open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stockholmsutstillingen 1930

**Stockholmsutstillingen** 1930 ble arrangert av Svenska slöjdföreningen og var en arkitektur-, formgivnings- og kunsthåndverksutstilling. Utstillingen anses som den viktigste enkeltbegivenhet for etableringen av den nye stilen, funksjonalismen i Skandinavia og for modernismens gjennombrudd i skandinavisk arkitektur. Stockholmsutstillingen var åpen mellom den 16. mai og den 29. september 1930 og registrerte i disse seks ukene nesten fire millioner besøkende.

## Lokalisering
Stockholmsutstillingen var lokalisert langs  Djurgårdsbrunnsvikens nordre strand. Utstillingens sjefarkitekt, Gunnar Asplund, fikk gjennom denne utstillingen sitt store internasjonale gjennombrudd. Utstillingens mest synlige arkitektoniske innslag var blant annet den store reklamemast som ble kronet med arkitekten Sigurd Lewerentz v-formede utstillingslogo.

## Utstillingens innhold
Inne på området kunne man se på funksjonalismens nye stilideal med industrielt framstilte – masseproduserte- varer. Der fantes også en restaurant som het Paradiset. Stockholmsutstillingen førte framfor alt fram radikale tanker omkring bolig og miljø. Man propaganderte for at man gjennom fornuftig utnytting av ressursene skulle kunne tilgodese det store boligbehov som fantes i Sverige i denne perioden. Man viste frem ideelle boligtyper som var billige og rasjonelle. Tanken var at man skulle bruke ressursene til å skape hygieniske og lyse boliger med plass for alle.

## Litteratur
*Rudberg, Eva, *Stockholmsutställningen 1930, Modernismens genombrott i Svensk Arkitektur*, Stockholm 1999, ISBN 91-7031-079-3
*Seelow, Atli Magnus, *Reconstructing the Stockholm Exhibition 1930. Stockholmsutställningen 1930 rekonstruerad,* Stockholm 2016, ISBN 978-91-86050-94-8

## Eksterne lenker
* Modernismens huse pdf
Blandeverk

**Blandeverk** er et anlegg eller en fabrikk som produserer ferdigbetong.

Blandeverk kan deles inn i to typer, stasjonære og mobile. Stasjonære blandeverk produserer betong som brukes i lokalmiljøet, og leverer normalt betong til en lang rekke byggherrer og entreprenører. Mobile blandeverk er blandeverk som bygges på en anleggsplass, leverer betong kun til det ene anlegget, og fjernes når anlegget er ferdig bygget. Et blandeverk består av:
* mottak- og lageranlegg for sement og tilslag
* doseringsutstyr for vann, sement, tilslag og tilsetningsstoffer
* betongblander
* laboratorium for prøving og testing av betong

## Referanser
Tilsetningsstoff

**Tilsetningsstoff** kan referere til:

*Tilsetningsstoff (betong)
*Tilsetningsstoff (næringsmidler)
*Tilsetningsstoffer i en lang rekke andre varer, som maling, plast, drivstoff osv.
Rebel Meets Rebel

**Rebel Meets Rebel** er et prosjekt startet av Pantera-medlemmene «Dimebag» Darrell på gitar, Rex Brown på bass og Vinnie Paul på trommer. De fikk med seg country-stjernen David Allan Coe og spilte inn et album sammen som ble gitt ut 2. mai 2006. Albumet har fått navnet *[[Rebel Meets Rebel (album)|Rebel Meets Rebel]]* og krysser heavy metal med country.

## Eksterne lenker
*
Kamstål

**Kamstål** eller **armeringsstål** er en type stål som brukes i armerte betongkonstruksjoner.

Fra man begynte å bruke armert betong som byggemateriale på slutten av 1800-tallet og fram til midten av 1900-tallet ble betongkonstruksjonene armert med stålstenger med glatt overflate, glattstål. For å være sikker på at glattstålet skulle sitte godt fast i betongen ble endene bøyd. 

Da kamstålet kom var det et stort framskritt for byggebransjen. Kamstål er stålstenger med knaster (kammer) på overflaten som sørger for at armeringsstålet får god forankring til betongen selv uten bøyde ender.

Kamstålet ble utviklet av stålbedriften Smedjebackens Valsverks AB i samarbeid med den norsk-svenske professor Erling Reinius ved Chalmers tekniska högskola og begynte å bli markedsført i 1941.

## Referanser
Speed metal

**Speed metal** er en tradisjonell undersjanger av heavy metal som har opphav i 1970-årenes NWOBHM og hardcore punk. Spillestilen inkluderer hurtig og jevn riffing. Tidlige eksempler på teknikken inkluderer «Fireball» av Deep Purple. Typiske band i sjangeren er canadiske Exciter og Anvil, britiske Venom og en tidlig versjon av tyske Helloween.

## Eksterne lenker
*
Tilslag

**Tilslag** er fellesbetegnelsen på sand og stein som er blandet i betong eller asfalt.

Tilslaget utgjør ca. 60&ndash;70&nbsp;% av betongvolumet, og kvaliteten på tilslaget vil dermed ha stor betydning for kvaliteten på den ferdige betongen. Bergarter som egner seg godt som tilslag er granitt og gabbro. I asfalt utgjør tilslaget opptil 95 % av volumet. For å beskrive korngradering til tilslaget brukes en siktekurve.

Norge har gode forekomster av tilslag, og norsk grus og stein selges til Europa.

Uttrykket brukes også ved auksjoner, der tilslaget er hammerslaget som markerer at noe er solgt, og at budgiver NN «har fått tilslaget», og i vektløfting, der tilsaget markerer slutten på det andre draget i både rykket og vendinga. Effekten av tilslaget er omstridt.

## Referanser
Steigentunnelen

**Steigentunnelen** (lulesamisk: *Stájgotunælla*) er en veitunnel i Steigen kommune i Nordland. Tunnelen er en del av fylkesvei 835 og går under Veggfjellan  mellom Tømmerneset i Hamarøy og Forsan i Steigen. Tunnelen er 8&nbsp;079 meter lang, og den ble åpnet 12. juli 1990. Den var lengst av tunnelene i Nordland fram til Korgfjelltunnelen åpnet i 2005. I 2014 åpnet Toventunnelen og Steigentunnelen er etter det den 3. lengste tunnelen i Nordland.

Steigentunnelen ga Steigen kommune fergefri veiforbindelse. Tunnelen erstattet fergestrekningene mellom Skutvik og Bogøy, og Røsvik og Nordfold.

I likhet med mange andre tunneler i Norge er Steigentunnelen plaget med kondens. Kondensen kan føre til farlige situasjoner fordi bilrutene plutselig dugger når en kjører inn i tunnelen.

Under bygging av tunnelen ble det lagt betongdekke. I dagligtale omtales dette av fagpersoner som «Kvitasfalt», og ble brukt i mange tunneler bygd på samme tid. Overgangen mellom støpskjøtene var i mange år til irritasjon og til fare for tohjulinger. Dette ble utbedret med 8 tonn standard asfalt lagt i midt-stripen som reduserte dette problemet i betydelig grad.

Ved rasteplassen på Steigen-siden av tunnelen står skulpturene «Alger, sneller og calamitter» av Gunn Harbitz.

## Se også
*Engeløybruene
*Veitunneler i Norge
*Kvitasfalt

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bilde av nordvest-innslaget til tunnelen. Besøkt 16. desember 2012
* Bilde fra nordvest-innslaget til tunnelen. Besøkt 16. desember 2012
* Gunn Harbitz: «Alger, sneller og calamitter»  Besøkt 16. desember 2012
Bostrichiformia

* tyvbiller og borebiller
* Derodontidae
* Endecatomidae
* hettebiller
* Jacobsoniidae
* klannere
* Nosodendridae

**Bostrichiformia** er en gruppe biller.
I Norge forekommer rundt 80 arter. Gruppen tilsvarer «overfamiliene» bore- og hettebiller (Bostrichoidea), Derodontoidea og klannere (Dermestoidea). De fleste av disse billene lever av dødt organisk materiale, inkludert død ved. En del arter i familiene klannere (Dermestidae), hettebiller (Bostrichidae) og tyvbiller og borebiller (Anobiidae, inkludert tyvbiller &ndash; Ptininae) kan gjøre en del skade på treverk og lagrede matvarer. På den andre siden er én art i familien Derodontidae brukt til biologisk bekjemping av bladlus.
## Eksterne lenker
*
Cucujiformia

* Chrysomeloidea
* Curculionoidea
* glans- og flatbiller
* gnag- og maurbiller
* Tenebrionoidea
* verftsbiller

**Cucujiformia** er en stor delgruppe av billene. Over halvparten av alle kjente billearter hører til her. De fleste av artene lever på døde eller levende planter, eller sopp, men det finnes også noen få rovdyr, for eksempel marihønene. 

## Utseende
I størrelse varierer de fra mindre enn 1 mm til 18 cm (trebukken *Titanus giganteus*, som lever i Sør-Amerika). De varierer også svært mye i utseende, men mange har kølleformede antenner. 

## Levevis
Gruppen omfatter alvorlige skadedyr, særlig i familiene bladbiller (Chrysomelidae) og snutebiller (Curculionidae), hvor enkelte arter kan gjøre stor skade på planter. Men gruppen har også arter som er nyttige for mennesket, som mange marihøner (Coccinellidae), hvor flere arter lever av bladlus. 

De fleste av artene lever i tropene og er dårlig kjent, det finnes også trolig svært mange hittil ubeskrevne arter. Omtrent halvparten av norske biller, nærmere 2000 av artene forekommer i Norge.

Kjente representanter er bark-, blad-, glansbiller, marihøner, mugg-, snutebiller og trebukker.

## Bildegalleri

Fil:Pyrochroa.coccinea.dorsal.jpg|*Pyrochroa coccinea*, en kardinalbille
Fil:Oedemera spec.jpg|En bløtbukk fra slekten *Oedemera* 
Fil:Macrosiagon4.jpg|Mange er små og mange oppsøker blomster, som denne Snyltebillen
Fil:Trichodes apiarius.jpg|Bikubebille (*Trichodes apiarius*) er en av maurbillene
Fil:Tatianaerhynchites_aequatus01.jpg|*Pselaphorhynchites aequatus* er en av Snutebladrullerne 
Fil:Byturus_tomentosus01.jpg|Bringebærbille (*[[Byturus tomentosus]]*)


## Eksterne lenker
*
Elateriformia

* Byrrhoidea
* engbiller (Dascilloidea)
* smellere (Elateroidea)
* Podabrocephalidae
* praktbiller
* Rhinorhipidae
* Scirtoidea
* Cantharoidea

**Elateriformia** er en gruppe biller.
Knappe 200 arter dokumentert i Norge.
Blant kjente delgrupper er bløtvinger, praktbiller og smellere. Disse billene varierer mye når det gjelder utseende og biologi, men de er ofte forholdsvis langstrakte. Antennene er temmeelig lange, trådformede, sagtakkede eller kamformede. Billene i denne gruppen er av liten økonomisk betydning bortsett fra larvene til noen smellere (Elateridae) som kan være brysomme skadedyr. Det kan også nevnes at alle biller som lyser i mørket tilhører denne gruppen, enten til familien smellere (Elateridae) eller til en av flere familier innen gruppen bløtvinger og lysbiller (Cantharoidea).
## Eksterne lenker
*
Staphyliniformia

* fjærvinger
* kortvinger
* mycelbiller
* palpebiller
* sevjebiller
* stumpbiller
* sumpbiller
* Synteliidae
* vannkjær (Hydrophiloidea)
* åtselbiller

**Staphyliniformia** er en gruppe biller.
I Norge forekommer mer enn 1200 arter.

## Eksterne lenker
*
Geopolitikk

**Geopolitikk** er studiet av et lands politikk, historie og samfunn på grunnlag av dets geografi. Begrepet brukes i statsvitenskapelig litteratur om internasjonal politikk. Geopolitikk handler særlig om betydningen av geografisk beliggenhet og fysisk avstand mellom aktørene. 

## Historie
Begrepet ble lansert på begynnelsen av 1900-tallet av Rudolf Kjellén, en svensk politisk geograf. Kjellén var inspirert av den tyske geografen Friedrich Ratzel, som ga ut sin bok *Politische Geographie* i 1897. Rom og beliggenhet (*Raum und Lauge*) var nøkkelbegreper hos Ratzel. Ratzel mente at kontroll over stor geografi, "livsrom", var nødvendig for stater som ville overleve på 1900-tallet; disse ideene om *[[Lebensraum]]* ble senere brukt som begrunnelse for tyske ekspansjon østover under nazismen. Halford Mackinder var en pioner på området og hans systematiske tilnærming ble dominerende. Mackinder mente at det store indre av Eurasia, *the Pivot Area* eller *the Heartland*, var verdens strategiske tyngdepunkt; kontroll over dette store landområdet var nøkkel til global dominans mente han. Alfred T. Mahan mente til forskjell fra Mackinder at sjømakt var veien til verdensmakt. Mahans bok *The Influence of Sea Power on History 1660-1783* (1890) fremholdt at Storbritannias fremvekst som imperium baserte seg på kontroll på havet. Keiser Wilhelm II skal ha plassert kopier av Mahans bok på den tyske marines skip. Mackinder skrev i 1904 at sjømakt hadde vært viktig, men mente at industrialisering og nye teknologier gjorde kontroll over landområder enklere og viktigere.

De tidlige faglige bidragene sprang særlig ut av stormaktenes imperialistiske rivalisering.

Som forskningsretning betraktet kom geopolitikk i vanry etter at den tyske professoren Karl Ernst Haushofer brukte den i nasjonalsosialistisk propaganda 1924–1944. Geopolitikk ble igjen tatt i bruk av Henry Kissinger rundt 1970. Kissinger la vekt på maktbalanse, likevekt og nasjonale interesser.

Under den kalde krigen ble betegnelsen brukt på nytt med noe annet innhold med hensyn til global rivalisering mellom stormaktene. Kissinger brukte ikke betegnelsen særlig mye selv, men andre fagfolk mente at geopolitikk var betegnende for Kissingers tenkemåte. Stein Rokkan brukte geopolitikk om forholdet mellom landenes rommlige plassering, ressurstilgang og utvikling av politiske regimer i landene.

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
*
Jens Christian Svabo

**Jens Christian Svabo** (født 1746 i Miðvágur, død 14. februar 1824 i Tórshavn) var en færøysk lærer, folkeminnesamler og den første som arbeidet med det færøyske språket på vitenskapelig vis.

Han var sønn av sogneprest Hans Christophersen Svabonius fra Mors og Armgarð Maria Sámalsdóttir Weyhe fra Lamba. Morfaren var lagmann Sámal Pætursson Lamhauge. Svabo gikk latinskolen i Tórshavn, tok filosofikum ved Københavns Universitet og studerte for det meste naturvitenskap og økonomi. Allerede som student påbegynte han sin færøyske ordbok, som han arbeidet med resten av livet. I 1781/1782 reiste Svabo med stipend rundt på Færøyene for å gi en topografisk-økonomisk beskrivelse av landet. Ingen av Svabos håndskrifter ble trykt og utgitt så lenge han levde. Sommeren 1800 vendte han tilbake til Tórshavn, hvor han som lærer vakte interesse for færøysk språk og færøyske folkeminner blant sine elever. 

Svabos grandnevø V.U. Hammershaimb ble den som skapte det moderne færøyske skriftspråket.

## Bibliografi
* *Dictionarium færoense &ndash; færøsk&ndash;dansk&ndash;latinsk ordbog*. København, 1966-70, 2 Bd. (Færoensia, Textus & investigationes, 7-8)
* *Om den færøske marsviin-fangst* / J. C. Svabo. &ndash; [15] s.. &ndash; [S.l.] : [S.n.] ; [1779]
* *Føroyaferðin 1781&ndash;1782* : úrval við fororði av M.A. Jacobsen. &ndash; Tórshavn : Felagið Varðin, 1924. &ndash; 144 s
** *Indberetninger fra en Reise i Færøe 1781 og 1782* / J. Chr. Svabo ; udgivet af N. Djurhuus. &ndash; Uforandret fotografisk genoptryk. &ndash; Kbh., 1976. &ndash; xxviii, [4], 497 s. &ndash; (Færoensia ; 11)
* *Svabos færøske visehaandskrifter* / udg. for Samfund til Udgivelse af Gammel Nordisk Litteratur ved Christian Matras. &ndash; Kbh., 1939. &ndash; lxxxv, 535 s.. – (Samfund til Udgivelse af Gammel Nordisk Litteratur ; LIX)
** *Svabos glossar til færøske visehaandskrifter* / udgivet for Samfund til udgivelse af gammel nordisk litteratur ved Chr. Matras. &ndash; Kbh., 1943. &ndash; 85 s.. &ndash; (Samfund til Udgivelse af Gammel Nordisk Litteratur ; 60)

## Referanser
Johan Henrik Schrøter

:*Må ikke forveksles med sin sønnesønn, folketingsmann [[Johan Henrik Schrøter d.y.]]*

**Johan Hendrik Schrøter** (født 25. februar 1771 i Tórshavn, død 14. november 1851) var prest på Suðuroy 1804–1826, og en av de første som forsøkte å utforme et færøysk skriftspråk.

Han var dattersønn av Lagmann Jørgen Frantz Hammershaimb. Lingvisten Venceslaus Ulricus Hammershaimb var således Schrøters morbror, og dertil hans svigerfar, idet Schrøter giftet seg med sin kusine Mariane Sophie. Gjennom sin uekte sønn Ole Jespersen var han farfar til Johan Henrik Schrøter d.y.

## Prøve på Schrøters og Hammershaimbs rettskrivning

## Utgivelser
* 1823 – Mathæi Evangelium
* 1832 – Færeyinga Saga 

## Referanser


## Kilder
* Dansk biografisk Lexikon
* Janus Øssursson. *Føroya biskupa, prósta og prestatal*. Mentunargrunnur Føroya, 1963
Svend Grundtvig

**Svend Hersleb Grundtvig** (1824–1883) var en dansk litteratur- og språkforsker, som særlig arbeidet med folkeviser. Han var sønn av dikterpresten N.F.S. Grundtvig. Han er gravlagt på Frederiksberg Ældre Kirkegård.

## Kulturkanonen
Folkemelodien «Det var en lørdag aften» fra *[[Højskolesangbogen]]* gjendiktet av Svend Grundtvig er tatt opp i den danske kulturkanonen.

## Referanser


## Litteratur
* Iørn Piø: Svend Grundtvig (1824–1883) (s. 189–224). Dag Strömbäck (red): *Leading Folklorists of the North*. Universitetsforlaget. Oslo 1971.

## Eksterne lenker
* 
*  Dansk Biografisk Leksikon
Skoganvarre

**Skoganvarre** (nordsamisk: *Skuvvanvárri*, kvensk: *Skuukanvaara*) er ei bygd og en grunnkrets i Porsanger kommune, ved E6 midtveis mellom Lakselv og Karasjok. Navnet er en fornorskning av det nordsamiske *Šuvvanvárri* («susendefjellet»), som den har sitt navn fra.

Bygda var fra gammelt av et viktig kommunikasjonsknutepunkt i Finnmark, som krysningspunkt mellom reiserutene Lakselv – Karasjok og Alta – Tana, og bebodd av både samer, nordmenn og finlendere. I 1853 reiste staten fjellstue ved bredden av Øvrevann, og i 1870 telegrafstasjon.

I 1924 fikk bygda for første gang veiforbindelse, til Lakselv. Med tyskernes *[[den brente jords taktikk|brente jords taktikk]]* i 1944 gikk fjellstua tapt. Den ble ikke gjenreist, men på stedet ble det i 1969 åpnet campingplass, og Skoganvarre er fortsatt viktig i lokalturismen, særlig som utfartssted i vintersesongen.

Skoganvarre har 54 innbyggere pr. 2017. Stedet er sjekkpunkt i Finnmarksløpet.

## Referanser




## Se også
*Gaggavann
*Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

## Eksterne lenker
* Hjemmeside til Skoganvarre villmark
GCI Dorothy G. Page Halfway Award

**GCI Dorothy G. Page Halfway Award** er en pris i hundesledeløpet Iditarod
som tildeles «den første hundekjøreren som når det sjekkpunktet hvor en offisielt er halvveis i løpet».

## Innledning
Når den nordlige traseen blir valgt, som er i partallsår, er dette offisielle sjekkpunktet Cripple. Når den sørlige traseen blir valgt, som er i oddetallsår, er dette offisielle sjekkpunktet Iditarod. Navnevalget på prisen er for å hedre *Iditarods mor*, Dorothy Page.

Selv om det også i de første årene av Iditarod må ha vært noen hundekjørere som nådde disse sjekkstedene først, ble prisen offisiell først i 1980. Vinneren får, i tillegg til et trofe, gull til en verdi av $3 500. Også hundekjørerne som blir nummer 2 og 3 blir belønnet med henholdsvis $2 000 og $1 000. Utdelingen av prisen skjer ved sjekkpunktet, men det er også en symbolsk markering ved banketten i Nome.

Data- og telekommunikasjonsfirmaet GCI har vært sponsor av prisen siden 1994.

## Vinnere
Herbie Nayokpuk ble den første som vant prisen, mens Susan Butcher i 1989 ble den første kvinne som vant. I 1991 ble det delt seier mellom Susan Butcher og DeeDee Jonrowe. Martin Buser ble i 1996 den første fra Europa som vant, og han vant også prisen to ganger etter at han hadde blitt amerikansk statsborger. Doug Swingley er den mestvinnende med sine seks seire.

I 2003 ble Robert Sørlie den første nordmannen som vant prisen, og han gjentok denne bedriften i 2005.

## Eksterne lenker
* Infoside om Iditarodpriser fra Cabela
* Hvem var Dorothy G. Page
Endosymbiontteorien

**Endosymbiontteorien** er en teori som angår mitokondrier og kloroplaster og deres mulige opprinnelse. Nå er disse celleorganeller som finnes i eukaryote celler. Men ifølge denne teorien var de opprinnelig separate prokaryote organismer, som skal ha gått i symbiose med cellene. De utviklet seg da fra å være ulike bakterier til å bli en del av cellen, og ute av stand til å leve uavhengig av den.

Teorien ble først brakt opp av Andreas Schimper i 1883. I 1905 foreslo Konstantin Mereschkowsky muligheten for at kloroplaster opprinnelig var endosymbionter, mens Ivan Wallin i 20-årenenutvidet teorien til også å gjelde for mitrokondrier. Teorien ble først avvist fordi man trodde de ikke hadde DNA, noe som ble motbevist i 1960-årene. 
Dette førte til at Henry Ris brakte teorien fram i lyset igjen, før Lynn Margulis utdypet og populariserte den rundt 20 år senere.

Mulige beviser på denne hypotesen er blant annet:

*De har DNA som ligner på en bakteries.
*De har dobbelt beskyttende membran, hvorav den innerste ligner på membranet til en prokaryot celle.
*Ribosomene deres ligner på de som finnes i bakterier.

Selv om mitokondriene og kloroplaster ikke kunne overlevd utenfor cellen nå, så kan det være på grunn av at de har tapt de nødvendige genene for dette opp igjennom årene. På grunn av de overbevisende argumentene er teorien generelt akseptert blant de fleste av dagens biologer.
Polarsirkelen videregående skole, studiested Moheia

**Polarsirkelen videregående skole, studiested Moheia** var en videregående skole i *Skolegata 22* Mo i Rana i Rana kommune på Helgeland i Nordland. Skolen ble opprettet i 1953 som *Mo kommunale høgre allmennskole*. I 1957 ble den omdøpt til *Rana kommunale høgre allmennskole* og senere *Rana gymnas*. I 1985 fikk den navnet *Moheia videregående skole*.

Den 1. august 2007 ble skolen en avdeling av Polarsirkelen videregående skole sammen med Kongsvegen videregående skole og Mjølan videregående skole. Siv Lysvold, som var rektor ved Moheia videregående skole, ble da rektor for alle tre skolene.

Fil:Moheia vg skole A.JPG
Fil:Moheia vg skole B.JPG
Fil:Moheia vg skole C.JPG
Fil:Moheia vg skole D.JPG

Den 27. januar 2012 foreslo Fylkesrådet i Nordland å samlokalisere de tre studiestedene på ét sted, og  24. oktober 2012 vedtok Rana kommune og Nordland fylkeskommune at samlokaliseringen blir på Mjølan. Vedtaket skapte strid, og enkelte elever markerte sin motstand ved å droppe første skoledag i 2014 i protest. Samlokaliseringen fant sted høsten 2019.

Skolen ble aktuell i riksmedia våren 2006 etter en voldsepisode hvor en elev ble stukket i mageregionen med en saks.

Skolen tilbød programområdet studiespesialisering innen realfag, samfunnsfag og språkfag, samt det yrkesfaglige programområdet *service & samferdsel* etter Kunnskapsløftet. Fra Reform 94 var studieretningene *allmenn*, *økonomiske og administrative fag* og *salg & service*.

## Elevrådet
Etter at skolen ble slått sammen til Polarsirkelen VGS, er elevrådet organisert i Elevrådsutvalg (ERU) ved hvert studiested, mens skolens Elevrådsstyret (ES) ivaretar hele skolen som helhet. Elevrådsutvalget ved Studiested Moheia består av åtte medlemmer, hvor sju har stemmerett. Elevrådet ved studiestedet har 17 tillitsvalgte. Elevrådsutvalget er også representert i Elevrådsstyret for Polarsirkelen VGS. Elevrådet ved Moheia er medlem i Elevorganisasjonen(EO).

## Russ
Moheiarussen har et eget russestyre, men arrangerer fester, russetog og russeavis sammen med de øvrige avgangselevene ved Polarsirkelen videregående skole.

## Rektorer
*1953−1978: Arne Grønlie
*1978−: Jarle Halmøy

## Referanser


## Litteratur
*Per Karstensen: *Ranas Skolehistorie − Fra sandskriverbord til dataskjerm*, Rana Historie- og Museumslag, Trykk: Rønnes Trykk A/S, Mosjøen, Innbinding: Rana Produkter, Mo, Juni 1988, ISBN 82-991575-2-8
Baard Næss

**Baard Næss** (født 19. mai 1966 i Drøbak) er en norsk fotograf. 

Næss arbeider både som reklamefotograf og naturfotograf. Han har hatt flere separatutstillinger, og har gitt ut en rekke fotobøker. I 2005 vant han norgesmesterskapet i naturfoto, arrangert av bladet *[[Villmarksliv]]*. I 2010 tok han en 2.-plass i den internasjonale, russiske fotokonkurransen «Gul skilpadde». Han er medlem av foreningen Norske Naturfotografer og tilknyttet bildebyrået Samfoto. 

Næss er medlem av BioFoto og var i en periode redaktør av Biofotos medlemsblad *Naturfotografen*. I 2010 ble han (sammen med Tom Schandy) redaktør av det nystartede norske tidsskriftet *[[Natur & Foto]]*.

## Bibliografi
* *Fanget mellom to permer*, Pepper Publishing (2003) ISBN 82-92527-00-1 
* *Utsøkt*, Pepper Publishing (2004) ISBN 9788292527054
* *Himmelsk hav*, Pepper Publishing (2004) ISBN 9788292527030
* *Våre vanligste fugler*, Tun (2005) ISBN 9788252930467
* *Naturen i fokus – bli en bedre naturfotograf*, Tun (2007) ISBN 978-82-529-3138-9
* *Lag din egen dram* (sammen med Merci Abrahamsen og Lasse Andreassen), Tun (2008) ISBN 9788252931730
* *Mat fra skogen* (Sammen med Magnus Sjøberg), Tun (2009) ISBN 978-82-529-3261-4
* *Soppkokeboka* (Sammen med Magnus Sjøberg), Tun (2011) ISBN 978-82-529-3348-2

## Kilder
*Informasjon hos norskenaturfotografer.no
Pelecorhynchidae

* *Glutops*
* *Pseudoerinna*
* *Pelecorhynchus* 
 
**Pelecorhynchidae** er en liten familie av fluer som ligner snipefluer og ibisfluer. De finnes ikke i Europa, men noen arter lever i Øst-Asia og Nord-Amerika.

## Utseende
De er middelsstore til ganske store fluer, 4–18&nbsp;mm lange. Kroppen er vanligvis ensfarget mørk. Brystet (thorax) er tett hårkledt, men mangler kraftige børster. Hårkledningen kan være ganske fargerik.

Hodet er tydelig avsatt fra kroppen, ganske stort og bredt, med store fasettøyne. Hos hannene møtes fasettøynene i pannen. I pannen sitter tre punktøyne (*ocelli*). Antennene består av opptil 10 ledd, der de to innerste (scapus og pedicellus) er noen større, de åtte ytterste er temmelig like av størrelse eller blir gradvis mindre utover. Denne antennetypen ligner mygg, og er ganske uvanlig hos fluer. Munndelene er av vanlig fluetype.

Vingene er store og nokså brede, med et årenett som ligner årenettene hos klegger. Det er to avlange, firkantede celler i den indre vingehalvdelen, en fire- eller femkantet celle utenfor og mellom disse og en avlang celle (cup) som ender i en spiss i den indre halvdel av vingebakkanten.

Beina er slanke, bakkroppen er kjegleformet.

**[[Larve]]ne** er lange og tynne, sylindriske, og tilspisset i begge ender, men mest i forenden. De består av 11 ledd. Huden er helt glatt uten noen slags utvekster. Hodekapselen er trukket helt inn i kroppen og ikke synlig utenfra. De har to par åndehull (spirakler), på det første og det siste leddet, men disse er veldig små og vanskelige å se.

## Levevis
Larvene er knyttet til vann eller fuktige miljøer. Noen er trolig rent akvatiske (vannlevende), andre lever i fuktig jord. De er rovdyr.

De voksne fluene suger ikke blod, i alle fall noen arter besøker blomster.

## Systematisk inndeling

* Orden Tovinger, (Diptera)
** Underorden Fluer, (Brachycera)
*** Lavere fluer (Orthorrhapha)
**** Overfamilien **Tabanoidea**
***** Familien **Pelecorhynchidae** (av og til kalt **Glutopidae**)
****** Slekten ***Glutops*** Burgess  – 11 arter, av disse 4 i Øst-Asia og 7 i Nord-Amerika
****** Slekten ***Pseudoerinna*** Shiraki  – to arter, en i Japan og en i Nord-Amerika
****** Slekten ***Pelecorhynchus*** Macquart  – 34 arter, finnes bare i Australia og Chile

## Kilder
* Krivosheina, N.P. 1997. Family Pelecorhynchidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera*. 2: 427-432. Science Herald, Budapest.
## Eksterne lenker
*
Tippeligaen 1997

**[[Eliteserien i fotball|Tippeligaen]] 1997** startet 12. april og sluttet 19. oktober. Det ble spilt 26 runder. 

Haugesund, Sogndal og  rykket opp fra 1. divisjon før denne sesongen. Etter sesongen rykket Lyn og Skeid ned, Tromsø beholdt plassen i Tippeligaen etter å ha slått Eik-Tønsberg 6&ndash;1 sammenlagt i kvalifiseringen.

## Tabell

## [[Kvalifisering til Eliteserien i fotball|Kvalifisering]]
* 26. oktober:  –  4-0
* 2. november:  –  1-2 (sammenlagt 1-6)

## Toppscorere
*Sigurd Rushfeldt, Rosenborg, 25 mål
*Harald Martin Brattbakk, Rosenborg, 23 mål
*Mons Ivar Mjelde, Brann, 16 mål
*Kjetil Løvvik, Brann, 15 mål
*Jostein Flo, Strømsgodset, 15 mål
*Odd Inge Olsen, Molde, 13 mål
*Daniel Berg Hestad, Molde, 12 mål
*Jahn Ivar «Mini» Jakobsen, Rosenborg, 12 mål
*Stig Johansen, , 12 mål

## Se også
*Liste over toppscorere i eliteserien
*Kvalifisering til Eliteserien i fotball
Penair’s Spirit of Alaska Award

**Penair's Spirit of Alaska Award** er en pris i hundesledeløpet Iditarod
som tildeles «den første hundekjøreren som kommer til sjekkpunktet McGrath». 

## Innledning
Utmerkelsen ble første gang utdelt i 2000, og flyselskapet PenAir har hele tiden vært sponsor. Hundekjøreren som når McGrath først får en original «spirit mask» av kunstneren Orville Lind. I tillegg gir flyselskapet kreditt til en verdi på $500 som vinneren enten kan bruke på flybilletter eller flyfrakt. Utdelingen skjer ved banketten i Nome.

Paul Gebhardt var den første som vant, mens Robert Sørlie er med sine to seire den mestvinnende. Sørlie var også den første fra Europa og Norge som vant prisen.

## Vinnere

## Eksterne lenker
Infoside om Iditarodpriser fra Cabela
Georgs magiske medisin

***Georgs magiske medisin*** (originaltittel: ***George’s Marvelous Medicine***) er en barnebok fra 1981, skrevet av Roald Dahl, og illustrert av Quentin Blake.

## Handling
Georg er en 8 år gammel gutt som bor på en gård sammen med moren, faren og bestemoren sin. Bestemoren skremmer ham ved å fortelle ham at hun liker å spise insekter, og Georg lurer kort på om hun er en heks. Georg er lei av sin bestemors surmuling, og planlegger å lage en spesiell medisin for å kurere henne (en medisin han lager av alt som finnes i huset). Etter å ha tilberedt ingrediensene på kjøkkenet, gir George dette som medisin til bestemoren sin. Medisinen fører til at bestemor blir like høy som et hus, og sprenger seg gjennom taket.

Når hun ikke tror det var George som fikk henne til å vokse på denne måten, beviser han det for henne ved å gi medisinen til en av farens kyllinger, som vokser til 10 ganger kyllingens opprinnelige størrelse. Når de kommer hjem, kan ikke Mr. og Mrs. Kranky tro sine egne øyne når de oppdager den gigantiske kyllingen og Georges bestemor. Georgs far, en bonde, syns ideen med medisinen er kjempegod, og vil bruke den til å gjøre dyrene på gården større og fetere. Men Mr. Kranky er fremdeles begeistret for Georges medisin, og kunngjør at han og George kommer til å tjene litervis på stoffet for å selge til bønder over hele verden. Imidlertid begynner bestemoren snart å klage over å bli ignorert, og at hun sitter fast i huset. Så Mr. Kranky leier en kran for å fjerne henne fra huset. Hennes ekstreme høyde gjør at hun sover i låven de neste nettene.

Problemet er at George ikke lenger klarer å huske den originale oppskriften, og forsøker å gjenskape det. Men han klarer ikke å huske alle ingrediensene. Den andre versjonen får en kyllings bein til å vokse ekstremt lange, og den tredje versjonen forlenger en annens kyllings nakke til bisarre proporsjoner. Den fjerde versjonen oppnår stikk motsatt effekt av den første versjonen, og får dyr til å krympe. Når Georges bestemor, nå enda mer sint fordi hun må sove i låven,  ser en kopp medisin i Georges hånd tror hun feilaktig at dette er te. Men når hun drikker hele koppen, krymper hun så mye at hun forsvinner helt.

Den nye medisinen inkluderer blant annet tannkrem, barberskum, neglelakk, hår-fjerner, deodorant og sjampo fra badet, gulv-polish fra vaskerommet, flytende parafin, parfyme, leppestifter, vaskepulver. Samt karri, chili-saus, svart pepper, og gin fra kjøkkenet. Medisiner som egentlig skulle gå til de forskjellige dyrene på gården, motorolje og frostvæske fra garasjen, samt brun maling å etterligne fargen på bestemorens opprinnelige medisin.

## Dramatiseringer
Den norske komponisten Gisle Kverndokk har skrevet en opera buffa over Roald Dahls bok, med libretto av John Hollen. Verket fra 1994 ble uroppført den 22. september 1995 av Operaen i Kristiansund.

## Referanser
Langbeinfluer

**Langbeinfluer** (Tanypezidae) er en liten familie av slanke fluer. En art, *[[Tanypeza longimana]]*, finnes i Norge nord til Nord-Trøndelag.

## Utseende
Middelsstore (5-8 mm lange), slanke fluer med stort hode og lange bein. Kroppen er slank, med noen få kraftige børster. Hos slekten *Tanypeza* er det påfallende felter av tett, sølvgrå bestøvning på ryggen og sidene av brystet (*thorax*). Bakkroppen er slank, og hos hunnene trukket ut til et langt eggleggingsrør. 

Hodet er stort og bredt, med store, runde fasettøyne. I pannen sitter tre punktøyne. Mesteparten av ansiktet et dekket med tett, grålig bestøvning hos slekten *Tanypeza*. Antennene er tre-leddete, det ytterste leddet er ganske stort og ovalt. En antennebørste (*arista*) sitter nær roten på oversiden av det ytterste leddet. Denne har kort hår. De har ikke kinnbørster (*vibrissae*). Munndelene er av vanlig fluetype, middels store.

Vingene er store uten noen spesielle særtrekk. 

Beina er lange og tynne, stort sett gule hos den europeiske arten. Særlig er føttene (*tarsene*) lange. Artsnavnet til *Tanypeza longimana* betyr «med lang hånd». 

**[[Larve]]ne** er pølseformede, tilspissede i hodeenden. Munndelene er bare synlige som et par små kroker som stikker ut. På det bakerste segmentet sitter to åndehull (spirakler) på hver sin korte utvekst som peker bakover.

## Levevis
Larvene lever trolig i fuktig, råtten ved. De voksne dyrene kan finnes på fuktige steder i skog, men de er sjeldne. Lite er kjent om biologien.

## Systematisk inndeling

* Ordenen tovinger, Diptera
** Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
*** Gruppen Schizophora
**** Overfamilien Diopsoidea
***** Familien **langbeinfluer** (Tanypezidae)
****** Slekten *[[Neotanypeza]]* Hendel, 1903  – Sør-Amerika. Denne og den følgende slekten har til sammen 19 arter.
****** Slekten *[[Scipopeza]]* Enderlein, 1913  – Sør-Amerika
****** Slekten *[[Tanypeza]]* Fallén, 1820  – to arter i Nord-Amerika, den ene finnes også i Europa inkludert Norge
******* *[[Tanypeza longimana]]* Fallén, 1820

## Kilder
* Greve, L. 2006. Sjeldne fluer? *Insekt-Nytt* 31 (1/2): 25-33.
* Rohácek, J. 1998. Family Tanypezidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 165-171. Science Herald, Budapest.

## Eksterne lenker
* 
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Blågrønnbakterier

cyanobakterienes taksonomi er for øyeblikket under utredning

**Blågrønnbakterier**, eller **cyanobakterier**, tidligere kjent som **blågrønnalger**, er en gruppe av svært enkle bakterier fra arkeikum, mer enn 3,5 milliarder siden. 

Navnet stammer fra det greske ordet *κυανοs*, som betyr blå. De er feilaktig blitt kalt alger. 

## Beskrivelse
Blågrønnbakterier er, sammen med noen andre mindre bakteriegrupper, fotoautotrofe, og får sin energi gjennom fotosyntese. Som alle andre bakterier har blågrønnbakterier ingen cellekjerne – de er ikke eukaryote. Fotosyntesen er knyttet til selve cellemembranen, og ikke kloroplaster, slik som hos eukaryote fotosyntetiserende organismer (bl.a. planter og forskjellige algegrupper).

Blågrønnbakterier omfatter ca. 150 slekter med 1&nbsp;500 arter. De lever i ferskvann, brakkvann, saltvann, i og på jord og på fuktige klipper. Noen trives til og med i varme kilder med temperatur opptil 75 grader celsius, andre lever i klippesprekker i ørkener, men andre igjen finnes i arktisk klima. Enkelte lever i symbiose med sopparter og bidrar til dannelse av lav. Hovedmengden av blågrønnbakterier finnes imidlertid i ferskvann. Det finnes både planktoniske og fastsittende former av cyanobakterier. Man tror man har funnet Cyanobacteria-fossiler som spores tilbake 3,8 milliarder år, men dette er omstridt.

## Utvikling
I proterozoikum, før utviklingen av større dyr var de grunne havområdene sannsynligvis dekket av matter dannet av tidlige blågrønnbakterier (cyanobakterier) som kjempet seg gjennom lag av kalkstøv, ble tykkere og dannet giftige «kalkhauger» kjent som stromatolitter. Det faktum at stromatolittene var giftige kan kanskje forklare hvorfor moderne eukaryoter (celleorganismer) ventet én milliard år før de spredte seg nevneverdig før kaldt klima for 850-550 millioner år siden fortrengte stromatolittene og lot grønnalger og andre eukaryoter utvikle seg på grunn havbunn.
Etter at det økte oksygennivået tillot fremveksten av mer komplekse organismer, oppstod det arter som beitet på disse mattene eller gravde seg gjennom dem. Dette førte ifølge Bottjer til dannelsen av den type havbunn vi i dag er kjent med fra grunne forhold, og som består av sand, stein og revdannende organismer som koraller m.m.

Flere arter er giftige, og ved algeoppblomstring kan det dannes en grøtaktig masse ved kyster og strender.

## Taksonomi
Noen slekter i gruppe, med foreslåtte ordner.

**Divisjon Cyanobacteria (blågrønnbakterier)** – 150 slekter, 2&nbsp;000 arter
* Klasse Cyanophyceae
** Orden Chroococcales – *inkl [[Pleurocapsales]]*
*** Aphanothece
*** Chamaesiphon
*** Chroococcus
*** Cyanothece
*** Gloeocapsa
*** Merismopedia
*** Microcystis
** Orden Pleurocapsales
*** Cyanosystis
*** Pleurocapsa
** Orden Oscillatoriales
*** Lyngbya
*** Microcoleus
*** Oscillatoria
** Orden Nostocales
*** Anabaena
*** Aphanizomenon
*** Nostoc
*** Rivularia
*** Scytonema
** Orden Stigonematales
*** Stigonema

## Se også
* Fykocyanin

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tippeligaen 1996

**Tippeligaen 1996** var den 52. sesongen av den norske eliteserien i fotball for menn. Den var den 7. som gikk under sponsornavnet Tippeligaen. Sesongen startet 13. april og sluttet 20. oktober. Det ble spilt 26 runder. 

Moss, Strømsgodset og Skeid rykket opp fra 1. divisjon før denne sesongen. Etter sesongen rykket Start, Vålerenga og Moss ned til 1. divisjon. Skeid var på mange måter det laget som overrasket mest. Laget kjempet om medalje, men en lang rekke med tapte kamper på slutten ødela mye.

Kampen mellom  og  8. september endte opprinnelig 1-1, men Kongsvinger leverte protest på Vålerengas bruk av Juro Kuvicek. NFF tok protesten til følge, resultatet ble satt til 0-0, Kongsvinger fikk tre poeng, mens Vålerenga mistet sitt ene.

## Tabell

## Toppscorere
*Harald Martin Brattbakk, Rosenborg, 28 mål
*Egil Østenstad, Viking, 23 mål
*Tore André Flo, Brann, 19 mål
*Mons Ivar Mjelde, Brann, 19 mål
*Petter Belsvik, Stabæk, 18 mål
*Geir Frigård, Lillestrøm, 15 mål
*Jahn Ivar «Mini» Jakobsen, Rosenborg, 15 mål
*Sigurd Rushfeldt, Tromsø, 15 mål

## Referanser
Robert Skjærstad

**Robert Skjærstad** (født 7. mai 1966 i Oslo) er en norsk skuespiller og Amandapris-vinner.

## Filmografi
* 1993: Eating Out – Roy
* 1997: *[[Budbringeren]]* (spillefilm) – Roy Amundsen
* 1999: *[[Fomlesen i kattepine]]* (spillefilm) – hovmesteren
* 1999: *[[Magnetisørens femte vinter]]* (spillefilm) – vevaren
* 1999: *[[Olsenbandens siste stikk]]* (spillefilm) – Regiassistent
* 2000: *[[Turbulent sone]]* (TV-film) – Bjørn
* 2001: ''Glasskår'' (spillefilm) – onkel Reidar
* 2001: *[[Amatørene]]* (spillefilm) – Jan
* 2002: Que será, será
* 2002: Jul på Månetoppen - Nissefetter
* 2002: Kissed by you – 
* 2003: *[[Ulvesommer]]* (spillefilm) – Reidar
* 2003: *[[Sejer – Elskede Poona]]* (miniserie på TV) – patolog Jensen
* 2004: *[[Skolen (TV-serie)|Skolen]]* (TV-serie) – Bjarte
* 2004: Hawaii, Oslo (spillefilm) – Viggo
* 2004: *[[Ikke naken]]* (spillefilm) – prest
* 2006: Gymnaslærer Pedersen
* 2006–2007: *[[Hotel Cæsar]]* (TV-serie) – Simon Bellman
* 2008: ''Den siste revejakta'' (spillefilm) – Svarten
* 2008: *[[Varg Veum – Begravde hunder]]* (spillefilm) 
* 2012: *[[Lilyhammer]]* (TV-serie) – Roy "Fingern" Ass
* 2016: *[[Børning 2]]* (spillefilm) – Arne Roger
* 2017: *[[Hjemsøkt (film)|Hjemsøkt]]* (spillefilm)

## På scenen
* 2008–2009: Kaptein Sabeltann og den forheksede øya 
* 2011–2012: Kaptein Sabeltann og havets hemmelighet 
* 2013: Kaptein Sabeltann og grusomme Gabriels skatt 
* 2014–2015: Kaptein Sabeltann og jakten på den magiske diamant
* 2016–2017: Kaptein Sabeltann og den forheksede øya
* 2018–2019: Kaptein Sabeltann og grusomme Gabriels skatt
* 2021: Kaptein Sabeltann og Angrepet fra Gral
* 2024: Eugen von Rohnsdorff i operetten Czardasfyrstinnen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Hjerterknekt

:*Se også: [[Hjerter]] og [[Knekt (kortspill)|Knekt]].*

**Hjerterknekt** er et band fra Lunner kommune i Viken, som ble etablert i 1992. Bandet ble startet av Henning Klevmark (sang og gitar) og Vidar Løvstad (gitar, mandolin og banjo), de fikk med seg Jon Werner Eriksen (bass) og Lars Opedal (trommer). Bandets musikk har elementer fra ulike sjangre, som pop, rock, country og viser.

De ga ut en EP (4 sanger) *Hjerterknekt* i 1992, EP-en ble bare utgitt i vinyl-utgave og er i dag veldig sjelden. I 1993 kom debutalbum *[[Ny morgen, ny dag|Ny Morgen, Ny Dag]]*. På neste album i 1995, *[[Ennå passe gal|Ennå Passe Gal]]*, kom sangen «Menn Av Hjertet» som ble mye spilt på radio. Så fulgte albumet,  også med navnet ''Hjerterknekt'', i 1997, så fulgte albumene *[[Tivoli (album)|Tivoli]]*, *[[I ly av mørket]]* med «Jeg hører en gitar i kveld» (en hyllesten til Stein Over Berg) som lå på 1. plass på Norsktoppen i fem uker, *[[Et langsomt farvel]]*, *[[Lang natts ferd mot dag]]*, *[[Spor (Hjerterknekt album)|Spor]]* og i 2018 kom *[[Det er ennå tid]]*.

## Medlemmer
### Nåværende
* Henning Klevmark: sang, gitar, munnspill (1992–)
* Jon Reidar Furulund: trommer (2017–)
* Vidar Løvstad: gitar, lapsteel, mandolin, banjo, vokal(1992–)
* Trond Meberg Lysenstøen: bass, vokal (2017–)
* Marius Anderberg Book: gitar (fra 2017, spiller også i bandet Myrhauk)

### Tidligere
* Johanna Demker: vokal (1991–1993)
* Jon Werner Eriksen: bass (1991–1996)
* Lars Opedal: trommer (1991–1994)
* Tor Einmo: trommer (1995–1996)
* Kyrre Sætran: bass (1999–2002)
* Knut Hem: trommer (1999–2002)
* Kjetil Dalland: bass (2002–2009)
* Harald Velsand: kontrabass (1990–1991)
* Terje Hovde: gitar (1985–1989)
* Espen Stenhammer: trommer (1985–1989)
* Arne Martinussen: keyboard (1992–2017)
* Sveinung Felberg Johnsen: trommer (2001–2017)
* Jan Ekornrud: bass (2009–2017)

## Diskografi
### Album
*1993: *[[Ny morgen, ny dag]]*
*1995: *[[Ennå passe gal]]*
*1997: *[[Hjerterknekt (album)|Hjerterknekt]]*
*2001: *[[Tivoli (album)|Tivoli]]*
*2004: *[[Så langt]]*
*2006: *[[I ly av mørket]]*
*2010: *[[Et langsomt farvel]]*
*2011: *[[Lang natts ferd mot dag]]*
*2013: ''Spor'' 
*2018: *[[Det er ennå tid]]*

### Singler/EP-er
*1992: *Hjerterknekt*
*1993: *Slipp meg inn/Ikke gå*
*1993: *Vinter aleine*
*1995: *Menn av hjertet*
*1995: *Kom kom kom*
*1997: *Engel*
*2000: *Nå i nat*
*1997: *Hold mt*
*2000: *Høst i paradis*
*2001: *Konge for en kveld*
*2004: *Menn av hjertet* (ny versjon)
*2005: *Jeg hører en gitar i kveld*
*2005: *Syng meg gjennom*
*2006: *I ly av mørket*
*2010: *Ei stjerneklar natt*
*2010: *Liv laga*
*2011: *Min morgendag*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Tippeligaen 1995

**[[Eliteserien i fotball|Tippeligaen]] 1995** startet 21. april og sluttet 22. oktober. Det ble spilt 26 runder. 

På grunn av overgangen fra 12 til 14 lag var det fire lag som rykket opp fra 1. divisjon før denne sesongen. Disse lagene var , ,  og . De tre nederste lagene rykket ned ved sesongslutt.

## Tabell

## Statistikk
*Det ble delt ut 64 straffespark, 55 gikk i mål.
*Det spilte 14 utlendinger i Tippeligaen.
### Toppscorere
*Harald Martin Brattbakk (Rosenborg) 26 mål.
*Petter Belsvik (Start), 22 mål
*Ole Gunnar Solskjær (Molde), 20 mål
*Stig Johansen (), 19 mål
*Tore André Flo (Tromsø), 18 mål
*Arild Stavrum (Molde), 16 mål

### Spillere som spilte alle kampene
Fire spillere fikk med seg samtlige 2 340 minutter av 1995-sesongen:
*Per Gunnar Dalløkken, Kongsvinger
*Morten Bakke, Molde
*Tore Krogstad, VIF
*Rohnny Westad, Bodø/Glimt
Bastfluer

**Bastfluer** (Strongylophthalmyiidae) er en liten familie av slankbygde fluer. En art, *Strongylophthalmyia ustulata*, finnes i Norge nord til Møre og Romsdal. Lite er kjent om biologien til denne familien, der de fleste artene lever i Sørøst-Asia.

## Utseende
Små (3,5&nbsp;-&nbsp;5,5 mm lange), slanke, svarte fluer, beina er gulaktige. 

Hodet er rundt med store, runde fasettøyne. I den brede pannen sitter tre små punktøyne (*ocelli*). Langs innerkanten av hvert fasettøye er det fire kraftige børster, det er også et par børster ved punktøynene og et par i bakhodet, bak punktøynene. Antennene er små, runde, med en temmelig kraftig, hårete antennebørste (*arista*). 

Kroppen er lang og slank og noe flattrykt, med tett hårkledning og ganske små børster. Vingene er av normal størrelse og form, fremkanten (*costa*) har ett tydelig brudd. Beina er lange og tynne, gulaktige. Bakkroppen er langt tilspisset hos hunnene. 

**[[Larve]]ne** er slanke, på undersiden av bakkroppen er det piggete felt som hjelper dem å få feste til underlaget.

## Levevis
Lite er kjent om denne familiens levevis, men de er skogsinsekter. Hos i alle fall noen arter utvikler, larvene seg i fuktig, død ved. 

Strongylophthalmyiidae gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium. 

## Systematisk inndeling
Denne familien er tidligere vært en del av Tanypezidae.
 

* Ordenen tovinger, Diptera
** Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
*** Gruppen Schizophora
**** Overfamilien Diopsoidea
***** Familien **bastfluer** (Strongylophthalmyiidae)
****** Slekten *Nartshukia* Shatalkin, 1993  – en art i den orientalske region
****** Slekten *Strongylophthalmyia* Heller  – rundt 40 arter, de fleste i den Orientalske region. En finnes i Norge.
******* *Strongylophthalmyia ustulata* (Zetterstedt)  – eneste norske art, litt uvanlig i skog.

## Kilder
* Greve, L. 2006. Sjeldne fluer? *Insekt-Nytt* 31 (1/2): 25-33.
* Iwasa, M. 1998. Family Strongylophthalmyiidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contribution sto a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 173-175.

## Eksterne lenker
*
Tippeligaen 1994

**[[Eliteserien i fotball|Tippeligaen]] 1994** startet 21. april og sluttet 22. oktober. Det ble spilt 22 runder.

De tre lagene som rykket opp fra 1. divisjon før denne sesongen var Vålerenga, Strømsgodset og Sogndal.

Dette var siste året Tippeligaen besto av tolv lag. De to nederste lagene rykket ned, og på grunn av overgangen til en liga med 14 lag ble det ikke spilt kvalifiseringskamper på slutten av sesongen.

Toppscorer denne sesongen ble Harald Martin Brattbakk () med 17 mål.

## Tabell

## [[Toppscorere i Eliteserien i fotball|Toppscorere]]
* **17 mål**:
**  Harald Martin Brattbakk, Rosenborg
* **16 mål**:
**  Petter Belsvik, Start
* **13 mål**:
**  Sigurd Rushfeldt, Tromsø
* **12 mål**:
**  Trond Egil Soltvedt, Brann
* **10 mål**:
**  Tore André Dahlum, Start
**  Geir Frigård, Kongsvinger
* **9 mål**:
**  Kent Bergersen, Rosenborg
**  Ståle Solbakken, Lillestrøm
**  Karl-Petter Løken, Rosenborg
* **8 mål**:
**  Øyvind Leonhardsen, Rosenborg
**  Knut Aga Jr., Vålerengen
**  Dag Riisnæs, Kongsvinger
* **7 mål**:
**  Peter Hedman, Lillestrøm
**  Frank Strandli, Brann
**  Ingve Bøe, Viking
**  Bjørn Arild Levernes, Kongsvinger
**  Stein Arne Ingelstad, Ham-Kam
**  Tom Kåre Staurvik, Bodø/Glimt
Axel Olrik

**Axel Olrik** (født 3. juli 1864 i København, død 17. februar 1917 i Øverød) var en dansk filolog og folklorist. Han var sønn av Henrik Olrik.

Olrik ble tidlig påvirka av Adam Oehlenschlägers nordiske dikt, og gjennom dem ble interessen for nordisk filologi og folkloristikken vakt. Han studerte nordisk filologi ved  Københavns Universitet, og kom der i et nært forhold til Svend Grundtvig. I 1892 studerte han under Sophus Bugge og Moltke Moe ved universitetet i Kristiania, og samme år tok han sin doktorgrad på *Forsøg på en tvedeling af kilderne til Sakses oldhistorie*, dvs. et forsøk på å skille Saxos norsk-islandske kilder fra de danske kildene.

Foruten studiene av Saxo var framhaldet av Svend Grundtvigs utgaver av *Danmarks gamle Folkeviser* og *Danske Ridderviser* viktige arbeider fra Olriks hånd. Mellom 1903 og 1910 utkom *Danmarks heltedigtning* i to bind. Etter Olriks død utga Hans Ellekilde *Folkelige afhandlinger* (1919), som er en samling av Olriks avhandlinger, og i 1921 *Nogle Grundsætninger for Sagnforskning*. Her bruker han kildekritiske metoder på folkloristisk stoff. Denne utgivelsen er også forsynt med en lengre innledning om Olrik og en bibliografi over Olriks skrifter. Mest kjent er han kanskje for sine *[[Episke love i folkedigtningen]]*, der han på grunnlag av sammenliknende studier av et stort antall myter, eventyr, sagn og viser fra hele Europa stiller opp en del narratologiske lover for folkediktninga.

Olrik blev i 1897 ansatt ved Københavns Universitet som midlertidig dosent i nordiske folkeminder, og ble i 1913 utnevnt til professor i faget. I 1904 var han med på å stifte Dansk Folkemindesamling, der han var forstander til han i 1915 trakk sig tilbake af helbredsgrunner. I 1907 var han en av stifterne av en internasjonal organisasjon for folklorister, Folklore Fellows. Han ligger gravlagt på Søllerød kirkegård.

## Verker
* *Danske Folkeviser i Udvalg* (utgitt 1899&ndash;1909 sammen med Ida Falbe-Hansen)
* *Om Ragnarok* (1902)
* *Danmarks heltedigtning* I-II (1903&ndash;1910)
* *Nordisk Aandsliv i Vikingetid og tidlig Middelalder* (1907) 
* *Ragnarokforestillingens udspring* (1913). 
* *Folkelige afhandlinger* (1919)
* *Nogle Grundsætninger for Sagnforskning* (1921)

## Referanser


## Kilder
* Bengt Holbek: Axel Olrik (1864–1917) (s. 259-296). Dag Strömbäck (red): *Leading Folklorists of the North*. Universitetsforlaget. Oslo 1971.

## Eksterne lenker
* Om Axel Olrik på nettstedet Nomos, bl.a. med bibliografi
* Bestla.dk - Axel Olrik: Loke i nyere folkeoverlevering