open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Breno Borges

**Breno**, fullt navn **Breno Vinicius Rodrigues Borges**, (født 13. oktober 1989 i Cruzeiro) er en brasiliansk fotballspiller.

Han spiller midtstopper på Vasco da Gama. Han var reserve da Brasil tok bronse i OL i Beijing. Han har tidligere spilt på São Paulo og Bayern München

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lusekofte

**Lusekofte** er en strikket ulljakke eller -kofte med «lusemønster», det vil si et jevnt mønster av «lus» (prikker eller enkeltmasker) i en annen farge enn bunnfargen. Lusekofter kan brukes av kvinner og menn, barn og voksne, som en varm innejakke eller under ei ytterjakke på samme måte som en genser. Det er flere tradisjonelle strikkemønstre i ulike deler av Norge. Lusekoftene lukkes med hemper, spenner eller knapper, tradisjonelt støpt av tinn.

Mange anser lusekofte som symbol for det typisk norske og bruker klesplagget for å karikere nordmenn.

## Historikk
Lusemønsteret skal først ha bli brukt på strikketrøyer fra Setesdal, og setesdalskofta har fortsatt et slikt strikkemønster. En fanakofte er en spesiell strikkegenser med lusemønster og stjerner (åtte-blad-roser), oftest i hvitt (naturhvitt) på blå bunn (opprinnelig «sauesvart»).


Norway knit.jpg|Lusekofte med krave og glidelås
Lusekofte-detail.jpg|Detalj som viser hvordan et lusemønster består av strikkemasker i annen farge enn bakgrunnen
Selburose-sweater.jpg|Kofteliknende genser med selburoser og spenner i halssplitten

Trondheim Framhaldsskole, Klasse E 1959-60 (4525531454).jpg|Gutter ved Trondheim Framhaldsskole 1959

David Toska3.jpg|David Toska i lusekofte og håndjern under en åstedsbefaring i NOKAS-rettssaken 2006. Flere mente det var påfallende og uvanlig å se en fange i en rettssak iført et «uskyldig» plagg som lusekofte. Andre anklagede har gjentatt skikken i seinere rettssaker med stor medieoppmerksomhet.
Kofte, Norsk Folkemuseum NF.1911-1228, bilde 1.jpg|Lusekofte brukt i Bykle i Setesdal, Aust-Agder. Kjøpt inn til Norsk Folkemuseums samlinger i 1911.


## Se også
* Kofte
* Kardigan (golfjakke)
* Genser
* Selburose
* Setesdalsgenser
* Mariusgenser

## Eksterne lenker
* 
* Om lusekofter og andre strikkeplagg i Andemor Sundbøs ''Kvarsdagsstrikk'' fra 1994 (avfotografert bok fra Nasjonalbibliotekets arkiv)
* 
* Husflidens setesdalskofte
* Nettavisen om tiltaltes bruk av lusekofter i retten
Kaldt lys

***Kaldt lys*** (originaltittel: *Kaldaljós*) er en islandsk dramafilm fra 2004 av Hilmar Oddsson, basert på en bok av Vigdís Grímsdóttir.

## Om filmen

Filmen deler navn med Vigdís Grímsdóttirs gjennombruddsroman *Kaldaljós* fra 1987.
Grímsdóttir har studert islandsk og bibliotekkunnskap. Frem til 1991 jobbet hun som gymnaslærer.
De mest sentrale tema i Grímsdóttirs forfatterskap er seksualitet og døden, romanen kjennetegnes av en meget intens og fantasifull personlig stil.
Filmen, som boka den er basert på spinner rundt mystiske og åndelige element i livet er karakteristisk for Islandsk film
Storslått natur, og det tvetydige forholdet mellom mennesket og natur preger filmen.

Filmens skaper Hilmar Oddson spiller selv en liten rolle i filmen som Tumis Far.

## Handling

Kaldaljós er et psykologisk drama om en mann (Grimur) med en vanskelig fortid og problemer med forholdet til sin kunstlærer (Linda)
Filmen foregår i en fiskelandsby på den Islandske landsbygda.
Filmen spiller på det mytiske og tanken om fremsyn, og det åndelige. Visjoner og fremsyn av fremtiden preger filmens protagonist.

## Priser og nominasjoner
Filmen har vunnet 11 priser.
Blant annet en Edda pris for Beste kvinnelige skuespiller, beste film, beste regissør og beste lyd i 2004.
Filmen ble nominert til 7 priser.
Og den ble Islands bidrag til den Den 77. Oscar-utdelingen i 2004. Men den ble ikke akseptert som bidrag til beste fremmedspråklige film.

## Medvirkende
* Ingvar Eggert Sigurðsson – Eldre Grímur
* Unnur Ösp Stefánsdóttir – Kvinne i resepsjon
* Ruth Olafsdottir – Linda
* Steinunn Harðardóttir – Svava
* Borghildur Thors – Kvinne i vindu
* Áslákur Ingvarsson – Unge Grímur
* Katla M. Þorgeirsdóttir – Lára
* Helga Braga Jónsdóttir – Guðbjörg
* Snæfríður Ingvarsdóttir – Gottína
* Kristbjörg Kjeld – Álfrún
* Thórey Sigthórsdóttir – Thóra, Grimurs mor
* Sara Dögg Ásgeirsdóttir – Anna
* Marta Nordal – Kvinne på utstilling
* Elís Philip William Scobie – Unge Tumi
* Björn Hlynur Haraldsson – Indriði
* Valdimar Örn Flygenring – Pabbi Grims (Hermundur)
* Christine Carr – Thorbjörg
* Jóhann Sigurðarson – Den fremmede
* Vilborg Halldórsdóttir – Kvinne på molo
* Hilmar Jonsson – Eldre Tumi
* Edda Heidrún Backman – Birna, Tumis Mor
* Hilmar Oddsson – Tumis Far

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jodi Lyn O’Keefe

**Jodi Lyn O'Keefe** (født 1978) er en amerikansk skuespiller og modell.

O'Keefe har irske, tsjekkiske, australske, polske og svenske forfedre. Hun og vokste opp som yngst av tre søstre.

O'Keefe debuterte som skuespiller i Hollywood i 1998 i filmen *[[Halloween H20: 20 Years Later]]* og i 1999 opptrådte hun i She’s All That. Senere har hun vært med i *The Crow: Salvation*, Whatever It Takes og *Devil In The Flesh 2*. Hun hadde også en rolle i TV-serien *[[Prison Break]]* i 2007. I 2013 opptrådte hun i The Frozen Ground med Nicolas Cage og John Cusack i hovedrollene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Kannebærer

* Se under

**Kannebærere** er en familie (latin: *Nepenthaceae*) med en eneste slekt – ***Nepenthes*** – av kjøttetende planter. De tilhører ordenen *[[Nellikordenen]]*, (Caryophyllales) i APG II-systemet, som er en stor gruppe av basale, egentlige tofrøbladete planter. Kannebærere vokser i regnskogene i Asia og Australia. Størst er artsrikdommen på Sumatra og Borneo, med mange endemiske arter.

Navnet *Nepenthes* kommer fra gresk *ne penthos* (ingen sorg/sorgløs) og viser til en gift ved samme navn fra gresk mytologi. På engelsk kalles plantene ofte «Monkey cups», fordi det har vært observert at aper drikker vann av blomsterkannene.

Alle artene vokser i den gamle verden, nærmere bestemt Asia, Oseania og Madagaskar, med én art hver i henholdsvis Sri Lanka og Seychellene. Arten *[[Nepenthes distillatoria]]* fra Sri Lanka ble beskrevet av Carl von Linné i 1753, men den franske guvernøren Étienne de Flacourt gjorde uvitenskapelige iakttakelser  av slike planter på Madagaskar allerede i 1658. 

## Karaktertrekk
Plantene har ofte et grunt rotsystem og en mer enn 1 meter lang, tynn klatrende stamme. Fra stammen vokser det ut brede bladstilker, som ender i en krok som kan bidra til klatring. 

Ytterst på bladene har planten beholdere som ligner kanner, og det er her plantene fanger insekter og andre småkryp. Kannene varierer i størrelse fra art til art og er vanligvis mellom 5 og  dype. Kannene har ofte klare fine farger og dufter nektar. Planten former ofte lianer.

Kannebærerne fanger stort sett insekter, men større eksemplarer kan også ta frosker, øgler, mus og en og annen rotte. I svært sjeldne tilfeller kan de også fange fugler.

Kannene er glatte på innsiden og dyrene sklir lett ned i bunnen. Fine hår peker nedover og hindrer dyr i å klatre opp av kannen igjen. I bunn av kannen er det væske med enzymer som oppløser insektene. 

Flaggermusarten *[[Kerivoula hardwickii]]* bruker kannebæreren *[[Nepenthes rafflesiana]] elongata* som ly. Til gjengjeld får kannebæreren næringsrik guano fra flaggermusen.

Det er registrert mer enn 120 arter i verden, og hvert år oppdages ett par nye arter. Noen av dem brukes som stueplanter, og det framstilles kryssningsarter.

Slekten *[[Nepenthes ]]* dyrkes ofte i drivhus. Både utplanting av hele frø, poding og vevsplanting kan føre til vellykket vekst.

## Liste over arter i kannebærerslekten

## Referanser



## Eksterne lenker
*
EM i friidrett 1938 – 200 meter kvinner

Øvelsen **200 meter kvinner** ved EM i friidrett 1938 ble arrangert i Wien, Østerrike 18. september 1938. 

Solveig Toms representerte Norge og hun kom ikke videre fra innledende heat.
__TOC__
## Resultater
### Finalen

### Kvalifisering (norsk deltager)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norske EM-deltakere
EM i friidrett 1938 – 400 meter menn

Øvelsen **400 meter menn** ved EM i friidrett 1938 ble avholdt i Paris, Frankrike 3. og 4. september 1938.
__TOC__
## Finalen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Resultater1
* Resultater2
Peter Lykke-Seest

**Peter Lykke-Seest** (født 26. september 1868 i Kristiania, død 4. februar 1948) var en norsk forfatter, filmregissør og pionér som var av stor betydning for den norske filmen før 1920-tallet. i årene 1912&ndash;1919 regisserte han hele 8 filmer, og har vist seg å være til inspirasjon for neste generasjons filmskapere som f. eks. Rasmus Breistein.

Peter Lykke-Seest begynte å arbeide som manusforfatter for Nordisk Films Kompagni (Danmark) i 1912 og Svenska Biografteatern (Sverige) året derpå. I Danmark laget kjente regissører som August Blom, Eduard Schnedler-Sørensen og Holger-Madsen filmer, som bygde på hans manus. I Sverige var det Victor Sjöström og Mauritz Stiller.

Han var svært interessert i film og i 1916 opprettet han sitt eget filmselskap, *[[Christiania Film Co. A/S]]*. Her ansatte han anerkjente filmarbeidere som Ottar Gladtvet, men foran kamera brukte han heller amatører, som sin egen familie. 
Da han opprettet sitt eget filmselskap startet han også å jobbe med å få etablert et eget filmatelier i Norge. 
I 1917 hadde hans to første filmer premiere, samt han først suksess *[[De Forældreløse]]*. Hans mest populære og vellykkede film var *[[Historien om en gut]]* (1919). Filmen ble distribuert i både Sverige, Finland og Tsjekkoslovakia, men til tross for dette var den ikke en spesielt økonomisk suksess. Filmen handler om gutten Espen som rømmer hjemmefra, men tilslutt kommer hjem igjen. Dette var typisk for Lykke-Seests filmer. Den borgerlige familien splittes, for så å gjenforenes i sluttscenen. Etter *[[Historien om en gut]]* forsto Lykke-Seest at hans forsøk på å bygge opp en stor filmnasjon under kommunaliseringen av kinoene var for vanskelig. Publikummet var klar for en ny type film, og Lykke-Seest gikk tilbake til litteraturen. 

I sin samtid var han først og fremst kjent som en romanforfatter opptatt av det religiøst-mystiske (*Den store hvite flok*, 1925).

Lykke-Seests skrev to radiostykker, *Luftruten* og * Anonyme brev* (begge sendt i 1929). Verken tekster eller opptak har blitt bevart. Trolig dreide det seg om komedier eller kriminalsketsjer.  Siden bearbeidet han en rekke andre tekster for radio, blant annet Gabriel Scotts *Tante Pose* (1940, 1938).

## Bøker
* *Dypet* (1932)
* *En stor mann er død. Fragmenter av et liv*, Aschehoug, Oslo (1946)

## Se også
* Peter Lykke-Seests filmografi (inneholder både norske, danske og svenske filmer)

## Referanser


## Kilder
* *Bedre enn sitt rykte – En liten norsk filmhistorie*. 2.utgave, Norsk filminstitutt Oslo, 2004. Gunnar Iversen, Øivind Hanche, Nils Klevjer Aas.
* Hartenstein, Tillman: *Det usynlige teatret: Radioteatrets historie 1926-2001*, Oslo 2001, s. 199

## Eksterne lenker
*
Norges Bank (Stavanger)

**Norges Bank** i  Stavanger ligger på Domkirkeplassen 3. Bygget, som er tegnet av arkitekt Louis Kloster, ble tatt i bruk i 1964. Det ble tildelt A.C. Houens arkitektpris i 1975. Bygget ble også kåret som ett av Morgenbladets 12 viktigste byggverk fra etterkrigstiden. Begrunnelsen for dette var:

«Norges Bank i Stavanger er et av 1960-tallsarkitekturens høydepunkter. Sober og distingvert fremtrer fasaden nærmest som et modernistisk, tredelt renessansepalass i glass og stål. Tidløs internasjonal modernisme inspirert av Ludwig Mies van der Rohes arkitektur er kombinert med rustikk, håndmeislet betong slik at bygningen fremstår som både kontinental og nasjonal»


## Historie
Bygningen ble oppført som avdelingskontor for Norges Bank og ble brukt som dette til kontoret ble nedlagt i 2002.Etter at avdelingskontoret ble nedlagt, holdt Norsk Kontantservice (NOKAS) til i bygget frem til de flyttet til eget bygg på Gausel i 2007. Den 2. april 2004 kjøpte Stavanger kommune bygget for 29 millioner kroner; i tillegg brukte kommunen ca. 24 millioner kroner til å pusse opp bygget som var  hovedkvarter for kulturhovedstadsåret 2008.  Allerede samme år flyttet informasjonskontoret for Stavanger 2008 inn her og senere er bygget brukt til Turistinformasjonen. I 2017 ble bygget solgt til Camar Eiendom AS og er nå innredet til serverings- og kontorlokaler.

## NOKAS-ranet
Bankbygget var åsted for NOKAS-ranet 5. april 2004. NOKAS-lokalet var i byggets kjeller med inngang fra bakgården og det tidligere banklokalet ble ikke skadet under ranet.

NOKAS-ranet forgikk i tellesentralen til Norsk Kontantservice (NOKAS) i kjelleren på dette bygget den 5. april 2004, ca. klokken 08.00. Gjerningsmennene kom unna med 57,4 millioner kroner i ransutbytte, hvilket gjør dette til norgeshistoriens største ran. Det ble avfyrt en rekke skudd mot politiet og politiets biler. Politiførstebetjent Arne Sigve Klungland ble skutt og drept i denne skuddvekslingen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sture Rogne

**Sture Rogne** (født 1947) er en norsk trekkspillmusiker, musikkjournalist og NRK-medarbeider.

I NRK har han arbeidet som programsekretær i Skoleavdelingen og senere i Musikkavdelingen, radio, blant annet med produksjonsansvar for den europeiske NOVU-serien om generasjonsmotsetninger (1974).  Han ledet også TV-seriene *Start* (1975–78) og *Musikalsk gjestebud* (1975–76), etterfulgt av radioseriene *Lette toner for noen og enhver* (1977) med Jan Eriksen, *[[Nattstudio]]* med Sigmund Groven, *Fra Rockens historie* (1982) med Leif Gjerstad, *Trekkspillrunde* og *Lett norsk med KORK* (1982), *Musikkveld* og *Musikkaktuelt* (1982–85) med Knut Høyland. Senere kom *Musikalsk lørdagskveld* (1984). 

I samarbeid med Erling Lægreid og Steinar Brauteset laget han programserier om Jakob Sande og Per Sivle (1985). Videre var han leder for Kringkastingsforeningen, en av de tre fagforeningene i NRK (1987–88). Han var medlem av det sentrale omstillingsutvalget for NRK (1987–88). Så ble han redaksjonssjef og senere programredaktør for Fjernsynets musikkavdeling (1988–91).  Deretter var han rådgiver for kringkastingssjef Einar Førde (1991–1998).  I Orkesterredaksjonen var han programleder, produsent og regissør for Kringkastingsorkestret (1998–2008). 

Han var i Reidar Thommessens trio 1969-71 og drev i tillegg egen kvartett.  Senere musiker ved Det norske teatret, Den Norske Opera, Oslo Nye Teater, Nationaltheatret, Riksteatret og Rikskonsertene. 

Ellers har Rogne medvirket på en lang rekke plateinnspillinger med artister som Alf Cranner, Kari Diesen, Lasse Kolstad, Rolf Just Nilsen, Sølvi Wang, Rolf Søder, Wenche Myhre, deLillos, Einmal Kommt Die Liebe, Dag Frøland, Lars Klevstrand, Tove Karoline Knutsen, Kari Bremnes, Stein Ove Berg, Pjokken Eide, Ivar Medaas, Lillian Askeland, Geirr Lystrup, Britt Langlie, Maj Britt Andersen og Inger Lise Rypdal. Rogne medvirket i norske Melodi Grand Prix-finaler med Åge Aleksandersen og Inger Lise Rypdal og i den internasjonale finalen i Bergen 1986.      

## Priser
* Spellemannprisen 1975 for *Det glade Aalesund*
* Spellemannprisen 1979 for *Så lenge skuta kan gå*

## Utgivelser
* *Det glade [[Aalesund]]* (1975).  Med Ragnar Danielsens ensemble.  
* *[[Sture Rogne (album)|Sture Rogne]]* (1977).  Med Robert Normann, Erik Amundsen, Espen Rud m.fl.
* *Så lenge skuta kan gå* (1979).  Med Det norske teatrets ensemble.
Dehler

**Dehler Deutschland GmbH** er et tysk verft som produserer seilbåter. Verftet ble etablert av Willy Dehler i 1963. Nederlenderen Wilan van den Berg overtok i desember 2004 eierskapet og ledelsen av verftet som ligger i Sauerland, Tyskland. De produserer seilbåter mellom 29 og 66 fot. I Norge importeres Dehler båtene av Dehler Yacht Norway AS.

Dehler ble slått konkurs 17. desember 2008 etter ønske fra sine ansatte, da de ikke hadde fått lønn på to måneder.

Den 30. april 2009 meddelte Hanse Yachts AG at de hadde oppkjøpt Dehler verftet. Under det nye eierskap vil Dehlers modeller fortsette i produksjon. De mellomstore modeller vil produseres i Meschede-Freienohl i Sauerland, mens de store modeller vil produseres i Greifswald.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Den norske importør
Geir Helgen

**Geir Helgen** (født 1939) er en norsk arkeolog, tegner, heraldiker og kulturarbeider.

Geir Helgen bodde i sin barndom også i Alexandria før familien i 1947 kom til Bergen. Han har studert ved universitetene i Wien og Bergen. Han har magistergrad i nordisk arkeologi med en avhandling om merovingertidsfunn, fra Universitetet i Bergen i 1973, og mellomfag i norsk, tysk, historie og grunnfag i folkeminnevitenskap. Han arbeidet som konservator ved Historisk museum i Bergen og ved Universitetets Oldsaksamling i Oslo, før han ble fylkeskonservator i Buskerud i 1976. Han gikk av med pensjon i 2004 og er nå bosatt på Nesbyen i Hallingdal.

Helgen har i sitt virke vært spesielt opptatt av museer og kulturminnevern.

Helgen har hele sitt liv hatt tegning som mer enn en hobby – med størst interesse for karikaturtegning. Han viste tidlig talent for denne kunstformen og videreutviklet og raffinerte denne ved studieoppholdet i Wien. Av flere forbilder har han vel særlig vært inspirert av Storm P. Tegningene varierer fra de helt nøkterne og kjølige illustrasjoner, til vilt harselerende sarkasmer som tar opp de fleste temaer. Motivene er ofte overkarikerte og burleske. De inneholder ikke sjelden dypt anakronistiske eller saklig sett helt meningsløse bielementer som skaper en egen forskrudd tilleggskomikk i situasjonen. I 2006 ble det gitt ut et utvalg av 250 av Geir Helgens strektegninger fra den arkeologiske og kulturbyråkratiske sfære under tittelen "Helgen-streker".

Helgen var formann i Norsk Heraldisk Forening fra 1990 til 2003. Han har en av Norges største boksamlinger om heraldiske emner, og han deltar jevnlig i nordiske og internasjonale heraldiske kongresser.

## Litteratur
* Ludvig Throndsen: *Drammensere anno dengang.* Tegninger av Geir Helgen, Drammen 1995 
* Geir Helgen: «Odd og egg: Merovingertidsfunn fra Hordaland, Sogn og Fjordane», *Arkeologiske avhandlinger fra Historisk museum*, Universitetet i Bergen,  1982 
* Tore Bjørgo, Ole Egil Eide og Svein Indrelid: *Helgen-streker. Et utvalg av Geir Helgens tegninger*, Bergen 2006
* Geir Helgen: «Berlin-erklæringen om grunnregler for heraldisk utforming», *[[Heraldisk Tidsskrift]]*, bind 12 nr. 115, København mars 2017, side 238-240.
* Geir Helgen: «Intet nytt under solen», *Våpenbrevet* nr. 101 august 2017, Norsk Heraldisk Forening, Oslo 2017, side 12-19 (om en tysk heraldisk bok fra 1694).
Formel 1-sesongen 1991

**Formel 1-sesongen 1991** var den 42. sesongen av FIAs Formel 1-verdensmesterskap. Sesongen startet 10. mars 1991 og ble avsluttet 3. november etter seksten løp. Verdensmesterskapet for førere ble vunnet av Ayrton Senna, som tok sin tredje mestertittel og den andre på rad. Senna kjørte for teamet McLaren-Honda, som også vant konstruktørmesterskapet. Dette var fjerde år på rad og syvende gang totalt at McLaren vant konstruktørtittelen. 

## Oppsummering av sesongen
### Løpskalender og resultatsammendrag

## Konstruktører og førere
Følgende konstruktører og førere konkurrerte i Formel 1-verdensmesterskapet i 1991.

## Sluttresultater 1991
### Førermesterskapet
Poeng ble gitt til de første seks plassene i hvert løp med henholdsvis 10, 6, 4, 3, 2 og 1 poeng. Dette var første sesong med 10 poeng (i stedet for 9) for seier, og fra denne sesongen ble også alle løpene regnet med i sammendraget i verdensmesterskapet. I Australias Grand Prix ble det utdelt halve poeng, ettersom løpet ble stanset etter 14 runder (av 81) på grunn av et voldsomt regnvær.

**Noter til tabellen:**
*  - Føreren brøt løpet, men ble klassifisert ettersom han hadde fullført over 90% av løpsdistansen.

### Konstruktørmesterskapet
Som for førermesterskapet ble det i konstruktørmesterskapet gitt poeng til de første seks plassene i hvert løp med henholdsvis 10, 6, 4, 3, 2 og 1 poeng. I Australias Grand Prix ble det utdelt halve poeng, ettersom løpet ble stanset etter 14 runder (av 81) på grunn av et voldsomt regnvær.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Metylacetylen

**Metylacetylen** (**Propyn**, **Propylen**) er et hydrokarbon i gruppen alkyner med kjemisk formel C3H4. Propyn er en umettet organisk forbindelse med en trippelbinding mellom to av karbonatomene.
Imperial Blaze

***Imperial Blaze*** (tidligere ***The Next Thing***) er det fjerde studioalbumet til Dancehall-artisten Sean Paul. Albumet ble sluppet 18. august 2009.

## Sporliste
# «Intro: Chi Chi Ching»
# «Lace It»
# «So Fine»
# «Now That I've Got Your Love»
# «Birthday Suit»
# «Press It Up»
# «Evening Ride»
# «Hold My Hand»
# «She Want Me»
# «Daddy's Home»
# «Bruk Out»
# «Pepperpot»
# «Wine Baby Wine»
# «Running Out of Time»
# «Don't Tease Me»
# «Lately»
# «She Wanna Be Down»
# «Straight From My Heart»
# «Private Party»
# «I Know U Like It»

## Eksterne lenker
*
EM i friidrett 1938 – 80 meter hekk kvinner

**80 meter hekk damer** ved EM i friidrett 1938 ble arrangert på Praterstadion i Wien, Østerrike den 17. september 1938. 
__NOTOC__
## Medaljevinnere

## Resultater
### Forsøksheat

### Finale

## Bilder

Fil:Claudia testoni.jpg|Claudia Testoni


## Detakelse

* (1)
* (2)
* (3)
* (3)

## Referanser
DS «Mosken»

**DS «Mosken»** (kallesignal LDQP/LEMF) var et kystruteskip som ble overlevert Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS) i juli 1924. Skipet var byggenummer 11 ved Trosvik mekaniske verksted i Brevik. DS «Mosken» gikk som lokalbåt, og ble også brukt som avløserskip i hurtigruten. Skipet ble i 1960 solgt til et Panama-registrert selskap. Etter en brann ombord mens hun var restaurantskip i Gambia, lå vraket halvt nedsunket. Dato og videre skjebne er ukjent.

## Historie

DS «Mosken» ble overlevert rederiet i juli 1924, og ble satt inn i lokalruter i Lofoten og Vesterålen. Mellom 1927 og 1932 ble skipet også benyttet som avløserskip i hurtigruten. Da rederiets nye hurtigruteskip DS «Lofoten» ble overlevert i 1932, ble rollen som avløserskip overtatt av DS «Vesteraalen». Etter dette fortsatte DS «Mosken» i lokalrutene hun var bygget for.

I 1957 ble DS «Mosken» solgt til Sivert Bakke i Bergen. I 1960 kjøpte det Panama-registrerte selskapet *Britt Wadner* skipet, og døpte henne om til «Cheeta II Gambia». Hun ble en tid benyttet som piratradiostasjon i Nordsjøen, før hun ankret opp i Banjul (hovedstaden i Gambia) som hotell- og restaurantskip. Etter en brann på 1960-tallet (eksakt dato er ukjent) ble skipet liggende halvt nedsunket. Videre skjebne er ukjent.

## Skipet
Ved levering var DS «Mosken»s tonnasje 410 bruttoregistertonn og 212 nettoregistertonn. Hovedmaskinen var en trippel ekspansjon dampmaskin bygd ved Trondhjems Mekaniske Værksted (TMV). Ytelsen var 78 nominelle hestekrefter.

## Se også
*Liste over hurtigruteskip

## Eksterne lenker
* Hurtigrutene.info – Omfattende uoffisiell side om hurtigrutene Besøkt 14. november 2008
* Mike Bents hurtigrutesider – DS Mosken (engelsk) Besøkt 14. november 2008
Lane Garrison

**Lane Garrison** (født 23. mai 1980 i Dallas i Texas) er en amerikansk skuespiller. Han er mest kjent for sin rolle som *Tweener* i Prison Break som han begynte som i 2005. 

Den 21. mai 2007 erklærte Garrison seg skyldig i å ha kjørt i fylla, og drept en student som gikk på den videregående skolen i Beverly Hills. I retten ble det bestemt at han skulle sone 40 måneder i fengsel, som han begynte å sone den 31. oktober 2007. På grunn av god oppførsel slapp han ut i april 2009.

I 2001 kjørte Garrison også i fylla, og krasjet med et tre. Da hadde han både alkohol og kokain i blodet.

## Eksterne lenker
*
Nyserotdvergmåler

**Nyserotdvergmåler** (*Eupithecia veratraria*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den hører til den artsrike slekten dvergmålere (*Eupithecia*) og er bare kjent fra det nordlige Finnmark i Norge.

## Utseende
En liten, slank, lysgrå måler som ligner mye på andre dvergmålere. Forvingen er lysgrå med en oval, svart flekk i midten, noen små, svarte flekker på vingeårene og utydelige, hvite tverrbånd. Larven er naken og ensfarget mørkgrå.

## Levevis
Arten er knyttet til nyserot (*Veratrum*), der larvene utvikler seg i frøkapslene. Larven spinner frøkapselen sammen med silke. Arten finnes følgelig der nyseroten vokser, på frodige blomsterenger og i bjørkeskog.

## Utbredelse
Arten finnes i Finnmark, i Alpene og i det nordlige Russland østover til Japan og Kamtsjatka. I Norge er den funnet i Berlevåg, Gamvik og Tana kommuner. Den er ikke kjent fra våre naboland (bortsett fra Russland), og forekomsten i Finnmark er dermed ganske isolert. Arten er sjelden og listet som nær truet (NT) i Norsk rødliste for arter.

## Referanser




## Litteratur
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av voksen sommerfugl og larve, fra ''Bestimmungshilfe des Lepiforums''
Paul Adelstein

**Paul Adelstein** (29. april 1969 i Chicago, Illinois i USA) er en amerikansk skuespiller som har vært både på TV og film. Han er mest kjent for sin rolle som agent Paul Kellerman i TV-serien *[[Prison Break]]*.

Han begynte å jobbe som skuespiller på teater, og fikk sin debut på film i 1990 i *The Grifters*. Fra 2006 til 2017 var han gift med skuespilleren Liza Weil som er kjent fra Gilmore Girls. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over byer og landsbyer i Skottland

**Liste over byer og landsbyer i Skottland**, basert på General Register Office for Scotlands beregninger av antatt folketall   i Skottland i 2006.

For byer merket med * er hele tettbebyggelsen rundt byen (engelsk: *Settlement of...*) inkludert i folketallet.

## Referanser
Chris Vance

**Chris Vance** (født i desember 1971 i London, England) er en engelsk skuespiller. Han var med i sesong 3 og 4 av TV-serien Prison Break. I sesong 4 ble rollen hans drept. I juni 2008 flyttet han til Colombia for å filme TV-serien *Mental*.

## Eksterne lenker
*
Bengt Berg (ornitolog)

**Bengt Berg** (født 9. januar 1885, død 30. juli 1967) var en svensk dokumentarfilmskaper, forfatter og ornitolog. Som regissør arbeidet han for Svensk Filmindustri (SF).

I den svenske *gullalderen* produserte Sverige også dokumentarfilmer som fikk renommé verden over. Bent Bergs første filmer var ornitologiske miniatyrstudier av et fåtall fuglesorter. De fikk visning på SFs mest anerkjente kino på den tiden, *Röda Kvarn* i Stockholm, som forfilm i 1921. 

Hans første langfilm kom i 1922, *Som flyttfågel i Afrika*. Det var en eksotisk film hvor Bergs naturpatriotiske følelser kombineres sammen med dokumentasjonen av svenske fuglers vinterliv i sydlige land. 

Det største bidraget Bengt Berg bidro med er med høy sannsynlighet *Sagan om de sista örnarna*. I denne filmen slår han alarm om de utryddingstruede havørnene. Filmen skildrer ørnenes liv og hvordan de klarer å overleve. Det som derimot er oppsiktsvekkende er det filmatiske greprt hvor han filmer ørnenes flukt i luften fra et eget fly. Dette har blitt sett på som en eksklusiv variant av «det subjektive kameraet». På den måten utvidet han dokumentarfilmens tekniske uttrykksmåte som tidligere bare hadde blitt sett i spillefilmen. 

Dessverre sluttet Berg å produsere dokumentarfilmer etter at den svenske staten ikke ville kjøpe filmen *Sagan om de sista örnarna* av ham. 

## Filmografi
* *[[Abu Markúb]] och de hundrade elefanter* (1925)
* *De sista örnarna* (1923)
* *Som flyttfågel i Afrika* (1922)

## Referanser


## Kilder
* Furhammar, Leif: Filmen i Sverige. Stockholm: Dialogos, 2003 
* Hedling, Erik: Blågult flimmer, Svenska Filmanalyser. Lund:Studentlitteratur. 1998.

## Eksterne lenker
*
Fomalhaut b

**Fomalhaut b** er en eksoplanet som går i bane rundt stjernen Fomalhaut. Dette er den første eksoplaneten som er oppdaget på et fotografi. Planetens eksistens ble påvist teoretisk før den ble oppdaget. NASA offentliggjorde bildet, tatt av Hubble-teleskopet 13. november 2008. Den er lokalisert til Den sørlige fisken (Piscis Austrinus), 25 lysår fra jorda. En antar at dette er det objektet som er kaldest og med minst masse som er oppdaget utenfor solsystemet.
Observasjoner tyder på at Fomalhaut b har en masse på vel tre ganger Jupiters.

Satellitten IRAS oppdaget på 1980-tallet en støvsky rundt Fomalhaut, en sky forskere mente kunne inneholde planeter. Synlig lys ble observert for første gang da Hubble-teleskopet tok bilder av området i 2004. Støvskyen har en diameter på 230 astronomiske enheter, det vil si 230 ganger gjennomsnittsavstanden mellom Sola og Jorda.

Basert på bildene antas det at Fomalhaut b bruker 872 år på en runde rundt stjerna Fomalhaut.

I 2012 ble det gjort observasjoner av Fomalhaut b i det infrarøde spekteret, hvor planeten var mindre synlig enn hva man skulle forvente av en planet på den størrelsen. Dette reiste tvil om det dreide seg om en planet allikevel. En alternativ hypotese gikk ut på at det bare en samling med støv. Videre observasjoner og beregninger antyder at det kan være en planet allikevel, men med bare ca. halvparten av Jupiters masse.

## Referanser




## Eksterne lenker
* «Første bilde i synlig lys av ekstrasolar planet» (Norsk Astronautisk Forening)
* Dokument om oppdagelsen
Amy Brenneman

**Amy Frederica Brenneman** (født 1964) er en amerikansk skuespiller. Hun er kjent for sine roller i TV-serier som *[[NYPD Blue]]* og *[[Judging Amy]]*. I 1998 og 1999 hadde hun en rolle i serien *[[Frasier]]*. Hun spilte også i TV-serien *[[Private Practice]]* (2007-2013).

Brenneman giftet seg i 1995 med Brad Silberling. De har to barn sammen: Charlotte Tucker (født 20. mars 2001) og Bodhi Russell (født 5. juni 2005).

## Filmografi
* *Casper* (1995)
* *[[Heat (film)|Heat]]* (1995)
* *[[Fear]]* (1996)
* *[[Dagslys (film)|Daylight]]* (1996) 
* *Nevada* (1997)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den sørlige fisken

**Den sørlige fisken** (latin *Piscis austrinus*) er et stjernebilde på den sørlige himmelhvelving.

I gresk mytologi er dette stjernebildet kjent som Den store fisk og er framstilt som å svelge vannet som ble hellet ut av *Aquarius* (Vannmannen). Det to fiskene i stjernebildet *Pisces* (Fiskene) er sagt å være avkommet av Den store fisk. I egyptisk mytologi reddet denne fisken livet til den egyptiske gudinnen Isis og hun plasserte deretter denne fisken og dens etterkommere i himmelhvelvingen som stjernebilder.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den sørlige krone

**Den sørlige krone** (latin *Corona australis*) er et stjernebilde på den sørlige himmelhvelving.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Det sørlige triangelet

**Det sørlige triangelet** (latin *Triangulum australe*) er et stjernebilde på den sørlige himmelhvelving.
Kaltern

**Kaltern an der [[Syd-tyrolske Weinstrasse|Weinstraße]]** (italiensk: *Caldaro sulla Strada del Vino*, latinsk: *Caldarium*) er en kjøpstad i Überetsch i Italia, 40 km nord for Trento og 12 km sørvest for Bolzano. 

Nesten 93 % av befolkningen har tysk som morsmål, 6 % italiensk og 1 % ladinsk.

Stedet er kjent for sitt milde og solrike klima, for vinen *Kalterersee Auslese* (eller *Lago di Caldaro scelto*), og for den varmeste badeplassen i Alpene: Kalterer See. Kaltern er omgitt av vinmarker og det rolige landskapet preges av sypresser, laurbær- og oliventrær.

Lokal kokekunst kombinerer italiensk pasta med tyrolske knödel.

Nabokommuner er Amblar, Cavareno, Eppan, Neumarkt, Ruffrè, Sarnonico, Tramin, Vadena

## Turforslag
St. Josef am See (228 moh) er et godt utgangspunkt for fjellvandring på godt merkede stier, og Dolomittene med sine flotte sykkelmuligheter ligger ikke langt unna.

* Rundt Kalterer See: knapt to timer, flott utsikt mot vannet og fjellene rundt. Her finnes et naturreservat som rommer det største intakte våtmarksområdet mellom Posletta og Alpene.
* Oppstigning til Altenburg (615 moh), ca. 1½ timer fra St. Josefs kirke (med bussholdeplass). Ta enten bratt vei nr 14 over St. Peter (romansk kirke eller vei nr.1 gjennom Rastenbachklamm hvor man glimtvis kan se solen om formiddagen. Tilbake til Kaltern: ca. 5 km over "Friedensweg".
* Montiggler Seen: fra badet på nordbredden av Kalterer See 3-4 timer, eller noe kortere: fra Kaltern ned til Montiggl. Kjerrevei mot Leuchtenburg, skogsvei nr 19 og 20 opp Frühlingstal til Großen Montiggler See. Fra Gasthof Moser ca. 700 m langs vannet til den andre bredden. Her er det bad og restaurant.
* *Kalterer Höhenweg*: Fra Altenburg over Göllersteig, bratt opp til Göllerwiese (1510 moh). Derfra enten nedstigning til Söll med Tramin og rundt vannet eller videre til Roen (2116 moh) og Überetscher fjellhytte.
* Brattere vandringer på smale stier på Mendel (Roen 2116 moh og Penegal 1740 moh).
* På traseen til den tidligere Überetscher Bahn er det en godt utbygd sykle- og vandrevei til Bolzano.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Abu Nuwas

**Abu-Nuwas al-Hasan ben Hani al-Hakami** (født 756 i Ahvaz, død 814 i Bagdad) kjent som **Abū-Nuwās** (arabisk: ابونواس‎), var en av de største arabiske og persiske poeter. 

Han regnes som en mester i samtidens arabiske diktning. Han har blitt en del av folkloren og er flere ganger nevnt i boken *[[Tusen og en natt]]*. Abu Nuwas er regnet som en av de største innen klassisk arabisk litteratur, og har påvirket flere viktige store forfattere i ettertiden. Han skrev om flere tabu-belagte temaer og måtte en gang rømme til Egypt. Han regnes som den første araber som skrev om onani. Han satt flere ganger i fengsel, hvor han antagelig døde. Det påstås at han ble forgiftet av Ismail bin Abu Sehl.

## Oversatte verker til engelsk
* *O Tribe That Loves Boys* (Hakim Bey) Entimos Press/Abu Nuwas Society  (1993). 
* *Carousing with Gazelles, Homoerotic Songs of Old Baghdad*. 17 dikt av Abu Nuwas oversatt av Jaafar Abu Tarab, Universe, Inc. (2005).
* *Poems of Wine and Revelry: The Khamriyyat of Abu Nuwas.* (Jim Colville), Kegan Paul (2005).

## Referanser


## Litteratur
* Philip F. Kennedy: *The Wine Song in Classical Arabic Poetry: Abu Nuwas and the Literary Tradition.*, Open University Press (1997)
* Philip Kennedy: *Abu Nuwas: A Genius of Poetry*, OneWorld Press (2005)
* Lazar, M. og Lacy, N: *The care and feeding of gazelles – Medieval Arabic and Hebrew love poetry*,  
* George Mason: *Poetics of Love in the Middle Ages*, University Press, (1989)
* Richard Nelson Frye: *The Golden Age of Persia* ISBN 0-06-492288-X

## Eksterne lenker
* The Knitting Circle – Abu Nuwas 
* Al-Funu.Org: Abu Nuwas
* 1001 Arabian Nights: Harun Al Rashid and the Damsel and Abu Nuwas 
* Abu Nawas, the Persian Arab
Randdvergmåler

**Randdvergmåler** (*Eupithecia cauchiata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne uvanlige arten hører til den artsrike slekten dvergmålere (*Eupithecia*) og er funnet på Østlandet og Sørlandet i Norge.

## Utseende
En liten (vingespenn 19 – 22 mm), slank, lyst brunlig måler. Vingene har en silkeaktig glans. Begge vingepar er gråhvite med tallrike, mer eller mindre tydelige, gulbrune tverrstriper. Vingenes ytterkant er nokså bredt gulbrun med en hvit siksak-tverrstripe, dette er et godt kjennetegn på arten. Den har ikke noen mørk flekk i forvingen.

## Levevis
Larvene lever på gullris (*Solidago virgaurea*).

## Utbredelse
Arten forekommer i det meste av Europa, men er sjelden de fleste steder. I Norge er den funnet spredt fra Østfold til Vest-Agder.

## Litteratur
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av voksen sommerfugl, fra ''Bestimmungshilfe des Lepiforums''
Aldebaran

**Aldebaran** er den mest lyssterke stjernen i stjernebildet Tyren, og ligger 65 lysår fra Jorden. På grunn av dens plassering i hodet på Tyren, har Aldebaran også blitt kalt «Tyrens øye». Navnet kommer av arabisk *al-dabarān* som betyr «følgesvenn», fordi stjernen følger stjernehopen Pleiadene over himmelen.

Med en tilsynelatende lysstyrke på 0,87, er Aldebaran den 13. sterkeste stjernen på nattehimmelen. Stjernen ligger på samme linje som stjernehopen Hyadene, som er vår nærmeste stjernehop. Men Aldebaran ligger mye nærmere oss enn Hyadene.

Aldebaran er en K5III-stjerne, som betyr at den er orangefarget, stor og ikke lenger på hovedserien etter at den har uttømt hydrogenet i kjernen. Nå er «drivstoffet» i fusjonsprosessen helium, og stjernen har ekspandert til 44 ganger soldiameteren.

Aldebaran er en dobbeltstjerne, men den andre stjernen, en brun dverg, har bare elleve ganger større masse enn Jupiter.

Aldebaran er lett å finne på himmelhvelvingen. Stjernen er klar og plassert slik at hvis man følger retningen på de tre stjernene i Orions belte videre mot høyre, kommer man rett til Aldebaran.

Aldebaran er tilstrekkelig nær ekliptikken til at den med jevne mellomrom blir okkultert av månen. Okkultasjonene skjer i serier, og disse seriene kommer parvis hvert 18,6. år når månen er nær ekliptikken. En serie på 49 okkultasjoner begynte 29. januar 2015, og vil vare til seriens siste okkultasjon den 3. september 2018. Neste okkultasjonsserie vil begynne i 2033.

NASAs romsonde Pioneer 10, som passerte Jupiter i 1973, har kurs mot Aldebaran, og den vil passere stjernen om litt over to millioner år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Crux

**Crux** kan vise til:

* Stiftelsen CRUX – Norsk diakonal ideell stiftelse, frem til 2017 kjent som *Kirkens Sosialtjeneste*
* CRUX (operativsystem) – En lettvekts Linuxdistribusjon for 64-biter x86 mikroprosessorer
* Crux (radiostasjon) – SIS radiostasjon 
* Sørkorset (stjernebilde) kalles også *Crux*
* *Crux* er tittelen på et musikkalbum av Grex Vocalis fra år 2000,
:og et tittelen på et musikkalbum av Sandra Kolstad fra år 2011
Estlands fotballforbund

**Estlands fotballforbund** (estisk: Eesti Jalgpalli Liit, forkortet EJL) er det styrende organet for fotball i Estland, Det administrerer Meistriliiga (den øverste fotballserien i landet), Eesti Karikas (den nasjonale cupen) og . Hovedkontoret ligger i hovedstaden Tallinn. 

Forbundet ble etablert i 1921 og fikk medlemskap i FIFA i 1923. Forbundet ble oppløst under Sovjetunionen, men ble gjenopprettet da landet ble uavhengig i 1991. Nåværende president er Aivar Pohlak. 

## Se også
* Estlands herrelandslag i fotball
* Estlands kvinnelandslag i fotball

## Eksterne lenker
*
Wang Jingwei

**Wang Jingwei** (tradisjonell kinesisk: 汪精衛 forenklet kinesisk: 汪精卫; pinyin: *Wāng Jīngwèi*, Wade-Giles: *Wang Ching-Wei*; født 4. mai 1883 i Sanshui i provinsen Guangdong i Kina, død 10. november 1944 i Nagoya i Japan), alternativt navn **Wang Zhaoming** (汪兆銘), var en kinesisk politiker.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han kom fra Guangdong, men hans slektshjemstavn i Kina var Shaoxing i provinsen Zhejiang.

I 1901 tog Wang sin første eksamen (*xiucai*) i det keiserlige eksamensvesen, men søkte siden om å få et statlig stipendium for å studere i Japan. Wang fikk et stipendium for studier ved den skole som senere ble kjent som Hoseiuniversitetet, og i 1904 begav Wang og hans venn Hu Han-min seg til Tokyo for å påbegynne sine studier.

### Revolusjonær
I Tokyo kom de snart i kontakt med Sun Yat-sens revolujonære bevegelse, hvis mål var å styrte Qing-dynastiet, og Wang gikk med i Suns parti allerede i 1905.
Wang ble en nær medarbeider til Sun Yat-sen, og planla flere attentat mot ledende mandsjuiske statsmenn.

I 1910 gjennomførte han og en gruppe andre revolusjonærer et mislykket bombeangrep mot prinsregenten Zaifeng. Dåden gjorde Wang umiddelbart kjent i hele Kina og myndighetene våget ikke å gi Wang dødsstraff, men dømte ham i stedet til livsvarig fengsel. Da Xinhairevolusjonen utbrøt følgende år fikk Wang friheten tilbake og kunne da fortsette sitt arbeid i Suns parti Tongmenghui.

Wang var opprinnelig et medlem av venstrefløyen i Kuomintang, men siden han var veldig anti-kommunistisk, vendte politikken hans seg mer mot høyresiden senere i karrieren.

### Alliert med Japan
Han er i dag best kjent for sin uenighet med generalissimo Chiang Kai-shek, og for å ha dannet en japansk-støtta samarbeidsregjering i Nanjing, kjent som Wang Jingweis regjering.

På grunn av sin rolle i den andre kinesisk-japanske krig, har han blitt stemplet som en *hanjian,* en som forråder han-kineserne. I Kina kan hans navn også brukes som et ord for en forræder, slik som Quisling i Europa. Wang døde i 1944 i Nagoya.

## Referanser


## Litteratur
* Bunker, Gerald E. (1972), *The peace conspiracy: Wang Ching-wei and the China war*, 1937-1941. Harvard East Asian series, 0073-0491 ; 67. Cambridge, Mass.: Harvard U.P.. Libris 5117191. ISBN 0-674-65915-5
* So Wai Chor, "The Making of the Guomindang's Japan Policy, 1932-1937: The Roles of Chiang Kai-Shek and Wang Jingwei", Modern China, Vol. 28, No. 2 (Apr., 2002), pp.&nbsp;213–252 
* David P. Barrett, Larry N. Shyu: *Chinese Collaboration with Japan, 1932–1945. The Limits of Accommodation*. Stanford University Press, Stanford CA 2000, ISBN 0-8047-3768-1.
* Suisheng Zhao: *Power by Design. Constitution-Making in Nationalist China*. University of Hawaii Press, Honolulu HI 1996, ISBN 0-8248-1721-4.
Bob Cochran

**Robert «Bob» Cochran** (født 11. desember 1951 i Claremont, New Hampshire) er en tidligere amerikansk alpinist. Cochran er åttedobbelt amerikansk mester. 

Han stammer fra en av USAs mest kjente alpinfamilier. I begynnelsen av 1960-årene trente foreldrene de fire barna Marilyn, Barbara, Bob og Lindy til alpinister i verdensklasse.

Bob Cochran tilhørte det amerikanske landslaget fra 1968 til 1974. Han feiret sine største triumfer i verdenscupen. Mellom 1970 og 1974 hadde han 21 plasseringer blant de 10 fremste. Den beste sesongen hans var 1972/73, da han vant kombinasjonen i de legendariske Hahnenkammrennene i Kitzbühel. Åtte uker senere vant han karrierens eneste verdenscupseier. Denne sesongen kom han på niendeplass i verdenscupens totalsammendrag.

Sønnen, Jimmy Cochran, har siden 2003 tilhørt det amerikanske alpinlandslaget, og deltok blant annet i OL 2006 i Torino.

## Meritter
* Amerikansk mester i slalåm (1969, 1970), storslalåm (1971, 1974), utfor (1971, 1973), kombinasjon (1971, 1972)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lomonosov

**Lomonosov** er en kommune i Leningrad oblast. Landsbyen Lomonosov er likevel innenfor byen St. Petersburg sine grenser. Det finnes en liten garnison her, en jernbanestasjon og en havn.

## Referanser
Astrofestivalen

**Astrofestivalen** var et gratis årlig astronomi-arrangement på Blindern i Oslo i perioden 1998–2008. Festivalen ble nedlagt etter at Oslo kommune valgte å kutte støtten til arrangementet, til tross for at FN tidligere har erklært 2009 som Astronomiåret, med formål om å feire og astronomi som vitenskap. Etter tre års pause ble Astrofestivalen arrangert for siste gang den 13. november 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Astrofestival.no
Johan Diederich Behrens

**Johan Diederich Behrens** (født 26. februar 1820 i Bergen, død 29. januar 1890 i Christiania) var en norsk sangpedagog og kordirigent.

## Liv og virke
### Kor og teater
Behrens organiserte tre mannskor i hovedstaden slik at de ble levedyktige: Den norske Studentersangforening (1845) (Norges nest eldste etter Frimurernes Sangforening), Haandverkernes Sangforening (1847) og Handelsstandens Sangforening (1848). Behrens ble korinstruktør og dirigent for alle tre. Han var dirigent for Den norske Studentersangforening i 40 år.

I 1849 var han også teatersjef på ''Studentersamfundets Theater'' ved Det Norske Studentersamfund.

Han holdt kurs for å forbedre sangen i skolene over hele landet og utga grunnleggende lærebøker i skolesang. Behrens oppfordret by og bygd i hele Norge til å danne sangforeninger. Han var primus motor for alle de store sangerfestene som deretter ble arrangert rundt omkring i landet og etterlot seg en omfattende samling sanger for mannskor. Den viktigste er *Samling af flerstemmige Mandssange* som utkom i årene 1845-69 med til sammen 500 nummer.

### Salmesangstriden
I 1858 utga han skriftet *Om den lutherske salmesang*. Dette startet det som er blitt kalt salmesangstriden (gjaldt syngemåten av salmene) fordi Behrens da kom i konflikt med L.M. Lindeman som hadde fått i oppdrag å tonesette salmene i M.B. Landstads nye salmebok og ville gi både eldre og nyere melodier en moderne harmonisering.

### Samarbeid med Reissiger
Etter endt grunnutdannelse i Bergen, reiste Behrens til Christiania i 1841 for å studere teologi. Han var meget musikalsk og hadde en god sangstemme,og hans lidenskap for sang tok overhånd, og han bestemte seg for å vie sitt liv til sangundervisning og korinstruksjon.
Han var et naturtalent, og tok aldri noen formell utdannelse. I 1844 ble han kjent med den nytilsatte kapellmester ved Christiania Theater, tyskeren Friedrich August Reissiger, og de to ble venner og samarbeidspartnere for resten av livet. Reissiger underviste Behrens i musikkteori og hjalp ham også til en studietur til Tyskland sommeren 1850.

Behrens var ikke komponist, men skal ha vært unik som kordirigent. Når Reissiger komponerte eller arrangerte melodier, lot han Behrens prøve dem med sitt kor før de ble endelig utgitt. Dette var for eksempel tilfelle med Reissigers *[[Den norske Sjømand]]* og *Olaf Trygvason*.

Det er Behrens og Reissigers fortjeneste at "Sætergjentens Søndag" er egen melodi. Behrens festet seg ved denne sekvensen i Ole Bulls suite *Et Sæterbesøg* og satte til Jørgen Moes dikt. Reissiger arrangerte så melodien for mannskor og piano i 1851.

## Æresbevisninger
Behrens ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1869. Fra 1889 ble han bevilget pensjon av statskassen.

## Referanser


## Litteratur
* 
* *Den norske Studentersangforening 1845 – 1895. Festskrift udgivet i anledning af foreningens 50aars jubilæum* ved Otto Andersen, i komm. hos Grimsgaard & Malling, Kristiania 1895.
* Leif J.Ryan: *Friedrich August Reissiger – hans liv og virke fra 1809-1883.* ISBN 82-8112-017-7

## Eksterne lenker
* Karl Johan Koret om Behrens
Andalo

**Andalo** er en kommune i provinsen Trentino, Italia med .

Byen ligger på Brenta-Paganella platået mellom Piz Galin (2&nbsp;442 moh) og Paganella (2&nbsp;125 moh). Området er en del av naturparken Adamello-Brenta.

Landsbyen ble grunnlagt i Middelalderen og var tidligere delt inn i 13 «masi» (Bortolon, Cadin, Casanova, Clamer, Dos, Fovo, Ghezzi, Melchiori, Monech, Pegorar, Perli, Pont and Toscana).

Andalo er en av de mest kjente turiststedene i provinsen, hovedsakelig på grunn av skianleggene og nærheten til Dolomittene.

## Fjelltopper rundt Andalo
*Paganella
** Monte Canfedin
** Monte Gazza
*Piz Galin
*Brenta-massivet
** Cima Brenta, 3151 moh
** Cima Tosa, 3173 moh
** Croz dell'Altissimo
** Campanile basso
* Altopiano del Pradél

## Befolkningsutvikling

## Referanser


## Eksterne lenker
*  (italiensk)
Vanylvsfjorden

**Vanylvsfjorden** er en fjord i Selje kommune i Sogn og Fjordane og Vanylven kommune i Møre og Romsdal. Fjorden ligger øst for Stadlandet. Den går fra Haugsholmen i nord til bygda Kjøde innerst i Kjødepollen i Selje i Nordfjord i sør.  Den er 22&nbsp;kilometer lang, og mellom tre og fem kilometer bred, unntatt aller innerst hvor den smalner inn til rundt en kilometers bredde.

Nordvest for Vanylvsfjorden ligger Vanylvsgapet. Sør for Sighaugneset går Syltefjorden inn mot øst, mens Vanylvsfjorden fortsetter sørover. Største dybde er 252&nbsp;m utenfor Rivjehornet ytterst i fjorden.

Det er bebyggelse rundt hele fjorden. På vestsida, like sør for Rivjehornet, ligger bygda Borgundvåg. Noen kilometer lenger sør ligger den større bygda Leikanger, og videre innover vestsida av fjorden ligger flere mindre bygder. På østsida av innløpet ligger bygda Hakallestranda. Ved innløpet til Syltefjorden ligger bygda Fiskå på nordsida og Slagneset på sørsida. Videre sørover på østsida av fjorden ligger bygda Åheim, og aller innerst i fjorden ligger bygda Kjøde. 

Riksvei 620 går langs vestsida av fjorden, rundt Kjødepollen og nord til Åheim. Herfra går fylkesvei 61 videre nordover, og ved Fiskå tar Fv2 av mot vest og fortsetter ut hele østsida av fjorden.

## Referanser