open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Falkirk Stadium

**Falkirk Stadium** er et fotballstadion i den skotske byen Falkirk og er hjemmebanen til Falkirk FC, som spiller i skotsk førstedivisjon (nivå 2). Klubben flyttet dit etter at den tidligere hjemmebanen der laget hadde spilt i 125 år,  Brockville Park, ble solgt til supermarkedkjeden Morrisons.

Inntil 2008-2009-sesongen var det bare tribuner på den vestre og nordlige siden av banen. I januar 2008 ble det kunngjort at det var ordnet finansiering for å bygge en tribune på sørsiden av banen, men dette arbeidet kom ikke i gang før i februar 2009. Den nye tribunedelen ble offisielt åpnet 1. august 2009 med en treningskamp mot det belgiske laget Royal Antwerp FC.

De endelige utbyggingsplanene vil gi en tilskuerkapasitet på 12&nbsp;800. Disse planene inkluderer utbedring av også deler av dagens tribuner. Dagens kapasitet er på 9&nbsp;706, etter at en ny tribune ble åpnet sommeren 2009, og dette økte kapasiteten med omtrent ett tusen tilskuere.

Tilskuerrekorden så langt er fra 24. november 2007, da 6&nbsp;627 så kampen mot Rangers FC.

Banen er også blitt brukt til ungdomslandskamper i rugby union, men dette er svært kontroversielt, siden mange mener at rugbyspillet ødelegger banen for fotball.

## Eksterne lenker
* 
* Falkirk Stadium på ''Scottish Ground Guide''
Göktürkerne

**Göktürkerne** (gammeltyrkisk:  Türük,   Kök Türük, og  Türük; *himmelske tyrkere*) var en mektig, nomadisk konføderasjon i Sentral-Asia, kjent som flere stater med det felles navnet Göktürk-khaganatet i tidlig middelalder, fra 552 til 747. Under ledelse av Bumin Khan overtok göktürkene makten i området etter rouranene, og med det også den lukrative handelen med europeerne via silkeveien. Göktürkene hadde sin opprinnelse fra stammefolkene ashina, som kom fra de nordlige delene av Sentral-Asia, og var kjent som flinke med smedkunst.

## Se også
* Stepperike

## Referanser
Rásttigáisá

** Rásttigáisá ** er et fjell i Lebesby og Tana kommune i Finnmark. Det har en høyde på  meter over havet og er det 13. høyeste fjellet i Finnmark av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter. Fjellet er også det høyeste punktet i begge kommunene.

Fjellet har en sekundærfaktor på 59 kilometer, målt mot Ruitogáisá vest for Lakselva. Dette er blant de 20 lengste i landet.

## Se også
* Fjell i Finnmark
* Liste over norske fjelltopper med størst sekundærfaktor

## Fotnoter



## Referanser




## Eksterne lenker
* Bilde på digitaltmuseum.no
Atucha kjernekraftverk

**Atucha kjernekraftverk** er et kjernekraftverk i Argentina som produserer elektrisk kraft fra to reaktorer. Det er et av landets i alt to operative kjernekraftverk, og det ligger i den vesle byen Lima i distriktet Zárate i Provincia de Buenos Aires. Anlegget befinner seg omtrent 100 km fra hovedstaden Buenos Aires, på den høyre bredden av Paraná.

Byggingen av den første reaktoren startet i 1968 og anlegget ble satt i kommersiell drift i 1974. Det var Latin-Amerikas første atomkraftverk. I 1973, da byggingen nesten var ferdig, ble anlegget tatt over av femten geriljasoldater for oppmerksomhetens skyld. Geriljasoldatene kom i skuddveksling med regjeringsstyrker, og sistnevnte mistet fem soldater og to andre ble skadet. 

Byggingen av Atucha II begynte i 1980 under en kontrakt med Siemens AG. Anlegget ble ferdigstilt i 2014 og kom i produksjon i 2016. En grunn til at ferdigstillingen av den andre reaktoren tok så lang tid, var at kostnadene for prosjektet ble betydelig større enn først antatt. 

Anleggets reaktorer er av typen trykkvannsreaktor (PHWR) som bruker en blanding av naturlig uran og anriket uran (0.85 % av 235U). Tungtvann brukes som kjølemiddel og moderator. Atucha I har en maksimal elektrisk effekt på 362 MW, og den termiske effekten er på . Attucha II har en maksimal elektrisk effekt på 745 MW og en termisk effekt på .

## Se også
* Liste over verdens største kjernekraftverk

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Monografias.com (spansk)
* RinconDelVago.com (spansk)
* energiaslimpias.org Por un futuro energético limpio, sustentable y democrático. (spansk)
Tom Jager

**Thomas Michael «Tom» Jager** (født 1964) er en tidligere verdensrekordholder i svømming (fri) fra  USA. Han svømte for USA under de olympiske lekene 1984-92 – hvor han tok fire medaljer, inkludert to gull – og holdt verdensrekorden på 50 m fri ved 3 ganger, og ved ett av tilfelle i 10 år (1989–1990). Han ble US-mester 11 ganger; og 5 ganger universitetsmester.

## Familie
Tom er den yngste av i en familie med svømmende søsken. Da den eldste søsteren Diane hadde svømmestipend ved Iowa-universitet, stemt inn på laget av de beste amatørene i USA (All-American). Broren Bill kvalifiserte seg for nasjonale svømmeturneringer mens han gikk på high school (videregående skole), og fikk så et fullt svømmestipend ved universitetet i Illinois. Alle tre søsknene har vært svømmetrenere på et eller annet tidspunkt.

## Svømmekarriere
Jager avsluttet sin karriere ved de olympiske uttakningene for de Olympiske lekene i 1996, hvor han 31 år gammel, forsøkte å kvalifisere seg for sitt fjerde OL. Han var kaptein for de olympiske lagene i 1988 og 1992 og i VM i 1991. Før Barcelona lekene, bekjempet han den legendariske svømmeren Mark Spitz som forsøkte et comeback. Jager slo Spitz med tiden 24,92 mot Spitzs 26,70. Tom Jager vant seks delstatstitler i Illinois ved Collinsville High School, det samme antallet som to andre olympiske svømmere: Ron Gora og Brian Alden. Det er det høyeste antallet til nå.

Da han pensjonerte seg fra svømmingen var han verdensrekordholder på 50 m fri, en rekord han satte i en TV-overført svømmematch mot ham som hele karrieren hadde vært hans nemesis og venn Matt Biondi. Ved Sommer-OL 1988 i Seoul, kom Jager på andreplass etter Biondi på 50 m fri. I 1992, var Jager nummer tre og Biondi nummer 2 på den olympiske sprinten. Han og Biondi var de to første amerikanerne til å vinne gullmedaljer i tre olympiader; begge gjorde det på 400 m fri stafett (i 1984, Jager svømte i de innledende heatene og i 1988 og 1992, svømte han i finalelagene). I 1984 og 1988, fikk han gullmedaljer ved å svømme i de innledende rundene på 400 m medleystafett.

I 2001 ble Jager valgt inn i den internasjonale Hall of fame for svømmere.

I 2004 ble han hovedtreneren for Idaha universitets damesvømmelag, hvor han forsatt er trener (June 2009).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Georg Bondø

**Georg Konrad Bondø** (1927–2020) var en norsk avisredaktør og politiker (V).

Bondø vokste opp på Mellom-Vikna som sønn av fiskekjøper, landhandler og skipper Hartvig Bondø og hustru Grete Mork. Han gikk befalsskolen for infanteriet og tok artium ved engelsklinjen ved Namdal gymnas i 1952.

Han giftet seg i 1953 med fysioterapeut Ingrid Halvorsrud og bosatte seg i Namsos, hvor han samme år ble ansatt som journalist i *[[Nordtrønderen og Namdalen]]* (fra 1964 til 1978 kalt *Fellesavisa*). Bondø var konstituert redaktør 1955–1956, redaksjonssekretær 1956–1972, sjefredaktør 1971–1978 og redaktør for Venstre 1978–1993. I 1994 gikk avisen inn. Bondø var med på flyulykken på Berg i Overhalla høsten 1993, da et Widerøe-fly styrtet under innflyvningen til Namsos.

Bondø ledet Norges Venstrepresselag fra 1982 og satt i Namsos kommunestyre for Venstre 1995–2003. Han engasjerte seg blant annet sterkt for utbyggingen av Namdalsprosjektet, og fikk senere æren av å klippe snoren da den nye Namsosbroen åpnet.

Bondø ble i 1994 tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.

## Referanser
Geaidnogáisá

**Geaidnogáisá** (nordsamisk, historisk *Gæidnugaisa*) er et fjell i Tana og Lebesby kommune i Finnmark. Det ligger 3,8 kilometer sørvest for Rásttigáisá og har en høyde på  meter over havet.

## Se også
* Fjell i Finnmark

## Referanser
Fjelltindnasen

**Fjelltindnasen** (nordsamisk: *Gáisánjunni*) er et fjell i Kvænangen og Loppa kommuner på grensen mellom Troms og Finnmark. Det har en høyde på 1&nbsp;041 meter over havet og er det 21. høyeste fjellet i Finnmark av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter.

## Se også
* Fjell i Finnmark

## Referanser
Carl Gardner

**Carl Edward Gardner** (født 29. april 1928 i Tyler i Smith County i Texas, død 12. juni 2011) var en amerikansk rhythm and blues-sanger. Han var best kjent som hovedsanger i gruppa The Coasters, ei gruppe han danna sammen med Bobby Nunn i 1955. Nunn og Gardner hadde før det vært med i gruppa *The Robins*,, som hadde en stor hit med låten «Smokey Joe's Café» i 1955.

Gardner sang med The Coasters i ulike besetninger i rundt 50 år. I 2005 pensjonerte han seg, mens sønnen Carl jr. overtok ledelsen. Senior fortsatte imidlertid som instruktør for gruppa.

Som medlem av det originale The Coasters ble Gardner innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame i 1987.

I 2007 gav Gardner (sammen med kona Veta Gardner) ut *Carl Gardner: Yakety Yak I Fought Back – My Life with The Coasters*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  The Coasters Website
*  Yakety Yak, I'll Talk Back
Havøygavlen vindpark

**Havøygavlen vindpark** er en vindpark som ligger i Måsøy kommune, mellom Hammerfest og Nordkapp.

Vindkraftverket er verdens nordligste. 

Det er installert 10 vindturbiner. 
* 9 stk Vestas V117 MK 3E på 4,2 MW i 2021. Rotordiameter 117 meter, tårnhøyde 91,5 meter.
* 1 stk Siemens SWT-3.0-101 på 3 MW i 2011. Rotordiameter 101 meter, tårnhøyde 80 meter.

Samlet effekt er 40,8 MW. Årsproduksjon er 137 GWh.

## Referanser


## Kilder
*
* NVE vindkraftverk
* Arctic Wind AS

## Eksterne lenker
* Finnmark Kraft
Oh Lonesome Me

**«Oh Lonesome Me»** er en populær amerikansk sang, skrevet av Don Gibson. Han spilte den inn på inn på single for RCA Victor i Nashville i 1958 med Chet Atkins som produsent. Sangen nådde den amerikanske Top 10-listen og toppet også countrylisten. B-siden var «I Can't Stop Loving You», også med melodi og tekst av Don Gibson. Den ble en standardsang for kjærlighet som ikke ble gjengjeldt.

«Oh Lonesome Me» var den første av flere crossovere som inneholdt Gibsons blanding av rockabilly og the Nashville sound.

## Coverversjoner

Craig Douglas' coverversjon av sangen ble utgitt i Storbritannia på singlen Decca 45-F 11523. Musikalsk leder var Harry Robinson og produsent var Bunny Lewis. Douglas' versjon kom på den britiske singlelisten 20. oktober 1962, lå der i tolv uker med en ellevteplass som beste resultat.

Blant andre artister som har spilt inn coverversjoner av «Oh Lonesome Me» kan en nevne:

*Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet *[[On the Way Up]]* i 1962
*Banda Vallarta Show har spilt inn en spansk versjon i banda musikk-stilen. Den har tittelen «Oh Solitario» og var med på gruppens album *Esa Chica Me Vacila* (1992)
*The Beau Brummels (Gruppen spilte den inn på sitt debutalbum *Introducing the Beau Brummels* (1964). 
*Bing Crosby (Hans versjon ble utgitt på albumet *Bing Crosby Sings the Great Country Hits* i 1965)
*Johnny Cash (For Sun Records)
* Kentucky Headhunters (Gruppen spilte den inn på sitt album *Pickin' on Nashville* i 1989. I 1990 ble coverversjonen utgitt på single og nådde en åttendeplass på Hot Country Singles & Tracks-listen)
*Bob Luman
*Southern Culture on the Skids har spilt inn en coverversjon.
*M. Ward spilte inn en versjon med Lucinda Williams. Den ble utgitt på hans seneste album *Hold Time*.
*Neil Young (På hans album *After he Gold Rush* (1970) finnes en langasommere og mer melankolsk versjon)

## Norske versjoner

Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1960. Sangen ble også gitt ut på albumet *[[Minner (album)|Minner]]* i 1965.

### Innspillinger

## Referanser
Billy Guy

**Billy Guy** (egentlig Frank Phillips jr., født 20. juni 1936 i Itasca i Hill County i Texas, død 5. november 2002 i Clark County) i Nevada, var en USA-amerikansk rhythm and blues-sanger. Han er mest kjent som medlem av gruppa The Coasters, der han var hovedsanger på blant annet «Searchin'», «Little Egypt», «Run Red Run» og «Wait A Minute». 

Før Guy blei med i The Coasters i 1955, var han med i duoen *Bip and Bop*, som gav ut singelen «Ding Ding Dong»/«Du-Wada-Du» på Aladdin Records. 

Fra midten av 1960-tallet satsa Guy en del på en solokarriere, og det var derfor varierende i hvor stor grad han  deltok på platene og turneene til Coasters. Noen av soloinnspillingene er seinere kommet med på samleplater med The Coasters. Guy produserte også plater for andre, og han dreiv et mindre plateselskap (GuyJim Records) sammen med J.R. Bailey. 

Det har vært flere rettstvister om retten til Coasters-navnet, og Guy var i perioder engasjert i grupper med liknende navn (World Famous Coasters, Billy Guy's Coasters).

Som medlem av The Coasters er Guy innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.

## Referanser


## Kilder
* Douglas Martin: «Billy Guy, Baritone in the Coasters, Dies at 66», nekrolog i *New York Times* 14. november 2002; besøkt 9. januar 2016.
* Richard Williams: Nekrolog i The Guardian 19. november 2002; besøkt 9. januar 2016. (Denne nekrologen oppgir dødsdatoen til 12. november, noe som ser ut til å være feil.)
* «Members' Mini Bios» på The Coasters Web Site; besøkt 9. januar 2016. 

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Oyri

**Oyri** (, foreldet dansk skrivemåte: *Øre*) er en bygd på Færøyene. Den ligger på vestkysten av Eysturoy, langs sundet som skiller Eysturoy fra Streymoy. Bygdene langs sundet kalles Sundalagið. Oyri tilhører Sunda kommuna. Den 1. januar 2020 hadde Oyri 176 innbyggere.

Oyri nevnes første gang i skriftlige kilder i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet. Bygda er sannsynligvis langt eldre, noe som blant annet viser seg ved at bygda har en stor utmark. Munkeliv kloster i Bergen hadde sitt største feste på Færøyene på Oyri. To av Færøyenes historiske historiske lagmenn kom fra Oyri, nemlig Jógvan Poulsen og Hans Jákupsson Debes.

Oyri har historisk sett vært en landbruksbygd. På 1900-tallet har det også blitt drevet redskapsproduksjon til fiskeflåten, rederivirksomhet og sjømatproduksjon. Firmaet O.C. Joensen på Oyri var blant de første som gikk inn i havbruket på Færøyene med oppdrett av reker og muslinger. Firmaets direktør Edmund Joensen ble senere Færøyenes regjeringssjef.

Bygdenavnet Oyri er beskrivende for stedet, ettersom det ligger på en øyr.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fredrik Adam Smitt

**Fredrik (Frits) Adam Smitt** (født 9. mai 1839 i Halmstad, død 19. februar 1904 i Stockholm) var en svensk zoolog og professor.

Han ble student i Lund i 1855 og tok fil. kand. i Uppsala i 1862. I 1863 fikk han filosofisk doktorgrad og ble utnevnt til dosent i zoologi der. I 1871 ble han professor og intendent ved Naturhistoriska riksmuseets anvdeling for vertebrater.

## Referanser
Cornelius Gunter

**Cornelius E. Gunter** (født 14. november 1936 i Coffeyville i Montgomery County i Kansas, død 26. februar 1990 i Las Vegas), også omtalt som **Cornell Gunther**, var en  amerikansk rhythm-and-blues-sanger, mest kjent som medlem av The Coasters.

## Karriere
Gunter var opprinnelig medlem av The Platters, som han imidlertid forlot før gruppas storhetstid. Gunter var også med i The Flairs, før han i 1958 – sammen med Will «Dub» Jones – gikk inn i The Coasters som erstatning for Bobby Nunn og Leon Hughes. 

På begynnelsen av 1960-tallet forlot han gruppa, og han turnerte ei tid med Dinah Washington.  Han danna så sin egen variant av Coasters, tidvis omtalt som *The Fabulous Coasters*, og det var med denne gruppa han skulle opptre da han 26. februar 1990 blei skutt og drept av en ukjent gjerningsmann.  

Gruppa hans har fortsatt å turnere som *The Original Cornell Gunter's Coasters Inc*.

I 1987 ble Gunter – som medlem av The Coasters – innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.

## Singler
* «True Love» / «Peek, Peek-A-Boo» (Loma 1955) (med *The Ermines*)
* «You Broke My Heart» / «Pretty Baby I'm Used To You Now» (Loma 1956) (med *The Ermines*) 
* «Keep Me Alive» / «Muchacha, Muchacha» (Loma 1956) (med *The Ermines*) 
* «I'm Sad» / «One Thing For Me» (Loma 1956) (med *The Ermines*) 
* «She Loves To Rock» / «In Self Defense» (ABC Paramount 1956) (med The Flairs) 
* «You Send Me» / «Call Me A Fool» (Dot 1957) 
* «Baby Come Home» / «I Want You Madly» (Eagle 1957) 
* «If We Should Meet Again» / «Neighborhood Dance» (Liberty 1957) (som *Cornel Gunter*) 
* «Lift Me Up Angel» / «Rope Of Sand» (Warner Brothers 1962) 
* «It Ain't No Use» / «In A Dream Of Love» (Warner Brothers 1962) 
* «If I Had The Key To Your Heart» / «Wishful Thinking» (Challenge 1965) (som *Cornell Gunter and The Cornells*) 
* «Love In My Heart» / «Down In Mexico» (Together 1976)

## Referanser


## Kilder
* Burt A Folkart: «Cornelius Gunter, Coasters Tenor, Slain in Las Vegas», nekrolog i Los Angeles Times 28. februar 1990; besøkt 19. januar 2016.
* Om Gunter i Les MacDonald: *The Day the Music Died*, Xlibris Corporation 2010, ISBN 9781453522677, side 254 f.

## Eksterne lenker
* 
* Nettsida til The Original Cornell Gunter's Coasters
* The Coasters Web Site
Will «Dub» Jones

**William J. Jones** med tilnavnet **«Dub»** (født 14. mai 1928 i Shreveport i Louisiana, død 16. januar 2000 i Long Beach i California) var en amerikansk rhythm-and-blues-sanger. Han var bassvokalist i The Coasters og blei med denne gruppa innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 1987. 

Jones var først gospelsanger. I 1954 var han med og danna The Santa Monica Soul Seeekers, som tok navnet The Cadets når de etter hvert begynte med ikke-religiøse sanger. De fikk i 1956 en hit med «Stranded In The Jungle». I 1958 gikk Jones – sammen med Cornelius Gunter – inn i The Coasters som erstatning for Leon Hughes og Bobby Nunn. Herfra er han mest kjent for basstemmen på «Yakety Yak» og «Charlie Brown».

Jones har også spilt inn plater med andre artister/grupper, blant annet *The Crescendos* (1956) og *Jesse Belvin & The Space Riders* (1957). Han og Cora Washington utgjorde duoen *Cora & Dub*. 

På 1970-tallet sang han periodevis både med Leon Hughes' og Billy Guys Coasters-grupper. Sammen med kollegaen Lloyd McCraw fra The Cadets var han seinere med i en del gospel-grupper. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* The Coasters Web Site
DF «Rjukanfos»

**DF «Rjukanfos»** var den første jernbanefergen med eget fremdriftsmaskineri som ble satt i drift på Tinnsjøen i Tinn i Telemark. Fergen var bindeleddet mellom privatbanen Rjukanbanen og Tinnosbanen, og ble sjøsatt høsten 1909.

## Historie
Det første fartøyet som fraktet jernbanevogner på Tinnsjøen var tre-lekteren «Tinnsjø» som ble tatt i bruk i begynnelsen av 1909. Lekteren ble buksert og slept med den kombinerte slepebåten og isbryteren DS «Skarsfos». «Tinnsjø» ble avløst av den nye dampfergen «Rjukanfos», bygd ved Fevigs Jernskipsbyggeri. Verftet gikk konkurs før fergen var ferdigbygd, noe som førte til at arbeidere fra Akers Mekaniske Verksted og Norsk Hydro måtte ferdigstille fergen. Rjukanbanen var lite fornøyd med «Rjukanfos» som i 1915 ble gått etter i sømmene. Skiens Verksteder A/S brukte rundt et halvt år før fergen igjen kunne prøves 10. februar 1916. Da var damptrykket, hastigheten, og også plassen til jernbanevognene blitt økt en del. Fergen kunne ta 120 passasjerer, men fikk bare ta med fripassasjerer og de som tilhørte Hydro-selskapene fordi dampskipsselskapet hadde avtalt med Norsk Transportaktieselskab at andre passasjerer skulle bruke rutebåten «Skarfos».

Senere kom fergene DF «Hydro» (1914) og DF «Ammonia» (1929), og «Rjukanfos» ble etterhvert bare brukt som reserveferge. Etter senkingen av «Hydro» i 1944 ble fergekapasiteten på Tinnsjøen alt for liten, og istedet for å bygge en ny ferge (som var problematisk i og rett etter krigen), ble «Rjukanfos» ombygd. Hun ble forlenget med omtrent 20 meter, og lastekapasiteten ble økt til 15-16 jernbanevogner. Skrivemåten ble samtidig endret fra *Rjukanfos* til *Rjukanfoss*. Fergen fikk et moderne utseende, men ombyggingen var ikke vellykket. Balansen i fartøyet ble forverret. Med last ombord ble akterskipet liggende lavere enn forskipet, og litt skjev-lasting gjorde at fergen fikk slagside. Uten last var det problemer med avdrift på grunn av vind, siden sidearealet var blitt betydelig større. «Rjukanfoss» fortsatte allikevel som hovedferge sammen med  «Ammonia» frem til MF «Storegut» ble overlevert i 1956. Etter dette var hun reserveferge fram til 1968. «Rjukanfoss» ble hugd opp ved Tinnoset i 1969.

## Tekniske data etter ombyggingen i 1946
Ombyggingen ble utført på slippen ved Tinnoset av Glommen mekaniske verksted. Verftet uttalte angivelig at det hadde vært billigere å bygge en helt ny ferge istedet for å bygge om gamle «Rjukanfos». 
*Lengde: 225 fot
*Bredde: 36,1 fot
*Bruttotonnasje: 684 bruttoregistertonn
*Nettotonnasje: 235 nettoregistertonn
*Maskiner: 2 stk. compound dampmaskiner
*Lastekapasitet: 15-16 jernbanevogner
*Passasjerkapasitet: 250 passasjerer
De to kjelene ble erstattet med to nye oljefyrte kjeler med total heteflate på 1 937 kvadratfot.

## Referanser


## Kilder
*Norsk Industriarbeidermuseum: D/F Rjukanfos (arkivert versjon av original) Besøkt 29. august 2022
*Maana Forlag: Jernbanefergene på Tinnsjøen Besøkt 29. august 2022
*Skipshistorie: Rjukanfos Besøkt 29. august 2022
*Sjøhistorie: Jernbaneferje Rjukanfoss Besøkt 29. august 2022

## Eksterne lenker
* 
*
Linda Olsson

**Linda Olsson** (født 1948 i Stockholm) er en svensk jurist og forfatter. Hun var bosatt i Stockholm og jobbet i bank til 1986, «after which I became an increasingly frustrated accompanying wife who turned to creative writing» som hun selv uttrykker det på sin hjemmeside. Reisene førte henne til England, Kenya, Singapore og Japan før hun slo seg ned i Auckland i New Zealand der hun nå bor med mann og tre sønner.

Hennes debutroman kom ut i 2005 med tittelen *Let me sing you gentle songs*. Den er oversatt til en lang rekke språk. Den kom på svensk i 2006 med tittelen *Nu vill jag sjunga dig milda sånger*. På norsk ble den gitt ut i 2008 på Vigmostad & Bjørke med tittelen *La meg synge deg stille sanger*, men i USA og Storbritannia, hvor den kom ut i 2007 heter den *Astrid and Veronica*. I Sverige fikk hun BMF-plaketten for 2006 for denne romanen, og sommeren 2006 var hun programleder i radioprogrammet «Sommar» i Sverige. 

## Bibliografi
* *[[La meg synge deg stille sanger]]* 2008 ISBN 978-82-419-0394-6 
* *Taushetens konsekvenser* 2009 ISBN 978-82-419-0569-8
* *Din godhet* 2012 ISBN 978-82-419-0654-1

## Referanser


## Eksterne lenker
* Linda Olssons hjemmeside og blogg
* Om Linda Olsson på forlagets hjemmeside
Karnitintransportørdefekt

**Karnitintransportørdefekt** (engelsk: *Carnitin Transporter Deficiency*, CTD) (må ikke forveksles med færøysk syke) er en recessiv, nedarvet sykdom som i verste fall kan være dødelig hvis den ikke behandles med karnitin. Sykdommen forkommer i hele verden, men er vanligst på Færøyene.
__NOTOC__
## Utbredelse
Sykdommen rammer om lag ett av 1000 nyfødte på Færøyene, ett av 40&nbsp;000 i Japan og ett av 37&nbsp;000 til 100&nbsp;000 i Australia. Minst 16 barn er født med sykdommen siden 1970. Omkring hver tjuende færøying er i dag bærer av sykdommen, noe som gir en vesentlig forøkelse av risikoen for videreførsel siden sykdommen oppstod. Å være bærer betyr statistisk sett at kun to personer, som samtidig er bærerne, har risiko for å videreføre sykdommen, og i dette tilfellet vil en fjerdedel av deres avkom være syke.

Forskere har funnet frem til at genmutasjonen fant sted i bygda Oyri på Eysturoy. Alle pasienter har foreldre som er etterkommere av én mann som bodde i denne bygda omkring 1630. Øyenes lille og isolerte befolkning fører til at sykdommen er mye mer utbredt her enn ellers. Årsaken til forekomster av sykdommen andre steder i verden er ukjent.

## Symptomer
Det defekte genet forårsaker at et viktig enzym, karnitin, som påvirker mange funksjoner i kroppen, ikke produseres. Uten karnitin kan ikke kroppen omdanne fett til energi, og derfor kan hjertet plutselig svikte fordi det pumper for hardt. Symptomene kan være svake muskler, et stort (men svakt pumpende) hjerte, døvhet, oppkast og lavt blodsukker. Ved akutt sykdom, gjerne fremprovosert av faste eller annen sykdom, risikerer pasienter hjertesvikt, leverproblemer og koma. Sykdommen har derfor vært årsak til plutselige dødsfall hos pasienter som ikke har vært klar over sykdommen. Generelt er pasientenes mentale tilstand normal.

## Behandling
Den tyske barnelegen og forskeren Ulrike Steuerwald oppdaget sykdommen ved Landssjúkrahúsið i Tórshavn i 1995. Landssjúkrahúsið undersøker i dag alle nyfødte færøyske barn for sykdommen igjennom blodprøver, og gir samme tilbud til færøyinger som planlegger å få barn sammen. Et tilsvarende tilbud gis også til den forholdsvis store gruppen av færøyinger bosatt i Danmark. Behandlingen av sykdommen er enkel og består i å tilføre karnitin i så store mengder at karnitininnholdet i blodet normaliseres; cellene tar deretter opp nødvendige mengder karnitin.

## Referanser
Taťána Kocembová

**Tatána Kocembová** (födt 2. mai 1962 i Ostrava, Tsjekkoslovakia) er en tidligere tsjekkisk friidrettsutøver, som var i verdenstoppen på 400 meter på 1980-tallet. Kocembovás gjennombrudd kom i EM 1982 i Athen, med bronsemedalje på 400&nbsp;meter. Med tiden 50,55 ble hun kun slått av de to fremste på distansen gjennom alle tider, Marita Koch og Jarmila Kratochvílová. I det samme mesterskapet ble det sølv på 4 x 400&nbsp;meter, bak vinneren Øst-Tyskland. 

I VM 1983 gjennomførte Kocembová sitt livs løp, tiden 48,59 gav andreplass bak Kratochvílová. Det ble også denne gang sølv på stafetten bak Øst-Tyskland. Hennes eneste mesterskapsgull ble gullet på 400&nbsp;meter under innendørs-EM i 1984, med tiden 49,97.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Den mongolske revolusjon

Den **demokratiske revolusjonen i [[Mongolia]] i [[1990]]** (mongolsk: Ардчилсан хувьсгал) var en fredelig, demokratisk revolusjon som startet med sultestreiker, og som endte med at Folkerepublikken Mongolia og kommunistregimet ble avskaffet til fordel for dagens parlamentariske republikk. Revolusjonen kom som en følge av Sovjetunionens reformer og senere sammenbrudd, i likhet med en rekke andre lignende revolusjoner i Øst-Europa på samme tid. Blant de fremste pådriverne for revolusjonen var Sanjaasürengijn Zorig, Erdenijn Bat-Üül, Bat-Erdenijn Batbayar og nåværende president i Mongolia, Tsakhiagijn Elbegdorzj.

Revolusjonen markerte slutten på en 70 år lang periode med kommunistisk styre i Mongolia. Selv om Mongolias nye grunnlov fra 1992 sikret et flerpartisystem, beholdt det kommunistiske partiet Det mongolske folkets revolusjonære parti (MFRP) makten i landet fram til 1996. MFRP er fortsatt et av Mongolias største politiske partier sammen med Det demokratiske partiet.
Sachsen-Coburg

**Hertugdømmet Sachsen-Coburg**, eller bare **Sachsen-Coburg**, var en historisk stat og et såkalt ernestinsk hertugdømme  regjert av huset Wettin innenfor den nåværende tyske delstaten Bayern. Hertugdømmet ble opprettet i 1596, da Sachsen-Coburg-Eisenach ble delt i Sachsen-Coburg og Sachsen-Eisenach. Da Johann Casimir døde i 1633, regjerte Johann Ernst personalunionen Sachsen-Coburg frem til sin død i 1633. Sachsen-Coburg var enda en gang et hertugdømme fra 1681 til 1699, da det ble en del av Sachsen-Coburg-Saalfeld.
Kristian Fjellanger

**Kristian Fjellanger** (født 26. mai 1978) er forfatter og tidligere styreleder i kulturorganisasjonen Noregs Ungdomslag. Fjellanger er fra Lindås kommune, utenfor Bergen 

Fjellanger har bakgrunn fra Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner, Framfylkingen LOs barne- og familieorganisasjon og Sosialistisk Venstreparti (SV). Fjellanger var i perioden 2008 - 2012 valgkampsekretær ved SV sitt sentrale kontor. Fjellanger har også ledet  Demokrati og kampanjeavdelingen i Norsk Folkehjelp.

Fjellanger har tidligere jobbet med inkludering av etniske minoriteter i frivillige organisasjoner, og skrev sammen med andre boken *Åpne og inkluderende organisasjoner* i 2006.

I oktober 2010 gav Fjellanger ut den selvbiografiske boken * Feit – mitt liv som tjukkas*. Fjellanger gav i september 2016 ut boken * Sorg, ei lita bok om å vere lei seg*.

Sammen med illustratør Jenny Jordahl, gav han ut barneboken *Samir og den lange reisa* i mai 2017. Fjellanger gav i 2019 ut den romanen Byrået, en såpeopera om makt, mord og mageregulerende midddel.  

## Referanser
Urverk

Et **urverk** er en mekanisme som driver en klokke eller et ur. Urverket er oftest montert i en beskyttende kasse eller boks, og ligger i de fleste tilfeller gjemt bak en urskive. På en analog klokke driver urverket én eller flere visere som indikerer hva klokken er. Tradisjonelt er et urverk rent mekanisk konstruert, men i moderne tid blir ordet også brukt om forskjellige former for elektriske eller elektroniske innretninger.

I dag er de aller fleste urverk elektroniske, med en kvarts-krystall som svinger med én gitt frekvens. Disse urverkene er svært presise, og tok over mesteparten av markedet fra midten av 70-tallet og utover 80-tallet.

## Mekaniske urverk
De første urverkene var utelukkende mekaniske innretninger, som lagret energi i en opptrukket fjær eller tunge, hengende lodd.
Det benyttes ennå mekaniske urverk, særlig til eksklusive, påkostede urverk. Slike urverk må vedlikeholdes med service i faste tidsintervaller (gjerne hvert 5. – 10. år).

## Elektroniske urverk
De fleste klokker benytter i dag kvarts-urverk.

## Referanser
Chess Records

**Chess Records** var et lite amerikansk plateselskap i Chicago, Illinois, opprettet 1950 (og varte fram til  	1975), som spesialiserte seg på utgivelser av blues og rhythm & blues. Med tiden ekspanderte det til også å utgi soulmusikk, gospel, tidlig rock and roll, og tidvis jazz og komiske innspillinger, utgitt på Chess eller underselskaper som Checker, Argo, og Cadet. Chess’ musikkatalog er per 2017 eid av Universal Music Group og administrert av Geffen Records.

Selskapet ble grunnlagt og drevet av to jødiske brødre som hadde innvandret fra Polen, Leonard og Phil Chess (navnene anglifisert fra henholdsvis Lejzor og Fiszel Czyz). Selskapet produserte og utga mange singler og album som er ansett som sentrale i den amerikanske musikalske kanon. Musikeren og kritikeren Cub Koda beskrev Chess Records som «Amerikas største plateselskap for blues.»

Chess Records ble kjent for den type blues, rock'n'roll og rhythm & blues som ble spilt inn i deres studio i Chicago. Selskapet ga ut artister som Ike Turner, Muddy Waters, Howlin' Wolf, Chuck Berry og Bo Diddley. Andre artister som var knyttet til Chess Records var Willie Dixon, Sonny Boy Williamson II, Gene Ammons, Jimmy Rogers, Little Walter, The Moonglows, Etta James, Minnie Riperton med flere. Særlig Willie Dixon var en viktig person på Chess Records. I tillegg til å være dyktig bassist og produktiv låtskriver, medvirket han også som innspillingsprodusent på mange utgivelser og ble en slags gallionsfigur for selskapet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Chess Records studio (engelsk)
* Chess' historie (engelsk)
Kathy Cook

**Kathryn Cook** (født 3. mai 1960 i Winchester, England) er en av de mest suksessfulle kvinnelige sprinterne fra Storbritannia noensinne. 

## Stafettbragder

Fra 1978 til 1984 løp hun fast andre etappe på det britiske laget på 4 x 100 meter, og tok totalt åtte medaljer i internasjonale mesterskap. Hennes store gjennombrudd som sprinter kom på 200 meter under EM 1982 i Athen, hvor hun tok sølvmedalje bak Bärbel Eckert, tiden 22.13 sekunder var ny britisk rekord. To dager senere tok hun igjen sølvmedalje, denne gang på 4 x 100&nbsp;meter, bak Øst-Tyskland.

## Verdensmesterskap

I VM 1983 i Helsingfors løp hun en sterk 200&nbsp;meter, tiden 22.37 holdt til bronsemedalje bak Marita Koch og Merlene Ottey. På kortstafetten ble det britiske laget igjen kun slått av østtyskerne.

## Olympiske Leker

Karrierens høydepunkt kom under OL 1984 i Los Angeles, hvor hun tok to bronsemedaljer. På 400 meter løp hun sitt livs løp, tiden 49,42 var ny britisk rekord, en tid hun aldri senere skulle slå. Sammen med lagvenninnene Simone Jacobs, Beverley Callendar, og Heather Oakes tok hun bronsemedalje på 4 x 100&nbsp;meter.

Per 2008 har hun fortsatt de britiske rekordene på:

* 200 meter (22.10)
* 300&nbsp;meter (35.46)
* 400 meter (49.42) 
* 4 x 100 meter (42.43)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sortimo

**Sortimo International GmbH** er et tysk selskap som produserer bilinnredninger. Selskapet ble etablert i 1973 av Herbert Dischinger som et datterselskap av *Sortimo Grundstücks-og Beteiligungs-GmbH*. Navnet Sortimo står for "SORTIment Mobil" (som betyr mobile sortiment). Selskapet har 500 ansatte og hovedkontor i Zusmarshausen, Bayern.

## Historikk
Selskapet ble etablert i 1973 av Herbert Dischinger, da han utviklet en metall koffert for sikker transport av deler og verktøy i bil. I 1980 begynte Sortimo å produsere sine egne produkter i stedet for ekstern produksjon. Ti år senere ble Sortimo International Ausrüstungssysteme für Servicefahrzeuge GmbH, utstyrssystemer for servicebiler, grunnlagt. I 1992 ble alle produksjonssteder sentralisert til den nye fabrikken i Zusmarshausen og en rekke nye produkter ble inkludert i Sortimos produksjons program. I 1994 var Sortimo den første i industrien til å ha sin kvalitetsstyring sertifisert i henhold til DIN EN ISO 9001. Bygging av det nye logistikksenteret i Zusmarshausen startet våren 2008.


Metallkoffer.jpg|T-BOXX, en metallkoffert introdusert av Sortimo i 2007 som alternativ til den klassiske KM 321
L-BOXX.jpg|L-BOXX, tilgjengelig i forskjellige høyder og med ulike innsatser
LS-BOXX.jpg|LS-BOXX, en kombinasjon av L-BOXX, i-BOXX og skuffer for transport av store verktøy, maskiner og små deler.


## Eksterne lenker
*
Fagwiki

**Fagwiki** er en term som brukes for å beskrive en wiki som er fagspesifikk og som har mekanismer, metoder og regler for å understøtte en faglig holdbar artikkelproduksjon. Den inneholder spesielle fagområder og  har store krav til  og kvalitetskontroll. Fagvikien er også skrevet ut fra de aktuelle fag eller fagområders perspektiv.
Målet er å skrive faglig holdbare artikler på en form som gjør det mulig for en faginteressert lesermasse å forske videre på egen hånd.

## Eksterne lenker
Eksempler på fagwiki:
* Fagwiki på Kunsthistorie.com 
* Lokalhistoriewiki.no
Plane Crazy

***Plane Crazy*** er en amerikansk animasjonsfilm fra 1928 produsert av Walt Disney Company. Dette er den første Mikke Mus-filmen som ble ferdigstilt, og var opprinnelig en stumfilm. Den handler om at Mikke Mus lager et fly og inviterer Minni med på flytur.

## Handling
Mikke forsøker å fly sitt eget fly for å imitere Charles Lindbergh. Etter å ha bygget sitt eget fly, gjør han en simulering for å sikre at flyet er trygt, men dette mislykkes og flyet blir ødelagt. Han forsøke å bygge ett nytt fly. Han ber en Minni, en ung kvinne han kjenner, om å bli med på hans første fly - etter at hun gir ham hestesko som lykke til. 

Når Mikke først har fått kontroll over flyet, forsøker han gjentatte ganger å kysse Minni. Når hun nekter, bruker han makt: Han skremmer henne ved å kaste henne ut av flyet, og fanger henne igjen kort tid senere. Minni hopper deretter ut i fallskjerm fra flyet. Mikke blir distrahert av dette, mister kontrollen over flyet, og krasjer i et tre. 

## Video

Fil:Plane Crazy (SILENT).webm|*Plane Crazy*-tegnefilmen uten lyd.


## Se også
* *[[Steamboat Willie]]* (1928)
 
## Eksterne lenker
* 
* ''Plane Crazy'' på Mickey Mouse Follies (i sort/hvitt)
* ''Plane Crazy'' på Disneyshorts.org
Dano Halsall

**Dano Halsall** (født 16. februar 1963 i Genève i Sveits) er en tidligere sveitsisk fristils svømmer, som deltok i tre sommer-OL for sitt fødeland, og det første var i 1984. Hans mor er sveitsisk og hans far er født på Jamaica. 

Halsall satte ny verdensrekord på 50 m fri den 21. juli 1985. Neste året vant han sølvmedalje i samme øvelse ved VM i svømming i Madrid. Han la opp etter Sommer-OL 1992 i Barcelona.

## Eksterne lenker
* 
* Personlig hjemmeside
Rosenvann

**Rosenvann** er et destillat som blir fremstilt av kronbladene fra roser. Disse inneholder 2-fenyletanol, et aromatisk stoff.

Rosenvann er en viktig ingrediens i marsipan, og brukes også mye i arabiske og indiske matretter, som for eksempel i joghurtdrikken lassi.
Krigskorset (Tsjekkoslovakia)

**Krigskorset** (tsjekkisk: *Československý válečný kříž*) var en militær dekorasjon i det forhenværende Tsjekkoslovakia. Medaljen ble utdelt både under første og andre verdenskrig.

Det er to versjoner av medaljen, vanligvis omtalt som *Det tsjekkoslovakiske krigskorset 1918* og *Det tsjekkoslovakiske krigskorset 1939–1945*.

## Det tsjekkoslovakiske krigskorset 1918
Den første utgaven av Det tsjekkoslovakiske krigskorset ble innstiftet 7. november 1918 av den tsjekkiske interimsregjeringen i Paris. Utmerkelsen ble tildelt tsjekkiske avdelinger som hadde utmerket seg i kamp og enkeltpersoner som hadde utvist personlig mot i møte med fienden. Utmerkelsen ble også tildelt utlendinger, først og fremst tyskere og østerrikere, som deltok på tsjekkoslovakisk side. Det tsjekkoslovakiske krigskorset ble også tildelt sivile som bidro til Tsjekkoslovakias frigjøring. Tildelings skjedde ved krigsministeriet.

Det tsjekkoslovakiske krigskorset av 1918 er utformet som fire sammenhengende medaljonger. Medaljongene bære heraldiske motiver for landskapene som til sammen utgjorde det nye, selvstendige Tsjekkoslovakia. Baksiden hadde lindeblad og bosktavene «ČS» i midten. Medaljen var opphengt i et rødt bånd med smale hvite striper. Den franske skulptøren Antoine Bourdelle sto for utformingen av medaljen.

## Det tsjekkoslovakiske krigskorset 1939–1945
Den andre utgaven av Det tsjekkoslovakiske krigskorset ble innstiftet av Tsjekkoslovakias regjering 20. desember 1940. Medaljen belønnet innsats for Tsjekkoslovakias forsvar mot okkupasjonsmakten, både innenfor og utenfor landet. Medaljen kunne også tildeles allierte. Medaljen ble tildelt av presidenten, forsvarsministeren eller forsvarssjefen etter bemyndigelse fra presidenten.

Det tsjekkoslovakiske krigskorset 1939–1945 var utført i bronse. Det var utformet som et kors med utvidete korsender. I midten av korset var Tsjekkoslovakias riksvåpen plassert. Bak korset befant det seg korslagte sverd. Baksiden var prydet av våpenmerket for Böhmen, plassert i midten, og våpenmerkene for Slovakia, Mähren, Schlesien og Karpato-Ukraina plassert på korsarmene. Dersom samme person gjorde seg fortjent til medaljen flere ganger, ble dette markert ved en gren av lindeblad på båndet. Båndet besto av striper i rødt, hvitt og blått striper, fargene fra Tsjekkoslovakias flagg.

## Litteratur
* John D. Clarke: *Gallantry Medals and Decorations of the World*, Barnsley: Leo Cooper, 2001, s. 44–45.

## Eksterne lenker
* Československý válečný kříž 1914-1918, Československé řády a vyznamenání.
* Československý válečný kříž 1939, Československé řády a vyznamenání.
Hedemarkens amtstidende

Hedemarkens amtstidende er en avis utgitt i Kongsvinger fra 1846 til 1959. Det var amtets første avis. Fredrik August Hess ga ut Hedemarkens Amtstidende, den aller første avisen i Hedmark. Han ankom Kongsvinger i 1846, og ga ut sin første avis i september samme år. 

Ved oppstart hadde Hess 20 abonnenter, et tall som økte til 100 abonnenter innen året var omme. I flere år ble avisen trykket i boktrykker Hess' gamle bygård.

Jurist, embetsmann og politiker Jacob Stang var redaktør på 1800-tallet. Offiser og politiker Albert Marius Jacobsen var redaktør 1868&ndash;1875. Odd Erling Melsom var redaksjonssekretær i avisen 1923&ndash;1930 og redaktør 1931.

## Eksterne lenker
* Om Hedemarkens Amtstidende på wiki.Kongsvinger
Politioverbetjent

**Politioverbetjent** er en høyere mellomlederstilling for en polititjenestemann i Norge. En politioverbetjent har ofte personalansvar og kan for eksempel være stedfortreder for politistasjonssjef (det vil si for leder for politistasjon i politidistriktdistrikt) eller for lensmann (lensmannsdistrikt). Politioverbetjenter vil normalt enten være avsnittsledere, avdelingsledere eller politispesialister.

## Referanser
Langasandur

**Langasandur** (foreldet dansk skrivemåte: *Langesand*) er en bygd på Færøyene. Den ligger nord på Streymoy, langs sundet som skiller øya fra Eysturoy. Bygda ligger i Sunda kommuna.

Langasandur ble bosatt som en utflytterbygd fra Haldórsvík i 1838.

## Referanser
Sundini

**Sundini** (oversatt fra færøysk: «sundene») er sundet mellom Streymoy og Eysturoy på Færøyene. På det smaleste, ved Streymin, er sundet 150 meter bredt og ikke dypere enn 3–5 meter. De sterke tidevannsstrømmene i Sundini er sannsynligvis opphavet til øynavnet Streymoy.

Bygdelaget langs den tidevannssterke delen av Sundini kalles Sundalagið. Gamle markatalsbygder i Sundalagið er Hvalvík, Streymnes, Oyri og Norðskáli. Andre bosetninger er yngre utflytterbygder.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
How Can I Sleep with Your Voice in My Head

***How Can I Sleep with Your Voice in My Head*** er et konsertalbum fra a-ha og ble utgitt i Norge i 2003 på Warner Music Group.

## Sporliste
#«Forever Not Yours» (Magne Furuholmen/Morten Harket/Ole Sverre Olsen) – 4:39
#«Minor Earth Major Sky» (Waaktaar/Furuholmen) – 5:43
#«Manhattan Skyline» (Waaktaar/Furuholmen) – 5:48
#«I've Been Losing You» (Paul Waaktaar-Savoy) – 4:12
#«Crying in the Rain» (Howard Greenfield/Carole King) – 4:53
#«The Sun Always Shines on T.V.» (Paul Waaktaar-Savoy) – 5:50
#«Did Anyone Approach You?» (Paul Waaktaar-Savoy) – 4:56
#«The Swing of Things» (Paul Waaktaar-Savoy) – 5:24
#«Lifelines» (Magne Furuholmen) – 4:35
#«Stay on These Roads» (Morten Harket/Magne Furuholmen/Paul Waaktaar-Savoy) – 3:38
#«Hunting High and Low» (Paul Waaktaar-Savoy) – 5:54
#«Take on Me» (Morten Harket/Magne Furuholmen/Paul Waaktaar-Savoy) – 5:42
#«The Living Daylights» (John Barry/Paul Waaktaar-Savoy) – 7:28
#«Summer Moved On» (Paul Waaktaar-Savoy) – 4:42

**Bonus-CD**
#«Scoundrel Days» (Waaktaar/Furuholmen) – 5:13
#«Oranges on Appletrees» (Magne Furuholmen/Morten Harket) – 4:26
#«Cry Wolf» (Waaktaar/Furuholmen) – 3:33
#«Dragonfly» (Magne Furuholmen) – 3:36
#«Time and Again» (Paul Waaktaar-Savoy) – 5:19
#«Sycamore Leaves» (Paul Waaktaar-Savoy) – 4:00

## Personell
**a-ha**
* Morten Harket – vokal, produsent
* Paul Waaktaar-Savoy – gitar, bakgrunnsvokal, vokalist på «Sycamore Leaves», produsent
* Magne Furuholmen – keyboard, gitar, bakgrunnsvokal, produsent

**Andre medvirkende**
* Per Lindvall – trommer
* Sven Lindvall – bass
* Anneli Drecker – vokal
* Christer Karlsson – keyboard
* Sven Persson - tekniker
* George Tanderø - tekniker 
* Yngve Berg - tromme-tekniker 
* Tor Åge Sørnes - keyboard-tekniker 
* Morten Thobro - gitar-tekniker 
* Kåre Jensen - assistent
* Tor Einar Jensen - assistent
* Kate Allen - assistent-turmanager 
* Jarle Kvalsund - monitor-tekniker 
* Jojo Tillmann - showdesigner 
* Timo Martens - lysoperatør 
* Pete Hillier - produksjonmanager 
* Michael Brauer - miksing 
* George Marino - mastering
* Lars Gundersen - fotograf
* Per Maning - fotograf 
* Bengt Olsson - artwork 
* Brian Lane - management 
* Ylva Neumann - management

## Eksterne lenker
*  Offisiell nettside
*
Seabrook Station kjernekraftverk

**Seabrook Station kjernekraftverk** er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved Seabrook i Rockingham County, i sørøstre New Hampshire 70&nbsp;km nord for Boston og 16&nbsp;km sør for Portsmouth i USA. Kjernekraftverkets ene reaktor ble godkjent for igangsetting i 1986, mens arbeidet med den startet i 1976. En reaktor nummer to er skrinlagt, den ble foreslått parallelt med den første i 1972, men planen ble endelig forlatt i 1988 grunnet kostnadsvekst i prosjektet. Installert maksimal effekt er 1&nbsp;244 MW, og årsproduksjonen i 2007 var på om lag 10,76 TWh elektrisk kraft.

Anlegget eies av *[[FPL Energy]]*. Det har én reaktor som er i operativ drift. Etter dagens konsesjoner skal reaktorens produksjon opphøre i 2026.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* EIA – faktaark om kjernekraftverket.
Congratulations

**«Congratulations»** er en britisk popsang fra 1968 som ble framført av Cliff Richard. Sangen var Storbritannias bidrag i Eurovision Song Contest 1968, der den endte på en andreplass – bare ett poeng bak vinneren «La, la, la» fra Spania. «Congratulations» er skrevet av Phil Coulter og Bill Martin. Selv om sangen ikke vant Eurovision, ble den likevel den klart største hiten i Europa dette året. «Congratulations» toppet singellistene i blant annet Storbritannia, Irland, Sverige, Nederland samt Spania som vant konkurransen dette året. Også i Norge gikk den britiske låten til topps og ble liggende på toppen av VG-lista i hele ni uker. Siden har sangen blitt en evergreen og er fremdeles en av de aller mest kjente fra Eurovision Song Contests historie. Under konkurransens jubileumsshow i 2005 ble «Congratulations» kåret til den åttende beste låten fra konkurransens første 50 år.

## Bakgrunn
Sangen var en av seks låter som Cliff Richards framførte i den britiske finalen på BBC 1 den 5. mars 1968. Seerne kåret vinnersangen ved å stemme per postkort, og den suverene vinneren ble «Congratulations». Sangen fikk over  postkortstemmer, mens andreplassen bare fikk rundt . «Congratulations» ble dermed Storbritannias bidrag til Eurovision Song Contest 1968 på hjemmebane i Royal Albert Hall i London.

Cliff Richards spilte inn sangen i EMI Studios, bedre kjent som Abbey Road Studios, London, 3. februar 1968. Den ble utgitt på singlen Columbia DB8376 20. mars 1968. Produsent var Norrie Paramor.

Phil Coulter skrev opprinnelig «I Think I Love You», men var usikker på teksten og fikk med seg Bill Martin som endret den til «Congratulations». Det var også de to som skrev vinermelodien i Eurovision Song Contest 1967, «Puppet on a String». Sangen ble raskt populær i Storbritannia. 

## Eurovision Song Contest
Foran den internasjonale finalen i London lørdag 6. april var «Congratulations» storfavoritt til å vinne hele konkurransen, så stor faktisk at den britiske pressen stilte spørsmålet: «Hvem vil komme på andreplass etter 'Congratulations'?». Under avstemningen ledet også «Congratulations», helt fram til Vest-Tyskland som nest siste land, ga Spanias «La, la, la» hele seks stemmer. Dermed gikk Spania forbi og vant til slutt med ett poeng. «Congratulations» ble likevel den største hiten og toppet singellister over hele Europa – også i Spania som selv vant konkurransen.

«Congratulations» er fremdeles populær i dag. George Harrison-sangen «It's Johnny's Birthday» fra albumet *[[All Things Must Pass]]* er basert på «Congratulations». 

## Norske versjoner
Arne Bendiksen og Juul Hansen har skrevet norske tekster. Hansens tekst var til ære for bryllupet mellom kronprins Harald og Sonja. I begge versjonene bærer den tittelen «Vi gratulerer». 

### Innspillinger

## Listeplasseringer

## Referanser
Penn Badgley

**Penn Dayton Badgley** (født 1986) er en amerikansk skuespiller. Han medvirket i tv-serien *[[Gossip Girl]]* som Dan Humphrey, en outsider som sakte, men sikkert er på vei oppover i den sosiale eliten i New York. 

Han har også spilt i *[[The Stepfather (2009)|The Stepfather]]* (2009), hvor han har en av hovedrollene, noe som var hans første store hovedrolle i en film. Dette er for øvrig en nyinnspilling av filmen fra 1987 med samme navn. Videre var han med i *[[Easy A]]* (2010), hvor han spilte den romantiske interessen til hovedpersonen Olive (Emma Stone). I 2011 er han aktuell i thrilleren *[[Margin Call]]*, som omhandler finanskrisen og som også har skuespillere som Jeremy Irons, Kevin Spacey, Paul Bettany, Stanley Tucci, Demi Moore og Zachary Quinto blant hovedrollene. Han skal deretter spille den avdøde musikeren Jeff Buckley i den biografiske filmen *Greetings from Tim Buckley* i 2012. 

Han datet *Gossip Girl*-medspilleren Blake Lively i tre år, men de gikk hvert til sitt i 2010.

Han er sammen med Zoë Kravitz, en annen skuespiller.

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil av Penn Badgely i magasinet ''Details''