open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
St. Albans

**St. Albans** (engelsk skrivemåte **St Albans**) er en by i Hertfordshire i England, omkring 35 km nord for London. Den er administrasjonssenter og største by i distriktet St. Albans. Ved folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 57&nbsp;795 innbyggere.

I romersk tid lå byen Verulamium på samme sted; dette var en av de viktigste romerske byene på De britiske øyer. 

Byens navn er etter den første kjente kristne martyren på De britiske øyer, Albanus av Verulamium. Katedralen som er viet til ham er et av byens viktigste landemerker.

## Historie
*Se også: [[Verulamium]].*

Før romerne hadde den keltiske stammen catuvellaunerne en bosetning på Prae Hill omkring halvannen kilometer fra byens sentrum. Den romerske byen Verulamium ble anlagt nær denne, ved elven Ver, og strakk seg inn mot dagens sentrum.

I middelalderen vokste byen oppover i åssiden der katedralen ligger, ved stedet legendene sier at Albanusble halshugget en gang før 324.

Flere store kirkebygninger og klostre har ligger på stedet, og byen vokste sakte, men sikkert på grunn av tilstrømningen av pilegrimmer. Det er mange rester etter bygninger fra både romersk tid og middelalderen, og byen er derfor en stor turistattraksjon. Det er dyrt å bo der, og det er et populært sted blant engelskmenn og briter.

Under den engelske borgerkrig ble det utkjempet to slag i St. Albans.

I mellomkrigstiden ble den et viktig senter for elektronikkindustrien. Etter andre verdenskrig har byen vokst betraktelig på grunn av befolkningsflyttinger. Med moderne kommunikasjonsmidler ligger byen godt innenfor området som er attraktivt for pendlere til London.

## Photo gallery

File:COA St Albans relief.jpg|Våpenskjoldet til byrådet
Image:Main Street 5.JPG|The Old Town Hall and Market Place, sett fra St Peter's Street
Image:St Albans cathedral Rose Ceiling.jpg|Rosetaket i katedralen i St Albans
Image:StAlbansStreet-PS01.JPG|St Michael's Street
Image:Kingsbury Water Mill 20031012-007.jpg|Kingsbury vannmølle
Image:StAlbansMosaics-PS01.JPG|Romersk mosaikk
Image:StAlbansRomanWall-PS02.JPG|Levninger av den romerske muren
Image:StAlbansCathedral-PS03.JPG|Del av høyalteret i katedralen i St Albans
St Albans, The Lake in Verulamium Park - geograph.org.uk - 1347000.jpg|Innsjøen i Verulamium Park


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* St Albans Council
* Once Upon a Time in St Albans, en grafisk reise gjennom byens fortid
* Enjoy St Albans, nettsted for besøkende
Kirkeskip

**Kirkeskip**, ofte bare omtalt som **skipet**, viser til hovedrommet der menigheten sitter i en kirke. 

## Utforming

Utformingen av rommet kan være spesifisert mer nøyaktig:

*Langskip: Antyder at kirken har form av et latinsk kors (†); langskipet er lengre enn tverrskipet.
*Hovedskip: Det sentrale og største av flere parallelle skip, eller det som går i lengderetningen i en kirke med tverrskip.
*Midtskip: Det sentrale skipet, som ikke nødvendigvis er større enn de andre. Kan også referere til de tre midterste i en kirke med fem skip.
*Sideskip: De ytterste skipene i en flerskipet kirke.
*Tverrskip: Et skip som går på tvers av hovedskipet; kalles også *transept* eller *sidearmer*.

## Betegnelse
Betegnelsen «skip» stammer fra middelalderlatinens begrep *navis*. Den latinske bruken av ordet *navis* kan skyldes en sammenblanding mellom greske ναός (jonisk νηός) som betyr «tempelrom» og tilsvarende språks ναύς (νηύς) som betyr «skip». På engelsk er begrepet *nave* om midtskip direkte avledet fra latinsk navis.

## Skipsmodell
«Kirkeskip» kan også referere til en skipsmodell, et votivskip, som er hengt opp i en kirke. I Nord-Europa, og spesielt i Skandinavia, har slike skip vært svært vanlige, og finnes fortsatt i mange kirker.

## Metafor
I kristen tradisjon blir «skipet» dessuten ofte brukt som metafor på kirken. Symbolet bygger blant annet på fortellingen om Noahs ark og fortellingen om Jesus som stiller stormen.

## Referanser


## Litteratur
*Ahlstrand, Jan Torsten (1976): *Arkitekturtermer*. Lund: Studentlitteratur, ISBN 91-44-02852-0
Fullrigger

**[[Fullrigger]]** er et seilskip med minst tre master og der alle er skværriggede. Det fantes også firemastede fullriggere, men det har bare eksistert én femmastet fullrigger, «Preussen» fra 1902. På disse kalles den aktre masten kryssmast eller jiggermast. I Norge er det i dag (2016) tre fullriggere, «Sørlandet», «Christian Radich» og «Najaden». Den fjerde skværriggeren,  «Statsraad Lehmkuhl», er barkrigget.

## Rigg og seil på en fullrigger (eksempel)
Det er minst tre master på en fullrigger. Alle er skværriggede.
### Rigg
* A: Baugspryd
* B: Klyverbom
* C: Fokkemast (forre mast)
* D: Stormast
* E: Kryssmast

### Forseil
* 1: Jager
* 2: Ytreklyver
* 3: Indreklyver
* 4: Forre stengestagseil

### Seil på fokkemast
* 5: Fokk
* 6: Forre undre mers eller «fokkestumpen»
* 7: Forre øvre mers
* 8: Forre undre bramseil
* 9: Forre øvre bramseil
* 10: Forre undre røyl
* 11: Forre øvre røyl

### Seil på stormast
* 12: Storseil
* 13: Store undre mers, eller storstumpen
* 14: Store øvre mers
* 15: Store undre bramseil
* 16: Store øvre bramsseil
* 17: Store undre røyl
* 18: Store øvre røyl

### Seil på kryssmast
* 19: Mesan

* 20: Bergineseil
* 21: Kryss undre mers
* 22: Kryss øvre mers
* 23: Kryss undre bramseil
* 24: Kryss øvre bramseil
* 25: Kryss undre røyl
* 26: Kryss øvre røyl

### Stagseil
* 27: Diverse stagseil (bl.a kryss røyl-stagseil og store røyl-stagseil)
Stagseilene har navn etter de rærne de hører til.

## Berømte fullriggere
* «Cutty Sark»
* SS «Sørlandet»
* SS «Christian Radich»
* «Preussen» fra 1902, den eneste femmastede fullriggeren.
* «Royal Clipper»

## Referanser
Bark (skip)

En **bark** er et seilskip med minst tre master, hvor de fremste er skværriggede, det vil si rigg hvor seilene er festet i rær som er opphengt over hverandre på mastene, mens den akterste masten har mesanseil.

Barken har en noe enklere rigg enn en fullrigger, og kan dermed seile med mindre mannskap. På større barkskip er mesanseilet ofte delt, og en mindre gaffel finnes da omtrentlig midt på undermasten. Norske seilskipsredere kjøpte på slutten av 1800–tallet ofte inn gamle fullriggere fra utlandet og rigget dem ned til barker. Disse skipene var som regel bygget av stål eller jern. Dette i motsetning til de norskbyggede, som vanligvis var bygget av tre. En bark er større og smekrere bygget enn en brigg, og dermed raskere. Det fantes også fire- og fem mastede barker. Mastene på en tremastet bark heter fokkemast, stormast og mesanmast eller kryssmast.

Det norske skipet «Statsraad Lehmkuhl» er en tremastet bark.

## Terminologi
Terminologien kan være vanskelig å utrede mellom de ulike skipene, særlig småfartøyene. Blant en serie med bilder av skip framstilt i Marseille i 1679 av Jean Jouve er et lite fransk orlagsfartøy med mers både på stor- og mesanmasten og latinerseil på fokkmasten som er betegnet som *polacre*, det vil si polakker. Et fartøy i Jouves serie med identisk skrog, men med latinerseil på alle mastene, kalles *barca*. Skip med hensyn til skrog og rigg synes identisk med Jouves polakker, kalles *barca* i andre deler av Middelhavet. *Barca* er det samme ordet som bark.

Bark (sammenlign med norrøne *barki*, «skipsbåt»), tilsvarende som engelske barge, som ble etablert på 1300-tallet i betydningen havgående seilskip med tre- til femmastet av moderat størrelse. Det er avledet fra gammelfransk *barge*, «båt, skip», fra gammel provençalsk *barca*, som igjen er avledet av middelalderlatin *barga*. Deretter er opphavet kanskje fra keltisk eller kanskje fra latinske **barica*, tatt fra gresk *baris*, «egyptisk båt», lånt fra koptiske *bari*, «liten båt».

Det fantes forskjellige typer barker i alle havner rundt Middelhavet, og oppover Altanterhavskysten og på elvene. På Rhinen fløt vinbarker, og engelskmenn og nederlendere hadde fiskebarker. I svensken Åke Classon Rålamb *Skeps byggerij* fra 1691 nevnes en engelsk *«Barch eller Galleya (tienar bara till at roo moot eller med Ström) har 4 Foot öfwer Stammen.»*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Description of a four-masted barque.
Oscar Niemeyer

**Oscar Soares Filho Niemeyer** (fullstendig navn: *Oscar Ribeiro de Almeida Niemeyer Soares Filho*, født 15. desember 1907 i Rio de Janeiro, død 5. desember 2012) var en brasiliansk arkitekt av fjern tysk opprinnelse, og ble ansett som en av de viktigste pionérene innen moderne arkitektur. Han begynte å eksperimentere med armert betong og sto blant annet bak arkitekturen i Brasils nye hovedstad Brasília. Niemeyer var påvirket av Le Corbusier, som på sin side uttrykte stor respekt for hans verk.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Gesellschaft mit beschränkter Haftung (Tyskland)

**Gesellschaft mit beschränkter Haftung**, vanligvis forkortet **GmbH**, er tysk for «selskap med begrenset heftelse», er i Tyskland en betegnelse for et kapitalselskap. Andre er Aktiengesellschaft (AG) og Kommanditgesellschaft auf Aktien (KGaA). Tilsvarende selskaper finnes i Liechtenstein, Sveits og Østerrike.

## Se også
* Kommanditgesellschaft auf Aktien
* Aktiengesellschaft
* Kommanditgesellschaft

## Referanser
Brigg

**Brigg** er et tomastet, mellomstort,  seilskip med rær på begge master, og gaffelseil på aktre mast.

Det var Storbritannia som på 1700-tallet begynte å bygge denne skipstypen og navnet er avledet av «brigantin» som betyr sjørøverskip, hvorfra de trolig også hadde hentet idéen.
Brigger var svært vanlige i Norge for 150 år siden. Skutene lastet godt, men var ikke raske. Størrelsen gjorde det overkommelig både å bygge og finansiere dem lokalt.

Et eksempel på en norsk brigg kan være «Hovvarpner».

## Eksterne lenker
* 
* Næringslivet i Porsgrunn frem til 1. verdenskrig 
* Om riggtyper på seilskuteklubben.no
Rå

**Rå** (flertall *rær*) er en rund stang eller spire, noe spisset mot endene, laget av tre, og festet horisontalt til forkant av en mast på et seilskip.  Den enkleste formen for rå er kjent fra vikingskip som hadde ett skværseil festet til en rå (råseil).  

Råen gjør det mulig å regulere seilet i to retninger. Seilmanøvrene kalles henholdsvis *å brase seil* og *å toppe seil*. Å brase vil si å svinge råen i forhold til vindretningen.  Å toppe vil si å heve råen på en av sidene. 

En fullrigger har rær på alle tre (eller fire) master. En brigg er en tomastet «fullrigger». En bark har rær på de to fremste mastene og mesanseil på den tredje. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kutter (skrogform)

**Kutter** kan referere til flere forskjellige typer fartøy. Denne artikkelen handler om skrogformen som var basert på de engelske fiskekutterne.

## Betegnelsen kutter
Opprinnelsen til navnet kommer fra import av engelske fiskebåter på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. I denne perioden gikk mange engelske fiskere over større båter og senere til motor og norske fiskere overtok de gamle båtene deres.

Nordmenn kjøpte de mindre båtene som var billigst og de mindre båtene var énmastede. På engelsk er en énmaster med to forseil en *cutter*. Siden kutter på norsk er knyttet til skrogformen, brukes betegnelsen både på én- og tomastere og på motorkuttere.

## Skrogform
Kutter er på norsk en skrogform med utoverhengende hekk. Hekken er som regel halvsirkelformet i Norge, men i andre land kan den også være rektangulær. Baugen er som regel loddrett, men kutternavnet er mest knyttet til den utoverhengende hekken. Kutteren skiller seg derved klart fra jakter (hardangerjakter) og jekter som har flatt akterspeil og utoverhellende forstevn.

Kutterskroget ble meget populært, overtok etter jaktene, og ble den vanligste skrogformen på vestlandet og bygget i stort antall helt fram til 1960-tallet. Kutterne ble brukt til alle formål, men mest til fiske. Det ble utviklet egne, norske kuttertyper: mørekutteren og  hardangerkutteren.

## Hardangerkutter
Hardangerkutter er betegnelsen på en lokal variant av båttypen kutter, som særlig ble bygd i Hardanger og Sunnhordland. Hardangerkutterne skiller seg fra mørekutterne ved mer utlagt hekk, flatere bunn og mer langsmal skrogform.

Spesielt for Sunnhordland og Hardanger i den siste tiden var at de ble bygd for rask seilas, «sildasegling», i motsetning til for eksempel mørekutterne, som ble bygd for å tåle grovere sjø, med brattere hekk og mer spring, og kunne være rundere i formen. I Sunnhordland og Hardanger var hovedtrekkene at hekken lå mer utover og bunnen/bunnreiset var flatere og mer langstrakt. Ulempen ved disse skrogene var at de slo mer både foran og akter i grov sjø.

De fleste hardangerkutterne ble bygd i Sunnhordland. Noen av de mest kjente stedene er Ølve, Rosendal, Sunde, Halsnøy, Sagvåg og Jondal.
Det ble også bygd fartøyer på andre steder der man hadde tilgang på materiale og fagfolk til å lede arbeidet.

## Referanser


## Litteratur
* Winge, Jon. *Trebåter: Norsk kulturhistorie på sjøen*. Schibsted forlag ISNB 978-82-516-5508-8
Air Rarotonga

**Air Rarotonga** er flyselskapet på Cookøyene. Det flyr mellom hovedøya Rarotonga og åtte av de andre øyene.  Selskapet er privateid og ble etablert i 1978. Årlig trafikk er over 70&nbsp;000 passasjerer.

## Eksterne lenker
* 
* Selskapets historie:https://web.archive.org/web/20051226030945/http://www.airraro.com/about_us.html
* Bilettbestilling:http://www.airraro.com/
Forlandet nasjonalpark

**Forlandet nasjonalpark** er en norsk nasjonalpark som ligger på Svalbard; og dekker hele øya Prins Karls Forland samt havet rundt. Parken ble opprettet ved kongelig resolusjon 1. juni 1973, og har ramsarstatus. Opprettelsen skjedde for å *«bevare et stort, sammenhengende og i det vesentligste urørt naturområde på land og i sjøen med intakte naturtyper, økosystemer, arter, naturlige økologiske prosesser, landskapselementer, kulturminner og kulturmiljøer som referanseområde for forskning og for opplevelse av Svalbards natur- og kulturarv, herunder sikre» øyens karakteristisk alpine fjellrekke, en stor strandslette, velutvikla steinbreer og frostjordsformer, flere større og mindre fuglefjell, verdens nordligste steinkobbebestand, samt viktige kulturminner og kulturmiljøer fra hvalfangsttida, overvintringsfangst og mineralleting.*. Nasjonalparken dekker et område på 4&nbsp;626,89 km².

Forlandet nasjonalpark ligger på øya Prins Karls Forland vest for Spitsbergen og Isfjorden; og den grenser opp til Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark.

## Geografi, landskap, geologi
Prins Karls Forland er langstrakt og nesten delt i to av Forlandssletta. Nord for strandsletta ligger en alpin fjellrekke med spisse topper. Vestsiden har store strandflater, østsiden har ville og bratte isbreer som flere steder går helt ned til havet. 

Geologisk består Forlandet av kaledonske, foldede og metamorfe (omdannede) bergarter, og ellers noen yngre sedimentære lagbergarter i nordøst. Strandflatene har strandvollavsetninger, og det er flere steinbreer oppover sidene av de alpine fjellene.

## Flora og fauna
Området er kjerneområde for verdens nordligste bestand av steinkobbe og her finnes også verdens nordligste hekkebestand av lomvi.

Det er en rekke fuglefjell rundt øya innenfor nasjonalparksgrensen, og både Plankeholmane fuglereservat og Forlandsøyane fuglereservat ligger iverneområdet, begge med noen store hekkebestander av ærfugl og gjess. 

## Kulturminner
I tillegg har området flere kulturminner etter norsk og russisk jakt og hvalfangst.

## Forvaltning og bruk av området
Forlandet ligger i skipsleia langs vestkysten av Spitsbergen, med en god del cruisetrafikk. Det er derimot lite ferdsel på land, og ingen bosettinger der.

Nasjonalparken og området rundt ligger i sin helhet utenfor Forvaltningsområde 10, og har derfor full meldeplikt og forsikringsplikt for tilreisende og turister.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Palle Rosenkrantz-prisen

**Palle Rosenkrantz-prisen** er en årlig pris for beste kriminallitterære verk utgitt på dansk, uavhengig av opprinnelsesland. Den utdeles årlig av Det danske Kriminalakademi. Prisbeløpet var i 2007 på 7500 danske kroner.

Prisen har fått navn etter Palle Rosenkrantz (1867–1941), som antas å være Danmarks første kriminalforfatter.
 
## Liste over prisvinnere

### Palle Rosenkrantz Ærespris
*2002 – Anders Bodelsen, for samlet forfatterskap

## Referanser


## Eksterne lenker
* Palle Rosenkrantz-prisen hos litteraturpriser.dk
Jærstrendene landskapsvernområde

**Jærstrendene landskapsvernområde** ligger i jærkommunene Klepp, Hå, Randaberg og Sola   i Rogaland. Området strekker seg langs kyststripa fra Tungenes i nord til Ogna i sør. 

Området som består av flere separat beliggende lokaliteter, ble opprettet i 2003 og er på 34&thinsp;km² landareal og 79&thinsp;km² sjøareal. Området omfatter det 7 mil lange strekket fra Tungenes i Randaberg til Sirevåg i Hå, i tillegg til øyriket Håstein – Rott vest for Jæren. Landskapsvernområdet er opprettet på grunn av sitt egenartede kultur- og naturlandskap. Verneområdene omfatter 8 fugelfredningner, 10 plantefredninger og 4 naturminner i tillegg til landskapsvernkvalitetene.

Jærstrendene har et egenartet natur- og kulturlandskap med særpregede strandtyper. De geologiske, botaniske, zoologiske og kulturhistoriske elementene gir området særpreg, og landskapet som helhet er unikt i Norge. Det er stor variasjon i plantesamfunn, og en rekke sjeldne plantearter finnes i området. 

Deler av det vernede området inngår i Jæren våtmarksystem, som står på listen over internasjonalt viktige våtmarksområder under Ramsar-konvensjonen.  Innenfor sandstrendene er det store områder med sanddyner og en spesiell flora og fauna, flere av disse artene er truede arter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*plakat-jærstrendene
Trollheimen landskapsvernområde

**Trollheimen landskapsvernområde** ligger i Trollheimen i Møre og Romsdal og i Trøndelag. Området ble opprettet i 1987 og er på 1208&thinsp;km².

Landskapsvernområdet er opprettet på grunn av sine høyfjellsområder med en rik og spesiell flora. Den Norske Turistforening har flere turstier i området. Inntil landskapsvernområdet ligger Svartåmoen naturreservat, Minilldalsmyrene naturreservat og Innerdalen landskapsvernområde.

## Referanser


## Kilder
* Forvaltningsplan for Trollheimen landskapsvernområde
Verulamium

**Verulamium** var den tredje største byen i Romersk Britannia. Den lå nær sentrum i dagens St. Albans i Hertfordshire, England. Det meste av området er dekket av parker og jordbruksland, men den moderne byen har spredd seg rundt det gamle Verulamium.

Før romernes erobring bodde den keltiske stammen catuvellaunerne på stedet. Deres leder, Tasciovanus, skal ha grunnlagt bosetningen, som hadde navnet Verlamion, som betyr «bosetning over myra». Dette er et av de eldste kjente stedsnavn i Storbritannia. 

Den romerske bosetningen fikk status som *municipium*, en slags bystatus, i ca. 50. Den vokste jevnt og trutt, med unntak av et tilbakeslag i 61 da den ble angrepet av Boudiccas styrker. Rundt 200 dekket den et areal på 0,5 km², omgitt av en dyp vollgrav og en mur. Den hadde et forum, en basilika og et teater. Store deler av byen ble ødelagt av brann i 155 og igjen ca. 250. Gjenoppbyggingen ble hovedsakelig gjort i stein i stedet for tre. 

Romernes styre i England endte tidlig på 400-tallet, og byen begynte da å forfalle. Den nye byen, St. Albans, vokste i stedet fram i åsen overfor Verulamium, der katedralen ligger.

Francis Bacon bygde på begynnelsen av 1600-tallet et hus innenfor de romerske murene, og han fikk tittelen baron Verulam. Senere ble hans tittel endret til vicomte St. Albans. 

Deler av flere bygninger er bevart, og ble utgravd av blant andre arkeologen Mortimer Wheeler og hans hustru Tessa Wheeler på 1900-tallet. Blant det bevarte er deler av bymuren, en hypokaust og deler av teatret. Man regner med at det fortsatt ligger mye under jordbruksland som ikke er grundig undersøkt av arkeologer. Det finnes også et museum som viser gjenstander fra romersk tid.

## Eksterne lenker
* 
* Verulamium Museum
Morten Harket

**Morten Harket** (født 1959) er en norsk sanger og låtskriver. Han er mest kjent som frontfigur i gruppen a-ha og mentor i *[[The Voice – Norges beste stemme]]*.

## Bakgrunn
Harket vokste opp i Kongsberg sammen med tre brødre og en søster, men i en alder av 5 flytta han og familien til Gullhella i Asker. Han ble mobbet i barndommen og fikk i perioder juling hver dag, Harket har i voksen alder stått frem som mobbeoffer og holdt foredrag om mobbing. Før han ble med i a-ha opptrådte han en kort periode med bluesbandet Soldier Blue.

## Musikkarriere
Sammen med Magne Furuholmen og Paul Waaktaar-Savoy utgjør han gruppen a-ha, som er Norges største og mest langvarige eksportsuksess innen popmusikk.

Som soloartist har han gitt ut seks musikkalbum. Han ble kåret til «Årets spellemann» og mottok fire priser for albumet *[[Wild Seed]]* og singlen "A Kind of Christmas Card" under Spellemannprisen 1995. De øvrige klassene han vant var årets mannlige artist, årets album og årets låt, sistnevnte sammen med tekstforfatter Håvard Rem. I tillegg har han vunnet ni Spellemannpriser med a-ha.

I 1996 var han programleder for Eurovision Song Contest i Oslo Spektrum sammen med Ingvild Bryn. Han åpnet sendingen med å fremføre «Heaven's Not for Saints».

Harket har europarekord i å synge en og samme tone lengst på en Topp 40-låt; i 20,2 sekunder på sporet «Summer Moved On» på musikkalbumet *[[Minor Earth Major Sky]]* fra 2000.

Kong Harald V utnevnte i 2012 Harket til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for «innsats for norsk musikkliv». Harket ble i 2011 sammen med a-ha innlemmet i Rockheim Hall of Fame.

Harket var dommer på *The Voice* i 2017, 2018 og 2019.

I 2019 ble det kjent at Harket omkring 1993 spilte inn et soloalbum i London. Albumet ble ikke gitt ut og opptaket ligger lagret hos en produsent.

I 2021 var Harket med som Vikingen i andre sesong av The Masked Singer UK.

## Diskografi
**a-ha**
* Se: a-has diskografi

**Soloalbum**

* *[[Poetenes Evangelium]]* (1993) (Kirkelig Kulturverksted)     
* *[[Wild Seed]]* (1995) 
* *[[Vogts Villa]]* (1996)
* *[[Letter from Egypt]]* (2008) (Universal Music)
* *[[Out of My Hands]]* (2012)
* *[[Brother (album)|Brother]]* (2014)

**Singler**
* «Salome» (1993)
* «Natten» (1993)
* «Can't Take My Eyes Off You» (1993) (på *[[Coneheads]]*, filmmusikk)
* «A Kind Of Christmas Card» (1995)
* «Spanish Steps» (1995)
* «Brodsky Tune» (1995)
* «Los Angeles» (1996)
* «Heaven's Not For Saints» (1996)
* «Tilbake Til Livet» (1996)
* «Herre I Drømmen» (1996)
* «Movies» (2007)
* «Darkspace» (2007)
* «We'll Never Speak Again» (2007)
* «Barsking i Halden» (2010)
* «Scared of Heights» (2012)
* «Lightning» (2012)
* «I'm the one» (2012)
* «Brother» (2014)

**Annet**
* «Evig ung» (1995) (på *[[Lekekameratene – Kom ut og lek!]]*, CD mot barnearbeid, utgitt av LO sammen med PolyGram)
* «Kamilla og tyven» (1988) (filmmusikk)

## Filmografi
* *[[Kamilla og tyven]]*  – Christoffer (1988)
* *[[Kamilla og tyven II]]* – Christoffer (1989)
* *[[Yohan – Barnevandrer]]* – Sigøyner (2010)
## Bibliografi
**My take on me Autobiografie* (selvbiografi på tysk, 2016, Hamburg Edel Germany)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Wallenberg

**Wallenberg** (eller *Wallenbergarna*, *Familien Wallenberg*) er en svensk slekt med stort eierskap og innflytelse innenfor næringslivet i Sverige og Skandinavia. Familiens motto hevdes å være: «Esse, non videri», *att verka, men inte synas*. Familiens formue forvaltes gjennom holdingselskapet  Investor AB.

En del av selskapene som har vært med i Wallenbergsfæren i lengre tid er SEB, ASEA, Saab-Scania og Skandia. Familien hjalp også til med finansieringen i forbindelse med dannelsen av Norsk Hydro, Orkla AS, LKAB i Narvik og Sydvaranger AS.

## Kjente Wallenbergere
* Häradshövding Knut Wallenberg
* Marcus Wallenberg d.e.
* Jacob Wallenberg d.e.
* Marc Wallenberg
* Pieter Wallenberg
* Marcus Wallenberg d.y.
* Raoul Wallenberg

## Se også
* Wahlberg

## Eksterne lenker
* wallenberg.org
* Artikkel i Store norske leksikon
Raudøya landskapsvernområde

**Raudøya landskapsvernområde** er et landskapsvernområde med plantelivsfredning som ligger i Ørsta kommune i Møre og Romsdal. Området ble opprettet i 2000 og er på 0,371&thinsp;km². Landskapsvernområdet er opprettet for å verne kultur- og naturlandskap med kristtorn. Området har en stor og vital forekomst av kristtorn.
Raudøya er også omtalt som "den Øe Primsignd", som ifølge Snorre Sturlasson var stedet der slaget ved Hjørungavåg stod.

Raudøya naturreservat ligger på samme øya.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ordovikere

**Ordovikene** var en keltisk stamme som levde på De britiske øyer før romernes erobring. Deres hovedområde var i dagens Wales, mellom silurene i sør og decangelerne i nord. De ble beseiret av den romerske guvernøren Gnaeus Julius Agricola i et felttog i årene 77 og 78.

De livnærte seg på jordbruk og sauehold, men hadde også en sterk militær tradisjon og levde i befestede bosetninger og fort anlagt på åsrygger. Deres motstand mot romerne ble for det meste styrt av Caratacus, som hadde gått i eksil hos ordovikene etter at hans egen stamme var blitt slått i slaget ved Medway i 43. Han ble krigsherre hos ordovikene og silurene og ble regnet som samfunnsfiende av romerne. Han ble beseiret i slaget ved Caer Caradock i 50 av romerske styrker under Publius Ostorius Scapula. Man antar at ordovikene led store tap i slaget, da de etter dette ikke lenger utgjorde en større militær trussel. 

I 70-årene gjorde de opprør mot den romerske okkupasjonen og knuste en kavaleriskvadron. Dette førte til en skarp reaksjon fra Agricola, som ifølge Tacitus utslettet hele stammen. Dette ser ut til å være korrekt, da det etter dette ikke finnes nye referanser til ordovikene. Eventuelle overlevende kan ha blitt opptatt i andre stammer, slik Caratacus hadde blitt tidligere. 

## Andre betydninger
I 1879 ga geologen Charles Lapworth navnet den ordovikiske periode til en geologisk periode, ettersom hans forskning var basert på steiner funnet i stammens kjerneområde.

## Se også
*Liste over keltiske stammer

## Referanser


## Kilder
*
Aeolis

**Aeolis** (antikk gresk: Αἰολίς, *Aiolís*) eller **Aeolia** (Αἰολία, *Aiolía*, kan også skreves med som *Æolis*, *Æolia*) er det navn som i antikkens Hellas ble brukt om den greske bosetningen i den vestlige og nordvestlige delen av Anatolia (Lilleasia) langs kysten av Egeerhavet, og dessuten flere av øyene, særlig Lesbos. Aeolis utgjorde de sørlige delene av Mysia som omga det i nord, Jonia i sør og Lydia i øst. Disse områdene utgjør i dag, unntatt Lesbos, Tyrkia.

## Geografi og navn

Aeolis var oldtidsområdet langs vestkysten av Anatolia. Det strakte seg langs Egeerhavet fra inngangen av Hellespont, dagens navn Dardanellene, og sør til elven Hermos, dagens navn Gediz. Det hadde navn etter aiolere, en del av de som utvandret hit fra det greske fastlandet før 1000 f.Kr. Aeolis var imidlertid etnologisk og lingvistisk en enklave framfor en geografisk enhet. Området er ofte betraktet som del av den større nordvestlige regionen av Mysia.

Aiolerne var den ene av fire betydelige stammer i oldtidens Hellas som oldtidens grekere var inndelt i. Deres navn er avledet fra Aiolos, den mytiske stamfaren til aiolerne, og han var en sønn av Hellen, den mytiske stamfaren og patriarken til den greske nasjon og hellenerne (grekerne).

## Historie
En fortelling henviser til Aeolis mytisk fortid. I henhold til Homers beskrivelse, etter at Odyssevs hadde oppholdt seg hos kyklopene, nådde han fram til øya Aeolia som skaffet ham vestvinden Zephyr. 

I tidlig tider, ved 700-tallet f.Kr., var aiolernes tolv viktigste byer uavhengige og utgjorde et forbund, *Dodecapolis*: Kyme (også kalt for Frikonis), Larissae, Neonteichos, Temnos, Killa, Notion, Aegiroessa, Pitane, Aigai, Myrina, Gryneion, and Smyrna.

Fra Aeolis ble det grunnlagt en del greske kolonier i det nordlige Egeerhavsområde: 

* Samothrake, på øya av samme navn, kolonisert av aeoliere fra Lesbos ca. 700 f.Kr.
* Ainos, ved kysten av Trakia
* Sestos i Hellesponten

Den mest kjente byen var Smyrna (dagens tyrkiske by Izmir), men i 699 f.Kr. ble Smyrna en del av det joniske forbundet. De gjenværende byene ble erobret av Krøsus, konge av Lydia (styrte i tiden 560-546 f.Kr.). Senere ble etter hverandre erobret av perserne, makedonerne, Selevkideriket, og kongeriket Pergamon. 

Attalos III, den siste kongen av Pergamum, lot Roma få Aeolis i arv i 133 f.Kr.. Kort tid etter ble det gjort til en del av den romerske provinsen Asia. Ved delingen av Romerriket i 395 e.Kr., ble Aeolis gitt til Østromerriket og forble under bysantinsk styre fram til muslimene okkuperte området og er i dag en del av Tyrkia.

## Referanser


## Litteratur
* Bonanno, Pierluigi (2006): *Aiolis. Storia e archeologia di una regione dell’Asia Minore alla fine del II millennio a.C.*, USA
Liste over keltiske stammer

**Liste over keltiske stammer** omfatter folkestammer i bronsealderens og jernalderens Europa som kan knyttes sammen ved at de snakket et felles språk, keltisk (selv om de var store regionale forskjeller og at ettertidens kunnskap er sparsommelig), og med angivelse av deres kjerneområde ut fra moderne geografiske navn. Listen nedenfor er ufullstendig.

## Frankrike
*Gallere
**Pariserne – sentrale Frankrike
**Veneterne – Frankrike
**Voconterne – Provence, Frankrike
*Helveterne – Sveits

## Storbritannia
*Atrebatene
*Brigantene
*Caledonerne
*Cantierne
*Carvetierne
*Catuvellaunerne
*Corieltauverne
*Cornovierne
*Dekeangliene
*Demeterne
*Dobunnerne
*Dumnonierne
*Durotrigene
*Ikenerne – Norfolk
*Novantaerne
*Ordovikene
*Pariserne
*Regnensene
*Selgovaerne
*Silurene
*Taxalerne
*Trinovantene
*Vacomagene
*Veniconerne
*Votadinerne

## Sentral- og Øst-Europa
*Boierne – Ungarn og  Tyskland
*Eraviscerne – Ungarn
*Galatiere – det sentrale Tyrkia
*Scordiscerne – Kroatia, Serbia

## Litteratur
* Alberro, Manuel; Arnold, Bettina (2005): «Volume 6: The Celts in the Iberian Peninsula» i: ''e-Keltoi: Journal of Interdisciplinary Celtic Studies'', University of Wisconsin – Milwaukee, Center for Celtic Studies.
* Haywood, John (2001): *Atlas of the Celtic World*. London: Thames & Hudson. ISBN 0500051097 ISBN 978-0500051092
* Kruta, Venceslas (2000): *Les Celtes, Histoire et Dictionnaire*. Paris: Éditions Robert Laffont, coll. Bouquins. ISBN 2-7028-6261-6.
* Morse, Michael A. (2005): *How the Celts Came to Britain. Druids, Ancient Skulls and Birth of Archaeolgy*, Tempus Pub. Limited. ISBN 0-7524-3339-3

## Eksterne lenker
* 51 fullstendige verker av forfattere fra antikken (gresk og latin).
* Julius Cæsar: ''De Bello Gallico'' (Gallerkrigen).
* Ukjent forfatter: Kommentarer til Julius Cæsars ''De Bello Hispaniensi'' (Den spanske krig).
* Plinius den eldre: ''Naturalis Historia'', bøkene 3–6 (geografi og etnografi)
* Strabon: ''De Geographica'' (geografi)
Caratacus

**Caratacus** (død ca. 54) var en keltisk krigsherre som ledet catavellaunernes og senere ordovikenes motstand mot romerne på De britiske øyer mellom år 43 og 50. Navnet han er kjent under er en romersk form av det keltiske navnet **Caradoc**. En alternativ skrivemåte er **Caractatus**.

Han var fra stammen catuvellaunerne, som bodde i området rundt dagens St. Albans. De ble fordrevet derfra da romerne grunnla Verulamium over den keltiske bosetningen Verlamion. Caratacus var antagelig yngste sønn av kong Cunebelin, kjent fra Shakespeares stykke *[[Cymbeline]]*. Under den indre maktkampen i stammen fulgte han lojalt sin onkel Epaticcus. 

Hans ry som kriger begynte med krigen mot atrebatene under kong Verica. Catuvellaunerne seiret, og Verica ba i et siste desparat forsøk på å redde sin stamme om hjelp fra romerne. Dette ble av keiser Claudius brukt som påskudd for å invadere De britiske øyer. Caratacus ledet sammen med sin bror Togodumnus motstanden mot romerne. Togodumnus ble drept i slaget ved Medway i år 43, og Caratacus måtte flykte. Stammen aksepterte romersk styre, men Caratacus valgte å kjempe videre. Han ledet styrker mot guvernøren Aulus Plautius i det sørlige England, og etterhvert i dagens Wales, dit han flyktet. 

I Wales organiserte han silurenes og ordovikenes motstand, og skapte store problemer for Plautius' etterfølger, Publius Ostorius Scapula. I år 50 klarte Scapula å slå ordovikene i slaget ved Caer Caradock, og Caratacus måtte flykte nordover. 

Han søkte tilflukt hos brigantene, som ble ledet av dronning Cartimandua. Men hun hadde alliert seg med romerne, og utleverte Caratacus for å bevise sin lojalitet. Etter å ha blitt tatt til fange ble Caratacus ført til Roma i lenker, og ble vist fram i en triumfparade. Han fikk lov til å tale til senatet, og gjorde der et så godt inntrykk at han ble benådet og fikk leve fritt i Roma. Man antar at han døde ca. 54. 

På De britiske øyer ble hans navn husket i flere århundrer, og i *[[Historia Britonum]]* blir en ellers ukjent konge oppgitt å være en etterkommer av ham. I de arthuriske legender blir Lot av Lothian, Orknøyene og Norge oppgitt som etterkommer av Caratacus.

## Referanser
Kvitsanden landskapsvernområde

**Kvitsanden landskapsvernområde** ligger i Røros kommune i Trøndelag. Området ble opprettet i 2004 og er på 0,4&thinsp;km². Landskapsvernområdet er et av de største flygesandområdene i innlandet i Norge.

## Referanser
Hetti, Netti og Letti

**Hetti, Letti og Netti** er tre fiktive figurer i Disneys Andeby-univers.

## Opptreden

De opptrådte for første gang i en historie av Carl Barks i 1953, og kom til Norge i Donald Duck & Co nr. 6/1954. I denne historien hadde de imidlertid ikke navn. I Donald Duck & Co nr. 45/1961 kom de tilbake, men het da Hetty, Letty og Netty.

Hetti, Letti og Netti er en slags jenteversjon av Ole, Dole og Doffen, men de er like forskjellige som Dolly Duck er fra Donald Duck.

## Øvrig liv
Hetti, Letti og Netti er Grønnmeiser, som er Andebys jentespeiderklubb. De og Hakkespettene kommer ofte i konflikter. En gang utfordret Grønnmeisene Hakkespettene, og da valgte Hakkespettene brubygging som konkurranse. Det endte uavgjort, men Hakkespettene fikk mest ære, for landssjefen deres hadde sett hele konkurransen og lagt merke til alle gangene de måtte redde Donald Duck, som prøvde å hjelpe dem. En av de store tingene Grønnmeisene har klart å få til, er å få et gratis klubbhus hos Skrue McDuck, noe som neppe er så lett som det kan høres ut som.

## Hetti, Netti og Letti på andre språk
:Dansk: Kylle, Pylle og Rylle
:Engelsk: April, May and June
:Finsk: Leenu, Liinu ja Tiinu
:Fransk: Lulu, Lili et Zizi (eller Zaza) /Gamle og tidligere navn: Blanche, Julie et Aglaé.
:Italiensk: Emy, Ely & Evy
:Nederlandsk: Lizzy, Juultje en Babetje
:Norsk: Hetti, Letti og Netti
:Portugisisk: Lalá, Lelé e Lili
:Spansk: Abril, Mayo y Junio (i Spania)
:Svensk: Kicki, Pippi och Titti
:Tysk: Dicky, Dacky und Ducky

## Kilder
* April, May and June. www.duckman.pettho.com
Jernlunge

En **jernlunge**, eller **tankrespirator**, er den eldste formen for respirator som sørger for at pasienten blir holdt i live ved hjelp av kunstig åndedrett. Pasienten ligger inne i en «tank» – bare hodet er utenfor – og puster fordi trykket inne i «tanken» skiftet mellom å øke og å avta. Når trykket øker, ble brystkassen presset sammen, mens den blir utvidet igjen når trykket synker. Prinsippet kalles også undertrykksventilering. Dette en virkemåte som ligger tett opp til det som er normalt, i motsetning til vanlig respiratorbehandling hvor luft presses ned i lungene med overtrykk.

Slike respiratorer er fortsatt i bruk, blant annet ved sykdommer hvor pasienten kun trenger respiratoren enkelte perioder og hvor man ønsker å unngå intubering.

## Se også
* Respirator

## Referanser
Pampa

**Pampas** (fra Quechua: *slette*) er et grøderikt sletteområde rundt Buenos Aires i Argentina. Den dekker mesteparten av provinsene Buenos Aires, La Pampa og Santa Fe samt deler av Córdoba.  Videre strekker den seg inn i Uruguay og delstaten Rio Grande do Sul i Brasil.  

Pampasen, som ikke er like tørr som cerradoen, er en naturtype som finnes i flere verdensdeler, men den går under ulike navn. Den kalles eksempelvis prærie i Nord-Amerika, steppe i Eurasia, savanne i Afrika og veld i Sør-Afrika. Pampasen er ofte gressrik og yrer av liv.

## Se også
* Savanne
* Cerrado
* Prærie
* Puna
* Gresslette
Buenos Aires (provins)

**Provincia de Buenos Aires** er en provins øst i Argentina. Dette er den mest folkerike provinsen i landet, med 15,6 millioner innbyggere (2010). Naboprovinsene er Río Negro, La Pampa, Córdoba, Santa Fe og Entre Ríos. Provinshovedstaden er La Plata.

Hovedstaden i Argentina, Buenos Aires, er en autonom region nord i provinsen. Den er dermed ikke en del av Provincia de Buenos Aires.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Córdoba (provins i Argentina)

**Provincia de Córdoba** er en provins nord i Argentina. Den har en befolkning på 3,3 millioner (2010) og et areal på 165&nbsp;321&nbsp;km². Naboprovinser er Santiago del Estero, Santa Fe, Provincia de Buenos Aires, La Pampa, San Luis, La Rioja og Catamarca.

Provinshovedstaden heter Córdoba.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Córdoba

**Córdoba** kan ha flere ulike betydninger;

* Córdoba (Spania) -  by i Spania
* Córdoba (Argentina) - by i Argentina
* Córdoba (Veracruz) - by i delstaten Veracruz i Mexico
* Córdoba (Durango) - by i delstaten Durango i Mexico
* Córdoba (provins i Argentina) - provins i Argentina
* Córdoba (Colombia) - provins i Colombia
* Córdoba (provins i Spania) - provins i Spania
* Córdoba-kalifatet - islamsk kalifat
* Nicaraguansk córdoba - valuta i Nicaragua
Odd Iversen

**Odd Helge «Ivers» Iversen** (født 6. november 1945 i Trondheim, død 29. desember 2014 i Trondheim) var en norsk fotballspiller. Han spilte for Rosenborg Ballklub, Racing Mechelen og Vålerenga Fotball og var toppscorer i fire sesonger i norsk eliteserie. Fortsatt står Iversens rekord på 30 scoringer i én sesong fra 1968. Totalt scoret han 158 mål i eliteserien, og ligger med det på fjerdeplass på listen over mestscorende i norsk fotball. Iversen spilte 45  og scoret 19 mål på landslaget. Som liten spilte han mye fotball og *[[basse]]*.

## Karriere
Iversen vokste opp på Møllenberg. Han kom til Rosenborg Ballklub fra Idrettslaget Trond i 1964, og han debuterte på A-laget i 1965 i en andredivisjonskamp mot Fotballklubben Kvik. Rosenborg vant 8–0, og Iversen scoret hat-trick. Rosenborg rykket opp i eliteserien (1. divisjon) i 1967, og Iversen ble toppscorer i serien tre år på rad med 73 mål på 54 kamper. Han fikk sin landslagsdebut i en kamp mot  1. juni 1967 (resultat: 2&ndash;0). I 1968 scoret Iversen seks mål i én kamp da RBK slo VIF 7–2. Totalt denne sesongen scoret Iversen 30 seriemål på 18 kamper. Han ble kåret til Årets spiller i norsk fotball av *[[VG]]* i 1968. 

Våren 1970 ble Iversen sammen med Harald Sunde utenlandsproff i den belgiske klubben Racing Mechelen, hvor han spilte frem til 1973. Han slet lenge med en skade, og situasjonen ble ikke bedre av at legen som behandlet ham sannsynligvis hadde sett sine bedre dager. Før han ble skadet sto han øverst på ønskelisten til den belgiske toppklubben RSC Anderlecht; som nummer to på listen hadde de Johan Cruijff. Iversen spilte for Rosenborg frem til 1975, da han gikk til Vålerenga Fotball, hvor han ble i fem år. Han avsluttet karrieren som fotballspiller i Rosenborg, hvor han igjen spilte fra 1980 til 1982.

Iversen spilte 45  og scoret 19 mål for Norge. Han scoret Norges mål da Norge slo Frankrike 1–0 i en VM-kvalifiseringskamp  i Strasbourg i 1968. 

I 1981 ble han tildelt Olavstatuetten.

Odd Iversen var far til den tidligere landslagsspilleren Steffen Iversen.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*  RBK-legender: Odd Iversen rbkweb.no
*  Kongen er død – leve kongen
Sigurd Frisvold

**Sigurd Frisvold** (1947–2022) var en norsk offiser (general) som var Norges forsvarssjef fra 1999 til 2005.

## Liv og virke
Frisvold tok sin utdannelse i Hæren, i tillegg var han cand.mag. med fagkrets historie, statsvitenskap og samfunnskunnskap. Han startet sin militære karriere ved befalskolen for infanteriet i Sør Norge i 1966 før han gikk ut av krigsskolen i 1970. Han hadde deretter en rekke sjefsjobber i Forsvaret. Han var blant annet sjef for 2. bataljon i Brigaden i Nord-Norge i perioden 1987–1989, stabssjef i 6. divisjon i perioden 1989–1990 og stabssjef ved Forsvarskommando Nord-Norge i 1991. I perioden 1994–1995 var han sjef for Troms Landforsvar og deretter sjef 6. divisjon 1995–1996. Etter en periode som sjef for Forsvarskommando Sør-Norge i perioden 1996–1999, tok Frisvold over som forsvarssjef etter Arne Solli 30. april 1999. Hans tid som forsvarssjef var preget av reorganisering av Forsvaret og nedlegging av avdelinger og leirer, samt innføring av nye administrative tiltak, blant annet innføringen av logistikkelementet regional støttefunksjon.

I desember 2004 varslet Frisvold at han ville gå av som forsvarssjef etter at han hadde vært sykemeldt flere ganger det siste året. Sverre Diesen ble utnevnt som hans etterfølger.

## Utmerkelser
Frisvold mottok en rekke norske og utenlandske ordener og dekorasjoner:
* Kommandør med stjerne av Sankt Olavs Orden 2000, kommandør 1997
* Forsvarsmedaljen med laurbærgren 1996
* Forsvarsmedaljen 1992
* Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner
* Vernedyktighetsmedaljen 1982
* Storkorskommandør av den svenske Nordstjerneordenen 2003
* 1. klasse av den estiske Ørnekorsets orden 2004
* Storkors av Finlands løves orden 2000
* Storoffiser Den nasjonale fortjenstorden, Frankrike, 2002
* Kommandør av Republikken Polens fortjenstorden 2001
* MFO-medaljen (Multinational Force and Observer-medaljen) 1984
* Minnemedaljen for fremme av Latvias medlemskap i NATO
* Det frivillige Skyttervesens fortjenstmedalje
* Det militære marsjmerke
* Det militære skimerke
* Norges idrettsforbunds idrettsmerke
* KNBLO-medaljen

## Referanser


## Eksterne lenker
Lima

**Lima** er hovedstaden i Peru, og er også landets største by, med ca. 8,4 millioner innbyggere. Byen ligger ved den sentrale delen av kysten av Peru, ved Stillehavet. Navnet Lima blir også brukt på et stort sammenhengende urbant område som strekker seg over de tre elvedalene Chillon, Rimac og Lurin. Dette området ligger innenfor provinsene Lima og Callao. I dette urbane området bor nesten en tredjedel av Perus befolkning. Lima er den femte mest folkerike byen i Latin-Amerika og er en av de 30 største byene i verden.

## Historie
Byen ble grunnlagt av Francisco Pizarro 18. januar 1535 og ble raskt et sentrum for den spanske kolonimakten. Det finnes fremdeles en del eldre arkitektur fra 15–1600-tallet i byen, blant annet i bydelen Barrios Altos. I 1746 ble byen rammet av et kraftig jordskjelv.

Universitetet Universidad de San Martín de Porres befinner seg her.

## Geografi og klima

Klimaet i Lima er ganske spesielt, siden byen ligger i tropene og ved en ørken. Mikroklimaet gjør atmosfæren klam gjennom hele året, men det blir verken kaldt eller veldig varmt her. Den gjennomsnittlige dagtemperaturen om vinteren (juni–september) varierer fra 12&nbsp;°C til 20&nbsp;°C. Vinterdagene har vanligvis skyer, tåke og dis, men Lima opplever likevel ikke spesielt mye regn.

Om sommeren (desember–april) er den daglige maksimumstemperaturen gjennomsnittlig 29&nbsp;°C, med minimumstemperatur på rundt 19&nbsp;°C. Høsten og våren (september, oktober og mai) er det som regel milde temperaturer, fra 17&nbsp;°C til 23&nbsp;°C. Den relative luftfuktigheten er svært høy (nær 100 %), noe som fører til morgentåke fra juni til desember og vedvarende lave skyer fra mai til november. Det er sol, varmt og fuktig om sommeren, overskyet og kjølig om vinteren.

Lima har i snitt bare 1284 timer med solskinn årlig; 28,6 timer i juli og 179,1 i januar. Dette er eksepsjonelt lave tall med tanke på breddegraden.

## Eksterne lenker
* 
*
Santa Fe (provins)

**Provincia de Santa Fe** er en provins nord i Argentina. Den har en befolkning på 3,0 millioner (2001) og dekker et areal på 133,007 km². Naboprovinser er Chaco, Corrientes, Entre Ríos, Provincia de Buenos Aires, Córdoba og Santiago del Estero.

Provinshovedstaden heter Santa Fe og har en befolkning på 370 000. Den største byen er Rosario med en befolkning på 1,1 millioner.

## Økonomi
Landbruket er en viktig inntektskilde for Santa Fe, og da spesielt soya og hvete. Det finnes også en del industri, og denne er fokusert mot landbruket. Dette inkluderer blant annet landbruksmaskiner, meieriprodukter og raffinering av planteoljer.

## Eksterne lenker
*
Giuseppe Antonio Brescianello

**Giuseppe Antonio Brescianello** (født ca. 1690 muligens i Firenze, død 1758 i Stuttgart) var en italienskfødt komponist. Han levde det meste av sitt voksne liv i Tyskland, og var i nesten 40 år hoffkapellmester ved det hertugelige hoff i Württemberg.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.oslopuls.no/cityguides/nav/review.jhtml?context=music&id=933055
Slupp

**Slupp** er et lite seilskip, ofte med én, to-delt mast, gaffelseil og tre forseil. Den har permanent baugspryd eller klyverbom. Sluppen ble i store trekk bygd og rigget som en kutter, men var mindre enn denne.

## Norske slupper
I distriktet Sunnhordland / Hardanger var også ordet «slupp» brukt om fartøy som og ble rigget med to master. Folk fra Sunnhordlandsdistriktet har fått stipend for å reise til Holland å studere hvordan  hollenderne bygde disse seilskipene. De tidlige sluppene hadde bare en mast, men etter hvert som de ble bruk i Nordsjøfiske ble alle bygd eller rigget med 2 master. Noen få var rigget med «stengerigg», en todelt mast som kunne tas ned, og klyverbom som kunne tas inn. 

De eldre sluppene kunne ha opptil 4 råseil, men i senere tid var det vanlig med en breifokk og noen få hadde rå toppsegl. Senere ble nesten alle rigget med «pålemast». Når motoren ble innført endret betegnelsen seg til kutter, «motorkutter» om disse norske sluppene.

Forskjellen på kutter og slupp gikk ofte på skroget, hvor smekkert det var, riggen var stort sett lik.

## Slupp som terminologi
Slupp brukes også i sjømilitær terminologi og betegner da en mindre skipsbåt (eventuelt med motor) for personbefordring. En slupp er mindre og lettere enn en barkasse.

I moderne seilsport og seiling er slupp en båt med én mast, hvor man har ett forseil og ett storseil, med mulighet for spinnaker.
Chubut (provins)

**Provincia de Chubut** er en delstat sør i Argentina. Provinshovedstaden heter Rawson mens den største byen heter Comodoro Rivadavia og har 125&nbsp;000 innbyggere.

I det 19. århundre bosatte  det seg en del walisere i provinsen, og dette førte så til at walisisk er et språk som blir pratet av en del av innbyggerne.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Hans Bjermeland

**Hans Haldorsen Bjermeland** (født 1789 på gården Bjermeland i Veøy prestegjeld, død 1858) var den første som besteg Romsdalshornet, sammen med Christen Smed i 1828.

Han ble i 1817 gift i Grytten kirke (i Rauma kommune) med Marit Nilsdatter Alneshaug. Den 5. mai 1829 fikk han husmannskontrakt på Nerbøvågen (på øya Gossa i Aukra), bygget seg hus der samme år, og tok navn etter stedet slik det var vanlig på den tiden.

## Referanser
Christen Smed

**Christen Smed** (egentlig **Christen Christensen Storsveen**) (født 1797 på gård nr. 34 i Vestre Gausdal, død 28. april 1846 i Molde) var den første som besteg Romsdalshorn, sammen med Hans Bjermeland i 1828. På dette tidspunkt hadde Storsveen tatt navnet Kristian Hoel.

Christen var smed av yrke. Den 24. mars 1828 fikk han utflyttingsattest til Romsdalen, og den 22. september 1829 ble han gift med Ingelev Jonsdatter Myrabøe. I 1830 flyttet de til Molde, og bodde der siden.

Det har vært en del uenighet om hvilket år førstebestigningen av Romsdalshorn fant sted. Forskjellige kilder oppgir 1826, 1827 og 1828. Utflyttingsattesten, som dokumenterer at Christen Smed flyttet til Romsdalen i 1828 regnes som bevis på at bestigningen må ha foregått i 1828. Dette var før fjellklatring og tindebestigninger ble behørlig dokumentert, og bestigningen  ble trukket i tvil, inntil Carl Hall i 1881 ved «*sin førstebestigning*» fant en gammel varde reist på toppen.

## Referanser