open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ludvig O. Bauer

**Ludvig O. Bauer** (født 29. oktober 1866 på Kongsberg, død 28. august 1929) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1901 til 1908 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ludvig O. Bauer var sønn av en lokomotivfører, Lars Olsen Bauer, og begynte selv ved jernbanen som ung gutt i 1882. 

### Arbeider, fagforeningsmann
I 1893 var han blitt lokomotivfører, og i 1918 avanserte han til lokomotivkontrollør. 

Bauer var med på å stifte 1. distrikts lokomotivpersonales forening i oktober 1893, og ble da nestformann i foreningen. I 1897 deltok han på den første skandinaviske konferansen av lokomotivpersonale, avviklet i Stockholm. Han var også tidlig ute med å reise kravet om spesiell utdanning for lokomotivførere, et krav forbundet senere prioriterte sterkt. Han ble valgt til formann i 1. distrikts forening, og gjorde seg bemerket både i Norsk Lokomotivmannsforbund og i det skandinaviske samarbeidet.

Etter at han ble formann i NLF i 1901 var han sentral i lokomotivførernes lønnsaksjon i 1906. Da han gikk av som formann i 1908 fortsatte han som forretningsfører, og opprettholdt derfor en sentral rolle i forbundet. Han satt i stillingen som forretningsfører til 1916.

Da Ludvig O. Bauer fikk stilling som lokomotivkontrollør kunne han ikke lenger være medlem av NLF. Han fikk imidlertid æresmedlemskap i Kristiania distrikts forening, inntil dette ble trukket tilbake i 1922, angivelig på grunn av hans opptreden under jernbanestreiken. Bauer mente selv han ikke hadde oppført seg klanderverdig, men nådde ikke fram med sin argumentasjon da han tok dette opp med forbundet.

Ludvig O. Bauer jobbet ved jernbanen til han seksti år gammel gikk av som pensjonist i 1926.

## Referanser




## Kilder
* «Ludvig O. Bauer», side 137, Alfred Skar: *Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år*, NLF, Oslo 1953
* «Ludvig O. Bauer», side 193, Olaf Ingebretsen: *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993
Bisotun

**Bisotun** (; også romanisert som **Bīsotūn**; også kjent som **Bīsītan** og **Bīsītūn**) er en by i og hovedstaden i distriktet Bisotun i Harsin fylke i provinsen Kermanshah i Iran.

Ved folketellingen i 2006 var folketallet på 2.075 innbyggere, i 527 familier.

Byen ligger ved foten av Bisotunfjellet. På dens side er et berømt kulturminne fra oldtiden. Den nordlige forgrening den persiske kongeveien, fra Babylon til Ekbatana og videre over til handelsveiene til Sentral-Asia og Kina, passerte foten av fjellet. I bergveggen etterlot kong Darius I seg Behistuninnskriftene.

Fra seleukidenes tid er det en Heraklesstatue her. Ved siden av den tilføyde partiske konger noen relieffer. Herskere fra sen sassanidisk tid klargjorde en annen stor klippeflate for noe et relieff som skulle feire deres seier. Dette ble ikke fullført, for snart etter nådde den arabiske invasjon området. Senere folklore knyttet stedet til legenden om Farhad og Shirin.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fuglestjerneslekta

* arabisk fuglestjerne (*O.&nbsp;arabicum*)
* betlehemsstjerne (*O.&nbsp;narbonense*)
* fuglestjerne (*O.&nbsp;umbellatum*)
* kappstjerne (*O.&nbsp;thyrsoides*)
* nikkestjerne (*O.&nbsp;nutans*)
* *[[Ornithogalum dubium]]*
* *[[Ornithogalum montanum]]*
* *[[Ornithogalum pyrenaicum]]*

**Fuglestjerneslekta** (*Ornithogalum*) er en slekt i aspargesfamilien. Den ble tidligere regnet til hyasintfamilien og før det til liljefamilien.

De er flerårige urter med løk og grunnstilte blad. Blomstene er stjerneformede og sitter i klaser som kan være brede eller danne et aks. Blomstene er som regel hvite, og på utsiden av blomsterdekkbladet er det en grønn stripe. Utbredelsen omfatter Europa, Afrika, Madagaskar og Vest-Asia østover til Afghanistan. Artsmangfoldet er størst i middelhavslandene og Sør-Afrika.

Ingen av artene vokser naturlig i Norge, men fuglestjerne og nikkestjerne finnes forvillet fra hager og reproduserer. Betlehemsstjerne er også blitt funnet, men reproduserer ikke.

Fuglestjerne og nikkestjerne brukes som hageplanter. Betlehemsstjerne, kappstjerne og den oransje *[[Ornithogalum dubium]]* er for lite hardføre til å klare seg utendørs i Norge, men brukes som potteplanter og snittblomster.

Slekta *Ornithogalum* regnes til stammen Ornithogaleae i underfamilien Scilloideae. Omfanget av slekta er omstridt, og Manning et al. (2003) plasserte alle de ca. 300 artene i Ornithogaleae i *Ornithogalum*. Manning et al. (2009) deler stammen i fire slekter, og ca. 160 arter regnes til *Ornithogalum*. Martínez-Azorín et al. (2011) splitter Ornithogaleae i 19 slekter, og da blir bare 50 arter igjen i *Ornithogalum*.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* Kew Royal Botanic Gardens – World Check List ''Ornithogalum'' Besøkt 3. november 2014.

## Eksterne lenker
* 


Ornithogalum arabicum 1 (Corse).JPG|*Ornithogalum arabicum*
Ornithogalum dubium C.jpg|*Ornithogalum dubium*
Ornithogalum kochii sl1.jpg|*Ornithogalum kochii*
Ornithogalum nutans bloemen.jpg|*Ornithogalum nutans*
Ornithogalum pyrenaicum 140608a.jpg|*Ornithogalum pyrenaicum*
Ornithogalum thyrsoides.jpg|*Ornithogalum thyrsoides*
Khosrau og Shirin

***Khosrau og Shirin*** er et epos fra ca år 1200, kjent fra den persiske dikter Nizāmi.

## Beskrivelse
Historien bygger på en historisk hendelse men Nizami utvikler den svært fritt. Den er av pre-islamsk persisk opphav og kan spores for eksempel til det store episk-historiske dikt *[[Shahnameh]]*, da forlengst en romantisert utbrodering av sannheten. Historien utvalgt fra *Shahnameh* av Nezami var kommisjonert av og dedikert til den selsjukkiske sultan Toghril II, atabegen Muhammad ibn Eldiguz Jahan Pahlavan og hans bror Qizil Arsalan. Den er på omtrent 6.500 strofer.

Historien beskriver kjærligheten mellom den persiske storkongen Khosrau II til Shirin, en prinsesse som stammet fra Khusistan. Etter at den unge prinsesse og prins hadde forelsket seg, skulle det gå mange år før de giftet seg. Særlig Khosrau må gjennom en modningsprosess og gjennomleve en rekke andre forbindelser, før han blir verdiget ekteskap med sin Shir. Shirin blir derimot skildret som dyden i egen person, og hun er entydig den sterkere part.

Svært godt kjent er det kapittel i eposet der billedhuggeren *Farhād* blir ulykkelig og uavvendelig forelsket i Shirin. Khosrau gir ham derpå som oppgave å bygge et pass gjennom fjellet ved Bisotun, bare ved hjelp av en øks. Styrket av sin store kjærlighet overlever Farhād dette harde og farefulle arbeid, og dermed viser han seg som den Shirin mer verdige og passende kjære. Da sender Khosrau Farhād den falske melding at Shirin er død. Nå ser ikke Farhād noen grunn til å leve lenger, og styrter seg ned i en slukt i fjellet. 

Farhād-skikkelsen ble i senere versjoner og etterligninger av eposet gjort til en hovedskikkelse - derfor er det også versjoner av det ved navn **Farhad og Shirin**. Og «Farhad» ble et eksemplarisk forbilde for den umenneskelige ytelse og det selvløse arbeide. 

Nizāmis epos kan også leses på et filosofisk nivå. Her er Shirin symbolet på den rene kjærlighet («kjærligheten i deg selv», og Khosrou må først erkjenne erotikk (hans første hustru Maria) og estetikk (hans andre hustru Shakkar, «sukker») som forstadier til den sanne kjærlighet (Shirin, «søt»). På stilistisk nivå er fremfor alt soloppgangene og solundergangene blitt berømt - ved hjelp av dem gir dikteren en forutanelse om de påfølgende begivenheter.

Enkelte nøkkelscener, som en der Shirin forelsker seg i et bilde av Khosrau, ble til yndete motiver for persiske miniatyrmalerier.

## Gjendiktninger, gjenbruk og misbruk
Eposet ble til forbilde for mange persiske, tyrkiske og indiske diktere. Det dreier seg om rene gjendiktninger med samme navn, eller med nye navn, med endring av forløp, og til og med som popmusikk og som en Bollywood-komedie fra 2012 - *[[Shirin Farhad Ki Toh Nikal Padi]]*. Selv den sovjetiske propaganda brukte historien, og betjente seg av idealet om «arbeideren» Farhad.

## Bilder

Fil:Hüsrev_and_Shirin.jpg|Khosrau og Shirin
Fil:Farhad meets Shirin.jpg|Farhad møter Shirin
|Farhad til arbeid ved Bisotun


## Tysk oversettelse
* *Chosrau und Schirin.* Übers. v. Johann Christoph Bürgel. Manesse, Zürich 1980. ISBN 371751590X

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kunstpsykoterapi

**Kunstpsykoterapi** er en psykoterapiform der kunstnerisk utfoldelse og klinisk psykologi flettes sammen. Det sentrale fokus blir her på prosessen og relasjonen mellom menneske og kunst. Pasienten oppmuntres av en terapeut til å skape kunst som ledd i behandlingen. Det kan benyttes ulike typer kunstuttrykk, enten visuelt gjennom maling, forming i leire, collage eller lignende, eller verbalt gjennom poesi eller prosa. Andre kunstterapiformer er musikkterapi og danseterapi.

Utgangspunktet for denne typen terapi er en overbevisning om at alle mennesker har skapende evner, og derfor ikke trenger noen forkunnskaper innen kunst (Minde, 2000). Gjennom den kreative prosessen stimuleres pasientens kreative evner. På den måten gis pasienten mulighet til å uttrykke indre opplevelser, følelser og drømmer som det ellers kan være vanskelig å uttrykke verbalt. Kunstpsykoterapiens styrke ligger i bildets visuelle språk. Denne terapiformen anerkjenner at før ordene er sanseinntrykkene, bilder, lyder, lukter, berøring (det taktile). Kunst fremmer kontakt med sansehistoriene og gjør at en kan uttrykke noe av det ordløse (Jennings, 1994).

## Historie
Begrepet «kunstterapi» ble først brukt på 1940 tallet (i USA og England), da man begynte å bruke kunst i behandling; tuberkoloseanstaltene, i arbeid med barn med spesielle behov og i psykiatriske institusjoner. Edith Kramer og Margaret Naumberg er sett på som kunstterapiens mødre (Holgan 2001). De var begge kunstnere, og hadde et psykoanalytisk fagfundament. Med tiden har kunstpsykoterapi blitt etablert som fagfelt, og utviklet i mange psykoterapeutiske retninger: psykodynamisk, kognitiv, mentalisering og stabiliserende behandling. Kunstterapi benyttes i behandlingen av mange ulike pasientgrupper; innen behandling for skadelig bruk av rusmidler, psykiatri, somatikk – overfor både voksne og barn.

I Norge har kunstpsykoterapi vært et etablert fagfelt siden 1978. Dette året ble Norsk Forening for Billedterapi opprettet. Sentrale personer i etableringen av faget i Norge var Åse Minde, Borghild Bredeli, Ingeborg Breder, Astri Ziesler, Ingalill Johnsen og Siri Johns.

## Utdannelse
I flere land er kunstpsykoterapi en etablert og godkjent profesjon. Utdannelser innen fagfeltet finnes på universitetsnivå til Master og PhD-nivå. Ved Høyskolen i Oslo og Akershus er det etablert en videreutdannelse i Billedterapi (60 studiepoeng). Per i dag (2014) finnes det ikke en fullstendig kunstpsykoterapeutisk utdannelse i Norge. I Norge er ikke kunstpsykoterapi en godkjent profesjon, men kunstpsykoterapi tilbys blant annet ved Gaustad sykehus, i behandling av spiseforstyrrelser.

## Referanser


## Kilder
* de Botton, A. (2013) *Art As Therapy*, Phaidon Press Ltd. London
* Hogan, S (2001) *Healing Art: The History of Art Therapy*, Jessica Kingsley Publisher. London
* Jennings, S., Minde Å (1994) *Masks of the Soul*, Jessica Kingsley Publishers, Uk.
* Minde, Å (1994) *Fra kokong til sommerfugl*, Notam Gyldendal Oslo 
* Minde, Å. (2000) *Kunsten som sjelens arkitekt. Kunst, galskap og terapi*, Gyldendal Akademisk Oslo
* Polden, L. (2011) *Stengt inne mellom opne dører*,  ISBN 978-82-7129-256-0
Else Lill Bjønnes

**Else Lill Münter Bjønnes** (født 1944) er en norsk forlegger og gründer. Hun har gitt ut kokebøker med oppskrifter på glutenfri mat.

## Utdannelse
Hun er utdannet lektor fra Universitetet i Oslo med fransk hovedfag, tysk mellomfag, litteraturvitenskap grunnfag og pedagogisk seminar. 

## Virksomhet
Hun lærte forlagsvirksomhet i Dreyers Forlag, der hun var ansatt som redaktør i tre år. Hun arbeidet deretter ett år i Fabritius forlagshus. 

I 1982 startet hun Kolibri forlag AS; forlaget ga ut bøker i de fleste sjangre. Hun la ned forlaget i 2021. 

Bjønnes har skrevet debattartikler i *[[Bok & samfunn|Bok & Samfunn]]* og *[[Aftenposten]]*. I 1991 ble hun valgt inn i Den norske forleggerforenings styre som første kvinnelige forlegger.

Fra 1980-tallet har hun også engasjert seg i behovet for oppskrifter for personer med matallergier. *Den praktiske barnematboken* utkom i 1984 som var den første norske boken for småbarnsforeldre som inneholdt spesialstoff om  og om matallergier og -intoleranser. I 1986 utkom *Allergikokeboken*, som hun var redaktør og medforfatter på. Den ble revidert en rekke ganger, sist i 2004.

Bjønnes satt som formann i Norsk cøliakiforening i to perioder, og på frivillig basis var hun også redaktør for medlemsbladet *Cøliaki-nytt.* 

## Bibliografi
Else Lill Bjønnes har utgitt kokebøker innen feltet, noen utarbeidet hun alene, andre i samarbeid med Norsk Cøliakiforening og medarbeidere:
* *Glutenfri mat – godt og sunt* (1998)
* *Eggfri mat for en hver anledning* (2001)
* *Glutenfri mat – godt og sunt 2* (2002)
* *Kokebok for deg som flytter hjemmefra* (2003 og 2006)
* *Glutenfri mat – godt og sunt Gjærbakst og kaker* (2007)
* *Glutenfri mat – godt og sunt Småretter og middager* (2010)
* *Glutenfri mat – godt og sunt Gjærbakst og kaker* (2013)

## Familie
Else Lill Bjønnes er datter av høyesterettsadvokat Wilhelm Münter Rolfsen (1913–2002) og Randi Sofie født Kvaal (1915–1997). Hun er etterkommer av eidsvollsmannen Jens Rolfsen og biskop Johan Nordahl Brun. Hun har en sønn, Erik, med sin eksmann Sverre.. 

## Referanser
Nizami Ganjavi

**Nezami-ye Ganjavi** (persisk: نظامی گنجوی; , eller **Nizami**, persisk: نظامی, hvis fulle navn var **Nizam al-din Abu Muhammad Ilyas ibn Yusuf ibn Zaki ibn Mu'ayyid**, født 1141 i Ganja i dagens Aserbajdsjan, død der 1209), var en persisk dikter og filosof. 

Han og menes at ha tilbrakt hele sitt liv i det sørlige Kaukasus, som den gang hadde en meget stor persisk befolkning. 

Nezami betraktes som den fremste romantiske epiker i den persiske litteratur. Han skjenket den persiske epikken en hverdagslig og realistisk stil. Nezami hadde en stor innflytelse på senere persiske forfattere og hans verk tilhører den felles kulturarvet for Iran, Aserbajdsjan, Afghanistan og Tadsjikistan.

Nezami er forfatter av et titalls verk, blant annet *Makhzan al-asrar* (Mysterienes skattkammer), *Laili u Majnun* (Leila og Majnun), *Khosrau u Shirin* (Khosrau og Shirin), *Iskandar-nama* (Aleksanderboken) og *Haft Paykar (*De syv skjønnheter). 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
François Bernier

**François Bernier** (født 1620 i Joué-Etiau, Anjou, død 22. september 1688 i Paris) var en fransk lege, filosof og reisende. Han var lege i 12 år for keiser Aurangzeb, og publiserte reiseskildringer.

Hans mest kjente publikasjon som han skrev i 1684, er *Nouvelle division de la terre par les différentes espèces ou races qui l'habiten*.

## Verker i utvalg
* *Anatomia ridiculi muris, hoc est Dissertatiunculae J. B. Morini, astrologi, adversus expositam a P. Gassendo Epicuri philosophiam*. Paris 1651.
* *Favilla muris, hoc est, dissertatinculae ridicule defensae a J.B. Morino, astrologo*. Paris 1651.
* *Histoire de la derniere Revolution des Etats du Grand Mogol*. Paris 1670–1671.
* *Abrégé de la philosophie de Gassendi*. 1674–1684.
* *Doutes à Mr Bernier sur quelques-uns des principaux chapitres de son Abrégé de la Philosophie de Gassendi*. Paris 1682
* «Éclaircissement sur le livre de M. de la Ville...» I: Pierre Bayle: *Recueil de quelques pièces curieuses concernant la philosophie de Monsieur Descartes*. (Amsterdam 1684)
* «Nouvelle division de la terre par les différentes espèces ou races d'hommes qui l'habitent». I: *[[Journal des Sçavans]]*. Bind 6, 1684, s. 133–140, Online.
* *Traité du Libre et du Volontaire*. Amsterdam 1685.
* «Extrait de diverses pièces envoyées pour étreines à Madame de la Sablière. Introduction à la lecture de Confucius». I: *Journal des Sçavans*, 1688, s. 47-52
* «Memoire sur le quiëtisme des Indes». I: Basnage de Beauval: *Histoire des ouvrages des Savans*. September 1688, s. 47-52.

## Referanser
Fjodor Kulakov

**Fjodor Davydovitsj Kulakov** (russisk: Фёдор Давыдович Кулаков født 4. februar 1918 i Penza oblast i Russisk SFSR, død 17. juli 1978 i Moskva, Russisk SSFR, Sovjetunionen) var en sovjet-russisk statsmann under den kalde krigen.

Kulakov tjenestegjorde som førstesekretær i den regionale partikomitéen i Stavropol fra 1960 til 1964. Han var medlem av Politbyrået fra 1971 til 1978, og medlem av sekretariatet i det sovjetiske kommunistpartiet fra 1965 til 1978.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kulakov, Fjodor Davidovitsj (in Russian)
Jevgenij Tsjazov

**Jevgenij Ivanovitsj Tsjazov** (russisk: ; født 10. juni 1929) var en lege i det tidligere Sovjetunionen og Russland som har spesialisert seg på kardiologi. Han var leder av det fjerde direktorat i det sovjetiske helseministeriet fra 1987 til 1990. Han var medlem av det russiske vitenskapsakademi, og har mottatt en rekke medaljer og priser, i Sovjetunionen, Russland og i utlandet. Han ble utdannet ved Kiev medisinske institutt.

## Referanser
Malaya Zemlya

**Malaya Zemlya** (russisk: Малая Земля), ordrett «lille land», var en sovjetisk utpost på et fjell ved Myskhaostredet i Novorossiysk som ble gjenerobret etter blodige kamper mot tyske soldater den 4. februar 1943. Episoden banet veien for et sovjetisk motangrep under slaget om Kaukasus.

Slaget var tema i første bind av Bresjnevs trilogi, som overdrev Leonid Bresjnevs rolle på Østfronten under andre verdenskrig.
Axel Bøyum

**Axel Gehrken Bøyum** (født 1995) er en norsk skuespiller og Gullruten-vinner i kategorien «Beste skuespiller». Han fikk sitt gjennombrudd for sin rolle som *Philip* i TV-serien *[[Øyevitne]]*. Senere fikk han sin teaterdebut i forestillingen *Det merkelege som hende med hunden den natta* (*The curious incident of the dog in the night-time*), der han spilte hovedrollen som den autistiske gutten Christopher. Etter dette begynte han ved Det Norske Teatret, der han har medvirket i diverse stykker over flere år, senest som hovedrollen Romeo i *[[Romeo og Julie]]*. Han spilte Adrian Austnes i dramaserien *[[Heimebane]]* på NRK, og mottok Gullruten 2018 som beste mannlige skuespiller for sin rolletolkning i denne serien. Han ble dermed den yngste i Gullrutens historie til å ha vunnet denne prisen.

Bøyum har utdanning fra Ivana Chubbuck Studios i Los Angeles.

## Filmer
* 2016: *Campingliv* 
* 2017: *Kometen*
* 2017: *Satellites*
* 2018: *En annen verden*
* 2020: *[[Den største forbrytelsen (film)|Den største forbrytelsen]]* (spillefilm)
* 2025: *[[Blücher (film fra 2025)|Blücher]]* (spillefilm) – rollen som fenrik Sigurd Bexrud

## Teater
* 2015: *Det merkelege som hende med hunden den natta*
* 2015: *Kven er redd?*
* 2016: *[[Romeo og Julie]]*
* 2021: *Pust*

## TV
* 2014: *[[Øyevitne (miniserie)|Øyevitne]]* (miniserie)
* 2016: *[[Black Widows]]* (TV-serie)
* 2018–2019: *[[Heimebane]]* (TV-serie, to sesonger)
* 2020: *[[Heksejakt (TV-serie)|Heksejakt]]* (TV-serie)
* 2021: *[[Delete Me]]* 
* 2021: *[[Furia (TV-serie)|Furia]]* (TV-serie)
* 2022: *[[Hodejegerne – Den første løgnen]]* (TV-serie)

## Utmerkelser
* Gullruten 2018 i kategorien beste mannlige skuespiller for *[[Heimebane]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
David Christopher Frich

**David Christopher Frich** (født 23. mai 1833 i Christiania, død 3. april 1917) var en norsk prest som utga og oversatte oppbyggelseslitteratur.

Han var sønn av sogneprest Gert Jansen Frich (1803–1863) og Ambrosia von Krogh (1807–1865). Faren var bror til maleren Joachim Frich (1810–1858). Fra 1845 til 1850 gikk han ved Bergen katedralskole og fikk examen artium 1850 og tok sitt examen philosophicum i 1851. Etter cand.theol. 1854 tilbrakte han et par år hos foreldrene i Stjørdal, før han tok et studieår 1857–58 i Christiania og kunne innkassere  H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for 1858 på en avhandling om donatister, en afrikansk bevegelse levet av Donatius Magnus (–355) som ikke anerkjente prester som hadde bøyd av under den tids forfølgelser.

Etter å ha vært bestyrer for borgerskolen i Levanger fra 1858 til 1864, var han sogneprest til Eid i Møre og Romsdal, fra 1868 sogneprest ved Byneset i Trondheim, fra 1876 residerende kapellan i Korskirken (Bergen) der han fra 1878 var sogneprest. Med presten Hartvig Halvorsen (1854–1910) utga han åndelige skrifter i tiden 1887 til 1890. Fra 1890 virket han som sogneprest i Vang i Hedmark og var stiftsprost i Hamar domprosti. For alt dette fikk han i 1894 en St. Olavs Orden (ridder).  Han ga seg i 1908, og besørget i 1912 siste utgivelsen til den nyss avdøde salmedikter Sigvald Skavlan (1839–1912).

David ble i 1859 gift i Stjørdal med Emilie Christine Richter (1834–1928), datter av brukseier og ordfører Ole Øvre Richter på Mæle i Stjørdal. De var foreldre til journalist og forfatter Øvre Richter Frich (1872–1945).

## Utgivelser
* D. Chr. Frich, «Donatismens Historie»,  avhandling som ga ham H.K.H. Kronprinsens gullmedalje i 1858, publisert i flere deler i Norsk teologisk tidsskrift fra 1861 til 1866.
* 
* 
* 
* 
## Annet
* 
* 
* 

## Referanser
Marie Dubois

**Marie Dubois**, opprinnelig **Claudine Lucie Pauline Huzé** (født 12. januar 1937 i Paris, død 15. oktober 2014 i Lescar i Pyrénées-Atlantiques) var en av fransk films store skuespillere, som både medvirker i seriøse og mer populære filmer. Etter at hun mot slutten av 1970-årene fikk konstatert multippel sklerose opptrådte hun bare sjeldent i film. 

## Biografi
Claudine Huzé fulgte dramakurser på teaterskolen i Rue Blanche, hvor hun lærte om både moderne og klassisk komedie. Etter at hun forlot skolen spilte hun med i flere forskjellige teaterstykker, før hun ble kjent i tv-seriene *La caméra explore le temps* og *Les Cinq Dernières Minutes*, hvor François Truffaut la merke til henne og engasjerte henne til filmen *Skyt på pianisten*. Det var også Truffaut som gav henne kunstnernavnet *Marie Dubois* (en hyldest til en heltinne i en roman fra 1952 av forfatteren og dikteren Jacques Audiberti). Det var under opptakene til denne film at hun som bare 23-årig fikk de første symptomer på multiple sklerose, symptomer som hun ignorerte, for å forfølge en karriere innenfor film i den franske nye bølgen.

Hun spilte i filmene ''En kvinne er en kvinne'' av Jean-Luc Godard, ''To menn og en kvinne'' av François Truffaut og *Kjærlighetskarusellen* av Roger Vadim. Parallelt innspilte hun populære filmer av Georges Lautner, Henri Verneuil og Édouard Molinaro. I 1964 spilte hun Jean Gabins kjæreste i filmen *L'Âge ingrat*, sammen med Fernandel. Hennes karriere tok for alvor fart etter hun spilte Juliette i *Unnskyld - vi flykter!* av Gérard Oury fra 1966, der hennes blonde hår og blå øyne fascinerte Bourvil. I 1965 spilte hun nettopp sammen med Bourvil og Lino Ventura i filmen *Les Grandes Gueules*. Hun spilte sammen med Jean-Paul Belmondo i *Tyven, tyven* av Louis Malle og med Michel Simon i en av hans siste filmer.

I filmen *Hårnålsvinger og raske skranglekasser - Alle tiders race jorden rundt* fra 1969 spilte hun overfor blant annet Tony Curtis, Jack Hawkins, Peter Cook, Bourvil og Terry Thomas og spiller en feminist sammen med Mireille Darc. I 1972, mottok hun prisen for beste skuespiller av *Académie Nationale du Cinéma* for sin rolle som *Alice* i filmen *Les Arpenteurs*.
 
Sine likemenns anerkjennelse fikk hun i 1977, da hun mottok César for beste kvinnelige birolle for sin prestasjon i filmen *Truselen*, av Alain Corneau, der hun spiller rollen som en sjalu kvinne. Etter innspillingen av filmen brøt hennes sklerose ut på ny, tyve år etter de første symptomer, og hun opptrådte heretter kun i mindre roller i mindre filmer.

Fra 2001 engasjerte hun seg helhjertet i kampen mot multippel sklerose ved blant annet å fortelle om sykdommen i en film av Alain Corneau. 

Den 3. november 2007 mistet hun sin mann Serge Rousseau, som hun giftet seg med i 1961 og med hvem hun hadde datteren Dominique. 

Hun døde den 15. oktober 2014 på et aldershjem i Lescar, nær Pau.
## Filmografi i utvalg

## Selvbiografi
* *J'ai pas menti, j'ai pas tout dit*, Plon, Paris, 2002, ISBN 2-259-19727-2

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Antonín Mrkos

**Antonín Mrkos** (1918–1996)  var en tsjekkisk astronom, kjent for å ha oppdaget 274 asteroider. 
## Biografi
Mrkos begynte ved universitetet i Brno i 1938, men studiene ble avbrutt da andre verdenskrig brøt ut. I 1945 ble han medarbeider ved Skalnaté Pleso-observatoriet i Slovakia. Det var herfra han utførte sitt aktive kometprogram, og han oppdaget en rekke uvanlige kometer – den mest kjente av dem *Comet 1957d*.

Mrkos var den andre tsjekkeren i Antarktika, og den første tsjekkoslovaken til å nå den sørlige utilgjengelighetspol da han var medlem av den tredje sovjetiske antarktisekspedisjon (1957–1959). Han returnerte senere til Antarktika som leder for en gruppe av fire tsjekkoslovaker i den syvende sovjetiske antarktisekspedisjonen (1961–1963), hvor han blant annet studerte nordlys.

## Referanser
Emil Sandberg

**Emil Sandberg** (født  16. mai 1875 i Christiania, død 2. juli 1955) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1908 til 1911 og en periode ved årsskiftet 1924-25 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 

Sandberg begynte å arbeide ved jernbanen som 15-åring i 1890, da han fikk jobb som lokomotivpusser ved Hovedbanen. Han avanserte til fyrbøter, deretter lokomotivfører.

Han var medlem av 1. distrikts lokomotivpersonales forening fra organisasjonen ble stiftet i 1893, og ble snart også aktiv i landsforeningen. I 1904 deltok han i lokomotivmannskongress på skandinavisk nivå, og året etter ble han nestformann i Lokomotivmandsforbundet. I 1906 var han initiativtager til opprettelsen av organisasjonens blad *[[Lokomotivmands Tidende]]*, og satt som formann i redaksjonskomiteen.

I 1908 ble Sandberg valgt til formann i NLF, og hadde vervet til 1911. Fra 1913 var han valgt redaktør for *Lokomotivmands Tidende* og fra 1916 forretningsfører i forbundet, i fullt lønnet stilling. Sandberg var en sentral pådriver da NLF i 1919 gikk inn i Landsorganisasjonen.

På landsmøtet i september 1924 ble han for annen gang valgt til formann i NLF, men satt denne gangen bare noen måneder i vervet før han måtte gå av. Ved årsskiftet avdekket nyvalgte revisorer misligheter i forbundets økonomi, en sak som endte med at Sandberg ble tiltalt for underslag og dømt til to års fengsel. I alt var det underslått nær 59&nbsp;000 kroner, på den tiden en betydelig sum.

## Referanser


## Kilder
* «Emil Sandberg», side 159, Alfred Skar: *Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år*, NLF, Oslo 1953
* «Emil Sandberg», side 194, Olaf Ingebretsen: *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993
REC Solar

**REC Solar ASA** er et norsk selskap som leverer solcellepaneler og -installasjoner. Selskapet ble opprettet i 2013 da daværende Renewable Energy Corporation (REC) ble delt i to selskaper: REC Silicon og REC Solar.

Hovedkontoret ligger i Oslo, men produksjonen av silikonbaserte solcellepaneler foregår i Tuas View i Singapore, hvor selskapet har 1500 ansatte. I 2012 produserte REC solcellepaneler med en samlet effekt på 722 MW.

24. november 2014 ble det kjent at selskapet blir solgt til Bluestar Elkem for 4,3 milliarder kroner, og salget ble godkjent 16. januar 2015 av en ekstraordinær generalforsamling.

10. oktober 2021 ble selskapet kjøpt av Indiske Reliance Industries Ltd, og ble da omtalt som den største europeiske merkevaren innen solceller. 

19. august 2022 meldte REC Solar Norway at alle ansatte ville bli permittert fra 3. september som følge av høye strømpriser i Sør-Norge. Det gjaldt 250 ansatte på Herøya og 169 ansatte i Kristiansand.  Bedriften gikk i dialog med myndighetene og sa at de ville starte opp igjen driften dersom de fikk strømstøtte.  

22. november 2023 vedtok styret i REC Solar at virksomheten i Norge skal legges ned. «Vedtaket kommer som en følge av vesentlig overproduksjon av høybrent silisium til solceller på verdensbasis, med tilhørende dramatisk prisfall på RECs norskproduserte produkter» var begrunnelsen i pressemeldingen ifølge Telemarksavisa. RECs eksisterende produksjon i Singapore blir ikke påvirket av nedleggelsen i Norge.

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
*
Jens K. Nybruket

**Jens K. Nybruket** (født 17. februar 1919, død 28. mai 1984 i Romedal) var en norsk lokalpolitiker som representerte Arbeiderpartiet. Han ble valgt inn i kommunestyret i Romedal i 1946. Ved det neste valget var han ordførerkandidat, og ble som 29-åring landets yngste ordfører ved nyttår 1948. Han var ordfører frem til Romedal ble slått sammen med gamle Stange kommune. 

Gamle Stanges ordfører Arnljot Johnstad ble ordfører for den nye storkommunen. Da Johnstad ikke ønsket gjenvalg i 1975 stilte Nybruket opp på nytt, og var ordfører i Stange i åtte år. 

## Referanser
Thorvald Nordahl

**Thorvald Nordahl** (født   3. desember 1868 i Trondheim, død 20. februar 1945) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1911 til 1916 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund.

Nordahl dro til sjøs i 1888, og jobbet ute i fire år som fyrbøter og maskinist. Da han gikk i land begynte han å jobbe på jernbanen, som pusser og fyrbøter. I 1894 fikk han fast ansettelse, og i 1902 begynte han som lokomotivfører i Trondheims distrikt. Fra 1918 jobbet han som lokomotivkontrollør i Kristiania.

Han var aktiv i Trondheim distrikts lokomotivpersonalets forening, og hadde fra 1894 og utover en rekke tillitsverv lokalt. Han ble valgt inn i landsforeningens sentralstyre, og møtte i 1905 som varamann på det nordiske lokomotivmannsforbunds kongress i Helsingfors. Senere satt han flere år som formann i Nordisk lokomotivmannsforbund.

I 1908 ble Nordahl valgt til nestformann i NLF og redaktør for forbundets blad *Lokomotivmands Tidende*. I 1911 ble han formann i forbundet. Han frasa seg gjenvalg i 1916.

Nordahl var politisk engasjert, og satt en periode som medlem av Trondheim bystyre for Venstre. Da han flyttet til hovedstaden satt han også som medlem av styret i Østre Akers Venstrelag.

## Kilder
* «Thorvald Nordahl», side 187, Alfred Skar: *Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år*, NLF, Oslo 1953
* «Thorvald Nordahl», side 194, Olaf Ingebretsen: *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993
Karolina Kudłacz-Gloc

**Karolina Kudłacz-Gloc** (født **Kudłacz**; 17. januar 1985 i Wąbrzeźno) er en polsk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben  og det polske landslaget.

## Karriere
### Klubb
Kudłacz-Gloc startet sin karriere i 1995, som tiåring, i klubben Wąbrzeźno. I 1999 meldte hun overgang til Słupsk, der hun spilte i tre år. Deretter signerte hun for Gdańsk, hvor hun ble polsk seriemester i 2004 og polsk cupmester i 2005.

I 2006 flyttet Kudłacz-Gloc til Tyskland og har siden spilt for Bundesligaklubben . Der har hun blant annet vunnet Bundesligaen to ganger (2007, 2008) og den tyske cupen tre ganger (2007, 2008, 2014).

### Landslag
Kudłacz-Gloc fikk sitt internasjonale gjennombrudd under Junior-VM 2004, der hun ble toppscorer med 76 mål og ble kåret til «mesterskapets beste spiller».

Kudłacz-Gloc har siden debuten mot Hellas 30. mars 2004 spilt 144 landskamper for Polens A-landslag og deltok for første gang under Håndball-VM 2005. Året etter, ble hun nest beste toppscorer under Håndball-EM 2006.

Under Håndball-VM 2013 scoret hun 21 mål på ni kamper, da Polen endte på fjerdeplass.

## Meritter
### Gdańsk
* Polsk seriemester: 2004
* Polsk cupmester: 2005

### Leipzig
* Tysk seriemester: 2009, 2010
* Tysk cupmester: 2007, 2008, 2014
* Supercupvinner: 2008

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Øyevitne (miniserie)

***Øyevitne*** er en norsk thriller- og dramaserie i seks episoder som gikk på NRK i 2014. Serien er produsert av Elisabeth Tangen med manuskript og regi av Jarl Emsell Larsen.

Hovedhandlingen i serien går for seg i Mysen i Østfold, hvor de to hemmelig forelskede tenåringene Philip og Henning ufrivillig blir vitne til en skyteepisode hvor fire mennesker blir likvidert i et sandtak utenfor byen. Av redsel for at deres hemmelighet skal bli avslørt, gir de hverandre et løfte om å ikke fortelle noen om det de har sett. Philips fostermor, Helen Sikkeland, er lensmann og får ansvar for å etterforske drapene, som etterhvert viser seg å ha forgreininger til kriminelle miljøer.

Fotograf Lars Vestergaard vant Gullrutens fagpris 2015 for beste foto - drama.

Seriens hovedrolleinnehaver Anneke von der Lippe ble nominert til og vant International Emmy Awards - best perfomance by an actress 2015 for rollen som lensmann Helen Sikkeland.

Øyevitne ( "Eyewitness" ) ble utgitt på DVD i Storbritannia i 2015 og i 2016 ble serien solgt til NBC Universal ( distribusjon USA network ) for remake i USA.  Showrunner for "Eyewitness" i USA er Adi Hasak, ( "Shades of Blue" 2016.)

Serieskaper Jarl Emsell Larsen er med som excecutive producer på *[[Eyewitness (TV-serie)|Eyewitness]]*, som er i preproduksjon i USA våren 2016.

Serien hadde oppstart på Sveriges Television den 24. november 2014 med navnet *Ögonvittnet*, og den 19. mai 2015 på den finske kanalen Yle Fem med navnet *Todistaja* og *Ögonvittnet*. Foruten Norden er Øyevitne solgt til Tyskland(ARD), Frankrike/Tyskland (ARTE) og Beneluxlandene.

Musikken er komponert av Bent Åserud og Geir Bøhren og temasangen Saviour Unknown er et samarbeid med vokalist og tekstforfatter Shaun Bartlett (artist).

## Skuespillere
Noen av skuespillerne i *Øyevitne*:
* Axel Bøyum som Philip
* Odin Waage som Henning
* Anneke von der Lippe som Helen Sikkeland
* Bjørn Skagestad som Svend
* Yngvild Støen Grotmol som Camilla
* Per Kjerstad som Ronny Berg Larsen
* Fridtjov Såheim som Runar
* Tobias Santelmann som Lars
* Frank Kjosås som Raymond
* Kim Sørensen som Olle
* Espen Reboli Bjerke som Geir Tangen
* Mariann Hole som Siri
* Ingjerd Egeberg som Elisabeth
* Reidar Sørensen som President Sixers
* Yngve Berven som André
* Anderz Eide som Riseth
* Åsmund Brede Eike som Christer
* Elyas Mohammed som Kenneth
* Mahmut Suvakci som Hamit Milonkovic
* Tone Beate Mostraum som Guro
* Tehilla Blad som Zana
* Duc Paul Mai-The som Erik Tømte

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kinga Achruk

**Kinga Achruk** (født **Byzdra**; 1989) er en polsk tidligere håndballspiller, som sist spilte for den polske klubben  og det polske landslaget.

## Karrière
### Klubb
Achruk startet sin karrière i 1997, som åtteåring, i klubben .

I 2013 flyttet Achruk til Montenegro og har siden spilt for storklubben .

### Landslag
Achruk representerte Polen i Junior-EM i håndball for kvinner i 2006 (10 mål) og Ungdoms-EM i håndball for kvinner i 2007 (13 mål).

Achruk har siden A-lagsdebuten mot Italia 3. november 2006 spilt 94 landskamper for Polen og deltok for første gang i Håndball-VM i 2007, der Polen endte på en 11.-plass.

I Håndball-VM i 2013 scoret hun 15 mål på ni kamper, da Polen endte på fjerdeplass.

## Meritter
### Zagłębie Lubin
* Polsk seriemester: 2011
* Polsk serietoer: 2009, 2010, 2012, 2013
* Polsk cupmester: 2009, 2011, 2013

### Budućnost
* Montenegrinsk seriemester: 2014
* Montenegrinsk cupmester: 2014
* Regional ligavinner: 2014
* Mesterligafinalist: 2014

## Privatliv
Achruk vokste opp i en håndballfamilie i Puławy. Hennes mor, Małgorzata Byzdra, spilte for klubben , mens hennes far, Jacek Byzdra, spilte for klubben Puławy.

27. juni 2015 giftet hun seg med den polske håndballspilleren Łukasz Achruk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Levada Center

**Levada-Center** (Левада-Центр) er en russisk ikke-statlig organisasjon som foretar meningsmålinger og foretar sosiologisk forskning. Den er oppkalt etter dens grunnlegger, den første russiske professor i sosiologi, Jurij Levada (1930&ndash;2006). Organisasjonen ble grunnlagt i 2003, men dens historie går tilbake til 1987 og grunnleggelsen av Det allrussiske senteret for opinionsundersøkelser, opprinnelig ledet av akademikeren Tatjana Zaslavskaja. Som et av Russlands største forskningsselskaper, foretar Levada Center sine egne såvel som forespurte sosiologiske og markedsmessige undersøkelser.

## Eksterne lenker
* Levada-Center — nettsted på russisk, engelsk
Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg

**Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg** (OFAS) er en norsk interesseorganisasjon, som arbeider med å øke antall automatiske slokkeanlegg i Norge og bedre kvaliteten på eksisterende anlegg.

OFAS ble opprettet av Finansnæringens Hovedorganisasjon (nå Finans Norge) i 2003 under navnet «Opplysningskontoret for sprinkleranlegg» . Navnet og arbeidsoppgavene ble endret til Opplysningskontoret for automatiske slokkeanlegg i 2010.

Virksomheten og aktivitetene til OFAS er finansiert via økonomisk støtte og medlemsavgift. Sekretariatet ligger hos Norsk brannvernforening.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Organisasjonens hjemmeside
Gauldal sorenskriveri

**Gauldal sorenskriveri** var en førsteinstansdomstol i Frostating lagdømme som ble opprettet i 1836. Røros sorenskriveri var en del av Gauldal inntil 1855, da det ved kongelige resolusjon 29. august 1855 ble besluttet å ansette en egen sorenskriver og politimester i eget embete. I 2003 ble Gauldal sorenskriver slått sammen med Orkdal og Midt-Trøndelag og fikk navnet Sør-Trøndelag tingrett. I dag er også Trondheim tingrett en del av denne domstolen.

## Kilder
* Arkivkatalog for Gauldal sorenskriverembete, Statsarkivet i Trondheim

## Eksterne lenker
* Skannet skiftemateriale for Gauldal sorenskriveri
Røros bergrett

**Røros bergrett** var en domstol som var aktiv fra 1646 til 1813. Røros kobberverks privilegier ble utstedt 19. oktober i 1646. Røros bergrett dømte innenfor det området Røros kobberverk hadde privilegier. Dette privilegieområdet ble benevnt Circumferensen. Jurisdiksjonen gjaldt ikke for hele Circumferesen, og forholdet mellom den alminnelige jurisdiksjon og bergretten ble regulert gjennom flere reskripter. Det ble slått fast at det var de som var i bergverkets tjeneste som var underlagt bergverkets jurisdiksjon. Bergretten skulle ikke dømme i større kriminalsaker, men i sivile tvister og mindre straffesaker som for eksempel brudd på ordensregler. I praksis ble ikke alltid dette respektert.   

Ved bergretten ble det også tatt opp forhør og utstedt tingsvitne. Videre var bergskriveren skifteforvalter og auksjonsforvalter. Røros bergrett førte også panteregistre og pantebøker. 

Ved den store berganordningen av 7. september 1812 ble bergamtsrettene opphevet. Det ble da slutt på den særjurisdiksjon som bergverkene hadde hatt både når det gjaldt rettsstell, tinglysningsstell og skifte- og auksjonsforvaltning. Røros bergrett ble opphevet ved kongelig resolusjon 26. mai 1813.  

Arkivet fra Røros bergrett er avlevert til Statsarkivet i Trondheim. Arkivet inneholder justisprotokoller, tinglysningsmateriale, skiftemateriale og auksjonsmateriale fra perioden 1690–1821. 

## Arkiv
Arkivet etter Røros bergrett er avlevert til Statsarkivet i Trondheim.

## Referanser
* Arkivkatalog for Røros bergrett ved Statsarkivet i Trondheim


## Eksterne lenker
* Arkivkatalog for Røros bergrett hos Statsarkivet i Trondheim
* Skannet skifteprotokoll fra Røros bergrett på Digitalarkivet
Mariken Vaa

**Thora Mariken Vaa** (1937–2004) var en norsk sosiolog. Hun var professor i sosiologi ved Høgskolen i Oslo.

## Virke
Hun ble mag.art. i sosiologi i 1964 på avhandlingen *Aviser og utenrikspolitikk i Vest-Afrika*. Hun arbeidet ved Institutt for sosiologi ved Universitetet i Oslo og var blant annet medredaktør for tobindsverket *Det norske samfunn* (1975). I en ny utgave ti år senere bidro hun med en nyskapende artikkel om Norge og den tredje verden.

Vaa var en av redaktørene bak utgivelsen av *[[PaxLeksikon]]* (1976-1982) og var tilknyttet Pax Forlag som styremedlem i nærmere 20 år. Som en av tre redaktører var hun i perioden 1978-1988 også med på å gi det tradisjonsrike *[[Samtiden]]* en ny form og et nytt liv.

I 1980 flyttet Vaa til Institutt for samfunnsforskning som ble hennes tilholdssted i 16 år hvorav seks år som redaktør for *[[Tidsskrift for samfunnsforskning]]* (1981-1986)*.* I 1986 vendte hun tilbake til Afrika- og utviklingsforskning. Prosjektene var mange: teknologivalg og bistand migrasjon og urbanisering kvinners arbeidsliv og overlevelsesstrategier i storbyers vann- og sanitærsystemer. Det viktigste feltarbeidet foregikk i flere omganger i Bamako hovedstaden i Mali.

Fra 1997 var hun forskningsleder for et stort program om urbanisering ved Nordiska Afrikainstitutet i Uppsala. I 2002 ble hun den første professor i utviklingsstudier ved Senter for flerkulturelt og internasjonalt arbeid ved Høgskolen i Oslo. Samtidig var hun aktiv i en lang rekke utvalg råd og komiteer der akademisk virksomhet gikk hånd i hånd med praktisk solidaritetsarbeid.

## Bakgrunn og familie
Mariken Vaa var datter av Thora Bojer (som var datter av Johan Bojer) og billedhuggeren Dyre Vaa, og søster av kunstneren Tor Vaa som hun sto modell for. Aslaug Vaa var hennes tante. Mariken Vaa vokste opp i Rauland og gikk på gymnas i Bø.

## Referanser


## Kilder
* Arnlaug Leira: "Mariken Vaa in memoriam" i *Tidsskrift for samfunnsforskning* 2/2004

## Eksterne lenker
Den Norske Dommerforening

**Den Norske Dommerforening** (stiftet i 1912) er en sammenslutning av dommere i Norge. Dommerforeningen har til formål å samle landets dommere til felles arbeid for standens interesser, og for reformer innen rettslivet. Foreningen er en av medlemsforeningene i Norges Juristforbund. Den Norske Dommerforening har vel 500 medlemmer (per 2008).

## Litteratur
* Nils Asbjørn Engstad, Astrid Lærdal Frøseth og Bård Tønder (red.) *Den norske Dommerforening 100 år* Fagbokforlaget 2012 ISBN 978-82-450-1110-4

## Eksterne lenker
* Den Norske Dommerforening
John Panonetsa Mangudya

**John Panonetsa Mangudya** (født 5. oktober 1963 i Mutambara i Chimanimari) er en zimbabwisk økonom og bankmann, som siden 1. mai 2014 har vært sentralbanksjef i Zimbabwes sentralbank. 

Tidligere sentralbanksjef Gideon Gonos andre periode utløp i november 2013, og visesentralbanksjef Charity Dhliwayo var fungerende sentralbanksjef fram til Mangudya overtok stillingen.  

Han er gift og har tre barn. 

## Utdanning og yrkeserfaring
Mangudya har en B.Sc og M.Sc innen samfunnsøkonomi fra Universitetet i Zimbabwe. I tillegg har han en Ph.D innen økonomi og ledelse (*Business Administration*) fra Washington International University. 

Han har 27 års erfaring fra banknæringen før han ble sentralbanksjef. Han begynte første gang å jobbe i Zimbabwes sentralbank i 1986, som økonom, og jobbet der i 10 år fram til 1996. Etter dette jobbet han fra 1996 til 1999 i African Export-Import Bank (Afreximbank), der han var regionalansvarlig for sørlige Afrika. I 2000 begynte han i sentralbanken, de første fire årene som leder for avdelingen *international banking*. Han ledet *corporate and merchant banking* fra 2004 til 2006, og var administrerende direktør for sentralbanken fra 2006 til 2012. Etter dette var han *Group chief executive officer* fram til mars 2014. Han har også vært president i Bankers' Association of Zimbabwe.

Den 1. mai 2014 overtok han som sentralbanksjef for Zimbabwes sentralbank. 

## Referanser
Love, Rosie

***Love, Rosie*** er en tysk-britisk romantisk dramakomedie fra 2014 basert på romanen *[[Der regnbuen ender]]* (2004) av den irske forfatteren Cecelia Ahern. Filmen er regissert av Christian Ditter etter manus av Juliette Towhidi. Lily Collins og Sam Claflin spiller hovedrollene, mens Tamsin Egerton, Suki Waterhouse, Jaime Winstone og Art Parkinson er å se i diverse biroller.

## Handling
Rosie Dunne (Lily Collins) og Alex Stewart (Sam Claflin) har vært bestevenner siden de var små. Filmen følger dem i tolv år, fra slutten av high school når Rosie får datteren Katie og Alex drar til USA for å studere, til Rosie er forlover for Alex i bryllupet hans. Gjennom disse årene prøver de å navigere vennskapet kontra de romantiske følelsene de har for hverandre, som stadig blir stoppet av diverse hindringer på veien.

## Rolleliste
* Lily Collins som Rosie Dunne
* Sam Claflin som Alex Stewart
* Tamsin Egerton som Sally
* Suki Waterhouse som Bethany Williams
* Christian Cooke som Greg
* Jaime Winstone som Ruby
* Lily Laight som Katie Dunne
* Art Parkinson som Gary Dunne
* Nick Lee som Herb

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thorvald Ingolf Broch

**Thorvald Ingolf Broch** (født 25. juli 1839 i Christiania, død 21. mai 1879 i Skien) var en norsk matematiker og lærer som skrev mattebøker.

Han ble uteksaminert fra Nissens Latin- og Realskole i 1857 og ble cand.real. 1863 ved Det Kongelige Frederiks Universitet.  Fra 1860 til 1865 var han lærer ved Emil Schreiners skole (fra 1862 drevet av Fredrik Gjertsen). Allerede i 1861 var han formann i  Realistforeningen (etablert 1859) og holdt foredrag om sammenhengene mellom geometri og differensialligninger, noe som inspirerte den senere kjente matematiker Sophus Lie (1842–1899). Fra 1862 til 1864 var han amanuensis samme sted, ved det såkalte Physiske Cabinet, og kunne i 1864 innkassere H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen «Om Bøiningers Indflydelse paa Magneter».  Fra 1863 til 1866 var han inspektør ved realavdelingen av den nystartede Aars og Voss' skole i Christiania. Fra 1866 til sin død i 1879 var han overlærer ved Skiens skole.

Han var sønn av kopist og tollbetjent Paul Resen Veljør Broch (1810–1875) og Thomasine Henriette Møinichen (1812–1842).  I 1864 giftet han seg med Jeanette Marsilie Christiane Rosamunde Solberg (1843–1907) som var datter av en skomaker i Kristiania. De fikk flere barn.

## Utgivelser
* 
* 
* 

## Referanser
TV-året 2014

**TV-året 2014** er en oversikt over hendelser, program og avdøde TV-personligheter i 2014.

## Hendelser
### TV-kanaler
* 15. mai: Bosniske Hayat TV lanserer barnekanalen Hayatovci.
* 8. november: VGTV lanseres som TV-kanal.

### Internasjonale TV-begivenheter
* 7.-23. februar: Vinter-OL i Sotsji.
* 6.–10. mai: Eurovision Song Contest i København, vunnet av Conchita Wurst fra Østerrike.
*25. oktober:  i Macau.
* 15. november: Junior Eurovision Song Contest i Marsa, vunnet av Vincenzo Cantiello fra Italia.
* 19.–21. november: Tyrkvisjonens sangkonkurranse i Kazan, vunnet av Zjanar Duğalova fra Kasakhstan.

### Andre TV-begivenheter
* 1. februar–8. mars: Melodifestivalen på SVT 1.
* 7.–15. mars: Melodi Grand Prix. Carl Espen Thorbjørnsen vant.
* 8. mars: Dansk Melodi Grand Prix på DR.
* 10. mai: Finalen i *[[Klassequizen]]* på NRK1 ble vunnet av .
* 23. mai: Finalen i *[[Norske Talenter (sesong 6)|Norske Talenter]]* på TV 2 ble vunnet av Angelina Jordan Astar.
* 12. desember: Finalen i *[[Idol (TV-program)#Sesong 8 (2014)|Idol]]* ble vunnet av Ingvar Olsen.

## TV-programmer
### Norge

### Verden

## Priser
* 12. januar: Golden Globe
* 18. januar: Spellemannprisen 2013
* 18. januar: 
* 9. mai: Gullruten

## Dødsfall

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Henrik Dam Kristensen

**Henrik Dam Kristensen** (født 1957) er en dansk politiker (S).

Han er sønn av en smed og en butikksjef i Vorbasse, og arbeidet som landpostbud i hjembyen i åtte år. Fra midten av 1980-årene arbeidet han for Arbejdernes Oplysningsforbund og Dansk Flygtningehjælp i Grindsted.

Kristensen var valgt til Folketinget fra Ribe amtskrets 1990–2004, etter å ha blitt nominert fra Grindsted krets. Han var partiets landbruks- og fiskeripolitiske talsmann før han i 1994 ble landbruksminister og fiskeriminister i Poul Nyrup Rasmussens regjering. Ministerpostene hadde blitt sammenholdt siden 1993, men ble slått sammen i 1996, og Kristensen ble sittende som matvareminister frem til 2000. Kristensen var sosialminister 2000–2001 og vidt ansett som Rasmussens etterfølger som partiformann i 2002, men overlot formannskapet til Mogens Lykketoft.

Kristensen ble valgt til Europaparlamentet i 2004, men søkte avskjed fra vervet for å tiltre som partisekretær i Socialdemokraterne i 2006. Han ble nominert til Folketinget fra Horsens krets og valgt fra Østjyllands storkrets i 2007. Han var president i Nordisk råd fra januar 2011 til tiltredelsen som transportminister i Helle Thorning-Schmidts første regjering i oktober samme år. Etter et mellomspill som formann i Socialdemokraternes folketingsgruppe 2013–2014 kom han tilbake til Helle Thorning-Schmidts andre regjering som arbeidsminister 2014–2015.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*