open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Døden i Venedig

:*Artikkelen er om ei bok fra 1912, men se gjerne [[Døden i Venedig (film)]] fra 1971



***Døden i Venedig*** (originaltittel på [[tysk]] ***Der Tod in Venedig***) er en [[kortroman]] på omkring 130 sider av den tyske forfatteren [[Thomas Mann]], første gang publisert i 1912. Den handler om en aldrende mann og en yngre gutt på ferie i [[Venezia]] (*Venedig*). Et sentralt tema er konflikten mellom det [[dionysisk]]e og det [[apollinsk]]e, mellom [[lidenskap]] og [[selvbeherskelse]], og til slutt mellom [[liv]] og [[død]]. 

== Handling ==
Den aldrende Gustav von Aschenbach, som er klar over at han har bare kort tid igjen å leve, reiser til Venezia, der han blir bergtatt av den [[androgyn]]e skjønnheten til en ung polsk gutt kalt Tadzio. En [[kolera]]epidemi har nettopp brutt ut, og Aschenbach planlegger å forlate byen igjen, men blir værende på grunn av Tadzio, selv om han aldri får muligheten til å snakke med ham. Til slutt dør Gustav på [[Lido di Venezia|Lidostranden]].

==Bakgrunn==

Mann var inspirert av flere kilder. Han ønsket å skrive et verk om «lidenskap som forvirring og fornedrelse» etter å ha blitt fascinert av den sanne historien om [[Goethe]]s kjærlighet til 18-åringen Ulrike von Levetzow, som fikk Goethe til å skrive sin *Marienbad-elegi''. Komponisten Gustav Mahler hadde gjort et stort personlig inntrykk på Mann da de møttes, og Mahlers død i Wien i mai 1911 opptok Mann sterkt. Mann hadde besøkt Venezia flere ganger, bl.a. sommeren 1911. Der ble han fascinert av en ung polsk gutt. Hans kone Katharina Mann uttalte senere (i en bok fra 1974):

:Alle detaljene i historien, fra mannen på kirkegården, er hentet fra virkeligheten ... I spisestuen, den aller første dagen, så vi den polske familien, som så akkurat slik ut som min mann beskrev dem: jentene var kledd heller stivt og grundig, og den veldig sjarmerende, vakre gutten på rundt 13 var iført en matrosdress med åpen krage og veldig vakre blonder. Han fanget min manns oppmerksomhet umiddelbart. Denne gutten var enormt attraktiv, og mannen min fulgte alltid med på ham med hans kamerater på stranden. Han fulgte ham ikke rundt gjennom hele Venezia – det gjorde han ikke – men gutten fascinerte ham, og han tenkte ofte på ham … jeg husker fortsatt at min onkel, geheimeråd Friedberg, en berømt professor i kirkerett i Leipzig, var rasende: «For en historie! Og en gift mann med familie!»

Beskrivelsene av Aschenbachs ytre bygget Mann på Gustav Mahler.

## Filmatisering

Verket ble filmet av Luchino Visconti i 1971, med Dirk Bogarde som Gustav von Aschenbach og Björn Andresen som Tadzio, og filmen har fått kultstatus. Dialogen i filmen er sparsom og musikken er stort sett begrenset til adagiettoen i Gustav Mahlers 5. symfoni. Benjamin Britten skrev en opera til en libretto av Myfanwy Piper som hadde première i 1973. I filmen er Gustav von Aschenbach komponist, i boken er han forfatter.

## Referanser
Knut Holmann

**Knut Holmann** (født 1968) er en norsk tidligere padler, og Norges mestvinnende utøver i sommer-OL etter andre verdenskrig. Han representerte Oslo Kajakklubb.

Knut Holmann var i den absolutte verdenstoppen gjennom 1990-årene, med VM-gull på K1 1000 meter i både 1990, 1991, 1993 og 1995. Etter VM-gullet i København i 1993 ble han tildelt Stiftelsen Morgenbladets gullmedalje sammen med skihopperen Espen Bredesen, samt Fearnleys olympiske ærespris. Han satte kronen på verket i OL 2000 i Sydney med gull i K1 på både 500 og 1000 meter. Av Tom A. Schanke er Holmann beskrevet som «Norges største sommer-olympier».

## Medaljer i norske mesterskap

## Se også
* Norgesmesterskapet i enerkajakk
* Norgesmesterskapet i toerkajakk
* Norgesmesterskapet i firerkajakk
* Liste over norske idrettspersoner på sokkel

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Martin Schulz

**Martin Schulz** (født 1955) er en tysk politiker (SPD). Han har vært borgermester i Würselen, medlem av Europaparlamentet fra 1994 til 2017, herunder parlamentets president fra 2012. Schulz var leder av SPD fra 2017 til 2018 og sitt partis kandidat som kansler ved valget i 2017.   

## Liv og virke
### Bakgrunn
Martin Schulz er yngst av fem søsken. Hans far Albert Schulz var politibetjent og kom fra en sosialdemokratisk innstilt gruvearbeiderfamilie. Hans mor Clara Schulz som var hjemmeværende husmor, ble født inn i en borgerlig familie, og var selv med på å stifte CDU i Würselen bei Achen.

Schulz gikk fra 1966 til 1974 på Heilig Geist Gymnasium i Würselen. Under et skolebesøk som 16-åring i Bordeaux oppdaget han sin kjærlighet til det franske språk. Schulz måtte avbryte gymnasstudiene på grunn av dårlige karakterer. Han drømte om å bli profesjonell fotballspiller, men måtte gi opp på grunn av en skade. En periode var han arbeidsledig, men gikk så fra 1975 til 1977 i lære som bokhandler. 

I perioden 1977 til 1982 arbeidet han for flere forlag og som bokhandler. Han drev fra 1982 til 1994 en egen bokhandel i Würselen. 

Schulz taler flytende engelsk, fransk, spansk, italiensk og nederlandsk. I tillegg har han sin egen rhinske dialekt. Han er tilhenger av FC Köln. Martin Schulz er gift med Inge Schulz, og har med henne en sønn Nico og en datter Lina.  

Da han var 24 år gammel slet han med alkoholproblemer og til og med selvmordstanker, men bestemte seg den 26. juni 1980 å begynne et nytt liv, og han har siden aldri mer drukket alkohol.

### Politisk karrière
Schulz ble medlem av SPD i 1974 og i 1999 medlem av partiets nasjonale styre. 32 år gammel ble han borgermester i Würselen, som den yngste i hele Nordrhein-Westfalen. Han hadde denne stillingen fra 1987 til 1998. 

Han var medlem av Europaparlamentet fra 1994 til 2017, hvor han representerte Det europeiske sosialdemokratiske parti. Etter europavalget i 2004 ble han leder av dette partiets fraksjon i Europaparlamentet. Han ble valgt som president av Europaparlamentet første gang i 2012 og gjenvalgt i 2014.

Schulz ble tildelt Karlsprisen i 2015.

SPDs landsmøte valgte 19. mars 2017 Martin Schulz som ny leder, med 100 % av stemmene. Han stiller i 2017 for første gang til valg til Forbundsdagen.

## Kontroverser

### Berlusconi-hendelsen
Den 2. juli 2003, en dag etter at statsminister Silvio Berlusconi fra Italia hadde overtatt ledelsen i EUs Ministerråd, svarte Berlusconi slik på et spørsmål fra Schulz:

:«*Signor Schulz, so che in Italia c'è un produttore che sta montando un film sui campi di concentramento nazisti: la suggerirò per il ruolo di kapò. Lei è perfetto!*»

:På norsk: «Herr Schulz, jeg kjenner en filmprodusent i Italia som holder på å lage en film om nazistenes konsentrasjonsleirer. Jeg vil anbefale Dem for rollen som Kapo. De er perfekt!»

Selv om Berlusconi påsto at dette bare hadde vært ironi, førte hans kommentarer til vanskelige diplomatiske relasjoner mellom Tyskland og Italia.

## Referanser


## Litteratur
* Margaretha Kopeinig, *Vom Buchhändler zum Mann für Europa*, 2016, Czernin Verlag, ISBN 978-3-7076-0584-6

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Trine Hattestad

**Elsa Katrine «Trine» Hattestad** (født **Solberg**; 1966) er en norsk tidligere spydkaster som tok OL-gull i 2000. Hun kastet for klubbene Ski IL og Minerva. Hun var også en dyktig håndballspiller for Oppegård IL.

Hun mottok Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris i 1993. I 2000 ble hun tildelt Aftenpostens gullmedalje, Fearnleys olympiske ærespris og Sportsjournalistenes statuett som «Årets idrettsnavn» etter å ha vunnet gull i OL i Sydney. 

Hun var frem til 2017 gift med den tidligere fotballtreneren for Kolbotn Fotball, Anders Hattestad.

Hun kom på andreplass i andre sesong av TV-programmet *[[Mesternes Mester]]*.

## Meritter
* Personlig rekord og verdensrekord (ny spydtype): 69,48 m (2000)
* Olympiske sommerleker: Olympisk mester i 2000, bronse i 1996, nummer fem i 1984, nummer fem i 1992 og 18.-plass i 1988
* VM i friidrett: Verdensmester i 1993 og 1997, bronse i 1999, femteplass i 1991 og deltok også i 1987
* EM i friidrett: Europamester i 1994
* NM i friidrett: 14 norske mesterskap i spyd for senior mellom 1983 og 2000. Hun har fått kongepokalen fem ganger. Kun Grete Waitz har flere med sju, Hanne Haugland har også fem. 

## Medaljer i norske mesterskap

## 1989: Feilaktig positiv prøve
I august 1989 testet Hattestad (da Solberg) positivt på dopingmiddelet *[[Nandrolon]]* etter en feilaktig analyse ved et nederlandsk laboratorium i Utrecht. Både A- og B-prøven kom ut positive. B-prøven ble analysert uten tilstedeværelse av norske representanter, noe Norges Friidrettsforbund ble kritisert for i ettertid. Hattestad var utestengt fra internasjonale konkurranser under saksbehandlingen, men på grunn av uklarheter i denne saksbehandlingen var hun på et tidspunkt ikke anmeldt av Norges Idrettsforbund. I januar 1990 ble hun frikjent, mye på grunn av innsatsen til professor Nils Normann ved laboratoriet ved Aker sykehus. Saken endte med et forlik på  kroner til Hattestad, mens laboratoriet i Utrecht ble fratatt alle internasjonale akkrediteringer for å analysere dopingprøver.

## Kreft
I januar 2019 fortalte Hattestad i et intervju med *[[Dagbladet]]* at hun i 2017 hadde blitt diagnostisert med brystkreft. Svulsten ble oppdaget under en rutinemessig mammografikontroll. Som en del av behandlingen fikk hun fjernet det ene brystet og gjennomgikk fire cellegiftkurer.

## Se også
* Norske rekorder i friidrett
* Mestvinnende utøvere i NM i friidrett

## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Franka Potente

**Franka Potente** (født 22. juli 1974 i Dülmen i Nordrhein-Westfalen) er en tysk skuespillerinne. Hennes italienske etternavn stammer fra hennes sicilianske tippoldefar. Hun opptrådte første gang i *Nach Fünf im Urwald* (1995), en tysk romantisk komedie, og fikk særlig anerkjennelse for sin hesblesende framføring i filmen *[[Løp, Lola, løp!]]* (originaltittel *Lola rennt*, 1998) hvor et heftig skinnende rødt hår ble filmens varemerke. Potente mottok Tysklands høyeste film- og fjernsynsutmerkelse for denne filmen og for fjernsynsfilmen *[[Opernball]]* (1995) av Urs Egger basert på en roman fra samme år av den østerrikske forfatteren Josef Haslinger. Etter et halvt tiår med flere tyske filmroller fikk hun oppmerksomhet fra Hollywood i rollen som Barbara Buckley i *[[Blow (film)|Blow]]* (2001) og den kvinnelige hovedrollen sammen med Matt Damon i *[[Hvem var Jason Bourne (film)|Hvem var Jason Bourne]]* (originaltittel *The Bourne Identity*, 2002). Hun har også hatt en rekke ledende roller i lavbudsjettfilmer og store internasjonale populærfilmer, fra romantiske komedier til thrillere.

## Filmografi

## Utmerkelser
* Bayerischer Filmpreis som *beste Nachwuchsschauspielerin* (1995)
* Bayerischer Fernsehpreis (1998)
* Bambi (1998)
* Genfer Filmpreis (1998) 
* Deutscher Filmpreis *Schauspielerin des Jahres* (1999)
* Deutscher Filmpreis *Schauspielerin des Jahres* (2000)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Joachim Król

**Joachim Król** (født 1957) er en tysk skuespiller.

Król studerte fra 1981&ndash;1984 skuespill ved Otto-Falckenberg-Schule i München. Han er særlig kjent som film- og TV-skuespiller. Men til tross for stor suksess på lerretet gikk han tilbake til scenen. Han har bl.a. spilt ved Schauspielhaus Bochum og Schauspielhaus Köln.

## Filmografi
* 1984: *Kaltes Fieber* med Katharina Böhm, Cornelia Froboess, Lisa Kreuzer
* 1993: *Wir können auch anders* med Horst Krause, Konstantin Kotljarov, Sophie Rois
* 1993: *Die tödliche Maria* med Nina Petri, Katja Studt
* 1994: *[[Der bewegte Mann]]* med Til Schweiger, Katja Riemann
* 1995: *Keiner liebt mich* med Pierre Sanoussi-Bliss, Maria Schrader
* 1996: *Das Superweib* med Esther Schweins, Til Schweiger
* 1997: *[[Rossini]]* med Mario Adorf, Götz George, Veronica Ferres
* 1998: *Zugvögel – einmal nach Inari* med Peter Lohmeyer
* 1998: *[[Lola rennt]]* med Franka Potente, Moritz Bleibtreu
* 1999: *Gloomy Sunday* med Ben Becker
* 2000: *Der Krieger und die Kaiserin* med Franka Potente, Benno Fürmann
* 2002: *Viel passiert* med BAP

## Utmerkelser
* Deutscher Filmpreis (1993)
* Bayerischer Filmpreis (1994)
* Bambi (1994)
* Bundesfilmpreis (1995)
* Deutscher Internet Filmpreis Silber (1999)
* Deutscher Internet Filmpreis Silber (2000)
* Filmpreis der Stadt Hof (2000)
* Goldene Filmspule (2001)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Katja Riemann

**Katja Hannchen Leni Riemann**  (født 1. november 1963 i Bremen) er en tysk skuespiller.

## Filmografi

* 1989 spilte hun hovedrollen i den tyske krimserien Tatort (episode: *Katjas Schweigen*)

* 1992 spilte hun sin første store hovedrolle i kinofilmen *Ein Mann für jede Tonart*

* 1994 spilte hun med Sönke Wortmann (regi) i kinofilmen *Der bewegte Mann*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  Fanside om Katja Riemann
Suzanne von Borsody

**Suzanne von Borsody** (født 23. september 1957 i München) er en tysk skuespillerinne. Hun er datter av Hans von Borsody og Rosemarie Fendel. I 1999 fikk hun Bayerischer Fernsehpreis.

Hun spilte rollen som Gesine i litteraturadapsjonen av Uwe Johnsons *Jahrestage* (Årsdager).

Borsody ble i 2010 utnevnt til medlem av Den bayerske fortjenstorden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Hans Paetsch

**Hans Paetsch** (født 7. desember 1909 i Altmünsterol i Alsace, død 3. februar 2002 i Hamburg) var en tysk skuespiller og regissør.

Han studerte filologi, men bestemte seg for å bli skuespiller, og fikk engasjementer ved forskjellige tyske scener, bl.a. i Lübeck. I 1947 ble han knyttet til Thalia-Theater i Hamburg, hvor han arbeidet som skuespiller og regissør frem til 1975.

Han gjorde også innspillinger som forteller i en rekke filmer, og medvirket ved musikkproduksjoner.

Han døde 92 år gammel i Hamburg.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Carola Braunbock

**Carola Braunbock** (født 9. januar 1924 i Wscherau, Böhmen, død 4. juli 1978 i Berlin) var en tysk skuespillerinne. Hun var først og fremst aktiv som teaterskuepillerinne, blant annet ved Deutsches Theater Berlin, Berliner Ensemble og Volksbühne.

Hun spilte også i en rekke filmer. Hennes mest kjente rolle var som stemoren i filmen *[[Tre nøtter til Askepott (1973)|Tre nøtter til Askepott]]* fra 1973. Braunbock stammet fra Böhmen og snakket også flytende tsjekkisk. Som sudettyskere ble hennes familie fordrevet i 1945, da hun var 21 år gammel. Hovedrolleinnehaveren i *Tre nøtter til Askepott*, den da 20 år gamle Libuše Šafránková, fortalte senere at Braunbock først på slutten av innspillingen hadde begynt å snakke tsjekkisk på settet. De andre som jobbet med filmen hadde ikke vært klar over hennes böhmiske bakgrunn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Biografi
Klagenfurt am Wörthersee

**Klagenfurt am Wörthersee** (slovensk *Celovec ob Vrbskem jezeru*) er hovedstaden i den østerrikske delstaten Kärnten. 

Klagenfurt blir nevnt første gang i skriftlige kilder fra 1192. Området for dagens by var ganske ubetydelig inntil Maximilian I i 1518 skjenket det til stenderne i Kärnten. Overdragelsen og den senere protestantiske reformasjonsbevegelse på 1 500-tallet førte til en oppblomstring for byen. Klagenfurt ble hovedstad i Kärnten og en rekke byggverk som Landhaus og domkirken ble bygget.

Byen er sete for delstatsregjeningen og for delstatsparlamentet.

## Geografi
Byen ligger ved elven Glan og er omgitt av de østerrikske alper. Den ligger ved Wörtersees østlige bredd. Byen ligger i Klagenfurtbekkenet og strekker seg ca. 15 kilometer i såvel nord-sørlig som øst-vestlig retning.

## Utdannelse
I byen ligger et universitet med ca. 10 000 studenter og det finnes også et slovensk gymnasium her. 

## Severdigheter og turisme
Severdigheter er bl.a. Wörthersee og det historiske sentrum, *Innere Stadt*. Klagenfurt har tallrike parker og det finnes 23 slott i omegnen. 

Den er et populært skisted og sentrum for turismen i der sørlige Østerrike. Byen har lufthavn. Om sommeren arrangeres festivalen Altstadtzauber. I Klagenfurt utdeles også Ingeborg Bachmann Preis, en litteraturpris oppkalt etter den østerrikske forfatteren Ingeborg Bachmann.

## Berømte personer
Berømte personer fra Klagenfurt er 
* James Aubrey, skuespiller
* Ingeborg Bachmann, forfatter
* Günther Domenig, arkitekt
* Andrej Einspieler, politician and journalist
* Felix Ermacora, folkerettsjurist og politiker
* Heinz Goll (1934–1999), kunstner
* Stephanie Graf, friidrettsutøver
* Emanuel Herrmann (1839–1902), økonomist
* Gert Jonke, forfatter
* Udo Jürgens, populærmusiker
* Dieter Kalt, ishockeyspiller
* Dagmar Koller, skuespiller
* Stefan Koubek, tennisspiller
* Stefan Lexa, fotballspiller
* Penny McLean, singer
* Robert Musil, forfatter
* Danny Nucci, skuespiller
* Ursula Plassnik, politiker
* Thomas Pöck, ishockeyspiller
* Roland Rainer, arkitekt
* Jo&#382;ef Stefan, matematiker og fysiker
* Maximilian Daublebsky von Sterneck, admiral

## Vennskapsbyer

* : Wiesbaden, 1930
* : Venlo, 1961
* : Nova Gorica, 1965
* : Gorizia, 1965
* : Gladsaxe, 1969
* : Dessau-Rosslau, 1970
* : Bandung
* : Dusjanbe), 1973
* : Dachau, 1974
* : Rzeszów, 1975
* : Sibiu, 1990
* : Zalaegerszeg, 1990
* : Chernivtsi, 1992
* : Nazareth Illit, 1993
* : Tarragona, 1994
* : Nanning, 2001
* : Laval, 2005

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Selisk

**Selisk** var et språk som tilhørte de baltiske språkgruppe i de Indoeuropeiske språkfamilie. Dette språket ble talt av selerne som levde inntil 1400-tallet i det som i dag er østre del av Latvia og nordøstlige Litauen. De utgjorde en liten baltisk stamme. 

Etter at Storhertugdømmet Litauen var etablert underla det seg alle mindre stammer, også selerne, som ble assimilert og i løpet av det påfølgende århundre også mistet språket sitt, som dermed døde ut.

Sporene av selisk språk kan fremdeles sees i de områdene selerne befolket, særlig i aksent og fonetikk.

## Referanser
Selere

**Selere** (latvisk: *Sēļi*) var en stamme av baltiske folk. Selerne levde fram til 1400-tallet i Selonia, lokalisert i sørøstlige Latvia og nordøstlige Litauen. De ble slått sammen med og gikk opp i nabostammene og bedro til etnogenese av latviere og litauere. De språket de snakket var selisk som tilhørte de baltiske språkgruppe i de Indoeuropeiske språkfamilie. Da de selv forsvant som folkegruppe, forsvant også språket.

Selerne var østbaltere, men svært lite er kjent om dem. Knappe arkeologiske og historiske data i denne regionen er ofte karakterisert som «spredt befolket landområde». Arkeologiske undersøkelser mener å spore selerne løselig tilbake til 100-tallet e.Kr. da de levde da de levde på begge sider av elven Daugava. Men siden 500- og 600-tallet kan deres bosetninger bli sporet kun på den venstre siden av elven. Deres kultur viser en sterk innflytelse fra lettgallere, og de to folkegruppenes gravtradisjoner viser liten forskjell. En del forskere har spekulert i om selerne fra sen jernalder allerede var delvis assimilert med lettgallerne.

I de skriftlige kildene er kun nevnt noen få ganger. I *[[Livlandske krønike]]* nevnes selerne i begynnelsen av 1200-tallet da de ble beseiret, erobret og tvangskristnet. Forfatteren av krøniken kaller dem for «litauiske allierte». Deres land var underlagt fyrstedømmene Jersika og Koknese. De sørlige landområdene var derimot underlagt litauiske hertuger.

I 1207 kom den tyske sverdbroderordenen sammen med deres litauiske og lettgalliske allierte og beleiret selernes hovedsete, festningen Sēlpils. Grunnen for angrepet var tyske krav om at festningen ble benyttet som en hovedbase for litauisk støtte for angrep på Livland. Etter en lang beleiring gikk selerne med på å overgi seg, underlegge seg tysk styre og å bli døpt og kristnet. Den siste gangen selerne nevnes i skriftlige kilder er på 1400-tallet.

## Referanser
Uriel von Gemmingen

**Uriel von Gemmingen** (født 1468 i Michelfeld i Tyskland, død 9. februar 1514 i Mainz) var kurfyrste og erkebiskop av Mainz i Tyskland fra 27. september 1508 til 9. februar 1514. 

Han engasjerte seg mot beslagleggelsen av jødiske bøker som dominikanerne i Köln og deres allierte Johann Pfefferkorn hadde fått i stand i 1509.

Omkring 1509 ble Matthias Grünewald engasjert som hoffmaler for erkebiskop von Gemmingen i Aschaffenburg, og fortsatte i erkebiskopelig tjeneste også etter hans død i 1514.

## Referanser
Thomas Linacre

**Thomas Linacre** (eller **Lynaker**) (ca. 1460 antagelig i Canterbury, England – 20. desember 1524 i London), engelsk humanist, lege og prest. Han var en av de første engelskmenn som studerte gresk i Italia.

Linacre fikk sin første utdannelse ved katedralskolen i Canterbury under William Tilly av Selling, og dro i 1480 til Oxford. Kort etter fulgte han med til Italia da Selling ble sendt av kong Henrik VII til det pavelige hoff. I Bologna ble han en av Angelo Polizianos studenter, og var med da Poliziano underviste Lorenzo de Medicis sønner i Firenze. Den yngre av sønnene ble senere pave Leo X. Blant hans øvrige lærere og venner i Italia var Politian, Demetrius Chalchondyles, Hermolaus Barbarus, Aldo Manuzio (boktrykkeren i Venezia) og Nicolaus Leonicenus i Vicenza. Linacre ble doktor i medisin i Padova, og vendte tilbake til Oxford. Der dannet han en krets av humanister som bestod blant annet av John Colet, William Grocyn, William Lilye og William Latimer. I en periode av Erasmus av Rotterdam hans elev.

Linacre synes ikke å ha praktisert eller undervist i medisin i Oxford. Omkring 1501 ble han lærer for unge Arthur, prinsen av Wales. For prins Arthur hadde han allerede oversatt et astronomisk traktat av Proclus, *De sphaera*, som ble trykket i Venezia av Aldus i 1499. 

Ved Henrik VIII tronbestibelse i 1509 ble han utnevnt til kongelig livlege. Dette var en innflytelsesrik stilling. Blant hans pasienter var en rekke av landets fremste, som  kardinal Wolsey av York, erkebiskop William Warham av Canterbury og biskop Richard Fox av Winchester. Han ble også god venn med Thomas More. I 1520 mottok Linaker prestevielsens sakrament. Dette må ses i sammenheng med at han trakk seg tilbake fra det offentlige liv. Under resten av livet arbeidet han som litterat og med den stiftelsen som han i vesentlig grad stod bak, *Royal College of Physicians*.

Linacres litterære verk består både av egne arbeider og i oversettelser fra gresk. Han utarbeidet blant annet en latinsk grammatikk på engelsk,  *(Progymnasmata Grammatices vulgaria)*, som senere ble oversatt til latin av Robert Buchanan. Hn skrev også et verk om latinsk språkkomposisjon (*De emendata structure, Latini sermonis*, London 1524). Hans eneste medisinske verker er oversettelser. Han ønsket å gjøre Galens (og Aristoteles') medisinske arbeider tilgjengelige for det latinskkyndige publikum. Av Galens omfattende verker rakk han å oversatte en liten del; intet av det man vet han oversatte fra Aristoteles er bevart for ettertiden. Av Galens verker oversatte han: 

**De sanitate tuenda*, (Paris, 1517)
**Methodus medendi* (Paris, 1519)
**De temperamentis et de Inaequali Intemperie* (Cambridge, 1521)
**De naturalibus facultatibus* (London, 1523)
**De symptomatum differentiis et causis* (London, 1524)
**De pulsuum Usu* (London, udatert).
Rubel

**Rubel** er en myntenhet som vanligvis inndeles i 100 kopek. Rubelen brukes i østeuropeiske land og var også myntenheten i Sovjetunionen. I Russland ble sovjetisk rubel skiftet ut med russisk rubel den 24. juli 1993.

## Eksempler på rubelvaluta
*Belarusisk rubel
*Russisk rubel
*Sovjetisk rubel
*Transnistrisk rubel

## Se også
* Liste over lands valuta
Galindisk

**Galindisk** er et svakt bekreftet utdødt språk, vanligvis antatt å tilhøre den baltiske språkfamilie. Galindisk var meget likt gammelprøyssisk. Det finnes ingen bevarte galindiske skrifter.

Den vestbaltiske språkgruppen som galindisk tilhører, er idag utdødd fordi gammelprøysserne og galinderne ble assimilert etter den tyske korsridderinvasjonen, tilsvarende sudoverne ble assimilert av litauerne. (Det sudoviske kongedømme tilsvarte dagens litauiske del av Suvalkia.)

## Referanser
Oslo-avtalen

**Oslo-avtalen** fra august 1993 representerte et gjennombrudd i forhandlingene mellom PLO og Israel. Avtalen var betydningsfull fordi PLO og Israel da anerkjente hverandre som forhandlingspartnere og innledet en prosess mot en endelig fredsavtale mellom palestinerne og israelerne.
## Bakgrunn
Der stormaktene ikke lyktes gjennom Madridkonferansen og forhandlinger i Washington, D.C., førte det norske initiativet til fremgang. Terje Rød-Larsen og Mona Juul spilte sentrale roller i prosessen.

13. mars 2002 vedtok FNs sikkerhetsråd en resolusjon som fastslo prinsippet om en tostatsløsning. En amerikansk president erklærte for første gang dette som et mål, noe som også ble lagt til grunn i det såkalte veikartet for fred.

Flere av tiltakene har imidlertid blitt utsatt.

Oslo-avtalen har vært gjenstand for kritikk fra flere hold. Den israelske historikeren og diplomaten Shlomo Ben-Ami har blant annet omtalt avtalen som basert på et nykolonialistisk grunnlag.

## Teaterstykket ''Oslo''
Teaterstykket ''Oslo'' ble skrevet av den amerikanske dramatikeren J.T. Rogers. Det er basert på Rød-Larsens og Juuls engasjement og medvirkning fram til Oslo-avtalen. Stykket ble først satt opp i New York i 2016, i London i 2017 og i Oslo i 2019.

## Se også
* Interimsavtalen (Oslo II-avtalen)
* Relasjoner mellom Norge og Israel
* Midtøsten-konflikten

## Referanser


## Litteratur

* Odd Karsten Tveit: *De skyldige : Israel og Palestina - krigen, menneskene, spillet*, Kagge forlag, 2015 ISBN 978 8248916871
* Oslo-avtalen, artikkel hos Norgeshistorie.no
Albedo

**Albedo** (fra latin *albedo*,  'hvithet', avledet av *albus* 'hvit') er et mål på refleksjonen til en flate eller et legeme. Det er forholdet mellom reflektert elektromagnetisk stråling og den innkommende stråling. Forholdet representeres vanligvis fra 0 % til 100 %, eller fra 0 til 1, og er viktig i klimatologi og astronomi. Forholdet avhenger av frekvensen på strålingen: uforbeholdent viser det til gjennomsnittet over et spektrum av synlig lys. Albedo avhenger også av innfallsvinkelen til strålingen: uforbeholdent normal innfallsvinkel.  Nysnø har høy albedo: opp til 90 %. Havoverflaten har lav albedo. Jorda har en gjennomsnittlig albedo på 37–39 %, mens Månen har albedo på omtrent 12 %. I astronomi kan albedo til satellitter og asteroider brukes til å antyde sammensetningen av overflaten.

Snø, is og skyer har høy albedo og kaster tilbake mer av sollys og varme enn for eksempel skog, isfritt hav og asfalt. Menneskelig aktivitet har endret albedoen ved avskoging og jordbruk på ulike arealer på kloden. Det er vanskelig å beregne effekten av dette på global skala, og det er ikke klart i hvilken grad disse endringene har bidratt til å øke  den globale oppvarmingen.

## Endring av albedo i polare strøk
Endringene av albedo er den viktigste grunnen til at IPCC predikerer at de polare temperaturene på den nordlige halvkule vil stige opp til dobbelt så mye som i resten av verden, en prosess kjent som *polar forsterkning*. I september 2007 var det arktiske området med sjøis nådd omtrent halvparten av det gjennomsnittlige sommerminimumarealet som var målt mellom 1979 og 2000. På dette tidspunktet var sjøisen trukket seg så langt tilbake  at Nordvestpassasjen var seilbar for skip, noe som aldri før er nedtegnet å ha skjedd i historien. Det rekordstore tapet av sjøis i 2007 og 2008 kan imidlertid være forbigående. Forskningslederen Mark Serreze (1960–) ved det amerikanske National Snow and Ice Data Center antar at 2030 vil være et «rimelig estimat» for når områder med Arktisk sommeris kan være helt fri for is. Den polare forsterkningen av global oppvarming er ikke forutsatt å skje på den sørlige halvkule. Den antarktiske isen nådde sin største utstrekning som er målt siden begynnelsen av observasjoner i 1979, men økningen av isen i sør er overskredet av reduksjonen i nord. Trenden for global havis når utbredelsen på både den nordlige og sørlige halvkule summeres, er en tydelig nedgang.

## Referanser
Vegard Ulvang

**Vegard Ulvang** (født 1963) er en norsk tidligere langrennsløper som var aktiv på internasjonalt nivå i perioden 1985–1997. Fra 2006 er han leder for langrennskomiteen i Det internasjonale skiforbundet.

## Karriere
Han deltok i OL i Calgary, Albertville og på Lillehammer og fikk tre gull, to sølv og en bronsemedalje. I perioden 1989&ndash;1997 vant han 9 renn i verdenscupen og i 1991 ble han tildelt Holmenkollmedaljen og han fikk Finnmark fylkes kulturpris 1992. Etter OL i Albertville fikk Ulvang Sportsjournalistenes statuett som «Årets idrettsnavn». Han vant verdenscupen sammenlagt i 1990 og kom på andreplass i 1989 og 1992. Det var Ulvang, som på vegne av deltakerne, avla den olympiske eden foran Vinterlekene på Lillehammer 1994. Ulvang ble kalt «The Terminator» av amerikansk TV under lekene i Albertville i 1992. Ulvangs rykk på 2.etappen i OL-stafetten dette året er en klassiker, der han parkerer Majbäck og Kirvesnemi.

Før OL i Albertville i 1992 hadde Vegard Ulvang fått et stempel som den «evige toer». Grunnen til dette var at han ikke vant et eneste renn i verdenscupen det året han vant den sammenlagt. I tillegg hadde han tatt individuelle medaljer i tre strake mesterskap uten å vinne. Med tre gull i Albertville ble Ulvang OL-konge og toerstempelet forsvant.

Ulvang vakte også stor oppsikt i internasjonal media etter han i forkant av Lillehammer-OL i 1994 gikk til angrep på IOC-president Juan Antonio Samaranch. Ulvang uttalte at Samaranch var en uverdig representant for den olympiske bevegelse på grunn av hans bakgrunn fra det fascistiske Franco-regimet i Spania.

## Etter skikarrieren
Etter at Ulvang la opp som skiløper, har han etablert sin egen kleskolleksjon, og var jevnlig på TV2 sammen med Arne Hjeltnes, Arne Brimi og Bjørn Dæhlie i programmet *[[Gutta på tur]]*.

Vegard Ulvang ble i mai 2006 valgt til ny leder av langrennskomiteen i FIS. Sist Norge hadde lederen, var da Odd Martinsen var sjef.

Han var ekspedisjonsdeltaker til Sørpolen fra oktober 2011 sammen med Stein P. Aasheim, Harald Dag Jølle og Jan-Gunnar Winther. Ekspedisjonen fulgte samme rute som Roald Amundsens ekspedisjon fulgte i 1911-12 og hadde som mål å komme fram til polpunktet 100 år etter Amundsen.

Han er gift med tidligere langrennsløper og skiskytter Grete Ingeborg Nykkelmo.

## Medaljer i OL

## Verdenscupseire

## Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Medaljer i norske mesterskap

## Se også
* Liste over mestvinnende vinterolympiere
* Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
* Oversikt over flest vunne gullmedaljer i ett og samme OL

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Vegard Ulvangs treningsdagbok
Louis Ferdinand av Preussen

**Louis Ferdinand Victor Eduard Adalbert Michael Hubertus av [[Preussen]]** (født 9. november 1907 i Potsdam, død 25. september 1994 i Bremen) var nest eldste sønn av kronprins Wilhelm av Preussen og Tyskland og hans gemalinne Cecilie, født hertuginne av Mecklenburg-Schwerin.

Han var en markert motstander av det nasjonalsosialistiske NSDAP, arbeidet som forretningsmann og var en ivrig støtte av kunstlivet.

Han giftet seg, først i en russisk-ortodoks seremoni 2. mai 1938 i Potsdam, deretter i en evangelisk-luthersk seremoni på familieeiendommen Huis Doorn i Nederland med Kira Kirillovna, storfyrstinne av Russland (født 9. mai 1909 i Paris, død 8. september 1967 i St. Briac-sur-mer).

Etter sin fars død i 1951 ble han overhode for huset Hohenzollern og dermed tysk og prøyssisk tronpretendent.

**Barn:**
* Louis Ferdinand II av Preussen
* Kira av Preussen (1943–2004)
 
## Se også
* Friedrich Ludwig Christian av Preussen (1772&ndash;1806)

## Referanser
Kaspar Maria von Sternberg

**Kaspar Maria greve von Sternberg** (også *Caspar Maria*) (født 1761, død 1838) var en bøhmisk teolog, mineralog og botaniker.

Han etablerte det Bøhmiske Nasjonalmuseet i Prag og regnes som grunnlegger av moderne paleobotanikk. Han var også en venn av Goethe.

## Referanser


## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20041010013206/http://www.univie.ac.at/sternberg/
Sommer-OL 1896

**Sommer-OL 1896** ble arrangert fra 6. til 15. april 1896 i Athen i Hellas. Dette var de første olympiske leker som ble avholdt i den moderne tid, etter at Den internasjonale olympiske komité (IOK) var blitt stiftet i 1894. 

Athen ble enstemmig valgt til å arrangere de første moderne olympiske leker under IOKs kongress i Paris 23. juni 1894, samme dag som IOK ble stiftet. Hovedbegrunnelsen for dette valget var at nettopp Hellas var åstedet for antikkens olympiske leker. Lekenes hovedarena var Panathenske stadion, hvor konkurransene i friidrett, bryting, vektløfting og turn ble arrangert. Andre arenaer som ble brukt var blant andre Neo Faliron-velodromen for sykling og Zappeion for fekting. Åpningsseremonien ble avviklet 6. april i Panathenske stadion, med de fleste utøverne oppstilt nasjonsvis på stadion. Lekene ble offisielt åpnet av kong Georg I, etterfulgt av ni orkestre og 150 koristers fremføring av Olympiahymnen, med musikk komponert av Spyridon Samaras og tekst av poeten Kostis Palamas.

Vinnerne fikk sølvmedalje, en olivengren og et diplom og det ble utdelt medalje av kobber, en laurbærgren og et diplom til de som kom på 2.-plass. Det var ingen utdeling av premie til de som kom på tredjeplass. IOK har i ettertid bestemt at disse medaljene skal telles som gull- og sølvmedaljer samt at utøvere som kom på tredjeplass regnes som vinnere av bronsemedalje. Av de 14 nasjonene som deltok, var det ti som vant medaljer. I tillegg ble tre medaljer vunnet av blandede lag. Norge deltok ikke. USA vant flest gullmedaljer med 11, mens Hellas vant flest medaljer totalt med 46. Et av lekenes største høydepunkt for grekerne var da Spyridon Louis vant maraton. Lekenes mestvinnende utøver var bryteren og turneren Carl Schuhmann fra Tyskland, som vant fire øvelser.

## Valg av vertsby
Athen ble enstemmig valgt som arrangør av sommerlekene i 1896 ved akklamasjon under den internasjonale olympiske komités 1. sesjon i Paris i Frankrike 24. juni 1894. Både Paris og London i Storbritannia hadde også meddelt sin interesse for å arrangere de første moderne olympiske lekene. 

## Arenaer

## Idretter
Under IOK-kongressen i 1894 ble det foreslått en rekke idretter som skulle være på øvelsesprogrammet for de første moderne olympiske lekene. Den første offisielle kunngjøringen om dette inkluderte blant annet både fotball og cricket. Disse idrettene ble av ukjente årsaker senere utelatt. I tillegg var både roing og seiling med på det offisielle programmet, men øvelsene ble avlyst på grunn av dårlige værforhold.

Det ble konkurrert i 9 idretter med 43 øvelser. Antall øvelser per idrett i parentes.

* 
* 
* 
*  Roing  
*  Seiling 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Deltakelse

14 nasjoner deltok i lekene.

*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
*  
* 

;Fotnoter

## Program

## Medaljefordeling

 Vertsnasjon ()

;Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  1896 Summer Olympics hos olympedia.com
Vare

En **vare** eller **handelsvare** er byttemiddel i handelsrelasjoner, inklusive de som handles på en råvarebørs. Det kan være et produkt du kjøper, slik som et brød, en liter melk, klær, biler etc. Varen har normalt en pris, som du må betale for å få kjøpt den.

Det er knyttet en lang rekke rettsregler til produksjon, behandling av – samt kjøp og salg av – forskjellige slag varer, bl.a. for matvarer, medisiner og miljøskadelige produkter. Forbrukere har rettsbeskyttelse overfor profesjonelle leverandører av varer, bl.a. i forbrukerkjøpsloven, angrefristloven. Disse lovene har bestemmelser som ikke kan bli fraveket på den måten at forbrukeren stilles dårligere enn etter lovbestemmelsene.

For offentlige anskaffelser av varer er det lovbestemmelser og forskrifter som skal ivareta kravene til bl.a. konkurranse, likebehandling, forutberegnelighet og etterprøvbarhet.   

Mens varer er fysiske gjenstander, så er tjenester normalt ytelser som ikke går ut på å levere en vare. Tjenester kan imidlertid være arbeid på fysiske ting, med konstruksjonstegninger og andre dokumenter og dataprogrammer, på bil, båt, bygg og fast eiendom m.v.

En sekk mel kan byttes mot en annen sekk mel, men handelsvarer som handles på en råvarebørs, må innfri standardiserte krav. Elektronikk og andre varer som ikke er homogene, kan ikke handles på en råvarebørs slik som råvarer som korn, gull, kjøtt, olje og naturgass.

Handel med råvarer gjennomføres hovedsakelig med terminkontrakter på børser der varens kvalitet og kvantitet er standardisert.
Tjeneste

:*Alternativ betydning: [[Tjeneste (frekvensforvaltning)]]
I [[økonomisk]] og [[marked]]smessig betydning er en *'tjeneste*' en transaksjon der en fysisk gjenstand ikke bytter eier. Dette skiller seg fra en transaksjon der en [[vare]] eller annen gjenstand bytter eier. En tjeneste er for eksempel et telefon[[abonnement]], en undervisningstime eller en bil[[reparasjon]]. [[Profesjonell]]e leverandører av spesielle faglige tjenester, er [[håndverker]]e, [[installatør]]er, [[verksted]][[personell]], [[advokat]]er, [[arkitekt]]er, [[rådgivende ingeniør]]er og andre [[konsulent]]er. Mange tjenester innebærer direkte kontakt mellom kunden og produsenten. Tjenester innebærer ofte lite standardisering og mye tilpasning til kundens spesielle behov. Typisk for tjenester sammenlignet med varer er at tjenester ikke kan lagres og adskilles fra kunden: En vare kan anskaffes på et tidspunkt og forbrukes senere eller selges videre til andre.

Profesjonelle leverandørers tjenesteytelser skjer mot [[betaling]] bl.a.  kalt vederlag, [[honorar]], [[salær]]. Andre typer tjenester forutsetter også ofte monetær betaling. 

Innenfor EU og EØS reguleres levering av tjenester ved [[tjenestedirektivet]].

I en mer dagligspråklig betydning kan «å gjøre noen en tjeneste» bety at du utfører noe positivt for en annen uten å forvente noe i gjengjeld, men fordi du synes at du bør eller må gjøre det. Å gjøre en tjeneste kan også være å gjøre noe ene og alene for å være vennlig, hyggelig, hjelpsom, imøtekommende eller positiv på forskjellige måter.

== Service ==
Service, engelsk for *tjeneste'', er et mye brukt ord i Norge, men med en utvidet betydning. Service kan være den positive måten du forventer å bli behandlet på, eller service kan være en enda mer positiv måte å bli behandlet på enn det du hadde ventet deg. Service i sistnevnte forstand kan sies å være differansen mellom opplevelse og forventning. 

Service er ofte:
* Smile, møte blikket og si hei
* Fleksibilitet
* Kommunikasjon
* Velvilje
* Kvalitet
* Kvantitet
* Samsvar med forventninger

Dårlig service er ofte:
* Avvik mellom kroppslig og verbal kommunikasjon
* Avvik i kvalitet
* Ensporede tjenesteytere
* Enhver opplevd service som er lavere en forventet service

God service er ofte:
* Samsvar mellom markedsføring og virkelighet (holde hva du lover)
* Kvalitet levert over tid
* God kommunikasjon, uten usikkerhet etc. (et profesjonelt inntrykk)
* Opplevd fleksibilitet
* Enhver opplevd service er høyere enn forventet service

## Se også
*Bjørnetjeneste

## Referanser
Publikum

**Publikum** refererer til en gruppe mennesker, slik som fysiske tilskuere ved en konsert, et teater, idrettsarrangement eller en TV-innspilling, men også grupper som igjennom massemedier hører på radio, ser på TV, eller leser en avis.

Man skiller mellom aktiv og passiv publikum, der forskjellen er at det aktive publikumet er med for eksempel å stemmer i konkurranser, eller deltar i TV- eller radioprogrammer, mens det passive publikum er kun seere/lyttere. Aktiv publikum blir stadig mer vanlig, og massemeidene bruker dette for å tjene penger ved programmer som for eksempel X Factor eller Idol, der publikum ringer inn å stemmer på deltakerne, hvor de betaler for å kunne stemme. 

Etter utviklingen av personlige datamaskiner er det blitt et stadig større publikum via Internett, som leser blogger, hører/ser på podcaster, og ser på vlogging og Web-TV. Nettradio har også blitt et eget fenomen med stor publikumsmasse.
Belgias riksvåpen

**Belgias riksvåpen** har i et svart skjold en opprett gull løve med rød tunge og røde klør. Skjoldet regnes som Belgias nasjonalsymbol og finnes i to utgaver; det «store» og det «lille» riksvåpenet. I det store riksvåpenet er det en kongekronet våpenkappe og skjoldet har to løver som skjoldholdere. På skjoldet er det en hjelm med kongekrone, rundt skjoldet er det ordenskjeder og under er det et bånd med nasjonens valgspråk på fransk og nederlandsk: *L'union fait la force* / *Eendracht maakt macht*, som betyr *samhold gir styrke*. Skjoldholderne holder i stenger med Belgias flagg, mens stenger med flaggene til hvert av de ni opprinnelige provinsene i 1837 er plassert øverst. Fra heraldisk høyre: Antwerpen, Vest-Flandern, Øst-Flandern, Liège, Brabant, Hainaut, Limburg, Luxembourg og Namur. 
 
Løven er opprinnelig fra våpenskjoldet til hertugdømmet Brabant. Løven finnes første gang brukt i 1106. I riksvåpenet skal våpenet minne om Brabant-revolusjonen i 1789.

## Regioner
Belgia er delt etter språktilhørighet, og språksamfunnene har egne kjennetegn eller emblemer siden tidlig på 1990-tallet. Flandern har den brabantske løven i omvendte farger. Vallonia har en rød hane. Hanen er et latinsk ordspill mellom *gallus* som betyr hane og regionen Gallia. Det tyske språkfellesskapet innførte 1990 en rød løve omgitt av ni blå blomster. Den røde løven kommer fra våpenet til hertugdømmet Limburg, første gang kjent i 1208. Av blomstene er det en for hver av kommunene med tysktalende flertallsbefolkning. Brussel har i blått en gull sverdlilje med sølv kanter. Blomsten er noe inspirert av liljesepteret til den første hertugen av Nedre Lothringen.


Fil:Blason_dpt_fr_Nord.svg|Det nederlandske språkfellesskap/Flandern der våpenet har omvendte tinkturer (farger) i forhold til riksvåpenet.
Fil:Coat of arms of Wallonia.svg|Det franske språkfellesskap/Vallonia har gull skjold med rød hane
Fil:Flag of the German Community in Belgium.svg|Det tyske språkfellesskap i Vallonia med merket uten skjold
Fil:Belgium brussels iris.svg|Hovedstadsregionen Brussel, der fransk og nederlandsk er sidestilt, med en naturalistisk lilje.
Pris

**Pris** kan referere til
* pris (økonomi) &ndash; bytteforholdet mellom varer og/eller tjenester
* pris (utmerkelse) &ndash; en utmerkelse eller en påskjønnelse
* pris (tobakk) &ndash; en klype snus (tobakk)
Betaling

**Betaling** (verbalsubstantiv fra betale, fra middelnedertysk *betalen*; av *be-* og *talen*, «telle; betale») er oppfylling av en pengeforpliktelse, slik at forpliktelsen faller bort. Når du betaler for en vare eller tjeneste, overfører du en viss mengde monetære enheter (penger) i bytte mot denne. Uttrykket «å betale for» kan også bety at man må gjøre opp for noe, ofte hvis man har gjort noe negativt.

Betalinger kan utføres på en rekke måter, for eksempel:

* bruk av penger, enten via kontanter, sjekk, mobilbetaling eller bankoverføringer.
* overføring av noe av verdi, for eksempel aksjer, eller ved bruk av byttehandel, bytte av en vare eller tjeneste mot en annen.

Generelt sett står betalingsmottakere fritt til å bestemme hvilken betalingsmåte de vil akseptere; men vanligvis krever lover at betaleren aksepterer landets lovlige betalingsmiddel opp til en fastsatt grense. Betaling skjer vanligvis i mottakerens lokale valuta, med mindre partene avtaler noe annet. Betaling i en annen valuta innebærer en tilleggstransaksjon for konverteringen. Betalingsmottakeren kan inngå kompromisser om en gjeld, det vil si akseptere delbetaling som full oppgjør av en debitors forpliktelse, eller tilby en rabatt, for eksempel for kontant betaling, eller for rask betaling, og lignende. På den annen side kan betalingsmottakeren ilegge et tillegg, for eksempel som et gebyr for forsinket betaling, eller for bruk av et bestemt kredittkort, og lignende.

## Se også
* Forsinkelsesrente
* Lønn

## Referanser
Entitet

**Entitet** (fra latin *ens*, «det som er», avledet av *esse*, «være») er i filosofien et begrep for noe som har en eksistens. En entitet kan være et menneske, en stat, en gjenstand, en tanke eller et annet subjekt som eksisterer. En antakelse kan også være en entitet.

En entitet kan være sammensatt av subjekter som selv er entiteter.

## Se også
* Objekt (informatikk)
* Vesen (filosofi)

## Kilder
*
Vinter-OL 1948

**Vinter-OL 1948** var de 5. olympiske vinterleker og ble arrangert fra 30. januar til 8. februar 1948 i St. Moritz i Sveits.

Norge og Sverige delte topplasseringen på medaljestatistikken med fire gull, tre sølv og tre bronse. Tre av de norske gullmedaljene kom på skøytebanen, ved Finn Helgesen (500&nbsp;m), Sverre Farstad (1500&nbsp;m) og Reidar Liaklev (5000&nbsp;m). Den fjerde kom i hoppbakken ved Petter Hugsted.

28 nasjoner deltok i St. Moritz – samme antall som forrige Vinter-OL i 1936. Chile, Danmark, Island, Korea og Libanon fikk sin Vinter-OL-debut i disse lekene. Tyskland og Japan var ikke invitert på grunn av sin rolle under andre verdenskrig.

## Valg av vertsby
Den internasjonale olympiske komité (IOK) foreslo St. Moritz som arrangørby, hovedsakelig på grunn av at arenaene fra Vinter-OL 1928 fremdeles var i brukbar stand og at byen dermed på kort varsel kunne arrangere vinterlekene. Lake Placid i USA meldte også sin interesse for å arrangere lekene, men etter IOKs forslag og votering via post ble St. Moritz valgt ved akklamasjon. Resultatet av voteringen ble bekreftet av IOKs 40. sesjon i Lausanne i Sveits 6. september 1946.

## Arenaer

## Idretter
Det ble arrangert 22 øvelser i 4 idretter.

### Demonstrasjonsidretter
* Militært patruljeløp
* Vinter-femkamp (langrenn, skyting, utfor, fekting og riding)

## Deltakelse

### Deltakerland
28 nasjonale olympiske komiteer deltok i lekene. (Antall deltakere per nasjon i parentes)

## Program
 

## Medaljefordeling

 Vertsnasjon ()

## Se også
* Liste over mestvinnende vinterolympiere
* Liste over norske mestvinnende vinterolympiere

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*  Official Report 1948 hos la84.org
*  1948 Winter Olympics hos olympedia.com
*  1948 Sankt Moritz Winter Games  på sports-reference.com
Hieronymus Schultz

**Hieronymus Schultz** (latinisert: **Scultetus**, født 1460 i Großglogau i det tysk-romerske rikes bøhmiske kronland, død 29. oktober 1522, muligens i Wittstock) var biskop av Brandenburg i Tyskland fra 1507 og dessuten av Havelberg fra 1521. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hieronymus Schultz var sønn av en landsbyrådsleder. Man vet ikke meget om hans tidlige liv. 

I 1504 var han allerede en bereist mann. Han hadde vært «Leutpriester» (pleban) i Cottbus, kanoniker i Brandenburg og inndlytelsesrik rådmann for kurfyrst Joachim av Brandenburg. Han stod ved kurfyrstens side i 1505 da hans sønn Joachim II ble døpt. Han ble regnet som en fremragende retoriker. 

I 1506 ble han utnevnt til prost i Salzwedel.

### Biskop av Brandenburg
I 1507 ble han utnevnt til biskop i Brandenburg.

Det smertet ham at det var nettopp i hans bispedømme at reformasjonens vugge stod. Som kirkelige foresatte og biskop for Martin Luther. Det finnes bevart en brevveksling mellom Scultetus og Luther, der Luther ber om tillatelse til å offentliggjøre noen skrifter som skulle forsvare de 95 teser mot avlatshandelen som han tidligere (den 31. oktober 1517) hadde sendt blant annet til biskopen av Brandenburg. Scultetus svarte med å be Luther om ikke å utbre sin avlatskritikk, noe Luther i en kort tid synes å ha rettet seg etter.

Luther ombestemte seg imidlertid; for hans motstandere pater Johann Tetzel og Konrad Wimpina sluttet ikke med å kritisere tesene. Da brøt Luther sitt ord og utferdiget et rettferdiggjøringsskriv den 22. mai 1518. 

Etter at Martin Luther hadde deltatt på Leipzigdisputasen ble biskop Hieronymus Schultz til en markant motstander av reformatoren. Men han fryktet den pavelige ekskommunasjonsbulle mot Luther, *[[Decet Romanum Pontificem]]*, han ville ikke offentliggjøre den i sitt bispedømme fordi han var redd for at dette ville utløse et opprør.

Han forsøkte heller på Riksdagen i Worms i 1521 å bevege Luther til å avsverge de omstridte av hans sentenser. Men Luther gav ikke etter. 
## Biskop av Havelberg
Likevel belønnet hans tjenesteherre ham - til tross for pavelig motstand - med det da vakante bispedømme Havelberg. Der ble han innsatt som biskop den 9. august 1521. Bare ett år etter døde han. 

Han ble begravet i Wittstock.

## Referanser


## Litteratur
* 
*