open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bevisst drømming

**Bevisst drømming** eller en **bevisst drøm**, også kalt **klardrøm** (etter engelsk *lucid dream*), er drømmeaktivitet eller en drøm der man er klar over at man drømmer. I motsetning til vanlige drømmer som huskes, vil bevisste drømmer oppleves, og man vil i varierende grad være i stand til å endre drømmelandskapet etter egen vilje. Bevisste drømmer kan inntreffe naturlig eller ved bruk av spesielle metoder.

Selve bevisstheten inntreffer når det går opp for en person at han/hun befinner seg i en drøm. Metoder utviklet for å fremkalle denne tilstanden baserer seg vanligvis på at personen skal gjenkjenne et element i en drøm og følgelig vekke bevisstheten uten å avbryte drømmetilstanden. Graden av bevissthet som oppnås varierer veldig, og setter også eventuelle begrensninger for hvor stor kontroll personen har over sin egen drøm. Ved full bevissthet har man praktisk talt full kontroll over hvordan drømmen skal utspille seg. Bevisste drømmer varer i alt fra en brøkdel av et sekund til en halvtime eller mer. Drømmeren har, i motsetning til med vanlige drømmer, en ganske god mulighet til å anslå varigheten. Den bevisste drømmens varighet og klarhet kan dessuten utvikles gjennom trening.

Mange mennesker opplever bevisste drømmer en eller flere ganger ved tilsynelatende tilfeldigheter. En er spesielt utsatt i barndommen, og veldig mange opplever sin første bevisste drøm på et tidlig stadium i livet. Det er også en tendens til at bevisste drømmer inntreffer etter at en person har blitt kjent med fenomenet for eksempel gjennom å ha lest om det. Mens uregelmessige bevisste drømmer med betydelige mellomrom er ganske utbredt, opplever et fåtall mennesker bevisste drømmer jevnlig, opptil flere ganger hver natt.

Bevisste drømmer beskrives ofte som spennende, fargerike og fantastiske. Mange sammenlikner det med en spirituell opplevelse og sier at drømmene har forandret deres liv og deres oppfatning av verden. Ettersom man faktisk «er klar over at man drømmer», er det ikke mange rapporterte problemer med å skille drøm fra virkelighet. Men heller enn at de bevisste drømmene benevnes som *uvirkelige*, blir de ofte beskrevet som *hypervirkeligheter*, der de virkelige elementene blir forsterket. Som følge av dette huskes bevisste drømmer angivelig mye lenger enn vanlige drømmer, selv mareritt.

Fenomenet er utbredt i New Age-bevegelsen, og blir ofte knyttet opp mot ut av kroppen-opplevelsene.

## Se også
* Drøm
* Drømmetydning
* Søvnparalyse, søvnlammelse
* hypnagog hallusinasjon, hallusinasjon i forbindelse med innsovning 
* hypnopomp hallusinasjon, hallusinasjon i forbindelse med oppvåkning
* falsk oppvåkning
* dyssomni, søvnforstyrrelser
* REM-søvn (*rapid eye movements*), drømmesøvn 
* hallusinasjon, sanseopplevelse uten ytre sansepåvirkning

## Eksterne lenker
* Dream Views  - Det mest brukte engelskspråklige forumet omkring bevisst drømming 
* LD4all, Den største engelskspråklige siden om bevisst drømming 
* The Lucidity Institute, inc.
Refleksologi

**Refleksologi**, også kjent som soneterapi, er en alternativ medisinsk behandlingsform som baserer seg på trykk, strykninger og tøyninger over hele kroppen. Soneterapeutisk behandling kan muligens føres tilbake til blant annet Egypt, ca. 2330 f.Kr. Betegnelsen refleksologi ble tatt i bruk første gang i USA på 1950-tallet, men har sitt utspring i gamle tradisjoner. 

## Nordisk benevning
I Norden er det vanlig å benytte begrepene soneterapi eller fotsoneterapi for det som ellers i verden blir kalt refleksologi. Begrepet refleksologi blir benyttet om terapiformen som ble utviklet av Karl Axel Lind, som utvidet den klassiske soneterapien til å omfatte hele kroppen. Det følger derav at refleksologien omfatter øreakupunktur, ansiktsrefleksologi, hånd- og fotsoneterapi, irisdiagnose, samt tungediagnose. Det felles kjennetegnet for disse teknikkene er indirekte behandling ved projeksjoner av kroppsbilde på andre deler av kroppen. Hypotesen er at alle deler av kroppen har projeksjoner (speilbilder) i seg av andre kroppsdeler, både utvendig og innvendig. Projeksjonene er gjensidige, altså de går begge veier. De forskjellige projeksjonene har ulike egenskaper og tilgjengelighet. Den generelle målsettingen med behandlingen er å fjerne spenninger i vev, noe som i stor grad er forbundet med smerte. 

## Eksempel på tolking
### Fot

### Hånd

# Hypofysen (hjernen)
# Halsen
# På siden av hodet og hjernen
# Toppen av hodet
# Sinusknuten (del av hjertet)
# Øyet
# Øretrompeten
# Øre
# Skjoldbruskkjertelen
# Lunge
# Hjerte
# Solar plexus
# Lever
# Milt
# Mage og bukspyttkjertel
# Tynntarm
# Kolon
# Urinblære
# Urettrør
# Nyre
# Binyre
# Skulder
# Eggstokk/Testikler
# Isjiasnerven

## Historie
Refleksologi er dokumentert i historiene til India, Kina og Egypt. Det var i 1913 at soneterapi først ble introdusert til USA av øre, nese- og halsspesialist William H. Fitzgerald og Edwin F. Bowers. Fitzgerald uttrykte at å trykke på punkter i foten eller hånden, hadde en effekt på andre deler av kroppen. Det ble klargjort på 1930-40 tallet av sykepleier og fysioterapaut Eunice D. Ingham som sa at hendene og føttene kunne kartlegge resten av kroppen. Ingham omdømte det til soneterapi. Mange av nåtidens soneterapauter har tatt i bruk Inghams teknikk eller teknikken til soneterapauten Laura Norman.

## Forskning
Det finnes relativt lite forskning på effektene av refleksologi, og selv om enkelte studier viser effekt, foreligger det ikke forskningsresultater som tilfredsstiller vitenskapelige krav og som kan dokumentere effekt. En oversiktsstudie har konkludert med at «De beste resultatene til nå kan ikke vise at refleksologi er en effektiv behandling av noen medisinsk tilstand». Hypotesen om projeksjoner har aldri blitt sannsynliggjort gjennom biologiske funn, det samme gjelder prinsippene som er nedarvet fra tradisjonell kinesisk medisin.

## Se også
*Naturopati
*Massasje

## Referanser


## Eksterne lenker
* Refleksolog Foreningen 
* Norske Naturterapeuters Hovedorganisasjon
Direktoratet for mineralforvaltning med Bergmesteren for Svalbard

**Direktoratet for mineralforvaltning med Bergmesteren for Svalbard** er et norsk statlig direktorat med ansvar for forvaltning og utnyttelse av mineralske ressurser. Direktoratet er underlagt Nærings- og fiskeridepartementet og har sitt hovedkontor i Trondheim. Direktoratet skiftet navn fra *Bergvesenet med Bergmesteren for Svalbard* 1. januar 2010.

Direktoratet utsteder og registrerer rettigheter til undersøkelser og utvinning av statens mineraler, gir driftskonsesjon til uttak av mineralske ressurser, godkjenner driftsplaner og fører tilsyn med drift av mineraluttak. Direktoratet har også ansvar for tiltak mot avrenning fra nedlagte bergverk.

## Historie
Direktoratet ble opprettet i 1986 da fem gruvedistrikter ble slått sammen til én etat. Denne prosessen ble avsluttet i 1994. Fra 2003 ble Commission er Mines at Svalbard fusjonert inn i direktoratet.

## Se også
* Liste over bergmestere for Svalbard
* Norges geologiske undersøkelse

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ko Lanta

**Ko Lanta** (**Lantaøya**) er en øy og et distrikt (amphoe), i provinsen Krabi i Thailand. Distriktet omfatter den egentlige Lantaøya og et nesten like stort område på fastlandet. Øya ligger i Pha Nga-bukta i Andamanhavet. Den ble rammet av de katastrofale flodbølgene som traff kysten om morgenen den 26. desember 2004, men vesentlig lettere enn for eksempel Phuket og Phi Phi-øyene. 

Ko Lanta er omkring 70 km sør for byen Krabi. Den fjellrike øya er 27 km lang i nord-sør-retning, og i de sørlige og sentrale delene kommer småfjellene opp i 500 meters høyde. Det indre av øya er dekket av regnskog; øya er omgitt av vakre sandsstrender. 

Øya har (2005) en befolkning på rundt 20&nbsp;000 som livnærer seg innenfor turistnæringen (det er ca. hundre hoteller og andre *beach resorts*) eller med fiske, gummiplantasjer og krepsoppdrett. I småbyen Saladan er handelen for det meste på kinesiskættede thailenderes hender.
Tandridge

**Tandridge** er et lokalt administrativt distrikt i Surrey, England. Administrasjonssenteret er byen Oxted, den nest største bosetningen i distriktet. Andre byer er Warlingham, Caterham, Godstone og Lingfield. Distriktet har navn etter et eldre administrativt område, et *[[Herred|hundred]]*, som dekket omtrent samme område.

Distriktet inneholder deler av naturområdet North Downs og en del av Weald. Området er preget av flere skoger og en del åpent land med lyng og heier. Området stiger fra 267 moh ved Botley Hill i North Downs til 42 moh i nærheten av Edenbridge. I henhold til befolkningsberegninger i 2014 er det totalt sett 85 374 innbyggere i distriktet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
Oxted

**Oxted** er en by og verdslig sogn i det administrative distriktet Tandridge i grevskapet Surrey i England. Den ligger ved foten av naturområdet North Downs nord for East Grinstead og sørøst for Croydon. Byen er i stor grad en pendlerby for London og har stasjon med direktetog til hovedstaden. Den er administrasjonby for Tandridgedistriktet. Den urbane område er sammenvokst med landsbyen Limpsfield, og bosetningene Hurst Green og Holland er innenfor Oxteds sogn. Kilden til elven Eden ligger rett ned for Titsey. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 11 314 innbyggere.

## Historie

Byen lå innenfor det angelsaksiske hundred Tandridge. Oxted omtales i *[[Domesday Book]]* (1086) som *Acstede*, i betydningen «stedet hvor eiker vokste», eller på enklere norsk, «eikestedet». Det ble da kontrollert av Eustace II av Boulogne. *Domesday Book* opplyser at dens verdi var blant annet 5 hider, 1 kirke, 2 møller, 20 ploger, og ga en avkastning på rundt 14 pund i året fra et hus i Southwark til sin føydale overherre.

Den gamle landsbyen, i dag kjent som *Old Oxted*, er et lite område en enden av hovedgaten, rett ved A25, og har fire puber: The Old Bell, The George Inn, The Crown Inn og The Wheatsheaf. Oxteds eldste kirke, St Mary's, som fortsatt er i bruk, ble bygget på en område nordøst for middelalderens hjerte i Oxted, nær Master Park og ved dagens jernbanestasjon. Den bevaringsverdige kirken er fra normannisk tid og står øynefallende på en liten høyde.

Da jernbanen nådde stedet i 1884 &ndash; flere år forsinket på grunn av finansieringsproblemer &ndash; opplevde landsbyen sterk vekst, og byen begynte å vokse opp. De nye bygningene ble for det meste holdt i tudorstil, noe som gir byen et historisk preg til tross for at det bare er en liten del som er eldre enn slutten av 1800-tallet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Oxted, Caterham and surrounding areas», *Get Surrey*
* «Parishes: Oxted», *A History of the County of Surrey*, 1912
Ballymena (distrikt)

**Ballymena** (irsk **Baile Meánach**, *Midtbyen*) er et distrikt i Nord-Irland. Administrasjonssenteret er byen Ballymena.
Ballymena

**Ballymena** (irsk: *an Baile Meánach*, «det midtre bylandet») er en by i Antrim i Nord-Irland. Den hadde en befolkning på 31 205 mennesker ved folketellingen i 2021, noe som gjorde den til den syvende største byen i Nord-Irland etter befolkning. Den er administrasjonssenter for distriktet Mid and East Antrim.

Byen ligger i området som kalles Nord-Irlands «bibelbelte». Den ble under bosetningen i Ulster på 1600-tallet tatt over av skotske bosettere. De bygde opp en sterk linindustri. Under den andre verdenskrig var Ballymena et trygt hjemsted for et stort antall evakuerte fra Gibraltar. De ble innlosjert hos lokale familier.

I tidlig irsk middelalder sto et stort slag her mellom den senere overkongen Niall Glundub og de lokale småkongene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Norske Fjellhus

**Norske Fjellhus** ble etablert i 1962 og er en av de største bedriftene i Flesberg kommune i Buskerud.

Norske Fjellhus produserer maskinlaftede tømmerhytter, samt anneks og tilbygg til hytter. 

## Eksterne lenker
* Norske Fjellhus
Newry and Mourne

**Newry and Mourne** er et distrikt i Nord-Irland. Administrasjonssenteret er Newry. Det dekker det meste av det sørlige Down og det sørlige Armagh.

Distriktet har den høyeste andelen katolikker i Nord-Irland.

## Byer

*Crossmaglen
*Newry
*Warrenpoint
Antrim (distrikt)

**Antrim** (irsk **Aontraim**) var et distrikt i Nord-Irland. Det lå innenfor det tradisjonelle grevskapet Antrim, mens administrasjonssenteret var byen Antrim. I 2015 ble Antrim slått sammen med Newtownabbey til Antrim and Newtownabbey.

De viktigste næringsveier i distriktet er konstruksjon, distribusjon, transport og romutleie. Området har en godt utbygd transportinfrastruktur som gir god tilgang til andre steder i Nord-Irland og til veien ut av provinsen. To av de viktigste transportveiene, Belfast&ndash;Derry og hovedveien til nabolandet Irland, går gjennom Antrim by. 

Belfast internasjonale lufthavn ligger i distriktet.

## Folketall
Ved folketellingen 2011 for Nord-Irland hadde området som ble dekket av Antrim District Council 61&nbsp;805 innbyggere.

## Referanser
Newtownards

**Newtownards** (irsk: *Baile Nua na hArda*) er en by i grevskapet Down i Nord-Irland. Deb ligger på den nordligste spissen av det store havinnløpet Strangford Lough, 16 km øst for Belfast, på Ardshalvøya. Den ligger i det verdslige sognet Newtownards og de historiske baroniene Ards Lower og Castlereagh Lower. Newtownards ligger i Ards og North Down Borough. Over byen står det omkring 30 meter høye Scrabotårnet, som er lokalisert på en 150 meter høy vulkansk plugg. I henhold til folketellingen i 2021 har byen en befolkning på 29 677 innbyggere.

Blant kjente personer fra Newtownards finner man sir Robert Colville (død 1697), politiker, parlamentsmedlem og grunneier, eide mye eiendom i og nær Newtownards. En annen er Paddy Mayne (1915–1955), en av de fremste veteranene fra Special Air Service (SAS) under andre verdenskrig.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Donaghadee

**Donaghadee** (irsk: *Domhnach Daoi*), lokalt ofte omtalt som *Dee*, en liten by i grevskapet Down i Nord-Irland. Den ligger på Ardshalvøya på Nord-Irlands østkyst, omkring 29 km øst fra Belfast og 10 km sørøst fra Bangor. Den er i den verdlige sognet Donaghadee og den historiske baroniet Ards Lower. Den hadde en befolkning på 6 869 mennesker ved folketellingen i 2011.

Byen er mest kjent for sitt fyrtårn og sin havn. Fiskerhavnen har vært der minst siden det 17. århundre. Byggingen av den nåværende havnen startet i 1821, først under ingeniøren John Rennie den eldre, og deretter under hans sønn, John Rennie den yngre. Havnen ble laget slik at den var dyp nok for dampskipene som krysset Irskesjøen til Portpatrick i Skottland. Kjernen i havneanlegget er bygget av kalkstein fra Moelfre-steinbruddene på Anglesey i Wales, mens de ytre veggene er i lokal stein. Det går ferger til Copelandøyene.

Ifølge *[[Guinness rekordbok]]* er puben *Grace Neills* i sentrum av Donaghadee Irlands eldste pub som er i drift. Den ble åpnet i 1611 under navnet *King's Arms*, et navn det holdt i over 400 år. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bangor (Nord-Irland)

**Bangor** (irsk: *Beannchar*) er en by i grevskapet Down i Nord-Irland. Den er en kystby på sørsiden av bukten Belfast Lough. Den ligger innenfor hovedstadsområdet Belfast og ligger 22 km øst for Belfast sentrum, som det er knyttet til med A2-veien og jernbanelinjen Belfast–Bangor. Befolkningen var 64 596 ved folketellingen i 2021. Bangor fikk bystatus i 2022, og ble Nord-Irlands sjette by.

Byen utviklet seg ved et kloster grunnlagt av sankt Comgall i 586. Klosteret er kjent som stedet hvor *[[Antiphonarium Benchorense]]* ble skrevet, og en kopi av manuskriptet er utstilt i byens kultursenter.

Byen er den tredje største i Nord-Irland, og er administrasjonssenter for distriktet North Down. Den har en marina som også er blant Nord-Irlands største. *Royal Ulster Yeacht Club* har sitt hovedkvarter der. 

Ettersom Bangor ligger nær Belfast og er forbundet med den gjennom veien A2 og en jernbanelinje, har den et visst preg av å være en forstad til Belfast. Det finnes noe lett industri, men mange av innbyggerne er pendlere. Turisme er en viktig næringsvei, og det er planer (pr. 2004) om å oppruste området ned mot sjøen. 

Fredsprisvinneren og unionistpolitikeren David Trimble og Formel 1-føreren Eddie Irvine er begge opprinnelig fra Bangor.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bangor

**Bangor** kan vise til:

## I [[Storbritannia]]
Byene med dette navnet i Wales og Nord-Irland er begge grunnlagt i det 6. århundre, og det er vanskelig å si hvilken som er det opprinnelige Bangor. 

*Bangor (Nord-Irland) i Down, Nord-Irland
*Bangor (Wales) i Gwynedd, Wales
**herunder Bangor bispedømme og Bangor University
*Bangor-Is-y-Coed (*Bangor-on-Dee*) i Maelor, Wrexham, Wales

## I [[USA]]

*Bangor, California
*Bangor (Maine)
*Bangor, Michigan
*Bangor, New York
*Bangor, Pennsylvania
*Bangor, Washington, eb del av marinens Base Kitsap
*Bangor, Wisconsin
*Bangor (by), Wisconsin
*Bangor, Iowa
*Bangor, Bay County, Michigan
*Bangor, Van Buren County, Michigan
*Bangor, Minnesota
*Bangor, Sør-Dakota
*East Bangor, Pennsylvania

## I [[Australia]]

*Bangor, en forstad til Sydney

## I [[Canada]]

*Bangor, Prince Edward Island
*Bangor, Nova Scotia
*Bangor, Saskatchewan
*Bangor Lodge, Saskatchewan
*Bangor Road, Prince Edward Island
*Bangor, Ontario
New York City Police Department

**New York City Police Department** (**NYPD**) er politietaten i New York i USA. Etaten ble etablert i 1845 etter mønster fra Scotland Yard i Storbritannia.

NYPD er den største politietaten i USA, med rundt  polititjenestemenn (juni 2004) og tusentalls støttepersonell.

NYPD er gjort verdensberømt gjennom en rekke spillefilmer og tv-serier; mest er kanskje Brooklyn Nine-Nine, **, *[[NYPD Blue]]*, *[[Politistasjonen Fort Apache|Fort Apache, the Bronx]]* og *[[Third Watch]]*.

## Organisering
NYPD ledes av en sivil politikommisjonær utpekt av New Yorks borgermester. Etatens øverste polititjenestemann er titulert etatssjef. Hoveddelen av NYPD er organisert i 10 byråer ledet av byråsjefer:

* Patruljetjenestebyrået
* Oppdagelsesbyrået
* Strafferettsbyrået
* Byrået for organisert kriminalitet
* Transportbyrået
* Administrasjonsbyrået
* Kommunalboligbyrået
* Byrået for indre anliggender
* Personellbyrået
* Treningsbyrået

NYPD har  politibiler, 11 politibåter, 8 politihelikoptere og 120 politihester.

### Distrikter
NYPDs patruljevirksomhet er organisert i 77 distrikter (*precincts*), med én politistasjon i hvert distrikt.

## Bilder

Gay Pride New York 2007 - SML (693914696).jpg|Ordensbetjenter (sersjant og løytnant)
NYPD Police Emergency Vehicle (27920733365).jpg|Redningsbil
NYPD Boat 621 P.O. Harry R. Ryman.jpg|Politibåt
NYPD helicopter N319PD (cropped).jpg|Politihelikopter
NYC Police Department TMC RTS 9598.jpg|NYPD-buss
Cops on Patrol (5930810489).jpg|Konstabler på patrulje
RNC 04 protest 61.jpg|Sykkelpoliti
New York Metropolitan Police Uniforms 1871.jpg|NYPD-konstabler i 1871


## Grader og distinksjoner

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Los Angeles Police Department

**Los Angeles Police Department** (**LAPD**) er politietaten i byen Los Angeles i den amerikanske delstaten California. Etaten har 9&nbsp;500 polititjenestemenn og 3&nbsp;000 sivilt ansatte, og dekker et område på 1&nbsp;209 km² med en befolkning på rundt 3,4 millioner. LAPD ble etablert i 1869 og har en rik og kontroversiell historie, inkludert episoder med politibrutalitet og korrupsjon, for eksempel Rodney King-saken. Etatens bedrifter har vært fremstilt utallige ganger i spillefilmer og TV-serier.

LAPD har vært underfinansiert gjennom årtier og Los Angeles har derfor et av de laveste antall polititjenestemenn per innbygger i forhold til andre storbyer. Som følge av dette abonnerer innbyggerne i stor grad på private sikkerhetstjenester, og vektere er et mye vanligere syn i Los Angeles' gater enn i andre byer i California.

Etaten styres av en politikommisjon bestående av fem sivile medlemmer som utpekes av borgermesteren i Los Angeles. Borgermesteren utnevner også politimesteren &ndash; med politikommisjonens godkjennelse &ndash; som er etatens øverste polititjenestemann.

Parker Center, oppkalt etter politimester William H. Parker, var etatens hovedkvarter fra 1954 til 2009.

Daryl Gates var politimester fra 1978 til 1992.

## Organisasjon
Geografisk er LAPD organisert i fire regioner, som igjen er inndelt i 21 områder med hver sin politistasjon:

Hver politistasjon har en ordensavdeling og kriminalavdeling. I tillegg kommer en lang rekke fellesfunksjoner.

## Bilder

LAPD Rampart Community Police Station.JPG|Rampart politistasjon
May Day Immigration March LA66.jpg|Opprørspoliti
Mounterd LAPD.jpg|Beredent politi
LAPD Bike Venice.jpg|Sykkelpoliti
LAPD AS350B2.jpg|Politihelikopter
Los Angeles police car.jpg|Politibil
Sealmotto.jpg|Politibil med etatens motto


## Grader

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rognes

**Rognes** er ei bygd i Midtre Gauldal, Trøndelag. Bygda ligger ca en mil sør for Støren, retning Røros.

Stedet har knapt 200 innbyggere, og ligger like ved elva Gaula, hvor en rekke gode laksevald er å finne. Hovednæringen er jordbruksvirksomhet. Tidligere var det også en skofabrikk, ryggsekkfabrikk og mekaniske verksteder der.

På Rognes var det flere grendeskoler, men i 1955 ble alle samlet i Aune skole, som lå på vestsiden av Gaula. Senere ble det bygd en ny skole på østsiden. Etter flere runder med nedleggelsesdiskusjoner ble skolen til slutt lagt ned i 1999. Skolebarn fra Rognes drar nå til Støren for å få undervisning.

På Rognes finner en også gårdene Bones, tidligere Buanes, som er nevt i Snorres Heimskringla. Bones er en gammel kongsgård, som var i drift allerede på 900-tallet.  

Rognes er hjemstedet til langrennsløperen Marit Bjørgen.
Tømmerklave

**Tømmerklave**, eller **klave**, er en innretning som brukes for å måle diameteren på trær og tømmer. En klave likner en stor skyvelære. I skogbruket har vi forskjellige typer klaver, de vanligste er: Hoggerklaven som brukes til aptering under hogst og takstasjonsklaven som brukes ved tremåling og takst.
Kommunevåpenet til Flesberg viser to tømmerklaver.

## Litteratur
*
Vesteraalens Dampskibsselskab

**Vesteraalens Dampskibsselskab** (VDS) var et rederi som ble stiftet 10. november 1881 på Stokmarknes i Nordland fylke. Samme år ble rederiets første skip – DS «Vesteraalen» fra 1865 (tidligere DS «Arendal») kjøpt fra Arendals Dampskibsselskab. Selskapet drev med lokal rutetransport, og startet den første Hurtigruten i 1893 med skipet DS «Vesteraalen» fra 1891.

Hurtigruten drev de første årene både rutefart langs kysten, og faste cruiselinjer til blant annet Svalbard. Der oppe ble Hotellneset en viktig ilandstigningsplass for besøkende turistskip på slutten av 1800-tallet. Richard With var en pioner, og Vesterålens Dampskibsselskap startet i 1896 opp med seks sommerturer fra Hammerfest til 360 kroner, og reiste et turisthotell på Hotellneset hvor passasjerene kunne jakte i Adventdalen eller delta på fjordturer i påvente av neste ukes returskip. I 1897 førte Otto Sverdrup ders rutebåt S/S «Lofoten» på denne ruten, og selv om hotellet raskt ble avviklet så fortsatte cruiserutene utover 1900-tallet i konkurranse med Bergenske Dampskibsselskab og Nordenfjeldske Dampskibsselskab. Cruisebåtene besøkte mange områder, men Adventfjorden og Grønfjorden hadde bosetninger, skjermede fjordstrøk og rolige havner hvor grunnlaget var til stede for å legge inn både post- og varefrakt og aktiviteter for passasjerene. Passasjerene kunne få stemplet postkort med privat poststempel - hvorpå brevene ble tatt om bord i det samme skipet og medbragt til fastlandet og postlagt der. Hotellet var ikke lenge i drift, men det heiste norsk statlig postflagg og var således det første norske framstøt i retning av myndighetsutøvelse i området før gruvedriften tok til.

Selskapet fusjonerte i 1987 med Ofotens Dampskibsselskab, og det nye selskapet fikk navnet Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS). OVDS fusjonerte med Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS) i 2006 og dannet Hurtigruten Group, som senere ble omdøpt til Hurtigruten ASA.

## Rederiets skip
Noen av rederiets gjenværende skip:
*MS «Vesterålen» – I hurtigruten
*MS «Lofoten» – Skoleskip i Kristiansand
*MS «Finnmarken» (1956) – Museumsskip
*DS «Børøysund» – I drift som veteranskip
*DS «Hestmanden» – Restaurert til museumskip
*MF «Vågan» - I drift på Vestfjorden
*MS «Strønstad» - i bruk av Sjøheimevernet

Noen av rederiets tidligere skip:

* DS «Vestfjord» (1863)
* DS «Vesteraalen» (1865)
* DS «Vaagan» (1869)
* DS «Raftsund» (1872)
* DS «Fiskeren» (1884)
* DS «Narvik» (1890)
* DS «Vesteraalen» (1891)
* DS «Bodø» (1894)
* DS «Nordland» (1898)
* DS «Røst» (1898)
* DS «Andenæs» (1903)
* DS «Risøsund» (1904)
* DS «Sortland» (1906)
* DS «Richard With» (1909)
* MS «Andenes»
* MS «Stamsund»
* MS «Hadsel»
* MS «Vesterålen» (1950) (fra 1983 «Vesterålen II»)
* MS «Kong Olav» (kjøpt fra Det Stavangerske Dampskibsselskap)

## Referanser




## Eksterne lenker
* Hurtigrutemuseet – Rederier Besøkt 31. august 2009
* digitalarkivet Reklameplakater for Vesteraalens Dampskibsselskab fra 1930-tallet.
* Riksarkivet – Prisliste fra 1917: «Vesteraalens Dampskibsselskab (Hurtigruterne) 2den Plads Priskurant» Besøkt 25. august 2008
* http://www.sjohistorie.no
Flå (andre betydninger)

**Flå** kan sikte til
* Flå – kommune i Viken
* Flå (Melhus) – sogn i Melhus og tidligere kommune i Trøndelag
Ancona

**Ancona** er en by i Italia med om lag 100 000 innbyggere. Byen ligger ved Adriaterhavet, er hovedstad i regionen Marche og hovedby i provinsen Ancona

Byen var blant de fem kystbyene i dette området som i middelalderen gikk under samlebetegnelsen *[[Pentapolis]]*. 
Nordland fylkeskommune inngikk samarbeidsavtale med Marche og Ancona i oktober 2010.

Når byen ble en romersk koloni er uvisst. Den ble okkupert som marinebase i illyriske krigen i 178 f.Kr. Julius Cæsar tok besittelse av byen rett etter at han hadde krysset elven Rubicon. Dens havn var betydelig viktighet i romersk keisertid da den lå nærmest Dalmatia. Trajan utvidet den og bygde et nord kaianlegg med sin syriske arkitekt Apollodoros fra Damaskus. Ved begynnelsen av kaiene står triumfbue i marmor med en enkel hvelving og uten basrelieff (intaglio). Den ble reist til keiserens ære i 115 av senatet og det romerske folk. En tilsvarende maritim triumfbue ble reist i England ved den romerske festningen Rutupiæ ved Richborough i Kent.

### Kjente personer
*Cyriaco av Ancona
*Nicola Bertucci
*Eduard von Böhm-Ermolli (østerriksk)
*Franco Corelli
*Vito Volterra
*Virna Lisi


File:Crkva Chiesa del Santissimo Sacramento u Anconi.jpg
File:Rimokatolička crkva Chiesa di San Domenico (Ancona) 2017.jpg
File:Chiesa di Santa Maria della Piazza.jpg
File:Pogled iz ankonskoga muzeja.jpg
File:Muzej u Anconi.jpg
File:Ankonska katedrala.jpg
File:U Anconi spomenik.jpg
File:Ancona u rujnu 2017.jpg
File:Upravna zgrada u Anconi.jpg
File:U Anconi u Italiji.jpg
File:Zgrada u Anconi.jpg
File:Na ulazu u Anconu.jpg
File:U talijanskome gradu Anconi 13. rujna 2017.jpg
File:Ancona 2017.jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon

**Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon** (**DSS)**, tidligere Statens forvaltningstjeneste og senere Departementenes servicesenter er et norsk statlig forvaltningsorgan som er hovedleverandør av sikkerhetstjenester, digitale tjenester, fasilitetstjenester og HR-tjenester for Statsministerens kontor og departementene. DSS er underlagt Digitaliserings- og forvaltningsdepartementet og har ca. 700 ansatte. Hovedkontoret er lokalisert ved Schandorffs plass (Akersgata 64), men ellers har DSS medarbeidere i samtlige bygg i Regjeringskvartalet.

Torgeir Strøm overtok som leder av DSS i en seksårig åremålsstilling etter Erik Hope 

## Historie
DSS ble etablert i 1979 ved at blant annet Statens Trykningskontor og Regjeringens Kontorkasse ble skilt ut som egen organisasjon. I 1982 ble Statens innkjøpssentral innlemmet. Fra 1992 fikk organisasjonen navnet Statens forvaltningstjeneste. I januar 2014 endret DSS navn fra Departementenes servicesenter til Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon.

## Avdelinger
DSS er organisert i fem tjenesteytende avdelinger.

* **Avdeling for Facility Management** koordinerer DSS sitt bidrag til planleggingen av nytt regjeringskvartal og har ansvar for renhold, distribusjons-, logistikk- og fasilitetstjenester, produksjon av departementenes publikasjoner, regjeringsdokumenter, Norges offentlige utredninger, samt statsbudsjettet.
* **Avdeling for kommunikasjon og HR** har ansvar for kundedialog, kommunikasjon, HR-tjenester og arkiv internt i DSS. I tillegg leverer DSS fellestjenester som bedriftshelsetjeneste, kurs og opplæring, kompetanseutvikling, rekrutteringstjenester, Departementsakademiet og ulike informasjonstjenester som sentralbord og bibliotek. Avdelingen har ansvaret for Statens servicesenter i Engerdal.
* **Avdeling for digitale tjenester** leverer og drifter felles IKT-plattform og har ansvar for brukerservice, digitale kommunikasjonskanaler som regjeringen.no og intranettløsning, arkiv- og saksbehandlingssystem, standardiserte digitale samhandlingsrom, arrangements- og medieproduksjon og designprogram for departementene.
***Avdeling for virksomhetsstyring, anskaffelser og oversettelser** ivaretar helhetlig styring på virksomhetsnivå, og har sentrale funksjoner innenfor sikkerhets- og beredskapsområdet for DSS som virksomhet. DSS gir også anskaffelsesbistand og inngår fellesavtaler for DSS og departementene, leverer oversettelser av EU-regelverk og Schengenregelverk, og utfører oversettelsesoppdrag for UD og SMK.
* **Sikkerhetstjenesteavdelingen** leverer vakt- og sikringstjenester som skal bidra til å sikre at departementenes funksjoner opprettholdes. Tjenestene inkluderer vakthold, sikkerhetskontroller, resepsjonstjenester, og etablering, drift og vedlikehold av tekniske sikringssystemer til departementene, Regjeringens representasjonsanlegg og statsministerboligen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cookstown (distrikt)

**Cookstown** (irsk **An Chorr Chríochach**) er et distrikt i Nord-Irland, i grevskapene Tyrone og Londonderry. Administrasjonsbyen er Cookstown.

## Byer

*Cookstown
*Moneymore
Moneymore

**Moneymore** (irsk: *Muine Mór*) er en landsby og bydistrikt ved innsjøen Lough Neagh i grevskapet Londonderry i Nord-Irland. Det engelske bynavnet har ingenting med penger (*money*) å gjøre, men er en korrupsjon av irsk navnet *Muine Mór*, som betyr «stort krattet» eller «stor høyde». Det ligger innenfor distriktet Mid-Ulster, og i folketellingen i 2011 hadde den en befolkning på 1897 innbyggere.

Det er et eksempel på en by i Mid-Ulster bygget av Drapers' Company fra City of London under bosetningen i Ulster hvor skotske og engelske nybgyyere ble importert på bekostning av den opprinnelige irske befolkningen. Selskapet grunnla samtidig Draperstown, som ligger i nærheten. Den mest framtredende bygningen er Springhill, bygget i det 1600-tallet for familien Lenox-Conyngham. Huset ligger egentlig i landsbyen Ballydrum, som nærmest har vokst sammen med Moneymore. Den eies nå av National Trust.

## Geografi
Moneymore ligger i et dalføre (glen). Elven Ballymully renner gjennom den sørlige delen av landsbyen. Elvens opphav kommer fra en stor høyde på fjellet Slieve Gallion, 528 moh, en del av fjellkjeden Sperrinfjellene. Slieve Gallion har et radiotårn på toppen. Landsbyen ligger omtrent 56,3 km fra havet i nord.

## Historie
Det var et viktig slag i nærheten av Moneymore kalt slaget ved Móin Daire Lothair i år 563 mellom den nordlige Uí Néill og den irske stammen Cruithin hvor førstnevnte gikk sirende ut av. Dette slaget er registrert i *[[Ulster-annalene]]* og ville ha vært en stor begivenhet på den tiden.

Under konflikten i Nord-Irland i tidsrommet 1968–1998, lokalt omtalt som «The Troubles», ble syv mennesker ble drept i eller i nærheten av Moneymore grunnet utbrudd av vold knyttet til konflikten, seks av dem av Den provisoriske IRA og en av Ulster Defence Association, lojalistisk paramilitær organisasjon. Alle unntatt to ble drept i adskilte aksjoner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
National Trusts eiendommer i Nord-Irland

**National Trusts eiendommer i Nord-Irland** er en rekke historiske bygninger, museer, naturskjønne områder eller andre eiendommer som eies eller drives av National Trust en organisasjon som arbeider for bevaring av bygninger av historisk betydning eller urørt natur.

## [[Antrim (grevskap)|Antrim]]
*Carrick-a-Rede Rope Bridge
*Giant's Causeway

## [[Armagh (grevskap)|Armagh]]
*Derrymore House

## [[Down (grevskap)|Down]]
*Murlough naturreservat
*Castle Ward
*Rowallane Gardens

## [[Fermanagh (grevskap)|Fermanagh]]
*Coole slott
*Florence Court

## [[Londonderry (grevskap)|Londonderry]]
*Downhill Estate & Mussenden Temple
*Gray's Printing Press
*Stranden i Portstewart
*Springhill

## [[Tyrone (grevskap)|Tyrone]]
*Wellbrook Beetling mølle

## Se også
*National Trust

## Eksterne lenker
* National Trust i Nord-Irland
Magherafelt (distrikt)

**Magherafelt** (irsk **Machaire Fíolta**) er et administrativt distrikt i Nord-Irland. Det har navn etter administrasjonsbyen Magherafelt. 

Distriktet ligger i den sørlige delen av grevskapet, og grenser mot Lough Neagh.
Magherafelt

**Magherafelt** (irsk: *Machaire Fíolta*, «Fíoltas slette») er en liten by og verdslig sogn i grevskapet Londonderry i Nord-Irland. Den ligger ved innsjøen Lough Neagh. Den er en del av distriktet Mid-Ulster. Byen er kjent for sin årlige kulturfestival. Elven Moyola, som er populær blant sportsfiskere, renner et kort stykke utenfor byen. I henhold til folketellingen i 2021 hadde byen en befolkning på 9 071 innbyggere. Den er den største byen sør i fylket og er det sosiale, økonomiske og politiske knutepunktet i området. 

Byen ble grunnlagt av Salters' Company fra City of London under bosetningen i Ulster på 1600-tallet. 

## Historie
Magherafelt har vært dokumentert som en by siden 1425. Et eldsre navn på området var *Teach Fíolta* – «Fíoltas (kloster) hus». Dette skulle tyde på at det var en klosterbosetning her under ledelse av en Fíolta eller Fighealta, et kvinnelig navn. Stedet for den middelalderske sognekirken kan være preget av ruinene av en senere kirke og kirkegård nederst i Broad Street. Den tidlige middelalderekirken var lokalisert innenfor landområdene til O'Neill av Tyrone.

Salters Company i London ble tildelt de omkringliggende landene i sørlige Londonderry på begynnelsen av1600-tallet som en del av bosetningen av Ulster på bekostning av innfødte irlendere. Deretter begynte byen å få sin nåværende form med en sentral diamant som dannet hjertet av byen.

Under konflikten i Nord-Irland, lokalt omtalt som «The Troubles», på slutten av 1900-tallet ble 11 mennesker drept i eller i nærheten av Magherafelt i forbindelse med konflikten, hvorav to protestanter ble drept i et bombeangrep i 1982 av IRA.

## Kjente bygninger
Ved enden av Broad Street ligger The Bridewell. Denne bygningen huset tidligere byens rettsbygning og fengsel (*gaol*). Navnet Bridewell er et vanlig navn i Storbritannia og Irland for et fengsel (se eksempelvis Bridewell Palace). Bygningen har siden blitt pusset opp og huser nå byens bibliotek og turistsenter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bjørn Farmann

**Bjørn Farmann** (død 927) var ifølge Snorres kongesagaer en småkonge i Tønsberg i Vestfold og sønn av Harald Hårfagre. I sagaen om Harald Hårfagre i Heimskringla forteller Snorre Sturlason at kong Bjørn hadde kjøpskip i fart til andre land. Bjørn skal ha vært både en klok og omtykt mann, og var en god høvding. 
Bjørn Farmann skal ha blitt drept av Eirik Blodøks på Sem kongsgård og gravlagt i Farmannshaugen der. Ved utgravninger i 1917 og 1918 viste det seg imidlertid at haugen ikke inneholdt noen grav, men antakelig var en rituell haug fra jernalderen.
Han hadde sønnen Gudrød, som ble far til Harald Grenske, som siden ble far til Olav den hellige. Bjørn er også nevnt i Øyvind Skaldespillers kvad Hákonarmál.

Forfatteren av Fagerskinna omtaler Bjørn som «Bjørn Farmann, som noen kalte Buna». Kanskje kan to Bjørn'er ha blitt forvekslet, for Bjørn Buna var ifølge blant andre Laksdøla saga en herse i Romsdalen.
Are Frode omtaler Bjørn Farmann (også omtalt som Bjørn Buna) som herse i Sogn. Bjørn var igjen sønn til Vedrar-Grims, som også var herse i Sogn. Denne ætteopplysningene er satt opp av Are Frode kring år 1120 – omkring hundre år før Snorre. Det er derfor større grunn til å vektlegge denne opplysningen enn Snorres mye senere beretning. 

## Oppkalt etter Bjørn Farmann

Flere gater og virksomheter er oppkalt etter Bjørn Farmann, deriblant Bjørn Farmannsgate på Skillebekk i Oslo. Bjørn Farmann har ellers gitt navn til blant annet Farmannsveien i Tønsberg og Vestfolds største kjøpesenter, Farmandstredet i samme by, og Farmannstorget like ved, der Bjørn Farmann-monumentet av Aase Texmon Rygh ble reist 1971.

Tønsberg Handelsgymnas, som holdt til i de gamle skolebygningene til Tønsberg Gymnas i «den gamle middelskolen», ble på 1980-tallet kalt Bjørn Farmann videregående skole. Bjørn Farmann ble fra 1998 slått sammen med Greveskogen videregående skole. Bjørn Farmann-bygget ble revet 2007.

Det har også vært båter som har fått navn etter Bjørn Farmann, for eksempel hjuldamperen «Bjørn Farmann» som fra 1855 gikk i trafikk mellom Christiania, Tønsberg og Sandefjord. 

## Referanser


## Litteratur
*Fagerskinna, oversatt av Edvard Eikill. Saga Bok, Stavanger 2008
*Hákonarmál, ved Finnur Jonsson, København 1929
*Soga um Laksdølingene, oversatt av Stefan Frich, Kristiania 1899
*Snorre Sturlason, Harald Hårfagres saga. I: *Norges kongesagaer*, oversatt av Gustav Storm, Kristiania 1900
Draperstown

**Draperstown** (irsk: *Baile na Croise*)er en liten by i grevskapet Londonderry i Nord-Irland. Den ligger i Sperrinfjellene og i det verdslige sogn Ballinascreen og er en del av distriktet Mid-Ulster. Det er også innenfor den tidligere baroniet Loughinsholin. Landsbyen hadde en befolkning på 1 777 mennesker i folketellingen for 2011.

Byen ble grunnlagt av, og har sitt navn fra, Drapers' Company fra City of London under bosetningen i Ulster. Draperstown har et turistsenter med utstillinger omkring jarlenes flukt og bosetningen av Ulster. 

## Historie og stedsnavn
Landsbyen begynte å framstå opp rundt veikrysset på 1700- og 1800-talllet. Før det var veikrysset stedet for sporadiske markeder. På 1600-tallet, på tidspunktet for bosetningen av Ulster, ble det eksproprierte landet fra innfødte irlendere i området Ballinacreen tildelt to London-selskaper. Det ble delt mellom Worshipful Company of Drapers som tok landet i besittelse vest for veikrysset.

Draperstown fikk navnet tildelt i 1818 av manufakturselskapet Drapers Company, som tidligere hadde kalt en annen nordirsk landsby, Moneymore, som Draperstown.[7]

Før dette ble imidlertid bosetningen opprinnelig kjent som «Borbury» (fra irsk: Bóthar Buí, som betyr «gul vei»). Den ble deretter registrert som «The Cross» i 1813 og «Moyheelan» i 1821.

Til tross for navnet gitt til det av Drapers 'Company, fortsatte lokalbefolkningen å ofte referere til bosetningen med en rekke navn:

* «The Cross», med henvisning til veikrysset der markedet ble holdt;
* «Moyheelan», etter bydistriktet Moyheeland (fra irsk: *Maigh Chaoláin*, som betyr «sletten med den myrlendte strømmen»), som den ble grunnlagt i;
* «Cross of Ballynascreen», etter det faktum at det var hovedkrysset i prestegjeldet Ballynascreen;
* «Ballinascreen» (fra irsk: *Baile na Scrine*, som betyr «helligdommens land»), etter det romersk-katolske sognet.
* «Draperstown-cross», etter veikrysset som var hovedtrekket i bosetningen
* «Ballynacross», hvorav den irske formen *Baile na Croise*, som betyr «bydistriktet av veikrysset», brukes som det nåværende irske navnet på Draperstown.

## Etternavn
I henhold til Ulster Towns Directory var følgende var de ti vanligste etternavnene i byen i 1910: Bradley, Connor, Donnelly, Henry, Kelly, Murray, McKenna, McNamee, O'Kane og O'Neill.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cookstown

**Cookstown** (irsk: *An Chorr Chríochach*) er en by i grevskapet Tyrone i Nord-Irland. Det er den fjerde største byen i grevskapet og administrasjonsby for distriktet Cookstown. Det, sammen med Magherafelt og Dungannon, er en av hovedbyene i distriktet Mid-Ulster. Byen hadde en befolkning 12 546 ved folketellingen i 2021.

Byen ble grunnlagt i 1609 under bosetningen i Ulster da engelske og skotske nybyggere ble innført på bekostning av innfødte irlendere. Området rundt dagens by ble leid av kirkeadvokat, Alan Cooke, fra erkebiskopen av Armagh, som hadde fått tildelt landet etter den irske adelens mislykkede opprør med England førte til jarlenes flukt. Byen var et av hovedsentrene for linindustrien vest for elven Bann, og fram til 1956 ble prosessene med linspinning, veving, bleking og bille utført i byen. 

Et av de viktigste severdigheten er Ardboekorset, et irsk høykors og steinkors fra rundt 900-tallet med 22 paneler som viser scener fra Bibelen. Korset er 5,6 meter høyt og ser ut til å være det eneste korset i Nord-Irland av denne typen som stort sett har forblitt komplett og originalt. Det er et nasjonalt og fredet monument.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hawick

**Hawick** (skotsk-gælisk: *Hamhaig*; skotsk: *Haaick*) er en by (*[[Bystatus#Engelsktalende land|town]]*) i Scottish Borders i det sørlige Skottland. Den ligger 16,1 km sørvest for Jedburgh og 14,3 km sør-sørøst for Selkirk. Det er en av de byene i Skottland som ligger lengst fra sjøen, i hjertet av Teviotdale, dalen som elven Teviot renner gjennom, rett ved stedet hvor elven Slitrig renner inn i Teviot. Hawick er også den største byen i det tradisjonelle grevskapet Roxburghshire. Byens arkitektur er preget av en særskilt arkitektur bestående av mange bygninger i sandstein og tak dekket av skiferplater. 

Byen er kjent for sin årlige rytterfestival til minne om lokale ungdommers seier over en engelsk hærstyrke som herjet området i 1514. Byen er også kjent for sin rugbylag, Hawick RFC, og for sin industri med strikkevarer. I henhold til folketellingen hadde byen en befolkning på 14 294 innbyggere i 2011, beregnet til 13 940 for 2014.

Byen har ikke hatt jernbaneforbindelse siden 1969, men det er busskorrespondanse til Carlisle, omkring 80 km unna, og veien A7 mellom Edinburgh og Carlisle går rett utenfor Hawick.

## «Teribus ye teri odin»

Innbyggerne kalles seg selv *teris*, etter den tradisjonelle sangen «Teribus ye teri odin». Det er antatt at det er gammelt krigsrop som ble benyttet av menn fra Hawick under slaget ved Flodden Field i 1513, og som endte i et blodig og katastrofalt nederlag for skottene og var det største slaget (i antall stridende menn) som ble utkjempet mellom de to nasjonene. Det er fortsatt bevart i byens tradisjoner, og hvor refrenget stadig blir sunget ved samlinger og festivaler, ikke bare i byen, men også i fjerne områder i Canada, USA og Australia hvor folk fra Hawick, *teris*, har utvandret.

Tidligere måtte man være født i Hawick for å være en *teri*, men siden juli 1988 har det ikke vært noen lokal fødeavdeling, slik at det fleste barn av byens borgere blir født på Borders General Hospital i Melrose. Derfor er kravet nå at man bor i byen fra så kort tid som mulig etter fødselen.

Hva «Teribus ye teri odin» betyr er mer uklart. Poeten Charles Mackay (1814-1889) mente at de merkelig ordene var en forvrenging av skotsk-gælisk: *Tìr a buaidh, 's tìr a dìon* («land av seier og land av forsvar»). Mackay ble kritisert for å tolke alt i lys av gælisk opprinnelse, noe som gjorde hans tolkninger spekulative og fantasifulle, i henhold til lingvisten Anatoly Liberman. Den mest nærliggende forklaringen, at krigsropet er avledet fra norrønt, *Týr hæbbe us, e Týr e Oðinn*, i betydningen at krigsgudene Tyr og Odin er med de stridende, er heller ikke lett å bevise, men den tradisjonelle avvisningen av denne forklaringen er ikke overbevisende begrunnet.

Den full versjonen som synges i dag ble skrevet som en ballade av James Hogg i 1819 og erstattet da en tidligere tekst skrevet av Arthur Balbirnie en generasjon tidligere.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Old Photographs Of Hawick And The Scottish Borders
* Photos Of Hawick
Roxburghshire

**Roxburghshire** er et tradisjonelt grevskap i Skottland. Det grenser mot Dumfriesshire, Selkirkshire og Berwickshire, samt de engelske tradisjonelle grevskapene Northumberland og Cumberland.

Administrasjonsbyen, som grevskapet har navn etter, var Roxburgh.

Området administreres nå som en del av regionen Scottish Borders.
Roxburgh

**Roxburgh** er en liten landsby i Scottish Borders, Skottland. Den ligger omkring 2 km vest for det historiske Roxburgh, som i middelalderen var en viktig by. 

## Historie

I middelalderen var Roxburgh like viktig som Edinburgh, Stirling og Berwick-upon-Tweed. Årsaken til dette var plasseringen i det fruktbare jordbruksområdet i det skotske lavlandet. At den lå ved elven Tweed betød at det var mulig å eksportere varer via havnen Berwick-upon-Tweed, noe som la grunnlag for rikdom. Plasseringen var også strategisk i forhold til behovet for beskyttelse mot engelske invasjoner. 

Militært var byen lett å forsvare, ettersom den lå på en halvøy mellom Tweed og Teviot, med Roxburgh slott plassert slik at det voktet veien inn på halvøya. Allikevel måtte den flere ganger gi tapt under harde angreop, og den ble flere ganger tatt av engelske styrker og så tatt tilbake av skotske. Etter å ha blitt inntatt for siste gang i 1460 ble både byen og slottet ødelagt. Man rakk ikke å bygge den opp igjen før Berwick-upon-Tweed falt til engelskmennene i 1482, og det var da ikke verken militært eller økonomisk grunnlag for å gjenreise byen. 

Det er kun mindre rester igjen av slottets forsvarsverker, og så godt som ingen spor etter selve byen. Stedet eies av hertugen av Roxburghe.
Hertugdømmet Lancaster

**Hertugdømmet Lancaster** er et av to kongelige hertugdømmer i Storbritannia. Det andre er hertugdømmet Cornwall.

Hertugdømmet Lancaster ble etablert for John av Gaunt, sønn av kong Edvard III av England, da John ervervet de tilhørende landområdene gjennom ekteskap. Til tross for navnet er hertugdømmet i realiteten et eiendomsselskap (selv om det ikke betaler selskapsskatt) og det består av landområder i flere deler av England, i tillegg til store eiendommer i Lancashire. Hertugdømmet tilhører ikke den britiske monarken som sådan, men er derimot et personlig arvelodd.

Hertugdømmets øverste tjenestemann er kansleren for hertugdømmet Lancaster, en høy stilling som iblant har vært på statsrådnivå. Hertugdømmet har imidlertid vært drevet av en stedfortreder de siste par århundrene, og kansleren selv har hatt få oppgaver knyttet direkte til driften av eiendommen. Kansleren er derfor ofte tilgjengelig som minister uten portefølje.

Penger tjent gjennom hertugdømmet Lancaster er private midler og uavhengig av den apanasjen som den britiske monarken har mottatt fra statskassen siden 1700-tallet.

Begge hertugdømmene Lancaster og Cornwall har spesielle lovfestede rettigheter som ikke gjelder for andre eiendommer tilhørende adelsmenn. Forskjellene følger imidlertid samme linje: alle rettigheter som tilhører monarken i andre deler av landet, tilhører isteden hertugen av hertugdømmet.

## Se også

*Hertug av Lancaster

## Eksterne lenker
* Hertugdømmets offisielle nettsted
* Historie om Hertugdømmet Lancaster
* Informasjon om kansleren av Hertugdømmet Lancaster