open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
World Championship Wrestling

**World Championship Wrestling (WCW)** var et av USAs ledende fribryterforbund, sammen med World Wrestling Federation (World Wrestling Entertainment) og Extreme Championship Wrestling. WCW var eid av Ted Turner fra 1986&ndash;2001, da det ble kjøpt opp av Vince McMahons WWF. Eric Bischoff har mye av æren til WCWs popularitet.

## Fribrytere

## Eksterne lenker
*
Veltins-Arena

**Veltins-Arena** (tidligere **Arena AufSchalke**) er et stadion i Gelsenkirchen. Det har en kapasitet på ca. 62 000 tilskuere ved ligakamper og ved UEFA-kamper er kapasiteten ca. 52 000.  Den er hjemmebanen til FC Schalke 04, og erstattet tidligere Parkstadion som lå like ved arenaen. Mesterligafinalen i 2004 mellom AS Monaco og FC Porto ble spilt her.

Dette var et av stadionene til VM 2006, og på grunn av sponsorrestriksjoner fikk arenaen navnet *FIFA WM-Stadion Gelsenkirchen*. Kapasiteten under VM var redusert til 53&nbsp;804 tilskuerplasser.

Åpningskampen under Ishockey-VM 2010 mellom Tyskland og USA ble spilt på arenaen med rekordpublikum for ishockey, 7. mai 2010 fikk 77&nbsp;803 tilskuere se Tyskland vinne med 2-1 etter forlengning. 

Siden 2002 har World Team Challenge**,** en årlig parkonkurranse i skiskyting, vært arrangert på arenaen i romjulen. 

## Kamper i VM 2006
* 9. juni:  –  0-2 (gruppe A)
* 12. juni:  –  0-3 (gruppe E)
* 16. juni:  –  6-0 (gruppe C)
* 21. juni:  –  (gruppe D)
* 1. juli:  –  (Kvartfinale)

## Referanser
Brostein

**Brostein** er naturlig eller tilhogd stein som brukes til å lage brolegning, en renslig, solid og slitesterk overflate på veier, fortau, torv og andre plasser. Som regel er brostein hugget av granitt, men diabas, sandstein, basalt og gneis har også vært brukt. Navnet «brostein» kommer av at «broer» eller brolegning av trevirke ble lagt over sølete gater i middelalderbyene. Etterhvert ble trebrolegning erstattet av steinbrolegning, først av naturlig strandstein eller morenestein, kalt «kampestein», i 1800-årene av huggen stein.

I veibygging har brostein så å si helt blitt erstattet av asfalt, men den brukes fremdeles i begrenset omfang, spesielt på torv og gågater i bysentra.

Eldste bevarte brolegning i Oslo er kantbrosteinen ved slottsparken, av stein brutt ut av Wergelandsgrotten.

1,3 meter dypt i Kong Oscarsgate i Bergen ligger den eldste bevarte brolegning i Norge. Det er lys stein fra strendene på Nordnes, mens den hvite sanden steinene lå i, kan ha vært ballastsand fra Holland.

I den eldste tiden brukte man «kuppelstein», rundt stein som ble funnet i naturen og lagt i løs sand. Dette veidekket var svært humpete både for fotgjengere og kjørende. Hensikten var at brosteinene skulle være lette å ta opp, siden det stadig måtte foretas reparasjoner av vannrørene som ofte var i ustand. Derfor forkastet man i København et forslag om tilhugne brostein nedlagt med asfalterte fuger. Hovedstadens verste brolegging fant man på Kongens Nytorv som det tok 20 år å brolegge.

Latrinevognene som hentet innholdet i byenes utedoer, var pålagt å være tette. Pga kuppelsteinene i datidens brolegging fikk disse vognene bare føres i skrittgang gjennom gatene. Men begge bestemmelser ble ignorert, og mye kloakk skvalpet over ved tømming og transport.

## Referanser


## Litteratur
* Roede, Lars: *[https://web.archive.org/web/20160910141113/http://www.oslomuseum.no/images/stories/PDFer/Byminner/Byminner%20nr%201%20-%202008%20-%20web.pdf Gatelangs i Oslo gjennom 400 år].* I Byminner nr.1-2008, s.2-23
Magnar Nordtun

**Magnar Nordtun** (født 28. juni 1983 på Stord) er målvakt i Randaberg. Han ble solgt fra Ålgård FK til Viking FK  i januar 2006. Tidligere har han spilt for klubben Bremnes. Han har spilt kamper for det norske U16- og U19-landslaget.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
São Vicente (Kapp Verde)

**São Vicente** (portugisisk for «Saint Vincent»), også **Sanvicente** eller **Sanvcênt** på kreolsk, er en av øyene i Kapp Verdes øygruppe Barlavento. Nordvest for øya ligger São Vicentekanalen og øya Santo Antão. I sørøst ligger øya São Nicolau. Øyas flyplass ligger i sørvest.

Hovedbyen på øya er Mindelo. Øyas høyeste punkt er Monte Verde, med 774 moh.

## Historie
Øya ble oppdaget på St. Vincents dag (22. januar) i 1462, men øya var tilnærmet ubebodd frem til midten av 1800-tallet. I 1838 ble det opprettet et kulldepot i Porto Grande, som senere ble brukt til å forsyne skip på trans-atlantiske ruter med drivstoff.

## Administrativ inndeling
São Vicente kommune inkluderer øya Santa Luzia (ubebodd) i sørøst.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  caboverde.com - Kart og informasjon
*  Map 1:50 000, Mindelo og øya
*  São Vicentes hjemmeside
*  Informmasjon om Mindelo
*  Walk in Mindelo with Jørgen Carling 
*  Kart og guider
*  Bilder 
*  Bilder fra São Vicente
*  Bilder fra Mindelo
Interessentskabet Hardangeren

**Interesseselskapet Hardangeren** var et dampskipsrederi i Hardanger, etablert i 1868. Etter en tid på midten av 1800-tallet med en del spredte forsøk på dampskipsferdsel på Hardangerfjorden, tok kaptein Helje Aga i 1868 initiativet til å stifte et nytt selskap eid av lokale krefter. Aksjekapitalen på 100&nbsp;000 kroner, fordelt på 500 aksjer, ble fulltegnet sommeren 1868. Høsten samme år ble det holdt stiftelsesmøte i Øystese og 19. mars 1869 ble lover for «Interessentskabet Hardangeren» vedtatt på Utne, og følgende styre ble valgt: Skipsbyggermester Jens Gran, lensmann D.O. Opheim, gårdsbruker J. Lillegraven, lærer Lars Haugse og Bankkasserer Joh. Jak. Utne.

Selskapets første skip fikk navnet DS Hardangeren og ble bygget ved Bergens Mekaniske Verksted i 1869. Hardangeren var etter tidens krav et vakkert og tidsmessig skip. Helje Aga ble tilsatt som skipets første kaptein, og den første turen ble foretatt 15. juni 1869. Skipet hadde to ukentlige turer mellom Bergen og Hardanger. Til tross for sterk konkurranse fra andre skip som for eksempel DS «Vikingen» (1865), DS «Vøringen» og DS «Bjørnen» klarte Hardangeren seg meget bra og selskapet kunne flere år gi opp til 20 prosent utbytte til eierne. Etterhvert fikk de sin fulle hyre med å ta unna trafikken. På samme tid slet naboselskapet Det Søndhordlandske Dampskibsselskab med inntjeningen og hadde ledig kapasitet, og det var mange som så potensialet i å slå sammen de to selskapene for å optimalisere bruken av skipene og få til et enda bedre samferdselstilbud i Hardanger og Sunnhordland. På generalforsamlingen til Interessentskabet Hardangeren i Bergen 31. mai 1880 ble det vedtatt at selskapet fra 1. juli 1880 skulle slå seg sammen med Det Sønhordlandske Dampskipsselskab. Det nye selskapet ble konstituert 23. oktober 1880 og fikk navnet Hardanger Søndhordlandske Dampskipsselskab (HSD). Dette var opprinnelsen til HSD som etterhvert skulle utvikle seg til å bli et av landets største transportselskap.

## Kilder

* Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskaps 50 års Jubileumsbok 1880–1930
Santo Antão

**Santo Antão** (portugisisk for «Sankt Antonius»), eller  **Sontonton** på kreolsk, er den vestligste og største av øyene i Kapp Verdes øygruppe Barlavento, samt den største vestligste øya i Afrika. Øya er Kapp Verdes nest største. Øyas hovedby er Ribeira Grande på nordkysten, som også har en flyplass. Byen Porto Novo har en fergehavn og ligger på sørkysten.

## Historie
Øya ble oppdaget i 1462 av Diogo Afonso, men fikk ikke sitt nåværende navn før på 1500-tallet. Øya ble først bosatt i 1548. På 1600-tallet skjedde det en tilflytting til byen Ribeira Grande fra de nærliggende øyene Santiago og Fogo, samt fra nordlige deler av Portugal.

## Geografi
Det høyeste fjellet er Topo de Coroa på 1979 moh, og det nest høyeste er Pico da Cruz på 1585 moh.

## Kommuner på øya
*Paul (Kapp Verde)
*Porto Novo
*Ribeira Grande

Opprinnelig var hele øya en kommune, men i 1990 ble øya inndelt i dagens tre kommuner.
Det Søndhordlandske Dampskibsselskab

**Det Søndhordlandske Dampskibsselskab** (Etabl. 1871) var et damskipsrederi i Sunnhordland. Fra ca. 1865 begynte dampskipsfarten på Sunnhordland, bl. annet med DS «Vøringen», DS «Bjørgvin» og DS «Constitutionen». Ingen av disse skipene klarte imidlertid å få til en tilfredsstillende tjeneste for lokalbefolkningen, og behovet for en egen båt eid av lokale krefter meldte seg raskt. På initiativ fra bl. annet Kaptein Simonsen ble det invitert til tegning av aksjer for å etablere et eget selskap og finansiere et eget skip.

Det nye selskapet, Det Søndhordlandske Dampskibsselskab, ble stiftet i 1871 med en kapital på Kr. 48&nbsp;000. DS «Søndhordland» ble sjøsatt året etter og startet en rute på Sunnhordland 11. juni 1872 med Kaptein Simonsen som kaptein. De første årene gikk driften med underskudd, men etter å ha fått tilskudd fra staten noen år ble driften etterhvert lønnsom. I 1879 fikk selskapet levert sitt andre skip, DS «Hordaland» fra et verft i Malmö. DS «Hordaland» ble satt inn i rute mellom Bergen – Sunnhordland – Stavanger, men det ble fort klart at dette ikke var lønnsomt. På samme tid hadde Interessentskabet Hardangeren med sitt skip DS «Hardangeren» sin fulle hyre med å ta unna sin trafikk, og det var mange som så potensialet i å slå sammen de to selskapene for optimalisere bruken av skipene og få til et enda bedre samferdselstilbud i Hardanger og Sunnhordland. Dette resulterte i 1880 i en sammenslutning mellom Interessentskabet Hardangeren og Det Sønhordlandske Dampskipsselskab.

Det nye selskapet ble konstituert 23. oktober 1880 og fikk navnet Hardanger Søndhordlandske Dampskibsselskab. Dette var opprinnelsen til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) som etterhvert skulle utvikle seg til å bli et av landets største transportselskap.

## Kilder
* Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskaps 50 års Jubileumsbok 1880–1930
KV «Malene Østervold»

**KV «Malene Østervold»** ble bygd i 1965 av Selby i Storbritannia. Hun ble bygget som seismikkskip og opererte som kystvaktfartøy i Norskehavet/Nordishavet i to perioder.  Fra 1986 til 1992 med en besetning på to offiserer, seks menige og fire sivile og fra 2000 til 2006. Fra 1992 til 2000 opererte hun som seismikkskip. Hun brant i 2000 og ble da bygd om av Rabben Mek. Verksted, og tilpasset kystvaktens behov for andre gang. KV «Malene Østervold» inngikk i Kystvakt Nord, ytre.

I 1985 var «Malene Østervold» involvert i en internasjonal konflikt mellom Norge og Sovjet-Unionen, da hun hun opererte som norsk seismisk letefartøy i norsk område i Barentshavet. 11. juli kuttet et sovjetisk marinefartøy en kabel fra henne, noe som ble beklaget få dager senere.

KV «Malene Østervold» (W311/W313/W316) opererte i Ytre Kystvakt (YKV) og hadde sitt hovedansvarsområde i Barentshavet, norsk økonomisk sone, fiskerivernsonen rundt Svalbard og i fiskerivernsonen rundt Jan Mayen. Fartøyet sorterte under Kystvaktsskvadron Nord og hadde sin hovedbase ved Sjøforsvarets Kystvaktsstasjon, Sortland (SKYS).

Båten var innleid på kontrakt fra Shipman A/S og hadde en del sivilt mannskap, deriblant navigatørene, byssepersonell og maskinister. Det var til en hver tid tre militære befal ombord, samt 8-10 menige. Dette er normalt for kystvaktens innleide fartøyer.

## Fremtid
KV «Malene Østervold» gikk ut av tjeneste for kystvakten 31. januar 2007. Båten la seg i dokk hos Bergen Yards og gjennomgikk en omfattende konvertering til seismikkskip. Skipet opererer i dag i Egeerhavet for seismikkselskapet Wavefield.

## Referanser

* Forsvarsmuseet om KV Malene Østervold 
* Bergen Yards om konverteringen
Det Vestlandske Dampskibsselskab

**Det Vestlandske Dampskipselskap** var et dampskipsrederi på Vestlandet, etablert i 1878. Selskapet  kom i stand etter at de tre rederiene som drev DS «Vikingen», DS «Folgefonden» og DS «Lyderhorn» i fart mellom Bergen – Hardanger – Stavanger, slo seg sammen i 1878. DS Lyderhorn var bygget ved Bergens Mekaniske Verksted i 1878 og var et hurtig skip som skulle trafikkere strekningen Bergen–Stavanger. Dette skipet viste seg å være meget dyrt i drift og det førte til at selskapet lenge slet med økonomien, og til slutt ble det i 1883 overtatt av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD). Denne sammenslutningen ble regnet for å være det viktigste som skjedde i dampskipsfartens historie i Hordaland, og hadde meget stor betydning for den økonomiske utviklingen i Hardanger og Sunnhordland.

## Kilder

* Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskaps 50 års Jubileumsbok 1880–1930
Metrobús

**Metrobús** er et bussystem i Mexico by i Mexico. Det ble offisielt åpnet for allmennheten 19. juni 2005.

## Ruter
### Rute 1
Den første ruten dekker en distanse på rundt 28,5 kilometer og har 45 stasjoner. Den går langs Avenida de los Insurgentes, hvor et eget kjørefelt er reservert for den. Den unngår dermed all trafikken, og kan frakte passasjerene raskt gjennom byen. Avenida de los Insurgentes er en sterkt trafikkert vei som går gjennom byen fra nord til sør, og den sies å være verdens lengste aveny.

### Rute 2

Den andre ruten ble åpnet 16. desember 2008, og går langs Eje 4 Sur, fra vest til øst. Den har overgang til linje 1 ved stasjonen Nuevo León. Den har 36 stasjoner og en lengde på 18,9 kilometer.

## Priser
Fra den 28. desember 2008 er taksten satt til 5,00 pesos uavhengig av reisedistanse. Nattakst er satt til 5,50 pesos.

## Kritikk
Mange har vært kritiske til metrobussen, fordi ett av de fire kjørefeltene i hver retning langs Avenida de los Insurgentes ble reservert til denne bussen. I tillegg har mikrobussene blitt fjernet fra gaten, noe som førte til at mange bussjåfører mistet jobben.

## Liste over stasjonene
### Rute 1
#Indios Verdes
#Deportivo 18 de Marzo
#Euzkaro
#Potrero
#La Raza
#Circuito
#San Simón
#Manuel González – Tlatelolco
#Buenavista
#El Chopo 
#Revolución – Revolución metrostasjon
#Tabacalera
#Reforma
#Hamburgo
#Insurgentes – Insurgentes metrostasjon
#Durango
#Álvaro Obregón
#Sonora
#Campeche
#Chilpancingo – Chilpancingo metrostasjon
#Nuevo León
#La Piedad
#Poliforum – World Trade Center
#Nápoles 
#Colonia del Valle
#Ciudad de los Deportes
#Parque Hundido – Parque Hundido
#Félix Cuevas
#Rio Churubusco
#Teatro Insurgentes
#José María Velasco
#Francia
#Olivo
#Altavista
#La Bombilla
#Dr. Gálvez – (skifte av buss)
#C.U.
#Perisur
#Villa Olímpica
#Corregidora
#Ayuntamiento
#Fuentes Brotantes
#Santa Ursula
#La Joya
#El Caminero

### Rute 2
#Tacubaya
#Parque Lira
#Antonio Maceo
#De La Salle
#Patriotismo
#Escandón
#Nuevo León
#Viaducto
#Amores
#Etiopía-Plaza de la Transparencia
#Dr. Vértiz
#Centro SCOP
#Álamos
#Xola
#Las Américas
#Andrés Molina Enríquez
#La Viga
#Coyuya
#Canela
#Tlacotal
#Goma
#Iztacalco
#UPIICSA
#El Rodeo
#Río Tecolutla
#Río Mayo
#Rojo Gómez
#Río Frío
#Del Moral
#Leyes de Reforma
#Tezontle
#Constitución de Apatzingán
#General Antonio de León
#Canal de San Juan
#Nicolás Bravo
#Tepalcates

## Eksterne lenker
*
Angels & Airwaves

**Angels & Airwaves** er et amerikansk rock-supergruppe ledet av Blink-182-gitarist/vokalist Tom DeLonge. Bandet inkluderer også gitarist David Kennedy, kjent fra Over My Dead Body, Hazen Street og Box Car Racer, trommeslager Atom Willard fra The Offspring og Rocket from Crypt, samt bassist Matt Wachter fra 30 Seconds to Mars, som erstattet Ryan Sinn fra The Distillers i 2007.

## Historie
DeLonge fikk med David Kennedy, som er en gammel venn av Tom og som spilte i Box Car Racer med ham i 2002, på gitar, Ryan Sinn fra The Distillers på bass og Atom Willard fra The Offspring og Rocket From The Crypt på trommer. Fansen fikk vite om bandet høsten 2005, da e-mailer ble sendt ut til alle som bla. var på mailing-listen til Blink-182. 

Det ble lansert en hjemmeside like etterpå der det var en video med et lite intervju med bandet og en trailer til filmen som også skulle lages til albumet. Fansen ble lovet en sang som skulle komme 13. desember 2005, men den kom ikke før i januar 2006. Bandet ble booket forskjellige plasser for å spille konserter. Den lille «turneen» begynte 12. april 2006 og varte i to måneder. I et intervju med et fransk rocke-magasin ble utgivelsesdatoen for albumet satt til den 23. mai 2006 under navnet *We Don't Need To Whisper*, men den 11. april ble flere av sangene fra albumet lagt ut på internett. Først ut kom The Adventure, som fort ble bandets største suksess. Dette kom frem i Angels and Airwaves sin dokumentar, Start the Machine. 

Våren 2007 annonserte Ryan Sinn at han ikke lenger var en del av Angels & Airwaves på grunn av interne vanskeligheter i bandet. Matt Watcher (tidligere bassist i 30 Seconds To Mars ble midlertidig satt inn for å overta etter Sinn, og har siden vært et permanent medlem i bandet.

### 2011-nåtid
Før utgivelsen of Love II avslørte Tom DeLonge at Angels & Airwaves hadde allerede begynt arbeidet med to nye album og to tilsvarende filmer. 4. oktober ble det annonsert at trommeslager Adam Willard forlot bandet. 7. oktober ble det annonsert at Angels & Airwaves ville være en del av lineup for SOUNDWAVE Festival i Australia i løpet av februar gjennom til mars i 2012. Den 20. oktober 2011 ble det kunngjort at Ilan Rubin fra Lostprophets og Nine Inch Nails er den nye trommeslageren i bandet.

## Medlemmer
*Tom DeLonge – Gitar/Vokal
*David Kennedy – Gitar
*Matt Wachter – Bass/Vokal
*Ilan Rubin – Trommer

## Tidligere Medlemmer
*Ryan Sinn – bass (2005–2007)
*Atom Willard – trommer (2005 – 2011)
## Diskografi
**Studioalbum**
**[[We Don't Need to Whisper]]* (2006)
**[[I-Empire]]* (2007)
**[[Love (Angels & Airwaves album)|Love]]* (2010)
**Love Part II* (2011)
**Stomping the Phantom Brake Pedal* (EP) (2012)
**The Dream Walker* (2014)

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Seksuell lavalder

**Seksuell lavalder** er en aldersgrense som et lands lov har satt for når man kan ha seksuell omgang. I Norge er den seksuelle lavalderen 16 år. Lavalderen for å opptre i pornografi derimot er 18 år i Norge og de fleste andre land.

## Norge
Den norske straffeloven regulerer dette i to ulike straffebud, §§ 195 og 196. Sistnevnte forbyr seksuell omgang med personer under 16 år. mens førstnevnte straffer seksuell omgang med barn under 14 år. Derfor er maksimumsstraffen for brudd på § 195 høyere, i tillegg til at samleie gir en minimumsstraff på tre år.

Ifølge loven (§ 196) er det også ulovlig for mindreårige å ha sex med hverandre. Hva angår straff ønsker man imidlertid å ta noe lettere på seksuell omgang mellom jevnaldrende mindreårige på samme modningsnivå når det ikke bærer preg av utnyttelse, men er et uttrykk for ungdommelig utprøving. I 2003 ble følgende lagt til i de aktuelle straffelovsparagrafer: *Straff etter denne bestemmelsen kan falle bort [...] dersom de som har hatt den seksuelle omgangen, er omtrent jevnbyrdige i alder og utvikling.* Selv om lovens bokstav sier at straff *kan* bortfalle (og at straff dermed fremstår som det normale), har praksis vært at ungdom ikke blir straffeforfulgt. Selv om sex mellom to femtenåringer normalt ikke vil medføre straff er det altså ikke lovlig og vil kunne virke straffeskjerpende kombinert med en annen forbrytelse, for eksempel om en femtenåring voldtar en jevnaldrende hvis offeret er under den seksuelle lavalder.

## Europa og USA
I Europa varierer lavalderen fra 14 til 18 år. I USA er den 16 i de fleste stater, og 17 og 18 i andre. I noen land har lavalderen for sex mellom personer av samme kjønn vært høyere enn for mellom personer av motsatt kjønn, og noen steder også høyere for menn som har sex med menn enn for kvinner som har sex med kvinner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Motor (andre betydninger)

**Motor** har flere betydninger:
* Med motor mener vi oftest en innretning som forvandler andre typer energi til bevegelsesenergi.
* *[[Motor (tidsskrift)|Motor]]* er medlemsbladet til Norges Automobil-Forbund.
* En motor innen informasjonsteknologien kan være et sett programvare som skal utføre en viss oppgave, eksempelvis søkemotor og grafikkmotor.
Slaget ved Carham

**Slaget ved Carham** sto mellom skotter og anglesaksere fra Northumbria i 1018. Kongen av Alba (Skottland), Malcolm II av Skottland, sammen med Owen den skallete (Eógan II av Strathclyde), en småkonge av Strathclyde, dro sørover og utkjempet et viktig slag mot jarl Uhtred av Bamurgh og hans hær av northumbrianere i Carham ved Tweed ikke langt fra Roxburgh. Slaget endte med overveldende skotsk seier at området Lothian ble under lagt kongeriket Skottland og markerte begynnelsen på Skottland som det dominerende kongdømmet i Nord-Britannia.

I 1005 var det tre konger som styrte over det landområdet som i dag er Skottland: Alba i nord, Lothian i sørøst og Strathclyde i sørvest. Kronikøren Symeon av Durham skriver i *Historia Regum* (*Historien til kongene*) for årstallet 1018:

:«Et stort slag ble utkjempet mellom skottene og anglerne ved Carrum (*Carham*) mellom Huctred (Uhtred), sønn av Waldef (*Waltheof*), jarl av northumbrianerne, og Malcolm, sønn av Cyneth (*Kenneth II*), konge av skottene, som deltok i slaget med Eugenius (*Owen*) den skallete, konge av mennene fra Clyde (*Strathclyde*).»

En annen krønike, *[[Den angelsaksiske krønike]]*, oppgir at Uhtred døde i 1016, to år før han ble overvunnet ved Carham. En del historikere mener at slaget fant sted i 1018 og at den danske kongen Knut den mektige fikk Uhtred fjernet eller mest sannsynlig drept etter nederlaget. Detaljene fra selve slaget eksisterer derimot ikke lengre, men det synes som om Northumbria var blitt svekket gjennom års stridigheter med sine naboer og overkjørt av de aggressive gælerne fra nord.

I Symeons *Historia Ecclesiae Dunelmensis* (*Historien til kirken i Durham*) finnes følgende passasje:

:«I det år hvor vår Herres inkarnasjon ti hundrede og atten, da Cnut styrte anglernes kongedømme, opptrådte en komet i tredve netter for folket i Northumbria, et forferdelig varsel om den katastrofe som skulle legge provinsen øde. For, kort tid etter (*dvs. 30 dager*), ble hele befolkningen fra elven Tees til Tweed, og deres grenser, ble avskåret i en konflikt hvor de var opptatt med en talløs mengde av skotter ved Carrun (*Carham*).»

Etter slaget var kongeriket Skottland blitt den rådende stormakten i nordlige Britannia ved at Lothian ble lagt inn i riket og dermed var store deler av dagens Skottland dannet. De norrøne jarlene holdt fortsatt stand i Ross, Caithness, Sutherland, Hebridene og på de ytre øyene. Det sørlige området Galloway, preget av norrøn kontakt i triangelet mellom den britiske østkysten og øya Man, var også fortsatt uavhengig det skotske kongedømmet.

## Eksterne lenker
* The Battle of Carham
Isach Jørgen Coldevin

**Isach Jørgen Coldevin** (født 28. juli 1724, død 13. desember 1793 på Dønnesgodset) var en norsk militær og godseier.

Han var av Coldevinslekten, sønn av Morten Isachsen Coldevin (1694–1735) sjøkaptein fra Beitstad i  Nord-Trøndelag, og Stinchen Bech.  

Coldevin ble godseier på Dønnesgodset 1751, gjennom giftermål med enearving Maria Anna Emahus Tønder  (1731–1802) av Tønder (slekt).  I 1760 ble han  eier av Tjøttagodset, da eid av Dass-familien.  Som godseier var han tidvis i strid med leilendinger og husmenn, som i 1764 da han i brevs form klaget til biskopen av Trondheim, vedrørende manglende inntekter fra de straffesaker han gikk glipp av fordi ulovlige leiermål ikke ble rapportert.  Likeledes var han i strid om retten til å kreve kirketiende for bruk av Dønnes kirke som da var del av godset.  Han var også tidvis arkitekt, ivrig i restaurering av de samme kirkene, og fra 1770 i embeds medfør, engasjert i meteorologien med daglig loggføring.  Forfremmet til oberstløytnant i 1782. Sønnesønnen Isach Jørgen Coldevin (1802–1885) bar altså samme navn og var en senere eier av gården.

## Se også
* Axel Coldevin, *Jordegods og storgårder i Nord-Norge*, 1943

## Referanser


## Litteratur
* nasjonalbiblioteket Utdrag fra Isach Jørgen Coldevin, *Barometriske og theromometriske observationer for aaret 1770 på [[Dønnesgodset|Dønnes Gaard]] i [[Helgeland]]*.
__NOTOC__
Harald Stabell

**Harald Stabell** (født 16. januar 1947, død 15. desember 2018) var en norsk forsvarsadvokat, kjent for en lang rekke profilerte straffesaker og for sitt engasjement mot overgrep fra politiet og andre offentlige myndigheter.

Stabell tok juridisk embetseksamen i 1973. Deretter arbeidet han fra 1974 først som vitenskapelig assistent ved Universitetet i Oslo, tjenestegjorde som dommerfullmektig ved Fosen sorenskriverembete 1975–77 og var så ansatt i Arbeidstilsynet. Fra 1985 drev han egen advokatpraksis. Han ble fast forsvarer i lagmannsretten fra 1990 og i Oslo byrett fra 1996. Han hadde møterett for Høyesterett siden 1994. Blant hans klienter var Arne Treholt, Per Orderud og Stein Lillevolden.

På 1970-tallet var han politisk aktiv i AKP(m-l) og stilte senere blant annet opp på opprop for Rød Valgallianse. Han var en lengre periode leder av Advokatforeningens strafferettsutvalg.

I 2009 stod Stabell på 22.-plass på Rødts stortingsvalgliste i Oslo.

Stabell døde 15. desember 2018 etter kort tids sykeleie.

## Kjente klienter
* Stein Lillevolden (Blitz)
* Lars-Erik Andersen (NOKAS-ranet)
* Per Kristian Orderud (Orderud-saken)
* Arne Treholt (Treholt-saken)
* Terje Bogen  (Sponsor service)
* Torgeir Stensrud (Finance Credit)
* Mulla Krekar (Utvisningssaken i Høyesterett)
* Jon Waagaard (Kakekaster – Finansminister Kristin Halvorsen)
* Lars Lillo-Stenberg (Mot *[[Se og Hør]]*)
* Bjørnar Moxnes (Lindebergsaken)

## Kjente saker
* MS «Scandinavian Star»

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Bjørnøya-ulykken

**Bjørnøya-ulykken**  var en flyulykke som rammet Luftforsvaret den 28. mars 1954. Et av Luftforsvarets Catalina–sjøfly fra 333 skvadron med kjennetegn KK-N  (tidligere LN-OAP fra Vingtor Luftveier) hadde som oppdrag å droppe postsekker til de meteorologiske stasjonene på Bjørnøya, Hopen og gruvesamfunnene i Longyearbyen og Ny-Ålesund på Spitsbergen. Det var en flytur beregnet på rundt 17–18 timer.

## Hendelsesforløp
KK-N startet fra Skattøra sjøflyhavn i Tromsø på morgenen og droppet først posten på Bjørnøya og fortsatte mot Spitsbergen og deretter Hopen. Etter en vellykket gjennomføring av postslippene på alle stasjonene ble kursen satt hjem igjen mot Tromsø. Flyet kom inn over Bjørnøya etter 13 timers flyvning, men like syd for stasjonen i tett snødrev gikk flyet i bakken etter en høyresving om lag klokken 15.00 på ettermiddagen.

Flyet hadde da det styrtet en besetning på åtte og en passasjer. Passasjeren var for øvrig en programsekretær fra NRK Tromsø, som skulle lage reportasje om postflygningene til Svalbard. Mens flyet hadde fløyet over Bjørnøya hadde stasjonen på øya hatt radiokontakt, men da kontakten like etter ble brutt regnet de med at flyets radio hadde blitt ødelagt. 

## Søk og funn
Etter et par timer ble det over radio meldt fra Tromsø at sjøflyet var savnet. To av mannskapet på stasjonen gikk deretter ut på ski sydover for å lete etter spor av flyet. Disse lokaliserte det brennende flyvraket om lag fem kilometer fra stasjonen ved 19-tiden.

Fremme ved vraket fant de kun én overlevende som hadde brukket foten, mens resten hadde omkommet i styrten. Dagen etter ankom to marinefartøy til Bjørnøya med havarikommisjon og hjelpepersonell.

## Eksterne lenker
* Luftforsvarets minnemarkering på 50-årsdagen for ulykken; 28. mars 2004
*Postflytragedien på Bjørnøya 28. mars 1954. Luftfartshistorisk Forening Tromsø
Sleipneråpningen

**Sleipneråpningen** er en sjakkåpning som defineres av åpningstrekket 1.Sc3. Navnet kommer antagelig av at Sleipner har åtte bein og at en springer kan gå til opp til åtte felt (selv om springeren på c3 for øyeblikket må nøye seg med 5). Åpningen har flere navn, og har også blitt kalt for Van Geets åpning, Dunsts åpning m.fl. Dirk Daniel van Geet er en nederlandsk stormester i postsjakk, og åpningen spilles en del av sterke postsjakkspillere, bl.a. Van Geet selv og Ove Ekebjærg. 

1.Sc3 er et spillbart trekk som utvikler springeren til et godt felt der den utøver press mot sentrum, men det er likevel langt mindre populært enn 1.Sf3. Grunnene er flere. For det første så hindrer ikke 1.Sc3 svart fra å spille 1...d5 mens 1.Sf3 hindrer svart fra å spille 1...e5. Etter 1.Sc3 d5 truer faktisk svart med å true springeren vekk i neste trekk. Å stanse dette med 2.d4 er mulig, men hvit blir noe hemmet av at muligheten til å angripe sentrum ved å spille c2-c4 mangler. Hvit kan også la svart true springeren, noe som gir svart en terrengfordel i sentrum som hvit kan forsøke å underminere og angripe.
Noen som Angela

***Noen som Angela*** er en roman av Bror Hagemann, utgitt på Gyldendal i 1989. Den er Hagemanns andre roman.

Romanen er kort – 118 sider – og har et hurtig tempo med mange av den velskrevne detektivromanens kjennetegn.

## Handling
32 år gamle Henry Ruud lever et regelmessig og lite bemerkelseverdig liv i Bergen. Han gjør det han kan for ikke å vekke andres interesse på noen måte; utfører jobben sin som systemkonsulent punktlig, men uten å utmerke seg, later som han er interessert i de samme tingene som arbeidskameratene, dvs, fotball, og ser ellers mest på TV om kveldene. Han er livredd for at noen skal få kjennskap til hans hemmelige lideskap for opera, og holder platene innelåst. 

En dag ser han i et magasin en fotomodell som gjør et besynderlig inntrykk på han - «noe i blikket hennes han ikke kunne forklare; noe vilt, fandenivoldsk, og samtidig veldig sky, som om det var første gang hun ble fotografert». Han begynner å gjennomsøke ulike magasiner, og finner henne igjen under skiftende identiteter. Etter å ha fulgt henne i nærmere to år, slutter hun å opptre i bladene. Hun er sporløst forsvunnet. Dette får Henry Ruud til å ta sitt livs beslutning: Han vil finne henne, snakke med henne, gi seg til kjenne. Når ferien kommer, setter han seg i Granadaen og kjører nedover i Europa på det eneste sporet han har - navnet på en fotograf som forekommer på et bilde.

Nye spor bringer han etter hvert høyt opp i Romas underverden, og oppdraget viser seg å medføre fare for eiendom, helse og liv. For Henry Ruud er det å finne Angela blitt et livsnødvendig prosjekt, og viktigere enn alle andre hensyn. Han vet ikke hva som er mest uvirkelig – det utenkelige som han nå foretar seg, eller hans tidligere, velordna liv.
Oslo og Omegn Turistforening

**Oslo og Omegn Turistforening** (**OOT**) ble stiftet i 1936 av på initiativ fra medlemmene i Friluftsklubben. Foreningens formål var å «fremme fotvandring og friluftsliv i Oslo omegn og å utbre kjennskap til disse strøk».

Foreningen skulle videreføre det omfattende arbeidet med skilting og merking av stier i Oslomarka, som Friluftsklubben hadde startet på 1920-tallet. Friluftsklubben mente at dette arbeidet nå burde videreføres av en lokal turistforening, som samtidig kunne arbeide for å forbedre losjiforholdene i Oslomarka og ivareta fotturistenes øvrige interesser, for eksempel ved å publisere årbøker, medlemsblad og arrangere fellesturer.

OOT utga medlemsbladet *[[Til skogs]]* fram til 2002. Foreningen drev fra 1955 Kobberhaughytta i Nordmarka (både servering og overnatting).

I 1985 hadde OOT 1500 medlemmer og DNT hadde 35 000 i samme geografiske område, dvs. Oslo og omegn. OOT ble i 2002 slått sammen med Den Norske Turistforening og ble del av DNT Oslo og Akershus, seinere DNT Oslo og Omegn. Det skjedde som en del av konsolideringsprosessen blant norske turistforeninger etter at DNT gikk over til å være alle lokale turistforeningers «paraplyorganisasjon». Der førstnevnte hadde fokus på Marka og de bynære tilbudene, hadde den andre jobbet med fjellet.

## Referanser
Androth

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var **Androth** navnet på et gruppe huler i fjellkjeden Mithrim-fjellene. Etter slaget Nirnaeth Arnoediad søkte noen av de overlevende Sindaene og Eldaene tilflukt der. Tuor ble fostret opp av alvene fra Androth.
Leken går videre

***Leken går videre*** er en roman av Ernst Orvil, utkommet på Gyldendal i 1952. Romanen er på 156 sider og er Orvils ellevte.

Orvil bruker i *Leken går videre* en allvitende forteller som kjenner flere av personenes indre, og som i tillegg for egen regning kommenterer personene og begivenhetene. Det er avsnitt av essayistisk karakter, som handler om «leken» i livet, dvs. hvordan det sosiale spillet mellom menneskene fortoner seg: «Kampen om likevekten i livet er uten hensyn. Hver og en søker sin egen likevekt. Derfor blir kampen om likevekten en kamp mellom mennesker istedenfor en kamp inne i hver enkelt. Det blir en avgjørelse mellom mennesker istedenfor en avgjørelse i mennesket. Og leken går videre -» Stundom kan utsagnene få et aforistisk preg: «Men braket er ikke til i og for seg. Det fødes i hørselen.»

Orvils lyriske evne kommer godt til uttrykk i romanen. Han unngår konsekvent det alminnelige og banale i uttrykksmåten, og gjør i særlig grad bruk av allitterasjon som virkemiddel.

## Handling

Erik og Hjertrud driver en gard et sted på Østlandet, ikke langt fra hovedstaden. Deres store sorg er at de ikke kan få barn. Etter seks års ekteskap byr Hjertrud seg fram for gardskaren Anders, og blir med barn. Etterpå forlanger hun at Anders skal dra fra garden. Anders reiser, men kommer etter en stund tilbake. For annen gang blir Hjertrud med barn, og på Hjertruds bud må Anders reise.

Sønnene Arild og Bent viser seg å bli ganske ulike. Bent er tung og stødig, går ikke på dans, men interesserer seg for bergarter og fossiler. Arild har et flyktig sinn, og blir ikke avkrevd mye arbeid på garden. Faren har en gang da han ble redda opp av en råk gitt Gud det løftet at Arild skal bli prest, og det løftet tenker han å holde. Arild blir sendt til byen til teologiske studier, men studiene ender i utskeielser både med hensyn til livssyn og livsstil, og han blir en belastning på familieøkonomien. Når det er forbi med teologien, finner Arild ut at han vil til teateret. Her seg det ut til at han har funnet det rette for seg; hans hang til det uegentlige og forstilte folder seg ut ved teateret, og han gjør en slags karriere.

Bent blir hjemme, og må ta av for farens og moras stigende vanskeligheter. En periode omgås han Hild, som er datter av Anders. Anders har i mellomtida slått seg stort opp på skogspekulasjon og sagbruksdrift, og er blitt en kakse i bygda. Bare Hjertrud vet at Bent og Hild er halvsøsken, og når hun tror at de to er i ferd med å utvikle et forhold, får hun det for seg at Hild må vekk.

Faren har bare hatt uhell i sine økonomiske disposisjoner; han må selge skogen og snart er garden pantsatt til opp over pipa. Erik ser i et forvirret øyeblikk Anders som den som er skyld hans egne ulykker, og en måte å ramme Anders på, er å ta fra han noe han har kjær.

## Eksterne lenker
Ernst Orvil: ''Leken går videre : roman'', Gyldendal, 1952 - tilgang for norske IP-adresser på nb.no
Juan Serralles

**Juan Serralles** (født rundt 1845, død 1921) var grunnleggeren til det som skulle bli «Serralles Distillers, Inc.», produsent av rommen Don Q.

Juan Serralles var sønn av Sebastian Serralles. Sebastian Serralles immigrerte fra Catalonia i Spania tidlig en gang i det 19. århundre. Sebastian Serralles slo seg ned i Ponce, Puerto Rico hvor han begynte å drive sukkerplantasje. Sebastian Serrales døde i 1865 og Juan Serralles overtok da sukkerplantasjen. Juan startet med produksjon av rom.

Han ga navnet «Don Q», fra den legendariske Don Quixote til sin første rom. Don Q ble veldig populær i Puerto Rico og familieselskapet begynte å ekspandere. I 1903 tok de i bruk det første sammenhengende destillisjonsapparat i Puerto Rico. Juan Serrales døde i 1921 og romproduksjonen stoppet opp i forbudstiden på grunn av Puerto Rico sin tilknytning til USA. Juan Serralles er far til Juan Eugenio Serralles. Han er også oldefar til Felix Juan Serrales, Jr som nå er administrerende direktør for Distelerias Serralles, Inc. Selskapet har en salgsandel på over 60 % av rom solgt i Puerto Rico.
Jamalo-Nenetsk

**Jamalo-Nenetsk** (russisk Ямало-Ненецкий автономный округ) er et autonomt distrikt (okrug) i Russland. Det er en del av Tjumen oblast, men er samtidig et eget føderasjonssubjekt i Den russiske føderasjon. Administrasjonssenter er Salekhard med 36&nbsp;827 innbyggere, de største byene Nojabrsk og Novyj Urengoj med like under 100&nbsp;000 innbyggere.

Jamalo-Nenetsk ligger helt nordvest på den sibirske sletta. I nord ligger Nordishavet. Her munner elva Ob ut i en nesten 1&nbsp;000 kilometer lang vik eller fjord, *Ob-golfen*. Området er for det meste lavland, men i vest omfatter det de nordligste utløperne av Uralfjellene – det høyeste punktet er fjellet *Pajer* (1&nbsp;499 moh.) Havet er tilfrosset store deler av året, og landskapet er for det meste tundra. Kun i sør fins det litt skog. Middeltemperaturen i januar er -25&nbsp;°C, i juni +7&nbsp;°C.

I 1962 ble det funnet store petroleumsforekomster i Jamalo-Nenetsk. Over 90% av all naturgass i Russland blir utvunnet her, og også mye olje. Området er et av de viktigste reindriftsområdene i Russland. Dessuten forekommer en del pelsdyroppdrett.

I forbindelsen med oljeindustrien har Jamalo-Nenetsk hatt stor innvandring fra utlandet og resten av Russland. Dermed utgjør urbefolkningen bare en liten del av folketallet. De største etniske gruppene er: Etniske russere – 62,8%, ukrainere – 5,8%, tatarer – 5,8%, nenetskere – et samojedisk folkeslag – 4%,  khantiere – 1,5%, komiere – 1%.

## Historie
Området har vært befolket av nenetsere i alle fall siden det første årtusen e.Kr. På 1000-tallet kom kjøpmenn fra Novgorod til dette området. Siden rundt 1500 hadde herskerne i Moskva overherredøme, men først i 1595 ble det første russiske støttepunktet opprettet – festningen *Obdorsk* (dagens Salekhard). Utover 1700-tallet utvikla dette seg til en handelsplass der russiske handelsfolk byttet til seg pelsverk, fisk, elfenbein av mammut og hvalrosstenner.

Etter den russiske revolusjonen ble sovjetisk styre opprettet i april 1918. Det jamalo-nenetsiske nasjonale distrikt ble opprettet i 1930. I stalintiden var det fangeleirer her som var en del av gulagsystemet, og slavearbeidskraft fra disse leirene bygde blant annet en jernbanelinje østover fra Salekhard.

Etter oppløsningen av Sovjetunionen ble området ett av føderasjonssubjektene i den uavhengige russiske føderasjonen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommersant artikkel på engelsk
Believe (Cher-album)

:*«Believe» omdirigeres hit. Så du etter [[Believe (Dima Bilan-sang)]]?
***Believe*** er et album av den amerikanske artisten [[Cher (artist)|Cher]], utgitt i [[1998]]. Dette er hennes hittil mest suksessrike album og singel. Albumet har solgt ca. 130&nbsp;000 eksemplarer i Norge alene. «Believe» var den mest solgte singelen i 1998, foran [[Celine Dion]]s «My Heart Will Go On» fra filmen *Titanic''.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Faithful (1996)

***Faithful*** er en komedie fra 1996. Den var regissert av Paul Mazursky, produsert av Robert De Niro og skrevet av Chazz Palminteri.

Dette var Chers mindre suksessrike comeback på kinolerettet i 1996. Hun spiller en forsmådd kone som får et uventet møte med en leiemorder.

## Handling
På deres tjue års bryllupsdag mottar Maggie, en deprimert husmor, et diamant-halskjede og en pris på sitt hode - begge deler levert av ektemannen hennes, Jack, som har en affære med en annen kvinne.

Men leiemorderen Tony begynner snart å knytte nære bånd til Maggie i stedet. Senere dukker Jack opp selv, noe som kompliserer hele situasjonen enda mer.

## Skuespillere
* Cher som Margaret Connor
* Chazz Palminteri som Tony
* Ryan O'Neal som Jack Connor
* Paul Mazursky som Dr. Susskind
* Amber Smith som Debbie
* Elisa Leonetti som Maria
* Mark Nassar som Maria's kjæreste.
* Stephen Spinella som en ung mann.
* Jeffrey Wright som en annen ung mann.
* David Marino som lille Tony
* Steven Randazzo som Tony's far.
* Olinda Turturro som Tony's mor.
* Max Norat som butikk-eier

## Eksterne lenker
*
Chris Benoit

**Christopher Michael Benoit** (1967–2007) var en canadisk pro wrestler som var under kontrakt med World Wrestling Entertainment da han døde. Benoit er sett på som en av de beste tekniske pro wrestlere i sportens historie.

Benoit ble funnet død 26. juni 2007 i sitt hjem i Fayetteville i Georgia med sin kone Nancy og sin syv år gamle sønn, Daniel.

Politiets etterforsking viste at han drepte sin kone og sin sønn, før han begikk selvmord ved å henge seg selv.

## Wrestling info
* **Finishere**
** **Crippler Crossface** (Arm trap crossface)
** **Diving headbutt**
** **Sharpshooter**
** Wild Bomb (Høy hastighet powerbomb), – brukt fra 1994 til 2002

* **signatur triks**
** Back body drop
** Backhand chop
** Dragon screw
** Figure four leglock
** underarm slag
** Headbutt
** Lariat
** Shoulderbreaker
** Spinebuster
** Suicide dive
** Flere suplex  variasjoner
* Belly to back
* Bridging Northern Lights
* Exploder
* German
* Gutwrench
* Slingshot
* Snap
* Super
* Hat Trick (Tre rullende Germans)
** The Crippler
** **The Rabid Wolverine**

## Titler
* **[[Catch Wrestling Association]]**
** CWA World Tag Team Championship (1 gang) &ndash; med Dave Taylor

* **[[Extreme Championship Wrestling]]**
** ECW Tag Team Championship (1 gang) &ndash; med Dean Malenko

* **[[New Japan Pro Wrestling]]**
** IWGP Junior Heavyweight Championship (1 gang)
** Super J Cup (1994)

* **[[Stampede Wrestling]]**
** Stampede British Commonwealth Mid-Heavyweight Championship (4 ganger)
** Stampede International Tag Team Championship (4 ganger) &ndash; med Ben Bassarab (1), Keith Hart (1), Lance Idol (1) og Biff Wellington (1)

* **[[Universal Wrestling Association]]**
** WWF Light Heavyweight Championship (1 gang)

* **[[World Championship Wrestling]]**
** WCW World Heavyweight Championship (1 gang)
** WCW United States Heavyweight Championship (2 ganger)
** WCW World Tag Team Championship (2 ganger) med Dean Malenko (1) og Perry Saturn (1)
** WCW World Television Championship (3 ganger)

* **[[World Wrestling Entertainment]]**
** WWE Tag Team Championship (1 gang) med Kurt Angle
** WWE United States Championship (3 ganger)
** WWE Intercontinental Championship (4 ganger)
** World Tag Team Championship (3 ganger) &ndash; med Chris Jericho (1) og Edge (2)
** World Heavyweight Championship (1 gang)
** Royal Rumble (2004)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 

* Online World of Wrestling-profil
*
Frans Lasson

**Frans Lasson** (1935–2009) var en dansk operasanger og forfatter. Han var sønn av filmprodusenten Poul Hjertholm (1896&ndash;1975) og Aase Lasson (1904&ndash;88). Han studerte litteratur ved Københavns Universitet 1954&ndash;58, og tok senere sangerutdannelse. 1967&ndash;90 var han operasanger ved Det Kongelige Teater.

Frans Lasson var en av stifterne av Karen Blixen Selskabet og var formann for stiftelsen i perioden 1975–1985. Han var også medlem av styret for Rungstedlundfonden. Han og selskapets nestformann, kulturredaktør Hans Andersen redigerte sammen ti årganger av *Blixeniana*, som var Karen Blixen Selskabets årbok (utgitt i tidsrommet 1976–1985).

## Noen utgivelser
* *Ode til døden*, 1962. Dikt.
* *Tragisk himmel*, 1966. Dikt.
* *Thora og Olaf Bull. Blade af et ægteskabs historie*, 1985.
* Olaf Bull: *Ekko og regnbue. Notater fra en dikters verksted*, Oslo, 1987.
* *Olaf Bull. Brev fra en dikters liv*, 2 bd., Oslo og København, 1989.
* Olaf Bull: *Ild og skygger. Spredte notater fra et digterliv*, 1991.
* Olaf Bull: *Det nye rum og andre digte*, 1992.
* *Karen Blixen: Efterladte fortællinger*, 1975.
* *Caroline Carlsen: Erindringer om Karen Blixen – Fortalt til Frans Lasson*, 1976.
* *Kilden og flammen – En bog til Thorkild Bjørnvig*, 1988.
* *Rørbyes tegninger*, 1992.
* *Karen Blixen på Rungstedlund*, 1994 (lydbok).
* *Karen Blixens Rungstedlund*, 2001.

## Priser (utvalg)
* 1989 – Georg Brandes-Prisen for *Olaf Bull. Brev fra en dikters liv*, 2 bd.,
* Georg Brandes-Prisen, 1989.
* Selskabet til de skønne og nyttige Videnskabers Forfremmelses Pris, 1964.
* Norsk Kulturfonds Legat, 1988.
* Det Treschowske Fideikommis' Legat, 1991.
* St. Olavsmedaljen 1991.
* Ridder av Dannebrog, 1988.
* Søren Gyldendal-prisen, 2000.

## Noter og referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
* Bibliografi.dk - Utgivelser
Evenkia

**Evenkia** (russisk Эвенкийский автономный округ) var et selvstyrt distrikt (*okrug*) i Russland. Evenkia var del av Krasnojarsk kraj, men samtidig et eget føderasjonssubjekt i Den russiske føderasjon. Det administrative senteret var Tura, arealet 767 600 km² og innbyggertallet var 17 700 i 2002.

## Geografi
Evenkia er det minst tettbygde området i Russland og har lavere befolkningstetthet enn Grønland. På et område om lag like stort som Norge og Sverige til sammn bor det om lag like mange mennesker som på Stord. Evenkia ligger i den sentrale delen av den sibirske vidda. Det høyeste punktet er fjellet *Kamen* (1701 moh.). Store områder i nord har permafrost, men om lag 80 prosent av området er taiga. Middeltemperaturen i januar er -34°C, og i juli 15°C.

Reindrift er en viktig næring. Etterhvert håper man å utvikle oljevirksomhet og turisme.

Jernbane eller veier finnes praktisk talt ikke. Kommunikasjonsmiddel er hovedsakelig elvebåt, fly eller kjørerein.

## Demografi
Folketallet i  2002 var på 17&nbsp;697. Av disse var det representanter fra 67 etniske grupper, hvor etniske russere (62 %) og evenkere (21,5 %) er de dominerende.

Som andre autonome okruger var Evenkia bygd opp rundt en minoritet, i dette tilfelle evenkerne, som snakker evenkisk som er et tungusisk språk.

## Historie
 
Evenkia har vært del av Russland sidan 1600-tallet. Både i tsar-tiden og sovjet-tiden var det fangeleirer for politiske fanger her. 30. juni 1908 var Evenkia åsted for en av de største naturlige eksplosjonene på jorda i moderne tid. Skogen i et område på over 3000 km² ble lagt flatt etter en eksplosjon på  mellom 10 og 15 megatonn, forårsaket av en meteoritt. Området er så øde at den første ekspedisjonen ikke nådde fram til eksplosjonsstedet før i 1927.

Det autonome området ble opprettet i 1930. Etter oppløsningen av Sovjetunionen i 1991 ble Evenkia et av føderasjonssubjektene i Den russiske føderasjon, men også fremdeles en del av Krasnojarsk kraj. Boris Zolotarjov var den siste guvernøren i Evenkia (2001–2007).

17. april 2005 ble det vedtatt i en folkeavstemning at Evenkia, sammen med Tajmyr, vil bli slått sammen med Krasnojarsk kraj. Dette skjedde 1. januar 2007.
Fredrik Wandrup

**Fredrik Wandrup** (født 1951) er en norsk journalist, forfatter og film- og musikkanmelder. Wandrup har vært journalist i Dagbladet siden 1976. Han forfatterdebuterte i 2006.

Han han har vært utenriksreporter, featurejournalist, petitskribent og kommentator, og har dessuten skrevet en rekke essays og artikler i ulike tidsskrifter og antologier. Han har skrevet om et stort antall emner, fra haikudikt til hardkokt krim, fra Hongkong-action til countryrock, jazz og James Bond. Wandrup har også forfattet to litterære biografier om Jens Bjørneboe og Olaf Bull, og skrevet et portrett av kronprins Håkon som ung.

Wandrup debuterte i 2006 som romanforfatter med spenningsromanen *Svart poker* om reklamemannen Benjamin Brenner, som motvillig innblandes i planleggingen av et ran, og senere blir drevet på flukt til Kambodsja og Vietnam. I 2008 utgav han *[[Wandrups valg: 333 boktips|Wandrups valg]]*, hvor an anbefalte sine 333 skjønnlitterære favorittbøker.

## Utgivelser (utvalg)
* *Jens Bjørneboe: mannen, myten og kunsten*, Gyldendal, 1984.
* *Jukebox. Rocktekster i utvalg*, (sammen med Rolf Lie). Bokklubbens lyrikkvenner 1985
* *Oslo sett fra luften*, Mortensen 1986
* *Olaf Bull og hans samtid: en uro som aldri dør*, Gyldendal, 1995.
* *Haakon: Et portrett av kronprinsen som ung mann*, Gyldendal 1998
* *James Bond: mannen som erobret det tyvende århundret*, Gyldendal, 1999.
* *Svart poker* &ndash; kriminalroman, Aschehoug 2006	
* *Litteratur : Wandrups valg : 333 boktips fra Fredrik Wandrup*, Versal Forlag 2008 

Boken om Jens Bjørneboe er oversatt til tysk (1986).

## Priser
1995: Riksmålsforbundets litteraturpris for biografien om Olaf Bull

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Captain Morgan

**Captain Morgan** er en rom som produseres av det multinasjonale øl-, vin- og brennevinsselskapet Diageo. Merket er oppkalt etter «Captain» Henry Morgan som ble født i Wales rundt 1635 og døde 25. august 1688.

I 1944 startet Joseph E. Seagram & Sons, Inc produksjon av rom på Jamaica under navnet «Captain Morgan Rum Company». I 2001 solgte Seagram Captain Morgan-merket til Diageo. Captain Morgans rom blir i dag produsert i Puerto Rico.

Captain Morgans rom destilleres fra sukkerrør.

Det har vært flere diskusjoner og rettssaker rundt hvem som skal få retten til Seagrams varemerke «Captain Morgan rum»; Enten Diageo eller Destilería Serrallés.

## Variasjoner
* Captain Morgan Black Spiced
* Captain Morgan Deluxe Dark
* Captain Morgan White Rum
* Captain Morgan Dark Rum
* Captain Morgan Black Label
* Captain Morgan Spiced Gold
* Captain Morgan Original Spiced
* Captain Morgan Original Spiced Gold

## Referanser


## Eksterne lenker
*