Erik Sture Larre

**Erik Sture Larre** (1914–2014) var en norsk forretningsadvokat, aksje- og eiendomsinvestor, markaforkjemper, kulturminnebevarer, tidligere Milorg-leder og president i Norges Ishockeyforbund i to perioder.

## Oppvekst og krigsårene

I 1933 tok Larre artium og begynte å studere samme år, jus og sosiologi, samtidig som han var journalist i *[[Tidens Tegn (avis)|Tidens Tegn]]*. I 1936 begynte han som vitenskapsassistent for Ewald Bosse på Institutt for samfunnsforskning. Der holdt han på med en doktorgrad som handlet om funksjonærenes stilling i samfunnet. Men krigen kom, og han fullførte derfor ingen doktorgrad.

Under den tyske okkupasjonen av Norge var Larre aktiv i de norske hjemmestyrkene Milorg, og var en av Oslos to avsnittssjefer. Han ble arrestert i 1943, dømt av SS und Polizeigericht Nord, og satt som dødsdømt fange isolert på enecelle, uten kontakt med omverdenen til krigens slutt.

Etter krigen ble et tilfeldig møte med Einar Gerhardsen på Løvebakken avgjørende, da han fikk tilbud om å overta et advokatfirma. På kort tid hadde han det største enkeltmannsfirma i Oslo med elleve ansatte.

## Investor

Høsten 1945 kjøpte Larre sin første aksje, i Storebrand-forløperen Norsk Allianse, og han debuterte som børsspekulant i større skala i 1980-årene.

På 2000-tallet hadde Larre bygget en portefølje på flere hundre millioner kroner fordelt på aksjer og eiendom. Han var på et tidspunkt den største private investoren i DnB NOR med over én million aksjer i selskapet.

Ifølge tidsskriftet *[[Kapital (tidsskrift)|Kapital]]* hadde Larre en formue på 700 millioner kroner, hvorav størsteparten skal ha blitt bygget opp innen eiendom. Videre satt han i representantskapene i DnB NOR, Sparebankene Vest, Midt-Norge og Nord-Norge og Pareto Bank.

## Idrettsleder
Larre var president  i Norges Ishockeyforbund i to perioder; fra 1976 til 1977 og fra 1977 til 1984.

## Friluftsliv og kulturbevaring

Larre var hele livet engasjert i friluftsliv og idrett. Allerede som liten gutt var han en aktiv hockeyspiller.

I 1960-årene tegnet Larre opp grensene for Marka rundt Oslo, den såkalte «markagrensa» omtrent sånn som vi kjenner den i dag, og denne markerer grensene for byutviklingen inn i friluftsområdene. Han var en forkjemper for en nasjonal markalov med fredning av Marka, og anses som Markalovens far.

Larre engasjerte seg i etterkrigstiden også for vern av kulturminner og investerte flere titalls millioner i dette. Han engasjerte seg deriblant i bevaring av sveitservillaene i Kruses gate på Frogner der Volapük tidligere holdt til, og forsøkte i flere tilfeller å få i stand spleiselag bestående av seg selv, kommunen og staten. Familien søkte også å rehabilitere Ingierstrand bad, noe som vel neppe kan kalles en finansielt motivert investering. Larre var styreleder i Margit og Ewald Bosses stiftelse Solstua, en stue/konferansesenter i Thorleif Haugs vei 14 på Voksenkollen i Oslo, som i sin tid var eid av Sam Eyde, og under andre verdenskrig kjent som Rekonvalesenthjemmet Ragnar Berg for frontkjempere.

## Utmerkelser og verv
* Kongens fortjenstmedalje i sølv (2010)
* St. Hallvardsmedaljen (1986)
* Seks ulike æresmedlemskaper, deriblant
** Ærespresident i Norges Ishockeyforbund
** Ordfører i Friluftsrådets Landsforbund

I 2009 ble han nominert til Årets Osloborger for sin innsats for den nye markaloven.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «–&nbsp;Folk har sluttet å stjele epler», artikkel om Erik Sture Larre i *[[A-Magasinet]]*, 6. desember 2013