Sveriges utenriksminister

**Sveriges utenriksminister** () er departementssjef for det svenske Utenriksdepartementet og myndighetssjef for utenriksrepresentasjonen. Vedkommende er dessuten det statsrådet som i Sveriges regering har ansvaret for Sveriges relasjoner til utlandet samt til mellomstatlige og andre internasjonale organisasjoner.

Utenriksministeren er ikke bare departementssjef, men også sjef for hele utenriksforvaltningen, og det er dit svenske diplomater og ambassadører i utlandet rapporterer.

## Historie
I 1791 innstiftet kong Gustav III *Konungens kabinett för den utrikes brevväxlingen*, som var en forløper til Utenriksdepartementet og hadde en *[[kabinettssekreterare]]* som sjef. 

Som en følge av regjeringsformen av 1809 ble det innstiftet et svensk statsråd (regjering), der de to mest fornemme medlemmene var justitiestatsministern og *utnrikesstatsministern*. Sistnevntes formelle tittel var *Statsminister för utrikes ärendena*, og denne var sjef for *kabinettet för den utrikes brevväxlingen*. *Hovkanslern* var utenriksstatsministerens assistent fra 1819 og fram til 1840, da hovkanslerembetet ble avskaffet 

Lars von Engeström var den første som innehade embetet som utenriksstatsminister og var også den som har innehatt det i lengst tid (15 år). I samband med *Departementalreformen 1840* endret kabinettet navn til *Utrikesdepartementet*.  Utenriksstatsministeren fortsatte som sjef, og departementets øverste tjenestemann var *kabinettssekreteraren*.

Da et særskilt statsministerembete ble innført i 1876 fikk utenriksstatsministeren tittelen *Minister för utrikes ärendena*, i dagligtale *utrikesminister*. Utenriksministerens høyere status ble for øvrig markert gjennom at denne var den eneste ved siden av statsminister og riksmarskalken som ble tiltalt med ”Ers excellens”. Dette privilegiet ble fjernet i samband med regjeringsformen av 1974, da også den formelle tittelen ble endret til *Statsråd och chef för utrikesdepartementet*.

 

Den sista utenriksstatministeren, Oscar Björnstjerna (1872–1880), fikk tillatelse til å beholde sin statsministertittel fram til han gikk av i 1880. Således var Björnstjernas etterfølger, Carl Fredrik Hochschild (1880–1885), Sveriges første utenriksminister. 

Posten som utrikesminister var lenge viet til personer av adelig ætt, og den første som fravek fra denne uskrevne regelen var Knut Wallenberg (1914–1917). Den første liberale utenriksministeren var Albert Ehrensvärd d.y. (1911–1914), den første sosialdemokratiske var Erik Palmstierna (1920) og den første kvinnelige utenriksministeren var centerpartisten Karin Söder (1976–1978).

Östen Undén har innehatt embetet i lengst tid (18 år og 313 dagar, oppdelt på periodene 1924–1926 og 1945–1962). 

Følgende utenriksministre har også vært statsminister: Gustaf Åkerhielm (utenriksminister 1889), Arvid Lindman (1917), Hjalmar Branting (1921–1923), Ernst Trygger (1928–1930), Rickard Sandler (1932–juni 1936 och september 1936–1939) samt Ola Ullsten (1979–1982) og Carl Bildt (2006-2014).

Utenriksminister Anna Lindh (1998–2003) ble drept i september 2003.

Fram til 1962 hadde Sveriges utenriksminister *Utrikesministerhotellet* ved Blasieholmstorg i Stockholm som sin offisielle embetsbolig.

## Embetsinnehavere

#### 1876–

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*