open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Datafil

En **datafil**, oftest bare kalt **fil**, er en oppføring i et filsystem. Ordet er en fornorskning av det engelske ordet *file* som betyr *arkiv*. Null eller flere *filnavn* kan referere til en fil i filsystemet. I tillegg til *vanlige filer*, som representerer data, kan filsystemer ha andre typer filer, for eksempel Mapper. Dataene representeres som en endimensjonal byte-sekvens, men noen filsystemer støtter flere datastrømmer (for eksempel NTFS). I tillegg vil filsystemer typisk assosiere forskjellige metadata til en fil, for eksempel rettigheter, tidspunkt for opprettelse, sist endret og sist brukt, sikkerhetskontekst, til og med vilkårlige brukerdefinerte metadata. Filsystemets metadata er altså ikke det samme som eventuelle metadata som måtte ligge i innholdet av en fil.

## Lesing og skriving
Et dataprogram kan blant annet lese, skrive, opprette og slette datafiler ved bruk av funksjonskall til operativsystemet (såkalte systemkall). En hensikt med operativsystemer er nettopp å koordinere brukerprogrammenes tilgang til filer.

## Formater
Hvordan innholdet av en fil skal tolkes er opptil det enkelte programmet, men mange filformater, særlig bilde-, lyd- og videofiler, inneholder detaljer om hvordan dette skal gjøres. Det er vanlig at ulike filformater har en gjenkjennelig signatur (engelsk: *magic number*) i nærheten av starten. De fleste filformater vil kunne gjenkjennes på de første 16 bytene. Eksempler på filer som ikke nødvendigvis inneholder en slik signatur er mp3-filer og forskjellige former for tekstfiler. Av konvensjon er det vanlig å indikere filtypen med et filnavnsuffiks, noe som er nyttig for grafiske brukergrensesnitt for å avgjøre hvilket program fila skal åpnes i når man åpner den. En mer kategorisk og beskrivende angivelse er MIME-typen, som brukes på internett.

## Typer
Noen hovedtyper filer:
# *Datafil:* Dette er de fleste filene slik vi kjenner dem og inneholder data. Datafiler kan igjen være av to typer:
## *Kjørbar fil/programfil:* Disse er i utgangspunktet er nødt til å kjøre i et spesielt miljø eks. Windowsmiljø. Eller .jar filer som må kjøre i et Javamiljø. Disse kan være i maskinkode, eller mer scriptbasert (lesbare)
## *Innholdsfil:* Datafiler for lagring av data. Disse dataene kan en få tilgang på gjennom et program. Gjennom programmet kan en vanligvis lese, endre og lagre filen. Hvilket program som skal brukes til den enkelte filtypen baseres i windows-verden seg som sagt på filens etternavn, filendelsen.
# *[[Mappe_(filsystem)|Mappe]]:* Disse kan inneholde andre filer.
# *[[Symbolsk_lenke|Lenke]]:* Disse "peker" til en annen fil. Operatvisystemet passer på at filen ikke peker til seg selv.

## Se også
*Skjulte filer og skjulte mapper
Andrea del Castagno

**Andrea del Castagno** (eller **Andrea di Bartolo di Bargilla**) (født cirka 1421, død 19. august 1457) var en maler fra Firenze tidlig i renessansen. Han var naturlig nok inspirert av malerne Masaccio og Giotto, som begge jobbet med kunst i Firenze før Castagno. Sammen med Paolo Uccello og Domenico Veneziano var han ungrenessansens ledende gjennombruddskunstner. Noen eksempler på arbeidene hans er freskene i *[[Sant'Apollonia]]*, som den gang var et kloster og i dag er et museum. Dessuten har han malt et ryttermonument av condottiero Niccolò da Tolentino (1456), som er å se i katedralen Santa Maria del Fiore i Firenze.

Castagno fortsatte tradisjonene fra Masaccio i tilknytning til perspektivstudier og særlig Albertis kunstteorier. Hans største betydning ligger i utviklingen av den konsekvente perspektiviske romoppbyggingen, samtidig som han under inntrykk av Donatellos skulpturer gav sine figurer stor plastisk tyngde.

## Liv

Andrea del Castagno var født i landsbyen Castagno som ligger nær Monte Falterona og ikke langt fra Firenze. Han bodde i Corella under krigen mellom Firenze og Milano, og reiste hjem igjen da den var slutt. I 1440 flyttet han til Firenze, og da var Bernadetto de' Medici mesénen hans. Her malte han portretter av innbyggerne som ble hengt etter slaget ved Anghiari på fasaden til Palazzo del Podestà. Det ga ham kallenavnet Andrea degli Impiccati (*impiccati* er italiensk og betyr «hengt»). Han tok kallenavnet i bruk.

Han skal ha studert hos Fra Filippo Lippi og Paolo Uccello. Fra 1440 til 1441 malte han fresker med religiøst tema i Ospedale di Santa Maria Nuova, det eldste sykehuset i Firenze som fortsatt er i bruk. Perspektivet og figurene viser at han har vært inspirert av Masaccio.

I 1442 var han i Venezia og malte fresker i San Tarasio-kapellet i kirken San Zaccaria. Fra 1442 til 1443 malte han en freske av jomfru Marias død i Markuskirken.

Så dro han tilbake til Firenze. I Santa Maria del Fiore malte han et glassmaleri som forestiller at Jesus blir tatt ned fra korset. 30. mai 1445 ble ham medlem av lauget til Mediciene. Det samme året malte han en freske av Madonna med barnet og helgener som vi i dag kan se i Uffizi-galleriet i Firenze.

## Castagno inspirerte mange
I likhet med andre malere, prioriterte Andrea del Castagno modelltegning og «det taktile». Luca Signorelli, Leonardo og Michelangelo har alle vært inspirert av Castagno. En rekke fresker fra hans hånd er enten gått tapt eller finnes i redusert stand. Med sin kraftfulle figurkunst står han tidens billedhuggere nær. Den betydning hans kunst hadde for andre kunstnere er først blitt erkjent i senere år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Giorgio Vasari

**Giorgio Vasari** (født 30. juli 1511 i Arezzo i Toscana nord i Italia, død 27. juni 1574 i Firenze) var en italiensk maler, arkitekt og en av verdens første kunsthistorikere, kjent for sine berømte biografier av italienske kunstnere.

I sine beskrivelser av italienske kunstnere benyttet Vasari i 1550 som del aller første begrepet *rinascita* i betydningen renessansen som kunstretning.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Vasari var fra Arezzo i Toscana. Etter en anbefaling fra hans søskenbarn Luca Signorelli, ble han i en tidlig alder elev av Guglielmo da Marsiglia, en dyktig maler av farget glass. Da han var 16, sendte kardinal Silvio Passerini ham til å studere i Firenze, i omgang rundt Andrea del Sarto og hans elever Rosso Fiorentino og Jacopo Pontormo. Hans utdannelse som humanist ble ikke glemt, og han møtte og kjente Michelangelo, hvis malerstil påvirket Vasari.

I 1529 besøkte han Roma og studerte verkene til Rafael og andre fra den italienske høyrenessanse. 

### Malerkunst
Vasaris egne manieristiske malerier ble mer beundret i hans levetid enn i ettertiden. Han var konsekvent ansatt av beskyttere i Medici-familien i Firenze og Roma, og han arbeidet i Napoli, Arezzo og andre steder. 

Mange av hans bilder eksisterer fremdeles, den viktigste er veggen og takmaleriene i det store Sala di Cosimo I i Palazzo Vecchio i Firenze, hvor han og hans assistenter arbeidet fra 1555, og hans ufullførte fresker på innsiden av den kolossale kuppelen i Duomo, fullført av Federico Zuccari og med hjelp av Giovanni Balducci. Han hjalp også med å organisere dekorasjonen av Studiolo, nå remontert i Palazzo Vecchio. Han var i all vesentlighet en av renessansens fremste skikkelser, en leder i kunstverdenen, selv om han er mer berømt som kunsthistoriker enn som kunstner.

### Forfatter. ''Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, ed architettori ''
Vasaris bok *Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, ed architettori * (1550) er, tross visse feilaktigheter, den viktigste informasjonskilden som berører renessansekunstens historie. Ikke minst etablerer den tydelig ideen om fremskritt i kunsten; en av Vasaris samtidige, Michelangelo Buanorroti, blir presentert som det ypperste kunsthistorien har frembrakt. 

*Le Vite* er også bemerkelsesverdig i det at Vasari tar for seg både malere, skulptører og arkitekter innenfor samme bind - tradisjonen fra middelalderen var å skille tydelig mellom de ulike kunstartene som vesensforskjellige. I den andre, utvidete versjonen av *Le Vite* (1568) begrunner Vasari valget ved å forklare at disse kunstnerne alle kan defineres som *arti del disegno*, som noe unøyaktig kan oversettes som "linjens kunster".

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Evil Dead II

***Evil Dead II*** er oppfølgeren til filmen *[[The Evil Dead]]* fra 1981, og skrevet og regissert av Sam Raimi med Bruce Campbell i hovedrollen. 

## Handling

Ash tar med kjæresten Linda på hyttetur. På hytten finner de en lydopptaker med opptak av en professor som leser fra Necronomicon (de dødes bok). Ash spiller av opptaket, som frigir en ond kraft som først dreper og siden besetter Linda. Mens Ash kjemper mot kraften kommer professorens datter, kjæresten hennes og to lokale personer til hytten. De hjelper Ash å kjempe, men blir drept en etter en. Til slutt får Ash den nå professordatteren til å lese noen linjer fra boken som skal sende den onde kraften tilbake til der den kom fram. Men dette åpner en portal til det 13-århundre, og sender Ash, som den eneste overlevende, tilbake dit sammen med kraften.

## Roller
* Bruce Campbell: Ashley «Ash» J. Williams	
* Sarah Berry: Annie Knowby	
* Dan Hicks: Jake	
* Kassie DePaiva: Bobbie Joe 	
* Ted Raimi: Den besatte Henrietta 	
* Denise Bixler: Linda	
* Richard Domeier: Ed Getley	
* John Peaks: Professor Raymond Knowby	
* Lou Hancock: Henrietta Knowby

## Bakgrunn
The Evil Dead ble en langsom suksess, som ga Raimi og co mulighet til å spille inn en oppfølger. FIlmen ble bygd over samme lest som forløperen, men med et budsjett som var nesten ti ganger så stort ($375 000 mot $3 500 000) ble denne filmen mer lik Raimis opprinnelige visjon. Filmen skulle begynne med klipp fra forgjengeren, men siden rettigheten til disse klippene var delt mellom veldig mange aktører, valgte Raimi å filme innledningen på nytt. Dermed forsvant tre av personene fra originalen fra historien. på grunn av dette, tror mange at det er snakk om en nyinnspilling av hele filmen fremfor en oppfølger.
Filmen har mye mer humor og slapstick enn forgjengeren, mye takket være Raimis fasinasjon med The Three Stooges. Filmen ble sluppet i 1987, men uten kontroversene originalen hadde skapt. I Storbritannia, der forgjengeren ble forbudt, ble filmen bare klippet med et sekund før den ble sluppet. Filmen ble aldri noen stor suksess (i USA spilte den inn bare rundt $5,9 millioner), men den har oppnådd stor kultstatus på video og DVD.

## Trivia
* Freddy Kruegers hanske fra *[[A Nightmare on Elm Street]]* henger nær trappa i kjelleren.
* En av bøkene Ash legger opp på boksen der han har fanget sin avkappede, besatte hånd, er Ernest Hemingways *[[Farvel til våpnene]]*.
* Det blir sagt at professorens kone er i «fruktkjelleren», en referanse til Alfred Hitchcocks *[[Psycho]]*.

## Eksterne lenker
* 
* Deadites Online 
* Within the Woods
Barnefilm

**Barnefilmer** er filmer som er laget for barn. Filmene kan være både lengre spillefilmer og kortfilmer, animasjons- og realfilmer. Barnefilmer vises på TV og kino og kan leies, lånes eller kjøpes på DVD-er o.l. I Norge er det dessuten rundt 35 barnefilmklubber som viser filmer for barn og unge.

Innholdet i barnefilmer er tilpasset målgruppen tematisk og fortellerteknisk, ofte med barn i viktige roller, tydelig handling, enkel dialog og rettlinjet kronologi. Filmene kan være spennende og humoristiske, men er sjelden svært skremmende. De pleier ellers å ha en tydelig moral eller ideologi og nesten alltid en lykkelig slutt.  Filmene kan også være poetiske og estetisk utfordrende. Innholdet er oftest rent underholdende og skjønnlitterært. Dokumentarer, fakta- og undervisningsfilmer beregnet på barn og unge kan være opplærings- eller skolefilmer. 

Filmer tillatt vist for barn trenger ikke nødvendigvis være barnefilmer. Filmkontrollens aldersgrenser forteller bare at innholdet i filmene ikke er skremmende for barn. 

Det er en rekke internasjonale barnefilmfestivaler, blant annet i Chicago. I Norge er det filmfestival for barnefilm hvert år i Kristiansand. 

## Familiefilm
Familiefilmen har mange fellestrekk med barnefilmen, men har en bredere målgruppe enn bare barn. Dette vil oftest dreie seg om underholdningsfilmer som passer for både barn og voksne. 

Populære filmer om ungdom og ungdomskultur betegnes som ungdomsfilmer.

## Se også
* Kristiansand Internasjonale Barnefilmfestival
* Barnefilmer omtalt på wikipedia
* Filmsensur

## Eksterne lenker
* Liste over barnefilmer (meny i venstre spalte)
* Nyheter om norske barnefilmklubber (meny i venstre spalte)
* Norske barnefilmklubber
Julius Hemphill

**Julius Arthur Hemphill** (født 24. februar 1938, død 2. april 1995) var en jazzkomponist og saksofonist. Hovedinstrumentet var altsaksofon, men han spilte også sopransaksofon, tenorsaksofon og fløyte.

Hemphill ble født i Fort Worth i Texas (som også var hjembyen til Ornette Coleman), og studerte klarinett før han lærte å spille saksofon. Gerry Mulligan var et tidlig forbilde. Hemphill begynte i United States Army i 1964, og tjenestegjorde i flere år. Senere spilte han i en kort periode med Ike Turner. I 1968 flyttet Hemphill till St. Louis i Missouri og var med på dannelsen av Black Artists' Group (BAG), et multikunstnerisk kollektiv som satte ham i kontakt med musikere som Oliver Lake, Hamiet Bluiett, Baikida Carroll og Floyd LeFlore, og komponisten og orkesterlederen Malinke Robert Elliott.

Hemphill flyttet til New York City på midten av 1970-tallet, og var aktiv i frijazz-miljøet. Han underviste flere kjente musikere i saksofonspill, bl.a David Sanborn og Tim Berne. Hemphill var antagelig mest kjent som grunnleggeren av World Saxophone Quartet, som ble dannet i 1976, etter å ha samarbeidet med Anthony Braxton i flere ensembler bestående av kun saksofoner. Hemphill forlot World Saxophone Quartet tidlig på 1990-tallet, og dannet en saksofonkvintett.

Hemphill spilte inn over 20 album som leder, ca. 10 album med World Saxophone Quartet og var også med på innspillinger med Björk, Bill Frisell, Anthony Braxton og andre. På slutten av hans levetid tvang dårlig helse Hemphill til å stoppe å spille saksofon, men han fortsatte å skrive musikk til sin død. Hans saksofonsekstett, ledet av Marty Ehrlich, har gitt ut flere album av Hemphills musikk, hvor han ikke selv deltar. Den siste heter *The Hard Blues,* innspilt live i Lisboa etter Hemphills død.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Tim Berne discusses Hemphill
Linga Holm

**Linga Holm** (norrønt: *Lyngholm*) er en ubebodd øy i den skotske øygruppen Orknøyene. Øya ligger 700 meter vest for Stronsay. Selv om øya kun er på 70 hektar, anses den for å være verdens tredje største hekkeplass for atlantisk havert (gråsel).
1
## Historie
I likhet med mange andre Orknøyene inneholder Linga Holm flere arkeologiske levninger. Disse inkluderer piktiske, ovale hus fra bronsealderen og førhistoriske graver.

Fra minst 1595 til slutten av 1700-tallet var Linga Holm ubebodd og brukt til sesongbeite. Selv om det for tiden er ubebodd, ble det registrert en husstand på seks i 1841, men var helt forlatt ved folketellingen i 1882.

## Sau
I 1973 etablerte en stiftelse for bevarelse av truete dyr (*Rare Breeds Survival Trust*) en populasjon av den meget sjeldne sauerasen North Ronaldsayfår. På 2020-tallet var flokken på rundt 400 dyr. Flokken hadde ikke problemer med kobberforgiftning ettersom kostholdet deres var landjordisk urte pluss tang.

## Referanser


## Eksterne lenker
Songvår fyr

**Songvår fyr** (Songvaar) er et kystfyr i Søgne i Kristiansand kommune i Agder som ble tent første gang 1. november 1888. Det første fyret var et lite trefyr. Selve fyrlykta var bygd inn i det ene hjørnet av bolighuset.

Songvår fyr ligger på Hellersøy, mens naboøya i nord heter Songvår. I 1886 bestemte fyrdirektøren at fyret skulle hete Songvaar fyr. Navnet er unikt, noe som var og er ønskelig for fyr. Det finnes flere Hellersøyer langs kysten og fem bare i Søgne.

I tillegg til fyrbygningen av tre, ble det bygd uthus med fjøs og høylåve, en oljebod og båtnaust med opptrekk. Fyrvokteren fikk bidrag fra Jorddyrkningsfondet, og holdt ei ku, noen høner og et par sauer.

## Det andre fyret
I 1950 ble det bygd et nytt maskinrom på Songvår. Et nytt fyrtårn, 14 meter høyt ble bygd på i 1955. Linseapparatet fra 1888 ble med over i det nye tårnet. Det gamle ble revet og materialene fraktet til land. Grunnmuren står fortsatt.

Songvår hadde bofast familiebetjening frem til 1955, da det ble innført skiftordning. Fyrstasjonen ble betjent av fyrmester, to betjenter pluss reservebetjent.

Fyret ble automatisert og avfolket i 1987. Da ble driften lagt om til solcellepaneler og en del av maskinrommet ble ominnredet til batterirom med en batteribank på 380 batterier. 40 solcellepaneler ble montert i et stativ utenfor.

## Dagens fyr
Den 18. februar 2004 fikk den da 118 år gamle fyrlykten avløsning og ble erstattet av en ny og moderne i et 9 meter høyt plasttårn. Dagens fyrlykt drives av seks solcellepaneler som er integrert i fundamentet og i snøskjermer rundt lykta. I tillegg har anlegget eget aggregat.

## Bakgrunnen for fyrplasseringen
Det har vært svært mange forlis i det utrygge farvannet mellom Ryvingen fyr ved Mandal og Oksøy fyr ved Kristiansand, en strekning på om lag 20 nautiske mil i luftlinje. Den direkte foranledningen til at arbeidet med Songvår kom i gang, var at hvalkokeriet «Vardøhus» gikk ned i 1887 med 46 mennesker ombord.

## Fauna
Hellersøy har et rikt fugleliv, og allerede i 1935 ble det innført visse vernebestemmelser. I 1981 ble øya fredet som fuglereservat etter naturvernloven. Det er ilandstigningsforbud og forbud mot å gå utenom selve fyrområdet mellom 15. april og 15. juli.
Rassemblement national

**Rassemblement national** (RN, «Nasjonal samling»), tidligere **Front national** (FN, «Nasjonal front») er et fransk konservativt, proteksjonistisk og nasjonalistisk politisk parti. Partiet ble dannet 5. oktober 1972 under navnet *Front national pour l'unité française* («Nasjonal front for fransk enhet»).

Partiet ble fram til 2011 ledet av Jean-Marie Le Pen, som også var partiets grunnlegger. Fra 6. januar 2011 var hans datter Marine Le Pen partileder; hun trakk seg i forbindelse med Presidentvalget 2022. Per 2022 har Jordan Bardella vært partileder. Bruno Gollnisch (f. 1950) har vært nestleder siden 2005.

Partiet hevder å ha ca.  medlemmer, og har særlig i Sør-Frankrike fått forholdsvis stor oppslutning i valg. Lokal- og EU-valget i mai 2014 gjorde Rassemblement national til Frankrikes største politiske parti, med ca. 25&nbsp;% av stemmene. I 2022 fikk partiet et gjennombrudd ved valget til nasjonalforsamling, da partiet gikk fra en gruppe på åtte representanter, til en gruppe på 89, noe som er mere enn en tidobling.

Partiet ønsker å bevare Frankrike i tråd med franske skikker og regler, og har et nasjonalt-konservativt kultur- og verdisyn. De er motstandere av innvandring, særlig fra muslimske land. De forfekter «nasjonal suverenitet» (alle lover for et land skal vedtas av landets egne lovgivende forsamling, ikke av internasjonale organer) og er derfor også motstandere av fransk medlemskap i EU. De er for bevaring av arbeidsplasser i Frankrike og statsbidrag til viktige industrier. De er også tilhengere av dødsstraff, motstandere av likestilling av homoseksualitet som likestilt med heteroseksuelt samliv, og motsetter seg mange former for selvbestemt abort, noe som veier tungt for katolske velgere.

Ved det franske presidentvalget i 2002 ble Le Pen nummer to etter Jacques Chirac, og han fikk rundt 18&nbsp;% av franskmennenes stemmer.

Med Marine Le Pen i førersetet fra 2011 dreier partiet mot en økonomisk politikk som går inn for å nasjonalisere alle strategiske sektorer i økonomien som telekommunikasjon, energi og banker. Marine tar kraftig avstand fra den tradisjonelle høyresiden med mindre statlig styring som Tea Party-bevegelsen i USA representerer, men vil derimot ha en sterk skattefinansiert velferdsstat. Den britiske avisen ''The Guardian'' har analysert partiets stemmegivning i saker som vedrører arbeidstakeres rettigheter og avisen konkluderer med at RN gjennomgående har stemt mot forslag om å styrke arbeidernes rettigheter. Ifølge The Guardian står stemmegivningen i kontrast til at partiet støtter vanlige folk.

Jean-Marie Le Pen uttalte i et TV 2-innslag i 1997 at Fremskrittspartiet og Rassemblement national har flere likhetstrekk. Carl I. Hagen avviste gjentatte ganger at dette var tilfelle.

## Referanser


## Litteratur

* 
* 
* 
## Eksterne lenker
*
.se

**.se** er Sveriges nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Toppnivådomenet drives av NIC-SE, men domener må registreres gjennom en av de godkjente registrarene. Kun den første betalingen går til registraren, resten går til NIC-SE, og det er ikke mulig å betale for mer enn et år av gangen.

## Liberalisering
Før april 2003 var reglene for domener under .se-domenet svært restriktive. Bare selskaper i det nasjonale registreret ble tillatt å registrere et domenenavn, og det måtte være svært likt det registrerte navnet. Man kunne ikke registrere separate domenenavn for enkeltprodukter, selv om de var registrerte varemerker. Enkeltpersoner kunne registrere ett (og bare ett) domene under subdomenet *.pp.se* («pp» er en forkortelse for «privatperson»). Selskaper og organisasjoner som var registrert i bare et enkelt fylke (län) måtte benytte domener på formen: *<fylkesbokstav>.se* (se under). De restriktive reglene gjorde alternative toppdomener populære for selskaper og andre som trengte å registrere domener som ikke var tillatt etter de svenske reglene, og både .nu og .com var vanlige.  

Etter hard kritikk ble reglene endret fra 2. april 2003, og det er nå mulig for hvem som helst å registrere et domene på andre nivå.

## Registrering
Etter de nye reglene kan alle og enhver registrere de domenenavnene en måtte ønske, direkte på andre nivå, med få restriksjoner. 

Det er fremdeles mulig å registrere domenenavn på tredje nivå, under de nedenfor nevnte andrenivå-domener (men etter liberaliseringen av registrering på andre nivå er disse imidlertid lite brukt):

* *.fylkesidentifikasjonsbokstav.se* – Selskaper kan registreres under det fylkesrelaterte andrenivå-domenet (korresponderende til fylkets identifikasjonsbokstav) hvor søkeren har sitt hjemsted: 
:*.a.se*, *.c.se*, *.d.se*, *.e.se*, *.f.se*, *.g.se*, *.h.se*, *.i.se*, *.k.se*, *.m.se*, *.n.se*, *.o.se*, *.s.se*, *.t.se*, *.u.se*, *.w.se*, *.x.se*, *.y.se*, *.z.se*, *.ac.se*, *.bd.se*.
* *.org.se* – Non-profit organisasjoner kan registreres under andrenivå-domenet .org.se eller under det fylkesrelaterte domenet hvor foreningen hører hjemme.
* *.pp.se* – Privatpersoner kan registrere under andrenivå-domenet .pp.se. Det er et krav for registrering at søkeren er en fysisk person og har et svensk personnummer.
* *.tm.se* – Varemerker kan registreres under andrenivå-domenet tm.se.
* *.parti.se* – Politiske partier kan registreres under andrenivå-domenet .parti.se.
* *.press.se* – Periodiske publikasjoner (magasiner) kan registreres under the andrenivå-domenet .press.se. Det er et krav for registrering under .press.se at det svenske Patent- och registreringsverket (PRV) har utstedt et *«utgivningsbevis»*.
* *.mil.se* – Militær bruk

For mer informasjon om andrenivå-domenene, se APPENDIX 1.1 to NIC-SE's General Conditions – Registration second level domains.

## Internasjonaliserte domenenavn
Fra oktober 2003 aksepterte NIC-SE registrering av internasjonaliserte domenenavn, som inneholder 
bokstavene *å*, *ä*, *ö*, *ü* and *é*.

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* IANA .se whois information 
* NIC-SE
* Liste over godkjente registrarer
Les Républicains

**Les Républicains** (fransk, «Republikanerne») er et fransk nygaullistisk og konservativt parti. Partiet ble stiftet i 2015 ved en reorganisering av Union pour un mouvement populaire (UMP) og regnes som etterfølgeren til det gamle gaullistpartiet som har vært et av de dominerende partiene i Frankrike etter andre verdenskrig.

Partiet har 7 representanter i Europaparlamentet, 61 representanter i nasjonalforsamlingen og 138 representanter i senatet.

Christian Jacob har vært partleder siden 2019. I 2021 ble Valérie Pécresse valg som partiets kandidat til det franske presidentvalget i 2022. 

Les Républicains er medlem av Det europeiske folkeparti (EPP) og Den sentrumdemokratiske internasjonale.

## Historikk
*Rassemblement du Peuple Français* (RPF) ble stiftet i 1947 og oppfattet seg som en bevegelse snarere enn et ordinært parti. Støtten avtok utover 1950-tallet, men etter at Charles de Gaulle i 1958 fikk sitt politiske «comeback» fikk partiet et oppsving. Under den femte republikk skiftet partiet navn til *Union pour la Nouvelle République* (UNR), senere igjen til *Union des démocrates pour la République* (UDR). Partiet utviklet seg til et bredt folkeparti som fikk mer enn 45 prosent av stemmene ved valget i 1968.

I 1976, seks år etter de Gaulles død, ble partiet reorganisert som *Rassemblement pour la République* (RPR) under ledelse av Jacques Chirac. RPR var i stor grad Chiracs bevegelse og valgmaskin, men han hadde ikke alltid full kontroll over partiet. I 1995 stilte endog en motkandidat fra hans eget parti, Édouard Balladur, som rivaliserende presidentkandidat. Enkelte gaullister – som Charles Pasqua, som hadde vært med på å etablere partiet – forlot det, da de mente partiet ikke var tilstrekkelig kritisk til EUs økende makt, noe de mente stred med gaullismens doktrine om nasjonal uavhengighet. Forut for sammenslåingen med UMP ble RPR innblandet i en korrupsjonsskandale der blant annet Alain Juppé var innblandet.

Chiracs og statsminister Jean-Pierre Raffarins økende upopularitet førte til at Chiracs rival, Nicolas Sarkozy, fikk kontroll over partiet. Uenighetene skyldtes blant annet spørsmålet om et eventuelt tyrkisk medlemskap i EU, noe Chirac støttet mens UMP gikk i mot. I 2007 overtok Sarkozy som president etter Chirac, men tapte da han stilte til gjenvalg i 2012. 

UMP ble omorganisert og skiftet navn til Les Républicains i 2015. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Ad libitum

**Ad libitum** er et uttrykk fra latin som betyr «som man ønsker»; **ad lib** (og **ad-lib**) er rene forkortelser. Uttrykket kan benyttes i en mengde sammenhenger, innen blant annet musikk, psykologi, medisin og biologi. I Danmark er det et ofte benyttet uttrykk om mat og drikke, oftere om drikke til middager, men også om middager der man får spise så meget man vil.

Det forkortede uttrykket dekker betydningen best er «legg til fritt». Ad lib blir sjelden brukt i norsk dagligtale og vil være mest kjent for dem som driver med musikk, teater eller TV-produksjon.

I musikken er Ad lib en del av terminologien som supplerer notesymbolene ved å beskrive tempo, stemningsleie og oppbygning av det musikalske stykket, i likhet med for eksempel «Coda», «Da capo» og «Allegro». Uttrykket brukes når musikeren/solisten spiller eller synger improvisert, og dermed får mulighet til å briljere, eller når en komposisjon blir arrangert med ekstra instrumenter, eksempelvis piccolofløyte, når det strengt tatt ikke er nødvendig. I populærmusikk nedskrevet som noter brukes adlib gjerne til å beskrive improviserte avslutninger på sanger som ikke har en klart definert avslutning. Et klassisk eksempel i så måte er The Beatles avslutning av Hey Jude der den avsluttende akkordsekvensen kan gjentas et udefinert antall ganger ad lib, det vil si med fritt tillagte improvisasjoner over skjemaet så mye man måtte ønske. Innen musikken kan det også bety at man kan improvisere et eller flere elementer.

Innenfor scenekunst beskriver uttrykket dialog tatt på sparket, for eksempel for å dekke over at skuespilleren har glemt replikkene sine. Dette kan kalles en ad lib. 

I liturgien kan fakultative elementer kjennetegnes som *ad libitum*. Dette kan for innen katolskliturgi eksempel gjelde sekuensen til Kristi legemsfest, eller bruk av Credo på bestemte dager. Den latinske betegnelsen for valgfrie minnedager er *memoria ad libitum*.

## Referanser


## Litteratur
*
Bresaola

**Bresaola** er den italienske varianten av lufttørket saltet biffilet som har modnet i to–tre måneder til den er hardnet og har fått en dyp rød, nesten lilla farge. Teknikken hadde sitt utspring i Valtellina-dalen i regionen Lombardia i Italia. Den den ble også utviklet i alpedaler i Piemonte, der særlig *[[Val d’Ossola|Bresaola di Val d’Ossola]]* må fremheves.  

Kjøttet er magert og mørt, og har en søt kraftig lukt.
Nasjonal front

**Nasjonal front**, **Nasjonalfronten**, **National Front**, **Nationale Front** og **Front national** kan vise til:

* Rassemblement national, tidligere Front national, et politisk parti i Frankrike
* Front national (Belgia), et politisk parti i Belgia
* Et politisk parti i Albania, se Nasjonal front (Albania)
* Et politisk parti i Belarus, se BNF-partiet
* Et politisk parti i India, se Nasjonal front (India)
* Et politisk parti i Latvia, se Nasjonal front (Latvia)
* Et politisk parti i Malaysia, se Barisan Nasional
* Et politisk parti i Pakistan, se Balawaristan National Front
* Et politisk parti i Sri Lanka, se United National Front
* En politisk gruppe i Iran, se Nasjonalfronten (Iran)

* Botswana National Front
* British National Front
* New Zealand National Front
* Swaziland National Front
* Mizo National Front i India

## Tidligere
* Australia, se National Front (Australia)
* Colombia, se Nasjonal front (Colombia)
* Estland, se Folkefronten (Estland)
* Hellas, se Nasjonal front (Hellas)
* Italia, se Fronte Nazionale
* Nederland, se Nasjonal front (Nederland)
* Spania, se Frente Nacional
* Sveits, se Nasjonal front (Sveits)
* Tsjekkoslovakia, se Nasjonal front (Tsjekkoslovakia)
* Namibia National Front
* En tidligere motstandsbevegelse i Frankrike, se Front national (motstandsbevegelse)
* Den tidligere opprørsbevegelsen Viet Cong i Vietnam, se Front National de Liberté (Vietnam)
* En tidligere sammenslutning av partier og masseorganisasjoner i Den tyske demokratiske republikk, se Nationale Front (DDR)
Bismarck (Nord-Dakota)

**Bismarck** er hovedstaden i den amerikanske delstaten Nord-Dakota.

Bismarck ligger på østsida av elva Missouri, vis-à-vis byen Mandan på vestsida.  Bismarck og Mandan utgjør den sentrale del av *Bismarck-Mandan Metropolitan Statistical Area*, med en befolkning på 104&nbsp;944 i 2008. Bismarck-Mandan fungerer som sentrum for det sentrale og sørvestre Nord-Dakota, og også deler av det nordre Sør-Dakota.

Bismarck ble grunnlagt som Edwinton i 1872, oppkalt etter Edwin Ferry Johnson (1803–1872), en kjent sivilingeniør som arbeidet for Northern Pacific Railway.  I 1873 endret Northern Pacific Railway byens navn til Bismarck, etter den tyske kansleren Otto von Bismarck, i et forsøk på å lokke tyske nybyggere til regionen.  Byen har vært delstatshovedstad siden 1889. Ved folketellingen i 2000 hadde byen 55&nbsp;532 innbyggere, som gjør den til delstatens nest største by.

Byens og delstatens høyeste bygning er den 74 meter, i 19 etasjer høye skyskraperen North Dakota State Capitol, også kalt «The Skyscraper on the Prairie» i art deco.

Nordvest for byen begynner store kullfelt, med noen av Midtvestens største kullkraftverk.

## Demografi

## Kjente personer fra Bismarck
* Kent Conrad, senator
* John Hoeven, senator
* Thomas S. Kleppe, tidligere innenriksminister
* David Andahl (1964-2020) amerikansk politiker, rancher og forretningsmann 
* Brock Lesnar, tidligere bryter
* Leslie Bibb (1973–), skuespiller

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Barbaresco

**Barbaresco** er en italiensk rødvin, av druen nebbiolo, fra vindistriktet Langhe i regionen Piemonte i Italia. Navnet stammer fra landsbyene Barbaresco og Neive, der druene dyrkes. I likhet med barolo er vinen utelukkende laget på nebbiolo, og har hatt status Denominazione di origine controllata (DOC) fra 1966 og status *[[Denominazione di origine controllata e garantita]] (DOCG) siden 1980.

== Historie ==
Barbaresco ble utviklet til det den er blitt til nå av Domizio Cavazza, lederen for oenologiskolen i [[Alba, Italia|Alba]] mot slutten av 1800-tallet]. Men vinen fra dette området omtales allerede i [[Titus Livius]]' historieverk om [[Antikkens Roma|tidlig romersk historie]] ved navn *Ab Urbe Condita''.

## Smak og karakter
Vinmarkene i Barbaresco og Neive ligger noe lavere enn Barolo, og jordsmonnet er også noe forskjellig. Vinene blir derfor noe mindre kraftig og mer silkemyk. Generelt blir vinene fra Barbaresco regnet som litt lettere og mer elegante enn barolo, men med store individuelle variasjoner. 

Nebbiolo-druen gir høyt syre- og tannininnhold og oppleves som relativt barske viner som krever en viss tilvenning. Druen er også brukt i den berømte vinen barolo. Disse dyprøde vinene er svært tanninrike, med dufter av tjære og roser. Ved lagring utvikler vinene unike og komplekse aromaer og smaker, og får det karakteristiske oransje fargeskjæret øverst i glasset. Grunnet et lavt produksjonsvolum kan viner som barolo og barbaresco ofte være svært kostbare, spesielt de årene tåken har holdt seg unna. Rimelige alternativer er nebbioloviner fra Gattinara. Mye er likt, men mangler ofte den tygde og kraft som er i barolo og barbaresco.

## Kvalitetskrav
Kvalitetskravene til DOCG-barbaresco krever minst 12,5 % alkohol og skal være lagret minst to år, derav minst ni måneder på eikefat, deretter på flaske minst ett år til, før den kan sendes ut på markedet. For riserva-utgaven er kravet minst fire års lagring. 

## Referanser
Brandon

**Brandon** kan vise til mange byer i verden: 

*Brandon (Manitoba), Manitoba i Canada
*Brandon (Saône-et-Loire), Saône-et-Loire i Frankrike
*Brandon (County Durham), County Durham i England
*Brandon (Lincolnshire), Lincolnshire i England
*Brandon (Norfolk), Norfolk i England
*Brandon (Northumberland), Northumberland i England
*Brandon (Suffolk), Suffolk i England
*Brandon (Warwickshire), Warwickshire i England
*Brandon (Florida), Florida i USA
*Brandon (Iowa), Iowa i USA
*Brandon (Minnesota), Minnesota i USA
*Brandon (Mississippi), Mississippi i USA
*Brandon (New York), New York i USA
*Brandon (Sør-Dakota), Sør-Dakota i USA
*Brandon (Vermont), Vermont i USA
*Brandon (Wisconsin), Wisconsin i USA
Barolo (Piemonte)

**Barolo** er en liten italiensk kommune i provinsen Cuneo i regionen Piemonte. I et område på 5 km² bor 679 innbyggere (2005). Stedet er berømt for vinmerket Barolo.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Toppscorere i Eliteserien i fotball for menn

**Toppscorere i Eliteserien i fotball** er en liste over toppscorere i Eliteserien, sesong for sesong, eget statistikkavsnitt med ulike rekorder, samt oversikt over spillerne med flest mål totalt.

## Oversikt per sesong

## Rekorder

* Følgende spillere har blitt toppscorer mer enn én gang:
**5 ganger:
***Harald Martin Brattbakk (1994, 1995, 1996, 2002, 2003)
**4 ganger:
***Per Kristoffersen (1956-57, 1959-60, 1960-61, 1966)
***Odd Iversen (1967, 1968, 1969, 1979)
**3 ganger:
***Thorstein Helstad (2000, 2001, 2007)
***Frode Johnsen (2001, 2004, 2013)
**2 ganger:
***Gunnar Thoresen (1952-53, 1953-54)
***Harald Hennum (1954-55, 1957-58)
***Jan Fuglset (1971, 1976)
***Arne Dokken (1975, 1980)
***Trygve Johannessen (1977, 1982)
***Sigurd Rushfeldt (1997, 1998)
***Daniel Nannskog (2006, 2008)
***Amahl Pellegrino (2022, 2023)
* Brattbakk og Iversen er de eneste som har blitt toppscorer tre år på rad.
* Iversen (Rosenborg og Vålerenga), Fuglset (Fredrikstad og Molde), Dokken (Strømsgodset og Lillestrøm) og Johnsen ( og ) har blitt toppscorer med to forskjellige klubber
* Rosenborg har flest toppscorere med 19 (fordelt på elleve spillere), fulgt av Fredrikstad, Lillestrøm og  med 5.
* Flest mål på én sesong er 30, Iversen i 1968.
* Iversen har det høyeste snittet med 1,67 mål pr. kamp i 1968, han har også det nest høyeste med 1,44 i 1969. Den siste som hadde et snitt på minst ett mål pr. kamp var Sigurd Rushfeldt med 1,04 i 1998
* Færrest mål på én sesong er 11, Granerud og Johannessen i 1982. 
* Det laveste snittet kom i 2012, da Kovács og Ondrášek scoret 14 mål på 30 runder (snitt på 0,47). Dette ble tangert av Eriksen i 2024
* Yngste toppscorere var 20 år (19 år, 248 dager), Kristoffersen i 1956-57 og Dokken (20 år, 51 dager)  i 1975
* Eldste toppscorer var 39 år, Johnsen i 2013
* Første utenlandske toppscorer var Zane (Lillestrøm) i 2001
* Nannskog er eneste utlending som har blitt toppscorer mer enn én gang (2006 og 2008)

## Flest mål totalt
Spillere med minst 100 mål i Eliteserien:

## Referanser


## Litteratur
*
Jakob V av Skottland

**Jakob V av Skottland** (født 10. april 1512 i Linlithgow, død 14. desember 1542 på Falkland Palace) ble konge av Skottland 1513 kun ett år gammel. Han var sønn av Jakob IV av Skottland og Margareta av England.

Mens han var mindreårig ble landet styrt av en aristokratisk formynderregjering.

Jakob orienterte seg utenrikspolitisk mot Frankrike. Han tok begge sine livsledsagersker derifra.

I 1542 brøt det ut krig mellom Skottland og England. Krigen endte med et katastrofalt nederlag for Skottland.

Kort tid etter krigsnederlaget døde Jakob V, og han etterlot seg kun ett legitimt barn, datteren Maria Stuart. Det har vært hevdet at kongen rett og slett døde av depresjon; at han ikke ville leve lenger etter nederlaget i krigen mot England.

## Ektefeller
#Gift med Madeleine (født 1520, død 1537, datter av Frans I av Frankrike)
# Gift i 1538 med Maria av Guise. De fikk datteren Maria Stuart

## Referanser


## Litteratur
* Alex Maxwell Findlater: «James V's Presentation of Scotland and Himself to Both Europe and His Lieges», *Genealogica & Heraldica. Influence on Genealogy and Heraldry of Major Events in the History of a Nation. Proceedings of the XXXIst International Congress of Genealogical and Heraldic Sciences*, Oslo 2014, utgitt av Slektshistorisk forlag i 2015, side 265-270

## Eksterne lenker
* 
*
Adobe PageMaker

**Adobe PageMaker**, tidligere **Aldus PageMaker**, er et dataprogram som ble utviklet av Aldus Corporation og første gang lansert i 1985. Aldus var et amerikansk selskap som hadde navn etter boktrykkeren Aldo Manuzio (Aldo Manuzio). Selskapet ble kjent over natten da de lanserte det banebrytende dataprogrammet PageMaker. Førsteutgaven av programmet som kom i juli 1985 var basert på operativsystemet og brukergrensesnittet for Macintosh maskinvare fra Apple. Aldus ble i 1994 fusjonert med Adobe og ble da omdøpt til sitt nåværende navn.

## Formgivning på skrivebordet
Med PageMaker oppfant Aldus virksomhetsområdet desktop publishing (DTP), altså «formgivning på skrivebordet». Desktop var et begrep bygd på Macintosh brukergrensesnitt med skrivebord (desktop) som et sentralt begrep for brukergrensesnittet.

PageMaker var det første sideombrekkingsprogrammet med såkalt WYSIWYG-funksjonalitet, det vil si at «det du ser er det du får». Programmets arbeidsmetafor er lysbordet, og hver side har sitt «lysbord» med plass utenfor siden som grafiske elementer som bilder og tekst kan legges og flyttes rundt på. I tillegg til PageMaker, var Adobes PostScripts sidebeskrivningsspråk og at Apples operativsystem hadde mulighet for håndtering av profesjonelle skriftsnitt, to grunnleggende forutsetning for funksjonaliteten sammen med Apple LaserWriter, som var PostScript kompatibel.

PageMaker for PC ble lansert i 1986, men da var allerede Apples maskiner etablert som bransjestandard i reklamebyråer og relaterte virksomhetsområder. Med programvarepakkene Illustrator og Photoshop utfylte Adobe de udekkede behovene for akseptabel, profesjonell programvare i reklamebyråer og grafisk design.

I kjølvannet av PageMaker-lanseringen og rask og bred aksept av programvaren i profesjonelle miljøer, forsvant en hel bransje, nemlig virksomhetene som leverte fotosats til reklamebyråer og relaterte virksomheter, på kort tid.

## InDesign som avløser
Versjon 3.01 var tilgjengelig for OS/2 og dro fordel av operativsystems flertrådssystem, noe som økte svartiden for brukeren.

Selskapet Aldus ble i 1994 fusjonert med Adobe og PageMaker ble videreført. Den siste versjonen av PageMaker, versjon 7.0, ble utgitt den 9. juli 2001, men oppgradering for begge plattformene har kommet siden.

I 2004 kunngjorde Adobe at utviklingen av Adobe PageMaker ville opphøre, skjønt de ville fortsett å selge og støtte programvaren. Istedenfor å utvikle den gamle koden videre ønsket Adobe å skrive et helt nytt program som PageMakers etterfølger, Adobe InDesign.

Macintosh-utgaven av PageMaker kjører kun på Mac OS 9 eller tidligere. Det er ingen støtte for Mac OS X, og kjører heller ikke på Macintosh med Intels CPU. Windows-utgaven støtter Windows XP, men i henhold til Adobe vil programmet «ikke installeres eller kjøres på Widows Vista». Brukere som forsøker vil oppdage at begge deler er mulig, men de kan oppleve problemer med å eksportere trykksaker til pdf.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Liste over ressurssider for Adobe PageMaker  (engelsk)
*  PageMakers historie (engelsk)
Brandon (Manitoba)

**Brandon** er en by sørvest i Manitoba i Canada. Den er kjent som «hvetebyen», fordi den ligger i et område med mye jordbruk. Området rundt kalles ofte «Westman». 

Brandon er Manitobas nest største by, med 39.716 innbyggere. 
## Eksterne lenker
*
Enrico Fabris

**Enrico Fabris** (født 5. oktober 1981 i Roana) er en italiensk skøyteløper. Han går for klubben SpG Roana.

Fabris vant sølv i lagtempo fra VM enkeltdistanser 2005 i Inzell sammen med Matteo Anesi og Ippolito Sanfratello, og han ble også nummer 4 på  meter.

Hans første store internasjonale seier var sammenlagtseieren under europamesterskapet på Hamar i januar 2006, hvor han ble den første italienske europamester, og den andre allroundmester fra Italia etter Roberto Sighel. Han var en av de store utøverne under OL 2006 i Torino, i hjemlandet, med gull på  meter og lagtempo (sammen med Anesi, Stefano Donagrandi og Sanfratello) og bronse på  meter. Han har dermed vært med på alle italienske OL-medaljer i hurtigløp på skøyter.

Fabris tok senere sølv i VM allround i 2006 og 2007 og har tre sølvmedaljer i VM enkeltdistanser, to på  meter og ett på  meter. Under verdenscupåpningen 2007/08 i Salt Lake City satte Fabris verdensrekord på  meter med 6.07,40; tross at han forbedret sin egen tid til 6.06,42 uka etter ble rekorden slettet av Sven Kramer. 

Fabris' siste verdenscupseier kom på  meter i Salt Lake City i desember 2009, med ny italiensk rekord, 6.06,06, som er tidenes nest raskeste løp på  meter. I vinter-OL 2010 klarte han imidlertid ikke å gjenta sin OL-suksess fra 2006; syvendeplass på  meter med 6.20,53 ble hans beste individuelle plassering.

## Personlige rekorder

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted : 
* 
* 
*  Enrico Fabris på SpeedskatingResults.com
*  Enrico Fabris på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
*  Enrico Fabris på www.isu.html.infostradasports.com
* 
* 
;Bilder og videoklipp
*  Bilder av Enrico Fabris på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
*  Lengde: 2  og 1
Kamloops

**Kamloops** er en by som ligger sør, og sentralt i Britisk Columbia i Canada. Kamloops ligger ved samløpet av den nordlige og sørlige grenen av elva Thompson. Kamloops er den største byen i Thompson-Nicola Distriktet, og er administrativt senter for regionen. I 2006 hadde byen et innbyggertall på , og kalles gjerne «Canadas turneringshovedstad» på grunn av sine mange sportsarrangementer. 

## Historie
Kamloops-området var i tidligere tider et område befolket av Secwepemc folket, før europeere kom og bosatte seg i området. De første nybyggerne kom til Kamloops i 1811. Den første personen som kom til Kamloops var David Stuart. 
## Eksterne lenker
*
Lønnesirup

**Lønnesirup** er en sirup som blir lagd av innkokt sevje fra det nordamerikanske treet sukkerlønn. I nordamerikansk mat blir lønnesirup ofte brukt på pannekaker og vafler, men også som ingrediens i desserter og sukkertøy. Lønnesirupproduksjon er særlig utbredt i Quebec, Ontario og New Brunswick i Canada og i New England og nordlige deler av staten New York i USA.
## Referanser
HMS «Royal Oak» (1914)

**HMS «Royal Oak»** var et slagskip av Revenge-klassen tilhørende den britiske Royal Navy.

«Royal Oak» gikk inn i tjeneste våren 1916, og deltok i Jyllandsslaget under første verdenskrig.

Mellom 1922 og 1924 ble skipets antiluftskyts oppgradert. I 1934 gikk det gjennom en ny oppgradering, denne gangen gjaldt det pansringen og torpedosystemene. I mellomkrigstiden tjenestegjorde «Royal Oak» stort sett i Middelhavet, men en ulykke i 1937 gjorde at skipet ble overflyttet til den britiske Home Fleet i Nordsjøen.

I starten av andre verdenskrig deltok «Royal Oak» i det resultatløse søket etter «Gneisenau». Her ble det klart at «Royal Oak» var utdatert, spesielt gjaldt dette den lave toppfarten.

Den 14. oktober 1939 lå «Royal Oak» ankret opp i Scapa Flow, hvor det ble truffet av torpedoer fra den tyske ubåten «U 47» under kommando av den fryktede kapteinen Günther Prien. Treffene viste seg å være fatale, og i løpet av femten minutter sank skipet. 833 sjømenn omkom i hendelsen.

Skipet ble brukt til å frakte Dronning Mauds båre til Norge 24. november 1938 etter at hun døde under ett av sine årlige opphold i Storbritannia.

## Eksterne lenker
*
Fossum Idrettsforening

**Fossum Idrettsforening** (**Fossum IF**) er en idrettsforening som ble stiftet 7. desember 1918. Klubben holder til på Fossum, øst i Bærum. Foreningen er aktiv innen allidrett, fotball, alpin, hopp, skiskyting, langrenn, orientering og trim.

Rekruttering skjer i hovedsak fra Eiksmarka-området. A-laget i fotball spiller i 5. divisjon i norsk seriespill. Fossum har en kunstgressbane med undervarme. Det er anlagt lysløype på 5 - 7 km med tilhørende skiskytteranlegg. Videre har klubben to hoppbakker, skileikanlegg og rulleskiløype.

## Tabell

## Idrettsprofiler fra Fossum IF
* Tiril Eckhoff, skiskyting
* Ingrid Landmark Tandrevold, skiskyting
* Tore Bjonviken, langrenn
* Stian Eckhoff, skiskyting
* Thoralf Strømstad, kombinert
* Simen Østensen, langrenn
* Tord Asle Gjerdalen, langrenn (representerte tidligere IL Holeværingen)
* Unn Thorvaldsen (Ruud), friidrett
* Kathrine Rolsted Harsem, langrenn (representerte senere IL Varden) 
* Magnus Bøe, også kjent som Kim Magnus, langrenn
*Thomas Helland Larsen, langrenn
*Kristin Austgulen Fosnæs, langrenn
*Jeppe Moe, Fotball

## Orientering
Fossum IF har de seneste årene hatt en svært positiv utvikling i orienteringsgruppa. Klubben har bygget opp en stor junior- og seniorstall og har flere løpere som har hevdet seg i nasjonale løp. Per 1. januar 2018 har klubben 3 orienteringsløpere på aldersbestemte landslag.

## Eksterne lenker
*
Fossum (Bærum)

**Fossum** er et strøk i Bærum kommune, vest for Lysakerelva ved Bogstadvannet og nord for Eiksmarka.

Gården Fossum har navn fra fossene i elva som nå er oppdemmet og avgrenser Bogstadvannet mot sør. Det er gode badeplasser på Fossum.

Fossum Jernverk ble grunnlagt i 1770-årene, og var en del av Bærums Verk. I 1791 ble verket kjøpt av Peder Anker, som anla Ankerveien mellom Fossum og Bærums Verk. Fossum verk ble nedlagt i 1858. Fortsatt står verkets skolebygning og en del arbeiderboliger, og deler av damanlegget.

På Fossum ligger idrettsanlegget til Fossum Idrettsforening og treforedlingsbedriften Fossum Bruk, som eies av Løvenskiold.

## Referanser
SMS «Seydlitz»

**SMS «Seydlitz»** var en tysk slagkrysser fra første verdenskrig. Skipet var oppkalt etter den prøyssiske kavalerigeneralen Friedrich Wilhelm von Seydlitz

I 1915 deltok «Seydlitz» i slaget ved Doggerbank som flaggskipet til admiral Franz von Hipper. Her ble skipet truffet av en granat fra det britiske skipet HMS «Lion», noe som slo ut tårnene og drepte 160 mann. Resolutt opptreden av befalshavende gjorde imidlertid at skipet ble reddet fra en ødeleggende eksplosjon i ammunisjonslageret, etter at man fylte det med vann.

I Jyllandsslaget i 1916 deltok «Seydlitz» sammen med Hippers slagkrysserskvadron. Her senket det det britiske skipet HMS «Queen Mary», men ble selv sterkt skadet etter å ha mottatt 21 fiendtlige granater.

Etter våpenhvileavtalen i november 1918 ble «Seydlitz» sammen med resten av Hochseeflotte ført til Scapa Flow, der de ble ødelagt den 21. juni 1919.
Gudriksdal

**Gudriksdal** (**Godric's Hollow**) er en fiktiv landsby i J.K. Rowlings serie om den unge trollmannen «Harry Potter». Lilly Potter, Jakob Potter og Harry Potter bodde i Gudriksdal fram til den skjebnesvangre natten hvor Voldemort drepte Lilly og Jakob, Harrys foreldre. En annen kjent trollmann som har bodd i Gudriksdal er Gudrik Griffing, det er han som har gitt navnet til stedet. 

I Harry Potter og dødstalismanene drar Harry og Hermine Grang tilbake til Gudriksdal for og oppsøke graven til Lilly og Jakob Potter . Der finner de også graven til de én av de tre oppfinnerne av talismanene og alle i familien Humlesnurrs graver utenat Albus og broren, Abriam som fortsatt lever i Galtvang