open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Medaljefordeling under OL

**Medaljefordeling under OL** viser antall medaljer vunnet av hvert enkelt nasjonslag, samt andre utøverlag under de olympiske leker. Det deles ut medaljer til de tre beste utøverne eller lagene i hver øvelse. Vinnere får gullmedaljer, innehavere av andreplasser sølv og tredjeplasser bronse. De er alle «olympiske medaljører»; en vinner av gullmedaljen kan tituleres «olympisk mester».

## Historie

Det er ikke alltid delt ut medaljer i de  tre valørene: Gull, sølv og bronse. Som et eksempel ble det i lekene i 1896 delt ut sølvmedalje til vinnerne og bronsemedalje til toerne, men ingenting til tredjeplass. I 1904 fikk vinneren også en sølvpokal. Først i Ekstralekene i 1906 ble det introdusert medaljer til de tre beste, men ettersom disse lekene ikke anerkjennes av Den internasjonale olympiske komité, regnes lekene i London i 1908 som de lekene dette ble innført. I denne tabellen er de tre beste i øvelsene regnet som medaljevinnere.

De fleste grener arrangerer finaler der to eller flere deltar i kampen om medaljene, men i lagidretter arrangeres som regel en finale og en bronsefinale for å bestemme utfallet. I noen øvelser deles det ut to bronsemedaljer, en til hver tapende semifinalist, som for eksempel i boksing og i bryting.

Medaljene var før i massivt gull, men etter 1912 ble de laget av forgylt sølv. Nå brukes gullbelagte sølvmedaljer, men hver gullmedalje må inneholde minst seks gram ekte gull.

Diplomer ble introdusert i London i 1948 som premie til utøvere på fjerde-, femte- og sjetteplass og dette ble fra 1984 i Los Angeles utvidet til sjuende-, åttende- og niendeplass. I sommerlekene i Athen i 2004 ble det også delt ut olivenkranser til vinnerne.

## Medaljefordeling

Medaljestatistikken består av tall hentet fra Den internasjonale olympiske komités egen medaljedatabase, inkludert medaljefordeling ifølge IOKs egne lagkoder for nasjoner og spesielle lag. Databasen består av flere sammenstilte medaljefordelinger, én for hver av de enkelte olympiske lekene. IOK er den øverste og eneste autoritet vedrørende utdelinger, fordelinger og omfordelinger av olympiske medaljer.

*Oppdatert per 26. februar 2026.
**Kursiv skrift* angir nasjoner og lag som ikke lenger eksisterer.

**Fargekode:** 
&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Spesielle lag, ikke nasjon — &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Medaljer i sommerlekene — &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Medaljer i vinterlekene — &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Medaljer totalt

**Fotnoter**


## Liste over nasjonale olympiske komiteer uten medaljer
*Per Vinter-OL 2026 har 64 av de 206 nasjonale olympiske komiteene ennå ikke vunnet medalje. Sju historiske NOK-er er også inkludert i denne listen.

**Fotnoter**

## Kilder
* IOKs offisielle resultatdatabase hos olympics.com

## Se også
*Olympiske leker
*Olympiske sommerleker
*Olympiske vinterleker
*Norge under OL (medaljefordeling m.m.)
Kristiania Sporveisselskab

**Kristiania Sporveisselskab** (på folkemunne *Grønntrikken*) var det første selskapet som drev sporvognstrafikk i Kristiania (Oslo).

Selskapet ble stifta 26. august 1874 som et privat aksjeselskap. Den 31. august 1875 ankom 22 vogner til Kristania, disse var levert av fabrikken John Stephenson & Co i USA, og den 6. oktober 1875 gikk den første turen. Selskapet hadde da tre ensporete linjer som alle var trafikkert med hestesporvogn. Dette var Stortorvet–Vestbanen, Stortorvet–Homansbyen og Stortorvet–Oslo (Gamlebyen). Stall for 116 hester og vognhall var i Homansbyen. Det ble også bygget en direkte forbindelse gjennom Rosenkrantz' gate mellom Homansbyen og Vestbanen, persontrafikken på denne ble nedlagt den 19. oktober etter bare to uker.

En fjerde linje til Grünerløkka ble bygget i 1876, denne ble forlenget til  Thorvald Meyers gate 49 den 18. mars 1878 hvor det var stall til 50 hester, smie og vognhall. 2. desember 1878 ble Oslolinjen forlenget til St. Halvards plass, 5. mai 1879 ble Vestbanelinjen forlenget til Munkedamsveien. Det nye linjenettet gjorde det mulig å organisere trafikken som to separate linjer fra 1880, Vestbanen &ndash; Grünerløkka og Homansbyen &ndash; Oslo. Man begynte nå å bygge ut sporveisnettet med dobbeltspor.

I perioden 1899–1900 ble hestesporvognene erstattet av elektriske sporvogner.

I 1905 kjøpte Kristiania Sporveisselskap opp Kristiania Kommunale Sporveier og fra 1912 hadde det et samarbeid med konkurrenten A/S Kristiania Elektriske Sporvei. Selskapene ble innløst og slått sammen til det kommunale aksjeselskapet A/S Kristiania Sporveier (fra 1925 Oslo Sporveier) i 1924 da konsesjonene deres gikk ut.

## Referanser

## Litteratur
* *Oslo byleksikon*. Oslo 2000. ISBN 82-573-0815-3
*
*
*

## Eksterne lenker
* Linjekartet fra 1875
Ron Bontemps

**Ronald «Ron» Yngve Bontemps** (født 11. august 1926 i Taylorville i Illinois, død 13. mai 2017 i Peoria i Illinois) var en amerikansk basketballspiller som deltok i De olympiske leker i 1952 i Helsingfors.

Bontemps ble olympiske mester i basketball under OL i 1952 i Helsingfors. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen. Det var tredje gang basketball sto på det olympiske programmet. 23 lag deltok i turneringen, som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august. USA vant semifinalen over Argentina med 85–76 og i finalen vant laget 36–25 over Sovjetunionen. Bontemps spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kérkyra (prefektur)

**Kérkyra**, eller **Korfu**, (gresk Κέρκυρα *Kérkyra*) var et prefektur i Hellas i periferien De joniske øyer. Hovedstaden i prefekturet er Kérkyra by. Prefekturet består av øyene Kérkyra (Korfu), Paxos, Antipaxos,  Othoni og flere mindre øyer, alle i Det joniske havet. 

## Kommuner

## Kilder
* Prefectures of Greece www.geogreece.gr
Mark Freiberger

**Marcus «Mark» Ross Freiberger** (født 27. november 1928, død 29. juni 2005 Nord-Carolina) var en amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.

Freiberger ble olympiske mester i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august. USA vant semifinalen over Argentina med 85-76 og i finalen vant de med 36-25 over Sovjetunionen. Freiberger spilte sju kamper i OL-turneringen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Let Me Up (I’ve Had Enough)

__NOTOC__
***Let Me Up (I've Had Enough)*** er et album av Tom Petty and the Heartbreakers, gitt ut i 1987. Albumet inneholder mer av samarbeide på låtskrivingen mellom Petty og Mike Campbell enn noe annet album. Det er det eneste studioalbumet som ikke er representert på Pettys  *[[Greatest Hits (Tom Petty and the Heartbreakers)|Greatest Hits]]* album fra 1993.

## Sporliste
#«Jammin' Me» (Tom Petty, Bob Dylan, Mike Campbell) – 4:08
#«Runaway Trains» (Petty, Campbell) – 5:12
#«The Damage You've Done» (Petty) – 3:52
#«It'll All Work Out» (Petty) – 3:12
#«My Life/Your World» (Petty, Campbell) – 4:38
#«Think About Me» (Petty) – 3:42
#«All Mixed Up» (Petty, Campbell) – 3:42
#«A Self-Made Man» (Petty) – 3:04
#«Ain't Love Strange» (Petty) – 2:40
#«How Many More Days» (Petty) – 3:16
#«Let Me up» (I've Had Enough (Petty, Campbell) – 3:30

## Personell
* Tom Petty – Vokalist, gitar, piano, keyboard, slagverk, bassgitar, produsent
* Mike Campbell – Gitar, bassgitar, dobro, keyboard, slide gitar, produsent
* Howie Epstein – Bassgitar, vokal, harmonivokal 
* Benmont Tench – Piano, keyboard, elektrisk piano, vokal, vibrafon 
* Stan Lynch – Trommer, perkusjon, vokal

## Listeplasseringer
### Album

### Singler og album spor

## Eksterne lenker
*
Sørlandet sykehus Kristiansand

**Sørlandet sykehus Kristiansand** ligger i Kristiansand i Vest-Agder, og er et av de tre hovedsykehusene innenfor Sørlandet sykehus HF. Det er regionssykehus for Agder-fylkene. Det het tidligere **Kristiansand sentralsykehus** og lå i Tordenskjoldsgate i Kvadraturen (sentrum), i lokaler som siden ble overtatt av Høyskolen i Agder. Dagens sykehus ble reist på 1980-tallet som **Vest-Agder Sentralsykehus**, ved det gamle Eg sykehus på Eg, 2 km nord for sentrum. Sykehusområdet avgrenses av Torridalselva i øst , Baneheia i vest og Bymarka i nord.

Sykehuset har moderne lokaler og er sentralisert geografisk med fullverdig klinisk og behandlingsmessig tilbud. Det finnes fødeklinikk, psykiatrisk døgnbehandling, rusomsorg og avhengighetsbehandling, og ambulansestasjon og helikopterlandingsplass på Eg. Klinikk for psykisk helse – psykiatri og avhengighetsbehandling har døgnpsykiatrisk behandling for voksne i Kristiansand og Arendal.

Ved Sørlandet sykehus Kristiansand finnes også en rekke administrasjons- og driftsstøttetjenester for Sørlandet sykehus HF, samt forsknings- og utviklingsenheten ved helseforetaket.

## Kulturminne
Sykehusets bygningsmasse fra 1881 er regulert til bevaring.  Eg sykehus representerer et av de eldste bevarte sykehusmiljøer i landet og har betydelig helse- og arkiteturhistorisk verdi. Til tross for senere omfattende utbygging er store deler av bygningsmassen bevart i opprinnelig hovedutforming og miljøsammenheng.

## Referanser


## Se også
* Eg sykehus

## Eksterne lenker
* Sørlandet sykehus HF, hjemmeside
Krok- og torskekrigene

**Krok- og torskekrigene** (nederlandsk *Hoekse en Kabeljauwse twisten*) var en rekke kriger og slag i Holland mellom 1350 og 1490. De fleste av disse krigene omhandlet hvem som skulle ha tittelen greve av Holland, men bak dette var det en maktkamp mellom spissborgerne i byene mot den regjerende adelen. 

Torskegruppen bestod hovedsakelig av de mer fremskridende byene i Holland, mens krokgruppen for det meste bestod av konserative adelsmenn. Opphavet til navnet er ukjent, men en teori er at det kanskje kom fra hæren til Bayern og deres rustninger som var formet som fiskeskjell. 

## Litteratur
*
*
Abai

**Abai** (gammelgresk Ἄβαι, *Abai*, latin *Abæ*) er en oldtidsby i hjørnet av nordkysten av Fokis i Hellas. Det var berømt i antikken for sitt orakel tilhørende Apollon Abaeus, et av de som ble benyttet av blant annet Krøsus, konge av Lydia, og av Mardonios.

Byen var rik på skatter, men ble ødelagt av perserne i løpet av Zerxes’ invasjon av i år 480 f.Kr., og for andre gang av grekere fra Boiotia og ble da liggende i ruiner. Den romerske keiseren Hadrian fikk det gjenoppbygd.

Orakelet ble imidlertid fortsatt konsultert, blant annet av folk fra Theben før Leuktra i år 371 f.Kr. Tempelet synes å ha blitt brent ned for andre gang i løpet av tredje hellige krig (355-346 f.Kr.), og var i en meget forsømt og medtatt tilstand da det ble besøkt av Pausanias på 100-tallet e.Kr., skjønt en del reparasjoner foruten byggingen av et nytt tempel ble utført under keiser Hadrian.

Helligheten til helligdommen sikret bestemte privilegier for folket i Abai, og disse ble bekreftet av romerne. De polygonale (mangekantete) murene rundt akropolis kan fortsatt bli sett i en noenlunde tilstand på en sirkelformet åstopp stående rundt 150 meter over den jevne flaten Exarcho; en porthvelving gjenstår, og det er også spor etter bymurene nedenfor. Tempelområdet var på en utstikker på åsen, nedenfor byen. En tidlig terrassemur og en del levninger fra templene ble utgravet av den britiske skole i Athen i 1894, men ellers ble lite avdekket.

## Litteratur
*Hesykhios: s. v. «Agcu»
*Herodot: viii. 33 
*Pausanias: x. 35.1ff, etc.)

## Referanser
Guaviare

:*For provinsen i Colombia med samme navn, se [[Guaviare (provins)]].*

**Guaviare** er ei sideelv til Orinoco. Den er 1 497 kilometer lang, og ligger i sin helhet i Colombia.

Elva Guaviare dannes ved samløpet av elvene Ariari og Guayabero, som begge har sitt utspring på østsiden av Andesfjellene. Den er Orinocos lengste sideelv og er seilbar over 630&nbsp;km. Guaviare anses som grensa mellom Llanos og Amazonasregnskogen. Den største sideelva er Inírida.

## Referanser
Hirokazu Yagi

**Hirokazu Yagi** (japansk 八木 弘和; *Yagi Hirokazu*; født 26. desember 1959) er en tidligere japansk skihopper som var aktiv på begynnelsen av 1980-årene.

Yagi oppnådde sine beste resultater i 1980. I hjembyen Sapporo kunne han feire sin eneste verdenscupseier, og kom denne sesongen på fjerdeplass sammenlagt i verdenscupen. Under OL 1980 i Lake Placid kom han på delt sølvplass med tyske Manfred Deckert i normalbakken. Rennet ble vunnet av østerrikeren Toni Innauer.

Midt på 2000-tallet var Hirokazu Yagi trener for det japanske hopplandslaget.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Florian Liegl

**Florian Liegl** (født 1. februar 1983 i Innsbruck) er en tidligere østerriksk  skihopper. Med en høyde på 1,91&nbsp;m og vekt på 69&nbsp;kg var han blant de største skihopperne.

Han debuterte i verdenscupen i sesongen 1999/2000 i hoppuka, der han deltok i rennene i Innsbruck og Bischofshofen. Han kom på henholdsvis 34.- og 50.-plass. I hans første fulle verdenscupsesong (2002/03) hadde han 15 plasseringer blant de 10 beste, åtte pallplasseringer og en seier. Seieren, som ble hans eneste i verdenscupen, kom i skiflygingsrennet i Kulm 1. februar 2003. Denne sesongen endte han på femteplass i verdenscupens sammendrag.

Han nådde ikke opp på samme nivå senere. Sesongen 2003/04 kom han på 40.-plass i verdenscupen sammenlagt, uten noen plasseringer blant de 10 beste. Sesongen 2004/05 oppnådde han som best en sjetteplass i Sapporo. Han valgte overraskende å legge opp høsten 2005, bare 22 år gammel.

Like overraskende som at han la opp, var comebacket i april 2006. Det første verdenscuprennet hans var hoppukerennet i Innsbruck 4. januar, der han ble nummer 44. 7. januar tok han nye verdenscuppoeng ved å bli nummer 29 i Bischofshofen.

I mai 2007 annonserte Liegl igjen at han la opp på grunn av motivasjonsproblemer. Siden 2007 har han vært med i trenerteamet til det østerrikske kvinnelandslaget.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Florian Liegls hjemmeside
Ray LaHood

**Raymond H. «Ray» LaHood** (født 6. desember 1945 i Peoria i Illinois i USA) er en amerikansk politiker for Det republikanske parti som var transportminister i Barack Obamas regjering fra 2009 til 2013. Han var medlem av Representantenes hus for delstaten Illinois fra 1995 til 2009.

## Se også
* Liste over politiske nominasjoner i USA som krysset partitilhørighet

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Dan (elv)

*For elva av samme navn i Hubei, Kina, se: [[Dan Jiang]].*

**Dan** er den største kildeelv til Jordan. Elva har fått navn etter den kanaaneiske byen Dan, som ble okkupert av Dans stamme under Dommernes bok-perioden. Inntil seksdagerskrigen var Dan det eneste nedslagsfeltet til Jordanelven som lå fullstendig innenfor israelsk territorium. 238 millioner m³ vann renner årlig gjennom elven til den jordbruksintensive Huladalen. I 1966 resulterte dette i en disputt mellom utbyggere og miljøvernere som varte i tre år i rettssystemet. Resultatet ble et verneprosjekt på 0,49 km² ved elvas kilde som fikk navnet Tel Dan-reservatet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Viotia

**Viotia** eller **[[Boiotia]]** (gresk, Βοιωτία) er et prefektur i Hellas i periferien Sentral-Hellas. Hovedstaden er Livadia. Det grenser til Vest- og Øst-Attika i sør, Fthiotis i nord, Fokis i vest og til Korintbukta i sørvest. Utenfor kysten i nordøst ligger øyen Evvia.

Den nest største byen, etter Livadia, er Theben og området har broforbindelse til øyen Evvia via to broer. Den ene går gjennom Khalkida, og den andre går langs veien til Athen.

Det ligger to innsjøer i det nordøstlige området av Boiotia, og i den ene av disse fant en i 2002 en oversvømt landsby.

## Geografi
Deler av fjellkjedene Parnitha ligger i sørvest med et stort gruveområdet i sørøst og flere fjell i sør, inkludert Helikon. I vest ligger blant annet fjellet Parnassos, der det eneste skisenteret i prefekturet ligger. Den lengste elven er Kefissos, som ligger i sentrale områder av prefekturet, der man også finner de fleste lavliggende områder i Boiotia.

## Klima
Klimaet varierer fra svært varme somre til milde og kjølige vintre. De nordlige og østlige områdene har størst sannsynlighet for å få skyet vær utover dagen. Områdene over tusen meter har ofte kalde forhold med snø om vinteren.

## Kommuner
Akvifer

En **akvifer** eller **ferskvannslomme** er en bergart eller et sediment (grus/sand) med en betydelig vanngiverevne. Betydelig i denne sammenhengen er en formasjon som eksempelvis kan benyttes som drikkevannskilde ved nedsetting av brønn.

Nydannelse (tilførsel av grunnvann) kan enten skje ved infiltrasjon fra tilgrensende overflatekilder (elv/innsjø) eller ved infiltrasjon av nedbør. Det finnes også akviferer med begrenset tilførsel av nytt vann. Ogallalla-akviferen i Midtvesten i USA er f.eks. en akvifer dannet i forbindelse med siste istid, og ser ut til å være i ferd med å tørke ut.
 
Også den norske akviferen - funnet av forskere på leting etter metanutslipp fra havbunnen - oppstod i siste istid. Den ligger på 800&nbsp;m dyp i to smale renner i kontinentalskråningen utenfor Lofoten. Smeltevann fra siste istid ble tynget ned gjennom sprekker i havbunnen av isbreen over, og danner i dag en større ferskvannslomme. I 2019 ble det funnet en enorm akvifer utenfor USAs østkyst, med utstrekning fra New Jersey til Massachusetts. Med sine 2&nbsp;800 billioner liter vann er dette den største undersjøiske ferskvannsakviferen som er funnet, med vann til å fylle 1,1 milliarder olympiske svømmebasseng.

Kunnskap om en akvifers form, størrelse og avgrensning er viktig når man skal lokalisere brønner for vannuttak. Hvordan og hvor raskt grunnvannet fornyes, er essensielt for å vite hvor mye grunnvann som kan tas ut før det oppstår problemer (kvantitativt – for lite vann, eller kvalitativt – inntrengning av forurenset vann).

Studiet av grunnvannstrømning og karakterisering av ulike typer akviferer kalles hydrogeologi.

## Åpen akvifer
En **åpen akvifer** mottar nydannelsen gjennom nedbør som infiltrerer og deretter perkolerer ned til grunnvannet. Denne typen akviferer kalles også selvmatende. I en åpen akvifer vil grunnvannspeilet ha et hydrostatisk trykk tilsvarende atmosfærisk trykk. En og samme akvifer kan være åpen og lukket i ulike deler.

## Lukket akvifer
En **lukket akvifer** er en akvifer som ligger under et tett og ugjennomtrengelig lag. Den mottar ikke vann fra nedbør direkte over akviferen, men via kontakt med en tilgrensende åpen akvifer eller tilgrensende overflatekilde (innsjø eller elv). Grunnvannet står da under trykk mot det tette laget, og har følgelig et trykk > atmosfæretrykket. Hvis det settes ned en brønn vil vannivået i brønnen være høyere enn i akviferen.

## Se også
*Grunnvann
*Hydrogeologi
*Vannets kretsløp

## Referanser
Yrkesastma

**Yrkesastma** er astma som skyldes påvirkning fra stoffer i arbeidsmiljøet, og blir ofte sett på som en sykdom som kan skyldes sensibilisering eller massiv enkeltpåvirkning av luftveisirriterende forbindelser, som for eksempel i forbindelse med brann eller lekkasjer av kjemikalier. Tilstanden som følger av massiv eksponering blir vanligvis angitt som «reactive airways dysfunction syndrome» (RADS) og noen mener 10 % av yrkesastmatilfellene skyldes dette, mot ca. 90 % som skal skyldes sensibilisering 1.

Mer enn 300 ulike agenser er vist å kunne fremkalle yrkesastma gjennom sensibilisering 2. De senere årene er det gjort funn som tyder på at ikke-allergisk yrkesastma er vanligere enn man trodde tidligere, og at den kan oppstå uten at eksponeringen for irritanter har vært spesielt høy. Dette kan for eksempel gjelde astma blant sveisere, platearbeidere og renholdere. Astma i aluminiumsindustrien faller også muligvis inn under her.

Stormolekylær substanser (proteinholdige forbindelser som er større enn 1 000 dalton) fremkaller gjerne sensibilisering, mens det sjelden kan påvises for de fleste aktuelle Stormolekylær substanser.

## Litteratur
* Newman Taylor AJ, Cullinan P, Burge PS et al. (2005): «BOHRF guidelines for occupational asthma» i: *Thorax*; 60: 364 – 6.
* Malo J-L, Chan-Yeung M. (2006): «Agents causing occupational asthma with key references» i: Bernstein IL, Chan-Yeung M, Malo J-L et al.: *Asthma in the workplace*. 3. utg. New York, NY: Taylor and Francis, s. 825 – 867.

## Se også
* Astma

## Eksterne lenker
* Helsenett 
* Pasienthåndboka.no om astma
* Norges Astma og Allergiforbund
Watne

**Watne** eller **Wattne** er en gård i Mandal i Lindesnes kommune i Agder. Den ligger øst for bydelen Ime. Gården har historisk mye skog og lakseretter i Mandalselva, og opparbeidet på 1800-tallet stor rikdom gjennom laksevirksomheten i Mandal. Flere av eierne lot seg adle i England gjennom kjøp av adelstitler.

Watnes eiere var velstående og eide store eiendommer og virksomheter i Mandal. Gårdeier Tønnes Wattne solgte i 1893 området Furulunden til kommunen - det er sandbanken vest i elveoset hvor Sjøsanden ligger i dag. Han plantet 100.000 furutrær på stedet og fikk en statue reist over seg der. Wattnegården i sentrum huser i dag avisen Lindesnes samt en restaurant, Hr. Redaktør (huset kalles i dag Lindesnesgården etter avisen Lindesnes).

## Referanser
Sartang

**Sartang** (russisk: Сартанг) er ei elv i republikken Sakha i Russland. Den er ei østlig sideelv til Jana, og er 620&nbsp;km lang, med et nedbørfelt på 17&nbsp;800&nbsp;km².

Elva har sitt utspring i Verkhojanskfjellene, som ved elvas kilder når opp til 2295&nbsp;meters høyde. Fra kildeområdet renner Sartang i nordlig retning mot Barylas, og fortsetter derfra nordover mellom Verkhojanskfjellene i vest og Tsjerskijfjellene i øst. Rundt 10&nbsp;kilometer sørvest for Verkhojansk løper Sartang sammen med elva Dulgalakh og danner elva Jana. 

Landskapet ved Sartang består i all hovedsak av taiga.

## Referanser
Kwango (elv)

**Kwango** (i Angola kalt **Cuango**) er ei elv i Angola og Den demokratiske republikken Kongo. Den er 1100&nbsp;kilometer lang, og er ei venstre sideelv til Kwilu. Den har sitt utspring i provinsen Lunda Sul i Angola, og renner derfra i nordlig retning. Den danner grensa mellom de to landene over ei strekning på rundt 300&nbsp;kilometer, hvor den også danner Kabongo-Lundafallene. Den munner til slutt ut i elva Kwilu nær byen Bandundu, like før denne munner ut i Kasai.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Colorado (elv i Argentina)

**Colorado** (spansk: *Río Colorado*) er ei elv i den sørlige delen av Argentina. Den har sitt utspring på østsiden av Andesfjellene, og renner derfra i øst-sørøstlig retning til Atlanterhavet, hvor den munner ut i et delta. Den er ca. 850&nbsp;kilometer lang, hvorav rundt 300&nbsp;kilometer, fra kysten til Pichi Mahuida, er seilbare for mindre fartøyer.

Elva Colorado dannes ved samløpet mellom elvene Grande og Barrancas. Etter at elva forlater Andes renner den gjennom et øde og tørt landskap, og den har ingen sideelver med unntak av elva Desaguadero (eller *Salado*) fra provinsen La Pampa. De nedre delene av Colorado, på dens vei over Patagonia, er fruktbare og skogkledte, men området er for lite til å understøtte annet enn en liten befolkning.

Demningen *Embalse Casa de Piedra* ble bygget både som et vannkraftverk og for å regulere vannføringen i den tørre regionen elva renner gjennom.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tenea

**Tenea** (gresk Τενέα) er en oldtidsby i nordøstlige Peloponnes i Hellas. På midten av 1990-tallet gikk lokalsamfunnet og kommunen tilbake til stedets antikke navn Tenea. Setet for kommunen er i Chiliomodi.

Antikkens Tenea ble etablert omtrentlig 15 km sørøst for Korint og 20 km nordøst for Mykene kort tid etter trojakrigen. Det er antatt at de første innbyggerne var trojanske krigsfanger som Agamemnon tillot bygge sin egen by. Således minner navnet Tenea om Tenedos, deres egentlige hjemby, navngitt etter helten Tenes som ble drept av Akilles. Tenea og Roma er i henhold til *[[Æneiden]]* av Vergil to historiske byer kjent for å være assosiert med familier som nedstammet fra Troja etter trojakrigen. 

Korintere og teneanere i 734 eller 733 f.Kr. etablerte under lederskap av Arkias av Korint en felles koloni i Siracusa på Sicilia, hjemlandet til Arkimedes. Ruiner fra antikkens Tenea kan fortsatt bli funnet en km sør for Chiliomodi. Blant funnene finnes statuen Kouros fra Tenea (ca. 550 f.Kr.), en egenartet frambringelse som i dag er en del av kunstsamlingen i München i Tyskland.

## Historiske vitnemål
 
Forfatteren Strabon har nevnt Tenea:

:*«Tenea, også, er i Korinthia, og i den er et tempel for Apollon Teneatos; og det er sagt at de fleste av kolonistene som fulgte Arkias, lederen av kolonistene til Siracusa, dro ut herfra, og at etterpå hadde Tenea mer framgang enn noen andre bosetninger, og fikk til og med endelig en regjering som var deres egen, og, etter å ha gjort opprør mot korinterne, allierte seg med romerne, og fortsatte etter at Korint ble ødelagt. Og det synes også som at det var et slektskap mellom folkene i Tenedos og Tenea, via Tenes, sønnen til Kyknos, som Aristoteles sier; og likheten i dyrkelsen av Apollon blant de to folkene tillater sterke indikasjoner på et slikt slektskap.» *
:Strabon, (8.6.22)

Det samme har geografen Pausanias gjort:

:*«Slik er redegjørelsen som jeg hørte av Asopos. Når du har snudd deg fra Akrokorint og til fjellvegen vil du se vegen til Tenea og en helligdom for Eileithyia. Byen som er kalt Tenea er kun omtrent seksti stader* (rundt 11088 meter) *unna. Innbyggerne sier at de er trojanere som ble tatt til fange i Tenedos av grekerne, og fikk tillatelse av Agamemnon til å bo i deres nåværende hjem. Av denne grunnen ærer de Apollon mer enn noen annen gud.»* 
:Pausanias, (2.5.4)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kouros of Tenea
* Apollo of Tenea
* Municipality of Tenea – Teneas kommune 
* Strabo, Bok 8
John Liu Dinghan

**John Liu Dinghan** (født i 1917 i Kina, døde 20. desember 2007 i Cangzhou) var en katolsk biskop i bispedømmet Cangzhou (kurienavn: *Xianxian*) i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. 
## Liv og virke
### Bakgrunn
Han kom ikke fra noen katolsk familie, men lot seg døpe i 1933 mens han gikk på videregående skole. I 1937 begynte han studier ved jesuittenes industri- og handelsuniversitet i Tianjin og trådte inn i jesuittordenen to år etter. 
### Prest
I 1947 studerte han teologi i Shanghai og ble presteviet i 1950. Fire år etter ble han utnevnt til ordenens superior for det nordlige Kina. 

Mellom 1955 og 1979 var han fengslet for sin tros skyld i tre perioder og gjennomgikk i tyve år reform ved arbeid, under kulturrevolusjonen blant annet som svinerøkter.

De det fra ca. 1980 ble mulig å gjenopplive religiøs virksomhet i Kina ble han bispedømmeadministrator av Cangzhou. 
### Biskop
Han var blant de biskoper som ble bispeviet uten pavelig mandat i Folkerepublikken Kina etter 1979. Den i Romas øyne illegitime, men gyldige, bispevielsen, ble foretatt 10. oktober 1982 med den selv kinavalgte/ordinerte «patriotiske» biskop Joseph Zong Huaide av Jinan som hovedkonsekrator. 

Han var samtidig rektor for provinsen Hebeis presteseminar i Shijiazhuang fra 1986 og til 2003. 

Han fikk anledning til å besøke Manila i 1992 for legeundersøkelser, og ordinerte deretter i 1993 en koadjutorbiskop, Peter Hou Jingwen, som overtok som ordinarius da han selv lot seg pensjonere i 1998. Biskop Hou omkom i en bilulykke kort etter, den 23. oktober 1999. Dermed måtte biskop Liu midlertidig trå til igjen som ordinarius, da i en alder av 82 år. Da biskop Joseph Li Liangui ble ordinert i 2000, kunne han igjen gå tilbake til pensjonisttilværelsen, selv om han i navnet fortsatte som rektor i Shijiazhuang-seminaret noen år til.

Han døde av kreft 20. desember 2007 i Cangzhou.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
* Kardinal Antonio Riberi (1897-1967) *1934
* Kardinal Ignatius Pi Shushi (1897-1978) *1949
* Biskop Joseph Zong Huaide (1917-1997) *1958 
* Biskop *John Liu Dinghan* (1917-2007) *1982

## Referanser
Ingolf Johannesen

**Ingolf Johannesen** (født 9. september 1915 i Tananger, død 13. juni 1998 i Tananger, Sola kommune) var en norsk motstandsmann og medlem av Shetlandsgjengen. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.

Johannesen flyktet til  Storbritannia 11. september 1941 med skøyta «Sjøleik», sammen med 17 andre menn og en kvinne. Etter et kort opphold ved Royal Patriotic School, ble flyktningene fra «Sjøleik» spredt for alle vinder. Johannesen dro med eieren av «Sjøleik» tilbake til Skottland hvor de drev fiske med «Sjøleik».

Etter et år som fisker ble han med i Shetlandsgjengen, som fast mannskap om bord på «Hitra». Johannesen seilte i hemmelige oppdrag mellom Norge og Shetland, og fraktet soldater, etterretningsagenter, flyktninger og militære forsyninger over Nordsjøen. I vintersesongene 1943–44 og 1944–45 gjennomførte Johannesen 40 turer med «Hitra». Han var blant dem som hadde flest turer til det okkuperte Norge.

I statsråd 2. august 1946 ble utskrevet dekksmann Johannesen tildelt Krigskorset med sverd «For fremrakende innsats under utførelsen av særoppdrag».

Johannesen ligger begravd på Tananger kirkegård.

## Referanser
Bergurtemåler

**Bergurtemåler** (*Scopula incanata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den finnes nord til Møre og Romsdal i Norge.

## Utseende
En middelsstor (vingespenn 25 – 28&nbsp;mm), slank, lysgrå måler. Vingene er lysgrå med spredte, mørkere skjell, med fire, ofte noe utydelige, litt mørkere grå eller brunlige tverrbånd. Midt i hver vinge er det en liten, svart flekk kantet med hvitt. Larven er lang og tynn, naken, grå med svarte og hvite flekker.

## Levevis
Denne artens larver kan gå på ulike planter, blant andre tungras og rogn. Man kan finne de voksne målerne i juli.

## Utbredelse
Arten finnes i hele Europa, bortsett fra Island, Storbritannia, Irland og Nederland. I Norge er den funnet over hele Sør-Norge nord til Møre og Romsdal.

## Litteratur
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. 
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. 

## Eksterne lenker
* 
* Nettsiden ''Svenska Fjärilar'', med bildegalleri
*  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
Pruting

**Pruting** (*prute*, fra lavtysk *proten*, «sludre»; opphavlig trolig «trette, kjekle») er prosessen for å få enighet om prisavslag på en handelsvare i en forenklet forhandling, gjerne muntlig mellom to individer henholdsvis selger og kjøper. 

Noen steder i verden er pruting utstrakt, og til tider forventet / ritualisert, mens andre steder viker pruting for på forhånd bestemte priser. Pruting anses som regel som mer akseptabelt hvis forhandlingen gjelder større beløp. Pruting er mindre vanlig når det gjelder småbeløp for vanlige forbruksvarer som selges av flere nær hverandre (da kan man «prute med føttene» ved å gå til nestemann med et tilbud som har bedre tilpasset kvalitet og pris for behovet).

Kunnskap om gjeldende prisnivå i markedet og motpartens iver om å få til handelen gir en fordel; turister overbelastes ofte av lokale selgere, og det er nesten alltid mange lyttere under en pruteøvelse for nettopp å få informasjon som skal være nyttig i neste omgang når lytteren skal prute selv. I nordafrikanske kamelbasarer skjuler partene utvekslende prisforslag ved å ha hendene i en pose og kommunisere beløp med fingertelling‎. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Hur man prutar och sparar flera tusen» , *Easycredit.se*
Marko Baacke

**Marko Baacke** (født 10. februar 1980 i Friedrichroda) er en tidligere tysk kombinertløper.

I løpet av karrieren oppnådde Baacke flere sterke resultater. Høydepunktet var utvilsomt gullmedaljen i sprinten fra VM 2001 i Lahtis, der han tok gull foran finske Samppa Lajunen og landsmannen Ronny Ackermann. Etter et stygt fall under trening 20. november 2001, måtte han fjerne den ene nyren og milten, og greide ikke å komme tilbake på sitt tidligere nivå. Han la opp som aktiv idrettsutøver i september 2004. I dag arbeider han som trener.

## Største meritter
* 2001 Verdensmester i sprint under VM i Lahtis
* 2001 Nr. 5 sammenlagt i sprintdelen av verdenscupen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Marko Baackes hjemmeside
Polarurtemåler

**Polarurtemåler** (*Scopula frigidaria*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er bare funnet i Øst-Finnmark i Norge.

## Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 18 – 26&nbsp;mm), slank, vanligvis grå-gul måler. Den kan også være blekere, nesten hvit. Vingene har spredte, mørkere skjell og fire, mer eller mindre tydelige, brunlige tverrbånd. Larven er lang og tynn, naken, rødaktig grå ved to brune lengdestriper langs ryggen.

## Levevis
Arten kan finnes i skog, kratt og buskmark. Larvens næringsplante ute i naturen er ikke med sikkerhet kjent men blåbær (*Vaccinium myrtillus*) er en sannsynlig kandidat. De voksne målerne flyr i juni – august.
## Utbredelse
Arten er holarktisk og har hovedtyngden av sin utbredelse i Nord-Amerika og det nordlige Asia. I Europa er den bare kjent fra Norge, Finland og Nordvest-Russland. Alle kjente norske funn er fra Sør-Varanger kommune.

## Litteratur
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. 
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. 

## Eksterne lenker
* 
*  www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site 
* Bilde av voksne målere (amerikanske eksemplarer)
Maritsa

**Maritsa** (av bulgarsk *Марица* og tyrkisk *Meriç*) eller **Evros** (av gresk *Εβρος*, romanisert som *Hebrus*), er den lengste elven som bare renner innenfor Balkan, med en lengde på 525 km.

Elva, som har sitt utspring i Rilafjellene vest i Bulgaria, renner sørøstover over Den trakiske sletten mellom Balkanfjellene og Rodopifjellene, forbi Plovdiv til Edirne i Tyrkia. Maritsa/Evros renner blant annet gjennom Pazardzjik, Plovdiv, Dimitrovgrad og Svilengrad i Bulgaria, Edirne i Tyrkia og Kastanies, Pythio, Didymoteicho og Lavara i Hellas. Blant sideelvene finner man Tundzja og Arda. Den nedre delen av elven danner grensen mellom Bulgaria og Hellas, og det meste av grensen mellom Hellas og Tyrkia. Elva er ikke farbar for båttrafikk, men blir brukt til strømproduksjon og vanning. En liten del av den nordlige bredden av elven ligger helt inne i Tyrkia, og området ble gitt til Tyrkia for at den store byen Edirne skulle slippe å ha Hellas på den andre siden av elven. Resten av elven danner riksgrense mellom Tyrkia og Hellas. 

Nær Enez danner elva et delta og munner ut i Egeerhavet, der ramsarområdet Evros-delta nasjonalpark, som omfatter , regnes til de viktigste våtmarksområdene for overvintring av trekkfugler i hele Europa. 

Kraftig regn og snøsmelting førte både i 2005 og 2006 til alvorlige flommer. Årsakene til dette var blant annet at flere av dikene rundt elven brøt sammen, og vannet strømmet 5-10 km bort fra det vanlige elveløpet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over ordførere i Kviteseid

**Liste over ordførere i Kviteseid** viser navn, parti og funksjonsperiode for ordførere i Kviteseid kommune i Telemark fra innføringen av formannskapslovene i 1837.
Brian Toney

**Brian Toney**
(født 2. mars 1951 død 12. februar 2023) er en engelskfødt danser, siden 1970-tallet bosatt i Norge.

Han er utdannet ved Rambert School of Ballet i London, med videre studier i hjemlandet såvel som i Østerrike og Estland. I 1979 ble han tilsatt ved Nasjonalballetten som danser og instruktør, og fra 1998 som pedagog og
repetitør.  I 2008 ble han ansatt ved Norsk ballettinstitutt på Lillestrøm.

Av hans aller tidligste her til lands var en sterkt tegnet *Ass. Brack* i Kari Blakstads versjon av *[[Hedda Gabler]]* ved Den Norske Opera i 1978. 
Videre kan nevnes Toney som en av hundene i Glen Tetleys *Stormen* (1980),
piggsvinet Ludvig (figur) i Flåklypaballetten (1983), bestefaren i *[[Peter og ulven]]* (1984), i *[[Hamlet]]* (1984), stemoren i *[[Askepott]]* (1985), moren Simone i *La fille mal gardee* (1987), Judas i Ivo Cramérs *Jesu liv* (1988). 

Han har også koreografert litt frilans, som for *Eldbjørgs Ballettskole* i Moss, blant annet *Tornerose* (2007), *Coppelia* (1999 og 2010), *Askepott* (2003) og *Nøtteknekkeren* (2005).

## Premier
* Dansekritikerprisen 1987 for tolkningen av moren Simone i *La fille mal gardee*
## Referanser
Evros (prefektur)

**Evros** (gresk Έβρος, *Évros*) var det nordligste prefekturet i Hellas og lå i periferien Øst-Makedonia og Thrakia. I forbindelse med en administrativ reform i 2010 ble Hellas' prefekturer avviklet og erstattet av periferienheter. Hovedstaden i prefekturet var Alexandroupoli. Det lå øst og nordøst i den greske delen av Thrakia og grenset til Tyrkia ved elven Evros. Evros grenser til Bulgaria i nord og nordvest. Rodopi prefektur ligger i vest. 

Navnet på prefekturet kommer fra elven Evros (Maritsa), som ser ut til å ha vært et thrakisk hydronym. 

## Kommuner

## Geografi

Evros er et av de største prefekturene i Hellas og det største i Thrakia og dekker 45 % av Vest-Thrakia, en av tre regioner i Nord-Hellas (de to andre er Makedonia og Thessalia). Det er omtrent 150 km langt fra nord til sør, og 70-100 km bredt. Prefekturet inkluderer også øyen Samothraki. En annen elv i Evros er Arda.

Rodopifjellene ligger i vest og sørvest og åsene før fjellene i sentrale og nordlige områder. En slette og jordbruksområder ligger i Evrosdalen i øst, mens Egeerhavet ligger i sør.

## Klima
Området har hovedsakelig middelhavsklima i sørlige og sentrale områder. I nordlige og høyereliggende områder er klimaet mer kontinentalt.

## Historie
Området ble styrt av thrakere fram til det ble annektert av Kongeriket Makedonia. Det makedonske styret varte fram til revolusjonen i rundt 310 f.Kr., da det ble en del av Selevkidriket, som ble fram til om lag år 90 f.Kr. Det ble så en del av Romerriket og provinsen Thrate fram til år 395, da det ble en del av Østromerriket fram til 1400-tallet. Goterne invaderte området og kort tid etter ble det invadert av slavere. Det ble så en del av Det osmanske riket. Området klarte ikke å løsrive seg fra tyrkerne under den greske selvstendighetskrigen. Det moderne prefekturet ble invadert av Bulgaria under balkankrigene og annektert av landet. Området ble først en del av Hellas etter den første verdenskrigen, i 1920. Under den gresk-tyrkiske krigen 1919-1922 flyktet mange grekere til området fra tyrkiske område i Lilleasia. Etter den andre verdenskrigen og den greske borgerkrigen måtte store deler av prefekturet bygget opp igjen. Økonomien bedret seg, men mange innbyggere flyttet til større byer i Hellas og utenlands i årene som fulgte. 

## Referanser


## Kilder
* Prefectures of Greece www.geogreece.gr
Evros (andre betydninger)

**Evros** kan vise til:

*Evros, en elv som renner igjennom Bulgaria, Tyrkia og Hellas;
*Evros (prefektur), et gresk perfektur.
Eléonore av Belgia

**Eléonore av Belgia** (Eléonore Fabiola Victoria Anne Marie; født 16. april 2008) er en belgisk prinsesse. Hun er den andre datteren og det fjerde barnet til kong Philippe av Belgia og hans hustru Mathilde av Belgia (født inn i adelsfamilien d'Udekem d'Acoz). Prinsesse Eléonore er nummer fire i arvefølgen til den belgiske tronen.

Eléonore er det trettende barnebarnet til kong Albert II av Belgia. Hun ble døpt av kardinal Godfried Danneels, erkebiskop av Mechelen-Brussel den 14. juni 2008 i kapellet ved slottet Château Royal de Ciergnon i de belgiske Ardennene. Kronprinsesse Victoria av Sverige og Claire av Belgia var gudmødre og grev Sébastien von Westphalen zu Fürstenberg. 

## Navnene
* **Eléonore** var et navn foreldrene likte, dessuten ville de holde på familietradisjonen med navn som begynner eller slutter på *el*.
* **Fabiola** er etter hennes grandtante dronning Fabiola av Belgia.
* **Victoria** er etter gudmora kronprinsesse Victoria av Sverige.
* **Anne** er etter hennes bestemor på morssida, grevinne Anna d'Udekem d'Acoz.
* **Marie** er etter jomfru Maria, som flere europeiske kongelige har eller har hatt som navnetradisjon. Det er også det andre navnet til hennes bestemor på morssida.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Liste over fødselsdagene til de kongelige belgierne
Kosåni

**Kosåni** (også skrevet **Kosåna**) er et vassdrag som strekker seg mellom Egså i Åseral kommune og Bjelland i Lindesnes kommune, hvor den renner ut i Mandalselva. Fra starten ved utløpet av Egsåvatnet i Åseral er flere vann inkludert i vassdraget: Gunnarsvatnet og Bjørndalsvatnet i Evje og Hornnes kommune, deretter følger Kosvatn, og nedenfor dette ligger Hattefossen, hvor det tidligere var sagbruk. Bord og plank fra sagbruket ble kjørt med hest til jernbanestasjonen på Moisund på Setesdalsbanen. Etter Kosvatn følger Øyvatnet før vassdraget kaster seg ut i Myglefossen og ned i Myglevatn. Nede i Bjelland ligger Tveitevatnet og fra dette går Kosåni i svære fossestryk ned mot Foss i Bjelland.

Kosåni er ikke regulert. Vassdraget ble i 2005 vernet mot kraftutbygging gjennom Supplering av Verneplan for vassdrag.

## Referanser




## Kilder
*Sigurd Haugsgjerd: *Bjørndalsvatnet islagt-* Setesdølen tirsdag 16. desember 2008 side 8
Afrotropis

**Afrotropis** (også kalt den **afrotropiske faunaregion**, den **afrotropiske økosone** eller den **etiopiske region**) er en økosone som omfatter Afrika sør for Sahara samt de sørlige delene av Arabia. Sonen omfatter store arealer av varme, tørre savanner og halvørkener, men også tropisk regnskog og fjellområder. Regionen grenser mot den palearktiske sone i nord. Unike underområder er Cape floraregion i det sørligste Afrika, og Madagaskar. Regionen er særlig kjent for sitt store mangfold av store pattedyr på savannene.

## Karakteristiske pattedyr

Regionen har et stort mangfold av store pattedyr, særlig i gruppen slirehornede dyr (antiloper). Karakteristiske grupper for regionen i dag er flodhester (Hippopotamidae), jordsvin (Tubulidentata, med bare en art), klippegrevlinger (Hyracoidea), springspissmus (Macroscelidea), gullmoldvarper (Chrysochloridae), børstepinnsvin (Tenrecidae) og sjiraffer (Giraffidae). Hyener (Hyaenidae) er også karakteristiske for Afrotropis, men en art finnes også i Asia. Flere av disse gruppene har tidligere hatt en videre utbredelse, men lever i dag bare igjen i Afrotropis.

Velkjente, karakteristiske arter som er vidt utbredte i regionen er blant andre afrikansk elefant (*Loxodonta africana*), afrikabøffel (*Syncerus caffer*), gnu (*Connochaetes taurinus*) og serval (*Felis serval*). Løve (*Panthera leo*) og gepard (*Acinonyx jubatus*) finnes i dag nesten utelukkende i den afrotropiske regionen, men har tidligere hatt mye videre utbredelser.

## Karakteristiske fugler
Selv om den afrotropiske regionen har et stort mangfold av fuglearter, er det få grupper som er unike for denne regionen. En av årsakene til at fuglefaunaen ligner mye på den i den palearktiske sone og Orientalis er det store innslaget av trekkfugler som vandrer mellom de ulike regionene. En unik art for Afrotropis er strutsen (*Struthio camelus*), som ikke har noen nålevende, nære slektninger. Andre unike fuglegrupper er musfugler (Coliiformes), turakoer (Musophagidae), spettehærfugler (Leptosomatidae) og hjelmvarslere (Prionopidae).  Asitier (Philepittidae) og vangaer (Vangidae) finnes bare på Madagaskar.

## Virvelløse dyr
Den Afrotropiske region har relativt få unike grupper, men den nyoppdagede insektordenen Mantophasmatodea ser ut til å være rent afrotropisk i dag, selv om man kjenner fossiler fra andre områder. Store deler av den afrotropiske region er tørre områder der grupper som termitter, valseedderkopper og skorpioner er ganske fremtredende. På grunn av de store mengdene med ville hovdyr har regionen også et stort mangfold av gjødselbiller skarabider (Scarabaeidae). Av sommerfugler er de store, kraftige artene i gruppen Charaxini et karakteristisk innslag, men de finnes også i Sør-Europa og Asia.

## Referanser
Raufoss Ammunisjonsfabrikker

**Raufoss Ammunisjonsfabrikker** (**RA**) var en statseid industribedrift opprettet 11. januar 1896 på Raufoss for å produsere ammunisjon. Det første navnet på bedriften var *Rødfos Patronfabrik og Krudtverk*, endret i 1909 til *Raufoss Patronfabrik*. 

Etter første verdenskrig ble produktspekteret utvidet med bl.a. kulelagere (1921–1929). Raufoss Ammunisjonsfabrikker eksporterte sine produkter blant annet til Bolivia. Da Bolivia var part i Chacokrigen 1932–35 ble RAs eksport tatt opp av Storbritannia i Folkeforbundet i 1934. Stortinget vedtok begrensninger i eksporten i 1935: Det ble forbudt å eksportere krigsmateriell til land i krig eller borgerkrig med mindre det var en forsvarskrig godkjent av Folkeforbundet.

I 1947 ble det vedtatt en lov for de militære bedriftene Raufoss Ammunisjonsfabrikker, Kongsberg Våpenfabrikk og Horten Hovedverft. Bedriftene ble fristilt fra statsforvaltningen som selvstendige industriselskaper. Etter andre verdenskrig var Raufoss Ammunisjonsfabrikkers produksjonsutstyr nedkjørt, og det ble brukt store midler både fra norsk og amerikansk side for å sette den i stand. Gjennom det amerikanske programmet *Additional Military Production* (AMP) fikk Raufoss Ammunisjonsfabrikker 28,5 millioner kroner i støtte.

I 1958 eksporterte RA til Cuba. Ammunisjonssalget skjedde i strid med stortingsvedtaket fra 1935 og førte til et politisk etterspill, kjent som Cuba-saken. 

På 1960-tallet ble det satt igang produksjon av bildeler til Volvo, først aluminiumsstøtfangere og etterhvert andre komponenter. Raufossmopeden, og byggfasader av aluminium var andre satsinger. I 1968 ble *Raufoss Ammunisjonsfabrikker* omdannet til aksjeselskap, fortsatt heleid av Staten.  I 1990 ble selskapet *Raufoss AS* (som det da het) børsnotert. 

I 1995 ble bedriften delt. *Raufoss Automotive* produserte for bilindustrien. Norsk Hydro fikk kjøpt 40 % av aksjene ved oppstart og de resterende 60 % 1. april 1997. Forsvarsproduksjonen fortsatte under navnet Nammo AS med 45 % statlig eierskap, i samarbeid med den finske bedriften *[[Patria]] Land & Armament Oy* og det svenske konsernet Celsius AB.

## Referanser


## Litteratur
* Peder Wahl, *[https://bora.uib.no/bora-xmlui/bitstream/handle/1956/4945/82631701.pdf?sequence=1&isAllowed=y Politisk ammunisjon : En analyse av Cuba-saken 1958-1960 Politisk ammunisjon : En analyse av Cuba-saken 1958-1960]*, Masteroppgave i historie ved Universitetet i Bergen, 2011
*

## Eksterne lenker

* Raufoss Industripark, historie