open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jan Olav Forberg

**Jan Olav Forberg** (født 7. desember 1967 i Sandefjord) er en norsk bildekunstner. Han arbeider med flere teknikker, herunder maleri, serigrafi og egenutviklede teknikker som forgylling, skyggegrafikk og flammemaleri. Hans bilder har et moderne formspråk som tar opp i seg elementer fra vår visuelle virkelighet, som film og graffiti. Forenkling kombinert med kompleksitet preger arbeidene. Motivene bygges opp av bruddstykker, tekst og maleriske virkemidler og gir ny vitalitet til tradisjonelle teknikker. Jan Olav Forberg driver Atelier Forberg i Stavern.

Han har hatt separatutstillinger ved blant annet Hå Gamle Prestegård, Galleri Athene, Sandefjord Kunstforening samt på Fredriksvern Verft. Forberg har i tillegg deltatt på Høstutstillingen og i kollektivutstillinger ved Galleri Henrik Gerner, Skien Kunstforening, Rådhusgalleriet i Oslo foruten flere ganger på Østlandsutstillingen, Sørlandsutstillingen og Telemarksutstillingen siden 1994.

Jan Olav Forbergs verker er blant annet innkjøpt av Obrestad Fyr, Hå kommune og Deichmanse bibliotek i Oslo. Han har fått Larvik kommunes kunststipend og Vederlagfondets stipend. Av priser kan en nevne Grune village prisen, pris fra Norske grafikkere samt Oslo kommune Norsk kulturråd.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Side om Jan Olav Forberg
*
Riksridder

En **riksridder** (tysk *Reichsritter*) var i Det tysk-romerske rike en riksumiddelbar ridder (ritter). Ridderen, hans familie og undersåtter var altså ikke underlagt andre lensherrer enn keiseren. Dermed var riksriddernes territorier (*[[herlighet]]er*) strengt tatt selvstendige stater, selv om de var små og ofte bare omfattet en borg eller noen få bygninger med tilhørende land. Riksridderne var imidlertid ikke regnet som riksstand og kunne ikke møte på riksdagene. Med grunnleggelsen av Rhinforbundet i 1806 ble tittelen avskaffet og riksriddernes territorier ble innlemmet i nabostatene (mediatisert).

Langt fra alle riddere i Det tysk-romerske rike var riksriddere. De fleste riddere var underlagt andre, høyadelige lensherrer. Riksriddertittelen innebar altså privilegier som gikk utover selve ritterrangen. Riksridderne representerte de gjenværende kongelige/keiserlige lavadelige følgesmenn (vasaller) som hadde klart å bevare sin uavhengighet fra større territorialherrer. Delvis kom de fra edelfrie slekter, delvis var de opprinnelig tjenestemenn som hadde blitt opphøyet til ritterrangen av kongen/keiseren. Riksridderne var spredt rundt i riket, men hadde sin største tetthet i Franken, Schwaben og langs Rhinen.

Det fins ingen nøyaktige opplysninger om antallet riksriddere. Tallet er ikke bare avhengig av tidsperioden man teller i, men også av om man teller slekter, linjer av slekter eller territorier. Ved opphevelsen av riksridderstanden regner man med et tall på 350 familier av riksriddere, som hersket over ca. 1700 riksumiddelbare territorier.
Jakovlev Jak-42

**Jakovlev Jak-42** er et tre-motors russisk passasjerfly for bruk på kortere distanser.

Jak-42 fløy første gang i 1975, men problemer med utformingen av vingene og utviklingen av de da nye D-36 motorene gjorde at flytypen ikke ble tatt i bruk før i 1980.

De fleste flyene som er produsert er av basisvarianten **Jak-42**, men i 1989 ble en variant med bedre rekkevidde introdusert under betegnelsen **Jak-42D**.

## Eksterne lenker
*Yakovlev Yak-42
Herlighet

**Herlighet** kommer av herlig. Herlig kommer fra nyhøytisk *herrlich* som kommer fra oldhøytisk *herlich* som betyr fornem, utmerket, prektig. Dette er knyttet til oldhøytysk *her* som betyr fornem, herlig. Ordet herre og herskap er avledet fra dette.

Herlighet brukes i tre betydninger:

# Brukes om berømmelighet, navnkundighet, særlig i bibelen og andre religiøse tekster om gudommelig opphøyethet eller ypperlighet, fullkommenhet, gjevhet.  Bruk i omtale av og tiltale til meget fornem person er foreldet.
# Brukes om noe som er herlig om noe overveldende vakkert, praktfullt, rikt eller noe som er særlig verdifullt, vakkert, en utsøkt eiendel. 
# I rettsvitenskap og litteratur brukes det om en utnyttbar verdi eller en inntektskilde som tilligger en eiendom. 

I jussen betyr herlighet: *«Herlighet, i eldre dansk-norsk rettsspråk særlige rettigheter som tilligger en fast eiendom på landet over fremmed eiendom eller sameiestrekninger, f.eks. hogstrett, fiskerett, beiterett, allmenningsrett el.l. I eldre skjøter sies det ofte at gården overdras med «herlighet og rettigheter», men dette tillegg er ikke rettslig nødvendig. Det tilsvarende uttrykk på nynorsk er «lut og lunnende» eller «lunnar».»*.

På tysk brukes herrlichkeit svært likt norsk, men den juridiske betydningen ser ut til å ha gått ut av språket. På engelsk brukes herlighet for det første om *glory, magnificence, splendor*. For eksempel betyr å leve i herlighet og glede: *to live in style*, *live happily*. Salomo i all sin herlighet betyr: *Solomon in all his glory*, Hele herligheten er ironisk og betyr: *the whole lot, the whole kit and caboodle*. For det andre oversettes  herlighet juridisk med: *manorial right; natural resource; posession, treasure.*

## Det tysk-romerske riket
I Det tysk-romerske rike ble territorier av lavadelige herskere betegnet som herligheter (tysk *Herrlichkeit* eller *Herrschaft*). Herskeren over en herlighet kunne altså være en herre, en ritter eller en friherre. Dermed tilsvarte herligheter omtrent det som i andre land ble betegnet som baronier.

## Referanser


## Kilder
* Hjalmar Falk og Alf Torp: Etymologisk ordbog over det norske og det danske sprog. 1903-1906. Gjenopptrykt av Bjørn Ringstrøms antikvariat i 1991. ISBN 82-90520-16-16.
* Norsk Riksmålsordbok Bind I Annet halvbind, Aschehoug 1937. ISBN 82-573j-0564-2.
* Bokmålsordboka på nett http://ordbok.uib.no/perl/ordbok.cgi?OPP=herli*&begge=+&ordbok=begge 
* Digitales Wörterbuch der Deutschen Sprache http://www.dwds.de/
* Einar Haugen: Norsk engelsk ordbok/Norwegian English Dictionary. Universitetsforlaget og University of Wisconsin Press 1965. ISBN 82 00 4735 0.
Riksfyrste

En **riksfyrste** (tysk *Reichsfürst*, latin *princeps regni*) var i Det tysk-romerske rike et adelig statsoverhode med personlig stemme (*[[virilstemme]]*) i riksdagen. Riksfyrstens territorium var riksumiddelbart, det vil si ikke underlagt andre lensherrer enn keiseren.

Det fantes både geistlige og verdslige riksfyrster. De geistlige fyrstene omfattet fyrsterkebiskoper og fyrstbiskoper, men også enkelte riksprelater ble opphøyet til riksfyrstestanden. Blant de verdslige riksfyrstene var opprinnelig kongen av Böhmen, rikets hertuger samt mark-, pfalz- og landgrever.

Både antallet riksfyrster og balansen mellom den geistlige og den verdslige *benken* varierte sterkt gjennom rikets historie. Fyrstehus kunne på den ene siden dø ut, forlate Det tysk-romerske rike eller bli mediatisert av (dvs. lagt til) andre fyrstehus. På den andre siden ble nye statsoverhoder opphøyet i fyrstestanden, mens en del eksisterende fyrstehus delte seg opp i flere linjer.

Den følgende tabellen gir en oversikt over variasjonen i antallet riksfyrstedømmer:

## Se også
* Fyrste
* Kurfyrste
Riksgrevskap

Et **riksgrevskap** (tysk *Reichsgrafschaft*) var i Det tysk-romerske rike et riksumiddelbart grevskap. Riksgreven var ikke underlagt andre lensherrer enn keiseren. Dermed var riksgrevskaper selvstendige stater.

Rundt 1521 fantes det 144 riksgrevskaper. Tallet sank til 99 innen 1792 fordi grevehus døde ut eller ble opphøyet i riksfyrstestanden, eller fordi riksgrevskap ble mediatisert (dvs. innlemmet i større nabostater) eller forlot riket. På den andre siden kom enkelte nye riksgrever til ved delingen av grevehus eller på grunn av opphøying i riksgrevestanden. Ved oppløsningen av Det tysk-romerske rike mistet begrepet sin betydning og mange riksgrevskaper mistet sin selvstendighet.

Langt fra alle grever i Det tysk-romerske rike var riksgrever. De fleste grever var underlagt andre lensherrer, f.eks. hertuger. Riksgrevetittelen innebar altså privilegier som gikk utover de som vanlige grever hadde. Riksgrevene hørte f.eks. til riksstendene, var altså representert ved riksdagene, men hadde ikke personlig stemmerett. Fra 1600-tallet organiserte riksgrevene seg i fire kollegier, som kunne avgi én felles stemme hver (*[[kuriatsstemme]]*). Disse kollegiene ble kalt den frankiske, schwabiske, westfalske og wetterauiske «grevebenk» (*Fränkische*, *Schwäbische*, *Westfälische* og *Wetterauische Grafenbank*). Mot slutten av Det tysk-romerske rike hadde disse grevebenkene flere medlemmer enn det fantes selvstendige riksgrevskaper. Det var to grunner til dette: For det første ble en del riksgrevskaper overtatt av riksfyrster. Selv om riksgrevskapet dermed var blitt innlemmet i en annen stat, gikk ikke dets stemme tapt, men ble ivaretatt av fyrsten. For det andre ble det fra slutten av 1600-tallet delt ut personlige riksgrevetitler. Slike riksgrever, også kalt *personalister*, var altså ikke herskere over noe eget territorium.

De fleste forhenværende riksgrevskaper ble i 1806 mediatisert gjennom medlemslandene i Rhinforbundet. Resten ble opphøyet i fyrstestanden og fortsatte som suverene stater. Før opprettelsen av Rhinforbundet fantes det ennå 74 riksgrevskaper.
Camilla Warholm

**Camilla Høeg Warholm** (født 13. september 1958 i Larvik) er en norsk kunstner. Sammen med sin ektemann Jan Warholm har hun en stor spennvidde i sine arbeider som omfatter lysestaker, skulpturer, møbler og utsmykninger. Materialene som benyttes er i hovedsak jern og syrefast stål med elementer av glass, stein, tre og speil. Noen av deres utsmykninger finnes på:

* Mesterfjellet skole – Larvik
* Hotell  Gaustablikk – Telemark
* Hotel Wassilioff – Stavern
* Drøbak kirke
* Den norske sjømannskirke – London
* Sjømannshjemmet i Stavern

Også på cruisebåter har de utsmykninger:

* "Radisson Seven Seas Voyager"
* "Oceania Regatta"
* "Oceania Insignia"

Jan Warholm henter mye inspirasjon fra havet og benytter myke organiske former. Camilla Warholm bruker enkle, rene linjer som gir eleganse. De driver galleriet Designjern på Agnes ved Stavern, hvor de også har sin bolig.

## Eksterne lenker
*
Bjørg Tingstad

**Bjørg Tingstad** (født 16. februar 1959 på Jøa i Nord-Trøndelag) er en norsk politiker (Sp).

Hun var ordfører i Fosnes kommune 2007–2015. Tingstad var valgt på en fellesliste mellom Senterpartiet og Kristelig Folkeparti, som hele perioden hadde flertall i kommunestyret. Hun frasa seg renominasjon i 2015. I perioden 2013–2017 var hun Senterpartiets 2. vararepresentant til Stortinget fra Nord-Trøndelag.

Tingstad har studiekompetanse fra Namdal gymnas og lærerutdannelse fra Høgskolen i Nord-Trøndelag. Hun har yrkesbakgrunn fra skoleverket som lærer, rektor og pedagogisk konsulent i Oppegård, Namsos og Nærøy kommuner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lars Otto Okstad

**Lars Otto Okstad** (født 1947) er en norsk gårdbruker og politiker (Sp).

Han var ordfører i Høylandet kommune 1992–1993 og 1995–2011 samt varaordfører 1994–1995. Han har ledet Høylandet senterparti.

Han er gårdbruker med kyllingproduksjon på Okstad (gnr. 100) på Høylandet.

## Referanser
Steinar Lyngstad

**Steinar Lyngstad** (født 29. september 1956) er en norsk lokalpolitiker (Sp) som fra 2003 til 2019 var ordfører i Namdalseid kommune. Kommunen ble i 2020 slått sammen med Namsos.
## Referanser
Gelasius II

**Gelasius II**, født **Giovanni Coniulo** (født som *Giovanni Coniulo* mellom 1060 og 1064 i Gaeta i Italia, død 29. januar 1119 i Cluny i Frankrike) pave fra 24. januar 1118 til sin død ett år etter.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Giovanni Coniulo ble født i Gaeta der hans slekt tilhørte adelen. I unge år ble han munk i Monte Cassino, der han oppøvde seg til stor dykrighet i latin.

### Kardinal
Han ble viet til diakon og ble kansler hos pave Urban II og senere kardinal, med *[[Santa Maria in Cosmedin]]* som tittelkirke. På synoden i Roma i 1116 støttet han pave Paschalis IIs mer forsonlige politikk i investiturstriden mot andre i kirken som var mer uforsonlige til å la keiserne få rett til investitur. Han hadde også tilhørt den minoritet som stod bak undertegelsen av *Privilegium*.

### Pave
Umedidlbart etter at han etter Paschalis' død i 1118 var blitt valgt til pave, ble han tatt til fange av Cencius Frangipani for at han var blitt utnevnt uten keiserens tillatelse, men han ble snart frigitt. Ved underrettelsen om Gelasius' utnevnelse rykket keiser Henrik V, misfornøyd med at valget var blitt foretatt uten hans medvirkning, i ilfart mot Roma. Gelasius rakk å ta sin bispestol i besittelse innen han flyktet til Gaeta, der han ble presteviet og presteviet. 

Etter at keiseren forgjeves hadde prævd å forlike seg med Gelasius i investiturspørsmålet, oppsatte han Mauritius Burdinus, erkebiskop av Braga i Portugal, til motpave under navnet Gregor VIII. Etter at Gelasius hadde bannlyst keiseren, vendte han tilbake til Roma idet keiseren hadde forlatt byen. Men han måtte snart flykte på nytt, denne gang til Frankrike.

I Frankrike holdt han i 1119 en synode i Vienne; på veien dit hanne han rukket å gjøre stasjon i Pisa og konsekrerte katedralen der. Fra Vienne begav han seg til Cluny, der han døde 18. januar samme år.

## Referanser


## Litteratur
* Gresser, Georg: *Die Synoden und Konzilien in der Zeit des Reformpapsttums in Deutschland und Italien von Leo IX. bis Calixt II. 1049-1123.* Paderborn 2006
*
Steinar Aspli

**Steinar Aspli** (født 14. desember 1957 i Gravvik i Nord-Trøndelag) er en norsk gårdbruker og politiker (Sp).

Han var ordfører i Nærøy kommune 1998–2019 og medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 2007–2011 og 2015–2017, og var fra fylkessammenslåingen i 2018 medlem av Trøndelag fylkesting. Fra 2019 var han leder i Senterpartiets fylkestingsgruppe i Trøndelag. Aspli var styreleder i Helse Nord-Trøndelag HF 2006–2012.

Han har vært gårdbruker med melkeproduksjon i samdrift på Lundsenget i Gravvik. Han er sønn av Edvin Aspli, gårdbruker og Gravviks siste ordfører før sammenslutningen til Nærøy kommune.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Reidar Lindseth

**Reidar Lindseth** (født 1953) er en norsk lokalpolitiker (V) som var ordfører i Flatanger kommune fra 2003 til 2011. 

Han ble valgt inn som Venstres eneste representant i kommunestyret i 1987 og ble valgt som ordfører i 2003. Etter valget i 2007 hadde Venstre 8 av 17 plasser i kommunestyret. 

Han var Venstres 2. vara til Stortinget fra Nord-Trøndelag i perioden 2013–2017.

Han ble født på Vik i Flatanger. Han var lærer og undervisningsinspektør ved Lauvsnes skole før han ble ordfører.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erik Seem

**Erik Seem** (født 13. mars 1955 i Grong i Trøndelag) er en norsk gårdbruker og politiker (Sp).

Han var ordfører i Grong kommune 2003–2011 og leder i Nord-Trøndelag Senterparti 2006–2007. Han har også vært nestleder i Nord-Trøndelag Idrettskrets.

Han er utdannet agronom fra Jønsberg landbruksskole og overtok slektsgården Østre Seem i Grong i 1982. Utenom gårdsdriften har Seem også arbeidet med bolyst- og næringsutviklingsprosjekter.

Han er sønn av gårdbruker og regnskapsfører Sverre Seem og journalist Anne Marie (født Spets). Han er bror av Solveig Seem, fylkestingsrepresentant for Høyre i Hedmark. Erik Seem er gift med Viknas tidligere ordfører Karin Nordstad (tidligere gift Søraunet). Han har barn fra et tidligere ekteskap.

## Referanser
Albrecht Ritschl

**Albrecht Ritschl** (født 25. mars 1822 i Berlin, død 20. mars 1889 i Göttingen) var en evangelisk tysk teolog. Ritschl var professor ved universitene i Bonn og Göttingen. 

Av samtiden ble han regnet som datidens fremste teolog, mens ettertiden regner ham som den fremste representant for klassisk liberalteologi.

Fra 1864 var han til sin død professor i dogmatikk og kirke- og dogmehistorie ved Universitetet i Göttingen. Ritschl ble fra 1874 den ledende i en skole av teologer, «ritschlianere», hvortil også Wilhelm Herrmann (1846-1922) og Adolf von Harnack (1851-1930) regnes. Ritschl og hans skole var en av dem som fikk innflytelse i den evangeliske teologi til inn på 1900-tallet.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* Ulrich Barth: *Das gebrochene Verhältnis zur Reformation. Beobachtungen zum Protestantismusverständnis Albrecht Ritschls*. In: M. Berger, M. Murrmann-Kahl (Hrsg.): *Transformationsprozesse des Protestantismus. Zur Selbstreflexion einer christlichen Konfession an der Jahrtausendwende. Falk Wagner (1939–1998) zu Ehren*. Gütersloh 1999, S. 80–99.
* Franz Hermann Reinhold von Frank: *System der Christlichen Sittlichkeit*. Bd. I. Erlangen 1884.
* Matthias Neugebauer: *[[Hermann Lotze|Lotze]] und Ritschl: Reich-Gottes-Theologie zwischen nachidealistischer Philosophie und neuzeitlichem Positivismus* (Beiträge zur rationalen Theologie – Band 11). Frankfurt/M. / Berlin / Bern / Bruxelles / New York / Oxford / Wien 2002, ISBN 978-3-631-39106-8 (337 Seiten).
* Matthias Neugebauer: *Albrecht Ritschl: Unterricht in der christlichen Religion*. In: Rebekka A. Klein, Christian Polke, Martin Wendte (Hrsg.): *Hauptwerke der Systematischen Theologie. Ein Studienbuch*. Tübingen 2009, ISBN 978-3-8252-3291-7, S.&nbsp;209–226.
* Otto Ritschl: *Albrecht Ritschls Leben*. 2 Bände. Tübingen 1896.
* 
* Rolf Schäfer: *Ritschl, Albrecht*. In: Theologische Realenzyklopädie Band 29. de Gruyter, Berlin u.&nbsp;a. 1998, ISBN 3-11-016127-3, S. 220–238 (books.google.de).
* Joachim Weinhardt (Hrsg.): *Albrecht Ritschls Briefwechsel mit [[Adolf Harnack]], 1875–1889.* Mohr Siebeck, Tübingen 2010, ISBN 978-3-16-150132-6.
Johannes Weiß

**Johannes Weiß** (født 13. desember 1863 i Kiel i hertugdømmet Holstein, død 24. august 1914 i Heidelberg) var en evangelisk-luthersk teolog. Weiß var elev og svigersønn av Albrecht Ritschl og professor ved universitetene i Göttingen, Marburg og Heidelberg. Han var en av de mest betydningsfulle forskere innenfor den religionshistoriske skole som dominerte i den teologiske forskningen i begynnelsen av 1900-tallet.

## Referanser


## Kilder
* 

## Litteratur
* G. W. Ittel: *Urchristentum und Fremdreligionen im Urteil der religionsgeschichtlichen Schule*. Inaugural-Dissertation Erlangen, 1956, 39-41
*
NM i ishockey 1973

**[[Norgesmesterskapet i ishockey for menn|NM i ishockey]] 1973** var det 34. norgesmesterskapet i ishockey. 

 vant sitt ellevte norgesmesterskap etter seier i sluttspillsgruppespillet.

## Tabellen
:*Se [[1. divisjon ishockey for menn 1972/73]] for hele seriespillet*

## Kilder
* Einar Munthe-Kaas (red.) *Sportsboken 1973*, s. 141. Dreyer Bok. ISBN 82-7096-007-1.
Jacob Prytz

**Jacob Tostrup Prytz** (1886–1962) var en norsk gullsmed, brukskunstner og rektor ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole 1934–56; han beskrives som «en av de toneangivende personene i det norske kunsthåndverks- og designmiljøet i mellomkrigstiden».

Han tok artium i 1904; han begynte i lære hos faren  Torolf Prytz i 1905, og avla svenneprøve som filigransarbeider i 1908. Samtidig var han også elev ved SHKS og fulgte forelesninger i kunsthistorie ved Universitetet. Etter læretiden la han, tradisjonen tro, ut på en studie- og arbeidsreise til Hanau, Paris og London. Han vendte hjem i 1912, og begynte å arbeide i familiefirmaet J. Tostrup. Prytz var firmaets sjef til sin død i 1962.

Ved siden av firmaet var han også fra 1914 leder for gullsmedklassen ved SHKS. Her ble han etterhvert direktør/rektor fra 1934 til han gikk av med pensjon i 1956. Han tillegges æren for å ha omformet SHKS fra tegneundervisning til verkstedundervisning. Han deltok også i faglig arbeid utenfor firmaet og skolen: han var en av grunnleggerne av Foreningen Brukskunst i 1918 og var foreningens formann 1920–46. Han arrangerte også utstillinger, skrev, publiserte og var styremedlem ved Kunstindustrimuseet i Oslo.

Som utøvende kunstner og kunstnerisk leder vakte han først oppsikt med Tostrups kolleksjon til Jubileumsutstillingen på Frogner 1914, som «blir regnet som en av de større begivenheter i nyere norsk gullsmedkunst» med sin sammensmeltning av art nouveau og nybarokk. Hans arbeider på 1920-tallet var preget av funksjonalismen, og ved Verdensutstillingen i Paris (1937) fikk firmaet 3 priser for arbeider fra hans hånd.

Han var gift med Ingerid Juel (1888–1962), datter av trelasthandler i Fredrikstad Julius Christian Juel (f. 1853 på Tangen), som var sønnesønn av Anders Juel. De var foreldre til bl.a. brukskunstneren og gullsmeden Grete Prytz Kittelsen (1917–2010), samt gullsmeden Torolf Prytz jr.

## Utmerkelser
Jacobprisen er oppkalt etter ham, og han ble selv den første mottageren. Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden allerede i 1931, og ble æresmedlem av Landsforbundet Norsk Brukskunst i 1948, mottok Norges Gullsmedforbund hederstegn og var æresmedlem av danske og svenske brukskunstorganisasjoner. Hans arbeider finnes i de tre norske kunstindustrimuseene. Han mottok også Dannebrogordenen, Nordstjerneordenen, Finlands hvite roses orden, Leopoldsordenen og Æreslegionen.

## Referanser


## Litteratur
* Thor Kielland: *Om gullsmedkunst i hundre år. J. Tostrup 1832-1932*, Oslo 1932
* Jacob Prytz: *16 Artikler*, 84 sider, Oslo 1956
* Kurt Ekholm m.fl. (redaktører): *Jacob Prytz 12 juni 1886-1956*, 48 sider, Göteborg 1956

## Eksterne lenker
* Jacob Prytz i Norsk biografisk leksikon
* Objekter av Jacob Tostrup Prytz i samlingen til Nasjonalmuseet
Akbar (Basilan)

**Akbar** er en kommune i provinsen Basilan på Filippinene.

## Barangayer
Akbar er inndelt i 9 barangayer.

*Caddayan
*Linongan
*Lower Bato-bato
*Mangalut
*Manguso
*Paguengan
*Semut
*Upper Bato-bato
*Upper Sinangkapan

## Klima

## Referanser


## Eksterne lenker
* 2000 Philippine Census Information
Werner Georg Kümmel

**Werner Georg Kümmel** (født 16. mai 1905 i Heidelberg, død 9. juli 1995 i Mainz) var en evangelisk teolog og nytestamentler. Kümmel var professor ved universitetene i Zürich og Marburg. Han var Rudolf Bultmanns etterfølger i Marburg i 1952.

## Referanser
NM i ishockey 2003

**[[Norgesmesterskapet i ishockey for menn|NM i ishockey]] 2003** var det 64. norgesmesterskapet i ishockey. 

 vant sitt 22. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 4&ndash;0 i kamper mot .

## [[Eliteserien i ishockey for herrer 2002/03|Eliteserien 2002/03]]

## Sluttspillet

Vålerenga og Storhamar Dragons kvalifiserte seg direkte til semifinale.

## Kvartfinaler
## Semifinaler
### Vålerenga (1) − Trondheim (4)

## Finale

## Referanser
Kari Ystgård

**Kari Ystgård** (født 26. mai 1951) er en norsk lærer og politiker (SV).

Hun har vært lokalpolitiker siden 1992 og er tidligere nestleder i Nord-Trøndelag SV. Ystgård var varaordfører i Namsskogan 2003–2007 og ordfører 2007–2011.

Ystgård er cand.mag. av utdannelse, og arbeidet som lærer ved Namsskogan skole i 27 år før hun ble ordfører.

## Referanser
Magnar Namsvatn

**Morten Magnar Namsvatn** (født 30. november 1947 i Røyrvik) er en norsk gårdbruker og politiker (KrF). Han var ordfører i Røyrvik 1988–1995 og 2007–2011, og varaordfører i flere perioder, valgt på borgerlige felleslister.

Han har drevet gårdsbruk med eggproduksjon på Norheim ved Namsvatnet siden 1983. Han har tidligere vært ansatt som kretsarbeider på Nordmøre og områdesekretær i Sogn for Norsk Luthersk Misjonssamband.

## Referanser
Oluf Tostrup

**Oluf Tostrup** (født 26. mai 1842 i Kristiania, død 21. juli 1882 samme sted) var en norsk gullsmed og fra 1880 leder av firmaet J. Tostrup. Han brakte emaljekunsten til Norge og tegnet den første telefon før sin tidlige død i 1882.

Han var sønn av Nicoline (Lina) Jeanette Tyrholm Hjorthøy (1821–1890) og Jacob Ulrich Holfeldt Tostrup (1806–80). Faren var gullsmed og kongelig hoff- og ordensjuvelér som i 1832 startet J. Tostrup. Moren var barnebarn av presten Hugo Friderich Hiorthøy.
:''Se Tostrup for mer om farsslekta
Etter å ha gått ved Nissens Latin- og Realskole (etablert 1843) gikk Tostrup i lære ved farens verksted fra 1858 til 1862, og utdannet seg også i tegning og modellering ved Den kongelige tegneskole i byen.  Fra 1862-65 opphold han seg utenlands, blant annet med studier ved Kunstakademiet i Berlin under arkeologen Karl Bötticher (1806–89) som var hellenist og ekspert på ornamentikk. Så bars det til  Paris der Tostrup fikk arbeid på flere større gullsmedverksteder. I København arbeidet han 1864 til 1865 hos hoffjuveler Anton Michelsen (1809–77) som i 1841 hadde grunnlagt sitt firma som senere slo seg sammen med Georg Jensen sitt.

Tostrup returnerte til hjembyen i 1865 og gikk inn i familiefirmaet. Det var han som introduserte den moderne emaljekunsten i norsk gullsmedkunst. Han var også med å stifte Kunstindustrimuseet i Oslo i 1876, og var alltid på leting etter det nye og moderne.  Han var opptatt av filigrans-kunstnerne på de norske bygder, samt det å bruke perler fisket i norske farvann. I 1880 var han med på å lage den første telefon i Norge og stod også bak etableringen av Elektrisk Bureau; Tostrup fikk en privat telefonlinje lagt fra sin leilighet til en av byens konsertscener.

Tostrup ble leder i J. Tostrup fra 1881, da faren trakk seg tilbake, men han døde allerede i 1882, bare 40 år gammel. Han kom seg aldri etter en kraftig forkjølelse han fikk på en reise i utlandet. Faren tok igjen ansvar for firmaet, fra 1884 med sønnedatterens ektemann Torolf Prytz (1858–1938) som sjef.  Kunstindustrimuséet fikk Tostrups samling av bøker og plansjer om kunstindustri.

## Ting han laget
* Diadem i gull med norske perler til Laura Gundersen (1833–98) som hadde jobbet på teatret i tjuefem år
* Gullkors med mye rød emalje, gitt av dikteren Andreas Munch (1811–84) til sin kone

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* Olaf Tostrup i Store norske leksikon
* Tostrup i Salomons Konversationsleksikon
Jarle Martin Gundersen

**Jarle Martin Gundersen** (født 16. januar 1959) er en norsk gårdbruker og politiker (Sp). Han var ordfører i Klæbu kommune fra 2007 til 2015 og leder i Sør-Trøndelag Senterparti fra 2014 til 2016.

Han har gått Fredly folkehøgskole og Skjetlein landbruksskole, og forpaktet fra 1989 til 2012 Klæbu prestegård, hvor han har drevet korn-, melke- og lammekjøttproduksjon.

## Referanser
Hadji Mohammad Ajul

**Hadji Mohammad Ajul** er en kommune i provinsen Basilan på Filippinene. 

## Barangayer
Hadji Mohammad Ajul er inndelt i 11 barangayer. Al-Barka ble utskilt fra Tipo-Tipo i 2006.

*Basakan
*Buton
*Candiis
*Langil
*Langong
*Languyan
*Pintasan
*Seronggon
*Sibago
*Sulutan Matangal
*Tuburan Proper

## Klima

## Referanser


## Eksterne lenker
* 2000 Philippine Census Information
Ivar Volden

**Ivar P. Volden** (1944–2024) var en norsk kommunepolitiker fra Arbeiderpartiet.

Han var ordfører i Holtålen kommune i Trøndelag fra 1992 til 2011. Arbeiderpartiet hadde hele tiden flertall alene i kommunestyret.

Han vokste opp på prestegården i Haltdalen, der faren var forpakter. I ungdommen var han aktiv innen både sommer- og vinteridrett. Han var senere styreleder i Haltdalen idrettslag. Han var lærer i bygda i 18 år.

## Referanser
Arnfinn Astad

**Arnfinn Einar Astad** (1938–2023) var en norsk politiker (Ap). Han var ordfører i Bjugn kommune fra 1999 til 2014.

Han vokste opp på Kortgarden ved Molde. Astad gikk Luftforsvarets befalskole og ble i 1960 befal ved elektronikkskvadronen på Ørland hovedflystasjon. Han gikk av på grunn av aldersgrensen i 1998. Han var leder for Norges Offisersforbunds avdeling på Ørland i en periode. Han var også medlem av landsstyre og forbundsstyre.

I 1968 bosatte han seg i Bjugn, der han stiftet familie.

I 1975 ble han valgt inn i Bjugn kommunestyre og formannskap. Han var også medlem av Sør-Trøndelag fylkesting fra 1980 til 1987. I 1999 ble han ordfører i Bjugn. Han var styreleder i Fosen regionråd 2008–2011. Han har også vært styreleder i Campus Fosen og pådriver for bygging av Fosen videregående skole, Bjugn kulturhus og Fosenhallen. Han valgte å fratre som ordfører etter folkeavstemningen om å slå sammen Bjugn og Ørland kommuner, der flertallet i Bjugn var imot, etter Astads anbefaling. Kommunene ble sammenslått i 2020, etter stortingsvedtak.

Astad var også i mange år styreleder i Bjugn idrettslag.

## Referanser
Ståle Vaag

**Ståle Vaag** (født 1967) en norsk politiker (Ap) og har hatt flere lederposisjoner. Han er utdannet adjunkt med tillegg ved Trondheim og Eleverum lærerhøyskole med idrett som fordypning. Han var ordfører i Hemne kommune fra 2007 til 2015.

Han satt i Hemne formannskap og kommunestyre i perioden 2003–2019. Ståle Vaag har sittet i Arbeiderpartiets landsstyre, og satt også i mange år i Hemne Arbeiderparti sitt styre som styremedlem, nestleder og styreleder i perioden 1999–2019.

Han har vært mangeårig styremedlem og nestleder i Sør-Trøndelag Arbeiderparti, og var med på å lede fusjonen mellom Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag Ap til det som i dag er Trøndelag Arbeiderparti. Vaag var styreleder i KS Sør-Trøndelag i perioden 2015–2019, og satt i KS' hovedstyre fra 2016–2020. 
Han satt i Europarådets kommunalkongress i tidsrommet 2016–2020, hvor han også var medlem av Monitoring Commitee og satt i The Local Chamber. 

Vaag satt som styremedlem i tidligere Sør-Trøndelag idrettskrets i perioden 2016-2018, og ble valgt som styremedlem i nye Trøndelag idrettskrets i perioden 2018-2020. Vaag sitter idag som styreleder av Trøndelag Idrettskrets. 

Vaag har vært HR-sjef og Compliance officer i Wacker Chemicals Norway AS i tidsrommet 2016-2020, og sitter i dag som general manager/daglig leder av Orkladal Næringsforening. På idrettstinget 2023 foreslo han at staten skulle begrense antall treninger for barn, slik at de fikk leke mer i stedet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
NM i ishockey 2006

**[[Norgesmesterskapet i ishockey for menn|NM i ishockey]] 2006** var det 67. norgesmesterskapet i ishockey. 

 vant sitt 24. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 4&ndash;0 i kamper mot .

## [[UPC-ligaen 2005/06]]

## Sluttspillet

## Eksterne lenker
*
Liste over fjell på De britiske øyer etter høyde

**Liste over fjell på [[De britiske øyer]] etter høyde**

:*Se også*: Klassifisering av fjell på De britiske øyer

## Over 4000 fot (1219.2&nbsp;m)

## 3000-4000 fot (914.4-1219.2&nbsp;m)

## 2500-3000 fot (762.0-914.4&nbsp;m)

## 2000-2500 fot (609.6-762.0&nbsp;m)
Lantawan

**Lantawan** er en kommune i provinsen Basilan på Filippinene. Under folketellingen i 2015 kom man til et befolkningstall på .

## Barangayer
Lantawan er inndelt i 25 barangayer.

## Klima

## Referanser


## Eksterne lenker
* 2000 Philippine Census Information
Kapusinerkirken i Warszawa

**Kapusinerkirken** (polsk *Kościół Kapucynów*) er en barokkirke ved Miodowa-gaten i sentrum av Warszawa. I kirken finnes to kongelige sarkofager, den ene med Jan III Sobieskis hjerte og den andre med August IIs indre organer. Flere representanter av den polske intelligentsia og aristokrati ligger begravd i kirkens krypter.
 
## Historie
Kirken ble bygd sammen med et kloster etter tegninger av Tylman van Gameren i årene 1683–1694 etter initiativ av Jan III Sobieski, som takk for sine seirer ved slagene ved Chocim og Wien. Grunnsteinen ble lagt ned den 16. juli 1683.  

Kirken ble ødelagt av tyskerne under Warszawaoppstanden i 1944 og ble senere gjenoppbygd etter krigen.

Kirken har en beskjeden fasade, dekorert med Sobieskis våpenskjold Janina. En minnetavle over Juraj Križanić, den første panslavisten, er murt inn i fasaden.
Helligåndskirken i Warszawa

**Helligåndskirken** (polsk *Kościół św. Ducha*) er en kirke ved Nowomiejska-gaten i Nybyen i Warszawa.

## Historie
Kirken ble bygd i tre sammen med et sykehus i det 14. århundre i gotikkstil. Den ble ødelagt under den svenske invasjonen av Polen på 1600-tallet. I årene 1707&ndash;1717 ble den gjenoppbygd i barokkstil etter tegninger av Józef Piola og Jan Chrzciciel Belotti. Kirken ble brent ned av tyskerne i 1944 under andre verdenskrig, og gjenoppbygd i 1956.
NM i ishockey 2005

**[[Norgesmesterskapet i ishockey for menn|NM i ishockey]] 2005** var det 66. norgesmesterskapet i ishockey. 

 vant sitt 23. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 4&ndash;1 i kamper mot .

## [[UPC-ligaen 2004/05]]

## Kvalifisering

## Sluttspill

;Finale:
*Trondheim-Vålerengen 1-2, 1-5, 3-1, 0-3, 3-5 (1-4 i kamper)
NM i ishockey 1952

**[[Norgesmesterskapet i ishockey for menn|NM i ishockey]] 1952** var det 13. norgesmesterskapet i ishockey.  vant sitt tredje norgesmesterskap.

## Tabellen

 

## Referanser
Charles Harold Dodd

**Charles Harold Dodd** (født 7. april 1884 i Wrexham, Wales, død 21. september 1973 i Oxford, England) var en britisk filolog, teolog, nytestamentteolog og prest. Dodd var professor ved universitetene i Oxford, Manchester og Cambridge.

## Referanser
NM i ishockey 2007

**[[Norgesmesterskapet i ishockey for menn|NM i ishockey]] 2007** var det 68. norgesmesterskapet i ishockey. 

 vant sitt 25. norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 4&ndash;1 i kamper mot .

## [[UPC-ligaen 2006/07]]

## Kvalifisering

## Sluttspill

;Kvartfinaler:
* Furuset-Vålerenga 1-4, 0-3, 3-5, 3-5
* Stjernen-Storhamar 7-6, 2-4, 8-3, 3-5, 1-8, 1-4
* Comet-Stavanger 2-6, 3-5, 3-5, 3-4 (ef), 3-7, 2-3
* Sparta-Frisk 6-1, 1-4, 2-3, 4-1, 2-0, 4-5, 6-2
;Semifinaler:
* Stavanger-Storhamar 7-5, 1-4, 3-5, 4-3 (ef), 1-5, 3-4
* Sparta-Vålerenga 4-1, 1-6, 3-2, 1-2, 3-6, 3-4
;Finale:
* Storhamar-Vålerenga 2-3, 1-2, 4-1, 1-4, 2-4
Vålerenga ble norgesmester med 4-1 i kamper i finaleserien.
; Utmerkelser
* Mest verdifulle spiller i sluttspillet: Christian Larrivée – Storhamar
Den helligste Jomfru Marias hjemsøkelses kirke i Warszawa

**Den helligste Jomfru Marias hjemsøkelses kirke** (polsk *Kościół Nawiedzenia Najświętszej Marii Panny*) er en av Warszawas eldste bygninger og en av få gjenværende eksempler på gotisk arkitektur i byen. Den ligger ved Przyrynek-gaten 2.

## Historie

Kirken ble innvidd i 1411 og angivelig reist på et område hvor et pagansk tempel hadde stått opprinnelig. Kirkens grunnstein ble lagt ned av Janusz I av Masovia og hans kone Danutė av Litauen i 1410. Den ble ombygd, ødelagt og gjenoppbygd flere ganger. Kirken hadde opprinnelig ett skip, men ble ombygd til en treskipet basilika mot slutten av det 15. århundre. 

Det mest karakteristiske elementet ved bygningen, tårnet, ble bygd i 1518 i sengotikk, og er avbildet på de eldste maleriene av Warszawa. I årene 1821–1829 ble kirken renovert under ledelse av den italienske arkitekten Giuseppe Boretti. Den ble skadd i 1939, og brent ned av tyskerne i 1944 som ledd i den planlagte ødeleggelsen av Warszawa. Den ble senere gjenoppbygd under ledelse av Beata Trylińska i årene 1947–1966, på grunnlag av gamle panoramiske malerier av Warszawa.

Kirken står på Wisła-skarpen og er godt synlig fra bydelen Praga. Bak kirken ligger en liten park som leder ned til elven.
St. Benon kirke i Warszawa

**St. Benon kirke** (polsk *Kościół św. Benona*) er en kirke ved Piesza-gaten 1 i Nybyen i Warszawa.

## Historie
Historien til kirken strekker seg tilbake til andre halvdel av det 17. århundre, da St. Benon broderskap bestemte seg for å bygge en ny kirke. Bygningsarbeidene ble avsluttet i 1669. Mot slutten av det 18. århundre ble kirken overtatt av redemptoristene, på samme tid som St. Klemens kom til Warszawa i 1778. 

I napoleonstiden ble redemptoristene kastet ut av kirken, som først ble ombygd til brakke og senere til skole, militærmagasin og fabrikk. Først i 1939 kjøpte Maria Biernacka bygningen og overga den til Warszawa-kurien. 

Under andre verdenskrig ble kirken revet ned av tyskerne. Ruinene ble overgitt til redemptoristene etter krigen, og den første rekonstrueringsfasen varte fra 1956 til 1958, da primas Stefan Wyszyński innvidde den gjenoppbygde kirken.
St. Aleksander kirke i Warszawa

**St. Aleksander kirke** (polsk *Kościół św. Aleksandra*) er en kirke ved Trippelkorsplassen i sentrum av Warszawa.

## Historie
Kirken ble bygd i årene 1818&ndash;1825 i klassisistisk stil etter tegninger av Chrystian Piotr Aigner til ære for tsar Aleksander I av Russland. I årene 1886&ndash;1895 ble den ombygd i neorenessansestil av Józef Pius Dziekoński, og fikk da blant annet tilbygd to tårn. Kirken ble ødelagt under ned tyske bombingen under Warszawaoppstanden i 1944, og ble gjenoppbygd i årene 1949&ndash;1952 i klassisistisk stil. I 1951 ble det venstre tårnet, som hadde overlevd krigen, revet ned slik at kirken fikk sin opprinnelige form tilbake.
Tipo-Tipo

**Tipo-Tipo** er en kommune i provinsen Basilan på Filippinene. Under folketellingen i  kom man til et befolkningstall på .

## Barangayer
Per 30. september 2019 er Tipo-Tipo inndelt i 11 barangayer, det ble en reduksjon fra 39 i 2006 da Al-Barka og Ungkaya Pukan ble skilt ut som egne kommuner.

* Badja
* Bohebaca
* Bohelebung
* Lagayas
* Limbo-Upas
* Tipo-tipo Proper (Pob.)
* Baguindan
* Banah
* Bohe-Tambak
* Silangkum
* Bangcuang

## Klima

## Referanser




## Eksterne lenker
* 2000 Philippine Census Information
Den libanesiske nasjonalbevegelsen

**Den libanesiske nasjonalbevegelsen (LNM)** (arabisk: ) var en parti- og organisasjonsfront som var aktiv under de første årene av borgerkrigen i Libanon. Den ble ledet av Kamal Jumblatt, en fremtredende drusisk leder av Det progressive sosialistpartiet (PSP). LNMs generalsekretær var Mohsen Ibrahim, lederen av Communist Action Organization.
Kamal Jumblatt

**Kamal Jumblatt** (arabisk: ) (født 6. desember 1917, død 16. mars 1977) var en fremtredende libanesisk politiker og parlamentariker. Han var toppleder for anti-myndighetsstyrkene under den libanesiske borgerkrigen frem til han ble drept i et attentat i 1977. Han er far til den nåværende libanesisk-drusiske lederen Walid Jumblatt.

## Referanser
Ofcom

**Ofcom** (fullt navn: **Office of Communications**) er Storbritannias regulerings- og konkurransemyndighet for kommunikasjonsindustrien, herunder kommersielt fjernsyn, radio og posttjenester. Ofcom ble opprettet i 2002.

## Eksterne lenker
* Offisiell side for Ofcom
Alburquerque

**Alburquerque** er en kommune i provinsen Bohol på Filippinene. Befolkning: .

## Barangayer
Alburquerque er inndelt i 11 barangayer.

* Bahi
* Basacdacu
* Cantiguib
* Dangay
* East Poblacion
* Ponong
* San Agustin
* Santa Filomena
* Tagbuane
* Toril
* West Poblacion

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 2000 Philippine Census Information
Alicia (Bohol)

**Alicia** er en kommune i provinsen Bohol på Filippinene. Under folketellingen i  kom man til et befolkningstall på .

## Historie, navn
Bosettingen var tidligere del av Mabini og ble kalt **Batuanan** (eller * Batuanon*).

På 1800-tallet var dette en av de tre største og eldste av byene på Bohol sammen med Catigbian og Balilihan.  Her hadde tidligere tilhengere av Dagohoy fått land de kunne dyrke opp mens de var under våkent oppsyn fra spanske kolonialmyndigheter.

I 1829, det år Dagohoyopprøret tok slutt, var byen den største av fem slike bosettinger, med over 6000 innbyggere.

I 1949 ble byen en egen kommune, og fikk det nye navnet etter *Alicia Syquia*, president Elpidio Quirinos hustru. Hun og parets tre barn ble drept i en japansk massaker i 1945.

## Barangayer
Alicia er inndelt i 15 barangayer.

* Cabatang
* Cagongcagong
* Cambaol
* Cayacay
* Del Monte
* Katipunan
* La Hacienda
* Mahayag
* Napo
* Pagahat
* Poblacion (Calingganay)
* Progreso
* Putlongcam
* Sudlon (Omhon)
* Untaga

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 2000 Philippine Census Information
Ungkaya Pukan

**Ungkaya Pukan** er en kommune i provinsen Basilan på Filippinene. Ungkaya Pukan ble skilt ut fra Tipo-Tipo i 2006.

## Barangayer
Ungkaya Pukan er inndelt i 12 barangayer.

*Amaloy
*Bohe-Pahuh
*Bohe-Suyak
*Cabangalan
*Danit
*Kamamburingan
*Matata
*Materling
*Pipil
*Sungkayut
*Tongbato
*Ulitan

## Klima

## Referanser


## Eksterne lenker
* 2000 Philippine Census Information
Tuburan (Basilan)

**Tuburan** er en kommune i provinsen Basilan på Filippinene. Under folketellingen i 2015 kom man til et befolkningstall på .

I 2006 ble kommunene Akbar og Hadji Mohammad Ajul skilt ut fra Tuburan, dette medførte en reduksjon av barangayer fra 30 til 10.

## Barangayer
Tuburan er inndelt i 10 barangayer.
* Lahi-lahi
* Sinulatan
* Bohetambis
* Duga-a
* Mahawid
* Lower Sinangkapan
* Tablas Usew
* Calut
* Katipunan
* Lower Tablas

## Klima

## Referanser


## Eksterne lenker
* 2000 Philippine Census Information
Antequera

**Antequera** er en kommune i provinsen Bohol på Filippinene. Under folketellingen i  kom man til et befolkningstall på .

## Barangayer
Antequera er inndelt i 21 barangayer.

* Angilan
* Bantolinao
* Bicahan
* Bitaugan
* Bungahan
* Canlaas
* Cansibuan
* Can-omay
* Celing
* Danao
* Danicop
* Mag-aso
* Poblacion
* Quinapon-an
* Santo Rosario
* Tabuan
* Tagubaas
* Tupas
* Ubojan
* Viga
* Villa Aurora (Canoc-oc)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 2000 Philippine Census Information
Erik Løchen

**Erik Formo Løchen** (1924–1983) var en norsk jazzmusiker, manusforfatter og filmskaper, kjent for et moderne og eksperimentelt uttrykk.

## Biografi
Han tok examen artium i 1942 og satt på Grini grunnet motstandsarbeide. Etter den andre verdenskrig jobbet han som bassist i jazzgruppene til Stein Lorentzen
og Rowland Greenberg, og holdt jazzforedrag i NRK radio.

Løchen er mest kjent for sine nesten tretti kortfilmer og to spillefilmer. Han etablerte ABC-Film i 1950 og var kunstnerisk leder for Norsk Film fra 1981 frem til sin død i 1983. Løchen var inspirert av Brecht, Camus, absurd teater, Aksel Sandemose og jazz, og selv  inspirator for Unni Straumes film Til en ukjent fra 1991.  

Han var bror til sosiologen Yngvar Løchen og bestefar til filmskaperen Joachim Trier.

## Priser og stipender
* Statens arbeidsstipend 1968 på kroner 45&nbsp;000 over tre år

## Verk
* 1946: *[[Englandsfarere]]*.  skuespiller; rollen som *Eivind*.
* 1950: *[[Borgere av i morgen]]* (kortfilm) – regidebut
* 1956: *[[Hver kveld kl. 20]]* (dokumentarfilm) – del av Oslofilmene
* 1956: *[[Kolonihaver i Oslo]]* (dokumentarfilm) – del av Oslofilmene
* 1959: *[[Jakten]]* (spillefilm) – regi og manus; nominert til Gullpalmen (1959 og 1960)
* 1962: *[[Distriktsutbygging]]* (kortdokumentar)
* 1966: *Kunst på arbeidsplassen* (kortdokumentar) – om det statlige tiltaket Kunst på arbeidsplassen
* 1972: *[[Motforestilling]]* (spillefilm) – regi og manus
* 1973: *[[Knut Formos siste jakt]]* (spillefilm) – manus
* 1980: *[[Fabel (film)|Fabel]]* (spillefilm) – manus
* 1976: *[[Søring nordover]]* (kortfilm)
* 1977: *[[Barstadvikingane]]* (kortfilm)

## Litteratur
* Gunnar Iversen, *Framtidsdrøm og filmlek* (1992).  Dr.avhandling ved Universitetet i Stockholm

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Christophe Barratier

**Christophe Barratier** (født 1963) er en fransk filmprodusent, regissør og manusforfatter. Han er mest kjent for sin meget suksessfulle film, *[[Mathieu og korguttene]]* fra 2004. Som låtskriver av filmens sang «Look To Your Path (Vois Sur Ton Chemin)» ble han nominert til Oscar for beste originalsang. Filmen ble også nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film i tillegg til 8 César-priser, som den vant to av.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arista Records

**Arista Records** var et amerikansk plateselskap som var i eie av Sony BMG Music Entertainment. Selskapet opererte under RCA Records og ble grunnlagt av Clive Davis i 1974. Selskapet ble nedlagt i 2011.

Arista Records var en betydelig distributør og promoter på det amerikanske og britiske markedet. På selskapets kontraktsliste fant man en rekke kjente artister, som Whitney Houston, Alan Jackson (Arista Nashville), Annie Lennox, Brad Paisley (Arista Nashville), Eros Ramazzotti, Carlos Santana, 5ive, Carrie Underwood (Arista Nashville), Westlife og Dionne Warwick.

## Se også
* Arista Nashville
Paulos Faraj Rahho

**Mar Paulos Faraj Rahho** (arabisk: بولص فرج رحو) (født 20. november 1942 i Mosul i Irak, død før 12. mars 2008) var kaldeisk-katolsk erkebiskop av Mosul i det nordlige Irak.
## Liv og virke
### Prest
Han studerte til prest i Bagdad, og ble presteviet 10. juni 1965. Etter å ha virket i Bagdad en kort stund ble han utnevnt til St. Jesajas kirke i Mosul.

Rahho grunnla senere kirken *Det hellige hjerte* i Tel Keppe, en by omtrent 20 km nord for Mosul. Han åpnet også et barnehjem for funksjonshemmede barn.

### Erkebiskop av Mosul
Han ble kaldeisk erkebiskop der i 2001. Han ble bispeviet den 16. februar 2001 av patriark Raphaël I Bidawid; medkonsekrerende var erkebiskop André Sana av Kirkuk, og biskop Abdul-Ahad Sana av Alquoch.  

Biskop Rahho uttrykte uro over fremstøt for å inkorporere sharialoven mer fundamentalt i den irakiske grunnlov. Han ledet sin kirke under vanskelige tider med en rekke terrorangrep mot prester, troende og kirkelig eiendom. Han var også selv blitt utsatt ror trusler fra bevæpnede menn i Mosul. 

Den 29. februar 2008 ble han kidnappet i en aksjon som kostet to av hans assistenter livet. Det ble fremsatt høye krav om løsepenger og våpenleveranser for å frigi ham. Til slutt meddelte ukjente til hans slektninger at han var død, og hvor de kunne finne graven. Liket ble funnet 13. mars, og det var klart at han da hadde vært død noen dager.

Den kaldeiske patriark Emmanuel III Delly, som brøt sammen i gråt under begravelsen i Karamles, oppfordnet kristne til ikke å søke hevn. På landsbyens kirkegård ble også hans myrdede sjåfør og hans livvakt begravet.

Den 19. mai 2008 ble Ahmed Ali Ahmed (også kalt Abu Omar), som var en av attentatsmennene og en leder i Tanzim Qa’idat al-Jihad fi Bilad al-Rafidayn (al-Qaida i Irak), dømt til døden av en irakisk domstol. Den kaldeisk-katolske kirke kritiserte dødsdommen mot Abu Omar.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Erkebiskop Youhanan VIII Hormez (1760-1838)
* Biskop Isaie Jesu-Yab-Jean Guriel (1758-1833) *bispeviet 1795
* Erkebiskop Augustin Hindi (?-1828) *1804
* Patriark Joseph VI Audu (1790-1878) *1825
* Patriark Pierre Élie XII Abbolyonan (1840-1894) *1874
* Patriark Yousef VI Emmanuel II Thomas (1852-1947) *1892
* Patriark Yousef VII Ghanima (1881-1958) * 1925
* Patriark Raphaël I Bidawid (1922-2003) *1957
* Erkebiskop *Paulos Faraj Rahho* (1942-2008) *20012

## Referanser


## Eksterne lenker
* Katolsk.no
* Paven sørger – Katolsk.no
* Obituary in ''The Times'', 13 March 2008
Den hellige treenighets evangeliske kirke i Warszawa

**Den hellige treenighets evangeliske kirke** (polsk *Kościół św. Trójcy*) er en av to augsburgsk-evangeliske kirker og hovedkirken i Treenighetssognet i Warszawa. Den ligger ved Małachowski-plassen og er en av byens største kirker (høyde på 58 m og diameter på 33,4 m). Innvendig finnes en dobbeltgalleri som omkranser kirkeindret. 

Kirken er særlig kjent for sin akustikk og sitt organ. Av den grunn organiserer Warszawas kammeropera regelmessig klassiske konserter i bygningen. 

## Historie

Kirken ble bygd av evangelistene i byen etter initiativ av Piotr Tepper, kongens bankmann, som fikk Stanisław August Poniatowski til å godkjenne byggingen den 15. januar 1777. Kongen valgte selv prosjektet for kirken. Kirken ble bygd i årene 1777-1782 etter tegninger av Szymon Bogumił Zug, som en klassisk rotunde som Pantheon i Roma. Den lutherske kirken var den høyeste og samtidig en av de største bygningene i Warszawa på 1700-tallet. 

Kirken ble bombet og brent ned av tyskerne den 16. september 1939. Etter krigen bestemte evangelistene seg for å gjenoppbygge kirken. Gjenoppbygningsprosjektet ble tegnet av arkitekten Teodor Bursche. Den 18. november 1956 ble den første messen holdt i den rekonstruerte kirken. Kirken ble senere besøkt av pave Johannes Paul II i 1991, og av pave Benedikt XVI i 2006.
Marco Ferreri

**Marco Ferreri** (født 11. mai 1928, død 9. mai 1997) var en italiensk filmregissør, manusforfatter og skuespiller. Han ble født i Milano og døde i Paris av hjerteinfarkt. I forbindelse med hans dødsfall uttalte Gilles Jacob, regissøren ved filmfestivalen i Cannes, at: *«Italiensk film har mistet en av sine mest originale kunstnere, en av sine mest personlige forfattere …»*  Hans mest kjente film er *[[Etegildet]]*, med Marcello Mastroianni, Michel Piccoli, Philippe Noiret og Ugo Tognazzi i hovedrollene.

## Utvalgt filmografi
### Regissør (utvalg)
* *El Cochecito* (1958)
* *[[Ektesengen]]* (1963)
* *La Donna scimmia* (1964)
* *[[Mannen, kvinnen og pengene]]* (1965)
* *[[Mannen med ballongene]]* (1965)
* *Dillinger è morto* (1969) 
* *Audiensen* (1971)
* *[[Etegildet]]* (1973)
* *Touche pas à la femme blanche!* (1974)
* *[[Adjø apekatt]]* (1978)
* *Superbobla* (1979)
* *Helt normal galskap* (1981)
* *Historien om Piera* (1982)
* *I Love You* (1985) 
* *Dagbok funnet i et skap* (1985)
* *La casa del sorriso* (1991)

### Manusforfatter (utvalg)
* *[[Mafioso (film)|Mafioso]]* (1962)

### Skuespiller (utvalg)
* *Casanova 70* (1967)
* *[[Svinestien]]* (1969)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Marco Ferreri Obituary hos The New York Times
* Irriverente Ferreri, en dokumentar av RAI television 
* Obsolete Reality: The Cinema of Marco Ferreri