open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lee Child

**Lee Child**, egentlig navn **Jim Grant**, (født 29. oktober 1954 i Coventry i England) er en britisk forfatter.

Child studerte juss i Sheffield. Etter eksamen begynte han å arbeide i fjernsyns-produksjon. Han var i nesten tyve år ansatt i Granada Television og jobbet blant annet med tv-serier som *Brideshead Revisited*, *Jewel in the Crown*, *Prime Suspect* og *Cracker*. Da han mistet jobben på grunn av en omorganisering, bestemte han seg for å forsøke seg som forfatter.

I 1997 debuterte Child med thrilleren *Killing Floor*, den første i en serie med den tidligere militærpoliti-mannen Jack Reacher i hovedrollen. Childs senere bøker følger Reacher på hans vandringer i USA. Child har mottatt en rekke priser for sitt forfatterskap. I 2013 ble han belønnet med britiske Crime Writers' Associations høyeste utmerkelse, The Diamond Dagger for et kriminallitterært forfatterskap av særlig høy kvalitet.

Child ble i 2019 utnevnt til kommandør av Order of the British Empire (CBE) for sin innsats for litteraturen.

## Bibliografi
* *Killing Floor* (1997)
* *Die Trying* (1998)
* *Tripwire* (1999)
* *The Visitor* (2000) (også utgitt som *Running Blind*)
* *Echo Burning* (2001)
* *Without Fail* (2002)
* *Persuader* (2003)
* *The Enemy* (2004)
* *One Shot* (2005)
* *The Hard Way* (2006)
* *Bad Luck and Trouble* (2007)
* *Nothing To Lose* (2008)
* *Gone tomorrow* (2009)
* *61 Hours* (2010)
* *Worth dying for* (2010)
* *The Affair* (2011)
* *A Wanted Man* (2012)
* *Never go back* (2013)
* *Personal* (2014)
* *Make Me* (8. september 2015)
**Night School (7. november 2016)*
**The Midnight Line (7. november 2017)*
**Past Tense (5. november 2018)*
*Blue Moon (29 oktober 2019)

### Oversettelser til norsk

### Priser og utmerkelser
* The Anthony Award for Best First Novel 1997, for *The Killing Floor* 
* The Barry Award for Best First Novel 1998, for *The Killing Floor* 
* The Thumping Good Read Award (WH Smith) 1998, for *Die Trying*
* The Bob Kellogg Good Citizen Award for Outstanding Contribution to the Internet Writing Community 2005
* The Barry Award for Best Novel 2005, for *The Enemy*
* Theakstons Old Peculier Crime Writing Award 2011, for *61 Hours*
* Specsaver's National Book Award, Thriller & Crime Novel of the Year 2012, for *A Wanted Man*
* The Diamond Dagger for et kriminallitterært forfatterskap av særlig høy kvalitet 2013

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Lee Childs offisielle nettsted
* Lee Child, *Reachercreatures.com*
* «Sacked at 40 and on the scrapheap. Now Brummie tops US book charts», *The Guardian* 22. juni 2008
Rekyl

**Rekyl** er i dagligtale oppfattet som den tilbakevirkende bevegelsesmengden (kraft ganger tid, SI-enhet newtonsekund) fra et våpen som avfyres.

I mer presise fysiske lover, grunnet bevaring av bevegelsesmengde, er den tilbakevirkende kraften fra et våpen lik kraften (i motsatt retning) til prosjektilet og kruttgassene. Integrert over tiden kraften virker vil man da få bevegelsesmengden.

Rekylen er blant annet avhenging av kulens masse og hastighet, samt kruttgassens masse, hastighet og retning.

## Se også
* Power factor, kallenavn i skytesport brukt om kulens bevegelsesmengde
Labråten

**Labråten** er en tidligere boligeiendom i «Kunstnerdalen» i Hvalstad, Asker, og er nå en del av Asker museum. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatterparet Hulda (1862–1934) og Arne Garborg (1851–1924) bodde her i årene 1897–1934.

Våningshuset er bygt ca. 1850 i sveitserstil. Eiendommen var opprinnelig en del av gården Bruset, men ble skilt ut som eget bruk i 1844. Garborg kjøpte eiendommen av Rasmus Steinsvik, som bygde seg nytt hus i nærheten. I tillegg bodde forfatteren Rasmus Løland og kunstnerparet Tilla og Otto Valstad i området. Flere andre forfattere, kunstnere og kulturarbeidere tilhørte «Askerkretsen».

Ekteparet bodde her i den siste, etablerte delen av livet. Det var Hulda som styrte huset og satte sitt preg på det. 

Huset er skildret i en rekke biografier og memoarverk fra Garborgs generasjon. Gustav Wentzels maleri «Tuften på ski» henger i huset. Arne Garborgs eget skjønnlitterære forfatterskap var langt på vei avsluttet da paret flyttet hit, og hans livslyst var varierende. Han arbeidet med gjendiktninger, og hans omfattende *Dagbok 1905–1923*, som ble utgitt 1925–27 av Hulda, er skrevet her. Hennes forfatterskap og øvrige kulturarbeid utfoldet seg særlig i perioden på Labråten. Hun skrev sju skuespill på ni år, skrev om folkeviser og bunader, og utga, anonymt, romanen *[[Kvinden skabt af Manden]]*.

Hulda og Arnes svigerdatter Dagny Garborg, som giftet seg med Arne Olaus Garborg i 1946, bodde på Labråten helt frem til sin død i 1994. I 1995 ble eiendommen en del av Asker Museum, og i 1996 ble det åpnet for publikum.  Huset og hagen var godt ivaretatt, men delvis modernisert i løpet av Dagny Garborgs eierskap. Museet ønsket at huset skulle fremstå slik det gjorde da ekteparet levde, og bestemte at eksteriør og interiør skulle tilbakeføres til slik det fremstod rundt 1915

## Litteratur
* *Norske kunstnerhjem*; temanummer av *[[Fortidsvern]]*; nr 3, 2005
* Finn Jor og Jiri Havran. *Norske kunstnerhjem*. Boksenteret, 1997 (*[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2009031204044 bokhylla.no] – fulltekst)
* [http://www.ra.no/?module=Articles;action=Article.publicShow;ID=1552 Riksantikvaren: Pressemelding om fredning, 1997]
* [http://www.akersmus.no/askermuseum/?mid=547 Asker Museum] 
* [http://akershus.kulturnett.no/Historie/Kunstner/ordpop/labraten.html Akershus Kulturnett: Labråten]
* [https://web.archive.org/web/20050926180438/http://www2.hivolda.no/jpv/garborgog.htm Jon Peder Vestad: «Målkroken»]
* [http://www.aasentunet.no/download.asp?object_id=C273BE551D34420EA8E337F52F836B48.pdf aasentunet.no: *Askerkretsen]

## Eksterne lenker
*
Tord Godal

**Tord Godal** (1909–2002) var en norsk teolog og biskop.

Tord Godal var elev ved Kongsgård skole i Stavanger.Han ble cand. theol. i 1932 og dr. theol. i 1947 med avhandlingen *Meditasjonen og dens betydning for erkjennelsen*. Han gjorde tjeneste som prest i forskjellige stillinger i Oslo bispedømme mellom 1934 og 1940. Han var stiftskapellan i Nidaros fra 1940 til 1948, residerende kapellan i Bakklandet menighet i Trondheim fra 1948 til 1956 og domprost i Oslo fra 1956 til 1960.

I 1960 ble han utnevnt til biskop i Nidaros bispedømme. Han hadde dette embete til oppnådd aldersgrense i 1979. Med sine 19 år var han den biskop på 1900-tallet som satt lengst som Nidaros' biskop.

Etter å ha deltatt i kong Haakons begravelse mottok Godal Kong Haakon VIIs minnemedalje i gull. Godal ble i 1969 utnevnt til kommandør av St. Olavs orden.8 Han var preses i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.

## Bibliografi
* *Meditasjon*, 1979
* *Teknikkens vesen*, 1966
* *Arne Fjellbu*, 1963
* *Tilbake til troen*, 1949
* *Meditasjonen og dens betydning for erkjennelsen*, 1947
* *Kristen seksual-moral*, 1939

## Referanser
Ute til lunch

**Ute Til Lunch** var et musikalsk prosjekt av Lars Kilevold og Torstein Bieler i 1988–89. Målet var å teste NRKs reklamegrenser og skape blest rundt reklamebyrået Bates. Produsent bak platen var Birger Libell, sjef for Bates Film. 

Debutsinglen «Ute til lunsj» i 1987 ble spesialskrevet for Ted Bates og inneholdt reklame for alt fra Peppes Pizza og Manpower til banken DnC og Tiedemanns tobakk. Den gikk rett til topps på Ti i skuddet, solgte 15&nbsp;000 eksemplarer og lå 14 uker på VG-lista. Det var dessuten den første norskspråklige rap-låten som ble gitt ut på plate; fem år før Ståle Stiil og sju år før Gatas Parlament. Prosjektet ble videreført med albumet «Dette er en kjempehit» (1988), som lå sju uker på VG-lista, fulgt opp av singlene «Gummi­sangen» (1988) og «Hagen ræpp» (1989) – med rap av Fremskrittspartiets Carl I. Hagen. Under navnet Betrand N sto Kilevold i 1998 bak nok et reklame-stunt, singlen «Varm & myk & rund», en reklame for Peppes Pizza. 

## Diskografi
* *[[Dette er en kjempehit]]* (1988)
* *[[Seier'n er vår (album)|Seier'n er vår]]* (1989)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Georg Schnéevoigt

:*For den danske regissøren og fotografen: se [[George Schnéevoigt]].*

**Georg Lennart Schnéevoigt** (1872–1947) var en finsk dirigent og cellist. Han spilte cello i flere orkester rundt i Europa, og ble etterhvert også dirigent i orkestre som Münchner Philharmoniker, Stockholms Filharmoniska orkester og Helsingfors Filharmoniska orkester.

I 1919 ble han den første dirigenten i det nystartede Filharmonisk Selskaps Orkester, senere kjent som Oslo-Filharmonien. Dirigentrollen delte han med Ignaz Neumark og Johan Halvorsen fram til 1921.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
José Eibenschütz

**Alexander Joseph «José» Eibenschütz** (født 8. januar 1872 i Frankfurt am Main, Tyskland, død 27. november 1952 i Sylzhayn, Harz i daværende DDR) var en tysk dirigent. Han var dirigent for Filharmonisk Selskaps Orkester (Oslo-Filharmonien) fra 1921 til 1927. Deretter dirigerte han orkesteret til Nordische Rundfunk AG i Tyskland frem til han emigrerte til USA i 1934 på grunn av sin jødiske bakgrunn. Etter krigen returnerte han først til Norge og deretter til Tyskland.  

## Referanser
Stormblåst

***Stormblåst*** er det andre studioalbumet med det norske black metal-bandet Dimmu Borgir. 

Det ble utgitt i 1996 av Cacophonous Records og gjenutgitt i 2001 av Century Media. Det er det siste albumet hvor alle sangene er på norsk og ikke engelsk. I november 2005 ble en nyinnspilt versjon utgitt. Det fjerde sporet, «Sorgens kammer», var plagiert nesten helt fra en sang av Tim Wright, originalt skrevet som tittelsangen til Amiga-spillet *[[Agony (spill)|Agony]]*.

Mange fans og kritikere mener at dette var Dimmu Borgirs beste og mest originale album. Det viste at bandet hadde potensial til å bli noe mer en bare enda en norsk black metal-klone. På dette albumet spilte keyboard en dominerende rolle, noe som også viser seg på bandets fremtidige album.

Albumet ble spilt inn på nytt og gitt ut i 2005 med bonussporet «Avmaktslave».

## Sporliste
# «Alt lys er svunnet hen» (6:07)
# «Broderskapets ring» (5:10)
# «Når sjelen hentes til helvete» (4:33)
# «Sorgens kammer» (6:21)
# «Da den kristne satte livet til» (3:08)
# «Stormblåst» (6:16)
# «Dødsferd» (3:43)
# «Antikrist» (5:30)
# «Vinder fra en ensom grav» (4:28)
# «Guds fortapelse – åpenbaring av dommedag» (4:24)
# «Avmaktslave» (3:54) (bonusspor på 2005-versjonen)

## Personell
* Shagrath &ndash; gitar, vokalist
* Erkekjetter Silenoz &ndash; gitar, vokalist
* Tjodalv &ndash; trommer
* Brynjard Tristan &ndash; bass
* Stian Aarstad &ndash; synthesizer, piano

## Eksterne lenker
*
Jessica

**Jessica** er et kvinnenavn som betyr «Gud ser». Navnet er vanlig blant annet i flere engelsktalende land.

## Etymologi
*Jessica* har opprinnelse fra senlatin *Jesca*, via gresk *Ieskha*, fra hebraisk *Yiskah* / *Iscah* (יִסְכָה), som betyr «Gud ser».

*Jessica* kan også være en feminin form av Jesse som har opprinnelse i det hebraiske ordet *yishai* (יִשַׁי) og betyr «gave».

## Utbredelse
I Bibelen var dette navnet på en datter av Haran (1. Mosebok 11,29).

*Jessica* var et svært populært navn på jentebarn født i Storbritannia på begynnelsen av 2010-tallet. 

*Jessica* har vært et populært navn i USA siden 1970-årene og lå blant de fem mest populære jentenavnene i USA hvert år mellom 1977 og 1997.

Navnet er vanlig i engelsktalende land og i Chile, Sveits, Sverige, Slovakia, Italia og Tyskland.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Jessica Lange (1949–), amerikansk skuespiller
* Jessica Folcker (1975–), svensk popsanger
* Jessica Simpson (1980–), amerikansk popsanger
* Jessica Alba (1981–), amerikansk skuespiller

## Se også
* The Jessica Fletchers, norsk band

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rødalger

* Bangiophyceae
* Compsogonophyceae
* Compsopogonophyceae
* Florideophyceae
* Rhodellophyceae
* Stylonematophyceae

**Rødalgene er** en fortrinnsvis marin plantegruppe som kalles *Rhodophyta*. De finnes særlig på steiner under tidevannslinja, men kan overleve til helt ned på 250 meters dyp, dypere enn noen annen plante kan overleve på. Rødalgene får sin rødfarge fra pigmenter som kalles fykobiliner, som maskerer grønnfargen klorofyllet ellers ville gitt, men fargevarianter som bl.a. grønne og nesten svarte former finnes også. Rundt 6,500 arter rødalger er kjent (inkludert over 160 som lever i ferskvann), hvorav de fleste er flercellede, men det anslås at det kan finnes opp til 10,000 arter.
 
En del rødalger er encellede, men mange arter er koloniorganismer og kan danne individer som kan komme opp mot en halv meter. De fleste er filamentøse og svært buskete.

Flercellede arter har gjerne en komplisert livssyklus: 

I haplobiontiske arter er den befruktede eggcellen, zygoten, det eneste diploide (dobbelt sett med kromosomer) stadiet. Den gjennomgår meiose som gir opphav til haploide (enkelt sett med kromosomer) sporer, som gjennom mitose vokser opp til flercellede alger (gametofytter). Disse algene produserer nye haploide sporer som i sin tur vokser opp til nye gametofytter. Disse gametofyttene produserer derimot ikke sporer, men kjønnsceller, som smelter sammen til en zygote og starter syklusen på nytt.

I haplo-diplobiontiske arter gjennomgår zygoten mitose, og utvikler seg til en flercellet diploid alge (sporofytt). Denne sporofytten produserer diploide sporer som vokser opp til nye sporofytter. Disse sporofyttene produserer så haploide sporer gjennom meiose. De haploide sporene utvikler seg til en flercellet gametofytt som produserer kjønnsceller som danner en zygote når de møtes.

## Referanser


## Se også
* Grønnalger
* Brunalger

## Eksterne lenker
*
Vaterland skole

**Vaterland skole** var to tidligere skoler på Vaterland i Oslo. Den eldste var en almueskole etablert i 1806 i Oslo. Skolen ble i lagt ned i 1861 sammen med Ankerløkken skole og Hammersborg skole da *Nordre skole*, nå Møllergata skole, ble etablert og tok over elevene.

Ny Vaterland skole ble åpnet i 1873 som folkeskole, ved hjørnet av Stenersgata og Sukkerhusgata på Vaterland. Denne var tegnet av arkitekt Henrik Thrap-Meyer. Fra 1876 delte skolen lokalene med den tekniske aftenskolen. Tilla Valstad var lærer ved skolen i 20 år.

Som folkeskole ble den nedlagt i 1932 og Fortsettelseskolen for gutter overtok lokalene. Denne skolen ble så nedlagt i 1964. Fra 1965 til 1968 var den midlertidig tilholdssted for Oslo Helseråd. I 1969 ble den tomme bygningen tatt i bruk av ungdomsaksjonen «Et sted å være», fram til bygningene ble ødelagt av brann høsten 1970, og revet i mars 1971.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Miltiades Caridis

**Miltiades Caridis** (gresk: Μιλτιάδης Καρύδης; født 9. mai 1923 i Danzig, død 1. mars 1998 i Athen) var en gresk dirigent.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Miltiades Caridis ble født i Fristaden Danzig (*Gdansk*) av gresk far og tysk mor. Han vokste opp i Dresden, men flyttet i 1938 til Hellas. Han studerte musikk ved Kalomoiris-konservatoriet i Athen, før han etter andre verdenskrig dro for å studere dirigering med professor Hans Swarowsky i Wien.

### Karriere
Caridis startet sin karriere i operahusene i Köln (Kölner Oper) og Graz (Opernhaus Graz), deretter dirigerte han Wiener Staatsoper i syv år. Fra 1960 til 1967 var han sjefsdirigent for Philharmonia Hungarica i Baden bei Wien.

Caridis tilbragte også mange år som gjestedirigent &ndash; han dirigerte totalt 129 ulike orkestre og 80 ulike kor verden rundt. Han var i mer enn 20 år fast tilbakevendende gjestedirigent for Danmarks Radios Symfoniorkester. I årene 1969-75 var Caridis sjefsdirigent for Filharmonisk Selskaps Orkester (nåværende Oslo-Filharmonien), 1975-81 Duisburg, 1979-85 Tonkünstler, og deretter for gresk radios symfoniorkester fram til sin død i 1997. 

Caridis satt i juryen i mange internasjonale konkurranser, og ble i 1981 tildelt Béla Bartók-medaljen for sine bidrag til musikklivet, og da spesielt til fremmelsen og interpretasjonen av Béla Bartóks musikk. Sammen med Filharmonisk Selskaps Orkester vant han Spellemannprisen 1972 i klassen årets seriøse plate for verker av Fartein Valen.

Caridis døde av et hjerteinfarkt pådratt under en øvelse med det greske nasjonalorkester Ellinikí Radiofonía Tileórasi.

Hans nevø Constantinos Carydis trådte i hans fotspot og dirigerte allerede i en alder av 32 år ved Wiener Staatsoper.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Okko Kamu

**Okko Tapani Kamu** (født 7. mars 1946 i Helsingfors) er en finsk dirigent og fiolinist. 

Allerede 6 år gammel begynte Kamu sine fiolinstudier ved Sibelius-akademiet. Da han var 19 år gammel ble han ansatt som alternerende gruppeleder andrefiolin i Finlands nasjonaloperas orkester, og senere konsertmester (1966–68). Selv om Kamu var autodidakt som dirigent, vant han i 1969 den første Herbert von Karajan International Competition i Berlin, hvilket førte til engasjementer med alle de store orkestrene i Europa, USA, Israel og Japan. 
Kamu var sjefsdirigent for Finsk Radio symfoniorkester fra 1971 til 1977, dirigent og kunstnerisk leder for Oslo-Filharmonien fra 1975 til 1979, kunstnerisk leder for Helsingfors stadsorkester 1981–88, og sjefsdirigent for Nederlandsk Radio symfoniorkester 1983-86. Kamu har dirigert en rekke uroppførelser, blant annet verker av Aulis Sallinen.

Kammu har vært medlem av Kungliga Musikaliska Akademien siden 1994.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Brunalger

* Ascoseirales
* Chordales
* Desmarestiales
* Dictyotales
* Ectocarpales
* Fucales
* Incertae sedis
* Ishigeales
* Laminariales
* Nemodermatales
* Onslowiales
* Ralfsiales
* Scytothamnales
* Sphacelariales
* Sporochnales
* Stschapoviales
* Syringodermatales
* Tilopteridales

**Brunalgene** (Phaeophyceae) er en klasse planteliknende protister (alge) som omfatter tang, tare og andre alger som vokser i havet, langs steinstrender. 

Enkelte av artene har spesielle gassfylte luftblærer, som hjelper til å holde skuddene oppe i sollyset. Brunalgene inneholder klorofyll a og c, men pigmentet fukoxanthin skjuler grønnfargen klorofyllet gir og skaper i stede en brunlig farge. De fleste av verdens 1500 arter brunalger lever i kalde havområder. Av tang og tare kan en produsere alginat.

Brunalgene er flercella organismer og finnes i alle størrelser fra mikroskopiske til kjempetarer som kan bli mange meter lang. Brunalger finnes i alle former fra filamenter til skorper, puter og hule eller massive grenete flak (tang).

## Typer
* Kaurtang
* Blæretang
* Sagtang
* Grisetang
* Sauetang
* Skolmetang
* Martaum

## Se også
* Rødalger
* Grønnalger
## Eksterne lenker
*
Yngve Lorentsen

**Yngve Lorentsen** (født 22. september 1968) fra Falken skytterlag på Finnsnes i Troms ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Bodø i 1991. Lorentsen var en relativt ukjent skytter før han tok steget opp og ble den første skytterkonge fra Troms. I samme stevne ble han nummer to på samlagsskytingen sammen med Troms skyttersamlag.

Lorentsen har vært innom andre lag, deriblant Målselv skytterlag, men er nå tilbake i Falken.

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Dansens dag

Den internasjonale **Dansens dag** markeres den 29. april hvert år, på fødselsdagen til den franske danseren Jean-Georges Noverre (1727–1810), som regnes som grunnleggeren av den moderne ballett. 

Siden 2010 har markeringen gått under navnet **Dansens dager** i Norge, fordi de norske arrangørene har valgt å fordele markeringen over flere dager. 
## Beskrivelse
Markeringen ble etablert i 1982 av International Dance Committee (CID; *Conseil International de la Danse* på fransk) under UNESCO. Dagen er en verdensomspennende markering av alle danseformer, og har til hensikt å feire mangfoldet innen dans og kjærlighet til dans på tvers av kultur, alder, hudfarge, ferdighetsnivå og danseform.

## Formål
Blant målene for Dansens dag er å øke oppmerksomheten rundt viktigheten av dans som kunstform i den generelle befolkningen, samt å påvirke myndigheter verden over til å inkludere dans i alle utdanningssystemer, fra grunnskole til høyere utdanning. 

Mens dans har vært en integrert form av menneskenes kultur opp gjennom historien, blir det fortsatt nedprioritert av myndighetene i store deler av verden. CIDs president Alkis Raftis uttalte følgende ved markeringen av Dansens dag i 2003: «I mer enn halvparten av landene i verden forekommer ikke dans i offentlige lovtekster, på godt og vondt. Det er ingen midler som allokeres til statsbudsjettet for å støtte denne kunstformen, og det er ikke noe som heter danseutdannelse, verken privat eller offentlig.»

## Globale markeringer
I 2005 fokuserte Dansens dag på grunnleggende utdannelse. CID manet utdanningsdepartementer og -institusjoner til å markere dagen ved alle skoler ved blant annet å skrive essays om dans, tegne bilder av dans, og å danse i gatene. 

I 2006 uttrykte CID en advarsel mot danseres motvilje mot å delta i felles organisasjoner, og presidenten uttalte at dette er en viktig årsak til mangelen på anerkjennelse av dans innen lovgivning, finansiering og generell synlighet i samfunnet. Budskapet var: «Verdens dansere, forén dere!» 

Dansens dag 2007 ble tilegnet barna.

## I Norge
I Norge er det den ideelle stiftelsen Danseinformasjonen (tidligere Senter for dansekunst) som er ansvarlig for å arrangere Dansens dag(er). Danseinformasjonen ble etablert i 1994 som Norges nasjonale kompetansesenter for dansekunst, og holder siden 2008 til i Dansens Hus i Oslo.

Dansens Dag har blitt markert siden 1999 i Norge, og i denne perioden har det utvklet seg en økt bevissthet rundt og synliggjøring av dans i skoler, på gater, på scener, i film og TV – og også skriftlig i media, tekster og i akademia. Det har blitt opprettet flere mastergradsutdanninger innen dans ved høgskoler og universiteter de siste årene.

Hvert år er det en ny dansekunstner som blir ambassadør for Dansens dager, og som koreograferer en egen dans i anledning markeringen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Markering av Dansens dag i Norge
Kjempetare

**Kjempetare** (*Macrocystis pyrifera*) er en tare som vokser langs kysten på kysten av Nord-Amerika (California til Alaska), Sør-Amerika, Sør-Afrika og sørlige deler av Australia. Taren kan vokse og bli opp til 60 meter lang, og er derfor verdens lengste alge. Den er også en av de raskest voksende plantene i verden. Kjempetaren danner undersjøiske skoger rike på marint liv på grunt vann, og de lange bladplatene flyter som oftest på overflaten takket være luftblærer som holder dem oppe.

## Se også
* Tang
* Tare

## Eksterne lenker
*
Per Erik Oldertrøen

**Per Erik Oldertrøen** (født 30. september 1958) fra Tynset i Hedmark ble skytterkonge på Landsskytterstevnet på Ulven ved Bergen i 1992. Han ble dermed Nord-Østerdal skyttersamlags første skytterkonge. Roar Lillebo fra Tynset ble skytterprins i samme stevne, og dette var første gang siden 1950 at to skyttere fra samme lag tok de to første plassene. Oldertrøen er gårdbruker og produksjonsrådgiver i TINE.

## Andre titler
* Norgesmester i feltskyting (2006)
* Sølvmedalje i nordisk mesterskap i baneskyting (1994)

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Aaron Burckhard

**Aaron Burckhard** (født 14. november 1963) er en amerikansk trommeslager som var medlem Nirvana i 1987.

Burckhard spilte trommer på Nirvanas første konsert i 1987 og fortsatte ut året. Dale Crover fra Melvins tok seg av trommingen på Nirvanas første studiodemo i januar 1988, mens Burckhard returnerte i en kort periode i 1988 før han ble erstattet av Chad Channing. Burckhards alkoholproblem og mangel på disiplin bidro til at han ble sparket ut av bandet. På samlealbumet *[[With The Lights Out]]* kan trommingen hans høres på de første fem sporene.

I 2005 ga han ut et album med bandet Attica.

## Eksterne lenker
* 
*
Porsche Boxster

**Porsche Boxster** er en roadster fra bilprodusenten Porsche. Boxster har blitt produsert siden sent 1996, og er en cabriolet. Det ble senere i tillegg produsert en versjon med tak, som heter Cayman, og begge selges side ved side. Boxster er Porsches minst kostbare modell, og den konkurrerer med BMW Z4, Audi TT, Chrysler Crossfire og Mercedes-Benz SLK. Boxster har motoren montert i midten, rett bak setene, og har bagasjerom både foran og bak. Bilen produseres i Nystad, Finland. Navnet «Boxster» er en blanding av ordet «boxer», som er en type motor med horisontalt motstående sylindre, og ordet «roadster», som er en cabriolet med kun to seter. Motoren var opprinnelig på 2,5 liter, men er nå på 2.7 liter som før kun var å finne i Boxster S modellen. Cabriolet-taket kan også tas ned og erstattes med en "hardtop", et avtagbart tak i aluminium som egner seg på vinteren og som reduserer vindstøy og øker isolasjonsevnen. Linjene i designet gir assosiasjoner til Porsche Speedster som kom i 1948 og Porsche Spyder, to modeller som har vært viktige inspirasjoner for Boxsteren.

Boxster finnes i to forskjellige modeller. 986 og 987. 986 var den første modellen, og ble produsert fra starten av, helt til 2005, da Porsche introduserte en ny modell, 987. I den perioden 986 var i produksjon, var selve bilen helt lik, bortsett fra at det kom hvite blinklys og andre små endringer. Det var i tillegg en *Limited Edition*, med grønt skinninteriør, og en annen form på støtfangrene. Boxsteren blir produsert i to versjoner, Boxster og Boxster S. Denne var produsert i fabrikken i Stuttgart, Tyskland.
## Eksterne lenker
*
Hortus Cliffortianus

Boka ***Hortus Cliffortianus*** (latin for «Cliffords hage») var et mesterverk innen tidlig botanisk litteratur og ble utgitt i 1738.

Utgivelsen var et samarbeid mellom Carl von Linné og Georg Dionysius Ehret, finansiert av George Clifford i 1735/1736. Clifford var en velstående bankier fra Amsterdam og var en ivrig botaniker med en stor plantesamling, han var også direktør for Det nederlandske ostindiske kompani. Med sin formue hadde Clifford anledning til å engasjere naturvitenskapsmenn som Linné og kunstnere som Ehret. På Cliffords sommersted Hartekamp ved Heemstede laget de den første vitenskapelige klassifiseringen av en engelsk hage.

Hagen i Hartekamp var ganske berømt allerede før George Clifford kjøpte stedet i 1709 og under hans eierskap vokste antallet planter kraftig. Han hadde fire oppvarmede veksthus for å ha de mange tropiske plantene som han fikk fra sine forretningsforbindelser over hele verden. Clifford var også en nær venn av botanikeren Herman Boerhaave, som han forsynte med frø; Boerhaaves sommerhus og hage lå ved Oud Poelgeest, ganske nær Hartekamp.

I 1736 ble George Clifford kjent for å ha dyrket det første innendørs banantreet og det var en av grunnene til at Carl von Linné var ivrig etter å arbeide for ham.

George Clifford døde i 1760 og forretningene og eiendommen ble overtatt av hans sønner. Bankvirksomheten som ble ledet av George Clifford jr. innstilte virksomheten i 1772 og eiendommen Hartekamp ble solgt ut av familien i 1788. Siden det har hagen forfalt og er idag i bruk av en skole. George Cliffords herbarium ble kjøpt av Joseph Banks i 1791 og han ga det videre til British Museum of Natural History, hvor det nå presenteres på nett.

## Kilder
*Hortus Cliffortianus (engelsk) 
* George Clifford Herbarium http://www.nhm.ac.uk/research-curation/projects/clifford-herbarium/linnaeus.html

## Eksterne lenker
* «The George Clifford Herbarium», fra nettstedet til The Natural History Museum, London (engelsk)
Zoot Sims

**John Haley «Zoot» Sims** (født 29. oktober 1925 i Inglewood i California, død 23. mars 1985 i New York) var en amerikansk jazzmusiker (saksofon).

Etter oppvekst med den vaudeville-turnerende musikalske «Sims Family», der broren Ray Sims (trombone) senere ble kjent, ble han på 1940-tallet med i orkestre ledet av Benny Goodman (1943, 46–47, 50), Artie Shaw og Stan Kenton før han gikk inn i US Army (1944–46).  Derpå spilte han var han en av «Four Brothers» i Woody Hermans band (1948-49) før han skapte sin egen *Zoot Sims Quintet* og forøvrig spilte mye med Gerry Mulligan og Al Cohn, med sistnevnte i «Cohn/Zims Quintet» (1957-) som ga ut meget og var fast på klubben Half Note i New York.

Sims var å se på Bislett Stadion (1950) med Benny Goodman's orkester, såvel som ved Moldejazz med Red Rodney (1976). Han spilte også med de svenske Monica Zetterlund, Rune Gustafsson og Lars Gullin ved flere anledninger og på utgivelser. Konsertarrangør Miloud Guiderk hentet ham til Sandvika kino på 1980-tallet sammen med saksofonist Al Cohn, pianist Hank Jones, Alan Dawson på trommer, og Ron Carter på bass (bassen for anledningen utlånt av norske Carl Morten Iversen). Opptak fra konserten finnes i NRKs arkiver.

## Referanser
Mike Scott

**Michael Scott** (født 14. desember 1958 i Edinburgh, Skottland) er en musiker, som er grunnlegger og drivkraften bak bandet The Waterboys.

Scott begynte sin musikalske karriere på 1970-tallet. Hans hovedinstrument er gitaren, men han er også kjent for sitt særegne pianospill. Han har en karakteristisk stemme, som også bærer mye av musikken. Han behersker både tekst og musikk svært bra og kombinasjonen har ført til en dedikert fan-base, som har fulgt ham gjennom hans musikalske vandring i det tilnærmede solo-prosjektet, The Waterboys, fra midten av 80-tallet til dags dato.

Scott er gift og har barn med den japanske kunstneren Megumi Igarashi. Han har også barn fra et tidligere forhold med den irske artisten Camille O'Sullivan.

Han har de siste årene hatt base i Dublin i Irland.

## Biografi
Biografi for Mike Scott og The Waterboys:
* Scott, Mike. *Adventures of a Waterboy* HC (the lilliput press) ISBN 978-1-84351-190-8
* Scott, Mike. *Adventures of a Waterboy* PB (Jawbone Press) ISBN 978-1-908279-24-8
* Abrahams, Ian. *Strange Boat* (SAF publishing) ISBN 0-946719-92-6

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Offisiell webside
* Twitter
Laminaria

* *[[Laminaria digitata]]*
* *[[Laminaria ephemera]]*
* *[[Laminaria farlowii]]*
* *[[Laminaria hyperborea]]*
* *[[Laminaria longricruris]]*
* *[[Laminaria ochroleuca]]*
* *[[Laminaria sinclairii]]*

***Laminaria*** er en gruppe tarer som på norsk gjerne bare kalles **tare**. Taren vokser i havet, og kan utnyttes som gjødsel og råstoff for industri ved produksjon av alginater.

Langs kysten fra Vestlandet og nordover ble tare mye brukt som tilleggsfôr til husdyr, spesielt på seinvinteren og våren. Taren ble høstet fra båt, og man brukte ljå for å skjære den.

## Eksterne lenker
*
Dave Foster

**Dave Foster** var den tredje trommeslageren til grungebandet Nirvana. Han fikk sparken etter et fåtall konserter med bandet, mye på grunn av hans  manglende evne til å møte opp på konserter. Foster bodde dessuten timer bort fra Kurt Cobain og bassist Krist Novoselic i Aberdeen, noe som betydde at bandmedlemmene måte hente Foster og kjøre han til bandets øvningslokaler i Tacoma.

Han fikk sparken i bandet etter å ha angrepet sønnen til borgermesteren i Cosmopolis, Washington.

## Eksterne lenker
*
Nils Jøran Riedl

**Nils Jøran Riedl** (født 16. desember 1965 i Bodø) er en norsk teolog og billedkunstner. Han er kjent gjennom media for sitt engasjement for homofiles rettigheter i Den norske kirke.

Riedl er cand.philol. fra Universitetet i Trondheim (1992) med ekvivalering til *cand.theol* fra Universitetet i Oslo (UiO) (1993).

Han ble ordinert til prest i Den norske kirke av biskop Gunnar Stålsett 20. desember 2001, til tjeneste ved Det praktisk-teologisk seminar, Universitetet i Oslo. Ordinasjonen av Riedl var kontroversiell, siden han levde i registrert partnerskap, og Stålsett ble kritisert av sine kolleger.

I 2005 ble Riedl ansatt av Oslo bispedømmeråd som studentprest ved Universitetet i Oslo. Biskop Ole Christian Kvarme, som i pakt med et vedtak fra Den norske kirkes øverste organ kirkemøtet fra 1997 (som går imot ordinasjon og ansettelse av prester i homofilt partnerskap) stemte mot ansettelsen og nektet senere å sende offisielt kollasbrev ved Riedls innsettelse.

Riedl var en av fire søkere til stillingen som domprost i Bodø i 2007. Biskop Tor Berger Jørgensen uttalte i den anledning til Avisa Nordland at han anså «Riedl som en habil og kvalifisert søker på lik linje med de øvrige søkerne.»

Fra 1996 til 1998 var Riedl leder for Åpen kirkegruppe for lesbiske og homofile i Oslo. Riedl var registrert partner med Petter Møller, tidligere nestleder i Landsforeningen for lesbisk og homofil frigjøring, fra 1993 til 2013.

Han har utgitt boken *Roma, historiske vandringer* (Verbum forlag, Oslo 2001) sammen med Petter Møller, og deltok i dokumentarfilmen, *BE - Skitne, syndige meg  (Dirty, Sinful me)* i 2000*.*

Som billedkunstner har han hatt flere separatutstillinger, særlig i Lofoten, der han var sokneprest i perioden 2014-2020. Siden 2020 har han vært sokneprest i Gildeskål.

## Kilder
Avisa Nordland 17.04.07 om søkere til domproststilling.
Richard Laymon

**Richard Carl Laymon** (født 14. januar 1947, Chicago, Illinois, død 14. februar 2001) regnes av mange som en av Amerikas (og verdens) fremste skrekk/horror-forfatter. Den amerikanske horror-forfatter foreningen har oppkalt en av sine priser etter ham. 

Laymon hadde en BA i engelsk litteratur fra Willamette University, Oregon og en MA i engelsk litteratur fra Loyola University, Los Angeles. Familien flyttet tidlig til California hvor Laymon tilbrakte resten av sitt liv. Laymon døde av et massivt hjerteinnfark og etterlot seg kone (Ann) og datter (Kelly).

Laymon var tidlig uheldig med valg av agent/forleggere, noe som førte til at han ikke er spesielt anerkjent på hjemmebane, men på grunn av en dyktige engelske forlegger og en rekke small-press utgivere i statene så har han oppnådd svært godt ry verden over. Likevel har han aldri vært oversatt til norsk. Flere av bøkene hans har oppnådd kult-status og er svært utilgjengelige.

Laymon skrev over 60 noveller og over 30 bøker og flere bøker har vunnet priser, f.eks.;
* *Flesh* (Kåret av Science Fiction Chronicle til beste skrekkfortelling i 1988 og nominert til Bram Stoker Award)
* *Funland* (Nominert til Bram Stoker Award)
* *The Traveling Vampire Show* (vinner av Bram Stoker Award, posthumt 2001)

Richard Laymon skrev noen få bøker under pseudonymene Richard Kelly, Carl Laymon, Carla Laymon Inntil sin død så var han president i foreningen HWA – Horror Writers of America.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Richard Laymon Kills – Webforum!'' 
* *[http://horror.org/ Horror Writers Association]*
Louis Leakey

**Louis Seymour Bazett Leakey** (1903–1972) var en britisk paleoantropolog. 

Gjennom 1920- og 1930-årene oppdaget Leakey en rekke hominidfossiler og redskaper i det østlige Afrika. Han kone, Mary Leakey, var også paleoantropolog og sammen gjorde de en rekke viktige funn, inkludert fossilene til flere Homo-arter og såkalte australopitheciner. Fem år etter sin manns død gjorde hun det sensasjonelle funn av et sett fire millioner år gamle fossile fotspor. Deres sønn, kenyanske Richard Leakey, har også gjort viktige funn av fossiler.

## Referanser
Jørundgard Middelaldersenter

**Jørundgard Middelaldersenter** er bygget opp som en middelaldergård. Den ble oppført til innspillingen av filmen *[[Kristin Lavransdatter (film)|Kransen]]* i 1994, bygget på Sigrid Undsets roman om Kristin Lavransdatter.

Gården ligger med sine 16 hus og stavkirkekopi ikke langt fra E6 på Nord-Sel, ca. 15&nbsp;km nord for Otta i Gudbrandsdalen. I samme område ligger Nord-Sel kirke, der statuen av Kristin Lavransdatter er plassert. Pilegrimsleden som ble åpnet i 1997 går forbi gården. Gården har faste dager med lafting, smiing, veving og håndverk, baking m.m. I husene er det utstilt rekvisitter fra filminnspillingen. Det er også en del husdyr på uttunet, f.eks.  skotsk høylandsfe, norsk ursau, villsvin og høner.

Informasjonen/formidlingen foregår som personlig guiding på flere språk, eller ved selvguiding. Gården har aktiviteter både for barn og voksne, styltegåing, kilekasting, hopping i høyet på låven m.m. For de som ønsker et måltid med smak og miljø av middelalder tilbys flere retter. Gården tar i mot bestilling til forskjellige anledninger, turer, skoleklasser, konfirmasjon, bryllup, fødselsdagsfeiring m.m. For de som ønsker enkel overnatting, eks. i Kristins seng, er dette mulig.

I månedskiftet juni/juli foregår Kristindagene, med teateroppsetning av Kristin Lavransdatter, Kransen og konserten Balladenatt på gården. Senere på sommeren arrangeres dansefestivalen og flere konserter. Fra 2011-2019 har forestillingen "Kristin Lavransdatter på Jørundgard", med manus av Svein Gundersen, blitt oppført på stedet. Dette manuset bygger på alle tre bind av Sigrid Undsets fortelling om Kristin Lavransdatter.

## Eksterne lenker
* 
* Jørundgard.no
*Kristin er tilbake
*Rekordinteresse for Kristinspillet
Chronic Town

***Chronic Town*** er en EP av R.E.M., utgitt i 1982 på plateselskapet I.R.S. Records. *Chronic Town* er det første eksempelet på R.E.M.s særegne musikalske stil med skranglete gitarlyd, akkorder spilt i arpeggio, mumlende vokal, og tekster som fullstendig unngår de tradisjonelle temaene i popmusikken.

Selv om bandet selv var misfornøyd med platen da den ble utgitt, ble den hyllet av kritikerne, og I.R.S. ga R.E.M. dermed grønt lys til å spille inn sitt debutalbum, *Murmur*, som ble utgitt i 1983.

Forsidebildet på albumcoveret viser en vannkaster i blåtoner. På baksidecoveret er bandmedlemmene avbildet, også i blåtoner.

*Chronic Town* ble inkludert i CD-versjonen av samlingen *Dead Letter Office* som ble utgitt i 1987. Dette er dens nåværende eneste tilgjengelighet i CD-form.

## Sporliste
Alle tekster og melodier ved Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills og Michael Stipe.

#«Wolves, Lower» – 4:10
#«Gardening at Night» – 3:29
#«Carnival of Sorts (Box Cars)» – 3:54
#«1,000,000» – 3:06
#«Stumble» – 5:40

## Eksterne lenker
*
Natriumbenzoat

**Natriumbenzoat** (NaC6H5CO2) er natriumsaltet til benzosyre og benyttes som konserveringsmiddel og har E-nummer **E211**. Det tilsettes i drikkevarer for å hindre vekst av mikroorganismer som sopp og bakterier. Det er ufarlig i de mengdene som er vanlig å bruke, men kan være farlig i større mengder. Natriumbenzoat kan i enkelte situasjoner virke svakt irriterende på hud, øyne og slimhinner. 

I naturen finnes natriumbenzoat i store mengder i tyttebær.

Forskning kobler økt inntak av benzosyre til hemmet vekst hos barn under tre år.
## Referanser
Tornedalen

**Tornedalen** (finsk: *Tornionlaakso*) er navnet på det geografiske området der Torneälven renner. De fleste oppfatter dog den svenske termen Tornedalen som en videre kulturterm på den svenske siden av grenseelven. 

Her finnes den nasjonale minoriteten tornedalinger. En kulturdefinisjon av Tornedalen inkluderer de svenske, finske og samisktalende kommunene Gällivare, Kiruna, Pajala, Övertorneå og Haparanda. Siden 2000 er dette området også et territorium for områdets offisielle minoritetsspråk meänkieli og delvis samisk. Samisk er offisielt språk i Kiruna og Gällivare kommuner. I kulturområdet Tornedalen tales, i tillegg til svensk, således også finsk, meänkieli og samisk. Hvert individ har rett til å kreve offentlig service på ett av disse språkene. Innenfor eldreomsorg og barneomsorg kan man kreve service og samtalespråk på et av disse minoritetsspråkene. 

Meänkieli og svensk brukes som språk i den svenske delen av Tornedalen. I den finske delen av Tornedalen brukes også meänkieli, men der anses det være en dialekt av finsk.

Tornedalsteatern, ToTe, er det første tospråklige teateret i Tornedalen. Det ble etablert i 1986. Kontoret ligger i Pajala, men teatret har virksomhet i hele Tornedalen.

## Kommuner i Tornedalen
**I Sverige:**
*  Haparanda
*  Övertorneå
*  Pajala
*  Kiruna 

**I Finland:**
*  Torneå
*  Övertorneå
*  Pello
*  Kolari
*  Muonio
*  Enontekis

## Tornedalrådet / Tornionlaakson neuvosto

Tornedalsrådet ble opprettet i 1987, det er en sammenslåing av den finske *Tornionlaakso kommunale komité* og den tilsvarende svenske foreningen *Tornedalskommunernas förbund*. Tidligere jobbet disse komiteene på hver sin side av grensen.

Også fire norske kommuner som grenser til Tornedalen ble med i rådet. Rådet skal forvalte interessene til 96 000 innbyggere (2025) . De arbeider for bedre forutsetninger for et grenseoverskridende arbeid innen forretning, kultur og infrastruktur.

De norske kommunene som er med, i tillegg til kommunene i Tornedalen, er:

* Storfjord
* Nordreisa
* Kåfjord
* Kautokeino

## Eksterne lenker

* www.tornedalen.org – felles nettsted for Tornedalenrådet
Tarer

* Akkesiphycaceae
* Alariaceae
* Chordaceae
* Costariaceae
* Laminariaceae
* Lessoniaceae
* Pseudochordaceae

**Tare** er betegnelsen på de store tangartene som finnes i ytre del av strandsonen. Systematisk hører tarene til brunalgene.

Det er gjerne arter av slekta *[[Laminaria]]* som omtales som tare. Noen av de største algeartene hører til denne gruppen, blant annet fingertare, stortare, sukkertare, draugtare og butare som alle er vanlige i Norge, og kjempetare som ikke fins i Norge.

Noen av artene danner såkalte tareskoger i grunt (25-30 m) , klart vann dit sollyset når og
trenger næringsrikt vann på under 20°C. I Norge finnes stortareskoger i områder som er middels eksponert for bølger, og sukkertareskoger i de mer beskyttede områdene. Størrelsen på tareplantene varierer langs kysten med temperatur- og lysforhold. I varme somre kan større områder med tare
dø ut, som da sukkertaren ble borte fra kysten av Skagerrak på tidlig 2000-tallet. 

Tarene er blant de mest voksevillige planter man kjenner, og gjenveksten er ofte rask. Tareskogene i Norge har stor økologisk betydning, både som primærprodusenter (dvs. produsenter av plantemateriale) og som habitat (også kalt leveområder) for et stort antall tilhørende planter og dyr. Disse habitatene er artsrike samfunn og opprettholder biogeokjemiske kretsløp og sykluser som f.eks. oksygen-, karbon-, nitrogen-, og fosforkretsløpet. Disse tre habitatene spiller også en stor rolle i forbindelse med binding av karbondioksid (CO2) fra atmosfæren.

Taren formerer seg oftest ved at den vinterstid sprer ut sporer fra sporeplanten (sporofytt), som er den man ser i vannet. Sporene fester seg til bunnen, der det utvikles som små uanselige kjønnsplanter (gametofytt), hann eller hunn. De befruktes etter et par uker, og babytaren kommer etter noen uker deretter. Den er gjerne festet med flere kroker (*heptar*) og har en stilk (*stipes*) der bladet (*lamina*) er festet. Nytt blad vokser gjerne ut hvert år og vokser raskt (opptil 3-4 meter) på ettervinter og vår.

Av og til nedbeites tareskog av kråkeboller. I Norge er det de grønne kråkebollene (*Strongylocentrotus droebachiensis*) som har spist stortare i den nordlige delen av landet.

## Bruk
Tarene ble før høstet og (ofte som tangmel) brukt som dyrefor eller gjødsel for jordforbedring. Taren har også blitt  brent og brukt i produksjon av glass. Taren tar opp jod og har fra 1800-tallet vært brukt for å utvinne joden. Enkelte (som stortaren) inneholder mye alginsyre (stivelse) og høstes for å utvinne alginat. Den  brukes  også som levende rensere av næringssalter fra fiske- og skalldyroppdrett, og alginatet i levende tare binder tungmetaller (bly, kobber og kadmium).

Tarens kjønnsplanter kan kultiveres i laboratorium og festes til tauverk i vannet. Tare fra Kina (kombu, wakame og nori) utgjør det meste av verdens årlige produksjon på 14 millioner tonn av makroalger. I Norge høstes den ville stortaren for å lage alginat, men er uegnet til dyrking da den ikke fester seg til tau og rep, slik fingertaren gjør.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stor-Arnøya

**Stor-Arnøya** er ei øy og ei bygd som ligger sør i Nærøysund kommune i Trøndelag.  Stor-Arnøya har broforbindelse via Rekøya til Rossøy på fastlandet, og ligger 14 km sørøst for Rørvik. 

Fra Stor-Arnøya går Arnøyvegen 2,5 km nordover der den møter Lundringveien som fortsetter 2 km østover til Fikkan. Fikkan ligger ved Fv769 3 km sør for Sørli vegdele (Fv770). Fra Sørli vegdele er det 7 km vestover til Rørvik, og 13 km østover til Kolvereid. 1,5 km vest for Sørli vegdele ligger Ottersøy vegdele der Ottersøyvegen går 1,5 km nordover til Ottersøya.

Fra Stor-Arnøya er det veiforbindelse via moloer og broer til Kongensøya, Kjeøya, Severinholmen, Hestøya og Sandøya.  Sammen utgjør disse øyene Arnøy grunnkrets. Arnøy grenser til Fikkan og Varøya i  nord, og til Arnøyfjorden i sør.

Jordbruk og fiske er de viktigste næringene i Arnøy, noe også kulturlandskapet bærer preg av.  

Stor-Arnøya har egen havn for fiske- og fritidsbåter.

Nærøysund Rafting holder til på Stor-Arnøya

Arnøya er et aktivt grendesamfunn som har opplevd god vekst og tilflytting de siste årene. Arnøy grunnkrets har 68 innbyggere pr. 1. januar 2021. 

## Referanser
Tennis under Sommer-OL 1996

Under sommer-OL i 1996 i Atlanta vant vertsnasjonen USA 3 av 4 gullmedaljer i  tennis. Andre Agassi USA vant singelfinalen for menn og Lindsay Davenport USA vant singelfinalen for kvinner. Gigi Fernández  og  Mary Joe Fernández klarte å forsvare sin doubletittel fra OL i Barcelona. For første gang i OL-tennisen sin historie ble det kun delt ut en bronsemedalje i hver øvelse. Det ble konkurrert i 4 øvelser.

## Singel menn







## Double menn
 






## Singel kvinner






## Double kvinner







## Medaljestatistikk
Charles Dolzé

**Charles Dolzé** (kinesisk: 翟敬臣, født 25. mars 1663 i Metz i Frankrike, død 24. juli? 1701 i *Tartaria*? i Kina) var en kinamisjonær tilknyttet jesuittordenen.

## Biografi
Han ble presteviet den 22. desember 1693 i «Bruntruti» ved  Porrentruy i de sveitsiske Jurafjellene. 

Dolzé var blant de franske jesuitter som ble sendt til Kina i 1690-årene og ankom Kanton den 4. november 1698 og dro i februar neste år innover i landet. Han døde i ung alder, og kildene oppgir noe forskjellig tid og sted i 1701 – 24. juli i *Tartaria* eller 31. juli i Beijing. I alle fall er han en av de ni franske jesuitter hvis gravstøtter er bevart på jesuittenes gravsted Zhalan i Beijing.  

## Litteratur
* Charles Le Gobien, Yves Mathurin Marie Tréaudet de Querbeuf: *Lettres édifiantes et curieuses, écrites des missions étrangères*, J. G. Merigot, Paris, 1780,  s. 76-77
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Kollas

**Kollas** (fra latin: *Collatio*, men med en betydning som har beveget seg langt bort fra den opprinnelige) er en betegnelse for utnevnelse av en prest som kirkelig medarbeider, tradisjonelt brukt om et ansettelsesbrev eller erklæring fra en biskop. I middelalderen var *kollasretten*, i betydningen hvem som skulle ha rett til å utnevne prester og biskoper, ofte et stridspørsmål mellom konge og kirke.

Uttrykket kollas eller *collatio* er ikke lenger relevant innen Den katolske kirke, der det oppstod. 

I Den norske kirke er det i dag bispedømmerådene som ansetter prester, og ansettelsesforhold er fastsatt gjennom ansettelsesbrev og arbeidsavtaler som ved andre stillinger. Kollas eller **kollasbrev** brukes i Den norske kirke om anbefalingsbrev fra biskopen. Ved innsettelse av proster og prester leses kollasbrevet fra biskopen av en representant for menigheten hvor presten skal gjøre tjeneste.

I sammenhenger hvor den stedlige biskop har vært uenig med bispedømmerådet i ansettelsessaker, kan biskopen velge å «ikke gi kollas», altså ikke gi sin anbefaling av den nye medarbeider. Dette har i hovedsak skjedd ved ansettelser av kvinnelige prester i bispedømmer hvor biskopen har vært motstander av  kvinners prestetjeneste. 

Det fikk forholdsvis bred omtale i mediene da Ole Christian Kvarme, biskop i Oslo ikke ga sin anbefaling (kollas) da bispedømmerådet i Oslo bispedømme i 2005 ansatte Nils Jøran Riedl, som levde i homofilt partnerskap, som studentprest ved Universitetet i Oslo.