open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pietro Angelo Secchi

**Pietro Angelo Secchi**, vanligvis kalt **Angelo Secchi** (født 28. juni 1818 i Reggio nell'Emilia i Italia, død 26. februar 1878 i Roma), var en italiensk astronom og katolsk prest tilhørende jesuittordenen. Han oppstilte den første spektralklassifiseringen for stjernene.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Pietro Angelo Secchi var snekkersønn og skulle egentlig bli skredder, men på jesuittenes gymnasium ble det lagt merke til at han hadde godte evner for vitenskap.

### Jesuitt
Han ble jesuitt i ung alder og studerte ved Collegio Romano. Hans viktigste lærere der hva gjelder astronomien var jesuittene pater Giambattista Pianciani (1784–1862) og pater Francesco De Vico (1805–1848). Under den revolusjonære romerske republikk måtte jesuittene forlate byen, og Secchi og noen av hans lærere dro i eksil. 

### Astronom
Han arbeidet i denne perioden ved stjerneobservatoriene i Stonyhurst i England og ved Georgetown College i Washington, D.C. i USA. Etter hjemkomsten til Roma overtok han i 1850 ledelsen for Vatikanets stjerneobservatorium, som var tilknyttet Collegio Romano.

Secchi analyserte stjernenes og solens lys ved hjelp av å bryte det opp med prismer. Den fordelingen av fargemønster og mørke absorpsjonslinjer bestemte han sol- og stjerneatmosfærers kjemiske sammensetning. Han skjelnet opprinnelig mellom tre, senere mellom fem forskjellige spektralklasser. Denne klassifiseringen begynte han med i 1867&nbsp;der han fremlag for fagmiljøet en fortegnelse over mer enn 500 ufiksstjerner, dom han inndelte i tre spektralklasser: 1. hvite stherner (prototyp Vega), 2. «fargede» (lignende solen), 3. blå stjerner - to år etter supplerte ham ned en type IV: *«… noen svært merkverdige stjerne, som mest har en blodrød farge og ganske ringe lyskraft […] dskjønt deres linjer er svært livaktige …»*.  Etter senere tiders klassifikasjon er dette kullstoffstjernene.  I sin lærebok ttviklet Secchi nok en type V for stjerner med tydelige vannstofflinjer. 

Secchis forskning var - likesom William Huggins' - banebrytende, og han/de anses derfor som spektralanalysens far.

Secchi beskjeftiget seg dessuten med solens innflytelse på jordatmosfæren og med dens elektriske uttrykk, og med meteorologi.

Secchi undersøkte lysgjennomtrengningen i Middelhavet, og oppfant til det formål et helt ny målemetode. Han oppfant den såkalte Secchiskiven, og den benyttes fremdeles innen limnologien.

## Oppkallinger
Krateret Secchi och fjellkjeden Montes Secchi på Månen har fått sine navn etter ham. Han oppdaget også kometen C/1853 E1, som også er blitt oppkalt etter ham.

## Verker i utvalg

Pater Secchi publiserte om lag 730 bidrag til vitenskapelige tidsskrifter, og dessuten et antall bøker.

* *Misura Della Base Trigonometriea Eseguita Sulla Via Appia*, Roma 1858. 
* *Il Quadro Fisico del Sistema Solare Secondo le Piu Recenti Osservazioni*. Roma. 1859. 
* *Sui Recenti Progressi della Meteorologia*. Roma. 1861. 
* *Sulla Unitá delle Forze Fisiche*. Roma. 1864. 
* *Le Soleil: Exposé des Principales Découvertes Modernes*. Paris. 1870. 
* *Le Stelle*. Milano. 1877. 
* *Lezioni Elementari di Fisica Terrestre*. Torino og Roma. 1879.

## Referanser


## Litteratur
*

*
Horneophytopsida

**Horneophytopsida** er en utdødd gruppe av planter. Dette var de første kar-førende plantene og skilte lag med karplanter i sen silur og tidlig devon, altså drøye 400 millioner år siden. De hadde et utviklet karvev, men ikke vedvev *(xylem)* slik som karplantene har. Som systematisk gruppe utgjør der derved en parafyletisk gruppe, som de høyere karplantene har utviklet seg fra.

De tre kjente slektene er Caia, Tortilicaulis (med fossiler fra England og Wales), samt Horneophyton. 

Sistnevnte slekt *Horneophyton* var trolig den seneste som utviklet seg innenfor *Horneophytopsida* og tilhører antakelig overgruppen *Polysporangiophyte* sammen med *[[Aglaophyton]]* og *[[Cooksonia]]* – svært sene avgreninger fra dagens karplanter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Torres

**Torres** kan vise til:

*Torres (Rio Grande do Sul) – en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i Brasil
*Fernando Torres – spansk fotballspiller
*Torres – et tidligere navn på øygruppa Chuuk
Rhyniophyta

**Rhyniophyta** er en utdødd, forhistorisk gruppe av planter som trolig utgjorde en divisjon, og som i praksis utviklet vedvev på samme måte som dagens karplanter. Her inngikk klassen ***Rhyniopsida***. 

De skilte lag i devon, og er den første gruppen av sannsynlige karplanter før utviklingen av henholdsvis kråkefotplanter og karplanter. Fossil-funnene er meget rikholdige. Nyere studier har vist at tidligere inkluderte slekter i denne divisjonen i praksis ikke hadde karvev, og derfor må ekskluderes fra gruppen dersom den skal kunne anses som en monofyletisk gruppe. 

Slektene som idag inkluderes, er utelukkende Huvenia, Rhynia, og Stockmansella.

## Eksterne lenker
*
Giovanni Battista Zupi

**Giovanni Battista Zupi** eller *Zupus* (født 2. november 1589 (eller 1590) i Catanzaro i kongedømmet Napoli, død 26. august 1667 i Napoli) var en italiensk astronom, matematiker og katolsk prest tilhørende jesuittordenen. Han oppdaget planeten Merkurs faser og planeten Jupiters overflatiske bånd.
## Livsløp
Den 7. september 1608 inntrådte Giovanni Battista Zupi i novisiatet hos de neapolitanske jesuitter. I 1610 fulgte han kurset i retorikk ved Pizzofalcone-kollegiet i Napoli Deretter fulgte studier ved Collegio Massimo, og fra 1613 til 1616 tok han filosofistudiet. Etterpå bar det ikke straks videre med teologien. Det antas at det var nå, mellom 1616 og 1618, at han viet seg til de matemqatiske studer, De hadde han ved det neapolitanske kollegium under Giovanni Giacomo Staserio. Fra skoleåret 1618-19 fulgte de teologiske studier.

Etter studiene ble han sendt for å undervise i filosofi ved jesuittenes kollegium i Vibo Valentia, der han var fra 1622 til 1626.

Før det nye skoleår begynte 1626-27 vendte han tilbake til Napoli. I 1628 døde faren hans, og fette nødsaget at han dro tilbake til hjembyen for å ta seg av slektens interesser. Farens hus ble slik kjernen i kollegiet i denne by, men allerede i 1632 ble det av ordensinterne grunner overflyttet til Cosenza. Dette var en uvelkommen utvikling for pater Zupa, som nå ville tilbake til Napoli.

Han kom tilbake til Napoli til skoleåret 1632-33, og tok over lærestolen i matematikk ved kollegiet der. Han beholdt den i 25 år. Det var først ved utgangen av skoleåret 1657-58 at han ble fritatt for undervisningsplikten. Han forble i noen tid i omgivelsene, nå som prefekt for de lavere skoler, og ble så flyttet over till professhuset, der han døde i 1667.
## Astronomiske oppdagelser
Giovanni Battista Zupi var en fremragende astronomisk observatør.

I 1639 ble Zupus den første til å oppdage at planeten Merkur hadde orbitale planetariske faser, akkurat som månen og Venus. Hans observasjoner demonstrerte at planeten kretset rundt Solen. Han gjorde denne oppdagelsen ved hjelp av et teleskop han selv hadde utviklet. Dette var bare 30 år etter Galileos første teleskop, og Zupis var noe mer kraftig.

Giovanni Riccioli (1598-1671), en annet astronom tilhørende jesuittordenen, gjengav detaljene rundt denne oppdagelsen i sitt verk * Almagestum Novum *.

Giovanni Battista Zupi samarbeidet med advokaten og astronomen Francesco Fontana (1580-1656), som benyyttet et teleskop bestående av to konvekse linser. I sin bok * Novae Coelestium * fastslår Fontana at Zupi var den første til å observere de horisontale båndene på overflaten av planeten Jupiter.

Krateret Zupus på Månen er oppkalt etter ham.

## Referanser


## Litteratur
* British Astronomical Association: *Who's Who in the Moon*. Memoirs of the British Astronomical Association, Volume 34, Part 1 (1938).
Aglaophyton

**Aglaophyton major** er en utdødd art i slekten ***Aglaophyton*** – en forhistorisk gruppe av planter. Dette var den første sporofytt-generasjon av diploid-haploide planter som skilte lag med karplanter i devon, for om lag 400 millioner år siden. De var en slags mellomstadie mellom moser og karplanter. Noen av dem var trolig forfedre til våre dagers kråkefotplanter *(Lycopsida)*. 

*Aglaophyton* skilte lag med det som skulle bli karplantene omtrent samtidig med slektene *[[Horneophyton]]* og *[[Cooksonia]]*, ohg disse tre utgjør antakelig slekter i mellomstadiet *Polysporangiophyte* umiddelbart før utviklingen av karplantene.

Stammene var runde og inntil 6 mm i diameter, planten var 15-50 cm høy. Gruppen ble beskrevet i 1920, utfra fossiler funnet i blant annet Skottland. Vevet kunne frakte vann men hadde ikke fullt utviklet vedvev eller silvev slik vi kjenner det fra karsporeplantene. Noen arter var blant de første som levde i symbiose med arter av sopp.

## Eksterne lenker
*
PTRS

**PTRS-41** er en halvautomatisk variant av PTRD anti-panservognrifle.

Riflen ble produsert fra 1941 og var i utstrakt bruk på østfronten i andre verdenskrig. Den gjorde det bra mot tyske panservogner, og effektiv mot lett-pansrede og  kjøretøy uten panser. Tyskerne satte på «schurzen» (*skjørter*) på kjøretøyene som mottiltak for å stoppe prosjektilene fra å ødelegge dem. Våpen som ble tatt av tyskerne fikk navnet Panzerbüchse 784(r) (**PzB 784(r)**).

## Se også
* PTRD

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Marte Thorsby

**Marte Thorsby** (født 12. oktober 1972) er en norsk jurist. Hun har vært direktør for IFPI Norge siden 2005.

Thorsby tok juridisk embedseksamen i 1997. Hun var deretter advokatfullmektig i Ernst & Young, og arbeidet senere også som konsulent i Ernst & Young Management Consulting. Deretter arbeidet hun i Advokatfirmaet Grette. Hun har også vært norsk president i International Association of Young Lawyers.

Thorsby har som IFPI-direktør aktiv arbeidet mot fildeling. Hun har gjort seg bemerket i debatten blant annet med krav om at nettleverandøren Telenor skal sperre tilgangen til The Pirate Bay, og med kritikk av det hun mener er passivitet fra regjeringens side i arbeidet mot ulovligheter.

## Referanser
14,5 × 114 mm

**14,5 × 114 mm** er en patron for tunge maskingevær og materiellødeleggelsesrifler.

Den ble opprinnelig designet for bruk i de sovjetiske anti-panservognriflene PTRS og PTRD, og ble senere brukt i det tunge KPV maskingeværet.

## Referanser
Progymnospermophyta

†Archaeopteris fissilis 
†Archaeopteris halliana 
†Archaeopteris hibernica 
†Archaeopteris macilenta 
†Archaeopteris obtusa 

**Progymnospermophyta** er en utdødd divisjon av frøplanter. Gruppen dominerte i midtre devon og er forløperen til våre tiders frøplanter, og samtidig til trærne. Gruppen bestod av arter som minnet om bartrær, og de var fullt utviklede karplanter med både vedvev og silvev. 

Gruppen bestod av bare en klasse, nemlig ***Progymnospermopsida***. Enkelte arter hadde primitive blader. Noen av artene formerte seg ved hjelp av heterospori, og noen ved homospori.

Slekten **[[Archaeopteris]]** finnes det flere fossiler av. Dette var trær med en utbredelse over hele verden i devon og tilbake til nedre karbon. 

## Eksterne lenker
*  
* Progymnospermophyta – beskrivelse.
Zosterophyllophyta

**Zosterophyllophyta** er en utdødd, forhistorisk gruppe av svært tidlige karplanter som trolig utgjorde en divisjon eller klasse, kanskje innenfor gruppen **[[Lycopodiophyta]]**. Dette antas å ha vært søstergruppen til dagens kråkefotplanter, og dermed de tidligst utviklede karplantene vi kjenner. De utviklet seg i sen silur med en rekke arter og utbredelse over hele verden for om lag 420 millioner år siden.

Slektene som idag inkluderes, er Gumuia, Rebuchia, og Zosterophyllum. Plantene hadde et proto-xylem, og artenes sporangia var klart utviklede og nyreformede.

## Eksterne lenker
*
Cladoxylopsida

**Cladoxylopsida** er en utdødd, forhistorisk gruppe av svært tidlige karsporeplanter som trolig utgjorde en klasse, kanskje innenfor gruppen **[[Pteridophyta]]**. Dette antas å ha vært forfedrene eller en søstergruppe til dagens bregner og sneller, og dermed noen av de tidligst utviklede karsporeplantene vi kjenner. 

De utviklet seg i devon og ble en gruppe av arter med en opprett, sentral stamme og oppå denne en knippe av bladstilker strålende utover som en skjerm.

Ordener som anerkjennes er de utdødde Cladoxylales og Hyeniales. Artene av slekten Wattieza, nylig funnet som fossiler i staten New York i USA, viser at dette var et tre – et av de eldste trær vi kjenner fra den fossile verden. De manglet blader, og formerte seg ikke med frø men med sporer slik dagens bregner gjør.

## Eksterne lenker
*
Periode (musikk)

**Periode** er et begrep i den musikalske form- og komposisjonslæren som betegner en strukturell enhet i et musikkstykkes forløp og oppbygging.

En musikalsk periode er todelt og består av en *forsetning* og en *ettersetning* av lik lengde (stikkordet er symmetri). Forsetningen ender åpent (ofte på dominanten), ettersetningen ender avsluttende (vanligvis på grunntonen).

For- og ettersetningene består hver av to fraser hvor forsetningens første frase gjentas identisk eller forandret i ettersetningens første frase. Også ettersetningens andre frase kan ha likheter med forsetningens andre frase. Idealtypen av en periode inneholder åtte takter fordelt på fire takter på hver av setningene som igjen er delt i 2+2 takter lange fraser.

## Litteratur
* Clemens Kühn: *Formenlehre der Musik*. 6. Auflage Kassel: Bärenreiter 2001 ISBN 3-7618-1392-9.

## Eksterne lenker
* ''Die Periode in einer Liedform'', lehrklaenge.de
Konfliktløsning

**Konfliktløsning** er en prosess og metode for å løse uoverensstemmelser eller interessemotsetninger mellom to eller flere parter.

Metoder for konfliktløsning:
* rettssak
* voldgift
* megling
* forsoning
* forhandling

Konfliktløsning har to typer:
# Rettsprosesser, som stevning eller rettsforhandling, der en dommer, jury eller arbitrator bestemmer utfallet.
# Utenomrettslige prosesser, som voldgift, forsoning, eller forhandling, der partene forsøker å komme til enighet.

## Litteratur
*Kristin Kjelland-Mørdre, Anne-Lise H. Rolland, Karen Sophie Steen, Per Gammelgård og Carsten Anker: *Konflikt, mekling og rettsmekling*. Universitetsforlaget 2008. ISBN 978-82-15-01278-0
Jaroslav Kollinger

**Jaroslav Kollinger** (født 13. desember 1905 i Roudnice nad Labem, død 24. juli 1949 i Praha) var en tsjekkoslovakisk turner. Han var med i et OL og et turn-VM. 

Han deltok i OL i 1936 i Berlin, her fikk han ingen medaljer, men han fikk bl.a. 4.-plass i lagkonkurransen, der Tyskland vant på hjemmebane. Individuelt fikk han 7.-plass i ringer som beste resultat. Sammenlagt kom han på 23.-plass. 

I VM-sammenheng har han to medaljer; sølv i lagkonkurransen i 1934 og delt bronse i ringer i samme VM. Landsmannen Alois Hudec vant ringer. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Signiphoridae

* *[[Chartocerus]]*
* *[[Clytina]]*
* *[[Signiphora]]*
* *[[Thysanus]]*

**Signiphoridae** er en gruppe som hører til blant parasittvepsene og er en familie i ordenen vepser. Gruppen omfatter 76 kjente arter fordelt på 4 slekter. Det er funnet 10 arter i Europa, og man regner med at det finnes én art i Norge.

## Utseende
Bittesmå (0,2 – 1,5&nbsp;mm), kompakte snylteveps, vanligvis svarte, men de kan være gulaktige. Kroppen er flattrykt og glatt uten hår eller synlig skulptur. Antennene består av fem – sju ledd, de innerste leddene er små og ringaktige, det ytterste leddet danner en lang, uleddet klubbe. Hodet er ganske variabelt i form og størrelse. Forkroppen (thorax) er nokså bred, scutellum er mye bredere enn langt, omtrent rektangulært. Propodeum, som egentlig er det fremste bakkroppsleddet, men sammenvokst med thorax, har et trekantet midtfelt som lett forveksles med scutellum, men ligger bak dette. Beina er nokså korte, slanke eller middels kraftige. Vingene er avrundede, uten synlig årenett og uten fine hår på vingelflaten, med lange hår langs hele eller det meste av kantene. Bakkroppen er bred, tett trykket inntil forkroppen slik at "vepsetaljen" (*petiolus*) ikke er synlig.

## Levevis
Signiphoridene er nesten alle sammen assosiert med skjoldlus (Coccoidea), enten som direkte parasitoider på skjoldlusene eller som hyperparasitoider som snylter på andre parasitoider (fluer eller andre Chalcidoidea) som angriper disse. Arten *[[Clytina giraudi]]*, om er funnet i Danmark, snylter på stråfluer Chloropidae som lever på takrør. De fleste larvene lever enkeltvis, men det finnes også noen som lever mange sammen i samme vert.

## Systematisk inndeling

* ordenen vepser, (Hymenoptera)
** gruppen stilkvepser, Apocrita 
*** gruppen Proctotrupomorpha 
**** gruppen Chalcidoidea
***** familien Signiphoridae
****** *[[Chartocerus]]* Motschulsky, 1859 – 6 arter i Europa
******* *[[Chartocerus subaeneus]]* (Förster, 1878) – funnet i Sverige, ikke i Norge
****** *[[Clytina]]* Erdös, 1957 – én art i Europa
******* *[[Clytina giraudi]]* Erdös, 1957 – funnet i Danmark (Krogmann 2005)
****** *[[Signiphora]]* Ashmead, 1880 – to arter i Europa
****** *[[Thysanus]]* Walker, 1840 – én art i Europa
******* *[[Thysanus ater]]* Walker, 1840 – finnes i Norge (Hansen 2000)

## Kilder
* Natural History Museum, Universal Chalcidoidea Database http://www.nhm.ac.uk/research-curation/research/projects/chalcidoids/signiphoridae.html
* Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr: http://www.faunaeur.org 
* Hansen, L.O. (2000) The family Signiphoridae (Hymenoptera, Chalcidoidea) in Norway. Norwegian Journal of Entomology 47: 76.
* Krogmann, L. (2005) First record of the family Signiphoridae (Hymenoptera, Chalcidoidea) in Denmark. Entomologiske Meddelelser 73: 61-63.
* Ottesen, P.S. (1993, revidert 1999) Norske insekter og deres artsantall. NINA utredning 55: 1-40. http://www.entomologi.no/norskeinsekter/NorskeInsektfamilier/index.htm
## Eksterne lenker
*
Jakob Pettersen

**Jakob Martin Pettersen** (1899–1970) var en norsk kjemiker og politiker (Ap) fra Odda. Han var samferdselsminister i Oscar Torps regjering fra 1952 til 1955, stortingsrepresentant fra Hordaland i fem perioder 1945–65, og ordfører i Odda i 1945.

Pettersen gikk på Bergen tekniske skole 1917-1919. Han jobbet som kjemiker ved Odda Smelteverk 1919–21 og 1924-1945. 

Han satt i kommunestyret i Odda fra 1928 til 1947, var varaordfører fra 1932 og ble ordfører i 1945, etter at den valgte førkrigsordføreren Lars Hjelle hadde dødd i 1944.

Han var aktiv avholdsmann, og hadde verv i flere avholdsorganisasjoner, blant annet som landsstyreformann i Motorførernes Avholdsforbund i 1960. Han døde i februar 1970 i en drukningsulykke mens han oppholdt seg på en avholdskonferanse i Australia. Han ble i 1969 utnevnt til Kommandør av St. Olavs Orden.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Melchior Wezel

**Melchior Wezel** (født 16. november 1903, død 1989) var en sveitsisk turner.

Han var med i et OL og et turn-VM for Sveits. Han deltok i OL i 1928, der han fikk gullmedalje i lagkonkurransen. Han fikk delt 7.-plass i skranke og 12.-plass i hopp som beste individuelle resultater. Sammenlagt kom han også på 12.-plass. Sveits dominerte dette OL; i den individuelle mangekampen sto det to sveitsere på toppen av pallen, med Georges Miez på førsteplass og Hermann Hänggi på andreplass.

I VM-sammenheng har Wezel en medalje; gull i lagkampen fra VM i 1934.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rasmus Nordbø

**Rasmus Mathias Nordbø** (1915–1983) var en norsk agronom fra Førde i Sunnfjord, kjent som politiker for Arbeiderpartiet.

Han var statssekretær i Landbruksdepartementet (1948–51) under
Einar Gerhardsens andre regjering, hvorpå han ble valgt inn i Oscar Torps regjering som landbruksminister (1951–55). Til sist var han fylkesagronom for Sogn og Fjordane (1955–64), i Vestfold. Han satt en tid i Førde kommunestyre.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eilif Gunstrøm

**Eilif Gunstrøm** (født 10. juli 1897, død 26. mai 1976) var en norsk bratsjist, komponist og dirigent fra Skien, kjent fra sin tid i kammerensemblet, Oslo Strykekvartett, samt fra flere opptredener i NRK-radio som solist eller med større besetninger som Kringkastingsorkestret og Oslo Filharmoniske Orkester (1926–63) der han virket som 2. solobratsjist.

Gunstrøm var også en omreisende inspirator og dirigent for klassiske ensembler i Trondheim Kammerorkester, Tromsø Orkesterforening og Bodø. Han startet sitt virke i hjembyen Skiens Orkesterforening. Han var onkel til trommeslager Tor Erik Gunstrøm.

I 1963 ble Gunstrøm tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

I 2022 ble "Eiliv Gunstrøm og datter Bess minnelegat" etablert, et legat som i henhold til legatets vedtekter skal tildele et «stipend til unge fremadstormende fiolinister under 30 år». Stipendet skal deles ut årlig og forvaltes av Creo - forbundet for kunst og kultur.

Han ble begravet i Asker den 2. juni 1976.

## Referanser
Gösta Millberg

**Gösta Millberg** (født Nils Gösta Ingemar den 30. januar 1922, død 29. desember 2008) var en svensk keramiker som arbeidet ved Rörstrand (porslensmerke) på 1960- og 1970-tallet og som seinere også var medlem av Drejargruppen.

## Eksterne lenker
* Rörstrands porslin
Tor Erik Gunstrøm

**Tor Erik Gunstrøm** (født 1943) er en prisbelønt norsk musiker (trommerslager) og komiker, mest kjent fra sin tid i Dizzie Tunes (1959–2001) og rollen som tryllekunstneren *Frederico del Fiasco*.

Han er også maler med flere separatutstillinger, samt skuespiller i diverse TV-serier. Hans far var dirigent og onkelen Eilif Gunstrøm var en av landets ledende bratsjister. I 2017 spilte han rollen som Bestefar i musikkspillet *Piratbukta* på Norsjø i Telemark med manus og musikk av Christin Grilstad Prøis og regi ved Ole Christian Øen. Senere samme sommer spilte han i sommermusikalen *Den Gode Hensigt* i Svelvik. Der spilte han Vertshus-Nils, også denne med manus og musikk av Christin Grilstad Prøis og regi ved Ole Christian Øen.

## Utmerkelser
* Justerprisen (1994)
* Kongens fortjenstmedalje (2017)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Oleviste kirik

**St. Olavs kirke** eller **Oleviste kirik** er en kirke i Tallinn i Estland. Kirken er antatt å ha blitt bygget i det 12. århundre, og å ha vært sentrum for Tallinns skandinaviske miljø før byen ble erobret av Danmark i 1219. Kirken er viet til Olav den hellige. Den tidligste skrevne referansen til kirken kommer fra 1267. Kirken ble bygd kraftig om i det 14. århundret.

En legende forteller at da kirkens byggherre, en mann som het Olaf, hadde gjort ferdig kirken, falt han ned fra tårnet og døde. Det blir sagt at da kroppen traff bakken, kom det en slange og en padde ut av munnen hans. Fortellingen blir i dag vist av en inngravering på kirkeveggen som ligger med det tilstøtende kapellet som er viet til jomfru Maria. 

Rundt 1500 var bygget 159 meter på det høyeste. Motivasjonen for å bygge et så høyt bygg, var sannsynligvis å bruke det som et landemerke for sjøfarten, da det gjorde Tallinn synlig langt til havs. Mellom 1549 og 1625, da spiret brant ned etter et lynnedslag, var kirken verdens høyeste bygning. Tårnet har blitt rammet av lyn minst åtte ganger, og hele kirken har brent ned tre ganger gjennom sin levetid. Etter flere gjenoppbygninger, er kirken nå 123 meter høy.

Fra 1944 til 1991 brukte KGB kirketårnet som et radiotårn og overvåkningspunkt. Kirken huser i dag en aktiv baptistmenighet.


Image:Oleviste kirik 2006.jpg|Interiørbilde
Image:Oleviste kirik 2007-1.jpg|Interiøret i kirken


## Eksterne lenker
* 
* Turistinformasjon om kirken
* Kort artikkel om kirkens historie
Lars Erik Falk

**Lars Erik Oskar Falk** (født 2. februar 1922 i Uppsala, død 25. august 2018 i Sigtuna kommune) var en svensk bildekunstner og skulptør.

## Utdannelse og arbeidsliv
Lars Erik Falk studerte i Stockholm ved Otte Skölds målarskola 1944 og på Isaac Grünewalds målarskola 1945 og hadde sin første separatutstilling 1952 på Welamssons kunstgalleri i Stockholm. Han arbeider med nonfigurative motiv og arbeider med maling, skulptur, tekstilkunst og grafisk formgivning.

Han er blant annet kjent for sine offentlige skulpturer med malte aluminiumprofiler i ulike farger, plassert diagonalt, oppover med 73 graders helning.

Lars Erik Falk har vært gift med Kerstin Thorwall.

## Bibliografi
* Lars Erik Falk: *Liv/konst*, Carlssons Bokförlag, 2008

## Offentlige verk (utvalg)
* veggcollage ved Grafiska institutet i Stockholm (1963)
* altervegg i Brännbokyrkan i Sigtuna (1965)
* skulptur i Bingebyområdet i Visby (1966)
* skulptur i tre atriumer ved Karolinska sjukhuset i Huddinge (1972)
* relieff i ventrom (1978) på sykehus i Märsta
* *Färgtorn* (1981), malte prefabrikkerte stålbjelker, ved Lindhagensplan på Kungsholmen i Stockholm
* 'Modul skulptur* (1980), aluminium, på [[Kista tunnelbanestasjon|tunnelbanestasjonen Kista]] i Stockholm
* *Modul relief* (1987) i Vikingahallen i [[Märsta]]
* skulptur på [[Ljungbyhed]]s luftving (1988)
* *Modul skulptur* (1990). [[Karlshamn]]s Energiverk
* skulptur, på [[Karlavägen]] ved [[Stadion tunnelbanestasjon|Stadion]]
* skulptur, ved [[Handelshögskolan i Stockholm]]s hovedbygg
* skulptur i [[Centre Culturel Suédois]] i Paris (1982)
* skulptur (1992) på [[Sapa AB|Skandinaviska Aluminiumprofiler AB (Sapa)]] i [[Vetlanda]]
* skulptur (1996), [[Dresdner Bank]] i [[Mannheim]], Tyskland
* skulptur i rundkjøring (1998) i [[Åseda]]
* skulptur (1999) på [[Arlanda]] flyplass i [[Märsta]]

== Referanser ==
<references />

== Kilder ==
* Gunnel & Kjell Swärd: *63 skulptörer'', Pedagogförlaget, Helsingborg 1984, ISBN 01-85768-13-8

## Eksterne lenker
* Lars Erik Falk om Lars Erik Falk på
Galleri Lundmarks hjemmeside
Franz Beckert

**Franz Beckert** (født 13. mars 1907 i Titisee-Neustadt, død 7. september 1973 samme sted) var en tysk turner.

Han var med i et OL og et turn-VM for Tyskland. Han deltok i OL i 1936 i Berlin, der han fikk bronsemedalje i lagkonkurransen. Han fikk 5.-plass i ringer og 13.-plass i bøylehest som beste resultater individuelt. Sammenlagt kom han på 15.-plass.

I VM-sammenheng har han en medalje; bronse i lagkampen fra VM i 1934.

## Eksterne lenker
* 
* Biografi med bilder
Bendik Kaltenborn

**Bendik Kaltenborn** (født 1. september 1980 i Oslo) er en prisbelønt norsk illustratør, maler, tegneserieskaper og animatør. Han er særlig kjent gjennom sitt arbeid som illustratør og musikkvideoanimatør for elektronikaartisten Todd Terje, samt som illustratør for The New Yorker. Han har også illustrert barnebøker, samt laget illustrasjoner for bl.a. Hollywood Reporter og The New York Times. Tegneseriene hans er oversatt til Tysk, Fransk og Spansk.

For tegneseriealbumet *Seks sultne menn* (2006) ble Kaltenborn tildelt Sproingprisen for beste norske tegneserie. Boken *Serier som vil deg vel* (2009), som var et utvalg av hans kortere serier, ble belønnet med både Sproingprisen, Kulturdepartementets tegneseriepris, samt gull i Visuelt-konkurransen og gull i Årets vakreste bøker.

Kaltenborn har sin kunstfaglige utdannelse i visuell kommunikasjon ved Kunsthøgskolen i Oslo og grafisk design og illustrasjon ved Konstfack i Stockholm. Som masterprosjekt ved Konstfack laget han tegnefilmen «The End» i 2008. I 1997 var Kaltenborn med på å starte tegneserieforlaget Dongery, da i en alder av 17 år.

## Utmerkelser
Bendik Kaltenborns tegneserie «Seks sultne menn» fra 2006 ble belønnet med Sproingprisen for «Beste norske tegneserie» det året. Boka «Brenn ned skiten» med tekst av Nils-Øyvind Haagensen og omslagsillustrasjon av Kaltenborn fikk gull i kategorien «skjønnlitteratur for voksne» i Årets vakreste bøker 2009. I februar 2010 ble han tildelt Kulturdepartementets tegneseriepris på 30.000 kroner for samleboka *Serier som vil deg vel*.

## Utgivelser (utvalg)

* Seks sultne menn *([[Dongery|Dongery Forlag]], 2006)*
* Serier som vil deg vel *([[No Comprendo Press]], 2009)*

Bendik Kaltenborn har også illustrert flere barnebøker og designet albumomslag for Todd Terje.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* Bendik Kaltenborns hjemmesider
Brevhode

Et **brevhode** er starten på et formelt brev på papir. Det finnes klare regler for hvordan et brevhode skal settes opp.

Brevhodet skal øverst i venstre hjørne inneholde navn og adresse på sender, eventuelt med tittel om det er relevant for saken. Det inneholder også ofte firmalogo, organisasjonsnavn, organisasjonsnummer og ev. kontaktinformasjon. 

Tittel, navn og adresse til mottaker bør plasseres nedenfor senderens kontaktopplysninger, litt innrykket fra venstre kant, og slik at det er synlig gjennom vinduet i en vanlig vinduskonvolutt.

Den nederste linjen av mottakers adresse består av enten postnummer og poststed, eller land. På høyre side av arket på samme linjen skrives avsenders stedsnavn og dagens dato.

En linje godt nedenfor mottakers adresse bør benyttes til mottakers og senders referansekoder, eventuelt saksnummer. Linjen under denne bør inneholde en beskrivende overskrift om saken som brevet omhandler. Det er viktig at det er passe åpen plass mellom disse informasjonselementene, slik at det fremstår som oversiktlig og greit å finne hvert enkelt element.

## Se også
* Postadresse
* Brev

## Referanser
Arne Melsom

:*Artikkelen omhandler cellisten Arne Melsom.  Se annet sted for oseanografen [[Arne Melsom (1962)]].*

**Arne Melsom** (født 31. januar 1905 i Stavern, død 8. mars 2002) var en norsk cellist, en av landets ypperste i sin tid og 2. solocellist side om side med Karl Andersen i Oslo Filharmoniske Orkester (1931–70).

Som ungdom spilte han ofte med den kjente pianisten og organisten Åge Myklegård. I Oslo studerte han cello med filharmonikerne Otto Buschmann og Alexander Schuster  før han reiste til  Leipzig hvor han studerte  med professor Julius Klengel.
Hans offentlige solodebut fant sted i Universitetets Aula i 1926. Som kammermusiker var han svært ettertraktet, og han var medlem av
Arve Arvesens trio, Oslo Kammertrio og Oslo Strykekvartett. Som solist spilte han blant annet Johan Svendsen cellokonsert D-dur.

I ett år (1951 – 1952) var han solocellist i Bergen Filharmoniske Orkester med permisjon fra Oslo Filharmoniske Orkester hvor han fortsatte til oppnådd pensjonsalder i 1970. Orkestrets cellogruppe var på bare 6 musikere, men gruppen var utpreget homogen. De seks cellistene var Karl Andersen, Arne Melsom, Sverre Krøvel, Hans Balchen, Arne Novang og Levi Hindar.

## Referanser
Sigfrid av Stavanger

Biskop **Sigfrid** (død 1358) var biskop i Stavanger i 1351&ndash;1352 og biskop i Oslo i 1352&ndash;1358. 

Sigfrid kom fra Linköping i Sverige. Han brukte initialene S.O.P., som kan vise til at han var sønn av en Oluf eller et annet navn på O.

Sigfrid var pavelig pønitentiarius fra 1347. 

Han ble utnevnt til biskop av pave Klemens VI i Villeneuve 31. mai 1351. Han var i Stavanger 21. august 1352. Han kan også ha vært i Stavanger 1. juni 1352 da erkebiskop Olaf av Nidaros  innkalte han til bispemøtet i Bergen i august samme år.

Han ble forflyttet til biskop i Oslo av pave Klemens VI den 13. august 1352. Han er kjent fra en lang rekke dokumenter som biskop i Oslo.

## Referanser
Karl Andersen (musiker)

**Karl August Andersen** (født 29. september 1903 i Oslo, død 15. august 1970 i Oslo) var en norsk cellist fra Vaterland, i sin tid landets ledende og solocellist i Oslo Filharmoniske Orkester i flere tiår.  Karl Andersen ble tatt opp som medlem i Norsk Komponistforening i 1935.

Som 17-åring debuterte han i Universitetets Aula (1920). Han opptrådte meget i kringkastingen, ofte i duett med fiolinisten Ernst Glaser og i Filharmonisk Selskaps strykekvartett, og han bar klengenavnet «Kalle cello». En del komposisjoner i neoklassisk stil ble det også, så som hans trio for cello, klarinett og fløyte (fremført av Alf Andersen (1928-1962) og Richard Kjelstrup), hans bidrag i konkurransen til Oslo rådhus' åpning, og *Harlequin* i tolvtoneteknikk for piano (1957).  Første pris i Norsk Komponistforenings årlige utdeling ble det i 1952.

Som teorilærer var han lærer for blant andre Ørnulf Gulbransen, Leif Solberg, Kai Angel Næsteby, Kåre Fuglesang, Arne Novang  og Stephan Barratt-Due. Filharmoniens cellogruppe besto på 1940-, 50- og 60-tallet av seks musikere, og disse var Karl Andersen og Arne Melsom på 1. pult, Sverre Krøvel og Hans Balchen på 2. pult, Arne Novang og Levi Hindar på 3. pult.  Karl Andersen var frimurer og fra 1962 musikkonsulent i NRK.

## Referanser
FLK «Kosmos»

**FLK «Kosmos»** var et flytende hvalkokeri eid av den norske rederen Anders Jahre gjennom Hvalfangstselskapet Kosmos. Skipet ble bygget ved Workman, Clark & Co i Belfast og overlevert i 1929 som verdens største hvalkokeri. Hun var samtidig verdens største tankskip. Hun deltok i hvalfangsten i Sørishavet med 6–9 hvalbåter frem til andre verdenskrig, med unntak av sesongen 1931/32 da alle de norske kokeriene lå i opplag grunnet fall i oljeprisene etter den store depresjonen.

I sin første sesong (1929/30) fanget «Kosmos» nordøst av Ballenyøyene. Som et forsøk hadde ekspedisjonen med et fly av typen de Havilland 80 (N-42) som skulle lete opp hval og gi melding til fangstbåtene. Flyet forsvant sporløst under en flygning 26. desember med flygeren Leif Lier og skipslegen Ingvald Schreiner.

Den 26. september 1940 ble hun på vei fra Walvis Bay til Curaçao oppbrakt av den tyske hjelpekrysseren «Thor». Hun ble deretter senket i posisjon  med en last på 106&nbsp;000 fat hvalolje.

Sandefjordsmannen Hans Andresen var skipets kaptein og hvalfangstbestyrer fra overleveringen i 1929 til skipet ble senket i 1940 med unntak av sesongen 35/36 da stillingen var besatt av Sverre Schjeldsøe.

## Se også
*Liste over flytende hvalkokerier

## Referanser


## Eksterne lenker
* [1929 DS/Flk KOSMOS](http://www.lardex.net/jahre/skip%20(2)/1929kosmos.htm)  Lardex.net
* Norwegian victims of Thor Warsailors.com
Gianfrancesco De Ferrari

**Gianfrancesco De Ferrari**, eller *Li Liuyu* (født 1609 i Cuneo i Piemonte i Italia, død 1671 i Anking i Shaanxi i Kina) var en italiensk katolsk kinamisjonær og medlem av jesuittordenen.

Han ble medlem av jesuittordenen i 1924 og sendt til Kina i 1635, dit han ankom i provinsen Shaanxi i 1640. Han virket også i provinsen Shandong, i Macao (1657–1669, prokurator), Xian 1659 og Gansu ca. 1662.

Han ble arrestert under forfølgelsene i 1665 og sendt til Beijing og deretter (1668) til Kanton.

Han kunne vendte tilbake til Shaanxi fra eksil den 8. september 1671.

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

## Litteratur
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
Konrad Frey

**Konrad Frey** (1909–1974) var en tysk turner.

Han var med i et OL og et turn-VM for Tyskland. Han deltok i OL i 1936 i Berlin, der han fikk hele seks medaljer. I tillegg til gull i lagkonkurransen fikk han to gull, én sølv og to bronse.

I VM-sammenheng har han en medalje; bronse i lagkampen fra VM i 1934. Han kom på 25.-plass individuelt.

På nasjonalt nivå er han tysk mester sammenlagt tre ganger; i 1932, 1935 og 1937.

Han meldte seg inn i NSDAP i 1937 og tjenestegjorde som sersjant i hæren på Østfronten under andre verdenskrig. Han ble tildelt Jernkorset klasse 2.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Amøbeinfeksjon

**Amøbeinfeksjon** er en infeksjon i tykktarmen som dannes av en protozo som heter Entamoeba histolytica. Denne infeksjonen kan forkomme over hele verden, men er vanligst i tropiske og subtropiske områder.

De fleste som får denne infeksjonen blir smittet gjennom mat og drikke.
Vilhelm

**Vilhelm** og **Wilhelm** er mannsnavn av gammaltysk opphav, satt sammen av delene *wil* («vilje») og *helm* («hjelm»). Navnet finnes i varianter på en lang rekke språk, eksempelvis engelsk *[[William]]* og fransk *[[Guillaume]]*. På norrønt ble navnet skrevet *Vilhjalmr*.

## Etymologi
*Vilhelm* og *Wilhelm* har gammaltysk opphav og er satt sammen av delene *wil* («vilje») og *helm* («hjelm»). Navnet oppstod først som *Willahelm* og *Willihelm*.

Andre former er fransk *Guillaume*, italiensk *Guglielmo*, litauisk *Vilius* og *Viliumas*, ungarsk *Vilmos* og nederlandsk *Willem*.

## Utbredelse
Navnet spredte seg i middelalderen gjennom Europa med ei rekke former. *Vilhialm<small>R</small>* er kjent brukt i én runeinnskrift fra vikingtiden, så navnet var kjent, men antakelig ikke blant de mest brukte i Norden på den tiden. I Norge blei det henta inn fra engelsk rundt 1100 som *[[Vilhjalm]]r*, *Viljamr* og liknende. *Viljalm* var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 30 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. I nyere tid var *Wilhelm* vanlig i Norge fra 1880- til 1910-årene og hadde en popularitetstopp med 0,5 % i 1904.. Formen *William* har vært populær i Norge fra slutten av 1990-tallet.

I England blei forma *[[William]]* utbredt på grunn av Vilhelm Erobreren (eng. *William the Conqueror*) som levde på 1000-tallet.  Wilhelm Tell er navnet på helten i ei alpehistorie fra 1300-tallet.

*Wilhelm* var, sammen med andre former av navnet, blant de vanligste mannsnavnene i Tyskland i senmiddelalderen. *Vilhelm* var et svært vanlig navn i Sverige på midten av 1800-tallet.

|}

## Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Vilhelm Erobreren, engelsk konge fra 1066
* Vilhelm II av England, engelsk konge fra 1087
* Vilhelm av Sabina (rundt 1184–1251), italiensk kardinalbiskop som var med på kristninga av Nord-Europa
* Wilhelm Fabry (1560–1634), tysk banebrytende kirurg
* Vilhelm III av England, engelsk konge fra 1689
* Vilhelm IV, britisk konge fra 1830
* Vilhelm II, nederlandsk konge fra 1840
* Vilhelm III, nederlandsk konge 1849
* Vilhelm I av Tyskland, tysk keiser fra 1871
* Vilhelm Mauseth, (1875–1948) norsk skøyteløper
* Vilhelm II av Tyskland, tysk keiser fra 1888
* Vilhelm Beck (1829–1901), dansk prest og formann i den danske indremisjonen.
* Vilhelm Bergsøe (1835–1911), dansk forfatter og zoolog
* Vilhelm Dahlerup (1836–1907), dansk arkitekt
* Wilhelm Röntgen (1845–1923), tysk fysiker
* Vilhelm Bjerknes (1862–1951), norsk fysiker og meteorolog.
* Vilhelm Buhl (1881–1954), dansk politiker
* Vilhelm Ekelund (1880–1949), svensk forfatter
* Vilhelm Moberg (1898–1973), svensk forfatter
* Wilhelm Bruhn, tysk oppfinner, fant opp taksameteret

## Navnedag
*Wilhelm* har navnedag i flere land, oftest 28. mai, men har ikke noen norsk navnedag.

## Referanser


## Kilder
* *[http://www.caplex.no/Web/ArticleView.aspx?id=9340877 Caplex]*

## Eksterne lenker
*
Ra-ta-ta-ta-ta

:*Artikkelen omhandler Ra-ta-ta-ta.  Se annet sted for Ra-ti-ti med [[Eivind Løberg]]*

***Ra-ta-ta-ta-ta*** er en norsk musikalsk TV-serie for barn med musikkgruppa Dizzie Tunes som gikk på NRK Fjernsynet fra 1971 til 1972. 

Kjenningsmelodien het *Ra-ta-ta-ta* og figurerte også på flere plater.

## LP-utgivelser
**Ra-ta-ta-ta* (Troll Records LP, 1971) med Åse-Lill Nilsen som gjest.  Lå fjorten uker på VG-lista
**Mere ra-ta-ta-ta* (Troll, 1972).  Med Grethe Kausland.  Lå tolv uker på VG-lista.
**Den aller siste ra-ta-ta-ta* (Troll, 1973).  Lå ni uker på VG-lista

## Se også
* Ra-ta-ta-ta-ta et album fra Dizzie Tunes

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Yap

**Yap** er ei øy og en delstat i Mikronesiaføderasjonen i det vestlige Stillehavet.

## Geografi
Øya Yap ligger blant de vestlige Karolinene i Mikronesia, ca. 1 200 km øst for Filippinene. Sammen med de mindre øyene Gagil-Tomil, Maap og Rumung danner den Yapøyene, som er omsluttet av et korallrev. Øst for øya er den ca 650 km lange Yapgropa som har et maksimalt dyp på 8 527 meter.

Yapøyene er også hovedområdet i delstaten Yap, også kalt *Yap-State*. Delstaten består foruten Yapøyene av rundt 145 øyer og atoller kalt *Outer Islands* («De ytre øyer»), hvorav de største er Ngulu, Ulithi, Sorol, Eauripik, Woleai, Ifalik, Faraulep, Lamotrek og Satawal. Innbyggertallet i delstaten ligger på rundt 11&nbsp;000, hvorav ca. 70 % bor på Yapøyene, de fleste i hovedstaden Colonia på østsida av hovedøya.

Øyas lufthavn heter *Yap International* (IATA-flyplasskode: YAP), og ligger sørvest for Colonia.

## Historie
Yapøyene har sannsynligvis vært bebodd siden cirka 3000 f.Kr. De ble oppdaget av europeere i januar 1528 av den spanske kapteinen *[[Álvaro de Saavedra Cerón|Álvaro de Saavedra]]*.

Yap er kjent for sin tradisjonelle valuta, *[[Rai (valuta)|Rai]]*, steinpenger som ennå i dag benyttes som symbolske gaver.

Tyskland kjøpte øygruppen i 1899, og den ble da en del av Tysk Ny-Guinea. Under første verdenskrig ble området okkupert av Japan i oktober 1914. Japan beholdt forvaltningsmandatet over området ved Versaillesfreden i 1919.

Under andre verdenskrig ble øygruppen brukt som fly- og flåtebase av Japan fram til området ble erobret av USA i 1945.

I 1947 ble Yapøyene og resten av Karolinene av FN slått sammen til *[[US Trust Territory of the Pacific Islands]]*, forvaltet av USA.

Den 10. mai 1979 ble den autonome føderasjonen Mikronesia dannet med lokalt selvstyre, og den 3. november 1986 ble landet selvstendig.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* State of Yap, FSM Visitors Board
* Kart over Yapøyene
Oboe d’amore

**Oboe d’amore** (hautbois d'amour/kjærlighetsobo) er altinstrumentet i obofamilien. Den er stemt i *a*, altså en liten ters lavere enn oboen. Et pæreformet sjallstykke med innsnevret åpning gir instrumentet en rund klangfarge, rundere enn obo, men ikke så rund som engelsk horn. 

Instrumentet ble hovedsakelig brukt i barokken, og da spesielt av Johann Sebastian Bach og Georg Philipp Telemann. Det brukes ikke ofte i moderne symfoniorkestre; noen av de sjeldne eksemplene på bruk er i Richard Strauss' *Sinfonia domestica* og Ravels *Bolero*.

Fra tidlig 1700-tall er oboe d’amore alt-instrumentet, den vanlige oboen er sopran-instrumentet, mens oboe da caccia (*taille de Hautbois*), som ble videreutviklet til engelsk horn, er tenoren i instrumentfamilien.

## Musikk for oboe d’amore
Oboe d’amore har en solistrolle i J. S. Bachs cembalokonsert i A-dur (BWV 1055) for oboe d'amore, strykere og basso continuo, i altarien «Saget, saget mir geschwinde» i Bachs Påskeoratorium, i Antonio Lottis konsert i A-dur for oboe d’amore, strykere og basso continuo, og i G. P. Telemanns konsert i e-moll for oboe d’amore, strykere og basso continuo (TWV 51:e2).

I kammermusikken finnes en triosonate i A-dur for oboe d'amore, fiolin og basso continuo av en av brødrene Graun (sannsynligvis Johann Gottlieb). I Ravels Bolero brukes oboe d'amore som orkesterinstrument.

## Litteratur
* Gifford, Virginia S.: *Music for oboe, oboe d’amore and English horn*: a bibliography of materials at the library of Congress. – Westport, Conn. : Greenwood, 1983. – ISBN 0-313-23762-X

## Se også
* Barokkobo
Tomhet

**Tomhet** (norrønt: *tómr*, «tom, uten innhold»; tomhet, «innholdsløshet») som en menneskelig tilstand er en følelse av generell kjedsommelighet, sosial fremmedgjøring, og apati. Følelse av tomhet er ofte fulgt av dystymi, depresjon, ensomhet, viljeløshet, fortvilelse, eller andre mentale eller følelsesmessige forstyrrelser. En følelse av tomhet kan også være en del av en naturlig sorgprosess som resultat av fravær av sine kjære, dødsfall i familien, eller andre betydelige endringer i livet. Imidlertid kan særskilte betydninger av tomhet variere innenfor den den særskilte sammenheng og den kulturelle eller religiøse tradisjon som dette begrepet benyttes for.

Mens kristendommen og vestlige sosiologer og psykologer forstår en tilstand av tomhet som en negativ og uønsket tilstand, er det en del østlige filosofier som buddhistisk filosofi og taoisme som kan forstå tomhet (Śūnyatā) som en oppnådd virkeliggjort med mangfoldig betydningsinnhold, eksempelvis en meditativ tilstand.

Andre betydninger av tomhet kan være:

* tomheten i matematikken se Den tomme mengden
* tomheten i buddhistisk filosofi kan bety mangelen av en egen iboende eksistens i fenomenene
* tomhet er ifølge Predikerens bok i *[[Bibelen]]*, mangel på en tilværelse som er underlagt Gud (også karakterisert som «jag etter vind»).

## Se også
* Ingenting
* Null

## Referanser
FLK «Jurij Dolgorukij»

**DS «Hamburg»** var et tysk linjeskip som var eid av Hamburg-Amerikalinjen. Det ble overlevert fra verftet Blohm und Voss i 1926 og var søsterskipet til DS «New York». Under andre verdenskrig ble hun benyttet som forlegningsskip for den tyske Kriegsmarine. Den 7. mars 1945 gikk hun på en mine og sank under evakuering av styrkene ved østfronten.

I 1950 ble hun hevet av russerne og i 1959–60 ombygd i Warnemünde til det flytende hvalkokeriet «Jurij Dolgorukij», det største skipet som er bygget om til hvalkokeri. Hun er oppkalt etter Jurij Dolgorukij som regnes som grunnleggeren av Moskva. 
FLK «Jurij Dolgorukij» fanget i Sørishavet fra 1960 til 1975 og ble deretter hugget.

## Se også
*Liste over flytende hvalkokerier

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miramar Ship Index
Rai (valuta)

**Rai** eller **steinpenger** er en tradisjonell valuta på øya Yap i Mikronesiaføderasjonen i det vestlige Stillehavet.

## Framstilling
Raisteiner ble meislet ut av kalkstein til runde skiver med et hull i midten. Kalkstein finnes ikke på Yap, og hadde derfor stor verdi. Steinpengene ble først og fremst laget på øya Babeldaob i Palau, og ble deretter fraktet de nesten 500&nbsp;kilometrene til Yap på kanoer og flåter. Legenden sier at det var en yapesisk kriger ved navn *Anagumang* som oppdaget fjellene på Palau for cirka 500 til 600 år siden.

I 1871 havnet amerikaneren *David Dean O'Keefe* på Yap etter et skipbrudd. Han begynte senere en meget lønnsom handel med kopra og sjøpølser til Hongkong og Det fjerne østen. Han utstyrte yapeserne med jernverktøy, noe som klart lettet framstillingen av Raisteiner, men som også uthulte verdien av dem.

Framstillingen opphørte offisielt i 1931.

## Håndtering
Tradisjonen krever at Raisteiner alltid skal stå oppreist på kanten og må ikke legges ned. Bare menn håndterer steinpengene. Når steiner skifter eier flyttes de sjelden, og den nye eieren får muntlig kunnskap om alle tidligere eiere. Rai ble brukt ved forskjellige transaksjoner, som medgift ved bryllup og forskjellige slags avtaler.

Det er ulovlig og straffbart med bøter å bruke Raisteiner til annet enn sitt egentlige formål.

## Valører
Raisteiner finnes i ulike størrelser, hvor verdien dels bestemmes av steinens størrelse, form og utseende, og dels av steinens historie og alder.

Det finnes fem grupper av steinpenger:
* *Mmbul*
* *Gaw*
* *Fe*' eller *Rai*
* *Yar*
* *Reng*

De minste er på cirka 8 cm i diameter og de største på opp til cirka 4 m i diameter.

Idag brukes Raisteiner bare til symbolske formål, og de har blitt et nasjonalsymbol som blant annet pryder øyas registreringsskilt.

## Eksterne lenker
* Yapese Quarry Sites, om framstilling av Rai, fra pacificworlds.com
* Registreringsskilt med Rai-symbol
Johann Georg Sulzer

**Johann Georg Sulzer** (1720–1779) var en sveitsisk opplysningsfilosof  og matematikkprofessor.

## Liv og virke
Tyngdepunktet i Sulzers filosofiske arbeider ligger innen estetikk og psykologi. Han plasserer følelsene mellom de egentlige, klare forestillingene og begjæret. Sulzer går ut fra at formålet med all handling er egen eller andres lykke.

Sulzers hovedverk, *Allgemeine Theorie der Schönen Künste* (1771–1774), er den første tyskspråklige encyklopedi som systematisk behandler alle estetikkens grunnbegreper og problemstillinger. Forbilder var franske leksika som Jacques Lacombes *Dictionnaire portatif des beaux arts* («ordbok over de skjønne kunster») og Denis Diderots *[[Encyclopédie]]*. 

I rundt 900 artikler gir Sulzer en detaljert behandling av estetikkens grunnbegrep og enkeltproblemer på områder som litteratur, retorikk, billedkunst, arkitektur, dans, musikk og skuespillerkunst. Han anvender sentrale filosofiske og estetiske verk av  Johann Jakob Bodmer, Johann Jakob Breitinger, Karl Wilhelm Ramler, Johann Adolf Schlegel og andre.

Monumentalverket framstiller kunnskapsnivået på den tyske opplysningstidas høydepunkt i komprimert form, og regnes som et av de viktigste leksikalske publikasjoner fra opplysningstida.

## Referanser


## Kilder
* 
* 

## Litteratur
* Frank Grunert, Gideon Stiening (red.): *Johann Georg Sulzer (1720–1779). Aufklärung zwischen [[Christian Wolff]] und [[David Hume]]*. Akademie, Berlin 2011, ISBN 978-3-05-005174-1.

## Eksterne lenker
* 

* 
* Biografier, bibliografi o.a. zeno.org