open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Psammodius

* 

***Psammodius*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

## Utseende
Små (gjerne ca. 3 millimeter), kraftige, gjerne svarte gjødselbiller.  Hodet er forholdsvis stort, gjerne sekskantet. Pronotum har kraftige, påfallende tverrfurer. Dekkvingene har dype lengdefurer. Beina er kraftige gravebein, forleggene med tre store tenner. Larvene er såkalte scarabaeiforme larver, fete og hvite, mer eller mindre C-formede, med en kraftig hodekapsel, kraftige, men ikke spesielt store kjever og tre par korte, kraftige bein.

## Levevis
Disse billene har larver som utvikler seg i møkk, noen arter også i kompost. De graver gjerne i løs, sandete jord.

## Utbredelse

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
****** Stammen Psammodiini Mulsant, 1842 
******* Understammen Psammodiina
******** Slekten *Psammodius* Fallén, 1807 – 7 arter i Europa
********* elvesandkryper, *[[Psammodius asper]]* (Fabricius, 1775) - eneste art i Norden
********* *[[Psammodius asperoides]]*
********* *[[Psammodius basalis]]* Mulsant & Rey, 1871
********* *[[Psammodius besucheti]]*
********* *[[Psammodius bilyi]]*
********* *[[Psammodius bulgaricus]]* Mencl, 1982
********* *[[Psammodius caucasicus]]*
********* *[[Psammodius convexus]]*
********* *[[Psammodius danubialis]]*
********* *[[Psammodius flavolittoralis]]*
********* *[[Psammodius generosus]]*
********* *[[Psammodius hangangnensis]]*
********* *[[Psammodius kobayashii]]*
********* *[[Psammodius kondoi]]*
********* *[[Psammodius laevipennis]]* Costa, 1844
********* *[[Psammodius maceki]]*
********* *[[Psammodius macnamarae]]*
********* *[[Psammodius nepalensis]]*
********* *[[Psammodius nocturnus]]* Reitter, 1892
********* *[[Psammodius ovatus]]*
********* *[[Psammodius pierottii]]* Pittino, 1979
********* *[[Psammodius plicicollis]]* Erichson, 1848
********* *[[Psammodius schmidti]]*
********* *[[Psammodius sefrensis]]*
********* *[[Psammodius seiferti]]*
********* *[[Psammodius subopacus]]*
********* *[[Psammodius sungshinarum]]*
********* *[[Psammodius tesari]]*

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr 
* biolib.cz - Oversikt over stammer og slekter

## Eksterne lenker
* Bestemmelsesnøkkel til de europeiske artene, med bilder (på italiensk) http://www.societaentomologicaitaliana.it/Coleotteri%20Scarabeoidea%20d'Italia%202014/scarabeidi/CHIAVI%20PSAMMODIINAE.htm
* 
*
Astronomisk kikkert

En **astronomisk kikkert** eller **Keplers kikkert** er en kikkert som er sammensatt av to samlelinser eller linsesystem som gir et omvendt bilde av himmellegemet. Den blir derfor bare benyttet der opp-ned-vendingen ikke er viktig, som til astronomiske observasjoner og ved skalaavlesinger. Kikkerten ble skildret av Johannes Kepler i *Dioptrik* i 1611.

## Kilder
*
Grimselpasset

**Grimselpasset** (tysk: *Grimselpass*) er en fjellovergang i Sveits som krysser Bern-Alpene ved høyde av 2 164 moh. Fjellovergangen forbinder Oberhasli, den øvre dalen av elven Aare, med den øvre dalen av elven Rhône. Ved dette, og som Aare er en bielv til Rhône, krysser fjellovergangen kontinentalskillet eller vannskille mellom Nordsjøen og Middelhavet.

En vei med fast dekke følger fjellovergangen, strekker seg 38&nbsp;km fra Gletsch til Meiringen. Veien er noramlt stengt mellom oktober og mai grunnet mye snøfall i fjellovergangen. Da dette er den eneste direkte fjellovergangen mellom kantonene Bern og Wallis over Bern-Alpene har det blitt forsøkt å holde fjellveien åpen så lenge som mulig med snøbrøyting. En post- og busstjeneste, PostAuto Schweiz, benytter seg av fjellovergangen flere ganger om dagen mellom Meiringen og Oberwald.

Veien over Grimselpasset er en del av Aareruten, som er den nasjonal sykkelrute 8 i Sveits. Det har blitt benyttet ved flere anledningen av Sveits rundt (*Tour de Suisse*).

## Historie
Den første uomtvistelige dokumenterte bruken av Grimselpasset går tilbake til 1300-tallet, men det er antatt at det har vært i bruk helt siden romersk tid, og dessuten i 1212 av troppene til hertug Berthold V av Zähringen. I 1397 signerte landskapene Pomat, Goms og Hasli, og byene Interlaken, Thun og Bern en avtale om sørge for fri og sikker handel på kløvveien over Grimselpasset.

Ost og kyr ble sendt sørover og vin, ris, korn og olivenolje kom nord. Denne handelen fortsatte fram til åpningen av Gotthard-jernbanen i 1882. Veien over fjellovergangen ble ikke forbedret med fast dekke før i 1894. Mellom 1920- og 1950-tallet ble flere anlegg for vannkraft utbygget i området av Kraftwerke Oberhasli (KWO), noe som førte til ekspansjon av veien. KWO promoterer i dag fjellovergangen og området rundt som en attraksjon for besøkende og som en del av turistreklamen Grimselwelt.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*Current weather on the Grimsel Pass
*Cycling: Map, elevation chart, route description and photos
*Pictures from Grimselpass, summer 2011
TT «Kong Haakon VII» (1969)

**TT «Kong Haakon VII»** var et norsk dampturbin-drevet tankskip som ble bygget i 1969 ved skipsverftet Stord Verft A/S i Stord, Hordaland. Skipet ble overlevert den 7. august 1969 til det norske rederiet H. Reksten. Skipet ble døpt på Stord av H.K H. Kronprinsesse Sonja.

På skipets andre reise i ballast, ble det utsatt for en voldsom eksplosjon utenfor Vest-Afrika. Ingen personer ble skadet. Skipet gikk for egen maskin til Lisboa, der omtrent 1/3 av skipet ble fornyet.

På denne tiden da hun ble konstruert var hun det største skipet som ble bygget i Norge, og det største skipet i den norske flåten. Hun fikk skipsverftets byggnummer 657 og registrert Bergen som sin hjemmehavn.

Skipet ble solgt for skrap og hugget i Kaohsiung, Taiwan sommeren 1984.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Auke Visser's International Super Tankers - Kong Haakon VII
*  Shipsandharbours - Bergen registered KONG HAAKON VII
Getrag

**Getrag** (stiftet 1935) er en tysk produsent av girsystem og en av verdens største. Fabrikken het først *Getriebe und Zahnradfabrik Hermann Hagenmeyer GmbH & Cie KG*. Da fabrikken i 2015 ble kjøpt av kanadiske Magna, hadde den 13 500 ansatte, 13 produksjonssteder og 10 ingeniørsentre spredt over 9 land. Getrag har levert til de fleste bilprodusenter, så som BMW, Daimler AG, Renault og Volvo.  Hos Renault kalles Getrag-kassene for *Efficient Dual Clutch* (EDC). Firmaet ble i 2017 omdøpt til **Manga PT**. Sent i 2019 ble det klart at Ferrari SF90 Stradale ville få en 8-trinns dobbeltklutsj fra Magna PT.

Getrag Untergruppenbach Luftbild.jpg | Hovedkvarter i Unterklötchen
5-speed Getrag manual transmission (2015-08-29) 02.jpg | 5-trinns manuell, brukt i en australsk Holden, 2006
SLS AMG DKG Getrag 7DCL750.JPG | 7-trinns automat med dobbelt klutsj for en Mercedes-Benz SLS AMG, 2009


## Referanser
SJ (andre betydninger)

**SJ** kan referere til:

* SJ AB, svensk statseid jernbaneselskap for persontrafikk siden 2001
*SJ Norge AS, SJs datterselskap som driver persontrafikk på syv togstrekninger i Norge
* Statens Järnvägar, tidligere svensk statlig affärsverk med ansvaret for jernbane (1856–2012)
* Svalbard og Jan Mayen
* Jesuittordenen (*Societas Jesu*)
Lancia Y

**Lancia Y10, Y, Ypsilon** (1985–) er flere småbiler (bybiler, minibiler) fra italienske Lancia. Navnet "Y" er av greske ypsilon og en av flere betegnelser Lancia brukte (andre var Beta, Gamma, Kappa). Over to millioner er produsert frem til 2011, hvorav noen få ble solgt ny i Norge.

**Lancia Y10** (1985–1996) var basert på Fiat Panda og også solgt som Autobianchi Y10. Om lag  ble laget i mange varianter, noen med turbo og andre med firehjulsdrift. De fleste fikk Fiats nyutviklede 1-liters F.I.R.E.-motor (*Fully Integrated Robotized Engine*). Spesialutgavene Y10 Fila, Martini og Missioni hadde kosmetiske variasjoner. Serie II og III fra 1989 og 1992 handlet også om kosmetiske endringer.

**Lancia Y** (1996–2003) var tegnet av Enrico Fumia og bygd i Melfi sør for Roma i omkring  eksemplarer. Motorene var 1 og 1.2-liters F.I.R.E. Y ble den første som fikk innsatt SuperFIRE med 16 ventiler og bensininnsprøytning. Utgaven *Cosmopolitan* var helhvit og luksuriøs, mens *Elefantino Rosso* (1997–2003) var sportslig (varianten Blue, Red og Blues solgte i over ). Den røde elefanten var Lancias løpsikon fra 1950-tallet. Små kosmetiske endringer kom i 2000.

**Lancia Ypsilon I** (2003–2011, *Tipo 840*) ble bygd på samme plattform som Fiat Punto, først i Melfi og fra 2005 ved Palermo på Sicilia. Motorer var 1.2 og 1.4-liters F.I.R.E, såvel som 1.3-liters diesel (Fiat multijet). Spesialutgaver var Ypsilon Momo, ModaMilano, Versus by Versace, den rosa Elle og Unyca. I 2005 laget Zagato en 150-hesters Ypsilon Sport.

**Lancia Ypsilon II** (2011–2023, *Tipo 846*) er etter alliansen med amerikanske Chrysler også solgt i England og Irland (men ikke USA) som *Chrysler Ypsilon*. Den er bygd i Tychy i Polen på Fiat sin *Mini*-plattform og fås også som 5-dørs. Motorer var 1.2-liters F.I.R.E. og 0.9-liters Fiat Twinair, samt 1.3-liters diesel. I 2014 kom utgaven *MomoDesign* og *Elefantino* (igjen). Ellers kom Ypsilon II i den luksuriøse utgaven *Diamond* og ungdomsutgaven *Black&Red*. Et revidert utseende ble lansert i 2016. I likhet med sine forgjengere fikk den bare to av fem stjerner i Euro NCAP.

**Lancia Ypsilon EL** (2024–) er bygd på Stellantis sin felles elbil-plattform e-CMP. Den har 156 hk. En hybrid kan også fås med 1,2 liter motor på 100 hk.

Lancia Y10 4WD red.JPG | Y10 4WD
Lancia Y10 (8997831937).jpg | Y10
Lancia Y 1.4 12V front.JPG | Y
Lancia Ypsilon front 20080625.jpg | Ypsilon I
Lancia Ypsilon rear 20071002.jpg | Ypsilon I
Un signe cosmopolite.jpg|Ypsilon II (2014)
" 12 - ITALY - Lancia Ypsilong bicolor ( black and red ) in Milan 07.jpg | Ypsilon II Red&Black
Lancia Ypsilon ELLE - Mondial de l'Automobile de Paris 2014 - 005.jpg | Ypsilon II Elle
2024 Lancia Ypsilon Cassina BEV.jpg | Ypsilon EL (2024)
2024 Lancia Ypsilon Cassina BEV Rear.jpg | Ypsilon EL (2024)


## Referanser


## Eksterne lenker

*
Diastictus

* 

***Diastictus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

## Utseende
*Diastictus vulneratus* er en liten (ca. 3 millimeter), kort og bred, brun gjødselbille. Hodet er bredt skovlformet med jevnt buet forkant. Antennene er gule med en klubbelignende, tre-leddet vifte. Pronotum er mye bredere enn langt med temmelig rette sider og buet forkant, tett og grovt punktert. Dekkvingene er hvelvede med grove punktrader. Beina er brunrøde, kraftige gravebein.

## Levevis
Billene er knyttet til råtnende plantemateriale, som kompost og møkk. Den finnes ofte sammen med maur (*[[Formica]]* spp.)

## Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom-Europa og finnes i tillegg i Storbritannia og Sverige.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
****** Stammen Psammodiini Mulsant, 1842 
******* Understammen Psammodiina
******** Slekten *Diastictus* Mulsant, 1842 
********* *[[Diastictus vulneratus]]* (Sturm, 1805)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr 
* biolib.cz - Oversikt over stammer og slekter
* Bestemmelsesnøkkel til de europeiske artene (på italiensk) http://www.societaentomologicaitaliana.it/Coleotteri%20Scarabeoidea%20d'Italia%202014/scarabeidi/CHIAVI%20PSAMMODIINAE.htm

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Diastictus vulneratus''
* 
*
Rolfhamre och Måga

**Rolfhamre och Måga** er et tettsted i Ljusdal kommune i Gävleborgs län i landskapet Hälsingland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 215 innbyggere.

## Referanser
Pleurophorus

* 

***Pleurophorus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. (Tidligere ble gruppen regnet som en egen familie, Aphodiidae).

## Utseende
Små (ca. 3 millimeter), avlange, svarte gjødselbiller. Kroppsformen er forholdsvis smal. Pronotum er rektangulært sett ovenfra, blankt, grovt og spredt punktert, men uten tverrfurer. Dekkvingene har markerte punktrader.

## Levevis
Billene er knyttet til råtnende plantemateriale, som kompost og møkk.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Europa og i Nord-Afrika, og for øvrig vidt utover Afrika og Asia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
****** Stammen Psammodiini Mulsant, 1842 
******* Understammen Psammodiina
******** Slekten *Pleurophorus* Mulsant, 1842 – 8 arter i Europa:
********* *[[Pleurophorus anatolicus]]* Petrovitz, 1961
********* *[[Pleurophorus apicipennis]]* Reitter, 1892
********* *[[Pleurophorus arabicus]]* Pittino & Mariani, 1986
********* *[[Pleurophorus caesus]]* (Creutzer, 1796) – finnes i Sverige, ikke i Norge
********* *[[Pleurophorus maghrebinicus]]* Pittino & Mariani, 1986
********* *[[Pleurophorus mediterranicus]]* Pittino & Mariani, 1986
********* *[[Pleurophorus opacus]]* Reitter, 1893
********* *[[Pleurophorus pannonicus]]* Petrovitz, 1961
******** Ikke-europeiske arter:
********* *[[Pleurophorus africanus]]*
********* *[[Pleurophorus akamasicus]]*
********* *[[Pleurophorus banksi]]*
********* *[[Pleurophorus beccarii]]*
********* *[[Pleurophorus bengalensis]]*
********* *[[Pleurophorus besucheti]]*
********* *[[Pleurophorus cambeforti]]*
********* *[[Pleurophorus capicola]]*
********* *[[Pleurophorus cracens]]*
********* *[[Pleurophorus dinajpurensis]]*
********* *[[Pleurophorus edithae]]*
********* *[[Pleurophorus formosanus]]*
********* *[[Pleurophorus impressicollis]]*
********* *[[Pleurophorus laticollis]]*
********* *[[Pleurophorus ledouxi]]*
********* *[[Pleurophorus madagassus]]*
********* *[[Pleurophorus nepalensis]]*
********* *[[Pleurophorus raffrayi]]*
********* *[[Pleurophorus schereri]]*
********* *[[Pleurophorus setosus]]*
********* *[[Pleurophorus thailandicus]]*
********* *[[Pleurophorus tonkinensis]]*
********* *[[Pleurophorus torretassoi]]*
********* *[[Pleurophorus villiersi]]*

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase over europeiske dyr 
* biolib.cz - Oversikt over stammer og slekter
* Bestemmelsesnøkkel til de europeiske artene (på italiensk) http://www.societaentomologicaitaliana.it/Coleotteri%20Scarabeoidea%20d'Italia%202014/scarabeidi/CHIAVI%20PSAMMODIINAE.htm

## Eksterne lenker
* 
*
Tredjeperson (videospill)

Et **tredjepersonsspill** er et spill hvor man ser karakteren man styrer, vanligvis bakfra. De mest vanlige sjangrene som tar i bruk dette er tredjepersonsskytespill og eventyrspill.

Karakteren kan være midtstilt i skjermen, men i senere tid har tredjepersonspill tatt i bruk «over the shoulder»-designet (engelsk, «over skuldra»), hvor karakteren er lokalisert mer til siden av skjermen.

Denne varianten ble introdusert i videospillet ''Resident Evil 4''.
## Referanser
Thinorycter

***Thinorycter*** er en slekt av biller som hører til underfamilien gjødselbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Små, korte og brede, blanke, gulbrune gjødselbiller. Hodet er rundet, snuten svært kraftig punktert. Pronotum er rundet, blankt og glatt, uten påfallende punktering. Dekkvingene er noe forkortede og dekker ikke bakkroppsspissen, jevnt og fint punkterte uten punkrader. Beina er korte, særlig bakbeina er kraftige gravebein.

## Utbredelse
Slekten er endemisk for Sentral-Asia (Iran, Turkmenistan).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
****** Stammen Thinorycterini Semenov-Tian-Shanskij & Reichardt, 1925 – ikke i Europa
******* Slekten *Thinorycter* Semenov-Tian-Shanskij & Reichardt, 1925
******** *[[Thinorycter balthasari]]* Medvedev, 1969
******** *[[Thinorycter chlamydatus]]* Semenov-Tian-Shanskij & Reichardt, 1925
******** *[[Thinorycter chorasmius]]* Semenov-Tian-Shanskij & Medvedev, 1929
******** *[[Thinorycter mamajevi]]* Medvedev, 1969
******** *[[Thinorycter medvedevi]]* Nikolajev, 1975
******** *[[Thinorycter redikortzevi]]* Kiseritzky & Reichardt, 1927

## Kilder
* biolib.cz - Oversikt over stammer og slekter

## Eksterne lenker
* Bilde av ''Thinorycter mamajevi''
*
Mariano Mores

**Mariano Martínez**, bedre kjent som **Mariano Mores** (født 18. februar 1918 i Buenos Aires i Argentina, død 13. april 2016 i samme by), var en berømt argentinsk tango, komponist, pianist og dirigent.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Mariano Martínez ble født i bydelen San Telmo i Buenos Aires. Som barn lærte han seg å spille klassisk musikk på piano meget godt. Han gjorde en debut som 14-åring på *Café Vicente* i Corrientes-avenyen. Mores fikk undervisning i klassisk musikk ved D´Andrea-konservatoriet i Lanús.

### Musiker
Etter en kort tid med folkemusikkgruppen «La Cuyanita» ble han engasjert som dirigent og pianist med Roberto Firpos orkester.

Han dannet *Trio Mores* med Margot og Myrna Mores, og begynte å komponere. Senere giftet han seg med Myrna, og det er fra henne han tok sitt kunstneriske etternavn.

I 1938 skrv han musikken til filmen *Senderos de Santa Fe*, og møtte skikkelser i underholdningsbransjen som for eksempel komponisten Valdo Sciammarella og forfatteren Alberto Vaccarezza, som hjalp ham til å bli hovedpianist med Francisco Canaros orkester i 1939.

Mores forlot dette orkesteret i 1948 for å starte sitt eget, som debuterte i Presidente Alvear-teateret.

Som pianist, komponist og dirigent klarte Mariano Mores å etablere seg selv som en av de ledende tangomusikere. Sammen med Enrique Santos Discépolo skrev han slike klassiske stykker som *Uno* (1943), *Sin palabras* (1946) og *Cafetín de Buenos Aires* (1948). Mores og José María Contursi skrev *En esta tarde gris* (1941), *Tu piel de jazmín* (1941), *Grisel* (1942) og *Cristal* (1944). Han var på å skrive og komponere *La calesita* (1953) og *El patio de la morocha* (1951) sammen med Cátulo Castillo, *Una lágrima tuya* (1949) medh Homero Manzi, og *Cuartito Azul* (1939) med Mario Battistella.

Mariano Mores tok del i en rekke musikkfoilmer sammen med stjerner som Delia Garcés, Osvaldo Miranda, Virginia Luque og Hugo del Carril. Han spilte i filmen *Corrientes, calle de ensueño*, og i filmen *La doctora quiere tangos* med Mirtha Legrand i 1950.

Mores skapte den moderne tangosekstetten (orgel, piano, bandoneon, elektrisk gitar, keyboard, trommer og bass) og etablerte seg som en av de ledense skikkelser innen argentinsk populærmusikk. Den moderne sekstetten ble senere viderutviklet av Santos Lipesker og hans grunne *Los Claudios*.

Mariano Mores døde 13. april 2016 i en alder av 98 år.

## Referanser

*  Santos Lipesker, Compositor de tangos, Director de Orquestas http://www.todotango.com/spanish/Las_Obras/Partitura.aspx?id=5916
*  Los Claudios http://www.youtube.com/watch?v=Jdm1YTfPuWc

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Toyah Willcox

**Toyah Ann Willcox** (født 18. mai 1958 i Kings Heath i Birmingham i England) er en engelsk sangerinne og skuespillerinne. Hennes mest kjente virke er som bandleder for Toyah sammen med gitaristen Joel Bogen. Toyah spilte en variant av punk som ga dem flere gode listeplasseringer i England, gullplate for *Anthem* (1981) og sølvplate for *The Changeling* (1982). Senere utgivelser har vært soloplater, til forskjell fra perioden 1979-1983 da bandet var oppkalt etter henne. 4. desember 1981 spilte hun på Chauteau Neuf i Oslo i forbindelse med turneen *Good Morning Universe: European Tour.*

## Teater og film
Willcox har utdannelse fra dramaskolen tilknyttet teateret Old Rep i Birmingham og jobbet siden i garderoben på flere teatre. Hun fikk en rolle i episoden «Glitter» (1976) i antologiserien *Second City Firsts* på BBC. Deretter fikk hun arbeid ved Royal National Theatre i London i 1977 og så viktige roller i kultfilmene *Jubliee* (1978) av Derek Jarman og *Quadrophenia* (1979) av Franc Roddam. Hun samarbeidet igjen med Jarman i filmen *The Tempest* (1979), en særegen filmatisering av Shakespeares *[[Stormen]]* (1611). Hun har senere hatt en rekke opptredener som skuespiller på film og TV.

## Musikk
### Toyah
Gitaristen Joel Bogen medvirket på det meste av musikken bandet Toyah spilte inn som låtskriver sammen med Willcox, og det er bare de to som er med på alle albumene. Samarbeidet startet i 1977, og resulterte i 1979 i singelen «Victims of the Riddle» i juli før *Sheep Farming in Barnet* kom først som en EP i august, så som fullt album i februar 1980. Bogen og Willcox skiftet ut resten av medlemmene flere ganger i løpet av bandets karriere, og skilte selv lag etter utgivelsen i 1983.

* *Sheep Farming in Barnet* (1979)
* *The Blue Meaning* (1980)
* *Anthem* (1981)
* *The Changeling* (1982)
* *Love Is the Law* (1983)
### Soloutgivelser
Willcox satset på mer polert popmusikk med sin første soloplate *Minx* (1985) og fikk en listeplassering med singelen «Don't Fall in Love (I Said)». I 2008 ga hun ut *In the Court of the Crimson Queen*, der tittelen er et lite nikk til *[[In the Court of the Crimson King]]* av King Crimson fra 1969 der hennes ektefelle Robert Fripp medvirket.

* *Minx* (1985)
* *Desire* (1987)
* *Prostitute* (1988)
* *Ophelia's Shadow* (1991)
* *Take the Leap!* (1994)
* *Dreamchild* (1994)
* *Looking Back* (1995)
* *The Acoustic Album* (1996)
* *Velvet Lined Shell* (2003)
* *In the Court of the Crimson Queen* (2008)

## Bøker
Willcox har gitt ut de selvbiografiske bøkene *Living Out Loud* (2000) og *Diary Of A Facelift* (2005). Den siste handler om erfaringene hennes med kosmetisk kirurgi.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Civilization: Beyond Earth

***Sid Meier's Civilization: Beyond Earth*** er et turbasert strategispill i *[[Civilization]]*-serien, som er utviklet av Firaxis Games og utgitt av 2K Games. Spillet går ut på at folk fra forskjellige fraksjoner på Jorden lander med et romskip på en fremmed planet, og må bygge opp en ny sivilisasjon der. Spillet er sterkt inspirert av *[[Civilization V]]*, og er en åndelig oppfølger til *[[Sid Meier's Alpha Centauri]]*.

En utvidelse, *Rising Tide*, ble lansert 9. oktober 2015.

## Spillet
*Beyond Earth* er et turbasert strategispill spilt på et heksagonalt rutenett. Spillet ser med første øyekast annerledes ut enn forgjengeren *Civilization V*, men er svært likt, og Gamer.no skrev i sin anmeldelse at «(i) hovedsak har det gamle systemet fått seg en sminkejobb».

I *Beyond Earth* velger man en sponsor og hva man har med seg til den nye planeten, til forskjell fra tidligere utgaver av *Civilization* der man velger en leder med forhåndsdefinerte egenskaper. Teknologitreet er blitt et nett der avhengighetene går i flere retninger, og forskjellige teknologier kan gi poeng til forskjellige "affinities", eller slektskap, som igjen påvirker hvordan militære enheter oppgraderes, og hva man kan bygge i byene sine.

Spilleren kan fokusere på harmoni, og enhet med planeten, som gir mulighet for å temme planetens skapninger og bruke genetisk modifikasjoner på militære enheter. Målet for den som ønsker harmoni er å vekke planetens bevissthet og forenet oppnå et høyere bevissthetsnivå.

"Supremacy" eller overlegenhet vektlegger teknologi, og har som mål å forenes som en stor digital bevissthet og frigjøre jordens befolkning fra den biologiske kroppens begrensningene og få kybernetiske kropper. Fokus på overlegenhet gir utmerkede fly og robotiserte soldater.

"Purity", eller renhet, fokuserer på å bevare menneskligheten, beskytte seg mot planetens skapninger og gjøre planeten mer jord-lignende. Målet er å gjøre planeten om til "det lovede land" og så kontakte jordens befolkning og fortelle dem at de kan komme å bosette seg - og de kommer, og må få et sted å bo.

Spillet kan også vinnes gjennom erobring, å oppnå kontakt med en fremmed og mer utviklet utenomjordisk sivilisasjon, eller ved å ha flest poeng når  tiden renner ut i runde 500.

## Utvikling
Utviklingen var inspirert av *[[Sid Meier's Alpha Centauri|Alpha Centauri]]* og av *Civilization*-serien. De to sjefsutviklerne Will Miller og David McDonough opplyste i et intervju rett før lanseringen i 2014 at de blant annet hadde lest Arthur C. Clarke og Carl Sagan og hentet inspirasjon fra filmen ''Dune''.

## Mottagelse
Spillet ble godt mottatt av kritikerkorpset, og per april 2016 hadde det en ranking på 79.54&nbsp;% på GameRankings og 81/100 on Metacritic. Fansen var ikke like positiv, og mange var skuffet over at spillet var for likt *Civilization V* og at ideene fra *Alpha Centauri* (SMAC) bare ble brukt på utstilling. Gamer.no kalte spillet «(e)t strategispill uten inspirasjon, bygget på et solid fundament».

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Arne Arnesen

**Arne Arnesen** er navnet til flere personer:

* Arne Arnesen (politiker) (1847-1908)
* Arne Gude Smith Arnesen (1880-1943), sjef på Deichmanske bibliotek 
* Arne Arnesen (ambassadør) (1928-2010)
* Arne Arnesen (ordfører i Trysil) 1839-41
Here You Come Again

«**Here You Come Again**» er en sang skrevet av Barry Mann og Cynthia Weil som ble spilt inn og gitt ut på singel med Dolly Parton i 1977. Sangen ble også gitt ut på albumet *Here You Come Again* senere samme år.

Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på albumet *[[Din drøm er min]]* i 1995. På norsk ble sangen kalt *Er vi der igjen*.
Termitoderus

* Se systematisk inndeling

***Termitoderus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Denne slekten har en påfallende oppsvulmet bakkropp, som strekker seg ut over dekkvingene. De er små gjødselbiller, 3-5 millimeter lange, rødbrune til mørkbrune og blanke. Hodet er skovlformet, antennene ganske korte. Pronotum er rektangulært med dype furer som avgrenser to trekantede felter (ett på hver side av den skarpe midtfuren). Dekkvingene har også lengdefurer. Beina er spinklere enn vanlig for gjødselbiller, og tennene på leggene er ganske reduserte - disse billene graver trolig ikke så mye.

## Levevis
Artene lever inne i tuene til termitter i slekten *Odontotermes*, der de er funnet på sopp-koloniene som termittene dyrker. De finnes i områder med tørr savanne- eller steppevegetasjon.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika (funn fra Tsjad, Senegal, Angola, Namibia, Kenya).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
****** Stammen Termitoderini Tangelder & Krikken, 1982 – ikke i Europa
******* Slekten *Termitoderus* Mateu, 1966
******** *[[Termitoderus genieri]]* Bordat & Moretto, 2010
******** *[[Termitoderus grassei]]* Mateu, 1966
******** *[[Termitoderus kistneri]]* Howden & Gill, 1993
******** *[[Termitoderus sandsi]]* Krikken, 2008
******** *[[Termitoderus ultimus]]* Krikken, 2008

## Kilder
* Bordat, Patrice og Moretto, Philippe (2010) Deux nouveaux taxons du Sénégal pour le genre *Termitoderus* Mateu, 1966 (Coleoptera, Scarabaeoidea, Aphodiidae). *Bulletin de la Société entomologique de France*, 115 (4): 485-492. https://web.archive.org/web/20160423031818/http://www.lasef.org/new/115(4)/12-1498%20Bordat%20%26%20Moretto.pdf
* Krikken, Jan (2008) Two new species from Kenya in the physogastric termitophilous genus *Termitoderus* Mateu 1966. (Coleoptera Scarabaeidae Aphodiinae). *Tropical Zoology* 21: 153-162.http://www.zin.ru/animalia/coleoptera/pdf/krikken_2008_termitoderus.pdf
* biolib.cz - Oversikt over stammer og slekter

## Eksterne lenker
* 
*
Sugrames

* se systematisk inndeling

***Aphodius (Sugrames)*** spp. er en underslekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Små til middelsstore, avlange, blanke gjødselbiller. Pronotum er gjerne mørkbrunt eller svart, dekkvingene rødbrune. Pronotum er ganske kraftig punktert.

## Levevis
Disse billene lever i møkk og er hyppigst på steder der husdyr beiter. Mange av artene har gått sterkt tilbake, trolig på grunn av bruksendringer i landbruket, blant annet bruk av midler mot innvollsormer som er giftige for larvene.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Asia og det sørlige Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselbiller, Aphodiinae Leach, 1815
****** slekten *[[Aphodius]]* Illiger, 1798 (i vid forstand)
******* underslekten (eller slekten) *Sugrames* Reitter, 1894 
******** *[[Sugrames auriculatus]]* (Reitter, 1892)
******** *[[Sugrames capensis]]* Endrödi, 1983
******** *[[Sugrames hauseri]]* Reitter, 1894
******** *[[Sugrames johni]]* (Kieseritzky)

## Kilder
* Liste over artene
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Sugrames johni''
Marco Di Meco

**Marco Di Meco** (født 1982) er en italiensk jazzmusiker (fløyte), kjent for ha spilt med ulike internasjonale artister. Selv har han utgitt en rekke plater, bl.a. *5 Colori* og *Rosalinda* (2015). Som komponist er han en del av den nye generasjonen av europeisk jazz.

## Diskografi
* 2014: *5 Colori* 
* 2015: *Rosalinda* 
* 2016: *Lucilla*
* 2018: *Against Capitalism Première Symphonie*
* 2019: *Moon Mary Light*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Lofoten Trafikklag

**A/L Lofoten Trafikklag** (LT) var et transportselskap i Nordland. Lofoten Trafikklag ble stiftet sommeren 1957 med formål å «drive land- og sjøverts rutefart og transportvirksomhet innen Lofoten og mellom Lofoten og tilgrensede distrikter».. I utgangspunktet var det ni kommuner og åtte banker i Lofoten som stiftet selskapet. Selskapet fikk kontor på Leknes.

## Oppstartfase
I første runde var det et formelt selskap som skulle overta og samordne rutegående buss- og båttrafikk i regionen. Først i 1958 hadde selskapet tatt over et mindre busselskap, Gimsøya Bilruter v/ Karl Gustavsen gikk inn i LT med virkning fra 1. mars 1958. Men det tok lengre tid å få innlemmet Vestvågøya Rutebiler A/S, Stamsund, og Austvågøya Bilruter A/L, Svolvær. Det var mye strid om denne saken fram til 1961. Fra 1. juni 1959 hadde LT fått konsesjon for bilrutedrift på hele strekningen Svolvær-Å (hele Lofotvegen). Sommeren 1959 ble det avtale med Austvågøya Bilruter om overtakelse av konsesjoner og fire busser umiddelbart. Etter noen måneder ble det også lignende overtakelse av Vestvågøya Rutebiler.

I 1961 fikk LT områdekonsesjon for person- og godsbefordring for samlige kjørbare veier i Lofoten. I 1963 var Lofotveien åpen for sammenhengende kjøring, med ferjer, Svolvær-Å. Det ble nå arbeidet for å bygge ut rutenettet både for gods- og persontrafikk. Høsten 1963 ble det satt i gang godsbilrute Lofoten-Fauske over ferjesambandet Svolvær-Skutvik. I Fauske var det samtrafikk med NSB og med samlastbedriftene Godscentralen, seinere med Linjegods, og Tollpost. 1966 ble det åpnet ruter Svolvær-Fiskebøl da veien dit ble åpnet. Dermed ble det forbindelse med Vesterålen via ferjestrekningen Fiskebøl-Melbu.

## Driftsfase
Trafikken vokste utover 1960-tallet. LT slet likevel økonomisk. Det var gammelt og nedslitt materiell, og det krevde store investeringer i nytt bilmateriell. Veinettet var dårlig, og spesielt vinterstid ble vognparten svært belastet. I 1960/1961 hadde LT 35 vogner og ti år seinere var antallet ca. 70. I toppåret 1975 hadde selskapet 86 vognenheter, 51 busser, 25 godsvogner og 10 tilhengere.

Det ble bygd ut person- og godsruter over hele Lofoten. Godstrafikken omfattet også melketransport til Vestvågøya Meieri, først med spannhenting og seinere med bruk av tankbiler.

## Sluttfase
Nordtrafikk overtok Lofoten Trafikklag i 1999. I løpet av 1990-tallet var det stor kamp om å sikre kontroll over selskapet. Til slutt lyktes Nordtrafikk med å kjøpe 87 prosent av aksjene i LT, og selgere var DnB, Vågan kommune og Rasmussen Holdning. Dermed ble LT et datterselskap og slutten på LT som selvstendig selskap med eiere i Lofot-regionen.

## Referanser


## Litteratur
*
Volodymyr Hrojsman

**Volodymyr Hrojsman** (ukrainsk Володимир Борисович Гройсман, født 20. januar 1978 i Vinnytsia, Ukraina) er en ukrainsk politiker, og fra 14. april 2016 til 29. august 2019 landets regjeringssjef.  

Hrojsman ble valgt av Ukrainas parlament med 257 av parlamentets 450 stemmer.

Volodymyr Hrojsman ble i en alder av 27 år ordfører i sin hjemby Vinnytsia. Han var president i parlamentet før han i 2016 overtok som regjeringssjef.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Valget i Mecklenburg-Vorpommern 2016

**Valget i Mecklenburg-Vorpommern 2016** var det sjuende valget til Mecklenburg-Vorpommerns landdag. Det ble avholdt 4. september 2016. 

## Valgsystem
Delstaten har et personalisert, blandet flertallsvalg, tilsvarende som ved valget til Forbundsdagen. Det skal i utgangspunktet velges 71 medlemmer av landdagen. Velgerne får to stemmesedler. Den ene stemmen (førstestemmen) går til en person i valgkretsen, mens den andre stemmen går til et parti. Vinneren av personvalgene i de 36 valgkretsene (direktemandater) kommer alltid inn i delstatsforsamlingen. Dersom et parti vinner flere valgkretser enn det partiets andel av andrestemmene skulle tilsi, beholder partiet disse mandatene (overskuddsmandater). Partienes styrkeforhold i parlamentet avgjøres imidlertid av andrestemmen. Overskuddsmandater vil derfor bli kompensert de øvrige partiene med utjevningsmandater. 

Sperregrensen for å bli representert i landdagen er fem prosent av andrestemmene. Det gjelder intet vilkår om at partiet vinner et bestemt antall valgkretser (direktemandater). 

Valgperioden er fem år. Stemmeretten og valgbarheten gjelder alle voksne statsborgere, som i minst 37 dager har hatt hovedbosted i Mecklenburg-Vorpommern.

## Utgangsposisjon
Ved valget i 2011 oppnådde SPD 36,5 % av stemmene, CDU 23 %, Die Linke 18 %, Die Grüne 8,7 % og NPD 6 %. De 71 setene ble fordelt slik: SPD 27, CDU 18, Die Linke 14, De grønne 7 og NPD 5.  

## Resultat
Resultatet ble at SPD fikk 26 medlemmer, Die Linke 11, AfD 18 og CDU 16 medlemmer av landdagen. Erwin Sellering og SPD kan dermed, ved koalisjon med enten Die Linke eller CDU, beholde regjeringsmakten. AfD ble for første gang delstatens nest største parti. De Grønne og NDP gikk ut av delstatsparlamentet.

## Referanser
Folkets Klubb Grenland

**Folkets Klubb Grenland** (stiftet 5. november 2011) er en fotballklubb fra Grenland i Telemark, som favner Bamble, Porsgrunn, Skien og Siljan.

## Historikk
A-laget for menn rykket opp tre år på rad fra 7. divisjon til 4. divisjon, men klarte ikke et fjerde opprykk under 2015-sesongen da de endte på en andreplass, to poeng bak .

### 7. divisjon 2012

### 6. divisjon 2013

### 5. divisjon 2014

### 4. divisjon 2015

## Eksterne lenker
*
Derek Jarman

**Derek Jarman** (født 31. januar 1942 i Northwood, Middlesex, England – død 19. februar 1994 i London, England) var regissør av spillefilmer og musikkvideoer. Han gjorde også arbeid som scenedesigner både for teater og film og hadde en kort karriere som kunstmaler innen filmarbeidet tok overhånd.

Jarman var kjent som en meget original filmregissør og betydningsfull for britisk film. Ifølge Colin MacCabe, professor i engelsk og film ved Universitetet i Pittsburgh, fremstilte Jarman verk som var teknisk originale og estetisk radikale.

## Spillefilmer
* *Sebastiane* (1976)
* *Jubilee* (1977)
* *The Tempest* (1979)
* *The Angelic Conversation* (1985)
* *Caravaggio* (1986)
* *The Last of England* (1988)
* *War Requiem* (1989)
* *The Garden* (1990)
* *Edward II* (1991)
* *Wittgenstein* (1993)
* *Blue* (1993)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Kom, Caroline

***Kom, Caroline*** (originaltittel: *Édouard et Caroline*) er en fransk dramakomedie fra 
1951 regissert av Jacques Becker. Filmen ble vist i hovedprogrammet under filmfestivalen i Cannes i 1951.

## Handling
Édouard og Caroline forbereder seg på en kveld sammen med resten av familien, hvor Édouard forventes å underholde med piano. Édouard får også låne en finere jakke fra konas fetter. Men kvelden ender fort med heftige diskusjoner, slagsmål og trusler om skilsmisse.

## Medvirkende
* Daniel Gélin - Edouard Mortier
* Anne Vernon - Caroline Mortier
* Elina Labourdette - Florence Borch de Martelie
* Jacques François - Alain Beauchamp
* Betty Stockfeld - Lucy Barville

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vrakrester

***Vrakrester***, (originaltittel: *The Woman on the Beach*) er en amerikansk spillefilm fra 1947 regissert av Jean Renoir med romanen *None So Blind* av Mitchell Wilson som litterært forelegg.

## Handling
Filmen omhandler en kjærlighets-trekant mellom Scott, en soldat i den den amerikanske kystvakten, som begir seg etter den gifte kvinnen Peggy, hvis ektemann er en blind kunstner.

## Medvirkende
* Joan Bennett - Peggy Butler
* Robert Ryan - Scott Burnett
* Charles Bickford - Tod Butler
* Nan Leslie - Eve Geddes
* Walter Sande - Otto Wernecke
* Irene Ryan - Mrs. Wernecke
* Glen Vernon - Kirk
* Frank Darien - Lars
* Jay Norris - Jimmy

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Underhaug Fabrikk

**Underhaug Fabrikk** A/S var en bedrift på Nærbø på Jæren, som produserte landbrukredskaper.

Underhaug Fabrikk A/S ble stiftet av Fredrik A. Underhaug, i 1907. Underhaug produserte blant annet ploger, men er mest kjent for stubbebryterne sine og for steinklypa. I etterkrigstiden gikk Underhaug mer og mer over til å produsere radrenskerutstyr og potetmaskiner, etterhvert både potetsettere og opptakere. Fra sent på 1970-tallet produserte Underhaug store mengder avlesservogner. På 1980-tallet ble Underhaug kjent for rundballepakkerane sine.

I 1986 fusjonerte Underhaug Fabrikk A/S med Kverneland Group, og driften på Nærbø fortsatte under navnet Kverneland Nærbø AS. I 2001 stiftet Kverneland Group, sammen med det nederlandske selskapet Agrimac Holding et nytt selskap i Nederland, Dunor Potato Group B.V., som produserte maskiner for potetdyrking. De tidligere potetmaskinene fra Underhaug var blant disse produktene, og Dunor fortsatte med å bruke merkenavnet *Underhaug* på disse.

I 2004 ble Kverneland Nærbø nedlagt og produksjonen av ballepakkere flyttet til Kverneland Gottmadingen i Tyskland. TKS AS kjøpte den gamle Underhaug-fabrikken fra Kverneland Group og etablerte dette som et datterselskap, under navnet TKS Mekaniske AS. I 2006 kjøpte TKS Mekaniske rettightene til potetmaskinene og flyttet produksjonen tilbake til Nærbø.

## Se også
* Jærmuseet

## Eksterne lenker
* Hjemmesiden til TKS Mekaniske AS
Norsk Illustrasjonsfond

**Norsk Illustrasjonsfond** er et fond som deler ut stipender og gir økonomisk støtte til illustratører og illustrasjonskunst i Norge. Det forvalter en del av midlene fra bibliotekvederlaget. Fondet ble opprettet i 1979 etter forhandlinger mellom Staten og kunstnerorganisasjonene. Initiativet ble tatt av tegneren Randi Monsen som da var leder av Tegnerforbundet.

Fondsmidlene blir forvaltet av et styre på tre medlemmer som velges av Tegnerforbundets årsmøte.

Norsk Illustrasjonsfond gir blant annet støtte til Tegnerforbundet og foreningens tidsskrift *Numer*  og deler ut reisestipender til barnebokmessa i Bologna.

## Mottakere av illustrasjonsfondets æresstipend
Norsk illustrasjonsfonds æresstipend deles ut til personer som har gjort en stor innsats for ilustrasjonskunsten på det kunstfaglige eller -politiske området, utadvendt eller innad i en organisasjon.

* 1991: Fredrik Matheson (1908-1999)
* 1992: Borghild Rud (1910–1999)
* 1993: Hans Gerhard Sørensen (1923–1999)
* 1994: Ørnulf Ranheimsæter (1919-2007)
* 1995: Olav Mosebekk 1910–2001)
* 1996: Fredrik Stabel (1914–2001)
* 1999: Oscar Reynert Olsen (født 1925)
* 1999: Hans Normann Dahl (født 1937)
* 2002: Ingrid Jangaard (født 1932) og Odd Ousland (1931-2015)
* 2003: Finn Graff (født 1938)
* 2008: Ingerlise Kongsgaard (født 1947)
* 2014: Bjørg Omholt (født 1941)
* 2016: Svein Nyhus (født 1962)

## Referanser
Fargelære

**Fargelære** er studiet av fargene. Overalt hvor det blir talt om farger, oppstår et behov for en teoretisk eller praktisk orientert forståelse av hva en taler om – fargelæren er derfor tverrvitenskapelig. Det omhandler definisjoner (eller kategorier) basert på forskjellige fargehjul med primærfarger, sekundærfarger og tertiærfarger. 

De første prinsippene innen fargelære ble nedtegnet av Leone Battista Alberti (ca. 1435) og Leonardo da Vinci (ca. 1490), men selve «fargelærene» begynte på 1700-tallet, først rundt striden rundt fargeteorien til Isaac Newton (*Opticks*, 1704) og karakteren til såkalte primærfarger. Fra der utviklet det seg en selvstendig kunstnerisk tradisjon med bare overfladisk forbindelse til fargemåling og synsstudium.

## Litteratur
*  Albers, Josef (2006). Interaction of Color. Revised and Expanded Edition. Yale University Press. .
*  Bellantoni, Patti (2005). If it's Purple, Someone's Gonna Die. Elsevier, Focal Press. .
*  Burchett, K. E. (2002). Color harmony. Color Research and Application, 27 (1), pp28-31.
* Feisner, E. A. (2000). Colour: How to use colour in art and design. London: Laurence King.
*  Goodwin-Guerrero, Erin. RECALLING THE MOMENTIOUS SIXTIES AND SEVENTIES, *ARTSHIFT San Jose*
*  Hard, A. & Sivik, L. (2001). A theory of colors in combination - A descriptive model related to the NCS color-order system. Color Research and Application, 26 (1), pp4-28.
* O'Connor, Z. (2010). Color harmony revisited. Color Research and Application, 35 (4), pp267-273.
*  O'Connor, Z. (2010). Colour psychology and colour therapy: Caveat emptor. Color Research and Application, (Published online in 'EarlyView' in advance of print).
*  Mahnke, F. (1996). Color, environment and human response. New York: John Wiley & Sons.
*  Pointer, M. R. & Attridge, G.G. (1998). The number of discernible colors. Color Research and Application, 23 (1), pp52-54.
*  color temperature. handprint. 2009-04-19. 

## Eksterne lenker
*
Andreas Møller (maler)

**Andreas Møller** (født 30. november 1684 i København, død etter 1762 i Berlin) var en dansk portrett- og miniatyrmaler. 

Han var sønn av Frederik IVs tegnelærer Daniel Møller. Han reiste tidlig ut i Europa hvor han ble en etterspurt portrettmaler: Pommern, Kassel, Wien, Dresden, London, Paris, Firenze, Mannheim, Leipzig og Berlin. Christian VI og Sophie Magdelene lot seg male av ham i 1721 i forbindelse med deres bryllup i Dresden, og fikk ham til Danmark som hoffmaler i perioden 1736–41. I 1737 malte han fem miniatyrportretter på elfenben av Karl VI og hustru Elisabeth Christine, av Maria Teresia og to andre erkehertuginner. Til sist slo han seg ned i Berlin, hvor han skal være død etter 1752.

## Foregangsmann
Møller var foregangsmann som miniatyrmaler, i det han allerede i 1714 – som den første danske kunstner – brukte elfenben som malergrunn. Han var den første danske maler av internasjonal klasse. Andreas Møller er representert med 17 verk på Statens Museum for Kunst i København. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fortegnelser og bilder av Andreas Møller på Statens Museum for Kunst
* Andreas Möllers ''Boxkampf in London'', Museumslandschaft Hessen Kassel
*
Bibliotekvederlag

**Bibliotekvederlag** er et årlig, kollektivt vederlag for utnyttelse av verk som blir utgitt i Norge, og som disponeres til utlån i offentlige bibliotek.
Pengene utbetales av Staten ved Kulturdepartementet. 

Ordningen med bibliotekvederlag er regulert i lov av 29. mai 1987 nr. 23 om bibliotekvederlag. Vederlaget fordeles til godkjente fond som forvaltes av opphavsrettsorganisasjonen innenfor de områdene som loven omfatter. Fondene fordeler vederlaget videre til opphavspersonene, i første rekke som stipend etter søknad. Fordelingen mellom fondene blir avtalt mellom de forhandlingsberettigede kunstnerorganisasjonene. I 2010 ble det utbetalt 86,7 mill. kroner i bibliotekvederlag. I 2019 fremforhandlet kunstnerorganisasjonene og Staten en ny, treårig avtale som medførte at den samlede bibliotekvederlagspotten for 2019 var på 126 millioner kroner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lov om bibliotekvederlag
Pfänder

**Pfänder** er et fjell i Vorarlberg i Østerrike, like ovenfor Bodensjøen. Fra fjellet har et flott utsyn over hele sjøen og hele 240 andre fjelltopper i Tyskland, Østerrike og Sveits. Fjellet er det mest kjente utsiktspunktet i området.

I god sikt kan en se fra Allgäu- og Lechdalen i Alpene i øst, Bregenzwald, de bratte Silvrettafjellene i Arlberg-regionen og Rätikon til de sveitsiske fjellene og foten av Schwarzwald i vest. Under ligger innsjøen Bodensjøen med Rhindalen rundt. 
File:Pfänder_Blickrichtung_Bregenzerwald.jpg|Utsyn fra Pfänder mot Bregenzerwald
File:pfaenderpanorama.jpg|Utsyn mot den østlige delen av Bodensjøen
File:Pfaenderpanorama2.jpg|Panoramabilde mot Bregenz og Lindau


## Eksterne lenker
* Offisiell side 
* Side for kabelvogna som går opp fjellet
Endringsledelse

**Endringsstyring** eller **endringsledelse** dreier seg om metoder, modeller og prosesser som tar sikte på å gi ny retning til individers eller organisasjoners bruk av ressurser, prosesser og arbeidsinnsats.

Endringsstyring kan ha berøringspunkter med mange disipliner, så som prosjektledelse, organisasjonspsykologi, informasjonsteknologi, utvikling av forretningsmodeller, og så videre.

I et moderne samfunn er behovet for endring og tilpasning stort. Globaliseringen av økonomien er en viktig driver bak behovet for hyppige endringer. Samtidig er behovet for trygghet og stabilitet et grunnleggende trekk ved mennesket (se for eksempel Maslows behovspyramide). Vellykket endringsstyring balanserer på en effektiv måte behovet for trygghet med behovet for tilpasning til endrede betingelser.

Den danske forfatteren og organisasjonsutvikleren Bo Vestergaard introduserte i 2020 begrepet *involverende endringsledelse*.

## Norske utdanningstilbud
Per 2023 tilbyr blant annet Universitetet i Agder (UiA), Universitetet i Stavanger (UiS) og Handelshøyskolen BI utdanning i endringsledelse. Også studenter på masterstudiet i helseadministrasjon ved medisinsk fakultet ved Universitetet i Oslo (UiO) kan per 2023 velge å fordype seg i emnet «Organisasjon og endringsledelse».

## Se også
* Kommunikasjon og ledelse under endring

## Referanser
Shavei Tzion

**Shavei Tzion** (, betyr De attvendte til Sion) er en moshav shitufi nord i Israel. Han ligger mellom Akko og Nahariya og dekker 2000 mål i Mateh Asher regionale kommune. I 2006 hadde han et folketall på 654.

Landsbyen ble grunnlagt 13. april 1938 som en del av tårn- og palisade-bosetningene. Grunnleggerne var immigranter fra Rexingen i Tyskland, som kom under den femte Aliyah. Shavei Tzion blir regnede som ente v de vakreste landsbyene i Galilea på grunn av nærheten til Middelhavet.

Det ble reist et minnesmerke på stranden i 1999 til minne om 12 døde israelske soldater i operasjoner i Libanon og et gammelt skip fra den israelske marinen, Kidon, ble søkket som en turistattraksjon.

## Arkeologi
I 1955 ble det gjort funn av en gammel kirke langs stranden mellom Akko og Tyr, datert til 300-tallet. Utgravingane var leiede av Moshe Prausnitz og en fant mellom annet mosaikkgulv og murer.

## Bildegalleri

File:IDF Marine Commando Disaster Memorial-5.JPG|Minnesmerke for falte i det israelske forsvaret
File:Swastikas in byzantine Church in Shavei-Zion, Israel.jpg|Mosaikk
File:Shaveziyyon1.jpg|Synagoge


## Kilder

* [ynet.Nadav Mann - 70 years to Shavei Zion](http://www.ynet.co.il/articles/0 7340,L-3571641,00.html)
* [ynet.Nadav Mann - 70 years to Shavei Zion, part 2](https://web.archive.org/web/20120604104836/http://www.ynet.co.il/Ext/App/TalkBack/CdaViewOpenTalkBack/0 11382,L-3574637-3,00.html)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Shave Zion - arkiv