open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eamonn Coghlan

**Eamonn Coghlan** (født 24. november 1952) i Drimnagh er en tidligere irsk  friidrettsutøver, som vant gull på 5000 meter under det første VM i friidrett i 1983 i Helsingfors.

Til tross for VM-gullet på 5000 meter, var det først og fremst innendørs Coghlan dominerte. I 1980-årene ble han regnet som nesten uslåelig innendørs. Hele sju ganger vant han den tradisjonsrike *Wannamaker Mile* under Millrose Games i Madison Square Garden i New York, og satte fire innendørs verdensrekorder på denne distansen. Allerede i 1979 oppnådde han en så sterk tid som 3.52,6.

20. februar 1981 løp han på 3.50,6 i San Diego. 27. februar 1983 ble han førstemann som løp under drømmegrensen på 3.50 med tiden 3.49,78. Denne rekorden stod til 1997, da Hicham El Guerrouj løp på 3.48,45. Coghlan satte også verdensrekord på 2000 meter innendørs i 1987 med tiden 4.54,07, en rekord som ble slått av Haile Gebrselassie i 1998.

Bare sjelden oppnådde Coghlan lignende suksess utendørs. En fjerdeplass på 1500 meter i Montreal 1976 var hans fremste olympiske plassering, under EM i Praha 1978 tok han sølv. Først da han gikk over til 5000 meter, lyktes det ham å vinne VM-tittelen i Helsingfors.

Coghlan hadde en uvanlig langvarig karriere. I 1994 løp han som første løper over 40 år en engelsk mil på under fire minutter (3.58,15).

## Eksterne lenker
* 
*
Jämjö

**Jämjö** er et tettsted i Karlskrona kommune i Blekinge län, Sverige. I 2010 hadde tettstedet  innbyggere. Jämjö ligger ved E22, mellom Malmö og Kalmar. Tettstedet har både et vanntårn som synes fra veien og en kirke.

## Referanser
Victor Gunnarsson

**Victor Gunnarsson** (født 1953, død 1993), også kjent som **«33-åringen»** og **Vic Gunnison**, var mistenkt for mordet på Olof Palme. Han ble først hengt ut i media som «33-åringen» og senere med fullt navn. Dermed følte han seg tvunget til å rømme landet, hvorpå han flyttet til USA. 

Gunnarsson ble funnet drept i et skogområde i USA i 1994. Det antas at motivet for drapet skal ha vært sjalusi.

Gunnarsson vokste opp i Jämjö i Blekinge. Han ble begravet samme sted.

## Referanser
Redalen

**Redalen** er et område i Gjøvik kommune. 

I middelalderen var Redalen del av «Mannheims herad» som også omfattet nordre del av Vardal (muligens Braastad sogn).

Redalen var fra eldre tid en del av Ringsaker prestegjeld, Redalens fjerding, men ble overført til Biri prestegjeld i 1821 (ved kongelig resolusjon av 6 jan 1821). Området inkluderte da gårdene Undset og Skjønsby i nord, Sveen i sørøst, Lien og Kvattum i vest, dvs gårdene med nummer 97-104 i Biri og Snertingdal iht. matrikkelutkastet av 1950.  Se Liste over gårder i Gjøvik. Litt grovt kan man si at området var en trekant avgrenset av Kremmerodden (i Mjøsa, ca. 2 km nord for Mjøsbrua) i nord, Stokkelva i sør og elva Pukua i vest. Redalen grenser i nord mot Biri, i sør mot Vardal, i øst mot Mjøsa (Ringsaker) og i vest mot Snertingdal. 

I verdslig (dvs annen enn geistlig/kirkelig) sammenheng hørte Redalen til Biri, med unntak av gården Undset som i eldre tid hørte til Ringsaker – dvs den eneste gård på vestsida av Mjøsa som i denne sammenheng hørte til Hedmark.

Redalen Annexkirke, ved gården Bjørke, er nevnt på 1300-tallet.

I 1910 ble Redalen delt mellom Biri og Snertingdal herreder. I postal sammenheng inngikk på 1900-tallet også den nordligste delen av Vardal i Redalen.

I 2007 finnes Redalen skolekrets som omfatter et noe mindre område enn det som er beskrevet over.

Sentralt i området finnes tettstedet Redalen, som inntil ca. 1990-tallet hadde eget postkontor  2824 Redalen. Tettstedet hadde tidligere meieri, butikk, kafe, gjestgiveri, bensinstasjon og bilverksted.

I dag har Redalen en barnehage, skole og idrettslag.

Høgfællet i Redalen, som har blitt en turistattraksjon. Denne fossen får folk fra Gjøvik, Hamar og Lillehammer til å komme å bade på grunn av de fine omgivelsene og den relativt varme kulpen som har blitt dannet der. Kulpen pleier som regel å ha 1 til 2 grader varmere vann enn hva Mjøsa har, grunnet steinene rundt som holder seg varme etter en solskinnsdag. Høgfællet sin popularitet tok fart da de siste scenene av filmen Askeladden i dovregubbens hall ble filmet der. Dette skapte stor oppmerksomhet rundt Høgfællet.

## Referanser

3. Oscar Rolid Aas. Født og oppvokst i Redalen.
Lars Tingström

**Lars Gewe Tingström** (født 24. mars 1934 i Visby, Gotlands län, død 16. april 1993), også kjent som **Bombemannen**, var en svensk person som stod bak flere store bombeangrep i Stockholmsområdet:
* Bombeattentat mot Skatteskrapan
* Sprengning av Sigurd Denckers villa i Nacka, hvor en person omkom. 
* Bombeattentat mot Kronofogdemyndigheten i Nacka. 

Kritikere (og Tingström selv) pekte ut en av dommerne som medvirket til at han ble dømt som ansvarlig for en konspirasjon.

## Inhabilitet under rettergangen
Aktoren i en tidligere sak mot Tingström, Sigurd Dencker, hadde et forhold med kvinnen som Tingström hadde bodd 8 år med, på den tiden saken pågikk. Dette er dokumentert blant annet i illegale telefonavlyttinger som Tingström gjennomførte. Båndinnspillingene ble offentliggjort etter rettergangen i radioprogrammet 20:00. Kvinnen som Tingström bodde sammen med var også vitne i rettssaken.

Han ble dømt til livstidsstraff.

## Død
Tingström døde av kreft i fengselet i 1993. Den 17. mars 1997, fire år etter hans død, publiserte hans advokat Pelle Svensson et testament som var skrevet av Tingström, hvor han påstod at han hadde besluttet seg for å ta hevn etter hans første dom. «Blodet skal flyte i Stockholms gater», sa også Tingström under rettergangen. Ifølge testamentet skal han også ha fortalt dette til sin beste venn, Christer Petterson. Svensson la i tillegg frem en tese til utrederne av Palmemordet om at Petterson myrdet Palme som en hevn for Tingström, ettersom Palme ble ansett for å være «hovedansvarlig for den rettslige smørja» som Tingström hadde forvillet seg inn i.

## Eksterne lenker
* P3-dokumentar 2006-08-06
Europeiska arbetarpartiet

**Europeiska arbetarpartiet** (EAP) er et lite, internasjonalt politisk parti i Sverige uten parlamentarisk representasjon. Partiet er den svenske delen av LaRouche-bevegelsen.

Partiet kan ikke henføres til noen av de klassiske ideologiene. Partiets standpunkter kjennetegnes av teknikkoptimisme. Tradisjonelt har derimot partiet, siden starten av 1980-tallet, blitt karakterisert som høyreekstremistisk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ebbe Carlsson-skandalen

**Ebbe Carlsson-skandalen** var en politisk skandale i Sverige som begynte den 1. juni 1988, da kveldsavisen *[[Expressen]]* avslørte at bokutgiveren Ebbe Carlsson etterforsket PKKs mulige delaktighet i Palmemordet, med støtte fra justisminister Anna-Greta Leijon.

Skandalen førte blant annet til at Leijon ble tvunget til å gå av i begynnelsen av juni 1988, samt at Ebbe Carlsson ble dømt til bøter for varesmugling i mars 1992. Riksdagens konstitusjonskomité gransket skandalen gjennom utspørringer som ble direktesendt på TV i begynnelsen av august 1988. En kraftig debatt mellom Carl Lidbom og komiteens visepresident Anders Björck fikk betydelig oppmerksomhet i mediene.

Det er uklart om alle detaljer i skandalen har blitt kjent for offentligheten.

## Eksterne lenker
* "Ebbe Carlsson-affären" - Radiodokumentar fra Sveriges Radio P3 Besøkt 14. september 2010
Ebbe Carlsson

**Nils Ebbe Knut Carlsson** (1947–1992) var en svensk forlagsredaktør. Han var informasjonssekretær i justitiedepartementet i perioden 1974&ndash;1976 (se Geijeraffären). Han var den hovedinvolverte i den såkalte Ebbe Carlsson-skandalen i 1988. Carlsson døde av aids.

## Referanser

 


## Litteratur
* Anders Isaksson: *Ebbe &ndash; mannen som blev en affär*, 2007. ISBN 91-85555-03-7
Anna-Greta Leijon

**Anna-Margareta Maria «Anna-Greta» Leijon** (1939–2024) var en svensk politiker (sosialdemokrat) som var riksdagsmedlem og justisminister. Leijon var mor til politikeren Britta Lejon.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Statens offentliga utredningar

**Statens offentliga utredningar** (**SOU**) er navnet på en publisert svensk samling av rapporter og betenkninger knyttet til offentlige utvalg utnevnt av staten. I likhet med *[[Norges offentlige utredninger|NOU]]* i Norge, nedsettes offentlige utvalg i regelen til å belyse større politikkområder på initiativ fra Regjeringen. Etter at utredningen er levert til Regjeringen, er det vanlig å sende utredningen ut til høring («remiss») til berørte parter. 

På bakgrunn av det som foreslås i utredningen og høringssvarene om den, kan Regjeringen velge å gå videre med konkrete initiativ i form av en proposition til Riksdagen (parlamentet). I lovsaker må Regjeringen først skissere lovendringen i en *Lagrådsremiss* til Lagrådet, som uttaler seg om hvorvidt det lovforslaget som skisseres strider mot grunnloven eller av andre grunner ikke bør vedtas. Her atskiller Sverige seg fra Norge, ved at Regjeringen i Norge alltid viderefører en offentlig utredning (NOU) med en stortingsmelding, mens den svenske regjeringen går rett på proposisjonen uten forutgående melding.

Hver SOU har et unikt id-nummer som består av årstall og serienummer separert med et kolon etterfulgt av et navn, f.eks. *SOU 2000:1, En uthållig demokrati! &ndash; Politik för folkstyrelse på 2000-talet*. Rapportene er tilgjengelige bl.a. i biblioteker og i elektronisk form som PDF-filer på Internett (sistnevnte gjelder rapporter fra og med midten av 1990-tallet og fremover).

## Se også
*Norges offentlige utredninger

## Kilder
* Den svenske regjeringens forklaring av SOU
* Søk blant SOU-rapporter
Gunnar Wall

**Sven Gunnar Wall** (født 1951) er en svensk journalist og forfatter. Han har blant annet fokusert på etterforskningen av drapet på Olof Palme.

## Bibliografi
* *Mörkläggning: statsmakten och Palmemordet* (1997)
* *Världens största konspirationer* (2002)
* *Historiens största mordgåtor* (2004)
* *Tidernas största bedrägerier* (2005)
* *Världens största fiaskon* (2006)

## Referanser
Sigvard Cedergren

**Sigvard «Sigge» Cedergren** (1931–1996) ble kjent for allmennheten i forbindelse med mordet på Olof Palme.

Cedergren var i mange år, på 1970- og 1980-tallet, sjef for spillklubben Oxen, samt at han bedrev svart narkotikahandel, noe som fikk ham til å bli kjent med Christer Pettersson (begge har også sine røtter i Hälsingland). Cedergren avslørte på sitt dødsleie at han i forkant av Palmemordet hadde hatt en revolver av typen som politiet etterlyste, og at Pettersson hadde kjennskap til dette. Politiet hadde ikke særlig tiltro til denne uttalelsen.

## Referanser
Mikael Hylin

**Mikael Hylin** (født 21. februar 1962 i Stockholm) er en svensk regissør og manusforfatter.

## Regi
* 2001 &ndash; Dream
* 2000 &ndash; Hassel - Förgörarna
* 1995 &ndash; Älskar, älskar inte
* 1992 &ndash; Kvällspressen (TV-serie)
* 1990 &ndash; Storstad
* 19.. &ndash; Blåser morgondagens vind (kortfilm)

## Manus
* 1997 &ndash; Lilla Jönssonligan på styva linan
* 1996 &ndash; Lilla Jönssonligan och cornflakeskuppen
* 19.. &ndash; Blåser morgondagens vind

## Produsent
* 2006 &ndash; Jag såg mordet på Palme
* 1997 &ndash; Expedition Robinson (TV-serie)
* 1996 &ndash; Lilla Jönssonligan och cornflakeskuppen
* 19.. &ndash; Blåser morgondagens vind

## Eksterne lenker
*
Faye Kellerman

**Faye Kellerman** (født 1952 i St. Louis, USA) er forfatter av kriminalromanserien «Peter Decker/Rina Lazarus», i tillegg til tre bøker ikke knyttet til noen serie, *The Quality of Mercy*,  *Moon Music* og *Straight  into Darkness*.

__TOC__
Faye Kellerman studerte ved UCLA hvor hun tok hovedfag i teoretisk matematikk i 1974. Fire år seinere tok hun doktorgraden i dentalkirurgi. På den tiden var hun «fullt oppsatt på å fortsette en karriere som tannlege». Til tross for sine intensjoner har hun aldri praktisert som tannlege. Hun var mor på heltid inntil hun publiserte sin første roman. I et essay fra 1997 skriver hun at hun ikke akkurat kan si når omveltningen fra munnhygieniker til krimforfatter skjedde, men faktorer som styrte henne mot å skrive om mysterier var «et ønske om å skape rettferdighet, en mistenksom natur, en veldig aktiv fantasi, og, selvsagt, en dragning mot det bisarre».

Kellerman er praktiserende ortodoks jøde, liksom hennes mann, romanforfatteren Jonathan Kellerman. Hennes arbeider tar ofte opp jødiske tema og karakterer, og bruker disse innfor rammeverket av det tradisjonelle mysteriet. Peter Decker-bøkene for eksempel, kretser om en politidetektiv som er oppdradd som  baptist men vender tilbake til sine jødiske røtter etter å ha forelsket seg med Lazarus, en ortodoks jøde, mens han etterforsker en voldtekt som skjedde nær en ortodoks jødisk skole (yeshiva).

Ekteparet Kellerman er det eneste gifte paret som noen gang har vært på bestsellerlisten til The New York Times samtidig (med to forskjellige bøker), de har fire barn og bor i Los Angeles.  Hun er mor til roman- og skuespillforfatteren, Jesse Kellerman.

## Bibliografi
### Peter Decker & Rina Lazarus seriene
# *The Ritual Bath* (1986)
# *Sacred and Profane* (1987)
# *Milk and Honey* (1990)
# *Day of Atonement* (1991)
# *False Prophet* (1992)
# *Grievous Sin* (1993)
# *Sanctuary* (1994)
# *Justice* (1995)
# *Prayers for the Dead* (1996)
# *A Serpent's Tooth* (1997)
# *Jupiter's Bones* (1999)
# *Stalker* (2000)
# *The Forgotten* (2001)
# *Stone Kiss* (2002)
# *Street Dreams* (2003)
# *Straight Into Darkness* (2005)
# *The Burnt House* (2007)

### Andre romaner
*The Quality of Mercy* (1989)
*Moon Music* (1998)
*Stalker* (2000) – features Cynthia Decker
*Double Homicide* (2004) – written with Jonathan Kellerman
*The Garden of Eden and Other Criminal Delights* (2006)
*Capital Crimes* (2006) – skrevet sammen med Jonathan Kellerman

### Oversettelse til norsk

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jesse Kellerman

**Jesse Kellerman** (født 1. september 1978) er en roman- og skuespillforfatter. Hans første roman er *Sunstroke*, utgitt av Putnam i januar, 2006. Hans andre roman, *Trouble*, ble publisert i januar, 2007. For skuespillet sitt, *Things Beyond Our Control*, fikk hanprinsesse Grace-prisen, som blir gitt til USAs mest lovende skuespillforfatter. Han er sønn av de kjente krimforfatterne Faye Kellerman and Jonathan Kellerman. En tid var han første gitarist for Los Angeles baserte Indie rockebandet *Don't Shoot the Dog*.

I 1994 publiserte han en bok med barnepoesi *Daddy, daddy, can you touch the sky?* med Jonathan Kellerman (ISBN 0-553-07324-9).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
South African Bureau of State Security

**South African Bureau of State Security** (BOSS) var et sørafrikansk byrå som ble dannet i 1969 og erstattet av National Intelligence Service (NIS) i 1980. Byråets oppgave var å overvåke den nasjonale sikkerheten. Det ble ledet av Hendrik van den Bergh.
Albert Norden

**Albert Norden** (født 4. desember 1904 i Myslowitz, død 30. mai 1982 i Øst-Berlin) var en tysk jøde og kommunistisk politiker i DDR.

Han var sønnen til rabbineren Joseph Norden som omkom i ghetto Theresienstadt i 1943. Albert Norden ble medlem i KPD i 1921 og gikk i eksil etter nazistenes maktovertagelse. Fra 1933 til 1945 opphold han seg in Tsjekkia, Frankrike og USA.

Fra 1949 jobbet han tre år som leder i DDRs informasjonsetat. Fra 1953 til 1958 var han professor for nyere historie ved Humboldt-universitetet i Berlin. Han var medlem av politbyrået i SED og medlem av Folkekammeret fra 1958 til 1981. I politbyrået hadde han ansvaret for agitasjon.

Han er mest kjent for å ha medarbeidet på en dokumentasjon om nazister, *Braunbuch*, i 1965. Denne boka navnga 2300 tidligere nazister som fikk ledende stillinger i Vest-Tyskland.

## Referanser
Cocktail (tidsskrift)

***Cocktail*** er et mykpornografisk tidsskrift som blir utgitt månedlig av MP Media Norge. Bladet regnes som Norges eldste pornografiske tidsskrift som fremdeles er på markedet, og hadde sin første utgivelse i 1950. I begynnelsen var dette et humorblad med vitser, historier og pinup-bilder, men etter hvert har innholdet blitt mer pornografisk med nakenfotografier, gruppesex, sexfortellinger og annonser.

Opprinnelig var *Cocktail* et skandinavisk blad med utgivelser i Sverige fra 1942 til 1974 og i Danmark fra 1930-tallet til begynnelsen av 1970-tallet. En liberalisering av pornolovgivningen i disse landene gjorde at det dukket opp en rekke konkurrenter som viste mer utfordrende sex enn det *Cocktail* gjorde. Den norske utgaven startet med utgivelser av sex-pocketbøker i 1967 og begynte med fotonoveller i 1972, da også utviklingen mot å bli et rent pornoblad startet.

## Se også
* Linda Johansen
* Tanja Hansen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bladets nettsted
Lars Borgnäs

**Lars Johan Olof Borgnäs** (født 6. mars 1947 i Västerås) er en svensk journalist og forfatter. Han er en av medarbeiderne i Sveriges Televisions *[[Uppdrag granskning]]*. Han har tidligere jobbet i TV-programmet *[[Striptease (TV-program)|Striptease]]*.

Borgnäs har blant annet engasjert seg i Palme-mordet og styckmordsrättegången.

## Bibliografi
* 2020 - *Olof Palmes sista steg : i sällskap med en mördare*, Semic, ISBN 9789155267964
* 2006 &ndash; *En iskall vind drog genom Sverige: mordet på Olof Palme*, Norstedts forlag, ISBN 9789113100029.
* 2003 &ndash; *Sanningen är en sällsynt gäst: sökandet efter Catrine da Costas mördare*, Nordstedts forlag, ISBN 9789113011769

## Priser og utmerkelser
* 2006: Svenska Deckarakademins pris for beste fagbok for *En iskall vind drog genom Sverige*

## Referanser
Leif Stenberg-Skiffer

**Leif Stenberg**, senere **Leif Skiffer** (1933–1985), også kalt **Mr. X**, var en svensk storforbryter innenfor blant annet narkotikabransjen. Han har aldri blitt dømt for kriminelle handlinger. Hans identitet ble røpet i sammenheng med en hjerteoperasjon. Stenberg-Skiffer medvirket i en film om mordet på Olof Palme av Mikael Hylin. Hans datter, Madeleine Stenberg, var gift med filmregissøren Kjell Sundvall.

## Referanser
Sven Anér

**Sven Anér** (1921–2018) var en svensk journalist, i Sveriges Television og *[[Dagens Nyheter]]*. I perioden mellom 1993 og 2005 gav han ut avisen *Palme-nytt*, der han uttrykte skarp kritikk over utredningen av mordet, og han publiserte dessuten flere bøker om Palme-mordet. I sine siste år interesserte han seg for «Estonia»-forliset og ga fra og med 2005 ut nyhetsbrevet *Estonia-brevet*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den siste kontrakten

***Den siste kontrakten*** (originaltittel: *Sista kontraktet*) er en svensk kriminal-thriller fra 1998 med Palme-mordet som tema. Filmen er regissert av Kjell Sundvall og basert på ei bok av en ukjent forfatter som benyttet pseudonymet John W. Grow. Hovedrollen spilles av Mikael Persbrandt.

## Handling
Roger Nyman, en erfaren politimann med 15 år bak seg i tjenesten, ber om å bli overflyttet til en roligere avdeling av hensyn til helsen og familien. Han kommer i etterretningstjenesten og en dag dukker navnet Victor Gales opp på hans pult. En mann med arbeids og oppholdstillatelse i Sverige. Problemet er bare at Victor Gales har vært død i seks år. Nyman må finne ut hvem som skjuler seg bak denne identiteten. Det viser seg at hans egentlige navn er Ray Lambert. Etter å ha overvåket ham en tid, får Nyman mistanke om at hans egentlige mål er å drepe sveriges statsminister.

## Om filmen
### Anmelderne
Både Aftenpostens, VGs og Dagbladets anmeldere gav den terningkast fire. Anmelderen i Dagbladet beskrev den som en severdig konspirasjonsthriller, mens VGs beskrev den som «en drivende god røverhistorie».

Anmelderen på danske PHILM gav den bare 2 av 7 stjerner og skrev: «Dog ikke nok til at højne niveauet, som hele tiden på fortællesiden er faretruende lavt. Som ringe kompensation præsenteres vi for overbevisende professionelt teknisk arbejde».

### Publikum
Filmen innbrakte 132 000 kr på svenske kinoer. Den hadde et produksjonsbudsjett på ca. 24 millioner svenske kroner.

### Priser
Den ble nominert til Grand Jury Prize ved Det amerikanske filminstituttets prisutdeling.

## Rolleliste (utvalg)
* Mikael Persbrandt – Roger Nyman 
* Michael Kitchen – Ray Lambert 
* Pernilla August – Nina Nyman 
* Reine Brynolfsson – Bosse Ekman 
* Bjørn Floberg – Tom Nielsen 
* Cecilia Ljung – Lisa 
* Jacqueline Ramel – Anna 
* Johan Lindell – Bernard Lange 
* Mathias Henrikson – Gösta Bark 
* Per Ragnar – KG 
* Paul Birchard – Norris 
* Anders Ekborg – Bengt Löfgren 
* Johan H:son Kjellgren – Erik Hellberg 
* Leif Andrée – Berg 
* Stephen Webber – Wilson
* Tshamano Sebe – Ery Sontanga

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lindesvermer

**Lindesvermer** (*Mimas tiliae*) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). I Norge finnes den på Sørlandet og Østlandet, men den er ikke spesielt vanlig. Larven går på lind (*Tilia* spp.).

## Utseende
Det voksnedyret er en ganske stor (vingespenn 70 – 80 mm) sommerfugl med spoleformet kropp og smale vinger. **Forvingene** er flikete. **Hodet** er ganske lite og munndelene reduserte, antennene tynne og smalt fjærformede. **Kroppen** er grå, med nokså lange, nedliggende hår. **Forvingene** kan ha ulike nyanser av brunt, rødlig eller grønt, vanligst er grunnfargen olivengrønn. De har et bredt, ujevnt, mørkt tverrbånd omtrent i midten, dette er ofte delt i to. Ved vingespissen er det et lyst felt. **Bakvingene** er brune med rustrøde kanter, litt innbuktet foran bakhjørnet som er svart.

Larven forandrer seg ganske mye i løpet av utviklingen. I de første stadiene er den grønn med små, røde og hvite skråstreker på kroppsidene. Når den nermer seg puppestadiet blir den gråfiolett med små, hvite nupper. Larven er smalest foran ved hodet, og kroppen ender i en halepigg som blir blålig i de siste stadiene.


Mimas tiliae01.jpg|Tidlig grønt larvestadie
Mimas tiliae(loz).jpg|Lindesvermerens larve nære puppestadiet
Mimas tiliae MHNT male dos.jpg|*Mimas tiliae* ♂   
Mimas tiliae MHNT male ventre.jpg|*Mimas tiliae* ♂ △  
Mimas tiliae MHNT female dos.jpg|*Mimas tiliae* ♀  
Mimas tiliae MHNT female ventre.jpg|*Mimas tiliae* ♀ △ 


## Levevis
Som de andre artene i Smerinthinae tar ikke lindesvermeren næring til seg som voksen, men lever på opplagsnæring fra larvetiden. Larven lever på lind (*Tilia* spp.), sjeldnere på andre løvtrær. Den spiser bare om natten; om dagen sitter den gjemt under et blad. Den voksne sommerfuglen flyr i mai – juni.

## Utbredelse
Lindesvermeren finnes i det meste av Europa, og videre østover til Japan. I Norge finnes den bare på Østlandet og Sørlandet, nord til Ringerike og vest til Kristiansand. Enkelte steder kan den være ganske vanlig.

## Kilder

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3

* Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2

* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/m/mimas_tiliae.html

* Nettsiden *Norges sommerfugler*: http://www.nhm.uio.no/fagene/zoologi/insekter/norlep/sphingidae/tiliae.html
## Eksterne lenker
*
Kveldpåfugløye

**Kveldpåfugløye** (*Smerinthus ocellata*) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den er lett å kjenne på at den har store øyeflekker på bakvingene. I Norge flyr den i mai–juni på Sørlandet og Østlandet.
## Utseende
En stor (vingespenn 75–95 mm) sommerfugl, kroppen er forholdsvis kort og vingene brede til svermer å være. **Hodet** er ganske lite med reduserte munndeler, antennene smalt fjærformede. Forvingene er noe flikete. **Brystet** er svart i midten, grått på sidene, bakkroppen grå. **Forvingene** er brunlige med et svakt, rosa skjær, med flere smale, lyse og mørke tverrbånd. **Bakvingene** er for det meste rosa, nær bakkanten med en stor, rund, svart øyeflekk med en blå ring inne i. **Larven** er grønn.
 
Smerinthus ocellatus MHNT CUT 2010 0 330 Autouillet, Yvelines, France, male dorsal.jpg|*Smerinthus ocellata* ♀ 	
Smerinthus ocellatus MHNT CUT 2010 0 330 Autouillet, Yvelines, France, male ventral.jpg|*Smerinthus ocellata*  ♀ △	
Smerinthus ocellatus MHNT Female dos.jpg|*Smerinthus ocellata* ♂	
Smerinthus ocellatus MHNT Female ventre.jpg|*Smerinthus ocellata* ♂  △	
Smerinthus ocellatus caterpillar - Keila.jpg|Larven 


## Levevis
Larvene lever vanligvis på selje (*Salix caprea*), sjeldnere på apal eller andre løvtrær. De er bare aktive om natten og gjemmer seg om dagen. Kveldpåfugløyet flyr i løv- og blandingsskog i mai–juni. Som andre Smerinthinae tar den ikke næring til seg som voksen, men overlever på næring den har lagret fra larvetiden.

## Utbredelse
Kveldpåfugløyet finnes over det meste av Europa østover til Sibir. I Norge forekommer den på Østlandet og Sørlandet, nord til Hamar og vest til Farsund. Den kan noen steder være forholdsvis vanlig. I Amerika blir den erstattet av den ganske like arten *[[Smerinthus jamaicensis]].*

## Kilder

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3

* Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2

* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/s/smerinthus_ocellata.html

* Nettsiden *Norges sommerfugler*: http://www.nhm.uio.no/fagene/zoologi/insekter/norlep/sphingidae/ocellata.html
## Eksterne lenker
*
Eikesvermer

**Eikesvermer** (*Marumba quercus*) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den finnes i Mellom-Europa, men ikke i Norden. Den ligner en stor og blek ospesvermer (*Laothoe populi*). Larven lever på eik (*Quercus* spp.).

## Utseende
En stor (vingespenn 85 – 125 mm, hunnen størst) svermer med flikete vinger. Grunnfargen er ganske variabel med det vanligste er okergul. Forvingene har to brede, litt mørkere tverrbånd on en mørk, trekantet flekk ved bakhjørnet. Bakvingene er gulbrune, litt rødlige ved roten. I motsetning til ospesvermeren stikker ikke bakvingene ut fremfor forvingene når den sitter. **Larven** er grønn, med vortete hus og lyse skråstriper på hvert ledd.

Marumba quercus MHNT CUT 2010 0 89 La Croix-Valmer Male dorsal.jpg| ♂ 	
Marumba quercus MHNT CUT 2010 0 89 La Croix-Valmer Male ventral.jpg| ♂ △	
Marumba quercus MHNT CUT 2010 0 89 La Croix-Valmer female dorsal.jpg| ♀ 	
Marumba quercus MHNT CUT 2010 0 89 La Croix-Valmer female ventral.jpg|♀ △	 


## Levevis
Larvene lever på ulike arter av eik (*Quercus* spp.). Sommerfuglen har to generasjoner hvert år, i mai-juni og i august-september.

## Utbredelse
Eikesvermeren finnes fra Atlasfjellene i Marokko, gjennom Sør-Europa og Midtøsten østover til Iran. Den kan vandre en del, og dukker av og til opp nord for det egentlige utbredelsesområdet, for eksempel i Nord-Frankrike og ved Moskva.

## Kilder
* Pittaway, A.R. (2007) Sphingidae of the Western Palearctichttp://tpittaway.tripod.com/sphinx/m_que.htm
## Eksterne lenker
*
Vindelsvermer

**Vindelsvermer** (*Agrius convolvuli*) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne store, kraftige, grå arten er en sterk flyger. Den hører hjemme i varme strøk nesten over alt i den Gamle verden, men begir seg ofte på vandringer nordover, enkelte år dukker de opp i Norge på ettersommeren og høsten. De kan da finnes helt nord til Finnmark. Larven lever på vindel (*Convolvulus* spp.) og beslektede planter, men puppen, som har en karakteristisk, frittliggende sugesnabel, overlever ikke vinteren hos oss.

## Utseende
En stor (vingespenn 94 – 120&nbsp;mm) og kraftig svermer med spoleformet kropp og smale vinger. **Hodet** er stort og bredt, sugesnabelen er ca. 75&nbsp;mm lang, dvs. lengre enn selve insektet. Antennene er snaut halvparten så lange som forvingene. **Brystet** er grått med hvite sider, bakkroppens overside har en grå midtstripe, på sidene av denne har hvert ledd, regnet forfra, en smal, hvit tverrstripe, så en bred, rosa stripe og bakerst en svart stripe som er litt smalere enn den rosa. De kraftige **forvingene** er spisse og gråspraglete. Bakvingene er grå med et svakt, rosa skjær, med mørkegrå tverrbånd. **Larven** er ganske mørk og brokete farget. Puppen utmerker seg ved at sugesnabelen henger fritt fra kroppen.
## Levevis
Larvene lever på vindel (*Convolvulus*), søtpotet (*Ipomoea*) og beslektede planter. De voksne sommerfuglene er svært dyktige flygere som henger på svirrende vinger foran dype blomster og stikker sin meget lange sugesnabel ned til nektaren. De er utholdende flygere og kan trolig foreta vandringer på flere tusen kilometer.

## Kilder

* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/a/agrius_convolvuli.html
* Nettsiden *Norges sommerfugler*: http://www.nhm.uio.no/fagene/zoologi/insekter/norlep/sphingidae/convolvuli.html
## Eksterne lenker
*
Unabhängige Sozialdemokratische Partei Deutschlands

**Unabhängige Sozialdemokratische Partei Deutschlands** (*Tysklands uavhengige sosialdemokratiske parti*, forkortet **USPD**) var et kortlivet tysk venstresosialistisk politisk parti som eksisterte fra 1917 til 1931. Partiet ble stiftet i 1917 av krigsmotstandere som brøt ut fra det sosialdemokratiske partiet SPD. Lederen for det nye partiet var Hugo Haase.

USPD samlet alle de som var motstandere av SPD-ledelsens støtte til den tyske krigføringen under første verdenskrig, for eksempel Eduard Bernstein, Karl Kautsky, Karl Liebknecht og Rosa Luxemburg. Disse kunne ha svært ulike standpunkt i andre spørsmål, men sto samlet om krigsmotstanden.

Venstrefløyen av USPD var Spartakusforbundet, med Liebknecht og Luxemburg i spissen. Mot slutten av 1918 brøt Spartakusforbundet med USPD, og dannet Tysklands kommunistiske parti (KPD), mot Luxemburgs vilje.

USPD satt sammen med SPD i en provisorisk regjering etter novemberrevolusjonen i 1918, men USPD trakk seg snart ut da det ble klart at SPD ikke hadde tenkt å ta revolusjonen videre i sosialistisk retning. Samtidig var USPD ikke på linje med kommunistene som i januar 1919 stilte seg bak det såkalte spartakistopprøret i Berlin, hvor både Karl Liebknecht og Rosa Luxemburg ble drept av frikorpset som slo det ned. 

USPD gikk inn for et kompromiss og en kombinasjon mellom et parlamentarisk system og et arbeiderrådssystem. Partiet fikk stor oppslutning ved valget i juni 1920 som  venstresosialistisk parti, med rundt 5&nbsp;millioner stemmer mot SPD sine 5,6&nbsp;millioner og KPD 440&nbsp;000. Valget gjorde USPD til Tysklands nest største, etter SPD, og med 84 mandater mot SPDs 102.

Men partiets styrke skulle også vise seg å være dets svakhet, da mellomposisjonen mellom en parlamentarisk og en revolusjonær politisk kurs viste seg svært vanskelig i datidens politiske klima i Tyskland. I desember 1920 ble partiet delt, da et flertall på landsmøtet gikk inn for en sammenslåing med KPD. De fleste av mindretallet gikk da tilbake til SPD i slutten av 1922, slik at rundt en tredjedel av USPD-medlemmene gikk inn i KPD, en annen tredjedel gikk tilbake til SPD, mens en tredjedel «forsvant» fra politikken. 

## Valgoppslutning

## Kjente medlemmer
* Emil Barth
* Eduard Bernstein
* Arthur Crispien
* Wilhelm Dittmann
* Hugo Eberlein
* Kurt Eisner
* Hugo Haase
* Karl Kautsky
* Karl Korsch
* Georg Ledebour
* Paul Levi
* Karl Liebknecht
* Theodor Liebknecht
* Kurt Löwenstein
* Rosa Luxemburg
* Franz Mehring
* Toni Sender
* Ernst Thälmann
* Kurt Tucholsky
* Clara Zetkin
Covarrubias

**Covarrubias** er en småby og kommune i provinsen Burgos i Castilla y León i Spania. Den har 505 innbyggere og ligger omtrent 42 km sør for Burgos og ca. 225 km nord for Madrid. Covarrubias ligger i en dal hvor elven Arlanza renner.

Covarrubias har blitt vennskapskommune med Tønsberg i Norge, som et resultat av at Prinsesse Kristina av Norge reiste fra Tønsberg til Spania i 1257 og ble senere gravlagt i Covarrubias.

Nåværende borgermester er Miguel Ortíz Alcalde.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ayuntamiento de Covarrubias
Kristina Håkonsdatter

**Kristina Håkonsdatter** (eller *Kristin*, *Christina* eller *Kristìn*; 1234–ca. 1262) var en norsk prinsesse. Hun var datter av kong Håkon IV og Margrete Skulesdatter. Kristina var det tredje av Håkon og Margretes i alt fire barn og en eldre søster av Magnus Lagabøte. 

## Spansk giftermål

For å styrke de diplomatiske båndene til andre land, giftet faren Kristina bort til den spanske Don Felipe, broren til den kastiljanske kong Alfonso X (1221–1284) (av Castilla og Leon). Hun reiste fra Tønsberg i Vestfold og ankom Burgos julaften 1257. Felipe og Kristina giftet seg 31. mars 1258. De bodde i Sevilla inntil hun døde barnløs 28 år gammel. Hun ble gravlagt i et kloster i landsbyen Covarrubias nær Burgos, 240 km nord for Madrid.

## Ettermæle
 
I 1953 ble det åpnet en sarkofag man trodde var tom. Den viste seg å inneholde et kvinnelik. Undersøkelser viste at det var en høy kvinne, og hennes alder stemmer godt med prinsesse Kristina. Legenden forteller at prinsessa ønsket som bryllupsgave at det ble reist et kapell til ære for St. Olav i Spania. Kapellet ble aldri bygget, men i 2011 ble St. Olavskapellet åpnet i Covarrubias i forbindelse med 750-årsjubileet for hennes avreise fra Tønsberg. 

I 1978 ble en statue av Kristina reist i Covarrubias. Statuen er laget av Brit Sørensen. 24. juli samme år ble en kopi reist ved Slottsfjellet i Tønsberg. Tønsberg og Covarrubias har blitt vennskapskommuner som resultat av denne gamle forbindelsen.

Prinsesse Kristina ble valgt som symbol og gjennomgangsfigur i forbindelse med feiringen av Tønsberg bys 1100-årsjubileum i 1971. Forfatteren Kåre Holt skreiv det historiske skuespillet *Kristina av Tunsberg* som hadde premiere dette året med Lise Fjeldstad i hovedrollen. Stykket ble framført som sommerteater i noen år på friluftsscenen på Vestfold Fylkesmuseums område på Tallak rett nord for Slottsfjellet. Illustratøren Morten Myklebust lagde en tegneserieversjon av Kåre Holts drama i 1991. I 2004 skreiv også den spanske forfatteren Manuel Muñoz Hidalgo et skuespill om prinsesse Kristina, *Kristina Håkonsdatter – den splittede blomsten*. I  Covarrubias har det også fast i flere år vært en mindre Kristina-markering.

Prinsesse Kristina har ellers blant annet gitt navn til Kristina-løpet, et mosjonsløp for joggere hver vår i Tønsberg, og Kristina-statuetten, Tønsbergs Blads årlige pris til en idrettsutøver fra Vestfold, en utmerkelse som har blitt den høyeste innen Vestfold-idretten. *Prinsesse Kristina* er også navnet på en liten båt som arrangerer skjærgårdsturer utenfor Tønsberg. I tillegg har en spekeskinke produsert av Gilde blitt oppkalt etter henne. Prinsesse Kristinas gate ved Øya og St. Olavs hospital i Trondheim ble oppkalt etter henne i 2005.

## Referanser


## Kilder
*Artikkel i *[[Fjordenes Tidende]]* 6. oktober 2006.

## Eksterne lenker
* Kulturarv i Vestfold fylkeskommune om prinsesse Kristina, falker og falkonering
* Einar Jenssen: ''Prinsesse Kristina – myte og virkelighet'', 1980
* Pilegrim-nettside om prinsesse Kristina
* Hellig Olavs kapell i Spania 
* NRKs serie ''I prinsesse Kristinas fotspor'' 2004
* Kristinapsalteret GKS 1606 4º i Det Kongelige Bibliotek
Søtpotetsvermer

**Søtpotetsvermer** (*Agrius cingulata*) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den erstatter den nærtbeslektede og meget like vindelsvermeren (*Agrius convolvuli*) i Amerika. Som vindelsvermeren er den en meget god flyger og kan foreta lange vandringer. Larven lever på søtpotet (*Ipomoea batatas*), vindel (*Convolvulus* spp.) og beslektede planter.


Starr 020124 0042 agrius cingulata.jpg|Søtpotetsvermerens larve, svart fargevariant
Agrius cingulata MHNT CUT 2010 0 208 Itatiaia National Park Brazil male dorsal.jpg|♂  	
Agrius cingulata MHNT CUT 2010 0 208 Itatiaia National Park Brazil male ventral.jpg|♂  △	
Agrius cingulata MHNT CUT 2010 0 208 Itatiaia National Park Brazil female dorsal.jpg|♀  	
Agrius cingulata MHNT CUT 2010 0 208 Itatiaia National Park Brazil female ventral.jpg| ♀ △	 

## Eksterne lenker
*
Fettsuging

**Fettsuging** er en metode innen plastisk kirurgi som fjerner underhudsfett. Det er ingen slankemetode og egner seg best for behandling av uønskede fettansamlinger på f.eks. hofter, mage og lår. Fettsuging krever et sterilt miljø og bedøvelse. Andre navn er **liposkulptur** eller **figurforming**.  

Metoden ble introdusert av den franske legen Gerard Illouz i 1977 og videreutviklet av amerikanske kirurger og den norske kirurgen Erik Dillerud i begynnelsen av 1980-årene. Fettsuging utføres nå som oftest med såkalt intern ultralyd, der fettvevet "knuses" før det suges ut. Ekstern ultralyd, såkalt ULTRASHAPE (eng.) har vært forsøkt i kombinasjon med diett – effekten av dette er dokumentert og publisert.

En kanyle som er et lite rustfritt stålrør brukes ved enkelte klinikker som utfører fettsuging. Kanylen injiseres i fettdepotene gjennom små snitt i huden som videre skaper små tunneler gjennom fettlagene og suger ut fettet. 

Fettsuging innebærer også en del risikoer. Disse kan inkludere:
* Anestesi risiko
* Blåmerker
* Endring i hudens følsomhet som kan vedvare
* Skade på dype strukturer som nerver, blodårer, muskler, lunger og abdominal organer
* Hjerte og lungekomplikasjoner
* Væskeopphopning
* Infeksjon
* Regelmessige konturer eller symmetrier
* Uregelmessig pigmentering
* Behov for revisjon kirurgi
* Vedvarende hevelse
* Dårlig sårtilheling
* Løs hud, forverring av cellulitter
* Hevelse
* Brannskade eller varmeskader fra ultralyd og ultralyd assistert fettsuging teknikk 
Det anbefales også at pasienter som utfører denne type operasjon er i så god form som mulig før de tar fettsuging.

**Smartlipo**

Nå markedsføres også en fettsuging uten kirurgi under navnet Smartlipo (laserlipolyse), som en skånsom metode for fjerning av fett med laser. Det er leger som advarer mot denne metoden. 

## Referanser
Ligustersvermer

**Ligustersvermer** (*Sphinx ligustri*) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne slanke, rosa og grå svermeren er Norges største "innfødte" sommerfugl, og kan ha et vingespenn på 12&nbsp;cm. Den er forholdsvis vanlig på Østlandet og Sørlandet og er også funnet enkelte ganger på Vestlandet. Larven lever på ask (*Fraxinus*), liguster (*Ligustrum*) og syrin.

## Utseende
En stor (vingespenn 100 – 120&nbsp;mm), slank sommerfugl med relativt store, smale vinger. **Kroppen** er slankere enn hos mange andre svermere. **Hodet** er temmelig lite, men med velutviklede munndeler, antennene er hvite og rundt 1/3 så lange som forvingene. **Brystet** er brunsvart med hvite sider, bakkroppen har en grå midtlinje, på sidene med rosa og svarte tverrstriper som er omtrent like brede. **Forvingene** er slanke og tilspissede, svartbrune, lysere langs fremkanten og med en lys stripe langs ytterkanten. **Bakvingene** er forholdsvis små, rosa med tre mørke tverrbånd. **Larven** er grønn, hvert ledd har en hvit og svart skråstripe. «Hornet» på bakkroppen er også tofarget, hvitt og svart.

Sphinx ligustri MHNT dos femelle.jpg|♀  
Sphinx ligustri MHNT ventre femelle.jpg|♀ △  
Sphinx ligustri MHNT dos male.jpg|♂
Sphinx ligustri MHNT ventre male.jpg|♂△ 


## Levevis
Ligustersvermeren flyr gjerne i skumringen, da den besøker forskjellige slags blomster. Flygetiden er i juni. Larven lever på busker og trær, mest i oljetrefamilien: ask, liguster og syrin. Da flere av næringsplantene er hageplanter, besøker ligustersvermeren gjerne hager. Dersom de store larvene blir forstyrret, reiser de opp forkroppen i en skremmestilling. Carl von Linné syntes de da minnet om en egyptisk sfinks, dette er opphavet til slektsnavnet *[[Sphinx]]* som har gitt grunnlag for familienavnet Sphingidae.

## Utbredelse
Ligustersvermeren finnes over det meste av den palearktiske sone, utenom lengst i nord og i ørkenområdene. I Norge er den forholdsvis vanlig på Østlandet. Det foreligger noen funn fra Vestlandet, men det er usikkert om disse er fra lokale bestander, eller har flydd inn østfra.

## Kilder
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/s/sphinx_ligustri.html
* Nettsiden *Norges sommerfugler*: http://www.nhm.uio.no/fagene/zoologi/insekter/norlep/sphingidae/ligustri.html
## Eksterne lenker
*
Mapungubwe

**Mapungubwe** var en historisk by i det som nå er det nordlige Sør-Afrika. Byen eksisterte fra 1050 til 1270 i elvemøtet mellom Shasheeleven og Limpopoelven, og var senter for et kongerike som omfattet deler av dagens Botswana og Zimbabwe. Byen er i dag nasjonalpark, fortidsminne, utgravningsområde og verdensarvminne.

Mapungubwe betyr *[[sjakal]]enes område*. Mapungubwefjellet består av sandstein, med 30 meter høye kløfter og et 300 m langt platå på toppen. Fjellet var bebodd i perioden 1220-1290.

Mapungubwe nasjonalpark utgjør sammen *Tuli Block* i Botswana og *Tuli Safari area* i Zimbabwe det felles *Limpopo/Shashe Transfrontier Park*.

## Kongedømmet
Mapungubwe-samfunnet har blitt beskrevet https://web.archive.org/web/20071019055216/http://www.safrica.info/ess_info/sa_glance/history/mapungubwe.htm som det mest avanserte i det sørlige Afrika. Arkeologer mener at det var det første samfunnet med klasseinndelt samfunnsorganisering, hvor lederne levde adskilt fra folket forøvrig. Viten og gjetninger om Mapungubwesamfunnet er basert på bygningsrester og andre arkeologiske funn, ettersom det ikke finnes skriftlige minner etter Mapungubwene. 

Livet i Mapungubwe var basert på jordbruket og på familiegrupper. Egne områder var forbeholdt rituelle seremonier, husholdningsaktiviteter og andre funksjoner. Kveget bodde i innhegninger nær bolighusene. 

## Utgravningene
Mapungubwes historie var glemt inntil 1932. På nyttårsaften 1932 fant en lokal bonde og hans sønn en rekke gjenstander på toppen av fjellet. De meldte fra om funnet til professor Leo Fouché ved  University of Pretoria. Dette innledet en serie utgravninger som har vedvart til i dag.

Ettersom det ble funnet flere gullgjenstander, ble funnene lenge holdt hemmelige av frykt for gravrøvere. Gjenstandene som ble funnet er datert til ca. 1000-1300. Funnene inneholder keramikk, glassperler, kinesisk glasert keramikk, gullsmykker (blant annet det gylne neshornet), keramikkfigurer, organisk avfall, utskåret elfenben, og gjenstander av kobber og jern.

## Eksterne lenker
* 
* sanparks.org: ''Mapungubwe National Park''
* mapungubwe.com 
* safrica.info: ''Mapungubwe:  SA's lost city of gold''
Furusvermer

**Furusvermer** (*Sphinx pinastri*) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne grå svermeren er en av de få artene i svermerfamilien som er knyttet til bartrær. Larven lever på furu (*Pinus sylvestris*). Arten finnes i furuskog i Sør-Norge, i alle fall til Hordaland.

## Utseende
En ganske stor (vingespenn 72 – 80&nbsp;mm), slank svermer, den virker ensfarget grå og er lett å kjenne igjen på fargen. Den slankest bygde av de norske svermerne. **Hodet** er middels stort, med velutviket sugesnabel. Antennene er hvite og nær halvparten så lange som forvingene. **Brystet** er grått i midten, svart på sidene og hvitt helt ytterst. Bakkroppen har en grå midtstripe, på sidene er den tverrstripet i grått, svart og hvitt. **Vingene** har bølget ytterkant. Forvingene er mørkegrå med spredte, lysere skjell. Rundt midten av vingen er det noen svarte lengdestreker. Noen ganger er vingens grunnfarge så mørk at disse ikke synes. Bakvingene er ensfarget grå. **Larven** er grønn med lyse lengdestriper, som gir bra kamuflasje mot barnålene. Det finnes også en rustrød fargevariant.


Caterpillar, Sphinx pinastri.JPG|larve
Sphinx pinastri 2 beentree.jpg|Furusvermerens larve
Sphinx pinastri MHNT CUT 2010 0 317 Mont Pelvoux France Male dorsal.jpg|*Sphinx pinastri* ♂
Sphinx pinastri MHNT CUT 2010 0 317 Mont Pelvoux France Male ventral.jpg|*Sphinx pinastri* ♂△
Sphinx pinastri MHNT female dos.jpg|*Sphinx pinastri* ♀  
Sphinx pinastri MHNT female ventre.jpg|*Sphinx pinastri* ♀ △  


## Levevis
Furusvermeren flyr i og ved bar- og blandingsskog med innslag av furu i mai – juli. Den besøker gjerne blomster og er kjent som pollinator av nattfiol (*Platanthera bifolia*). Larvene lever nesten utelukkende på furu (*Pinus sylvestris*), de har en sjelden gang blitt funnet på gran og lerk. Den er en av ganske få svermere som har larver på bartrær.

## Utbredelse
Furusvermeren finnes over det meste av den palearktiske sone, fra Nord-Afrika gjennom det aller meste av Europa østover til Kina. I Norge finnes den i den sørligste delen av landet nordvestover til Hordaland, men synes å mangle lenger nord. Registrert i Florø, Sogn og Fjordane  28.05.2015.

## Referanser


## Kilder
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norvegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Hydén, N., Jilg, K. & Östman, T. 2006. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Ädelspinnare-tofsspinnare. Lepidoptera: Lasiocampidae-Lymantriidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-59-2
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/h/hyloicus_pinastri.html
* Nettsiden *Norges sommerfugler*: http://www.nhm.uio.no/fagene/zoologi/insekter/norlep/sphingidae/pinastri.html

## Eksterne lenker
*
Leif Justers ærespris

**Leif Justers ærespris**, også kjent som **Juster-prisen**, er en norsk revypris. Den deles ut årlig til en person som har gjort eller gjør en stor innsats på en norsk revyscene.  Vinneren får  kroner, en tegning Ulf Aas har laget av Juster, og en kopi av statuen «Gledessprederen» som er utført av Nina Sundbye og er reist utenfor revyteateret Chat Noir i Oslo. 

Siden 2019 har Chat Noir stått for utdelingen i samarbeid med Sparebanken Øst. Prisen ble opprettet og tidligere delt ut av Leif Justers revyfond. Fondet ble opprettet i 1981 med inntektene fra en festforestilling i anledning Justers 70-årsdag, og ble opprettet av daværende teaterdirektør ved Chat Noir, Dag Frøland. 

Prisen ble tidligere delt ut på komikeren og skuespilleren Leif Justers fødselsdag 14. februar. Prisbeløpet var i starten på  kroner.

Sammen med Leonardstatuetten er Juster-prisen en av de høyeste utmerkelser i norsk revybransje. 

## Vinnere

* 1981: Inger Jacobsen, Arild Haga og Kaare Hegle
* 1982: Alf Hartmann, Kine Hellebust, Runar Borge og Knut Solberg
* 1983: Sølvi Wang, Jens Book-Jenssen, Bias Bernhoft og Per Lekang
* 1984: Øivind Blunck, Elisabeth Granneman, Arild Feldborg og Ellen Waaler
* 1985: Carsten Byhring og Grethe Kausland
* 1986: Elsa Lystad og Yngvar Numme
* 1987: Alfred Næss og Kjell Halvorsen
* 1988: Wenche Myhre og Hege Schøyen
* 1989: Rolv Wesenlund og Egil Monn-Iversen
* 1990: Einar Schanke og Dag Vågsås
* 1991: Harald Heide-Steen jr.
* 1992: Aud Schønemann
* 1993: Dag Frøland
* 1994: Tor Erik Gunstrøm
* 1995: Bjørn Sand
* 1996: Andreas Diesen
* 1997: (ikke utdelt)
* 1998: Brit Elisabeth Haagensli
* 1999: (ikke utdelt)
* 2000: Tom Sterri
* 2001: Mari Maurstad
* 2002: Siw Anita Andersen og Brede Bøe
* 2003: Arve Opsahl 
* 2004: Øivind  Johannessen 
* 2005: Frank Robert
* 2006: Jørg-Fr. Ellertsen
* 2007: Øystein Sunde
* 2008: Hilde Lyrån
* 2009: Toralv Maurstad og Wenche Foss
* 2010: Sturla Berg-Johansen
* 2011: Inger Lise Rypdal og Ingrid Bjørnov
* 2012: Ole Paus
* 2013: (ikke utdelt)
* 2014: Robert Stoltenberg
* 2015: Bjarte Hjelmeland
* 2016: (ikke utdelt)
* 2017: Thomas Giertsen
* 2018: (ikke utdelt)
* 2019: Kevin Vågenes
* 2020: Atle Antonsen og Bård Tufte Johansen
* 2021: Linn Skåber
* 2022: Dagfinn Lyngbø
* 2023: Rune Andersen
* 2024: Ylvis
* 2025: Marit Voldsæter

## Referanser


## Eksterne lenker
*