open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ludvig

Mannsnavnet **Ludvig** stammer fra det gammelhøytyske eller frankiske *hlod * («berømmelse») og *wig* («kamp»/«krig»). Norrøne former av navnet var *Hlǫðvér* og *Hloðvér*. Gamle skrivemåter for navnet har vært *Lodvig*, *Lodwig* og *Lodwik*. Navnedag er 25. august i Norge.

## Utbredelse
Navnet *Ludvig* var vanlig i Norge på siste halvdel av 1800-tallet, og igjen fra 2000-årene og hadde en popularitetstopp med 0,9 % i 2024.

|}

## Kjente personer med navnet
* Ludvig XIV av Frankrike (1638–1715), konge av Frankrike 1643–1715
* Ludvig Holberg (1684–1754), norsk-dansk forfatter og historiker
* Ludwig van Beethoven (1770–1827), tysk komponist og pianist
* Ludwig Markus Mack (1842–1915), grunnleggeren av Macks Ølbryggeri AS i Tromsø
* Ludwig Mies van der Rohe (1886–1969), tysk-amerikansk arkitekt
* Ludwig Wittgenstein (1889–1951), østerriksk-britisk filosof
* Ludvik Svoboda (1895–1979), krigshelt og president i Tsjekkoslovakia
* Ludwig Erhard (1897–1977), tysk politiker og kansler fra 1963 til 1966
* Ludvig Karlsen (1935–2004), grunnleggeren av Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter
* Ludvík Vaculík (f 1926), tsjekkisk forfatter og journalist
* Ludvig Nessa (f 1949), norsk prest og abortmotstander
* Ludovic Giuly (f 1976), fransk fotballspiller

## Annen bruk av navnet
* Pinnsvinet Ludvig, kjent fra Kjell Aukrusts bøker og filmer
* Sekken som Forsvaret har benyttet etter krigen blir kalt Ludvik. Sekken er gradvis faset ut men enda i bruk.()

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Toluca

**Toluca**, offisielt **Toluca de Lerdo**, er en kommune, by og delstatshovedstad i delstaten México i Mexico. Det er det nest største byområdet i delstaten. Innbyggertallet i kommunen er på 819&nbsp;561 (2010); med forsteder er tallet ca. 1,5 millioner.

## Navnet
Navnet Toluca kommer fra nahuatl *Tōllohcān*, som betyr, *Guden Tōllohs sted*. I 1861 ble navnet endret til Toluca de Lerdo, etter Sebastián Lerdo de Tejada, en fremstående politiker og motstander av den franske intervensjonen i Mexico på 1860-tallet.  

## Historie
Ingen eksakt dato kan angis for bygrunnleggelsen, men de arkeologiske data peker på at det allerede var fast bosetting i området på 800-tallet, og byen oppsto rundt 1120. I 1522 grunnla misjonærer en misjonsstasjon i Toluca, og deretter var byen en viktig by i Ny-Spania, den spanske kolonien hvor Mexico utgjorde hoveddelen.

## Geografi
Byen ligger i Matlazincodalen, 70 km sørvest for Mexico by, på 2&nbsp;680 meters høyde. Den er dermed den høyest beliggende delstatshovedstad i landet. På grunn av høyden er klimaet kjøligere enn i Mexico by, og i områdene rundt byen faller det snø om vinteren. Her finnes det også vintersportssteder. Fjellet og vulkanen Nevado de Toluca befinner seg like i utkanten av byen.

## Næringsliv
Byen er et viktig industrisenter. Det produseres drikkevarer, ferdigvarer, tekstiler, biler, elektriske apparater, kjemiske produkter og medisiner. 

## Utdanning
Byen har åtte universiteter, hvorav de mest fremstående er Universidad Autónoma del Estado de México og det private Instituto Tecnológico y de Estudios Superiores de Monterrey.

## Severdigheter

Toluca er en vakker koloniby, og midt i ligger den store plassen Plaza de los Mártires, omgitt av katedralen, guvernørpalasset og flere offentlige bygninger. I sentrum finnes også Cosmovitral, en serie drivhus med tusenvis av ulike plantesorter og som også har fantasiske glassmalerier. For øvrig er det flere kirker i kolonistil i byen. Flere museer og kunstgallerier vekker også interesse, såvel som det store kultursenteret Centro Cultural Mexiquense, med hyppige kunstutstillinger og teaterforestillinger.

Vulkanen Nevado de Toluca, også kalt Xinantécalt, ligger ca. 30 km fra byen. Dette er et område for både sommer- og vintersport. Nede i vulkankrateret finnes det to innsjøer, og er det eneste krateret i Mexico som kan nås med bil.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  
* Informasjon om Toluca kommune (spansk)
Ola Solum

**Ola Solum** (1943–1996) var en norsk filmregissør og manusforfatter, kjent for å ha regissert filmene *[[Orions belte (film)|Orions belte]]* og *[[Reisen til Julestjernen (film)|Reisen til julestjernen]]*.

## Karriere
Ola Solum tok examen artium ved Hartvig Nissens skole.

Han var et av regissørtalentene som ble støttet av Norsk Film A/S på 1970-tallet. I 1976 regisserte han sin første spillefilm *[[Reisen til Julestjernen (film)|Reisen til julestjernen]]*, som vises på NRK hver julaften. I 1978 laget Solum filmen *[[Operasjon Cobra (film)|Operasjon Cobra]]*. I forbindelse med Norsk Films 50-årsjubileum, fikk Solum derfor regissøroppgaven på *[[Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene]]* (1982). I 1985 regisserte Solum filmen *[[Orions belte (film)|Orions belte]]*, som ble en stor suksess i Norge og i utlandet. Filmen ble vist til over 600&nbsp;000 publikummere på kino i Norge og fikk en Amandapris.

Da Solum laget filmen *Landstrykere* (1989), tok filmen to år lengre å lage enn det som var planlagt. Den kostet også 12 millioner kroner mer enn forventet, noe som førte til at Norsk Film A/S byttet ut sjefen.

Musiker Hans Solum var hans far. Ola Solum døde av kreft i 1996, 52 år gammel.

## Filmografi
* 1994 – *[[Trollsyn]]*
* 1991 – *[[Kvitebjørn kong Valemon]]* 
* 1989 – *[[Landstrykere (film)|Landstrykere]]*
* 1987 – *[[Turnaround (film)|Turnaround]]*
* 1985 – *[[Orions belte (film)|Orions belte]]*
* 1983 – *[[Kamera går! - Norsk filmproduksjon gjennom 75 år]]*
* 1982 – *[[Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene]]*
* 1978 – *[[Operasjon Cobra (film)|Operasjon Cobra]]*
* 1976 – *[[Reisen til Julestjernen (film)|Reisen til julestjernen]]*

## Priser (utvalg)
* 1985 – Aamot-statuetten
* 1985 – Sølvklumpen for *[[Orions belte (film)|Orions belte]]* (regi) 
* 1980 – Sølvklumpen
* 1978 – Sølvklumpen

## Referanser


## Kilder
* *Bedre enn sitt rykte – En liten norsk filmhistorie*. 2.utgave, Norsk filminstitutt Oslo, 2004. Gunnar Iversen, Øivind Hanche, Nils Klevjer Aas.

## Eksterne lenker
* 
*
Buddy (film)

:*Denne artikkelen er om en film; 'Buddy' kan vise til [[Buddy|flere ting]].*

***Buddy*** er en norsk film fra , regissert av Morten Tyldum. Filmen vant Amandaprisen for beste norske film i 2004.

## Handling
Filmen handler om 24-åringen Kristoffer (Nicolai Cleve Broch), som bor i kollektiv på Tøyen i Oslo med vennene sine Geir (Aksel Hennie) og Stig Inge (Anders Baasmo Christiansen). Geir liker å leve farlig, men er ikke så ubekymret som han gir uttrykk for. Stig er en forsiktig og usikker fyr som har bodd over hele verden. Kristoffer og Geir jobber som plakatklistrere. På fritiden lager Kristoffer videodagbok med kompisene Geir og Stig Inge. Videosnuttene blir vist i Norges mest populære talkshow "Karsten i kveld" på TV 2, og Kristoffer tar av.

Aksel Hennie utfører alle sine egne stunts i filmen selv, med unntak av den scenen hvor han springer ned i en container. Baasmo Christiansen vant Amandaprisen for beste mannlige hovedrolle for sin innsats i filmen.

## Kjente personer og firma i filmen
Filmen inneholder en rekke kjente norske personligheter som spiller seg selv, samt en del firma som får «produktplassering».

*TV 2 (som sender filmene til Kristoffer og gjengen)
*NRK (debatt om programmet til Kristoffer)
*Bellona (en av personene i filmen jobber der)
*Synnøve Svabø (gjest i tv-program)
*Lasse Kjus (gjest i tv-program)
*Viggo Johansen (programleder på NRK)
*Fredrik Skavlan (gjest i tv-program)
*Elin Tvedt (heispassasjer)
*Kim Kolstad (gjest på TV 2-fest)
*Lars Joakim Ringom (gjest på TV 2-fest)
*Marie Simonsen (gjest på fest)
*Kiki Sørum (gjest på TV 2-fest)
*Sarah Natasha Melbye (gjest på TV 2-fest)
*Stål Talsnes (gjest på TV 2-fest)
*Richard Kongsteien (gjest på TV 2-fest)
*Åse Linda Tynning (gjest på TV 2-fest)
*Karita Bekkemellem (gjest på fest)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Langskipene (film)

***Langskipene*** (orig: *The Long Ships*) er en engelsk-jugoslavisk eventyrfilm fra 1963. Filmen er meget løst og knapt gjenkjennbart basert på den populære, svenske romanen *[[Röde Orm]]*, skrevet av forfatteren Frans G. Bengtsson.

## Handling
Historien sentrerer seg om en enorm gylden bjelle som heter "stemmens mor" som kanskje ikke eksisterer. Maurer-kongen Aly Mansuh (spilt av Sidney Poitier) er overbevist om at den faktisk eksisterer. Han planlegger å reise på en ekspedisjon for å lete etter den. Når en nordboer, Rolfe, gjentar denne historien, antyder han at han vet plasseringen. Han blir grepet av Mansuhs håndlangere, og ført til avhør. Rolfe insisterer på at han ikke vet mer enn selve legenden, og at det sannsynligvis bare er et myte. Han klarer å stikke av, før avhør skal fortsette under tortur.

Etter at han kom hjem avslører Rolfe til sin far Krok og bror Orm at han virkelig hørte bjellen den natten skipet hans ble ødelagt i Afrika. Imidlertid har Rolfes far blitt fattig etter å ha brukt en formue på å bygge et begravelseskip til den danske kongen, Harald Blåtann, som deretter nekter å betale. Rolfe og Orm stjeler skipet, og leier en rekke berusede vikinger som mannskap. For å hindre at Harald dreper faren i hevn etter tyveriet, tar han også kongedatteren som gissel. Harald erklærer at han vil innkalle hvert langskip han kan finne, og redde datteren. Etter å ha blitt angrepet og tatt til fange av maurerne blir de dømt til henrettelse. Mansuh møter Rolfe igjen, og krever å vite hvor "stemmens mor" er.

## Rolleliste
* Richard Widmark i rollen som *Rolfe*
* Sidney Poitier i rollen som *Prince Aly Mansuh*
* Russ Tamblyn i rollen som *Orm*
* Rosanna Schiaffino i rollen som *Aminah*
* Oskar Homolka i rollen som *Krok*
* Edward Judd i rollen som *Sven*
* Lionel Jeffries i rollen som *Aziz*
* Beba Loncar i rollen som *Gerda*
* Clifford Evans i rollen som *King Harald*
* Henry Oscar i rollen som *Auctioneer*
* Gordon Jackson i rollen som *Vahlin*
* Paul Stassino i rollen som *Raschild*
* Colin Blakely i rollen som *Rhykka*
* Jeanne Moody i rollen som *Ylva*
* David Lodge i rollen som *Olla*

## Eksterne lenker
*
Mérida (Yucatán)

**Mérida** er hovedstad i delstaten Yucatán på Yucatánhalvøyen i Mexico. Byen befinner seg mindre enn 50 kilometer fra Mexicogolfen. Befolkningen ligger på ca. 800&nbsp;000 i 2006. Innbyggerne kalles «meridanos». Et tilnavn er la *Ciudad Blanca*, «Den hvite byen», på grunn av den hvite befolkningen som tidligere regjerte Mérida.

## Navnet
Mérida er også en by i Spania. De spanske grunnleggerne syntes mayaruinene i byen minnet om de romerske ruinene i Mérida, og dermed kom navnet. I prekolumbiansk tid hadde byen blitt kalt T'ho, og dette navnet brukes ennå av mayaene, og også spansktalende byfolk bruker dette navnet uformelt. 

## Historie

Mérida ble grunnlagt i 1542 av conquistadoren Francisco de Montejo på ruinene av mayabyen T'ho. Steinene fra mayabyggene ble brukt for å bygge den nye byen. I kolonitida var Mérida et viktig sentrum i den spanske kolonien Ny-Spania, og hadde stort selvstyre i forhold til guvernøren i Mexico by. I 1847 ble byen beleiret av mayakrigere som gjorde opprør mot den hvite, spansktalende overklassen. Imidlertid trakk de seg tilbake for å så maisen sin, og dette ga de spansktalende tid til å omgruppere seg. 

## Verdt å se i Mérida
Mérida er en av Mexicos mange kolonibyer. Deler av de gamle befestningene som skulle beskytte byen mot pirater og opprør fra mayabefolkningen finnes ennå. Blant de mange kirkene er katedralen, som ble fullført i 1598, den mest fremstående. Dette verket i renessansestil er et av Mexicos tidligste eksempler på denne stilarten. 

## Kultur

Byen har et stort antall kunstgallerier og museer, og hovedgata Paseo de Montejo er et permantent utstillingssted for skulpturer laget av lokale kunstnere og fra hele verden. Mérida var Amerikas kulturhovedstad i 2000. 

Mérida og resten av Yucatán-halvøya er i mange henseende ulik resten av Mexico, noe som gjenspeiles på mange måter. En god andel av befolkningen nedstammer fra maya-kulturen som dominerte halvøya tidligere. Tidligere kunne man se mange mennesker i tradisjonelle drakter i bybildet, men dette er mer sjelden i våre dager. Festene og de religiøse opptogene, særlig i forbindelse med allehelgensdag har mange innslag fra tradisjonell mayakultur. 

## Språk
Den spansken som snakkes i Mérida og på Yucatán blir raskt identifisert av spansktalende, og har en sterk innflytelse fra maya-språket. Selv om maya i dag stort sett snakkes utenfor Mérida, bruker også spansktalende i Mérida en lang rekke ord og uttrykk fra maya i dagligtalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fey

**Fey** (født **María Fernanda Blásquez Gil**, 21. juli 1973 i Mexico by) er en meksikansk popstjerne. Hun var veldig populær i sitt hjemland på slutten av 90-tallet. Fey startet med musikk i svært ung alder. Hun ble berømt i Latin-Amerika med sitt første album, *Fey*. Det neste albumet, *[[Tierna La Noche]]*, gjorde henne verdensberømt.

## Albums
* *Fey* (1995)
* *[[Tierna la noche]]* (1996)
* *El color de los sueños* (1998)
* *Vertigo* (2002)
* *La fuerza del destino* (2004)
* *Faltan lunas* (2006)
* *Dulce Tentación*  (28.Apr.2009)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Offisielle hjemmesider
* VotoLatino
Ronja Røverdatter (film fra 1984)

***Ronja Røverdatter*** er en svensk fantasy- og barnefilm fra 1984, regissert av Tage Danielsson. Filmen er basert på Astrid Lindgrens roman ''Ronja Røverdatter'' fra 1981. Hovedrollen som Ronja spilles av Hanna Zetterberg. 

I 1986 ble en utvidet versjon sendt som tv-serie fordelt på tre episoder. 

## Handling

Filmens handling utspiller seg i middelalderen. Ronja vokser opp i Mattisborgen der hennes far er leder for en røverbande. Samme natt Ronja blir født, deles borgen i to av et lynnedslag, og i den delen av borgen Mattis-familien ikke bruker flytter Borka og hans røvere inn. I all hemmelighet blir Ronja venn med Birk Borkason, sønnen til Borka. Deres fedre nekter å akseptere dette og de rømmer derfor hjemmefra og ut i skogen sammen.

## Rolleliste
*Hanna Zetterberg i rollen som *Ronja*
*Dan Håfström i rollen som *Birk*
*Börje Ahlstedt i rollen som *Mattis*
*Lena Nyman i rollen som *Lovis*
*Per Oscarsson i rollen som *Borka*
*Med Reventberg i rollen som *Undis*
*Allan Edwall i rollen som *Skalle-Per*
*Ulf Isenborg i rollen som *Fjosok*
*Henry Ottenby i rollen som *Knotas*
*Björn Wallde i rollen som *Sturkas*
*Tommy Körberg i rollen som *Lill-Klippen*
*Rune Andersson i rollen som *Turre*
*Claes Janson i rollen som *Tjorm*
*Bo Bergstrand i rollen som *Joen*
*Rolf Dahlgren i rollen som *Pelje*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
X (film)

***X*** er en norsk film fra 1986 skrevet regissert av Oddvar Einarson og med Bettina Banoun og Jørn Christensen i hovedrollene. Filmen startet gjennom filmkollektivet Filmgruppe 84, og ble sluttført gjennom Einarsons eget produksjonsselskap Christiania Film Compani.

Filmen fikk juryens spesialpris ved Filmfestivalen i Venezia 1987 og ble kåret til beste norske kinofilm under Amandaprisen 1987. 

Filmen ble gitt ut på DVD i 2010, med et lengre intervju med regissøren som ekstramateriale.

## Handling (Begynnelsen)
Jon Gabriel er en ung fotokunstner som er dyktig på sitt område, men hjelpeløs i omgang med mennesker. 13-årige Flora er hjemløs, men livserfaren, nærværende og tilstede i sin kamp for å klare seg. Filmen skildrer utviklingen i forholdet mellom de to.

## Filmatisk stil
Filmen er en lavbudsjettsfilm, og det merkes til en viss grad på det råe og usminkede uttrykket. Filmen er tatt opp i Oslo, men det er et poeng i filmen at den ikke skal kunne kobles direkte til et spesielt sted. Bildene viser ofte vinterkalde og skitne bylandskaper, med lite forskjønnende effekter.

## Musikk
Norsk undergrunnsrock spiller en viktig rolle i filmens lydbilde. Den inneholder musikk av Andrej Nebb, og en opptreden av Holy Toy. Filmen inneholder også de to første låtene Backstreet Girls spilte inn i studio. De spiller også i en scene i filmen.

## Priser og utmerkelser
* Amandaprisen 1987 i klassen beste norske kinofilm
* Nominert til Amandaprisen 1987 i klassen beste faglige innsats til  for foto
* Juryens spesialpris ved Filmfestivalen i Venezia 1987
* Kåret til Norges niende beste film av norske filmkritikere i 2012

## Referanser


## Litteratur
* *100 norske filmer du må se*. Hovedredaktør: Gunn E. Schmidt. Orion Forlag, 2008. ISBN 978-82-458-0871-1

## Eksterne lenker
* 
*  ''X'' i Filmarkivet.
Ravnen flyr

***Ravnen flyr*** (orgiginaltittel: *Hrafninn flýgur*) er en islandsk-svensk eventyrfilm og periodedrama fra 1984 regissert av Hrafn Gunnlaugsson. Handlingen er satt til vikingtiden på Island og er den første av Gunnlaugssons viking-trilogi. De to andre er *[[Í skugga hrafnsins|Ravnens skygge]]* (1988) og *[[Den hvite viking]]* (1991).

## Handling
Handlingen utspiller seg i vikingtiden. En gruppe vikinger plyndrer på Irland, der en gutt blir vitne til drapet på foreldrene og søsterens kidnapping. Tyve år senere drar han til Island i jakt på hevn.

## Om filmen
Filmen viser livet i vikingtiden på en realistisk måte i forhold til mange andre tilsvarende filmer. Gunnlaugsson bruker figurer som er utpreget primitive. Miljøet er rått, upolert og ekspressivt, foruten at hovedfigurene preges av tvetydig moral, de verken helt gode eller helt onde. Filmen blander den harde tilværelsen og møkkete forhold på en uromantisk måte som var noe helt nytt blant datidens eventyrfilmer.

Islandsk sagalitteratur fra vikingtiden, som filmen er basert på, deler svært mange likhetstrekk med samurai- og western fortellinger. Gunnlaugsson er meget påvirket av Akira Kurosawa og Sergio Leone. Hovedlinjene som filmens historie bygger på er tidligere filmet i tre versjoner: Leones film heter *[[For en neve dollar]]* og Kurosawas original heter *[[Yojimbo - Livvakten]]*. Det finnes også en nyere versjon med Bruce Willis, *[[Last Man Standing]]*.

## Priser og nominasjoner
Filmen ble tildelt en Guldbagge for beste regi til Hrafn Gunnlaugsson. Filmen ble også nominert som beste film på International Fantasy Film Award. 
## Medvirkende
* Jakob Þór Einarsson som Gestur
* Edda Björgvinsdóttir som Gesturs søster
* Egill Ólafsson som Thors bror
* Flosi Ólafsson som Erik
* Gotti Sigurdarson (som Gottskálk D. Sigurdarson)
* Helgi Skúlason som Thor
* Sveinn M. Eiðsson som Guard
* Guðrún Kristín Magnúsdóttir

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wilhelm Christian Keilhau Fabritius

**Wilhelm Christian Keilhau Fabritius** (født 29. mars 1816 i Ullensaker, død 3. november 1887) var en norsk boktrykker og forlegger.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av løytnant Hans Urban Wohlert Fabritius (1784–1831) og Margrethe Keilhau (1792–1817).  Faren var født i København, sønn av den danske hoffjuveler Fredrik Fabritius, og hadde i 1801 hadde fått jobb hos fogd Laurentius Borchsenius på Inderøy i Trøndelag.  Mora var datter til generaladjutant og sjef for Gudbrandsdalens Korps, han Fredrik Wilhelm Christian Keilhau. De hadde i 1816 ervervet seg gården Kauserud i Ullensaker.

### Yrkeskarriere
Fra 1833 til 1838 gikk han i lære i boktrykket til professor  Gregers Fougner Lundh (1786–1836) og hans sønn i Kristiania. I 1839 bars det til København for å jobbe hos Brødrene Berling (i *[[Berlingske]]*) og Bianco Luno (1795–1852).  

Etter to år returnerte han til Kristiania som faktor (teknisk trykkeleder) hos Chr. Wulfsberg, før han i 1844 gikk hen og kjøpte boktrykkeriet til Carl August Guldberg (1812–92) og Adam Dzwonkowski (1815–76), og grunnla trykkerifirmaet W.C. Fabritius. Det holdt til i Storgata 27, til det i 1853 ble flyttet til Øvre Slottsgate 25. Bortsett fra å eie og gi ut *[[Skilling-Magazin]]* (1835–91) drev han de første årene ikke eget bokforlag, men trykte heller bøker for andre forlag. Fra 1859 ga han ut den årlige *[[Almanakk for Norge]]* og var dens forlegger frem til 1865.

Han giftet seg i 1848 med Kaja Aars (1824–96) som var datter av overkrigskommissær, kasserer i enkekassen Jonathan Julius Aars og Kirstine Elisabeth Hofgaard. Sønnen Jonathan Julius Aars Fabritius (1852–1916) og svigersønnen Erling Nielsen (1851–1907) ble tatt opp i firmaet i 1886, året før han døde. Firmaet ble utover 1900-tallet til det grafiske konsernet Fabritius-gruppen.

Fabritius er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo. Marmorengelen på graven hans er laget av Gustav Vigeland. I 1919 ga han navn til Fabritiusalléen i Oslo. Den ligger ved eiendommen *Lille Borgen* som Fabritius kjøpte i 1856.

## Se også
* Fabritius Gruppen, eiendomsselskap og tidligere grafisk konsern utviklet fra Fabritius' trykkeri

## Referanser
Samuel Sánchez

**Samuel Sánchez Gonzalez** (født 5. februar 1978 i Oviedo, Spania) er en profesjonell syklist. Samuel ble profesjonell i 2000 med Euskaltel

Han er født i den spanske regionen Navarra, og er en stor helt blant baskerne. Han har utmerket seg som en særs god en-dags rytter i kupert terreng og som en god etapperytter. Han har alltid vært en veldig aggressiv og angrepsvillig rytter, med en god spurt og veldig gode klatrebein. Han går også for å være en av de aller beste *utforkjørerne*, på samme nivå som Paolo Savoldelli og Iban Mayo.

De største seirene er utvilsomt hans OL-gull i 2008, fem etappeseire i Vuelta a España, en etappeseier i Tour de France og hans syv etappeseire i Baskerland rundt.

Det var i starten av 2014-sesongen, han underskrev  kontrakt med BMC Racing Team.

Sánchez avla positiv dopingprøve i august 2017.

## Meritter

;2004 
:Escalada a Montjuich 
;2005 
:13. etappe Vuelta a España
:Escalada a Montjuich 
;2006
:ACP criterium 
:Las Rozas 
:Züri-Metzgete
:Poengkonkurransen Paris-Nice
:13. etappe Vuelta a España 
:2. etappe Baskerland rundt
:3. etappe Baskerland rundt
:3. etappe Vuelta Ciclista Asturias
;2007
:Vuelta a España
::15., 19. og 20. etappe
:20. etappe Vuelta a España
:7. etappe Catalonia rundt
:6. etappe Baskerland rundt
;2008
:Olympisk mester, landeveisritt
:Etappe 2B Vuelta Ciclista Asturias 
;2009
:2.-plass sammenlagt, Vuelta a España
:GP Llodio
:Poengkonkurransen Baskerland rundt
;2010
:4. etappe Baskerland rundt
:Klasika Primavera
:Sammenlagt, 2. og 4. etappe Vuelta a Burgos
:3. sammenlagt Tour de France
;2011
:GP Miguel Indurain
:4. etappe Baskerland rundt
:Tour de France‎
::12. etappe og klatrekonkurransen
:1. etappe Vuelta a Burgos
;2012
:Sammenlagt + 3. og 6. etappe Baskerland rundt
;2013
:7. etappe, Critérium du Dauphiné
;2016
:4. etappe, Baskerland rundt

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Bård Jørgen Iversen

**Bård Jørgen «Bosse» Iversen** (født 25. september 1962 i Namsos, oppvokst i Overhalla), også kalt for «Bosse», er en norsk musiker og spiller keyboard og trekkspill i D.D.E.. Sammen med blant andre Bjarne Brøndbo startet han bandet After Dark, som var forløperen til D.D.E. i 1984. De to var de eneste som var igjen fra originalbesetningen da bandet skiftet navn til D.D.E. i 1992.

Han er utdannet elektroingeniør, og har jobbet ved Stentor og RIT i Trondheim, senere ved Namdal sykehus, og som leder ved Teleconsult as.

Iversen har tidligere spilt i en rekke andre band i kortere eller lengre tidsrom: Figaro (1977–1979, After Dark (1979–1981), Hot Bananas (1981–1982), White Lies (1982–1984), After Dark (1984–1991), EHEM (1990–1992) og Horny Haugums (1990–1993) før han ble medlem av D.D.E.

## Diskografi
### D.D.E.
* *[[Flamma/Kvinnfolk]]* (1992)
* *[[Rai-Rai]]* (1993)
* *[[Rai 2 (album)|Rai 2]]* (1994)
* *[[Det è D.D.E. (live)]]* (1995)
* *[[Det går likar no]]* (1996)
* *[[Ohwæææh]]* (1998)
* *[[No e D.D.E. jul igjen]]* (1999)
* *[[Jippi]]* (2000)
* *[[Vi ska fæst - aill' mot aill]]* (2001)
* *[[Her bli det liv! De beste 1992&ndash;2002]]* (2002)
* *[[Vi e konga]]* (2003)
* *[[Næ næ næ næ næ næ]]* (2005)
* *[[No går det så det suse]]* (2007)
* *[[15 år Live]]* (2007)
* *[[Frelsesarmeens Juleplate (2008)|Frelsesarmeens Juleplate]]* (2008)
* *[[Ut av kontroll med sola i auan]]* (2009)
* *[[Energi (album)|Energi]]* (2012)
* *[[By'n vi bor i &ndash; all de fine sangan]]* (2014)

### Andre deltagelser
* Frelsesarmeen: *[[Perleporten (Frelsesarmeen)|Perleporten]]* (2000)
* Barneselskapet: *[[Barna synger Pophits]]* (2006)
* Liv Marit Wedvik: *[[Riding Out the Storm]]* (2006)
* Raga Rockers-hyllest: *[[Sannhet på boks &ndash; en hyllest til Raga Rockers]]* (2015)

## Eksterne lenker
*
Den 13. krigeren

***Den 13. krigeren*** (originaltittel: *The 13th Warrior*) er en amerikansk action- og eventyrfilm fra 1999 regissert av John McTiernan. Hovedrollen spilles av Antonio Banderas, mens sentrale biroller spilles av Vladimir Kulich og Dennis Storhøi. Handlingen er vikingrelatert og benytter seg av såvel den arabiske geografen Ibn Fadlan som sagnet om Beowulf. Manus er basert på Michael Crichtons eventyrroman *[[Eaters of the Dead]]*, fra 1976. Crichton var også en av filmens produsenter. 

Filmen floppet på kino og ble heller ikke godt mottatt av kritikerne.

## Handling
Ibn Fahdlan er en ung arabisk hofftjener som blir landsforvist etter å ha innledet et kjærlighetsforhold til kona til en mektig sultan. Han tvinges avsted som sendebud langt mot nord og til vikingene. Etter en strabasiøs ferd, møter han det fryktede krigerfolket, og han sjokkeres av deres brutale levesett. På grunn av en mystisk spådom, tvinges han allikevel til å reise nordover for å nedkjempe en fryktelig fiende – mystiske skapninger kjent for å slakte ned alt som kommer i deres vei. For å overvinne den umenneskelige fienden trengs det ifølge en sannsigerske tretten krigere, og den trettende skal ikke være viking. Ibn blir den 13. krigeren.

## Om filmen

### Popularitet og økonomi
*Den 13. krigeren* ble ingen publikumssuksess og har blitt omtalt som en av de største floppene på 1990-tallet. Den innbrakte $61,7 millioner på verdensbasis, hvorav $32,7 millioner i USA. Den havnet på 54. plass over de mest innbringende filmene på verdensbasis i 1999 og på 63. plass i USA. 

Produksjonskostnadene var opprinnelig på 85 millioner dollar, men en rekke utsettelser og endringer gjorde at det steg til godt over 100 millioner. Ifølge The Numbers endte den på 125 millioner dollar, mens den ifølge BoxOfficeMojo var på 160 millioner (noe som gir et tap på nesten 100 millioner dollar). 

### Omtale
Filmen fikk lunken mottakelse kritikerne, noe som gjenspeiles i at den bare har fått 33 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 1,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 3 av 4 stjerner.

Anmelderne i ''Dagbladet'' og ''VG'' gav den terningkast to, mens anmelderen i ''Aftenposten'' kun gav den terningkast én. *Dagbladet* skrev: «Vikingene kan ikke skryte av et spesielt godt image. Det blir ikke bedre av verken Den 13. krigeren eller Dennis Storhøi. Antonio Banderas ser med god grunn skeptisk ut i dette rølpekalaset». *VGs* anmelder mente at siste del av filmen utviklet seg til en «vikingsfarse», med særlig fokus på avhugne lemmer, groteske avlivinger og en bjørnedyrkende, diffus «kultstamme» av menneskeetere med tilhold i svære, underjordiske ganger».

## Rollebesetning
* Antonio Banderas : Ahmed ibn Fadlan
* Vladimir Kulich : Beowulf
* Dennis Storhøi : Herger
* Clive Russell : Helfdane
* Richard Bremmer : Skeld
* Tony Curran : Weath
* Omar Sharif : Melchisidek
* Oliver Sveinall : Haltaf
* Erick Avari : Karavan fører
* Sven Wollter : Kong Hrothgar
* Diane Venora : Dronning Weilew
* Asbjorn Riis : Halga
* Bjørn Ove Pedersen : Wulfgar

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Laura Gundersen

**Laura Sofie Coucheron Gundersen** (født *Svendsen* 27. mai 1833 i Bergen, død 25. desember 1898 i Kristiania) var en norsk skuespiller.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Laura Gundersens foreldre, Jacob Buchmann Svendsen (1792–1840) og Beate Marie Coucheron (1799–1837), døde begge tidlig, og hun ble oppfostret hos fremmede.

### Karriere
I 1849, 17 år gammel, kom hun til Christiania som korsanger i en gjestende italiensk teatertrupp. Hun ble som første norske ansatt ved det danske etablissementet Christiania Theater, og i 1850 debuterte hun som Regisse i den romantiske tragedien *Svend Dyrings hus* med tekst av Henrik Hertz og musikk av Henrik Rung. Hun var ved  Christiania Theater størstedelen av karrieren, bare avbrutt av et engasjement ved det  Bjørnstjerne Bjørnson-ledede *Møllergatens Teater* i 1870 til 1872.

En periode var Gundersen forlovet med politikeren Ole Richter, men hun giftet seg i 1864 med skuespilleren Sigvard Gundersen fra Kristiansand. Ekteparet er gravlagt sammen på Vår Frelsers gravlund i Oslo. 

Ved Christiania Theater spilte Gundersen en rekke store roller i klassiske tragedier og romantiske dramaer, og ble regnet som landets største scenekunstner.  Hun skapte flere minneverdige roller i dramaer av Shakespeare, Ibsen, Goethe og  Bjørnson. Blant annet urfremførte hun Bjørnsons melodrama *Bergljot* til musikk av Edvard Grieg på Christiania Theater 1885.

## Ettermæle
Gundersens danskinspirerte, romantiske spillestil gikk etter hvert ut på dato, og hun fikk færre roller da teateret orienterte seg mot en mer realistisk, «norsk» stil. Hun forsøkte å finne fram til en norsk, kvinnelig spillemåte, et arbeid som Johanne Dybwad gjenopptok på 1900-tallet. 

Det finnes en Laura Gundersens gate både i Oslo og i Bergen.

## Æresbevisninger og utmerkelser
I 1875 feiret Laura Gundersen sitt 25-årsjubileum som skuespiller. I den anledning ble hun tildelt den svensk-norske kongelige medaljen «Litteris et Artibus». En portrettbyste av Laura Gundersen ble i 1880 avduket i foajeen på Kristiania Teater.

## Litteratur
* Christian Krohg: *12 af vore samtidige*, Kristiania, 1895. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Bilde av Laura Gundersen, Oslo Museums *Byhistorisk samling*
* 
*  Henrik Ibsens skrifter, ibsen.uio.no
Autofokus

**Autofokus** (eller **AF**) er en egenskap ved visse optiske systemer som tillater dem å finne og fastholde korrekt fokus på målet. Man skiller mellom aktiv og passiv autofokus. Systemet har særlig funnet sin anvendelse i moderne kameraer.

## Aktiv autofokus
Aktiv autofokus foregår i to steg – avstandsmåling og fokusering. Avstandsmåling skjer ved utsendelse av enten høyfrekvente lydbølger eller infrarødt lys. Lydbølger som sendes ut fra kameraet reflekteres av motivet, tidsintervallet måles og avstanden beregnes. 

Systemer som benytter lys er vanligvis basert på triangulering. Kameraet scanner scenen med infrarøde stråler, måler refleksene fra motivet og beregner avstanden. Rekkevidden for den infrarøde strålen er  Hvis avstanden til motivet er lengre, vil objektivet fokusere til den avstanden som gir maksimal dybdeskarphet.

Aktiv autofokus brukes helst i analoge kompaktkameraer.

## Passiv autofokus
Passiv autofokus baserer seg ikke på energi utsendt fra kameraet. I stedet bruker systemet det lyset som naturlig reflekteres fra motivet; det fungerer derfor på alle avstander. Avstanden beregnes ved at det innkommende lyset deles opp i bildepar som sammenliknes. Systemet er vanlig i analoge speilreflekskameraer.

Digitale kameraer – både videokameraer og stillbildekameraer – bruker et annet system. En krets i kameraet analyserer motivet innenfor et område i sentrum av bildebrikken. Når skillelinjene mellom to kontrasterende farger innenfor dette området er diffus, oppfatter kretsen bildet som ute av fokus, og gir beskjed til objektivet om å fokusere, inntil kontrastlinjene er så smale som mulig.

Passive systemer er avhengig av at motivet er tilstrekkelig belyst. Mange moderne kameraer er derfor utstyrt med en AF-hjelpelampe som belyser motivet ved svake lysforhold. Hjelpelamper har en rekkevidde på 

## Eksterne lenker
* How Autofocus Cameras Work.
* Detaljert beskrivelse av kontrastlinjemetoden (engelsk).
* The Autofocus.
Den hvite viking

***Den hvite viking*** (islandsk: *Hvíti víkingurinn*) er en norsk-islandsk eventyr- og dramafilm fra 1991, regissert av Hrafn Gunnlaugsson. Filmen skildrer skildrer møtet mellom hedensk- og kristen tro i vikingtiden. Den er den siste filmen i Gunnlaugssons vikinge-trilogi. De to andre er ''Ravnen flyr'' (1984) og ''Ravnens skygge'' (1988).  

I filmen skildres ikke Olav Tryggvason som den kristen helten som middelalderens sagatradisjonen har gjort, men som en enøyd, sadistisk skurk.  

En miniserie basert på samme opptakene ble sendt på TV i 1992.  

## Handling
Handlingen utspiller seg i Norge og på Island i det siste året av Olav Tryggvasons kongetid, det vil si fra 999 til år 1000. På bryllupsnatten blir den islandske høvdingsønnen Askur og Embla tatt til fange av kong Olav og hans menn. 

Ettersom giftermålet inngås etter gammel hedensk skikk akter kong Olav å straffe Asgur ved å bruke han som middel i kampen om å vinne kontroll over Island, som i 999 fremdeles var utenfor den norske kongemaktens kontroll. Vakre Embla blir sittende som gissel i kongens varetekt, Askur får ikke hustruen tilbake før han har reist og kristnet Island. Askurs misjonsforsøk blir komiske og mislykkede, særlig fordi han bare har noen få timers opplæring i den kristne tro.

## Om filmen

### Produksjon
Filmen hadde et budsjett på 35 millioner kr. Den viktigste finansieringskilde var via de statlige fjernsynsselskaper i Norden. Filmen knekte økonomien til den norske filmprodusenten Filmeffekt AS. 

Filmen var i stor grad et fellesnordisk prosjekt. Produsent var norske Dag Alveberg, klipper var den svenske Sylvia Ingemarsson, scenograf var finske Ensio Suominen og komponist var danske Hans Erik Philip.

### Anmelderne
*[[VG]]* gav den terningkast fem, mens *[[Dagbladet]]* gav den to. Aftenpostens Per Haddal var mest negativ og skrev at: «Nesten ustyrlig vilter vikingvisjon, både imponerende og pinlig». Han skrev videre at «"Den hvite viking" er tenkt som en drøyt fire timers TVserie. Av dette materialet har man klippet ut det mest ungdomsvennlige, så å si, til en kortere kinoversjon på to timer og ti minutter: Kjærlighetshistorien mellom Askur og Embla, eller åsatroens Adam og Eva, som her får spise av kunnskapsfrukten så saftspruten står.»

### Annet
Filmen var Maria Bonnevies debutfilm. Hun var kun 16 år da filminnspillingen tok til. Bonnevie uttalte replikkene sine på islandsk, men stemmen ble i filmen dubbet av den islandske stemmeskuespilleren Steinunn Tórhallsdóttir.

En fire timer lang TV-versjon basert på samme opptak som filmen ble vist over fire episoder på NRK høsten 1992. 

## Rollebesetning
*Gottskálk Sigurðarson - Askur, den hvite vikingen  
*Maria Bonnevie - Embla
*Egill Ólafsson - Kong Olav
*Tomas Norström - Biskop Thangbrandur
*Helgi Skúlason - Thorgeir
*Þorsteinn Hannesson - Godbrandur
*Jón Tryggvason - Ketill
*Bríet Héðinsdóttir - Hallbera
*Gunnar Jónsson -  Gunnar
*Hedda Kloster - Alfdis
*Maria Sigurðardóttir - Abedissa Stella
*Flosi Ólafsson - Runolfur 
*Sveinn M. Eiðsson - Volondur 
*Johannes Brost - Kolbeinn

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pathfinder (film)

***Pathfinder*** er en amerikansk film fra 2007 regissert av Marcus Nispel. Den handler om vikinger som plyndrer en amerikansk landsby i Newfoundland-området. Filmen er basert på den norske filmen *[[Veiviseren]]*, av Nils Gaup, fra 1987.

## Sammendrag
En ekspedisjon med vikinger ankommer Amerika, og har til hensikt å slakte den innfødte Skræling-befolkningen. Men hele ekspedisjonen blir selv utslettet av en annen innfødt stamme. Den eneste overlevende er lederens sønn, som blir deretter adoptert av en innfødt kvinne. Gutten får navnet "Ghost" på grunn av hans bleke hud.

Femten år senere bor Ghost (spilt av Karl Urban) fremdeles blant stammen, men han har aldri blitt akseptert som et fullstendig medlem av gruppen. Han har følelser for den innfødte unge kvinnen Starfire, datteren til Pathfinder (spilt av Russell Means) en eldre sjef for en nabo-stamme som bor i nærheten. I et nytt angrep fra en ny gruppe vikinger blir hele Ghost's landsby ødelagt og alle dens innbyggere drept, bortsett fra noen få stamme-menn som angriperne ønsker å bekjempe individuelt. Viking-leder Gunnar (spilt av Clancy Brown) utfordrer Ghost, som fremdeles er i besittelse av farens sverd. Men Ghost beseirer først Ulfar (spilt av Ralf Möller) før han kommer seg unna.

Ghost blir forfulgt av vikingene, og blir skadd av en pil. Han kommer frem til nabo-stammen, og hans skader blir pleiet av Pathfinder og datteren hans. Ghost råder landsbyboerne å flykte, deretter går han av for å ta seg av vikingene alene. Han får selskap av Jester, en stum innfødt, som nekter å forlate hans side. I tillegg til Starfire, som bestemmer seg for å forlate stammen sin for å være sammen med Ghost. De beseirer enkelte vikinger, og tar deres rustning og våpen. Pathfinder følger etter datteren sin, og blir også med i kampen. Etterhvert blir både Jester og Pathfinder brutalt henrettet.

Ghost og Starfire blir tatt til fange. Vikingene truer med å torturere Starfire, med mindre Ghost forteller hvor de andre indianer-landsbyene befinner seg. Ghost later som han går med på å følge vikingene til en annen stamme, og klarer å drepe de fleste av dem underveis. Noen drukner i en innsjø, og andre blir fanget i et skred. Ghost dreper til slutt Gunnar i en duell. Ghost vender tilbake til Starfire med Pathfinders gamle halskjede, og gjør dermed Starfire til den nye lederen for stammen deres etter faren hennes. Ghost, nå endelig respektert som det modigste medlemmet av stammen og en av deres egne, inntar sin posisjon som vakt ved en kyst i tilfelle vikingene noen gang kommer tilbake.

## Skuespillere
* Karl Urban som Ghost
* Moon Bloodgood som Starfire
* Clancy Brown som viking-leder Gunnar
* Ralf Möller som Ulfar
* Russell Means som Pathfinder
* Nathaniel Arcand som en indianer.
* Jay Tavare som Blackwing
* Kevin Loring som Jester.

## Eksterne lenker
*
Anja Breien

**Anja Breien** (født 12. juli 1940 i Oslo) er en norsk filmregissør. Hun har regissørutdannelse fra Institut des Hautes Études Cinématographiques i Paris 1962–1964. Anja Breien debuterte som filmregissør i 1967 med kortfilmen *Vokse opp*, som var basert på middelaldersagnet om *[[Jostedalsrypa]].* Gjennom filmer som *[[Hustruer]]*, *[[Arven (film 1979)|Arven]]* og *[[Forfølgelsen]]* har hun siden markert seg som en sentral stemme innen norsk film og samfunnsdebatt. 

## Karriere
Breien har i løpet av sin produktive karriere vekslet mellom ulike sjangre som fiksjon, dokumentarfilm, spillefilm og kortfilm.

Et tydelig samfunnsmessig engasjement preger alle hennes filmer. Med den sosialt kommenterende *[[Voldtekt (film)|Voldtekt]]* (1971) og kortfilmen *17. mai – en film om ritualer* (1969) var hun med på å etablere den «nye norske bølgen», rundt ti år etter den franske bølgen. I Norge var revolusjonsånden særlig næret av kvinners situasjon, og Breiens filmer har alle en feministisk forankring. *[[Hustruer]]* (1975) er en av hennes mest kjente, og denne fikk Peter Cowie, redaktør av International Film Guide, til å omtale henne som en dogmeregissør 20 år før tiden.

Hun vant Amandaprisen for beste norske film *[[Hustruer – ti år etter]]* i 1986, og hun fikk Gina Krog-prisen i 2010.

Fra 2014 var hun kjæreste med Thorvald Stoltenberg, frem til hans død i 2018.

## Filmografi
* *[[Jezidi (film)|Jezidi]]* (2009)
* *[[Uten tittel]]* (2005)
* *[[Å se en båt med seil]]* (2000) 
* *[[Solvorn (film)|Solvorn]]* (1997) 
* *[[Hustruer III]]* (1996) 
* *[[Smykketyven]]* (1990) 
* *[[Papirfuglen]]* (1985) 
* *[[Hustruer – ti år etter]]* (1985)
* *[[Forfølgelsen]]* (1981) 
* *[[Arven (film 1979)|Arven]]* (1979) 
* *[[Den allvarsamma leken (1977)|Den allvarsamma leken]]* (1977) 
* *[[Hustruer]]* (1975) 
* *[[Voldtekt (film)|Voldtekt]]* (1971) 
* *[[Dager fra 1000 år]]* (1970)

## Priser og utmerkelser
Oversikt over noen av utmerkelsene til Breien:

*2010 – Gina Krog-prisen
*2008 – Liv Ullmanns Ærespris
*2005 – Humanistprisen ved Lilla Filmfestivalen i Båstad for *Uten tittel*
*2005 – Amandakomiteens Ærespris
*2003 – Hommage á Anja Breien ved Filmfestivalen i La Rochelle
*2001 – Beste kortfilm ved Toronto internasjonale filmfestival for *[[Å se en båt med seil]]*
*2001 – Prix UIP Berlin for beste kortfilm ved Filmestivalen i Berlin for *[[Å se en båt med seil]]*
*1986 – Amandaprisen (for *Hustruer – ti år etter*)
*1993 – Arne Skouens Ærespris
*1982 – Aamot-statuetten
*1972 – Sølvklumpen
*1972 – Filmkritikerprisen
*1967 – Statens filmforfatterstipend

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hustruer – ti år etter

***Hustruer – ti år etter*** er en norsk dramafilm fra 1985, regissert av Anja Breien. Filmen er en oppfølger til film *[[Hustruer]]* fra 1976, og hovedrollene spilles også i denne filmen av Frøydis Armand, Katja Medbøe og Anne Marie Ottersen.

Filmen vant Amandaprisen 1986 i klassen beste norske spillefilm mens Anne Marie Ottersen vant klassen for beste kvinnelige hovedrolle.

## Skuespillere
* Frøydis Armand
* Katja Medbøe
* Anne Marie Ottersen

## Handling
Mie, Kaja og Heidrun, de tre kvinnene fra den første *[[Hustruer]]*-filmen, møtes igjen ti år etter – og igjen drar de av gårde fra mann, barn og elskere. En del brustne håp og illusjoner avdekkes. Kvinnene nærmer seg de førti, og tilværelsen krever meget av dem.

## Oppfølger
I 1996 hadde filmen *[[Hustruer III]]* kinopremiere, med samme regissør og hovedrolleinnehavere. Denne tredje filmen i syklusen ble vist på den internasjonale filmfestivalen i Cannes 1996.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tierna La Noche

***Tierna La Noche*** er det andre albumet av den meksikanske popsangeren Fey, utgitt i 1996.

## Sporliste
# «Muévelo» &ndash; 4:07
# «Te Pertenezco» &ndash; 3:53
# «Bajo el Arcoiris» &ndash; 4:37
# «Desmargaritando el Corazón» &ndash; 4:51
# «Bailando Sola» &ndash; 4:16
# «Azúcar Amargo» &ndash; 4:42
# «Popocatépetl» &ndash; 4:08
# «Las Lágrimas de mi Almohada» &ndash; 4:43
# «Subidón» &ndash; 3:57
# «Un Poco Loco» &ndash; 4:17
# «Tierna la Noche» &ndash; 4:26

## Eksterne lenker
*
Slaveskip

**Slaveskip**, vanligvis brukt om skip som ble anvendt til å transportere slaver over Atlanterhavet i den transatlantiske slavehandel. Skipene gikk gjerne i såkalt trekantfart, med utgangspunkt i Europa. Mange av dem hørte hjemme i Liverpool.

Slaveskipet «Fredensborg» er det mest kjente av de dansk-norske slaveskipene. Det første dansk-norske skip vi kjenner i trekantfarten, hørte hjemme i Bergen og tilhørte skipsrederen Jørgen Thormøhlen.

Under dansk flagg var det snakk om 111&nbsp;000 slaver på 430 skip mellom 1660 og tidlig 1800-tall. Den danske andelen av internasjonal slavehandel til Vestindia utgjorde 2,3%. Rundt 200 slavetokter gikk ut fra København. Mer enn halvparten av disse hadde tilknytning (rederi, skipper eller verft) til Christianshavn, spesielt etter 1728, da Vestindisk-guinesisk Kompagni fikk hovedkontor i Strandgade. 

To danske slaveskip forsvant i 1710. Først i april 2025 ble to vrak på Costa Ricas havbunn identifisert som slaveskipene «Fridericus Quartus» og «Christianus Quintus» som fraktet 840 slaver. 

## Referanser
Hommelstø

**Hommelstø** ligger i Brønnøy kommune i Nordland. Stedet ble av SSB regnet som et tettsted fram til 2018, og ligger innerst i Heggfjorden 33 km fra Brønnøysund. 

Hommelstø var administrativt senter i den tidligere kommunen Velfjord.

## Kultur
### Musikk
* Canves
* B.O.Country Fame
* F.A.B.S.
* Grovens Gammeldansorkester
* Southern Tribute
* Velfjord Blandakor
* Bare Bengt Band
* High Voltage

### Teater
* Velfjordrevyen

### Museum
* Helgeland Museum avd. Velfjord
* Nevernes Havn – Senter for kystkultur på Helgeland

### Sport
* Hilstad Idrettslag
* Øvre Velfjord Skytterlag

## Bedrifter
* Coop Prix
* Hommelstø Trelast
* Brønnøy Kalk
* Våpenteknikk
* Nevernes Havn
* Persplassen
* Velfjord Service
* Hongset Røye
* Sør-Helgeland Opplevelser

## Referanser


## Eksterne lenker
* Southern Tribute
* Helgeland Museum avd. Velfjord 
* Nevernes Havn
* Hilstad Idrettslag
* Persplassen
Christian Anfinsen

Dr. **Christian Boehmer Anfinsen jr.** (født 26. mars 1916, død 14. mai 1995) var en amerikansk kjemiker som i 1972 mottok Nobelprisen i kjemi for sin forskning om ribonuklease, spesielt forbindelsen mellom aminosyre-sekvenser og biologisk aktiv konformasjon.

Anfinsen ble født i Monessen i Pennsylvania, hvor han vokste opp i en familie av innvandrere fra Bergen, Norge, der foreldrene kom fra. I 1937 oppnådde han bachelorgrad ved Swarthmore College, mastergrad i organisk kjemi ved University of Pennsylvania i 1939, og ble kreert Ph.D. i 1939 ved Harvard University. Han ble valgt inn i National Academy of Sciences i 1963.

I 1961 viste han at ribonuklease kan ombrettes etter denaturering og allikevel opprettholde enzym-aktivitet, hvorved han utledet at all informasjon som behøves for at proteinet skal oppnå dets endelige konformasjon ligger kodet i dets primære struktur.

Han konverterte til ortodoks jødedom ved å gjennomgå *[[Ger tzedek|giur]]*-prosessen.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Kort biografi om Christian B. Afinsen
Elisabeth Welhaven

**Elisabeth Cathrine Welhaven** (født 1815 i Bergen, død 1901 i Kristiania) var en norsk forfatter. Hennes far Johan Ernst Welhaven var hospitalsprest ved St. Jørgens Hospital for spedalske, så det var her hun tilbragte det meste av sin barndom. Størstedelen av livet bodde hun hos sin søster Maren, som var gift med Michael Sars. Hun var søsteren til forfatteren Johan Sebastian Welhaven, og ga selv ut et par samlinger med historier. Disse kom senere ut samlet under tittelen *Fortællinger fra det gamle Bergen*. Det var Hartvig Lassen som overtalte henne til å nedtegne fortellingene, som han hadde hørt henne berette under Maren Sars' litterære salong, og det var også han som trykket hennes første historier i 1868 og 1869. Alle hennes bøker ble utgitt på Albert Cammermeyers forlag, med hvem hun var beslektet gjennom sin mor.  

Hun deltok aktivt i selskapslivet i Christiania, og var også utenfor familien kjent som *tante Lise.*  

Elisabeth Welhaven er gravlagt på nordre del på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

## Bibliografi

* *Fra Staden og Stranden: Smaaskildringer,* 1870
* *Fra gamle dage: skisser,* 1871
* *Fra staden og stranden*, 1881 (samlet nyutgivelse av begge de tidligere utkomne bøker, samt to nye fortellinger)
* *Fortællinger fra det gamle Bergen*, 1897 (illustrert utgave av 1881-versjonen av *Fra staden og stranden*, samt fire nye fortellinger. Illustrert av Carl Dørnberger)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''Fortællinger fra det gamle Bergen'', 1897 i fulltekst
Ellef Ringnes

**Ellef Ringnes** (født 25. oktober 1842 på Ringnes gård i Krødsherad, død 15. mars 1929 i Oslo) var en norsk gründer som sto for opprettelsen av bryggeriet Ringnes

Sammen med broren Amund Ringnes reiste han til Oslo for å arbeide ved Christiania Bryggeri. I 1877 startet de Ringnes Bryggeri i samarbeid med Axel Heiberg. De to brødrene styrte selv med den daglige driften av bryggeriet, og det var Ellef som hadde ansvar for forretningene utad. Etter at Amund døde i 1907 sto Ellef alene for driften av bryggeriet.

Sammen med sin bror, Axel Heiberg og Thomas Fearnley dannet Ellef rederikomiteen som sto bak Fridtjof Nansens polferd og Otto Sverdrups «Fram»-ekspedisjon. Til minne om dette fikk han en øy i det nå kanadiske arkipel oppkalt etter seg, Ellef Ringnes' øy, på samme vis som sin bror Amund. De donerte også statuene av Henrik Ibsen og Bjørnstjerne Bjørnson utenfor Nationaltheatret. Ringnes ble i 1908 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden.

Ellef Ringnes ligger gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Ellef Ringnes er bestefar til forfatteren og journalisten Haagen Ringnes og oldefar til eiendomsinvestoren Christian Ringnes.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Ellef Ringnes» i Norsk biografisk leksikon
Mack

**Mack** kan vise til:

*Macks Ølbryggeri – et bryggeri i Tromsø
*Mack Trucks – en amerikansk produsent av lastebiler
*The Mack – en film fra 1973

## Se også
*Mach – en måleenhet for hastighet
Conrad Langaard

**Conrad Christian Parnemann Langaard** (født 18. november 1823 i Lillesand, død 11. august 1897 i Kristiania) var en norsk forretningsmann. 

Den 26. april 1854 står følgende avertissement å lese i Morgenbladet:

Han startet sin karriere med å grunnlegge en tobakksfabrikk, som han raskt kunne utvide. Han bygget den nye Langaards tobaksfabrik i Pilestredet i Oslo, og kom så langt at maskinene skulle monteres. Da gav leiren under fabrikken etter, og hele bygningen raste sammen; det samme hadde skjedd for hans bror Mads Langaard tolv år tidligere. 

Ettersom han ikke var forsikret tapte han nesten alt. Han halte selv ut brukbare materialer fra ruinene, og klarte å gjenreise bygningen på et bedre fundament. Fabrikken ble etter hvert landets største tobakksfabrikk. Ved Langaards død i 1897 hadde bedriften ca. 400 ansatte.

Langaard hadde også interesser i andre bransjer. Han drev et skipsrederi, en trevarefabrikk og et bomullsspinneri, og ble en av landets rikeste menn. 

På søndagene var han som formann for Pleiestiftelsen for Smaabørn i Hegdehaugsveien involvert i veldedig arbeid.

Langaard er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

## Se også
* Conrad Langaard AS

## Referanser


## Eksterne lenker
* Historikk