Styrbjørn Sterke

**Styrbjørn Sterke** (*Styrbjørn Sterki*), eller **Styrbjørn Sveakjempe** (*Styrbjørn svía kappi*) (født ca. 960, død ca. 985) var sønn av Olav Bjørnsson, bror av kong Erik Seiersæl av Sverige og ble gift med datteren til den danske kongen Harald Blåtann, Tyra Haraldsdatter. Styrbjørn blir omtalt i et islandsk skaldekvad (en lausavísa) fra ca. 985 av Torvald Hjaltasson, men hans eksistens er ikke historisk belagt.

## I skaldekvad
Styrbjørn blir omtalt i noen skaldestrofer som handler om slaget ved Fyrisvall. Erik Seiersæl vant dette slaget, noe som skal være bakgrunnen for hans tilnavn, og Styrbjørn falt.

## I sagaer
Det er blitt antatt at det en gang kan ha eksistert en saga om Styrbjørn, men det meste av denne er bevart i den korte fortellingen *[[Styrbjarnar þáttr Svíakappa]]*. Deler av sagaen blir gjenfortalt i *[[Eyrbyggarnes saga]]* (*Eyrbyggja saga*) og i *[[Hervors saga]]*. Styrbjørn blir også omtalt flere ganger i Snorre Sturlasons *[[Heimskringla]]*, og i den svenske fornaldersagaen *[[Ingvar den vidfarnes saga]]* (*Yngvars saga víðförla*) som foregår på 1000-tallet om Ingvar den vidfarne som blir sammenlignet med sin slektning Styrbjørn.

Ifølge tradisjonen skal Styrbjørn ha vært jomsvikingenes høvding, men beseiret av sin farbror kong Erik som deretter ble omtalt som «seiersæl», i slaget ved Fyrisvollene. En eventuell historisk Styrbjørn Sterke skal ha vært en høvding i Skåne som utfordret Erik Seiersæl om makten i Svealand sammen med den danske kongen Harald Blåtann eller dennes sønn Svein Tjugeskjegg.

Ifølge de litterære kildene krevde Styrbjørn sin rett til halve riket da faren Olav, som styrte sammen med broren Erik, brått falt død om da Styrbjørn var tolv år gammel. Kravet uttrykte han i etter tidens skikk ved å sette seg på sin fars gravhaug. Erik anså brorsønnen for å være for ung, og tilbød ham i stedet å bli medkonge, om han ventet til han ble seksten år. I mellomtiden ble en annen utpekt som medkonge, noe Styrbjørn protesterte mot. For å bli av med bråkmakeren utstyrte Erik brorsønnen med det usannsynlige høye antallet av 60 skip og sendte ham i viking. 

Styrbjørn skal ha vært uvanlig stor og sterk, med et iltert og besværlig gemytt. En gang skal han ha slått i hjel en annen som ufrivillig kom borti nesen på gutten med mjødbegeret sitt.

På sin ferd som Styrbjørn innledet ved å bekjempe og beseire den nyvalgte medkongen, deretter seilte han rundt og herjet inntil han kom overraskende på festningen Jomsborg på øya Wolin og inntok borgen. Jomsborg hadde navn etter jomsvikingene som holdt til her, og hvor en dansk sagnhelt, Palnatoke, oppholdt seg etter angivelig å være fordrevet av den danske kongen Harald Blåtann. 

Historien om Palnatoke og Harald Blåtann er parallell til sagnet om nordmannen Heming Aslaksson og Harald Hardråde, og gjenfinnes i den islandske *Hemings Þáttr Áslákssonar* og i folkevisen om Heming og Harald kongen, samt i sagnet om den sveitsiske nasjonalhelten Vilhelm Tell.

Enten beseiret Styrbjørn danskekongen i et slag (jfr *Styrbjarnar þáttr Svíakappa*) eller mer sannsynlig allierte seg med ham etter å ha blitt hans svigersønn i ekteskapet med Tyra Haraldsdatter. Samtidig ektet Harald Blåtann Styrbjørns søster Gyrid Olavsdatter. Denne dynastiske forbindelsen tyder på at Styrbjørn heller enn en landflyktig vikinghøvding kan ha vært en småkonge i Skåne.

Etter dette utrustet han, med støtte fra Harald Blåtann, en hær for å gå mot Sverige. De bega seg sjøvegen oppover Sverige og seilte inn i Mälaren. De tok landstigning ved Flottsund i Fyrisåns munning. For at mennene ikke skulle dra sin vei, lot Styrbjørn alle skipene brenne. Her skal det seires eller dø. Da dro heller danene hjem.

Styrbjørn og hans menn dro nordover mot Uppsala, og på sletten Fyrisvall møtte de kong Erik som viste seg å ha være vel forberedt og ha mobilisert sine våpenføre menn. På Fyrisvall brøt det ut et sagnomsust slag som varte i tre dager og beskrives i sagaen. I løpet av de første to dagene stod de stridende likt. Om kvelden ofret Erik opp til Odins statue i hovet i Uppsala. Han lovte Odin at om han vant slaget, skulle han være Odins mann og komme til Valhalla om ti år. Men den tredje dagen kastet Erik sitt spyd over fienden og sa: «Jeg ofrer dere alle til Odin». Styrbjørn var blant de falne, og Erik seiret, hvilket ga ham tilnavnet Seiersæl.

## Slaget ved Fyrisvall
Slaget ved Fyrisvall har blitt diskutert av svenske historikere. Noen mener det er legendarisk slag som kun har eksistert i sagaene, mens andre er bestemt på at det har eksistert og henviser til en runestein i Skåne, runestein DR 295 i Hällestad, som sier: «Eskil reiste denne steinen etter Toke Gormsson, sin kjære herre. Han flyktet ikke ved Uppsala.» (*A Æskel satti sten þænsi æftiR Toka Gorms sun, seR hullan drottin. SaR flo ægi at Upsalum*). En annen stein, runestein DR 279 i Sjörup, Scania, sier: «Han flyktet ikke ved Uppsala, men kjempet så lenge han hadde våpen». På runesteinen i Högby star det: «Den gode frimann Gulli hadde fem sønner. Den modige kjempen Åsmund falt ved Fyrisvall».

I henhold til Adam av Bremen skal Erik Seiersæl siden ha vendt seg mot angripernes hjemland og beseiret disse. Det må i så fall være småkongedømmer i Sverige. Slaget ved Fyrisvall synes å ha vært et legendarisk slag i samtiden, men med tiden synes det å ha blitt overgått av et annet sagnomsust slag som skjedde noen år senere, slaget ved Svolder.

## Referanser


## Litteratur
* Henrikson, Alf: *Svensk historia*, bd I, Bonniers 1963 ISBN 91-0-056167-3

## Eksterne lenker
* Styrbjørn Et kapittel på svensk fra Verner von Heidenstams «Svenskarna och deras hövdingar» hvor han gjenforteller historien om Styrbjørn.
*''Philology and Fantasy before Tolkien'' av Andrew Wawn (som kun kjenner til to kilder om Styrbjørn).
* ''Cultural Paternity in the Flateyjarbók Óláfs saga Tryggvasonar'' – PDF-fil, ved Elizabeth Ashman Rowe (som nevner Eriks pakt med Odin noe galt. Erik lovte ikke 10 år til Odin, men å tilhøre Odin *etter* 10 år).