open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Walid al-Kubaisi

**Walid al-Kubaisi** (1958–2018)) var en norsk forfatter, journalist, oversetter og ingeniør.

Han kom fra Irak til Norge som flyktning i 1986. I Irak vokste han opp i en velstående familie og utdannet seg til ingeniør. Faren var politimester og andre familiemedlemmer ble drept i et opprør mot Saddam Hussein. Ifølge egen beretning smuglet faren ham over grensen til Syria og ble deportert til Libanon der han var i seks år. I Beirut arbeidet han som journalist blant annet for PLOs aviser og flyktet videre til Norge.

Han utga sin første bok i 1996, essaysamlingen *Min tro, din myte: islam møter norsk hverdag*. Kubaisi ble tildelt Skjervheimprisen i 2003 og han ble statsstipendiat i 2007 som første ikke-vestlige innvandrer. I 2016 ble han sammen med Loveleen Rihel Brenna tildelt Fritt Ords honnør for «innspill i innvandrings- og integreringsdiskusjoner (…) sekulære (ikke-religiøse) premisser, og bidratt til nyansering og vitalisering av mangfoldsdebatten».
Han var styremedlem av Ex-Muslims of Norway fra oppstarten i 2016 og inntil sin død i 2018. Han skrev fast for *[[Dag og Tid]]* i 15 år og hadde publisert flere kronikker om blant annet Irak, innvandring, islam og ytringsfrihet.

## Bibliografi
* *Blekk og blod*: ei familiekrønike frå Midtausten og Noreg, Dreyers forlag, 2016
* *Allahs lille brune: Koranen og profetens ord i utvalg*, redaktør Walid al-Kubaisi og Ronnie Johanson, Religionskritisk forlag, 2004, ISBN 82-7265-015-0
* *Rasisme forklart for barn: en bok for barn i alle aldre, og med alle hudfarger*, Pantagruel, 2001, ISBN 82-7900-127-1
* *Norske Poteter og Postmodernistiske Negre*. Kulturbro Forlag, 2000
* *Halvmånens hemmeligheter*. Pantagruel, 1998
* *Gleden er ikke mitt yrke*. Pantagruel, 1998
* *Sinbads verden*. barnebok. Pantagruel, 1997
* *Min tro, din myte*. Aventura, 1996
;Film 
* *[[Frihet, likhet og Det muslimske brorskap]]* (Dokumentar, 2010)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Artikler i Dag og Tid:
*  Artikler av Walid al-Kubaisi på HonestThinking.org
*  Presentasjon av Walid al-Kubaisi i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
*  pluto.no  kort selvbiografi
*  (Nettavisen 18.06.16) av Trond Lepperød
*  Vestens bin Laden (Aftenposten, 01.04.03)  av Walid al-Kubaisi
*  Den sanne historien om slør og skaut i islam (Aftenposten, 03.02.04)  av Walid al-Kubaisi
*  Wergelands toleranse (Aftenposten, 03.05.08)  av Walid al-Kubaisi
*  Innenfor og utenfor islam (Aftenposten, 25.10.02) av Inger Anne Olsen
Hisøy kirke

**Hisøy kirke** er en korskirke fra 1849 på Hisøy i Arendal kommune, Agder fylke. Kirken er sognekirke for Hisøy sogn i Arendal prosti. Arkitekt var Gustav Adolph Lammers og byggmester var John Bakken. Altertavlen er malt av Christen Brun. Kirken har to kirkeklokker som er støpt i Sundsvall i Sverige. 

Byggverket er i tømmer og har 500 plasser.

Det er kirkegård ved kirken samt parseller på sørsiden av fylkesvei 213 og sørsiden av fylkesvei 215.

## Historikk
Kanskje var det kirke på Hisøy allerede i middelalderen; egen prest nevnes i 1320. 

Hisøy sogn ble opprettet 1847, og i 1871 ble Hisøy eget prestegjeld, utskilt fra Øyestad.  

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Arkivverket om fylkets sognehistorie
Exact

***Exact*** var en norsk gratisavis med månedlige utgivelser. Den ble grunnlagt i april 1995 og lagt ned i desember 2009. Første utgave kom på gata i 28. mai i stiftelsesåret, med distribusjon til Gjøvik, Hamar og Lillehammer, samt tettsteder i omegnen. Opplaget var i starten  aviser og økte til  i løpet av få måneder. Deretter ble distribusjonsområdet gradvis økt til å omfatte store deler av Hedmark, Oppland samt deler av Buskerud, Oslo og Lillestrøm. Siste utgave kom 4. desember 2009.

Målgruppen var unge mennesker mellom 15 og 35 år. Innholdet hadde fokus på film, musikk, kultur og intervju med skuespillere, musikere og lignende med alt fra lokale helter til verdensstjerner.

## Historikk
Utgiverselskapet Mjøsa Avismedia ble stiftet av sju personer fra Gjøvik: Audun Berger Nielsen, Erlend Refsdal, Frode Hermanrud, Kenneth Dahlby, Kim Thomas Jægersen, Odd Atle Dahlby og Anders Baksetersveen. Alle hadde da mange års bakgrunn fra lokalradio og sto for alt redaksjonelt og grafisk arbeid. Frode Hermanrud kom med navneforslaget som gav avisen navn.

Starten ble gjort uten store investeringer. Samarbeid med Høgskolen i Gjøvik gav tilgang til produksjonsutstyr og praksismulighet for ingeniørstudentene ved grafisk linje. En tid hadde *Exact* kontor ved høgskolen, men flyttet snart inn i kontorlokaler i Gjøvik sentrum. Fra 2003 fungerte *Exact* også som praksisplass for elever ved studieretningen for medier og kommunikasjon ved Gjøvik videregående skole. Formatet startet som tabloid, men var en lang periode nedskåret tabloid (magasinformat).

*Exact* tok initiativet til et annonsesamarbeid – Gratisavisenes samkjøring (GAS) – mellom flere gratisaviser i 2000. I tillegg til *Exact* inngikk gratisavisene *PlanB* (Trondheim), *Filter* (Bergen) og *Scooter* (Oslo), med et samlet opplag på  aviser. Det gjorde gratisavisene til et mer interessant annonsemedium for større annonsører. Samarbeidet varte til *Scooter* og *Filter* gikk konkurs i 2001. Etter dette var opplaget til *Exact* .

I 2001 var økonomien i *Exact* også anstrengt, og eierne vedtok å selge avisen til Hamar Media, et konsern som utgir dagsavisen *[[Hamar Arbeiderblad]]*, driver lokalradioene Exact HitFM i Hamar og Elverum samt er medeier i TV Innlandet. Dette gav nye muligheter til å fremme kunst og kultur i Mjøsområdet. Konkrete eksempler er LandsbyLarm og PopPartner som har blitt virkelighet takket være lokalt samarbeid. Avisen trykkes i konsernets eget avistrykkeri på Hamar.

I mai 2005 feiret man tiårsjubileum med stort arrangement og gratis konsert i Gjøvik. På den måten levde man opp til det som var avisens slagord siden starten: gratis nytelse.

Dårlig økonomi var grunnen til at konsernstyret i Hamar Media i 2009 valgte å legge ned avisen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Gratisavisen ''Exact'' 
* PopPartner
David Bedford

**David Vickerman Bedford**, (født 4. august 1937 i London, død 1. oktober 2011) var en engelsk komponist som har komponert både innen populærmusikk og klassisk musikk. 

## Biografi
Etter å ha studert på Royal Academy of Music under Lennox Berkely studerte han i Venezia med Luigi Nono. På 1960-tallet ble han bedt om å orkestrere Kevin Ayers album *Joy of a Toy*, noe som introduserte ham for Ayers band The Whole World, hvor han også spilte keyboardinstrumenter. Gjennom dette møtte han Mike Oldfield, som var bassist i bandet. Han orkestrerte Orchestral Tubular Bells for Oldfield, og siden arbeidet han for flere musikere, blant annet Elvis Costello, Lol Coxhill, A-ha, Frankie Goes to Hollywood, Robert Wyatt, Madness og Billy Bragg. Han orkestrerte også Camels konseptalbum *«[[The Snow Goose]]»* samt ledet London Symphony Orchestra under bandets fremføring av verket i Royal Albert Hall den 17. oktober 1975. Denne konserten finnes i sin helhet på liveutgivelsen *«[[A Live Record]]»* fra 1978.

Samtidig skrev han samtidsmusikk i klassisk stil. *Star Clusters, Nebulae and Places in Devon* for kor og messinginstrumenter, *With 100 Kazoos*, hvor publikum spiller med, *Seascapes*, hvor skolebarn er med, og *Stories From The Dreamtime* for 40 døve barn og orkester er noen av stykkene i denne sjangeren. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Pocahontas County (Vest-Virginia)

**Pocahontas County** er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger øst i staten og det grenser mot Randolph County i nord, Pendleton County i nordøst, Greenbrier County i sørvest og mot Webster County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Virginia i øst.

Pocahontas Countys totale areal er 2&nbsp;439 km² hvorav 4 km² er vann. I 2000 hadde fylket 9&nbsp;131 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i Marlinton.

Fylket ble grunnlagt i 1821 og har fått sitt navn etter indianerprinsessen Pocahontas.  
## Eksterne lenker
*
Dvergschnauzer

**Dvergschnauzer** (FCI #183) Liten, kraftig, mer tettbygd enn slank, strihåret hunderase av tysk opprinnelse. Elegant og en forminsket utgave av en schnauzer, men uten dvergpreg. Den minste av schnauzervariantene.

## Opprinnelse og alder
Rasen er godkjent fra ca. 1903. Pinscher og Affenpinscher var sannsynligvis med på å danne rasen sammen med schnauzeren.

## Utseende, anatomi og fysikk
Dvergschnauzeren er den minste av schnauzerne. Den blir ca. 30-35 cm i skulderhøyde. Vekten er på ca. 6 - 10 kg. Kvadratisk, mankehøyde tilsvarer ca. kroppslengde. Hodelengden tilsvarer halve lengden fra manken til haleansatsen. Har stri, hard og tett pels. Består av tett underull og ikke for kort hard dekkpels.

Den finnes i fire godkjente farger: salt/pepper, sort/sølv, sort og hvit. De to første er vanligst i Norge. 

Tidligere var det vanlig å kupere både hale og ører på denne hunden, men dette er nå forbudt i Norge.

## Bruksområde
Egner seg godt som vakt- og familiehund. Den er en god turkamerat, og kan brukes i lydighet og agility.

## Lynne og væremåte
Tøff, aktiv, robust, "frisk" rase som er leken hele livet. Utholdenhet og årvåkenhet gjør den til en god familiehund (er glad i barn) Egner seg i en liten bolig. Har en del vaktinstinkt og vil gjerne gjøre seg opp sin egen mening først, før den f.eks. hilser på folk, men da det er overstått er den meget hengiven og "kosete".

## Annet
Pelsen vokser og må trimmes regelmessig. Stelles pelsen regelmessig, vil hunden ikke røyte.

## Bilder

Fil:Silver Schnauzer - Abby.jpg
Fil:Miniature schnauzer.jpg
Fil:Patuljasti snaucer miniature schnauzer zwergschnauzer.jpg| Fin švartuoti hund 
Fil:Цвергшнауцер окрас черный с серебром.JPG
Fil:Miniature Schnauzer puppy blackandsilver.jpg
Fil:Can, Bastavales, Brión.jpg
Fil:Miniature Schnauzer black and silver 1.JPG
Fil:Miniature Schnauzer salt & pepper 2.jpg


## Se også
*Schnauzer
*Riesenschnauzer
## Eksterne lenker
* Norsk Schnauzer Bouvier Klubb
* NSBK avd. Oslo og Akershus
* NSBK Gruppe Rogaland
* NSBK Gruppe Hordaland
* NSBK Gruppe Aust / Vest – Agder
* NSBK Gruppe Trøndelag
* NSBK Gruppe Vestfold
* Dvergschnauzer Hvit på nett
* Dvergschnauzer på nett
* Dvergschnauzers på nett
Øyestad kirke

**Øyestad kirke** er en langkirke fra ca. 1280 på Rykene i Øyestad,  Arendal kommune.

## Beskrivelse

Kirken er en gotisk langkirke bygd i stein. Detaljene er hugget i kleberstein. Veggene var innvendig dekorert med murmalerier. Den hadde tårn av tre. Den har bevart en rektangulær del som måler utvendig 22x11 m. En vet ikke om kirken hadde et eget kor eller om koret var en del av den bevarte delen. Østveggen ble revet sannsynligvis på 1600-tallet, og da ble det bygget et kor av tømmer. Kirken 300 sitteplasser.

I den bevarte delen er der to portaler en i sør og en i vest. Vestportalen har to halvsøyler på hver side og en inntrappet spissbue som er innrammet av en dekklist over denne. Den har søylekapitel med bladverk. Midt over portalen var der et kongehode som ble ødelagt under brannen i 1900. Sørportalen har en søyle på hver side og en spissbue over. Denne har også søylekapitel med bladverk. Midt over portalen er et bispehode med mitra.

## Datering
Kirkens datering er usikker, men professor i kunsthistorie Lorentz Dietrichson antok at den er bygd ca. år 1200. Menigheten feiret kirkens 800-årsjubileum i år 2000.
 
Øystein Ekroll mener at kirken er inspirert av byggearbeidene i Stavanger domkirke etter brannen i 1272. Bispehodet har også likhetstrekk med et bispehode i korgavlen i Stavanger. Den rektangulære formen finner en også i Ogna kirke og Orre kirke på Jæren.

Den gotiske stil og Ekrolls datering gjør det troverdig med en datering til ca. år 1280. 

## Restaurering
Kirken ble ødelagt av brann 18. mai 1900. Koret, sakristiet, tårn, altertavle og prekestol ble ødelagt sammen med maleriene på veggene. Kirken ble restaurert og gjeninnviet i 1902.

Kirken ble vernet i 2000 etter lov om kulturminner. I 2008 gjennomgikk kirken omfattende restaurering. Veggene fikk ny puss. Tårnet ble båndtekket med ny sink. Og det gamle spiret fra 1709 ble gjenskapt av en smed. Spiret ble gitt av en rik herre i Øyestad med navn Søren Larsøn Lindtveit og bærer hans initialer samt årstallet det ble gitt kirken (SLSL 1709).

## Bruk av kirken
Kirkens navn på gammelnorsk var *Eyjarsstada kirkja*. Øyestad var tidligere hovedkirke for flere sogn: Øyestad, Fjære, Grimstad, Froland og Hisøy, disse er senere utskilt som egne prestegjeld. Øyestad kirke ligger i dag nær ved kommunegrensen mellom Grimstad, Froland og Arendal, opprinnelig et sentralt sted for det store opprinnelige Øyestad sogn. 

Men på slutten av 1800-tallet lå kirken usentralt i forhold til den mest tettbygde del av det nye Øyestad sogn, ved Strømmen og på Nedenes. Det ble derfor bygd ny kirke på Nedenes og ny kirke på Bjorbekk.

Øyestad kirke kalles også «Øyestad gamle kirke», i motsetning til Bjorbekk kirke, som da den var ny også ble kalt Øyestad kirke.

## Referanser


## Litteratur
*Ekroll, Øystein; *Med kleber og kalk,Norsk steinbygging i mellomalderen 1050 – 1550*, Gjøvik 1997, ISBN 82-521-4754-2
*Ruud, Erlig; *Kirkeliv og kirker. I bygd og by i Norge*. Bind Agder. Oslo 1977

## Eksterne lenker
* 
*
Pocahontas County

**Pocahontas County** er navnet på to fylker i USA:

*Pocahontas County (Iowa)
*Pocahontas County (Vest-Virginia)
Stokken kirke

**Stokken kirke** er en langkirke fra 1879 på Saltrød i Arendal kommune, Agder fylke.

Kirken ligger i lia på Stuenesbanken på Saltrød i Arendal kommune. Tomta er utskilt fra Øvre Stuenes. Den er bygd som annekskirke i Stokken sogn i Austre Moland prestegjeld. Kirken er en langkirke av bindingsverk. Byggmester var Carl Svendsen. Byggverket er i tre og har 400 plasser. 

Alterbildet med motiv Jesus i Getsemane er malt av Hedevig Lund for Austre Moland kirke i 1869, men dette bildet ble den gang ikke akseptert av menigheten. Noen år seinere ble det forært Stokken nye kirke. Bildet måtte skjøtes for å passe i altertavlen. 

Malermester Emil Rummelhoff har i 1929 dekorert galleribrystningen med en frise, med kornaks og vindruer som symbol på nattverden. Han malte samtidig hele kirkeinteriøret, og ved restaureringen til hundreårsjubileet i 1979 anbefalte Riksantikvaren at Rummelhoffs farger beholdes. 

Kirkeklokken er levert fra Olsen Nauen Klokkestøperi i 1879. Orgelet har ni stemmer og er levert fra J.H. Jørgensen i 1928.

Tegningene til Stokken kirke er senere brukt ved oppføring av Færvik og Bjorbekk kirker.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Symfoni nr. 3 (Brahms)

Johannes Brahms' **Symfoni nr 3 i f-dur, op 90** ble skrevet sommeren 1883 i Wiesbaden, nesten seks år etter at han fullførte sin annen symfoni. I mellomtiden hadde Brahms rukket å komponere noen av hans største mesterveker, inkludert hans fiolinkonsert, de to overturene og hans annen pianokonsert.

Symfonien består av fire satser, og tar i sin helhet om lag 40 minutter å fremføre:
**[[Allegro|Allegro con brio]]
**Andante
**[[allegretto|Poco allegretto]]
**Allegro.

Symfonien hadde premiere 2. desember 1883, fremført av Wienerfilharmonikerne under ledelse av Hans Richter, som proklamerte at symfonien var Brahms' Eroica.

Det berømte temaet fra tredje sats ble brukt i filmen *Aimez vous Brahms?* av Anatole Lidvak, og i BBC dokumentaren *[[The Century of the Self]]* av Adam Curtis. Serge Gainsbourg brukte det også i sin sang *Baby alone in Babylone*.

## Eksterne lenker
*
Yagi

**Yagi** kan vise til:

* Hidetsugu Yagi, japansk professor
* Yagi (antenne)
* Yagi (Kashihara), forstad til Kashihara i Japan
Michèle Alliot-Marie

**Michèle Alliot-Marie** (født 1946) er en fransk politiker for partiet Union pour un mouvement populaire. Hun har vært landets utenriksminister og forsvarsminister.

Hun ble født i Villeneuve-le-Roi i Val-de-Marne, som datter av Bernard Marie, borgermester i Biarritz.  Alliot-Marie er utdannet jurist med doktorgrad og underviste ved Panthéon-Sorbonne-universitetet i Paris. Hun har også studert etnologi.

Hennes politiske karrière begynte som bystyremedlem i Ciboure fra 1983 til 1988 og i Biarritz fra 1989 til 1992. Hun ble innvalgt i det franske parlamentet i 1986 som representant for Pyrénées-Atlantiques. Fra 1992 til 2002 var hun medlem av det europeiske parlamentet, og var borgermester i Saint-Jean-de-Luz.

Jacques Chirac utnevnte henne til statssekretær i utdannelsesministeriet i 1986, og hun innehadde denne stillingen til 1988. Fra 1993 til 1995 var hun minister for ungdom og sport i Édouard Balladurs regjering. Hun var leder for det konservative partiet fra 1999 til 2002.

I 2002 ble hun utnevnt til Frankrikes første kvinnelige forsvarsminister. Som forsvarsminister gjorde hun seg bemerket med kritikk av George W. Bush og Donald Rumsfeld i forbindelse med Irakkrigen, som hun var motstander av. Hun stod president Jacques Chirac og statsminister Dominique de Villepin nær. I november 2010 ble hun utnevnt til utenriksminister. Hun var den første kvinnelige utenriksminister i Frankrike. Alliot-Marie trakk seg i februar 2011 fra utenriksministerposten etter kritikk mot hennes håndtering av Frankrikes forhold til opprøret i Tunisia.

I Forbes liste over verdens mektigste kvinner ble hun rangert som den 56. mektigste kvinnen i verden i 2006.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Maol Íosa V

**Maol Íosa V av Strathearn** (også kjent som Maol Íosa av Orknøyene) var den siste fra den innfødte gæliske familien av mormaer for Strathearn. Han styrte Strathearn som mormaer (jarl) mellom 1330 og 1334, og som jarl av Orknøyene mellom 1331 og 1350.

Maol Íosas liv startet svært løfterikt. Etter at hans far Maol Íosa IV døde i 1329 arvet han Strathearn. I 1330 arvet han det norrøne jarldømmet Orknøyene, hvor mormaerdømmet Caithness på det skotske fastlandet var en del av, gjennom sin bestemors mor, jarl Gilbert Is datter Maud som hadde vært gift med Maol Íosa II.

Maol Íosas nedtur kom som et resultat av Edvard Balliols voldsomme angrep som fulgte etter at den store kong Robert Bruce døde i 1329. Maol Íosa valgte å stille seg på samme side som Edvard Balliol og med engelskmennene, og han kjempet for Balliol i slaget ved Halidon Hill. Han fikk liten glede av denne støtten. Balliols lojalitet var ikke stor og som valgte å gi mormaerdømmet til John de Warenne, 8. jarl av Surrey.

Da kong David II igjen kom tilbake til makten ble Maol Íosa tilgitt, men han fikk ikke sitt mormaerdømme tilbake. Isteden ble det gitt til Maurice de Moravia. Maol Íosa benyttet resten av sitt liv på å forsøke å komme tilbake til fordums makt, men forgjeves.

Maol Íosa var gift to ganger. Andre gangen var med Marjory, datter av Aodh, jarl av Ross. Han hadde fire døtre, men ingen sønner. Han døde i 1350. Strathearn kom aldri tilbake til hans arvinger og som delte eller konkurrerte om hans nordlige områder: en dattersønn ved navn Alexander de l'Arde tok mormaerdømmet i Caithness og Erengisle Sunesson, en svensk ektemann til en av døtre (kanskje Agnes) tok tittelen som jarl av Orknøyene. Til syvende og sist ble de tidligere norrøne jarldømmene, Orknøyene og Caithness, gitt videre til en annen slektning, Henry Sinclair I, jarl av Orknøyene, sønn av William Sinclair, herre av Rosslyn, og Maol Iosas yngste datter Isobel av Strathearn. 

## Litteratur
* Neville, Cynthia J.: *Native Lorship in Medieval Scotland: The Earldoms of Strathearn and Lennox, c. 1140-1365*, (Portland & Dublin, 2005)
Teleslynge

**Teleslynge** er en kabel som er lagt opp rundt et rom, eller en mindre flate og koblet til en spesiell teleslyngeforsterker, for å danne et magnetfelt som varierer med et lydsignal fra en mikrofon eller annen elektronisk lydkilde slik at signalet kan oppfattes av et høreapparat.

På en del høreapparater er det en bryter som kan skifte mellom innebygget mikrofon og en liten spole i høreapparatet som kan ta imot signaler fra det skiftende magnetfeltet som teleslyngen danner. Dette gir mulighet for å slå av den innebygde mikrofonen. Da kan brukeren øke forsterkningen i høreapparatet mer uten å risikere tilbakekobling, det vil si at høreapparatet hyler fordi den forsterkede lyden finner veien tilbake til den innebygde mikrofonen.

Teleslynger kan også monteres rundt en mindre flate som i et skrivebord eller ved en ekspedisjonsluke, eller rundt et litt større område som et hus eller rundt et kirkerom, en kino eller et auditorium.

Det legges en ledning rundt rommet, eventuelt flere runder, ofte over himling eller i gulv. Denne ledningen kobles til en teleslyngeforsterker som gir en sterk elektrisk strøm med en impedans på svært få ohm. Ofte blir forsterkeren koblet til en mikrofon. I kirker er det naturlig å ha mikrofoner ved prekestol, ved alteret og ved orgelet.

I privathjem er det naturlig å kunne koble teleslyngen til TV, radio, telefonen, dørklokke, og eventuelt til en trådløs mikrofon.

Spolen i høreapparatene som tar imot det magnetiske signalet fra teleslyngen ligger horisontalt, slik at magnetfeltet må være vertikalt. Ved spesielle installasjoner kan likevel vertikale teleslynger benyttes, dersom lytterens øre med høreapparatet vanligvis er i et lite område der magnetfeltet er dreiet vertikalt.
Pocahontas County (Iowa)

**Pocahontas County** er et fylke i den amerikanske delstaten Iowa. Det ligger i den nordvestlige delen av staten og grenser mot Palo Alto County i nord, Humboldt County i øst, Webster County i sørøst, Calhoun County i sør og mot Buena Vista County i vest.

Pocahontas Countys totale areal er  km² hvorav 4 km² er vann. I 2000 hadde fylket  innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Pocahontas.

## Navn
Fylket er oppkalt etter indianerkvinnen Pocahontas.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Finnmarken

**Finnmarken** kan ha flere betydninger:

*Finnmarken (historisk region) - uttrykk i middelalderen tilsvarende de samiske områder   
*Finnmarken (avis) – Dagsavis som utgis i Vadsø
*Finnmark fylke
*Finmarkens amt

«Finnmarken» er også navnet på flere skip:

*DS «Finmarken» (1912) – Et tidligere hurtigruteskip fra Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS)
*MS «Finnmarken» (1956) – Et tidligere hurtigruteskip fra VDS
*MS «Finnmarken» (2002) – Et hurtigruteskip bygd for Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS)
Skänninge

**Skänninge** er en by i Mjölby kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet  innbyggere. Gjennom byen flyter Skenaån. Skänninge ligger cirka 10 kilometer nord for Mjölby, ved veiene 32 og 206.

## Referanser
Arne Egil Tønset

**Arne Egil Tønset** (født 1959) er en norsk journalist og sakprosaforfatter. 

Tønset hadde sin første journalistjobb i avisa *[[Fjell-Ljom]]* på Røros i 1979. Han har også arbeidet i *[[Arbeidets Rett]]* og ukeavisa *[[Dag og Tid]]*. Tønset begynte ved NRK Finnmark i 1983. Han har arbeidet ved flere NRK-avdelinger og distriktskontor, men lengst i Vadsø. Fra 2003 til 2007 var han NRKs korrespondent i Moskva. I 2004 fikk han NRKs Store Journalistpris for dekninga av gisseldramaet i Beslan og oransjerevolusjonen i Ukraina.

Tønset bor og jobber i Tromsø som frilansjournalist og forfatter. Han har i en årrekke vært aktivt med i journalistnettverket Barents Press, som jobber for ytringsfrihet og demokratiutvikling i nord.

## Bibliografi
* *Russland i farger: Opplevelser i vårt største naboland* (2010 NRK Aktivum).
* *Barentsportretter - en reise på tvers/Barents Portraits - a journey across borders* (2013 Forlaget Press)
Halvard Olsen

**Halvard Olevarius Olsen** (1886–1966) er best kjent som leder av Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon (AFL) mellom 1925 og 1934 og som et sentralt medlem av den delen av AFL som under den annen verdenskrig samarbeidet med okkupasjonsmakten.

Olsen var født i Kvæfjord i Troms, men flyttet etter hvert til Trondheim der han som et sentralt medlem av Fagopposisjonen av 1911 bidro til å radikalisere arbeiderbevegelsen under den første verdenskrig. I 1918 ble han sekretær og i 1919 formann for Norsk jern- og metallarbeiderforbund. I denne rollen inntok han raskt en mer forsiktig samarbeidslinje, men på tross av at han ble regnet som tilhørende høyrefløyen fulgte han med Norges Kommunistiske Parti ved splittelsen i 1923. Han ble imidlertid ekskludert året etter for sin motstand mot jernstreiken og forble partiløs til Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti og Det norske Arbeiderparti sluttet seg sammen i 1927. I og med at han ble valgt til AFL-formann i 1925 er han den hittil eneste AFL/LO-lederen som har blitt valgt uten å være medlem av Arbeiderpartiet.

Forholdet til ledelsen i partiet, og særlig Martin Tranmæl, var imidlertid svært anstrengt. På tross av sin posisjon i AFL oppnådde han lite gjennomslag i partiet, og i 1934 ble han kastet som AFL-formann da han gikk inn for mye av det samme som kort tid etter skulle danne grunnlaget for Hovedavtalen. Ved utbruddet av den annen verdenskrig var Olsen en av flere faglig tillitsvalgte som grunnla Fagopposisjonen av 1940, som inntok en samarbeidslinje overfor okkupanten. Mens mange medlemmer av Fagopposisjonen kort tid etter endret standpunkt fortsatte Olsen samarbeidet og virket som konsulent først for Jens Tangen, deretter for den av NS-utpekte AFL-formannen Odd Fossum. Olsen ble også medlem av NS og ble etter krigen dømt for landssvik.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stangeskovene

**Stangeskovene AS** er et konsern med virksomhet i Akershus, Innlandet og Østfold.

Virksomheten omfatter skog og eiendom, sagbruk og høvleri samt byggevare- og trelastutsalg. Stangeskovene AS er organisert i seks avdelinger; Skog og eiendom, Hovedadministrasjon samt fire heleide byggevareutsalg i Tistedal, Fetsund, Årnes og Kløfta. I tillegg kommer de deleide selskapene: Stangskovene Volden AS og Stangeskovene Bjerke AS (byggevareutsalg) og Eidskog Stangeskovene AS (sagbruk og høvleri). 

Hovedkontoret ligger på Lierfoss i Aurskog-Høland kommune. Her er også de største skogeiendommene, mens det også eies noe skogeiendommer øst i Halden kommune. Totalarealet er 226&nbsp;000 dekar. 

Stangeskovene er en familiebedrift, der slekten etter Stang har kontroll over 2/3 deler av aksjene. Per 2013 er den største enkeltaksjonæren Christen Sveaas med 28 %, mens familien Burchardt fra Stor-Elvdal har 33 % av selskapet.

## Historie
Stangeskovene AS ble stiftet i 1899 av Niels Anker Stang. Historien starter langs elva Tista i Haldenvassdraget allerede på 1600-tallet - kanskje før. I århundrer har familien Stang vært knyttet til skogbruk og trelasthandel i Haldenvassdraget.

Det var først i 1899 at Stang-familiens mangfoldige virksomhet ble samlet i ett selskap, og det var Niels Anker Stang som stod bak.
Da han var 67 år skrev han brev til sin eldste svigersønn, dr. Johan Schweigaard, hvor han ytret ønske om å overlate eiendommene, som da utgjorde ca 175&nbsp;000 da, til sine svigersønner; Johan Ellas Schweigaard, Carl Johan Birch Burchardt, Christian August Krebs, Lauritz Leganger Stang og John Collett Anker Dahl.

## Se også
* Liste over Norges største grunneiere

## Referanser


## Eksterne lenker
* stangeskovene.no
Vereinigung der Verfolgten des Naziregimes

**Vereinigung der Verfolgten des Naziregimes – Bund der Antifaschistinnen und Antifaschisten** (VVN-BdA) er en tysk kommunistisk organisasjon grunnlagt i 1947, som overvåkes av Bundesamt für Verfassungsschutz, som beskriver den som venstreekstrem og ortodoks-kommunistisk. Organisasjon var nært knyttet til Kommunistische Partei Deutschlands, som ble forbudt i 1956, og har etter 1968 knyttet seg tett til Deutsche Kommunistische Partei. Organisasjonen eksisterte både i de vestlige og den sovjetiske okkupasjonenssonen. I det som var blitt DDR ble organisasjonen forbudt i 1953, av noen sett i sammenheng med en økende antijødisk politikk i kommunistlandene, mens den fortsatte å eksistere i Vest-Tyskland. SPD vedtok allerede i 1948 at medlemskap i VVN var uforenlig med medlemskap i SPD. Også de andre vesttyske partiene og flere jødiske menigheter distanserte seg fra organisasjonen. Statstjenestemenn fikk forbud mot å melde seg inn i VNN fra september 1950, og i 1951 forsøkte forbundsregjeringen å forby organisasjonen. Dens kontorer i Frankfurt am Main ble stengt av politiet i august samme år, og VNN ble så forbudt i delstatene Hamburg og Rheinland-Pfalz. Forbundsregjeringen forsøkte på nytt å forby organisasjonen i 1959. Fra 1970-tallet var medlemskap i VNN av myndighetene regnet som grunn til yrkesforbud i hele den offentlige tjenesten i henhold til ekstremistforordningen.
Pauline McLynn

**Pauline McLynn** (født 11. juli 1962) er en irsk skuespiller. Hun er mest kjent for sin rolle som Mrs. Doyle i serien *[[Father Ted]]*. McLynn har også spilt i andre fjernsynsserier, som *Bremner, Bird and Fortune*, og hun var med i radioprogrammet *[[Scrap Saturday]]* sammen med Dermot Morgan og Gerald Stembridge på slutten av 1980-tallet. 

Hun studerte drama på Trinity College i Dublin og var svært aktiv i studentens dramaforening. 

McLynn har også gitt ut flere bøker, blant annet romanen *The Woman on the Bus* fra 2004. 

Hun er gift med produsenten og agenten Richard Cook.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Eugene Olaussen

**Ansgar Eugène Olaussen** (1887–1962) var en norsk politiker som var medlem i Arbeiderpartiet, Norges Kommunistiske Parti og Høyre, før han endte i Nasjonal Samling.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ansgar Eugène Olaussen var sønn av Hannibal Olaussen (1848–1916) og Bella Sophie Johansen (1852–1918). Faren hadde innvandret fra Tanum i Sverige og var bokbinder av yrke, likesom Eugènes storesøster Anna Catharina. Familien bodde senere i Moss. Eugène Olaussen havnet senere i Hokksund.

Han startet i arbeidslivet som 13-åring, og etter noen år som arbeider lærte han seg typografi. Han gikk i lære i aviser som *[[Moss Avis]]* og *[[Jarlsberg Avis|Jarlsberg]]*.

### Sosialdemokrat
Olaussen var medlem av ledelsen i Norges socialdemokratiske Ungdomsforbund, senere Norges Kommunistiske Ungdomsforbund fra 1907 til 1924 og redaktør av forbundets avis *[[Klassekampen (1909–1940)|Klassekampen]]* fra 1911 til 1921. 

I forbindelse med partikampene var han blant dem som var mest lojale overfor Komintern og ble derfor regnet til venstrefløyen. Mellom 1922 og 1924 var han stortingsrepresentant fra Buskerud, og fikk i den forbindelse kritikk fra Komintern for sin og gruppas kriseprogram, som innebar en politikk for å lindre følgene av den rådende politikken innenfor et kapitalistisk rammeverk.

### Kommunist
Sammen med andre representanter for denne politikken gikk han like fullt med NKP i forbindelse med splittelsen i 1923, selv om han i det lengste advarte mot splittelse.

Han var i årene 1923–1924 NKUs representant i NKPs sentralstyre og i 1924 redaktør for det teoretiske tidsskriftet *[[Proletaren]]*.

I 1926 utga han romanen *De røde slips*. I partiet gled han mer i bakgrunnen, og forlot marxismen og NKP i 1927.

### Fedrelandslaget
Han gikk deretter over til Fedrelandslaget og Høyre etter å ha vurdert og forkastet ideen om å gå tilbake til Arbeiderpartiet. Han var imidlertid ingen prominent personlighet i sitt nye, politiske selskap. I forbindelse med sin nyvunne motstand mot arbeiderbevegelsen og dens vesen ble han påvirket av nasjonalistiske ideer, og særlig av Fridtjof Nansen. 

Han beveget seg etter dette i retning nazismen, og fra 1940 jobbet han nært opp mot Nasjonal Samling, selv om han ble nektet medlemskap, trolig grunnet sitt nå ganske anstrengte forhold til alkohol. Han skrev hyppig i partiets publikasjoner. Han var imidlertid blant dem som i størst grad forsøke å gi nasjonalsosialismen en sosialistisk karakter.

I 1945 ferdigstilte han sin biografi, *Fra Kreml til Youngstorget*. Utgivelsen på det nazistiske Kamban forlag ble imidlertid stoppet i forbindelse med okkupasjonsmaktens nederlag.

Eugene Olaussen ble i 1947 dømt for landssvik. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brian Aherne

**Brian Aherne** (født **William Brian de Lacy Aherne** 2. mai 1902 i King's Norton, Worcestershire, død 10. februar 1986) var en engelsk skuespiller.

Brian Aherne dukket opp på scenen allerede som niåring. Etter det spilte han i mange stumfilmer før han hadde sin debut i lydfilmen med *Madame Guillotine* (1931). Etter noen år med flere lydfilmer i England dro han til Hollywood. Han lagde over 30 filmer, og har i dag en stjerne på Hollywood Walk of Fame, rettere sagt ved 1752 Vine Street.

Mellom 1939 og 1945 var han gift med skuespillerinnen Joan Fontaine.

Brian Aherne døde av hjertefeil i Venice, Florida i en alder av 83.

## Filmografi i utvalg
* 1924 – *[[The Eleventh Commandment (film fra 1924)|The Eleventh Commandment]]*
* 1933 – *[[Høisangen]]*
* 1943 – *[[First Comes Courage]]*
* 1956 – *[[Svanen – prinsessens kjærlighet]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frank Kelly

**Frank Kelly** (født **Francis O'Kelly**; 28. desember 1938 i Blackrock, død 28. februar 2016 i Dublin) var en irsk skuespiller og forfatter. Han arbeidet med radio, fjernsyn, teater, musikk og film. Kelly spilte en rekke forskjellige roller ved teatre og turnerte i USA og Canada. For mange er han mest kjent i rollen som Jack Hackett i serien *[[Father Ted]]*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Kelly vokste opp i et middelklassehjem i Dublin. Faren var redaktør for *Dublin Opinion*, et kjent satiremagasin. Han ble tidlig innstilt på å bli skuespiller, men studerte allikevel jus, og fikk sin godkjennelse som skrankeadvokat. Han har aldri praktisert dette yrket.

### Skuespiller
I årene 1968&ndash;1982 var han med i et populært barneprogram på RTÉ, sammen med Eugene Lambert og Nora O'Mahoney. Han ble kjent for et bredere publikum gjennom *[[Hall's Pictorial Weekly]]*, en av Irlands mest populære fjernsynsserier noensinne.

Hans singel *Christmas Countdown*, med en sketsj fra radioprogrammet *The Glen Abbey Show*, kom med på topp 20-listen i både Irland og Storbritannia.

I 1995 begynte innspillingen av *Father Ted*, der han spilte den vellystige, alkoholiserte presten Jack Hackett. Fader Jack er en motbydelig figur, og med sminken på, og en kontaktlinse på det ene øyet slik at det så melkehvitt ut, skal folk ifølge Kelly ha vegret seg for å snakke med ham.

Hans første filmopptreden var i *[[The Italian Job]]* i 1969, der han spilte en fangevokter; rollen var ikke kreditert i rulleteksten. I 2000 spilte han i filmen *[[Rat (film)|Rat]]*

Han giftet seg med Baibre Neldon i 1964, og paret har fått syv barn. Kelly engasjerte seg sterkt til fordel for flere irske veldedighetsorganisasjoner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Romano

**Romano** kan vise til:

* Romano Canavese, en kommune i storbyområdet Torino i regionen Piemonte i det nordlige Italia
* Romano d’Ezzelino, en kommune i provinsen Vicenza regionen Veneto i det nordøst Italia
* Romano (etternavn), et etternavn

## Se også

* Pecorino Romano
* Roman
* Romfolket
* Romano kher,  romsk kultur- og ressurssenter i lokaler på Ryen i Oslo.
McDonnell Douglas A-4 Skyhawk

**McDonnell Douglas A-4 Skyhawk** er et amerikansk angrepsfly som opprinnelig var konstruert for å operere fra hangarskip. Femti år etter flytypens første flytur er flere av de nesten 3&nbsp;000 produserte flyene fremdeles i drift i luftforsvaret til flere land rundt i verden. Flyet var opprinnelig kalt **A4D Skyhawk** og var konstruert av Douglas Aircraft Corporation, senere McDonnell Douglas, i dag Boeing.

A-4 Skyhawk har vært i kamp for USA i Vietnamkrigen, for Argentina i Falklandskrigen, for Israel i flere konflikter og for Kuwait i Gulfkrigen.

## Falklandskrigen
Under Falklandskrigen i 1982 var A-4B og A-4C Skyhawk i kamp for det argentinske flyvåpenet. Med jernbomber senket A-4 de britiske skipene HMS «Coventry» og HMS «Antelope» og påførte RFA «Sir Galahad» (som senere ble senket av britene som krigsgrav), HMS «Glasgow», HMS «Argonaut», HMS «Broadsword» og RFA «Sir Tristram» skader. 

A-4Q Skyhawks fløy for den argentinske marinen i krigen og deltok også i angrep på britiske skip. A-4Q fly fra Río Grande, Tierra del Fuego marineflybase senket HMS «Ardent». 

Argentina tapte 22 A-4 Skyhawks (ti A-4B, ni A-4C and tre A-4Q) i den seks uker lange krigen.

## Spesifikasjoner (A-4M)

## Eksterne lenker
* Wings Palette-fargelegging
Maddad

**Maddad** (gælisk *Matad*) av Atholl var mormaer av Atholl i tidsrommet fra en gang på 1130-tallet til ca. 1139. Han er mest kjent som far til Harald Maddadsson, jarl av Orknøyene.

Forskeren John Roberts mener at det er mulig at Maddad fikk sin mormaerdømme av kongen av Skottland istedenfor å ha arvet det, men andre mener det ikke er sannsynlig. Om han likevel arvet det gjorde han det fra sin far Máel Muire. I henhold til *[[Orknøyingenes saga]]* var Maddad sønn av Máel Muire som igjen var sønn av kong Duncan I av Skottland (Donnchad I) og den yngre broren av kong Malcolm III av Skottland (Máel Coluim III Cenn Mór). Det er ikke rimelig at kongene av Skottland som ikke hadde større krav på den skotske tronen enn Maddad selv var i en posisjon å tildele mormaerdømmer. Det er mer sannsynlig at Maddad arvet som en avtale gjort med Máel Muire med kongen som en motytelse for at Máel Muire og hans etterkommere ikke skulle kreve den skotske trone.

Mormaer Maddad er mest berømt for å være far til den norrøne jarlen Harald Maddadsson, eller Arailt mac Mataid som gæliske kilder kaller ham. Maddad giftet seg med Margarete Håkonsdatter, datter av Håkon Pålsson, sønn av Torfinn den mektige. Gjennom dette ekteskapet ble deres sønn Harald arving til jarldømmet Orknøyene ca. 1139.

Han ble kalt for *Maddadr* i *Orknøyingenes saga*, et navn som historikere stort sett har fulgt, skjønt gæliske kilder kaller ham for *Matad*, eksempelvis som vitne i charter under kong David I av Skottland hvor han navngis som *Madeth Comes* og *Maddaoc Comes*. Comes var en latinsk oversettelse av tittelen mormaer. Andre navn har vært *Madach* og *Maddad*.

I henhold til Anderson døde Maddad en gang mellom 1151 og 1161. Han ble etterfulgt som mormaer for Atholl av en annen sønn Máel Coluim.

## Referanser


## Litteratur
* Anderson, Alan Orr: *Early Sources of Scottish History: AD 500-1286*, 2 bind, (Edinburgh, 1922
* Roberts, John L.: *Lost Kingdoms: Celtic Scotland in the Middle Ages*, (Edinburgh, 1997)
* Topping, Patrick: «Harald Maddadson, Earl of Orkney and Caithness, 1139-1206», i *The Scottish Historical Review*, 62, 1983.
Antonio Aguilar

**Antonio Aguilar** (1919–2007) var en meksikansk sanger, skuespiller, produsent og forfatter. Han kom først til USA (Los Angeles) som ulovlig innvandrer.

Han bodde mye i Puerto Rico, der han holdt konserter og drev med rodeo. Han produserte mange filmer, og har blitt sammenliknet med amerikanske  Western-stjerner som Roy Rogers og Gene Autry. *Caballo Prieto Azabache* (1968) og *Bala Perdida* (*Stray Bullet*, 1960) regnes som noen av hans største filmer.

Aguilar giftet seg med skuespillerinnen Flor Silvestre (1930–2020) i 1959, og et av barna deres, Josè Pepe Aguilar (født 1960), er i dag en av Mexicos største moderne sangere.

Aguilar har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

## Filmografi
* 1987 *Emiliano Zapata*
* 1987 *El Extraño Hijo Del Sheriff*
* 1987 *Lamberto Quintero*
* 1984 *El Anima De Sayula*
* 1980 *Albur De Amor*
* 1978 *Benjamin Argumedo*
* 1977 *La Muerte de un Gallero*
* 1977 *Soy El Hijo Del Gallero*
* 1975 *Volver, Volver, Volver!*
* 1974 *Simon Blanco*
* 1972 *La Yegua Colorada*
* 1969 *The Undefeated*
* 1968 *El As de Oros*
* 1967 *El Ojo De Vidrio*
* 1967 *La Venganza de Gabino Barrera*
* 1967 *Los Bandidos*
* 1967 *El Hijo de Gabino Barrera*
* 1966 *El Alazan Y El Rocio*
* 1966 *Los Dos Rivales*
* 1965 *Juan Colorado*
* 1965 *Los Alegres Aguilares*
* 1965 *Caballo Prieto Azabache*
* 1964 *Gabino Barrera*
* 1962 *El Caballo Blanco*
* 1961 *Animas Trujano*
* 1961 *Vacasiones en Acapulco*
* 1961 *Rumbo a Brasilia*
* 1961 *Los Hermanos Del Hierro*
* 1960 *Dos Hijos Desobedientes*
* 1960 *Que Bonito Amor*
* 1960 *La Sombra del Caudillo*
* 1960 *El Siete de Copas*
* 1959 *The Soldiers of Pancho Villa*
* 1959 *Bala Perdida*
* 1959 *La Cucaracha*
* 1952 *Habia Una Vez Un Marido*
* 1952 *Un Ricón Cerca del Cielo*
* *Domingo Corrales*
* *Contrabando Y Muerte*
* *Los Hermanos Del Hierro* [dok]
* *Viva El Chubasco*
* *Persecusion Y Muerte De Benjamin Argumedo*
* *El Caballo Bayo*
* *Sabor a Sangre*
* *La Muerte de Pancho Villa*
* *Peregrina*
* *Mi Caballo El Cantador*
* *Vuelve El Ojo De Vidrio*
* *Don Herculano Enamorado*
* *Valente Quintero*
* *La Traicion a Zapata*
* *Los Cuatro Juanes*
* *Los Gemelos Alborotados*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Pepe Aguilars nettsted – Antonio Aguilars sønn
* Lyric's Antonio Aguilar
Berliner Stadtbahn

**Berliner Stadtbahn** er en jernbanestrekning som går gjennom sentrum av Berlin. Den begynner i vest ved Westkreuz stasjon og passerer Zoologischer Garten, Hauptbahnhof, Friedrichsstraße og Alexanderplatz før den ender ved Ostkreuz stasjon. Strekningen blir betjent av fjern-, regional- og S-Bahntrafikk.

## Historie
Omkring 1870 fantes det åtte hovedjernebanelinjer i Berlin, som alle hadde hver sin terminal utenfor byen. Dette gjorde det nødvendig for reisende å ta drosje for å skifte tog. Av denne grunnen ble det planlagt en jernbanestrekning som skulle forbinde de forskjellige stasjonene. I 1872 foreslo selskapet Deutsche Eisenbahnbaugesellschaft i Berlin en jernbanelinje fra Schlesischer stasjon over Charlottenburg og frem til Potsdam. I desember 1873 gikk staten Preussen og de private jernbaneselskapene Berlin-Potsdamer, Magdeburg-Halberstädter og Berlin-Hamburger inn i prosjektene og grunnla sammen med Deutsche Eisenbahnbaugesellschaft Berliner Stadteisenbahngesellschaft. Ettersom utbyggingsselskapet ikke klarte å betale sine regninger ble prosjektet i 1878 overtatt av den prøyssiske stat, som drev linjen og de tilknyttede linjene med finansiell deltagelse fra de fire private jernbaneselskapene.

Byggingen av banen ble startet i 1875, den 7. februar 1882 ble den åpnet for bytrafikk, 15. mai samme år ble fjerntrafikk satt i drift. To av holdeplassene var ikke i drift ved åpningen – Tiergarten ble tilføyet 5. januar 1885, Savignyplatz den 1. august 1896. I 1888 ble banen forlenget vestover til Charlottenburg-Westend og østover til Stralau-Rummelsburg.

## Linjekart

|}

## Referanser
Borat

***Borat: Cultural Learnings of America for Make Benefit Glorious Nation of Kazakhstan*** er en britisk film fra 2006, med den britiske komikeren Sacha Baron Cohen i hovedrollen som den kasakhstanske journalisten Borat Sagdijev. Borat-figuren ble kjent igjennom Baron Cohens TV-serie *[[Da Ali G Show]]*, og er en usivilisert, rasistisk og mannssjåvinistisk journalist. Baron Cohen har valgt å gjøre alt promoarbeid i forbindelse med filmen som figuren Borat.

Filmen ble nominert til Oscar for «best tilrettelagte manus» under den 79. Oscar-utdelingen.

«Borat» fra Kasakhstan er i USA for å lage en dokumentarfilm om «verdens flotteste land». I løpet av innspillingen viser det seg imidlertid at han blir mer interessert i å gifte seg med Pamela Anderson enn i selve filmarbeidet.

Den russiske filmkontrollen bestemte i november 2006 at filmen skulle totalforbys i Russland. Dette gjorde *Borat: Cultural Learnings of America for Make Benefit Glorious Nation of Kazakhstan* til den første filmen uten pornografisk innhold som ble forbudt i landet. De russiske myndighetene begrunnet forbudet med at innholdet i filmen kunne virke støtende på seerne.

## Norske anmeldelser
*Aftenposten  (6/6)
*Dagbladet (4/6)
*VG (5/6)
*Filmbyen  (5/6)
*Side2  (5/6)
*Filmdagbok  (4/5)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Om ''Borat: Cultural Learnings of America for Make Benefit Glorious Nation of Kazakhstan'' på Filmweb
Greenbrier County

**Greenbrier County** er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de sørlige delene av staten og det grenser mot Webster County i nord, Pocahontas County i nordøst, Monroe County i sør, Summers County i sørvest, Fayette County i vest og mot Nicholas County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Virginia i øst.

Greenbrier Countys totale areal er 2 653 km² hvorav 8 km² er vann. I 2000 hadde fylket 34&nbsp;453 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i Lewisburg.

Fylket ble grunnlagt i 1778 og har fått sitt navn etter elven Greenbrier River.  

## Eksterne lenker
*
U2 Go Home: Live From Slane Castle

***U2 Go Home: Live From Slane Castle*** er et konsertalbum av den irske rockegruppen U2, utgitt på DVD i 2003. Albumet består av opptak fra konserten fra Slane Castle, Meath, Irland 1. september 2001. 

## Sporliste
# «Elevation» 
# «Beautiful Day» 
# «Until the End of the World» 
# «New Year's Day» 
# «Out of Control» 
# «Sunday Bloody Sunday» 
# «Wake Up Dead Man» 
# «Stuck in a Moment You Can't Get Out of»  
# «Kite» 
# «Angel of Harlem» 
# «Desire» 
# «Staring at the Sun» 
# «All I Want Is You» 
# «Where the Streets Have No Name» 
# «Pride (In the Name of Love)» 
# «Bullet the Blue Sky» 
# «With Or Without You» 
# «One» 
# «Walk On»

## Eksterne lenker
*
TANSTAAFL

**TANSTAAFL** er et akronym for det engelske uttrykket *There Ain't No Such Thing As A Free Lunch* («Det finnes ikke noe slikt som en gratis lunch») og blir brukt som bakgrunnstema av Sci-fi-forfatteren Robert Heinlein i flere av hans bøker.

Det refererer til en hovedtanke om at *ingenting* egentlig er gratis. Noen må betale. Hvis noe ser gratis ut, må man være på vakt: Hva er motivet? Hva skjer hvis jeg tar mot? Hva forventes videre?
Mikhail Kalasjnikov

**Mikhail Timofejevitsj Kalasjnikov** (russisk: Михаи́л Тимофе́евич Кала́шников, født 10. november 1919 i Kurja i Altaj kraj i RSFSR i Sovjetunionen, død 23. desember 2013 i Izjevsk i den russiske republikken Udmurtia) var en russisk våpenkonstruktør.  

## Liv og virke
### Bakgrunn
Mikhail Kalasjnikov var sønn av Aleksandra Frolovna Kalasjnikova (født Kaverina) og Timofej Aleksandrovitsj Kalashnikov. Han ble født i en fattig bondefamilie i Karya i Altaj kraj i en søskenflokk på 19 barn. Familien ble deportert som kulakker til en straffekoloni, landsbyen Nizjnjaja Mokhovaja i Tomsk oblast i Sibir i 1932. 

Han jobbet på et jernbanedepot, hvor han lærte mye om mekanisk konstruksjon.  I 1938 ble han kalt inn til å avtjene verneplikten, og under forsvaret mot den tyske invasjonen av Sovjetunionen tjenestegjorde han som stridsvognkommandør.

### Våpenutvikling
I oktober 1941 ble han hardt såret under slaget ved Brjansk og lå på sykehus fram til april 1942. På sykehuset hørte han andre soldater klage over skytevåpenet de brukte, med for få våpen, mens tyskerne hadde tilstrekkelig utrustning, også av automatiserte våpen. 

Han begynte da å arbeide på et automatvåpen på sykehuset, og konstruerte en maskinpistol. Selv om dette ikke ble godkjent til tjenestebruk, ble myndighetene klar over hans talent, og han ble tilknyttet Den røde armés avdeling for utvikling av skytevåpen. Der laget han flere innretninger for stridsvogner, blant annet en teller for antall avfyrte skudd. I løpet av noen år jobbet han seg opp til overingeniør, og ble tildelt flere ressurser. I 1947 utviklet han automatgeværet AK-47, kanskje det mest kjente våpenet av sin type. 

Selv om Kalasjnikov sørget over våpenets ukontrollerte distribusjon verden over, var han stolt over sin oppfinnelse, og sa at våpenet var laget for forsvar, ikke angrep. Han har også kommet med utsagn om at han «ville foretrukket å ha oppfunnet en maskin som mennesker kunne bruke og som kunne hjulpet bønder med deres arbeid – for eksempel en gressklipper».

Kalasjnikov ble tildelt flere priser under sin aktive yrkeskarriere.  Han bodde i byen Izjevsk i Udmurtia.

I januar 2014 ble et brev som Kalasjnikov skrev seks måneder før sin død til overhodet av den russisk-ortodokse kirke, patriark Kirill, publisert av den russiske avis *[[Izvestia]]*. I brevet skrev han at han led «åndelig smerte» om han var ansvarlig for de tusener av døde på grunn av de våpen han hadde skapt. I oversettelse fra brevet: «Jeg har det spørsmål jeg ikke finner svaret på: hvis min rifle krevde menneskers liv, kan det være at jeg. ... en kristen og ortodoks troende, var å klandre for deres død?»

Patriarken skrev tilbake, takket Kalasjnikov, og sa at han var «et eksempel på patriotisme og korrekt holdning til landet». Kirill la til om utviklingsansvaret relatert til de som ble drept av riflen, at «kirken har en nøye utviklet holdning at når et våpen satt inn i forsvar av moderlandet, da støtter kirken opp om dens utviklere og det militære som benytter det».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi hos guns.ru (engelsk)
* Kalashnikov Museum virtual tour  (engelsk)
Mjölby kommune

**Mjölby kommune** er en kommune i Östergötlands län i landskapet Östergötland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Mjölby.

## Tettsteder
Mjölby kommune har syv tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.

## Befolkningsutvikling

## Referanser


## Eksterne lenker
*