Jerrykanne

**Jerrykanne** (fra engelsk *jerrycan*, hvor *jerry* er slang for «tysk soldat, tysker») er en beholder som hovedsakelig brukes som en bærbar drivstoffbeholder framstilt av presset stål. Konstruksjonen er allsidig i sin utforming og kjent for å være robust, slitesterk, lett å håndtere og brukervennlig. Den ble utformet i Nazi-Tyskland på 1930-tallet til militært bruk. Den allsidighet bidro til at designet raskt ble kopiert og spredt over hele verden. Den opprinnelig modellen holdt 20 liter brennstoff, og det har vært det typiske volumet for boksene.

Utviklingen av jerrykannen var en betydelig forbedring i forhold til tidligere design, som krevde verktøy og trakter for å bruke, og den inneholdt mange innovative funksjoner for brukervennlighet og robusthet. I dag brukes lignende design over hele verden for drivstoff- og vannbeholdere, både i militære og sivile sammenhenger. Designene etterligner vanligvis den originale stålutformingen, selv om noen også er produsert i plast.

Jerrykannen er en videreutvikling av firmaet Schwelmer Eisenwerk Müller & Co AG og produksjonen begynte i 1937 i samarbeid med AMBI-BUDD Presswerk i Berlin og tatt i bruk av den tyske hæren i samme år 1937. Tyskerne kalte den *Wehrmacht-Einheitskanister*. Den var betydelig bedre enn tilsvarende bensinkanner som ble brukt av de alliertes militære styrker. Den britiske motparten ved begynnelsen av krigen lignet en stor rektangulær kjeksboks; den var uhåndterlig, med et enkelt slankt metallhåndtak, og krevde medbringende skiftenøkkel, trakt og tut, som alle lett kunne mistes i feltet, for å brukes. I tillegg var den konstruert av sveisede seksjoner av bløt stålplate og hadde en tendens til å lekke i sømmene.

## Britiske og amerikanske kopier
Ved begynnelsen av annen verdenskrig var den britiske hæren utstyrt med enkle, rektangulære bensinkanner: en beholder på 9 liter (to britiske gallon) av presset stål og en beholder på 18 liter (fire britiske gallon) av jernblikk. Den mindre beholderen var relativt solid, men dyr å produsere. Den større varianten, som hovedsakelig ble produsert i den tredje verden, var billig og tallrik, men ikke særlig robust.

De britiske kannene var anvendelige for veitransport i Europa, men viste seg å være ekstremt upålitelige under felttoget i Nord-Afrika og vanskeliggjorde operasjonene til åttende armé. Befordring av drivstoff over ulendt terreng resulterte ofte i store tap av drivstoff fordi tankene lett punkterte. Lekkasjene gjorde dessuten kjøretøyene sårbare for drivstoffbranner.

Da den britiske hæren fikk observert de tyske bensinkannene direkte, så de straks fordelene ved den overlegne konstruksjonen. Beholderne hadde tre håndtak for å gjøre dem håndterlige for én eller to personer, eller for å kunne flyttes med spannkjede. Sidene var merket med krysslignende fordypninger som gjorde at innholdet kunne ekspandere; og når de ble fylt, beholdt de en luftlomme slik at de kunne flyte i vann. Britene benyttet kanner tatt fra tyskerne fremfor sine egne, og begynte snart å produsere egne kopier av de tyske kannene.

Britene sendte eksemplarer til USA, der utformingen ble endret til en viss grad, men til sist var det originalkonstruksjonen som viste seg som det beste. Disse bensinkannene ble etterhvert tatt i bruk i alle krigsskueplasser.

## Referanser


## Litteratur
* Arquille, Stéphane; Leger, Philippe (2015): *Wehrmact Kanister 20 L: Une invention allemande Le Jerrycan/The Jerrycan: A German Invention*, Heimdal, ISBN 23840483556 (fransk og engelsk tekst)
* Noe, Rain (4. november 2010): «The Wehrmachtkanister, a/k/a Jerrycan: Astonishingly good industrial design from the 1930s», *Core77*.

## Se også
* Flaske
* Vannkanne, til for eksempel 5-25 liter.
* Fat, til for eksempel 200 liter.
* IBC-kontainer, til for eksempel 1000 liter.

## Eksterne lenker
*