Gustav Noske

**Gustav Noske** (1868–1946) var en tysk politiker (SPD) og den første sosialdemokratiske minister med ansvaret for militæret i tysk historie. Han var den første føderale forsvarsminister i Tyskland. Noske bidro blant annet til å slå ned spartakistopprøret i januar 1919 ved å mobilisere soldater fra det høyreorienterte, paramilitære Frikorpset (tysk: *Freikorps*), hvilket ledet til bortføringen og drapet på Karl Liebknecht og Rosa Luxemburg. Noske er av den grunn en omstridt figur i den tyske sosialismens historie.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Gustav Noskes foreldre var Karl Noske, en vever født i Ciechanowiec, og Emma født Herwig.

Fra 1874 til 1882 besøkte Gustav Noske folke- og borgerskolen. I 1882 begynte han i lære hos en kurvmaker. Som lærling virket han så i Halle an der Saale, i Frankfurt am Main, i Amsterdam og i Liegnitz.

Den moderate og sentrumsorienterte sosialdemokraten Noske ble medlem av SPD i 1884.

I 1891 giftet han seg med Martha, født Thiel. Med henne fikk han tre barn.

I 1893 ble han redaktør av *[[Brandenburger Zeitung]]*, i 1897 gikk han over til ''Königsberger Volkstribüne''.

### Fagforeningsinnsats
De usosiale forhold (11–13-timers arbeidsdag, ingen forsørgerinnretninger, urettferdig betaling), som ble forverret ved senkningen av akkordsatsene og av *[[Sozialistengesetz]]*, gav den unge Noske impulsen til å begynne med journalistisk virke. Han fremfor alt ble han som 17-åring grunnlegger av en kurvmakerforening, som senere ble forent med trearbeidernes forbund.

I 1890 tilhørte Noske en tremannsdelegasjon som den 1. mai krevde en, eller en halv, dags ubetalt arbeidsfri. Alle tre arbeidere ble oppsagt. Dette utløste stor uro i fabrikken, og oppsigelsene ble reversert.

### Politisk karriere
Han satt i Riksdagen fra 1906 til 1918, innvalgt fra valgkrets 16 i Kongeriket Sachsen. Han var medlem av Weimar-nasjonalforsamlingen fra 1919 til 1920.

Gustav Noske er kjent for sin sentrale rolle under novemberrevolusjonen og de sosiale og politiske konfliktene i Tyskland mellom 1918 og 1920. Han var forsvarsminister fra 1919 til 1920, og slo brutalt ned spartakistopprøret i januar 1919 ved å mobilisere soldater fra det høyreorienterte, paramilitære Frikorpset. Få dager senere, 15. januar 1919, bortførte og drepte medlemmer av Frikorpset Karl Liebknecht og Rosa Luxemburg, under ledelse av Waldemar Pabst. I forkant hadde Noske gitt personlig ordre om å overvåke Liebknechts telefonlinje og rapportere alle hans bevegelser direkte til Pabst.

Fra 1920 til 1933 var Noske overpresident (guvernør) i den prøyssiske provinsen Hannover. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertagelsen måtte han gå av. I forbindelse med 20. juli-attentatet ble han arrestert og sendt i konsentrasjonsleiren Fürstenberg/Havel og senere innsatt i fengselet Lehrter Straße i Berlin-Moabit.

## Skrifter (utvalg)
* *Kolonialpolitik und Sozialdemokratie*, Stuttgart 1914 
* medc Adolph Koester: *Kriegsfahrten durch Belgien und Nordfrankreich 1914*, Berlin 1914 
* *Von Kiel bis Kapp. Zur Geschichte der deutschen Revolution*, Berlin 1920
* *Erlebtes aus Aufstieg und Niedergang einer Demokratie*, Offenbach 1947 [auch unter dem Titel *Aufstieg und Niedergang der deutschen Sozialdemokratie. Erlebtes aus Aufstieg und Niedergang einer Demokratie* erschienen]
## Se også
* Liste over Tysklands forsvarsministre
## Referanser


## Litteratur
* Wolfram Wette: *Gustav Noske. Eine politische Biographie*. Droste, Düsseldorf 1987, ISBN 3-7700-0728-X
* Rainer Butenschön, Eckart Spoo (red.): *Wozu muss einer der Bluthund sein? Der Mehrheitssozialdemokrat Gustav Noske und der deutsche Militarismus des 20. Jahrhunderts*. (Distel-Hefte, Band 35). Distel, Heilbronn 1997, ISBN 3-929348-18-7

## Eksterne lenker
* 
* Biografi, DHM