open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anton Friedrich Justus Thibaut

**Anton Friedrich Justus Thibaut** (født 4. januar 1772 i Hameln, død 28. mars 1840 i Heidelberg) var en tysk jurist.

Han tok i 1796 den juridiske doktorgrad, ble i 1798 ekstraordinær og 1801 ordinær professor i Kiel. I 1802 ble han kalt til professor i Jena, og  1806 i Heidelberg, hvor han virket til sin død. Hans viktigste vitenskapelige verk var *System des Pandektenrechts* (I-II, 1803). Han var også redaktør for tidsskriftet *[[Archiv für die civilistische Praxis]]*, og en ivrig forkjemper for en felles sivil lovbok for Tyskland. Denne tanken argumenterte han blant annet for i *Über die Nothwendigkeit eines allgemeinen bürgerlichen Rechts für Deutschland* (1814) og kom dermed også til å stå som representant for den filosofiske skole innen rettsvitenskapen, i motsetning til Gustav Hugo og Friedrich Karl von Savigny som representerte den historiske skolen. Han var også en fremragende kjenner av klassisk musikk, noe som fremgår av hans arbeide *Über Reinheit der Tonkunst*.

## Referanser
Herbert Marcuse

**Herbert Marcuse** (født 19. juli 1898 i Berlin i Tyskland, død 29. juli 1979 i Starnberg) var en tysk-amerikansk marxistisk filosof og sosiolog, som tilhørte den såkalte Frankfurterskolen. Hans bok *Der eindimensionale Mensch* (norsk tittel: *Det endimensjonale menneske*) fra 1964 fikk en betydelig innflytelse i Europa og USA i studentopprøret i slutten av 1960-årene.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Herbert Marcuse var sønn av en jødisk tekstilfabrikant fra Pommern. I 1916, etter sitt «Notabitur» (fritt oversatt: *nødsabitur*, eller -*artium*), en forenklet for for examen artium som var blitt innført under første verdenskrig, ble han innkalt til den tyske keiserlige hær. I 1917 ble han medlem av Sozialdemokratische Partei Deutschlands. Etter Tysklands militære sammenbrudd ble han i 1918 valgt inn i et *[[Arbeiter- und Soldatenrat|Soldatenrat]]* i Reinickendorf. Han trådte etter egen fremstilling ut av dette fordi også tidligere generaler ble innvalgt.

### Studieår
I 1918 begynte Marcuse på studier i germanistikk og nyere tysk litteratur som hovedfag, og filosofi og nasjonaløkonomi som bifag, først fire semester i  Berlin, så fire semester i Freiburg. Etter mordene på Karl Liebknecht og Rosa Luxemburg forlot Marcuse SPD i 1919. Han promoverte i 1922 og arbeidet en tid i en forlagsbokhandel i Berlin.

### Forfatterskap

Marcuse var i en periode elev av filosofen Martin Heidegger. Etter Adolf Hitlers maktovertakelse i 1933 ble han nødt å flykte fra Tyskland. Sammen med blant annet Max Horkheimer, Friedrich Pollock og Erich Fromm dro han til Columbia-universitetet i New York, der han skrev flere bøker som vakte oppmerksomhet. Under krigen var Marcuse ansatt i det amerikanske utenriksdepartementet. I 1950 kom han tilbake til Columbia som lektor i statsvitenskap før han i 1952 ble ansatt ved Brandeis universitetet i Massachusetts.

I 1955 skrev han *Eros og sivilisasjonen* – en sivilisasjonskritisk studie som tok utgangspunkt i Sigmund Freuds psykoanalytiske teori. Han argumenterte i boken blant annet for seksuell frigjøring. Hans bok *Der eindimensionale Mensch* fra 1964 spilte en rolle i USA og  Europa for studentopprørene på slutten av 1960-årene. Det fremvoksende vesterlandske konsumsamfunnet utøvet en myk, lite synlig manipulativ makt over menneskene, mente han. Han argumenterte i dette skrift blant annet for at arbeiderklassen hadde tapt sin samfunnsendrende, revolusjonære rolle i de moderne vestlige velferdsstatene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Herbert Marcuse arkivet (Texter på svenska)
Georg Cantor

**Georg Ferdinand Ludwig Philipp Cantor** (født  i St. Petersburg, død 6. januar 1918 i Halle) var en tysk matematiker; professor i Halle. Hans far var født i Danmark, og moren var østerriksk.

Han er grunnleggeren av mengdelæren og er kjent for Cantors teorem som sier at *uansett hvilken mengde vi betrakter, finnes det en mengde som er større.* Dette er trivielt hvis vi tenker på endelige mengder, men ikke hvis vi tenker på uendelige mengder.

Cantor ble utnevnt til æresdoktor ved Det Kongelige Fredriks Universitet i forbindelse med feiringen av 100-årsdagen for Niels Henrik Abels fødsel i 1902.

## Priser (utvalg)
* 1904 – Sylvestermedaljen

## Referanser
Johann Wolfgang Döbereiner

**Johann Wolfgang Döbereiner** (født 1780, død 1849) var en tysk kjemiker.

Döbereiner var fra 1810 professor i Jena. Han oppfant Döbereinerlampen i 1823..

## Referanser
Nasjonalliberalisme

**Nasjonalliberalisme** var en politisk bevegelse i flere europeiske land på 1800-tallet, som kombinerte en politisk og økonomisk liberalisme med de nasjonale strømningene i samtiden, men begrepsinnholdet varierer mellom land.

I Norge har historikere som Arne Bergsgård og Jostein Nerbøvik knyttet begrepet til deler av venstrebevegelsen.

I noen land har det vært partier og bevegelser som har betegnet seg selv som nasjonalliberale, for eksempel De Nationalliberale i Danmark, Nationalliberale Partei i Tyskland og Partidul Național Liberal i Romania.

## Referanser
Karl Braun

**Karl Braun** (født 20. mars 1822 i Hadamar, Nassau, død 14. juli 1893 i Freiburg im Breisgau) var en tysk politiker, advokat og forfatter.

Han tilhørte 1848&ndash;1866 Nassaus andrekammer, 1858-1863 som dets president, og 1867-1887 den nordtyske forbundsdagen og tyske riksdagen, der han en tid var en av lederne av det nasjonalliberale partiet, men sluttet seg senere til de tyskfrisinnede. Braun var en ivrig tilhenger av frihandel, deltok i stiftelsen av den nasjonaløkonomiske kongressen og var fra 1859 dens president. Blant hans mange arbeider må nevnes *Bilder aus der deutschen Kleinstaaterei* (2 bd 1869; 3. oppl. i 5 bd 1881) og *Die Wisbyfahrt* (1882). Fra 1888 utgav han *[[Vierteljahrsschrift für Volkswirthschaft]].*

## Referanser
Adam Opel

:*For bilmodellen, se [[Opel Adam]].*

**Adam Opel** (født 9. mai 1837 i Rüsselsheim i storhertugdømmet Hessen, død 8. september 1895 i Rüsselsheim) var en tysk industrimann.

Opel startet sin karriere hos en låsesmed, før han reiste ut i Europa som tenåring. Han ble raskt fascinert av symaskiner, og i 1863 åpnet han en fabrikk i Rüsselsheim for å masseprodusere slike maskiner.

I 1868 giftet Opel seg med Sophie Marie Scheller. De fikk fem sønner: Carl, Wilhelm, Heinrich, Friedrich og Ludwig. Alle fem ble senere involvert i familiebedriften.

I 1885 utvidet Opel til produksjon av sykler. Adam Opel skal ha vært skeptisk til å starte bilproduksjon. Årsaken skal ha vært at han trodde bilen først og fremst ville komme til å bli "et leketøy for rikmannssønner", snarere enn et nyttig kjøretøy. Opels bilproduksjon startet således etter grunnleggerens død.

Han døde i 1895, da selskapet var Europas ledende innen produksjon av symaskiner, og hadde en produksjon på over 2.000 sykler årlig.

Tre år etter Adam Opels død begynte familien Opel å lage automobiler, et område der selskapet senere kom til å få en ledende stilling i Europa.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Opel Club
Bernt Notke

**** (født ca. 1440, død 1509) var en nordtysk maler og billedhugger.

Den første gang Bernt Notke omtales i noe dokument er i Lübeck 14. april 1467, hvor han klaget til byrådet over at malerlauget sjikanerte hans svenner, fordi han ikke var medlem av lauget. I den forbindelse fremviste Notke et fødselsbrev (ikke en fødselsattest), utstedt av byrådet i Lassan i Pommern.

Dette betyr ikke nødvendigvis at Notke var født i Lassan, men kun at han kjente folk i Lassan som kunne gå god for ham. Det er mere sannsynligt at han er født i Tallinn, da navnet Notke ikke er uvanlig der. Dessuten antyder et brev fra 23. august 1468 at Notke var i familie med presten i Tallinn, Diderik Notken.

Fra 1483 tilbrakte han noen år i Sverige og var en tid myntmester i Stockholm. I 1505 ble han uynevnt til kirkeverge for St. Petri i Lübeck, en stilling som bl.a. innebar å lede kirkens teglverk, som solgte murstein til hele Norden. I 1509 omtales han som død.

Av de verker som stadig finnes, og som med sikkerhet kan tilskrives Notke, er der kun 3 stykker:
  
* Altertavlen i Århus domkirke: 
* Altertavlen i Helligåndskirken i Tallinn: 
* Deler av Triumfkorset i domkirken i Lübeck: 

Blant verker som ofte tilskrives Notke er:

* Dødsdansen i Marienkirche i Lübeck ("Døden fra Lübeck", nå forsvunnet)
* Gregorsmessen i Mariakirken i Lübeck (nå forsvunnet)
* Dødsdansen i Nikolajkirken i Tallinn
* «Sankt Georg og dragen» i Storkyrkan i Stockholm
* Skånefarer-alteret (St. Annen Museum i Lübeck)
* Hovedalteret i Trondenes kirke i Harstad
* Alterskapet fra Andenes som nå oppbevares på Tromsø Museum

## Referanser


## Litteratur
* Erik Moltke, *Bernt Notke's Altertavle i Århus Domkirke og Tallinntavlen,* bind I + II.
* Erik Moltke, "Lübeck domkirkes triumfkrucifixgruppe er tilskrevet Bernt Notke, – men hvad siger den selv?" *Aarbøger for nordisk Oldkyndighed og Historie,* 1976, s. 124-139
## Eksterne lenker
* 
* Døden fra Lübeck
* Altertavlen  i Århus Domkirke
Gesandtskap

**Gesandtskap** (fra tysk) er i eldre forhold en stats offisielle representasjon i en annen stat med henblikk på ivaretagelse av hjemlandets politiske og økonomiske interesser. Etter tysk tradisjon var gesandtskapet ledet av en diplomat (*Gesandter*). Gesandtskapet hadde en lavere rang enn en ambassade.

## Se også
*Ambassade
*Legasjon
*Gesandt

## Referanser
Johann Gottfried Galle

**Johann Gottfried Galle** (født 9. juni 1812, død 10. juli 1910 i Potsdam) var en tysk astronom som oppdaget planeten Neptun 23. september 1846.

Grunnen til at han oppdaget Neptun var at Uranus’ bane ikke stemte overens med Newtons lover – det var noe som påvirket den. Ved å ta utgangspunkt i beregningene til den franske matematikeren Urbain Le Verrier klarte han å finne ut hvor han skulle rette teleskopet for å finne planeten som påvirket Uranus’ bane.

## Referanser
Friedrich von Wrangel

**Friedrich Heinrich Ernst greve von Wrangel** (født 13. april 1784, død 2. november 1877 i Berlin) var en prøyssisk generalfeltmarskalk, født i Stettin.

Tolv år gammel ble han innrullert i et prøyssisk dragonregiment. Allerede som 14-årig ble han utnevnt han til sekondløytnant.

Han deltok i Napoleonskrigene sammen med bl.a. nordmennene Olaf Rye, Hans Helgesen og Schleppegrell. Senere kom de til å kjempe mot hverandre, da Wrangel førte de tyske forbundstropper mot Danmark under treårskrigen 1848–50.

Han ble utnevnt til generalfeltmarskalk i 1856 og ble øverstkommanderende for den prøyssisk-østerrikske hær under andre slesvigske krig mot Danmark inntil februar 1864. Han var på det tidspunkt 80 år gammel, og ble tilsidesatt av sjefen for den tyske generalstaben, Helmuth von Moltke som den reelle øverstkommanderende, etter at Wrangel hadde ignorert Moltkes direktiver og oversett rådene fra egne stabsoffiserer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ferdinand von Zeppelin

**Ferdinand von Zeppelin** (1838–1917) var en tysk adelsmann, offiser og luftskipskonstruktør. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ferdinand Zeppelin ble født den 8. juli 1838 på Dominikanerinsel i Konstanz i det som senere ble Inselhotel. Han var sønn av den tidligere fyrstelig hohenzollernske hoffmarskalk og bomullsfabrikant greve Friedrich Jerôme Wilhelm Karl von Zeppelin (1807–1886) og hans hustru Amélie Françoise Pauline (født Macaire d’Hogguèr) (1816–1852). Hennes far David Macaire d’Hogguèr (1775–1845) skjenket familien von Zeppelin slottet Girsberg i Emmishofen (Sveits), der Ferdinand vokste opp sammen med sine søsken Eugenia og Eberhard og hvor han bodde helt til sin død.

Ferdinand fikk en huslærer som tok seg av ham i skoleårene. Fra sin onkel Kaspar Macairé, eier av et indigo-farveri på Konstanz' Dominikanerinsel, fikk han i 1846 hans naturalisamling, som han opp gjennom årene på  Schloss Girsberg nyorganiserte og forøkte Fra 1853 gikk han på realskole og så på *Polytechnikum* i Stuttgart. Ferdinand skrev dagbok fra barnealder og nesten hele sitt liv.

### Militær
Zeppelin var elev på militærskolen i Ludwigsburg og ble i 1858 utnevnt til løytnant. I 1859 ble han kalt til ingeniørkorpset og han deltok fra 1863 som observatør i den amerikanske borgerkrigen og senere – i 1866 – som generalstabsoffiser i den østerriksk-prøyssiske krig og i den fransk-tyske krig 1870–1871. Fra 1882 til 1885 var Zeppelin kommandør for ułanregimentet Ulmanschliessend og Württembergs gesandt i Berlin. I 1891 tok han som generalløytnant sin avskjed, men ble i 1906 utnevnt til general av kavaleriet.

### Ingeniør
Fra 1880-årene beskjeftiget Zeppelin seg med problemene i forbindelse med styrbare ballonger og begynte i 1899 byggingen av sin første styrbare ballong, som i 1900 foretok tre flyvninger over Bodensjøen. De stadig bedre resultatene førte til at det ble gjennomført en nasjonal innsamling hvor halvdelen av de innbetalte over 6 millioner mark ble satt i Luftschiffbaugesellschaft Zeppelin GmbH. 

I 1908 kjøpte militæret det fullt funksjonsdyktige luftskipet Z3. Inntil 1914 befordret Deutsche Luftschiffahrgesellschaft (DELAG) henved  personer på mer enn  flyvninger uten uhell. I løpet 1. verdenskrig ble det klart at zeppelinere ikke var egnede i krigsøyemed, da de utgjorde en alt for stor angrepsflate. Men de ble likevel brukt frem til krigens siste år.

Zeppelinfjellet ved Ny-Ålesund på Spitsbergen er oppkalt etter ham.

## Se også
* LZ 127 «Graf Zeppelin»

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Friderich Adolph Schleppegrell

**Friderich Adolph Schleppegrell** (1792–1850) var en dansk-norsk offiser som særlig er kjent fra den første slesvigske krig.

## Biografi
Friderich Adolph Schleppegrell var sønn av den westfalske lavadelsmannen, generalmajor Otto Heinrich von Schleppegrell se Krag (slekt fra Jylland)) og hans andre hustru Cathrine Abigael Zimmer (datter av viseadmiral Frederik Gregersen Zimmer), og ble 25. juli 1828 gift med Johanne, baronesse Juel, datter av major Christian Frederik, baron Juel av Rysensteen. Han ble offiser i 1807, og deltok i kanonbåtkrigen for Danmark-Norge. I forbindelse med inngåelsen av unionen med Sverige i november 1814, gikk Schleppegrell over i dansk tjeneste.

Schleppegrell er især kjent for sin innsats i Første slesvigske krig da han ved krigsutbruddet i 1848 som oberst fikk kommandoen over det danske venstre flankekorps. Han ble utnevnt til generalmajor i 1848.

Friderich Adolph Schleppegrell var kommandant for 2. armedivisjon, som innledet angrepet ved Isted 25. juli 1850. Han ble hardt såret av angrep ved Øvre Stolk, og døde dagen etter av sine sår i Flensborg. Christian de Meza overtok da kommandoen. 

General Friderich Adolph Schleppegrell ligger begravet i Flensborg ved siden av sin våpenbror og kamerat Hans Helgesen. Hans død er omtalt i N.F.S. Grundtvigs Kiærminde-Vise, *Det var en sommermorgen*, om slaget på Isted Hede hvori det heter:


Der faldt den gamle 'Nordmand
den djærve *Sleppegrell.
Han regned meer ei Kugler,
end Hagl det haarde Fjeld!
</poem>

[[Schleppegrells gate (Oslo)|Oslo]], [[Larvik]] og [[København]] har oppkalt gater etter generalmajor Friderich Adolph Schleppegrell.

== Referanser ==
<references />

== Eksterne lenker ==
* [https://runeberg.org/dbl/15/0191.html Om Friderich Adolph Schleppegrell], *Dansk biografisk Lexikon''
Carl von Linde

**Carl Paul Gottfried Linde** (født 11. juni 1842 i Berndorf (Oberfranken), i dag Thurnau, død 16. november 1934 i München) var en tysk ingeniør som oppfant mekanisk kjøling (1876). Oppfinnelsen av mekanisk kjøling ble først utprøvet på et bryggeri i München, hvoretter øl ikke lenger var en sesongvare. I 1879 grunnla han selskapet *Gesellschaft für Lindes Eismaschinen Aktiengesellschaf* (konsernet Linde AG).

## Lindeprosessen
Linde utviklet i 1895 en metode for fremstilling av flytende luft, også kalt *lindeprosessen*. *Lindes kuldemaskin* utnyttet Joule–Thomson-effekten, oppdaget av James Prescott Joule i 1853. For å komme ned i lave temperaturer anvendte Linde en trinnvis og syklisk avkjøling. Luften ble satt under høytrykk (4 MPa) og deretter lot man den ekspandere hurtig slik at kjølingen oppsto. Eksempelvis blir luft på 20 °C som ekspander fra et trykk på 50 atm til 1 atm, avkjølt til 9 °C. Denne effekten ble kombinert med en varmeveksler som brukte den kalde luften fra ekspansjonen til å kjøle ny luft som gikk inn i kuldemaskinen. Ved gjentatte sykluser ble luften etterhvert flytende ved ca. -190 °C.

Linde utviklet i 1902 teknologi for kommersiell produksjon av nitrogen og oksygen fra luft. Dette ble gjort ved at luften først ble gjort flytende, og deretter ble oksygen og nitrogen skilt fra hverandre med sakte oppvarming. Dette er en destillasjonsprosess som utnytter at gassene kondenserer ved forskjellig temperaturer (fraksjonell destillasjon). 

Oksygenproduksjon ble tidlig på 1900-tallet først og fremst brukt i forbindelse med oksygenskjæring og acetylensveising. I 1901 hadde det første kommersielle acetylensveiseapparatet blitt utviklet i  Frankrike. Når acetylen brennes med oksygen i stedet for luft kunne flammetemperaturen økes fra 1900 til 3000 grader celsius.

Nitrogengass ble brukt i produksjon av kunstgjødsel framstilt etter Frank-Caro-prosessen. Lindeanlegget ved kalsiumcyanamidfabrikken i Odda (senere Odda Smelteverk) var i sin tid verdens største. I 1915 ble det daglig produsert 100 tonn flytende luft som ble destillert til 77 tonn nitrogen.

I 1910 hadde kollegaer, inkludert Carls sønn Friedrich, utviklet en dobbelkolonneprosess, som fremdeles er i bruk i dag.

## Referanser
Olaf Rye

**Olaf Rye** (Ole) (1791–1849) var en dansk-norsk offiser og generalmajor som spilte en viktig rolle i Treårskrigen mellom Danmark og Slesvig-Holsten.

## Biografi

Olaf Rye tilhørte en gammel norsk offiserslekt og var sønn av kaptein Mathias Rye og Elisabeth Johanne Lind. Han valgte den militære løpebane, og i 1808 ble han sekondløytnant hvoretter han kom på strandvakt mot britene under Napoleonskrigene. I 1809 avanserte han til premierløytnant. Han var med i et par mindre trefninger mot Sverige under Christian Frederik, hvoretter han sammen med sine to regimentskamerater Hans Helgesen og Friderich Adolph Schleppegrell fra *Telemarkske Infanteriregiment*, nektet å avlegge ed til den svenske konge.

Etter avskjeden søkte Rye derfor utenlands. Han havnet omsider i grensefestningen Rendsborg hvor han tilbrakte en rekke år, til han i 1842 ble oberstløytnant og flyttet til København. Opprøret i hertugdømmene i 1848 satte han i en vanskelig situasjon, da hans svoger og flere av hans venner hadde stilt seg på opprørernes side. Han førte dog sin bataljon i slaget ved Bov og ved Slesvig. I 1849 ble han forfremmet til oberst, og i 1849 til generalmajor. Han falt i slaget ved Fredericia, og rakk derfor aldri å se slesvig-holstenernes nederlag.

## Gravmæle
Den 15. september 1849 ble Rye begravet på Garnisons Kirkegård i København. På et fotstykke av norsk granitt og utsmykket med en tekst av B.S. Ingemann, ble en minnebyste utført av billedhugger Herman Wilhelm Bissen reist på samme kirkegård. Her er Rye gjengitt som romersk feltherre med kappe og sverdrem. Avdukingen av monumentet fant sted i 1852.

På Ryes Plads i Fredericia, ble en byste av Rye utført av billedhugger Andreas Paulsen likeledes oppstilt den 20. august 1876. Det er også flere danske og norske gater og veier oppkalt etter generalmajoren, i Oslo ses Olaf Ryes plass.

## Familie
Rye giftet seg i 1823 med Caroline Krabbe, datter av tidligere kaptein Niels Frederik Krabbe og Vilhelmine Frederica Wesenberg, men hun døde allerede året etter. I 1832 giftet han seg med svigerinnen Jacobine Dorthea Amalia Krabbe, som også døde et år etter bryllupet. To små døtre døde også fra ham. Høsten 1840 giftet han seg for tredje gang, med Elisa Henriette (Henrikke) Schultz, datter av kjøpmann og kaptein Peter Heinrich Schultz.

Han var bror av Johan Henrik Rye.

## Skihopper
Han er også anerkjent for å ha satt det første offisielle verdensrekordhoppet på ski. Rekordhoppet ble satt den 22. november 1808 ved Lekum gård, rett ved Eidsberg kirke i Eidsberg
og ble målt til 9,50 m.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om Olaf Rye, fra nettstedet fredericiashistorie.dk (dansk)
Ludwig Scotty

**Ludwig Derangadage Scotty** (1948–2026) var republikken Naurus president fra 29. mai 2003 til 8. august 2003, og fra 22. juni 2004 til 19. desember 2007.

Scotty ble i desember 2007 anklaget for korrupsjon, og et mistillitsvotum mot ham førte til at han ble avsatt som president, og tidligere vektløfter Marcus Stephen ble satt inn i embedet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Janosch

**Janosch** (kunstnernavn for **Horst Eckert**) (født 11. mars 1931 i Hindenburg i Øvre Schlesien i Tyskland) er en av de mest kjente tyske barnebokforfatterne.

Janosch har skrevet over 150 bøker som er oversatt til 30 språk. Til norsk er Janosch oversatt av blant andre Halldis Moren Vesaas. Mest kjent er trolig en rekke fortellinger om «den vesle tigeren og den vesle bjørnen».

Flere av bøkene er filmatisert som tegnefilmer for fjernsyn. Westdeutscher Rundfunk produserte i 1985 og 1989 animasjonsserien *[[Eventyrstund med Janosch]]*, som også bl.a. ble sendt på Barne-TV på NRK.

## Referanser

## Eksterne lenker

* 
* 
* 
*
Sørfjorden

**Sørfjorden** er navnet på en lang rekke fjorder i Norge:

## I Sør-Norge
*Sørfjorden &ndash; den sørlige delen av innsjøen Vegår i Vegårshei kommune i Agder
*Sørfjorden (Risør) &ndash; en fjord på sørsiden av øya Barmen i Risør kommune i Agder 
*Sørfjorden (Hardanger) &ndash; en sidefjord i Hardangerfjorden
*Sørfjorden (Osterøy) &ndash; en av tre fjorder rundt Osterøy i Vestland
*Sørfjorden (Indre Fosen) &ndash; en arm av Stjørnfjorden i Indre Fosen kommune i Trøndelag
** Her også bygda Sørfjorden (bygd i Trøndelag) i samme kommune

## I Nordland
*Sørfjorden (Bindal) &ndash; en fjord i Bindal kommune
*Sørfjorden (Brønnøy) &ndash; en arm av Velfjorden i Brønnøy kommune
*Sørfjorden &ndash; et lokalt navn på ytre del av Vefsnfjorden i Leirfjord og Vefsn kommuner
*Sørfjorden (Halsfjorden) &ndash; en arm av Halsfjorden i Vefsn kommune
*Sørfjorden (Hemnes) &ndash; en arm av Ranfjorden i Hemnes kommune
*Sørfjorden (Rødøy) &ndash; en arm av Melfjorden i Rødøy kommune
*Sørfjorden (Sjona) &ndash; en arm av fjorden Sjona i Rana kommune
*Sørfjorden (Gildeskål) &ndash; en fjord i Gildeskål kommune
*Sørfjorden (Bodø) &ndash; en sidearm til Mistfjorden i Bodø kommune
*Sørfjorden &ndash; den innerste delen av Leirfjorden i Sørfold kommune
*Sørfjorden (Narvik og Hamarøy) &ndash; en arm av Tysfjorden i Narvik og Hamarøy kommuner
** Her også bygda Sørfjorden (bygd i Nordland) i Hamarøy
*Sørfjorden (Sortland) &ndash; den innerste delen av Hognfjorden i Sortland kommune

## I Troms og Finnmark
*Sørfjorden (Kattfjord) &ndash; en arm av Kattfjorden i Tromsø kommune
*Sørfjorden (Ullsfjord) &ndash; den innerste delen av Ullsfjorden i Tromsø kommune
*Sørfjorden (Kvænangen) &ndash; en fjord i Kvænangen kommune
*Sørfjorden (Hasvik) &ndash; en fjord på Stjernøya i Hasvik kommune
*Sørfjorden &ndash; den sørligste armen av Mårøyfjorden i Lebesby kommune
*Sørfjorden (Gamvik) &ndash; en arm av Mehamnfjorden i Gamvik kommune
Tove Nilsen

**Tove Nilsen** (født 1952) er en norsk forfatter. Hun var også i en årrekke litteraturkritiker i *[[Dagbladet]]*.

Nilsen debuterte i 1974 med romanen *Aldri la dem kle deg forsvarsløst naken*. Hun har mottatt en rekke litterære priser for sitt forfatterskap, og ble i 1995 nominert til Nordisk råds litteraturpris for romanen *Øyets sult*. 1970-tallets kvinneopprør dannet rammen om hennes første bøker.

Flere av Nilsens bøker har også handling lagt til oppveksten hennes på Bøler i Oslo i 1960-årene.

## Bibliografi
* *Aldri la dem kle deg forsvarsløst naken* &ndash; roman (1974)
* *Helle og Vera* &ndash; roman (1975) 
* *Tonje – snart 11 år* &ndash; barnebok (1976)
* *Hendene opp fra fanget* &ndash; noveller (1977)
* *De skulle bare visst* &ndash; ungdomsroman (1977)
* *Gerhard*  &ndash; roman (1978)
* *Fritt løp* &ndash; roman (1980)
* *Skyskraperengler* &ndash; roman (1982)
* *Vi tier ikke* &ndash; sakprosa (sammen med Trygve Bølstad) (1983)
* *Den svarte gryte* &ndash; roman (1984)
* *I stedet for dinosaurer* &ndash; roman (1987)
* *Oslobilder* &ndash; fotobok (1988) (foto: Morten Krogvold)
* *Chaplins hemmelighet &ndash; roman (1989)*
* *Amazonaspornografen* &ndash; roman (1991)
* *Øyets sult* &ndash; roman (1993)
* *Lystreise* &ndash; roman (1995)
* *Skyskrapersommer* &ndash; roman (1996) E-bok, bokhylla.no
* *G for Georg *&ndash; roman (1997)
* *Etter Kairo* &ndash; roman (2000)
* *Kvinner om natten* &ndash; roman (2001)
* *Kretadøgn* &ndash; roman (2003)
* *Skrivefest* &ndash; sakprosa om å skrive (2005)
* *Sommer 2005* &ndash; roman (2006)
* *Vingetyven* &ndash; roman (2008)
* *Nede i himmelen* &ndash; roman (2010)
* *Øyer i hjertet* &ndash; en begeistringsbok (2011)
* *Konge i snø* &ndash; roman (2014)
* *Himmelske tilstander* &ndash; roman (2017)
**Den eneste broren* – roman (2020)
**Om moderskap* – korttekst (2021)

## Priser
* 1984: Språklig samlings litteraturpris
* 1991: Sarpsborgprisen 1991
* 1993: Riksmålsforbundets litteraturpris
* 1995: Oktoberprisen
* 2008: «Bypatrioten» (Oslo Byes Vel)
* 2011: Amalie Skram-prisen

## Referanser


## Kilder
*Presentasjon av Tove Nilsen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* 
*  NRK: Lyd og video med Tove Nilsen
*  Tove Nilsen i NRK Forfatter
*  Digitaliserte bøker av Nilsen og om Nilsen hos Nasjonalbiblioteket
*Tove Nilsen om ''Konge i snø'' – lydopptak ved Bergen Offentlige Bibliotek (2015)
Eyvind Johnson

**Eyvind Johnson** (1900–1976) var en svensk forfatter. Han ble tildelt Nobelprisen i litteratur i 1974 sammen med Harry Martinson. Han fikk prisen «for a narrative art, far-seeing in lands and ages, in the service of freedom».

Under andre verdenskrig arbeidet han i redaksjonen til publikasjonen *[[Håndslag]]*, som ble smuglet over grensen og spredt som illegal avis i Norge.

Både Johnson og Martinson tilhørte de svenske proletardikterne. I firebindsverket *Romanen om Olof* (1934–1937) skildrer Johnson hvordan det var å vokse opp som ung mann i Norrland på 1900-tallet. Eyvind Johnson vokste selv opp i Björkelund utenfor Boden i Norrbotten, der barndomshjemmet hans er blitt bevart. 

I 1962 mottok han Nordisk råds litteraturpris for *Hans nådes tid*.

## Nobelprisen
Tildelingen av Nobelprisen vakte debatt ettersom både Johnson og Martinson selv var medlemmer av Svenska Akademien på tidspunktet for tildelingen. Ifølge akademimedlemmet Lars Gyllenstens memoarer klarte Johnson å takle det, men Martinson begikk selvmord i 1978. 

## Medlemskap, priser og utmerkelser (utvalg)
* 1951 – Doblougprisen
* 1957 – innvalgt i Svenska Akademien 11. april 1957 på stol nummer 11 etter Nils Ahnlund og inntrådte 20. desember samme år
* 1960 – Doblougprisen
* 1962 – Nordisk råds litteraturpris
* 1967 – Övralidspriset
* 1974 – Litteraturfrämjandets stora romanpris
* 1974 – Nobelprisen i litteratur

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Realisme (kunst)

**Realisme** brukes i hverdagsspråket synonymt med «virkelighetssans». Innen eldre kunst brukes begrepet om «det som imiterer virkeligheten». Innen flere perioder kan en se utvikling  der kunsten blir mer eller mindre realistisk.

## Kunsthistorisk periode
**Realismen** som en kunsthistorisk periode vokste frem på midten av 1800-tallet.
I kunsthistorien regnes den fra ca. 1850–1870 og i litteraturhistorien er realismen en betegnelse for tiåret 1875–1885. Den beskrives som en motreaksjon til romantikken, hvor mennesket og samfunnet ble presentert på en urealistisk (romantisk) måte.

## Bakgrunn
I 1840-årene begynte den industrielle revolusjonen å slå fart i Norge. Den førte med seg mange forandringer, som for eksempel endringer i næringslivet, folkevandring til Amerika, voksende industri, og nye sosiale grupper. De nye sosiale gruppene krevde sine rettigheter, og  mange flere mennesker enn før ble engasjert i politiske debatter. Det var ikke lenger en liten elite som diskuterte samfunnsspørsmål, debatten var åpen for alle som fulgte med. Politiske og litterære meninger kunne brytes, og skjønnlitteraturen ble for mange forfattere en måte å spre sitt budskap på.

## Gjennombruddet
Frem mot 1870-årene kom derfor også det moderne gjennombruddet innen litteraturen for fullt. Det var stort sett forandringene i samfunnet som var avgjørende for at realismen overtok, men det var også enkeltpersoner som påvirket det som skjedde.

Mer enn noen annen var det dansken Georg Brandes (1842–1927) som påvirket det som skjedde, som betegnet perioden som «det moderne gjennombrudd». Han hadde stor tro på utviklingslæren og positivismen. Brandes angrep alt som kunne legge hindringer i veien for fri forskning og tenkning, særlig statskirken og universitetet. Romantikkens virkelighetsfjerne dikting var han også svært kritisk til, hans mål var en dikting som var realistisk, virkelighetsnær, og som kunne forbedre samfunnet.

Nye teorier som Charles Darwins verk *[[Artenes opprinnelse]]* stred også mot romantikkens konservative syn på mennesket. I tillegg førte også de store omveltningene i samfunnet til at mange forfattere gikk over til realistisk skriving. Den store innflyttingen til byene førte til urbanisering, og som resultat av det økte fattigdommen, slumkvarterer vokste frem, og det ble stadig flere sosiale problemer. Dette førte til en voksende avstand mellom borgerskapet og arbeiderklassen.

Et av realismens kjennetegn er valget av emne. Forfatterne skrev om problemer som fantes rundt dem, og prøvde å sette problemene under debatt. Vanlige temaer var fattig-rik, prostitusjon, kunnskapsskolen, konemishandling, kvinner i ulykke og tvangsekteskap. Nå ble også enkeltmenneskets skjebne fortalt, og de ble fremstilt som mennesker med sjel, tanker og personlighet, og ikke lenger som stereotypiske rollefigurer. Realismen i Norge ble stort sett preget av de «fire store»: Bjørnstjerne Bjørnson, Henrik Ibsen, Alexander Kielland og Jonas Lie, men da kanskje spesielt de to sistnevnte.

I billedkunsten regnes Gustave Courbet, Jean-François Millet og norske Christian Krohg som fremstående realister.
Egil Storbekken

**Egil Storbekken** (1911–2002) var en norsk folkemusiker, instrumentmaker og komponist fra Tolga i Nord-Østerdal i Innlandet. Han var en sentral formidler av norsk folkemusikk.

Han utga seks musikkalbum fra 1968 til 1984, flere av dem sammen med sitt eget ensemble *Tolga-Tusseladdene* (1969–89).

## Arbeid

Storbekkens komponistgjerning startet i 1930-årene, da han utviklet en interesse for gamle norske folkemusikkinstrumenter, blant annet bukkehorn, lur, munnharpe, seljefløyte og tussefløyte. 

Storbekken er særlig kjent for musikken han skrev og fremførte på tussefløyte. Kjente melodier inkluderer «Fjelltrall» (1959) og «Tusselåt». 

Egil Storbekken arrangerte også verker for orkestre og kor. I 1999 fikk han Gammleng-prisen i klassen «veteran».

Hans første NRK-deltagelse var med en serie radiokonserter i 1952.
Storbekken spilte den aller første norske skolekonserten for Rikskonsertene, 23. september 1968 i Sandnes. I mange år reiste han rundt med Rikskonsertene for å presentere disse instrumentene for skoleelever over hele landet.

Storbekken bodde på Tolga i Østerdalen, der han drev butikken *Bygdakunst* med salg av instrumenter, noter og husflidsprodukter. Han var far til folkemusikeren Eli Storbekken. Sambygdingen Tone Hulbækmo hadde sine første læreår i Storbekkens *Tolga-Tusseladdene*.

Han var medlem av styret i Landslaget for spelemenn 1967-1969.

Han hadde ingen formell utdannelse bortsett fra et kort opphold på Musikkonservatoriet som voksen.

## Andre verdenskrig
Storbekken var med i mannskoret og ungdomslaget på Tolga i kretsen rundt kulturpersonligheten Ivar Sæter, som representerte en nasjonalistisk «bondefascisme» innenfor Nasjonal Samling. Storbekken meldte seg inn i NS i 1940 og hadde flere verv, blant annet som kulturleder for Hedmark og Oppland.

Etter krigen ble han i 1946 dømt til tre og et halvt års straffarbeid. Han sonet to og et halvt år på Sandbakken ved Elverum, og vendte deretter hjem til Tolga. Etter krigen skrev han kritisk om sin tid i NS og konkluderte med at han hadde tatt feil.

## Egil Storbekkens musikkpris
Egil Storbekkens musikkpris ble opprettet i 2006 av Tolga kommune, Norsk Lur- og Bukkehornlag, Tolga-Os Sparebank og organisasjonen NOPA, for å fremme bruken av de eldre folkemusikkinstrumentene i norsk folkemusikk og Egil Storbekkens musikk.

## Filmografi (som komponist)
* 1963: *[[Freske fraspark]]*

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Kort biografi
Det kyrilliske alfabetet

**Det kyrilliske alfabetet** består av skrifttegn som brukes i forskjellige utgaver i deler av Øst-Europa. Varianter av alfabetet brukes for å skrive russisk, ukrainsk, belarusisk, bulgarsk, serbisk og makedonsk. Det kyrilliske alfabetet brukes også i ikke-slaviske språk som kasakhisk, kirgisisk, usbekisk, tadsjikisk, turkmensk og mongolsk. Den russiske utgaven består av 33 bokstaver.

Alfabetet oppstod i Bulgaria i det 10. århundre, delvis basert på gresk majuskelskrift, og delvis på det glagolittiske alfabetet, som ble skapt av to brødre fra Thessaloniki kalt «slavernes apostler», Kyrillos (827–869) og Methodios (826–885), som hadde bruk for et slavisk skriftspråk for å kunne oversette Bibelen. Det kyrilliske alfabetet er oppkalt etter Kyrillos.

Det kyrilliske alfabetet tillegges som regel St. Kliment av Ohrid, en bulgarsk lærd og disippel av de to helgenene, men nyere forskning godtgjør at alfabetet snarere er utviklet på Preslavs litterære skole i det nordøstlige Bulgaria, hvor man har funnet de eldste kyrilliske inskripsjoner, som går tilbake til 940-årene. Peter den store gjennomførte tidlig på 1700-tallet en skriftreform som forenklet alfabetet og som danner grunnlaget for dagens kyrilliske alfabeter.

Aserbajdsjan bestemte seg for å bytte fra kyrilliske til latinske bokstaver i 1991, Usbekistan og Turkmenistan i 1993. Kasakhstan bestemte seg for overgang til latinske bokstaver innen 2025.

## Bokstaver

### Det russiske alfabet

### Modifikasjoner i det ukrainske alfabet
:*Hovedartikkel: [[Det ukrainske alfabetet]]*

### Modifikasjoner i det hviterussiske alfabet
:*Hovedartikkel: [[Det hviterussiske alfabetet|Det belarusiske alfabetet]]*

### Modifikasjoner i det bulgarske alfabet
:*Hovedartikkel: [[Det bulgarske alfabetet]]*

### Modifikasjoner i det makedonske alfabet
:*Hovedartikkel: [[Det makedonske alfabetet]]*

### Modifikasjoner i det serbiske alfabet
:*Hovedartikkel: [[Det serbiske alfabetet]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Språkrådets retningslinjer for transkripsjon av kyrillisk til norsk
Glittertinden

:*For folkrockbandet, se [[Glittertind (band)]].*
**Glittertinden** (historisk: *Glittertind*) er Norges nest høyeste fjell med en høyde på   meter over havet. Glittertinden ligger nordøst i Jotunheimen mellom Visdalen og Veodalen i Lom kommune i Innlandet fylke.

Fjellet kan nås via merket sti fra både Glitterheim og Spiterstulen. Det er en populær fjelltopp blant fotturister, og turen regnes som krevende grunnet lengde og stigning. Toppen kan nås til fots fra midten av juni, og på ski om vinteren. 

Breen på toppen, som tidligere gjorde at Glittertinden var Norges høyeste fjell, har smeltet mye de siste tiårene. I 1917 var toppen av breen regnet å ligge  Fra 1931 til 2017 minket breen med 25 høydemeter, slik at høyden ble 2 457 moh. I 2020 hadde breen minket så mye at den var på høyde med bart fjell på 2452 meter.  I september 2023 var breen smeltet vekk.

Navnet skriver seg trolig fra elven Glitra som renner ned fra fjellet. Harald Nicolai Storm Wergeland regnes som førstebestiger av toppen. Edith Slingsby, William Cecil Slingsbys søster, var trolig første kvinne.
 

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell

## Fotnoter


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Beskrivelse av Glittertinden på peakbook.org
* Utsikten fra Glittertind på PeakVisor.com
Ingrid Kristiansen

**Ingrid Kristiansen** (født **Christensen**; 1956) er en norsk tidligere friidrettsutøver og langdistanseløper, som i andre halvdel av 1980-årene var blant verdens fremste. Hun ble verdensmester på 10 000 meter i 1987, og satte i løpet av karrieren fem verdensrekorder på bane. Hun løp for IL i BUL.

Enda bedre kjent er hun som maratonløper, med seire i en rekke kjente løp, som New York City Marathon og tilsvarende i Chicago, Boston og London. I mange år innehadde hun også verdens beste tid på maratondistansen (2.21.06).

Kristiansen var også en meget god langrennsløper. Hun ble europamester i stafett for junior i 1974, og vant åtte NM-titler i stafett. I 1978 deltok hun i ski-VM i Lahtis, der hun ble nr 21 på 5&nbsp;km.

Hun var styremedlem i Antidoping Norge fra 2005 til 2013.

## Meritter i utvalg
* VM 1980: bronse på 3 000 meter
* EM 1986: gull på 10 000 meter
* VM 1987: gull på 10 000 meter
* EM 1982: bronse på maraton
* 5 verdensrekorder i baneløp (5000/10&nbsp;000 meter)
* Kongepokal 1985 og 1986
* 24 individuelle norgesmesterskap i friidrett

Hun ble tildelt Morgenbladets gullmedalje og fikk Sportsjournalistenes statuett som «Årets idrettsnavn» i 1986 og 1987. I 1981 ble hun tildelt Olavstatuetten, og i 1984 mottok hun Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris, samt at hun i 1992 fikk Egebergs Ærespris for sin kombinasjon av langrenn og friidrett. I 1986 mottok hun Trondheim kommunes kulturpris.

## Personlige rekorder

## Medaljer i norske mesterskap

## Se også
* Norske rekorder i friidrett
* Mestvinnende utøvere i NM i friidrett
* Liste over norske idrettspersoner på sokkel

## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Kjerkeberget

**Kjerkeberget** (631&nbsp;moh.) er en ås som ligger i Nordmarka, på grensen mellom Oslo og Lunner kommune og er Oslo kommunes nordligste punkt. Åsen ligger nord for vannet Store Sandungen og sør for åsene Branntjernhøgda og Revshammeren. Kjerkeberget har en høyde på 631 meter over havet og er det høyeste punktet i Oslo fylke. På toppen ligger det en rød og hvit brannvakthytte som er synlig på langt hold.

Nordøst på Kjerkeberget lå slipplassen «Bittern» hvor det ble foretatt fallskjermslipp den 3. oktober 1942.

## Se også
* Fjell i Oslo

## Referanser




## Eksterne lenker
* Kjentmannsmerkets venners nettside om Kjerkeberget 
* Kjerkeberget i Skiforeningens Markadatabase
Slavasshøgda

**Slavasshøgda** er en ås i Rømskog i Aurskog-Høland kommune i Akershus. Det har en høyde på 336 meter over havet og var tidligere det høyeste punktet i Østfold fylke. Det er svært begrenset utsikt fra toppen ettersom Slavasshøgda er dekket av skog og det ikke finnes noe utsiktstårn på toppen.

## Referanser
Liliedugg

**Liliedugg** er et trondheimsband med sine røtter i Hard Rock Café-miljøet.

## Historie
Liliedugg holdt sin første konsert 18. desember 1980. I 1981 ga de ut en 7" EP, og to år etter en LP. Post-utgivelser inkluderer en delt LP med Wannskrækk og en delt 7" EP med Helter Skelter, samt flere låter på samleskiver. Steinar Vikan ble senere manager for DumDum Boys. Lars Olufsen og Steinar Vikan dannet deretter Helter Skelter med Ulf Risnes (Tre Sma Kinesere), Bror Frode Karlsson (Opoponax m.m) og Ragnar Wold (Bitch Boys, Det Elektriske Kjøkken). Torgeir Vikan og Gunnar Mo spilte senere i Død ved Ankomst/Jihaad og Morten Jørgensen og Spekkhoggerne. Torgeir Vikan spiller også i Pauls Formula.

10. november 2006 spilte Liliedugg og Wannskrækk gjenforeningskonsert på UFFA. Liliedugg har siden spilt sporadiske gjenforeningskonserter.

På torsdag den 14. januar 2016 ble «Neonråte» spilt på klokkespillet i Vår Frue kirke i Trondheim klokken 15:00 for å hedre Gunnar Mo etter hans død, i 2015.

## Slipp Taket Tour 81
I 1981 turnerte Liliedugg og Wannskrækk sammen i en turné døpt «Slipp Taket Tour». Sammen opptrådte de på følgende scener:
* 17.11.1981 Flisa, Bjørkheim
* 18.11.1981 Norheimsund, ungdomshallen
* 19.11.1981 Stord rockeklubb, turnhallen
* 20.11.1981 Bergen rockeklubb, studentsenteret
* 21.11.1981 Bergen rockeklubb, Ole Bull Kino
* 22.11.1981 Oslo, Hard Rock Kafé
* 23.11.1981 Oslo Rockeklubb, Venstres hus

## Medlemmer

* Lars Vold – vokal
* Gunnar Mo – gitar (død 2015)
* Steinar Vikan – gitar
* Torgeir Vikan – bass
* Lars Olufsen - trommer (til 2006)
* Per Heide – trommer (fra 2006)

## Diskografi
### Studioalbum
* *[[Liliedugg (album)|Liliedugg]]* (LP, 1983)
* *[[Last Opera/X-Mas Funeral Party]]* (splitt-LP med Wannskrækk, 1988)
* *[[Sannhetens voktere]]* (samleplate, semioffisiell utgivelse 2005, offisiell utgivelse 2007)
* *[[Slow Atomic Bomb]]* (2009)

### EP/Singel
* «Neonråte»/«Livet på landet»/«Gal hest»/«Girls»  (EP, 1981)
* «EP» *Split 7" med [[Helter Skelter (band)|Helter Skelter]]* (7", 1999)

### Samleplate
* «Neonråte», bidrag på *Yours truly Norwegian would* (kassett, 1983) 
* «Tortur», bidrag på *Knall the Album* (LP, 1987)
* «Neonråte», bidrag på nyutgivelsen av *Anarki & Kaos* (CD, 2007)
* Trondhjæmm Råråkk No One!(10", 2014)

### Live
* «Six Minute War» (live) og «Dead Body» (live), bidrag på *[[Bonderock]]* (kassett 1985)

### Soundtrack
* «Neonråte» bidrag på *Mannen Som Elsket Yngve*

## I populærkultur
Liliedugg blir beskrevet i romanen «De beste blandt dere» av Idar Lind som en gruppe «[...]der vokalisten kunne finne på å skjæra seg sjøl til blods under konserten, eller kaste seg ut frå scenekanten, i den trua at publikum kom til å ta imot, mens dei faktisk gjekk til sides, slik at vokalisten tryna mot golvet[...]».

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Diskografi på groove.no
*  Spilleliste fra Åge No (tidligere: Utnes) 
*  Stamtre fra Åge No (tidligere: Utnes) og Willy B 
*  Liliedugg på Soundcloud
*  Liliedugg på MySpace
*  Liliedugg på BBC Music
Marienthron

**Marienthron** *(norsk: Marias trone)*,  også kalt kloster Nimbschen, var det kloster i Nimbschen sør for Leipzig hvor Katharina von Bora, Martin Luthers hustru, hadde vært nonne.

Da dette cistercienserinneklosteret ble opprettet av markgreve Heinrich der Erlauchte i juli 1243, lå det i Torgau. Men nonnene forlot dette stedet allerede i 1250 og begav seg til småbyen Grimma. I 1258 kjøpte de noen eiendommer i det nærliggende Nimbschen, og i 1270-årene bygde de et nonnekloster der. Nonnene levde av inntekter fra åtte omliggende landsbyer og av det landbruk de drev på eget gods. Innenfor klostermurene hadde de i tillegg til de vanlige klausurbygninger (med kirke, sakristi, kapittelsal, korsgang, kjøkken og spise- og soverom) også mølle, bekeri, bryggeri, slakteri, smie, høylover, krøtterstaller, urte- og frukthaver, teglmakeri, dike for fiskeoppdrett, dukmakeri og gravplass. Det var også hus for de to skriftefedrene fra mannsklosteret Pforta, og hus for nonnenes ansatte. Abbedissen bodde i abbedihuset, som også tjente som gjestehus. Abbediet utøvet grunn- og rettsmyndighet i det omliggende området.   

I 1509 vet man at nonnekonventet omfattet 44 kornonner som for det meste kom fra den lavadelige stand. Derutover bodde fem legsøstre og 39 lønnsarbeidere i klosteret. Det var dette året at Katharina von Bora i en alder av ni eller ti år ble bragt av sin far, enkemannen Hans von Bora, til klosteret. Abbedissen var Katharinas tante. I 1516 avla hun sine klosterløfter. Etter at den lutherske bevegelse hadde tiltatt i styrke begynte nonner å forlate klosteret. Om natten den 7. april 1523 ble tolv nonner hemmelig ført bort fra klosteret. Ni av dem, som ikke kunne vende tilbake til slektninger, rømte til Wittenberg. Der hjalp Luther dem med å finne ektemenn. Men den Katharina ønsket å gifte seg med, kunne ikke på grunn av motstand fra sin familie. Luther prøvde da å gifte henne bort med en mann nesten førti år eldre enn henne, en prest omtrent 60 år gammel. Denne gangen var det Katarina som nektet. Dersom hun ikke fikk gifte seg enten med en Nikolas von Amsdorf (46 år) eller Martin Luther (41 år), aktet hun å leve ugift resten av livet. Luther giftet seg da med henne den 27. juni 1525. 

I 1529 ble gudstjenesten i Marienthron reformert etter evangelisk (luthersk) mønster. Abbedissen og de 17 gjenværende nonner ble fristilt til å forlate klosteret dersom de ønsket det. Etter abbedissens død i 1536 ble klosteret oppløst og forpaktet. I 1550 overdro kurfyrst Moritz av Sachsen de tidligere klostereiendommer til den den nettopp opprettede landskolen for Grimma. Frem til 1800-tallet ble materialer fra klausurbygningene, også kirken, benyttet til byggearbeider i omegnen. Men det stod da igjen en god del ruiner, som er blitt bevart.

## Eksterne lenker
*
Fjellsjøkampen

**Fjellsjøkampen** er et fjell i Hurdal kommune i Akershus. Det har en høyde på 812,6 meter over havet og er det høyeste fjellet i Akershus, bare 7&nbsp;cm høyere enn nummer to på listen, Lushaugen. Toppen ligger i Fjellsjøkampen naturreservat, som også strekker seg inn i Østre Toten kommune i Innlandet.

På toppen er bygget et utkikkstårn. Herfra kan en i klarvær se til Gaustadtoppen, Rondane og Jotunheimen. 

En kan komme til Fjellsjøkampen fra flere kanter. Nærmest er fra Gjødningsætra med ca. 1 times gange. Et lengre alternativ er fra Rognlisaga i Nord-Hurdal.

I området er det mulig å treffe på både lirype og fjellvåk.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell
* Fjell i Akershus

## Referanser
Folgefonna

**[[Folgefonna]]** er Norges tredje største isbre og ligger på Folgefonnhalvøya i Hardanger og dekker områder i Ullensvang, Etne og Kvinnherad kommuner, alle i Vestland fylke. Folgefonna er en av de sørligste isbreene i Norge.

## Natur
Breen hadde i 2006 et samlet areal på 207&nbsp;km². Breområdet er tredelt med Nordre Folgefonna (26&nbsp;km²), Midtre Folgefonna (11&nbsp;km²) og Søndre Folgefonna (167&nbsp;km²). Breen har flere utløpere ned mot omliggende dalfører. De mest kjente er Bondhusbreen, Buarbreen og Blomstølskardsbreen.

Høyeste punkt kan variere, siden det er en isbre. Pr. 2013 er toppen 1662 moh. Istykkelsen er målt opptil 400m.

Folgefonna nasjonalpark ble opprettet i 2005, og omfatter et område på 720&nbsp;km². Fem elver med nedbørsfelt er allerede varig vernet: Æneselva, Furebergselva, Hattebergselva, Mosneselva og Opo.

Folgefonna er ikke en rest etter istiden. Etter slutten av forrige istid trakk isen seg raskt tilbake, og den isen som lå i området smeltet til slutt helt vekk. Først for omkring 5000 år siden ble Nordre Folgefonna nydannet i en periode med temperaturfall og samtidig økt nedbør. Med periodiske variasjoner har den hatt den omtrentlige utstrekning som den har i dag. De øvrige delene av breen har en parallell historie.

Siden 1960-tallet er det utført målinger ved flere av Folgefonnas utløpere. Blomstølskardbreen helt i sør er stabil og har endret seg lite sammenliknet med utløperne lenger nord. Buarbreen og Bondhusbreen hadde en periode med vekst på 1990-tallet, men har begge trukket seg raskt tilbake etter årtusenskiftet. Jostein Bakke har kartlagt landskapet under Folgefonna der det ligger 30-40 skjulte innsjøer og disse kan komme til syne når Folgefonna minker. Bakke frykter at når isbreen i fremtiden kalver i disse innsjøene kan det skape en flodbølge og naturkatastrofe for bygdene langs fjorden nedenfor. Spor etter tidligere flodbølger finnes på Jondalsøyri og på Måge ved Sørfjorden. Jondalsøyri ligger trolig på masser fraktet av flom. Ifølge Bakke kan Folgefonna i tilfelle global oppvarming på 4 ℃ være borte i år 2100. 

På Jorfjellbreen, som er en utløper fra Nordre Folgefonna, ligger Folgefonna sommerskisenter med skitrekk fra 1200 til 1450 moh. I 2024 ble skisenteret lagt ned.

## Kultur
Ifølge et gammelt sagn om Folgefonna oppstod den som en straff for at bygdefolk fra hele *syv prestegjeld* levde et svært så syndig liv og mens bygdefolket var i gudstjeneste kom det bråe snøfallet som tok livet av dem alle. Unntaket var en jente, som var hjemme og lagde middag til sin husherre. Derved klarte hun å komme seg i sikkerhet og hennes etterfølgere lever ifølge dette sagnet i egnen den dag i dag.

Folgefonna er også tema i Geirr Tveitts småstykke for orkester; «Folgafoldne fortél ingjenting», fra *Hundrade hardongtonar frao Hardanger*.

## Se også
* Liste over norske isbreer

## Referanser




## Kilder
* Aftenbladet: Dronningen åpnet nasjonalpark
* Folgefonna og Fjordbygdene. Bok (591 sider) utgitt av Nord4 og Universitetet i Bergen 2008.

## Eksterne lenker
* 
* Turforslag til Folgefonna på DNT og NRKs nettsted ut.no