Thor von Ditten

**Thor von Ditten** (født 12. september 1860 i Kristiania, død 23. januar 1936 på Skravestad utenfor Sandefjord) var en norsk diplomat som var sentral både på svensk-norsk og helnorsk side, altså før og etter unionsoppløsningen i 1905.

Han var sønn av den adelige hoffapoteker Hans Selchier von Ditten (1820–1891) og Johanna Theodora Døderlein (1819–1907). Det var faren som var av den tyske adelsslekt *Mecklenburg* fra Mecklenburg, mens mora var av slekten *Döderlein* fra Weissenburg. Hans bror var kunstmaleren Johannes von Ditten (1848–1924) som på 1860-tallet reiste meget til Tyskland, England og Frankrike. Etter examen artium 1878, cand.philos. 1879 og cand.jur. 1883 i hjembyen, tok da også Thor en språkreise til Frankrike og fikk 1884 jobb ved Indredepartementet sitt konsulatkontor, i 1885 stasjonering ved Utrikesdepartementet i Stockholm og i 1886 attasje ved den svenske legasjon i Wien der han i 1890 virket som Chargé d'affaires. Faren døde i 1891, og Thor var vekselvis i Stockholm og ute ved legionene (Konstantinopel, London, Madrid) frem til år 1900, blant annet som Kong Oscar IIs sekretær på utenlandsreisen i 1894 til Nord-Italia og 1896 til Frankrike.

Han var kabinettsekretær 1900–1903  og sekretær for den svenske utenriksminister under de opprivende forhandlingene om eget norsk konsulatvesen.  Broren hadde i 1897 flyttet til Åsgårdstrand og innledet en serie konfrontasjoner med Edvard Munch. Han avslo i 1902 ministerposten i St. Petersburg, men tok posten i Roma i 1903 og var minister der inntil unionsoppløsningen 1905.  I oktober 1905 undertegnet han Karlstadforhandlingene, og året etter fikk han rollen som *overseremoni-mester* ved kroningen i Trondheim den 22. juni 1906.  Med den mye eldre Jørgen Løvland (1848–1922) som ble første utenriksminister, og diplomatene Fritz Wedel Jarlsberg (1855–1942) som hadde ønsket å bli første utenriksminister, samt Helmer Bryn (1865–1933) som ble første ekspedisjonssjef i UD, var von Ditten sentral i opprettelsen av det norske utenriksdepartement; von Ditten har vært karakterisert som Løvlands nærmeste rådgiver, i praksisk hans utenriksråd det første året. Fra 1906 til 1920 var han *envoyé plénipotentiaire* til den på den tid svært viktige utenriksstasjon Berlin med Wien og Roma som sideakkreditering.  Undertiden hadde von Titten i 1910 blitt nær forflyttet til utenriksstasjonen i London, men keiser Wilhelm II gikk imellom og de sendte Benjamin Vogt (1863–1947) i stedet. Fra 1920 ble han bonde på gården Verket, et tidligere saltverk på Skravestad ved Sandefjord. Han mottok mange ordener.

## Utmerkelser
* St. Olavs Orden ridder 1897, kommandør av 2. klasse 1903, kommandør av 1. klasse 1906
* Kroningsmedaljen 1906, for de som deltok under kroningen
* Isabella den katolskes orden fra Spania, storkors 
* Den prøyssiske kroneorden, ridder av 1. klasse
* Italias kroneorden, storkors
* Sankt Savas orden fra Serbia
* Den sivile fortjenstorden (Bulgaria) 
* Mecidi-ordenen 2. klasse, fra Tyrkia
* Frelserens orden storoffiser, fra Hellas
* Karl IIIs orden kommandør 1. klasse, fra Spania
* Nordstjerneordenen fra Sverige
* Griffordenen for de Mecklenburgske 
* Jernkroneordenen 2. klasse fra Østerrike
* Sankta Annas orden 2. klasse, fra Russland
* Den hellige Carls orden kommandør, fra Monaco 
* Thailands krones orden, 4. klasse 
* Johanitterordenen fra England 1899

## Litteratur
* Neumann, Iver B. og Halvard Leira (2005): *Aktiv og avventende. Utenrikstjenestens liv 1905-2005* Oslo: Pax

## Referanser