denne platen hadde produsent Geoff Wilkinson brukt mindre sampler og flere musikere enn på forrige plate *[[Hand on the Torch]]*.

## Sporliste
#«Intro»
#«Come on Everybody (Get Down)»
#«Caught Up in a Struggle»
#«True to the Game»
#«Snakes»
#«I'm Thinking About Your Body»
#«Grand Groove»
#«Nowadays»
#«Sheep»
#«Doin' a Crime»
#«Recognise and Realise»
#«Time and Space»
#«Soul Brother»
#«Hymn for Her»

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Honiara

**Honiara** er hovedstaden på Salomonøyene, en øystat i det sørlige Stillehavet.
 
Byen ligger på øya Guadalcanal. Administrativt er den et område for seg sjøl, mens øya for øvrig utgjør provinsen Guadalcanal. Inntil andre verdenskrig var Tulagi hovedstad, men denne byen blei så sterkt ødelagt under krigen at en valgt å flytte administrasjonen til Honiara, som var nyoppbygd og i god stand ettersom USA hadde brukt stedet som en av sine større baser i Stillehavet.

Honiara ligger på nordkysten ved utløpet av Matanika-elva. Ei smal 12 km lang kyststripe danner det meste av byen, men i de seinere år er det kommet ny bebyggelse i åsene ovenfor.

Øst for byen ligger Honiara lufthavn, landets eneste internasjonale flyplass. Den ble opprinnelig bygd opp under andre verdenskrig og gikk i mange år under navnet *Henderson airfield*.

Klimaet er tropisk med dagtemperaturer på rundt 28 grader celsius. Sjøtemperaturen er omtrent den samme. Normal årlig nedbør er 2154 mm, noe som er mindre enn generelt på Salomonøyene – og atskillig mindre enn på den værharde sørkysten av Guadalcanal.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Philipp Scheidemann

**Philipp Scheidemann** (født 26. juli 1865 i Kassel, død 29. november 1939 i København) var en tysk politiker (SPD) som var ansvarlig for proklamasjonen av republikken den 9. november 1918, og ble den første regjeringssjefen under Weimarrepublikken. Den regjering han ledet bestod av den såkalte Weimarkoalisjonen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Scheidemann gikk i lære som boktrykker i Kassel. Hans familie levde i fattigdom etter hans fars død, og som 18-åring gikk han inn i fagforeningen og den hemmelige sosialdemokratiske partiorganisasjonen. 

I 1895 ble han redaktør av Mitteldt. Sonntagszeitung i Gießen og senere for en rekke partiutgivelser i Nürnberg. 

### Politiker
Han ble i 1903 medlem av Riksdagen for det sosialdemokratiske partiet, og ble hurtig en av partiets ledende politikere. Under første verdenskrig var Scheidemann sammen med Friedrich Ebert leder av partiets majoritetsfraksjon, som gikk inn for å gi regjeringen krigsbevilgninger, samtidig som den oppfordret til forhandling om en kompromissfred. Da det sosialdemokratiske partiet for første gang fikk plass i en føderal regjering under prins Maximilian av Baden i oktober 1918, ble Scheidemann medlem av regjeringen som minister (Staatsekretär) uten portefølje.

Etter keiserens abdikasjon den 9. november trakk prins Maximilian seg som kansler til fordel for Ebert. Selv om den nye regjeringen ønsket å støtte et konstitusjonelt monarki, trolig under en av keiserens sønnesønner, var Scheidemann bekymret for en mulig arbeiderrevolusjon i Berlin og proklamerte derfor at landet var republikk fra balkongen på Riksdagsbygningen, uten å konsultere andre medlemmer av kabinettet. Denne beslutningen viste seg å være ugjenkallelig.

### Statsminister
Scheidemann fortsatte å være medlem av den provisoriske regjeringen de neste seks månedene, og etter at Ebert ble valgt til president av den forfatningsgivende forsamlingen i Weimar i februar 1919, ble Scheidemann hans etterfølger som regjeringssjef, i koalisjon med Deutsche Demokratische Partei og Det katolske sentrumspartiet. Han hadde tittelen statsminister (*Ministerpräsident*) i motsetning til den tradisjonelle kansler-tittelen. Scheidemann trakk seg i juni sammen med DDPs statsråder i protest mot Versaillestraktaten, og ble aldri igjen medlem av regjeringen. 

### Senere virke
Han var overborgermester i Kassel fra 1920 til 1925, og deretter igjen riksdagsmann. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertagelsen i 1933 dro han i eksil, og døde i Danmark kort etter utbruddet av annen verdenskrig.

Philip Scheidemann døde i København, men hans jordiske levninger ble i 1954 overført til en æresgrav i den gamle delen av Kassels hovedkirkegård (ty: Hauptfriedhof).

## Se også
* Philipp Scheidemanns regjering

## Referanser
An Ordinary Day in an Unusual Place

***An Ordinary Day in an Unusual Place*** er Us3s tredje album og kom ut i 1997. Albumet er veldig forskjellig fra de andre albumene som gruppen har gitt ut, antagelig på grunn av at mange av de rapperne og musikerne som var med på de tidligere platene ikke er med på denne. På denne platen viser gruppen seg fra sin samfunnsengasjerte side, både gjennom musikken og collagen i coverbladet.

## Sporliste
#«An Ordinary Day in an Unusual Place (Part 1)»
#«Get Out»
#«You Can't Hold me Down»
#«Let my Dreams come true»
#«India»
#«Sittin' on my Park Bench»
#«Dead End Street»
#«Enough»
#«Enough (Bonus Beats)»
#«World No More»
#«Pay Attention»
#«Sugar Sugar (She She Wah Wah)»
#«Why?»
#«Shady People»
#«An Ordinary Day in an Unusual Place (Part 2)»

## Eksterne lenker
*
Iddefjordsgranitt

**Iddefjordsgranitt** er granitt fra Iddefjorden ved Halden, og kalles også **østfoldgranitt** eller **haldengranitt**. Den er valgt som fylkesstein (fylkesbergart) for Østfold. Den er middels kornet, hovedsakelig gråhvit og med noen korn i svart og grått. Iddefjordsgranitten er en spesielt finkornet og jevn variant av denne granitten og brukes derfor til bygningsstein.

## Bruksområder
Den norske grå granitten brukes mest som bygningssten, både som gatestein, kantstein, trapper, fasader, gulvflis og finstein/skulptur.

Grå granitt som brukes til produksjon av gravminner i Norge, kommer fra Finland.

## Anvendelse i bygg og anlegg
Gustav Vigeland brukte mye iddefjordsgranitt i skulpturparken, Vigelandsanlegget, i Frognerparken. *[[Monolitten]]* er hogd ut av ei stor steinblokk fra Iddefjorden.

Arkitekt Bredo Greve brukte råkopp av iddefjordsgranitt i nord-, øst- og vestfasaden på Hovedbygningen til Norges tekniske høgskole, nå Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, som ble innviet i 1910.

## Egenskaper
En spesiell egenskap ved granitt er at den har gode spalteegenskaper. Den lar lar seg ganske lett dele i tre retninger, men betraktes likevel som *anisotrop*.

## Galleri

Fil:Granite-new-iddefjord-norwa.jpg|Ny Iddefjordsgranitt
Fil:Granite-old-glossy-iddefjord-norway.jpg|Gammel Iddefjordsgranitt, med polert overflate
Fil:Iddefjordgranite-old.gif|Gammel Iddefjordsgranitt, med polert overflate


## Se også
*Liste over bergarter

## Eksterne lenker
Halden Historiske Samlinger
Lokalavisa NordSalten

***Lokalavisa NordSalten*** (med det lulesamiske navnet *Bájkkeavijssa NuorttaSáltto*) er en lokalavis som dekker Steigen, Hamarøy og Tysfjord kommuner i Nordland. Avisen ble grunnlagt i 1996 og den første utgaven kom ut den 5. januar samme år. Hovedkontoret ligger på Innhavet i Hamarøy. Ansvarlig redaktør er Børge Strandskog (siden 1996). Avisa utgis på bokmål, med en lulesamisk del, på fredager.

Allerede den 27. mai 1982 kom det ut at prøvenummer av Lokalavisa NordSalten. Utgaven inneholdt en lulesamisk del skrevet av Sven-Roald Nystø. Nok et prøvenummer ble utgitt i 1983 og det ble startet ordinær drift i 1984 frem til oktober 1985 da avisa gikk konkurs.

## Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
*2004: 2&nbsp;465
*2005: 2&nbsp;624
*2006: 2&nbsp;581
*2007: 2&nbsp;536
*2008: 2&nbsp;428
*2009: 2&nbsp;723
*2010: 2&nbsp;655
*2011: 2&nbsp;871
*2012: 2&nbsp;838
*2013: 2&nbsp;847
*2014: 2&nbsp;789
*2015: 2&nbsp;872
*2016: 2&nbsp;649
*2017: 2&nbsp;612

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Datavitenskap

**Datavitenskap** er et tverrfaglig felt som bruker statistikk, vitenskapelige metoder, prosesser, algoritmer og systemer for å generere kunnskap og etterretning fra støyete, strukturerte og ustrukturerte data. Datavitenskap er relatert til datautvinning, maskinlæring og stordata.

Datavitenskap er et har blitt beskrevet som et konsept for å forene statistikk, dataanalyse, informatikk og deres relaterte metoder for å forstå og analysere faktiske fenomen med data. Det tas i bruk teknikker og teori fra felt som matematikk, statistikk, datateknikk, informatikk, informasjonsvitenskap og domenekunnskap. Datavitenskap er imidlertid forskjellig fra datateknikk (*computer science*) og informasjonsvitenskap. Turing-prisvinneren Jim Gray så for seg datavitenskap som et et fjerde paradigme av vitenskap (empirisk, teoretisk, beregnet, og nå datadrevet), og hevdet at alt om vitenskap endrer seg på grunn av innvirkningen fra informasjonsteknologi og informasjonseksplosjonen.

En **dataviter** er en person som lager programmeringskode og kombinerer den med statistisk kunnskap for å skape innsikt fra data.

Det er fortsatt ingen konsensus om definisjonen av datavitenskap, og det anses av noen å være en moteord. Stordata er et relatert markedsføringsbegrep. Datavitere er ansvarlige for å bryte ned stordata til brukbar informasjon og lage programvare og algoritmer som hjelper selskaper og organisasjoner med å styre driften optimalt.

## Se også
* Maskinlæring
* Stordata

## Referanser
Iddefjorden

**Iddefjorden** (*svensk:* **Idefjorden**) er en grensefjord mellom Norge og Sverige. Den strekker seg fra herregården Berby i sør til Halden i nord, der den går over i Ringdalsfjorden. 

Ringdalsfjorden og Iddefjorden utgjør egentlig bare en enkelt fjord, som er en sidefjord til Oslofjorden. Fjorden heter Ringdalsfjorden inn til Halden, der den skifter navn til Iddefjorden. Årsaken til at navnet på fjorden er todelt er sannsynligvis at det er haldenserne som har gitt fjorden navn, og sett fra Halden kan man snakke om to fjorder, en utover mot sjøen (Ringdalsfjorden), og en innover i landet (Iddefjorden, navn fra Idd). Dette er gjenspeilet i for eksempel det svenske språket, der fjorden heter Idefjorden i hele sin lengde.

Elvene Tista og lakseelva Enningdalselva har utløp i Iddefjorden. I tillegg til en del mindre holmer og skjær, så finner en to større øyer i fjorden, Sauøya med Norske Skogs utskipingshavn, og Brattøya som er naturreservat. Lenger opp i fjorden ligger Skriverøya, ei halvøy med kulturminner fra jernalderen, den store nordiske krigen og stenhoggernes glansdager.

Iddefjorden har gjennom mange år blitt sterkt forurensa av utslipp fra Saugbrugsforeningen (Norske Skog) i Halden. Fjorden var i 1970-årene biologisk død. Effektive rensetiltak ble først satt i gang i 1980-årene, og livet har siden vendt tilbake.

## Eksterne lenker
* Iddefjorden.no
Avdeling for strategisk kommunikasjon

**Avdeling for strategisk kommunikasjon** i Forsvaret, forkortet **STRATKOM**, er en enhet i det norske forsvaret med hovedansvar for Forsvarets kommunikasjon innen strategisk kommunikasjon, omdømme, PR, markedsføring og rekruttering. STRATKOM har også ansvar for Forsvarets digitale kanaler, produksjon, analyser og mediehåndtering. Avdelingen forvalter Forsvarets mediebank, Forsvarets intranett, Forsvaret.no og organisasjonens hovedprofiler på sosiale medier. 

STRATKOM har rundt 45 ansatte og er plassert på Akershus festning i Oslo. Enheten er administrativt underlagt Forsvarets fellestjenester og faglig underlagt sjef Forsvarsstaben.

## Historikk
Avdeling for strategisk kommunikasjon har historie tilbake til 1962, da som Forsvarets rekrutterings- og opplysningstjeneste (FRO). Dette var en frittstående fellesinstitusjon under Forsvarsdepartementet, og den fikk blant annet ansvar for Forsvarets film- og kinotjeneste og *[[Mannskapsavisa]]*. Senere ble FRO omorganisert til Forsvarets rekrutterings- og mediesenter (FRM) som ble underlagt forsvarssjefen. 

En ny omorganisering fulgte 1. oktober 2001, da FRM ble slått sammen med produksjonsressursene i presse- og informasjonsavdelingen til daværende Forsvarets overkommando. Den nye avdelingen ble kalt Forsvarets mediesenter (FMS). I august 2022 skiftet senteret navn til Forsvaret kommunikasjon (FKOM). Bakgrunnen for endringen var å ta i bruk et navn som «beskriver avdelingens virksomhet på best mulig måte».

I november 2025 ble Forsvaret kommunikasjon slått sammen Forsvarsstabens kommunikasjonsenhet (FST KE). Fra 1. januar 2026 fikk den nye avdelingen sitt nåværende navn.

## Oppdrag og oppgaver
STRATKOM består av en kommunikasjonsenhet og tre avdelinger: kommunikasjonsenheten, avdeling for stratkom og analyse, avdeling for marked og samfunn samt avdeling for innhold og produksjon av foto, film og lyd. De fleste ansatte er sivilt ansatte fagpersoner. STRATKOM har et budsjett på rundt 60 millioner kroner i året.

Avdelingen jobber overordnet med Forsvarets strategiske kommunikasjon og mediehåndtering. Avdelingen produserer også podkaster og filmer, leverer digitale tjenester, gjennomfører innbyggerundersøkelser, lager internkommunikasjon, og rådgir ledelsen.

Avdelingens offisielle engelske navn er *Norwegian Armed Forces Directorate for Strategic Communications*. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Forsvarets mediearkiv
Window Maker

**Window Maker** (tidligere **WindowMaker**) er en vindusbehandler for vindussystemet X og en av hjørnesteinene i GNUstep, et prosjekt som arbeider med å etterape NeXTs OpenStep brukergrensesnitt.  Windowmaker har for det meste blitt skrevet av Alfredo Kojima (utviklingsleder siden 1997) og er utgitt under GNUs GPL lisens. Window Maker ble egentlig laget som en arvtager til AfterStep.

Windowmaker har rykte på seg å være mindre ressurskrevende enn andre vindusbehandlere av samme type, og brukes derfor både av personer som vil ha et raskt og effektivt brukergrensesnitt, personer som ønsker å jobbe i et lettkjørt miljø på grunn av lite maskinressurser, og personer som har et nostalgisk forhold til OpenStep-grensesnittet. En annen grunn til at mange brukere foretrekker Window Maker fremfor andre lette vindusbehandlere, som Fluxbox, Ion og Ratpoison er at Window Maker er laget slik at brukeren skal slippe å sette opp programmer gjennom arkaiske tekstfiler, men gjennom ett grafisk program kalt WPrefs.

## Dockapper
Window Maker har blitt kjent for å ha støtte for dockapper, små dataprogrammer som låser seg på spesielle steder på skrivebordet. Disse programmene kan vise forskjellig informasjon, som hvor mye ressurser man bruker eller hva klokken er, eller de kan utføre spesielle oppgaver. To av de vanligste dockappene er *wmcalclock* (klokke) og *wmxmms* (styringsverktøy for Xmms).

## Navnet
Opprinnelig het programmet *WindowMaker* (uten mellomrom), men navnet ble skiftet etter en nettadresse-konflikt mellom *windowmaker.org*, eid av Window Maker-prosjektet og *windowmaker.com*, eid av Windowmaker Software Ltd., som produserer programvare for vinduer og dører.

## Se også
* Darwin (operativsystem)
* GNUstep

## Referanser


## Eksterne lenker
*