Pain Is Temporary, Glory Is Forever

***Pain Is Temporary, Glory Is Forever*** er debutalbumet til det norske rockebandet The Carburetors. Det ble utgitt på plateselskapet FaceFront i 2004.

## Mottakelse
De tre største avisene ga alle terningkast 4. Harald Fossberg i *[[Aftenposten]]* trakk fram at Carburetors var kjent som et eksplosivt liveband, og var en «Veltrimmet rock'n'roll-maskin» også på albumet. Det «lukter svidd gummi av samtlige spor, og låter fett», men ble «for lite variasjon: riffene flyter i hverandre». Stein Østbø i *VG* kalte albumet en «nær ultimat 'greasy listening'-opplevelse» med «en viss ensretting» musikalsk. Begge skrøt  av skarp og god lyd. Mye av det samme sto i *[[Dagbladet]]*, som ønsket seg litt mer variasjon «etter 13 låter i 200». Mode Steinkjer i *[[Dagsavisen]]* gjentok det samme: «De satser utelukkende på låter som i samme heseblesende tempo flår skinnet av melodiene. Tøft nok både en og fem ganger, men når det har gått ti låter uten at de har gått i kjelleren for å hente nytt tankegods, blir det nesten trøttende. Bandets platebragd ligger derfor i selve gjennomføringen av den enkelte låten: Ingen er kjedelige, alle forfekter det samme rå, uhøvla og ubehøvla grunnsynet, det som brenner for biler og damer og nettopp den musikken som bandet spiller. Dette er ting som aldri går av moten. Aller minst med denne platen».

Mange av de samme kommentarene ble  gitt av anmelderen som ga terningkast 5, i *[[Østlendingen]]*: «Litt dårlig variasjon trekker ned, men det gjør ikke så mye ettersom musikken er så gjennomført god på hele albumet». De fleste musikkanmeldere brukte dessuten bilmetaforer i beskrivelsene av albumet.

Av de mer kortfattede skreiv *[[Finnmark Dagblad]]* at Carburetors tok med lytteren «hele veien til rock 'n roll-nirvana», men at det ble «litt ensformig». *[[Romerikes Blad]]* trakk fram Carburetors' voldsomme energi og deres «effektiv, rett-fram rock'n roll», som ikke ble spesielt originalt etter anmelderens mening. I *[[Hamar Arbeiderblad]]* het det at Carburetors var «en rock'n'roll klisjé. Men en herlig en». 4 var det mest gitte terningkastet.

Noen anmeldere trakk karakteren ned på 3. Mariell Tverrå Løkås i *[[Nordlys (avis)|Nordlys]]* hadde flere gode konsertminner med Carburetors, men plateformatet ble for avslørende for låtskrivingen. «Som at det blir litt for enkelt og lett gjennomskuelig, og at låtene ikke holder mål i lengden. Det blir for tynt; refrenger som slites i det uendelige, altfor tynne riff og låter som med fordel kunne vært strammet inni en god del». *[[Glåmdalen (avis)|Glåmdalen]]* skrev at Carburetors uheldigvis ble «kjedelig og lite variert i lengden», sett i lys av Silvers debutalbum som også hadde kommet ut nylig.

Kai Kristiansen i *[[Adresseavisen]]* mente at Carburetors ble «en blek kopi» av sine forbilder, og at det var nettopp dette «jeg *ikke* ønsker meg i det nye året». Musikken var ikke «så tøff som de vil ha det til», og Kristiansen ga terningkast 2.

## Sporliste
# «Intro»
# «Burning Rubber»
# «Allright, Allright»
# «Highway of Rock 'N' Roll»
# «God Damn (Its's Good to Be Right)»
# «Fire It Up»
# «Goin' Down»
# «Presidents»
# «Frontpage Babe»
# «She's Got the Touch»
# «Get in Line»
# «All Alone»
# «Burnout»
# «Fast Forward Rock 'N' Roll»

## Kilder

*