open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Siân Phillips

**Jane Elizabeth Ailwên Phillips**, bedre kjent som **Siân Phillips**, (født 1934) er en britisk skuespiller.

## Biografi
Phillips ble født i Betws i Ammanford i Wales som datteren av Sally (pikenavn Thomas), en lærer, og David Phillips, jernverksarbeider som ble politimann. Hun snakker walisisk og i det første bindet av selvbiografien *Private Faces* nevner hun at hun snakket kun walisisk i det meste av sin barndom og lærte seg engelsk ved å høre på radio. I en alder av elleve år opptrådte hun på BBCs walisiske radiosendinger.

Phillips har laget mange filmer og TV-programmer, men er kjent for sin rolle som Livia i BBCs utgave av Robert Graves' roman *[[Jeg, Claudius (TV-serie)|Jeg, Claudius]]* (1976) og for mange opptredener i den opprinnelige oppsetningen av *Call My Bluff*. Hun spilte også mot Peter O'Toole og Richard Burton i *Becket* (1964); som Ursula Mossbank i musikalfilmen *[[Goodbye, Mr. Chips]]* (1969), igjen mot Peter O'Toole; enda en gang mot O'Toole i *[[Murphy's War]]* (1971); som Emmeline Pankhurst i miniserien for fjernsyn *Shoulder to Shoulder* (1974); som Ann, den utro hustruen til Alec Guinness’ figur George Smiley i BBCs spiondrama *Tinker, Tailor, Soldier, Spy* (1979), og *Smiley's People* (1982), etter John le Carrés romaner med samme titler; i *Nijinsky* (1980); og som dronning Cassiopeia i *[[Clash of the Titans]]* (1981). En annen populær rolle var som prestemoderen Gaius Helen Mohiam i David Lynchs *[[Dune (film)|Dune]]* (1984). Hennes nyeste film er *The Gigolos* (2006) av Richard Bracewell, hvor hun spilte Lady James. I 2020 opptrådte hun i den britiske julefilmen A Christmas Carol. 

## Privatliv
Phillips giftet seg med Peter O'Toole og de fikk to døtre, Patricia and Kate (født 1961). De ble siden skilt. Hun skrev om denne stormfulle perioden av sitt liv i det andre bindet av sin selvbiografi, *Public Places*. Hun giftet seg senere med den britiske skuespilleren Robin Sachs, som hun ble skilt fra i 1991.

Hun har i lang til vært støttespiller for Bird College of Dance, Music & Theatre Performance, som ligger i Sidcup i Kent.

## Utmerkelser
Phillips ble i nyttårslisten for 2016 forfremmet til kommandørdame av Order of the British Empire. Hun ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å føre tittelen dame foran sitt navn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nakenprat

**Nakenprat** var et norsk erotisk nettforum som gjennom årene er blitt diskutert i diverse media på grunn av tvil om lovlighet og ulovlig bruk av kjendisbilder. Dette toppet seg 15. september 2008 da det var forsideoppslag i VG om pornoprinsen fra Bergen som sto bak nettstedet. Nettstedet ble beskrevet som Norges største pornografiske nettsted med flere hundre tusen registrerte brukere. Politiet kom fram til at de ikke ville etterforske Bjørn-Endre Andersen, som drev nettstedet Nakenprat. Avsløringen av skaperen av Nakenprat ga Skupdiplom til journalistene, men VG har også blitt kritisert for sin kampanje mot Nakenprat. Nettstedet startet sin egen erotiske nettbutikk samt streamingtjeneste for pornofilmer.

Nakenprat la ned forumet i juni 2022, men har fortsatt å tilby en chattetjeneste.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Alexa rank for nakenprat.com 
* Nettstedet nakenprat.com
Jane Lapotaire

**Jane Lapotaire** (1944–2026) var en britisk skuespiller. Hun var gift med regissør Roland Joffé fra 1971 til 1980. De fikk en sønn, manusforfatteren og regissøren Rowan Joffé (født 1973).

## Scene, film og TV
Hennes tittelrolle i *Marie Curie* (1977) ga henne et gjennombrudd hos det store publikum. I 1978 spilte hun tittelrollen Édith Piaf for Pam Gems' skuespill *Piaf* som ble regissert av Howard Davies for Royal Shakespeare Company i Stratford-upon-Avon og i London ved Warehouse Theatre i Covent Garden i 1979, og deretter i 1981 på Broadway hvor hun ble tildelt en Tony Award i kategorien for beste kvinnelige hovedrolle i et teaterstykke.

Blant hennes senere roller var dronning Isabel i *[[Kong Henrik V]]*, prinsesse Irina Kuragin i én episode av *[[Downton Abbey]]* og prinsesse Alice i sesong 3 og 4 av *[[The Crown]]*.

## Bibliografi
Lapotaire skrev flere selvbiografier
* 1989: *Grace and Favour*
* 1999: *Out of Order: A Haphazard Journey Through One Woman's Year*
* 2007: *Everybody's Daughter, Nobody's Child*, som innbefatter en beskrivelse av hennes barndom da hun vokste opp i Levington Road i Ipswich.

I 2000 mens hun arbeidet i Frankrike fikk hun et hemorrhagisk hjerneslag. Hun har skrevet om sin rekonvalesens i boken *Time Out of Mind*.

## Utmerkelser
*  Kommandør (CBE) av Order of the British Empire (2025)

;Priser
* 1981: Tony Award for beste kvinnelige hovedrolle i et teaterstykke
* 2018: Pragnell Shakespeare Birthday Award

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kindu

**Kindu** er hovedstaden i provinsen Maniema i Den demokratiske republikken Kongo. 

Byen ligger ved bredden av Kongofloden og har ca. 200.000 innbyggere. Den ligger 400 km vest for Bukavu, og har jernbaneforbindelse med byene Kalemie, Kamina og Kananga, og en flyplass.

På 1800-tallet ble byen et viktig sentrum for handelen med gull, elfenbein og slaver. Slavehandlere av arabisk-swahili tilhørighet hadde base her fra 1860-årene og sendte herfra sine karavaner til Zanzibar.
Surt (Libya)

**Surt** (eller **Sirte**) (arabisk: سرت, ) er en kommune i Libya. Den ligger helt nord i landet, og grenser mot Sidrabukten. Surt har et flatemål på 77&nbsp;660 km², og hadde i 2003 et innbyggertall på 156&nbsp;389.

Sirte universitet er lokalisert i Surt med 13 lokale fakulteter, blant jus og medisin.

Libyas tidligere leder, Muammar al-Gaddafi, var født her, og ble drept i byen.

Inne i landet grenser Surt mot følgende kommuner:
* Ajdabiya – øst
* Al Jufrah – sør
* Mizdah – vest
* Bani Walid – nordvest
* Misratah – nordvest
Tefillin

**Tefillín** (på hebraisk תְּפִלִּין [təfillīn]), **fylakterier** (fra gresk *phylakterion*, «beskyttende amulett»)  eller **bønneremmer** er to små lærbokser som inneholder den jødiske bønnen Sjemáng Jisraél og tre andre tekster fra Bibelen. Disse blir bundet med lærremmer i pannen og på den ene overarmen under jødenes morgenbønn på vanlige hverdager, men ikke på sabbaten eller de viktige helligdagene. Skikken praktiseres av tradisjonelle rabbanittiske jøder — enten bare av menn (vanligst i ortodoks jødedom) eller også av kvinner (vanlig i masorti jødedom og tildels også i feministisk-ortodoks jødedom).

Bønneremmene brukes i den jødiske gudstjenesten. Alle jødiske menn er etter sin bar mitzvah forpliktet til å binde tefillin hver morgen. Et sett tefillin består av to deler: En rem til armen og en rem til hodet. På begge disse remmene er det forbundet en liten, svart terningformet boks, der det finnes håndskrevne pergamentruller med shema-bønnen. Boksene sitter (av symbolske årsaker) på arm-tefillin ut for hjertet og på hode-tefillin ut for hjernen (like over og mellom øynene). Påbudet om å knytte tefillin finnes i Torah.

File:IDF soldier put on tefillin.jpg|En israelsk soldat med tefillín under krigen i Libanon 2006
Fil:Tefillin worn by a man at the Western Wall in Jerusalem.jpg|Ung jøde ved Vestmuren (Klagemuren) i Jerusalem 2009 med tefillin på arm og panne
File:A BAR MITZVA BOY FROM MAOZ ZION.jpg|Gutt med bønneremmer og tallit (bønnesjal) under feiring av bar mitzvah i Maoz Zion i Israel 2011


## Se også
* Tallit, jødisk bønnesjal
* Kippa, jødisk bønnelue

## Eksterne lenker
* 
* Tefillin Barbie – dokke med symbolikk fra feministisk-ortodoks jødedom
Alfred Carini

**Alfred Carini** (født 1884, død 23. februar 1945) var en skipsfører fra USA. Han omkom sammen med 23 andre da konvoiskipet SS «Henry Bacon» 23. februar 1945 ble torpedert og gikk ned vest av Lofoten. Carini ble i 1946 hedret med det norske *[[Krigskorset]]* for redningen av alle evakuerte nordmenn om bord.

Carini kom fra Long Island City i New York. Han seilte under den andre verdenskrig i konvoifart mellom østkysten av USA og Murmansk og førte i januar 1945 Libertyskipet SS «Henry Bacon». I Murmansk fikk SS «Henry Bacon» i oppdrag å føre 19 norske sivile, som var evakuert fra Finnmark til Murmansk av amerikanske destroyere, til Storbritannia. Skipet hadde et sivilt mannskap supplert med offiserer og besetning tilhørende den amerikanske marinen. Under overfarten til Skottland kom SS «Henry Bacon» ut for dårlig vær og fikk problemer med roret. Skipet kom bort fra konvoien.

Det ble angrepet av 23 tyske Junkers Ju 88, men klarte å skyte ned fem tyske fly før skipet ble torpedert. Angrepet hadde ødelagt alle unntatt én livbåt. Skipsfører Alfred Carini beordret de norske sivile i denne. Noen av skipets sivile mannskap fikk resterende plasser i livbåten. Telegrafist Earnal «Spud» Campbell ble beordret i livbåten for å forsøke å oppnå radiokontakt med konvoiens skip, noe som lykkes, slik at alle i livbåten ble reddet. Skipsfører Carini, 21 andre sjømenn og sju medlemmer av den amerikanske marinen som ble værende igjen på SS «Henry Bacon», omkom. Britiske destroyere klarte å redde 25 av mannskapet som måtte hoppe i sjøen. Carini ble sist observert på skipets bro.

Den 4. januar 1946 vedtok kongen i statsråd å tildele *Krigskorset* post mortem til Alfred Carini. De øvrige omkomne og de 25 overlevende fra besetningen ble tildelt Krigsmedaljen. I innstillingen til kongen vises det til «den glimrende disiplin og selvoppofrelse som ble utvist av befal og mannskap» under redningen av de evakuerte. Carini og besetningen på SS «Henry Bacon» ble i 2002 hedret for sin innsats av USAs kongress.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  SS Henry Bacon rescues Norwegian refugees at cost of American mariner lives, American Merchant Marine at War.
* Thor Englund: Humanity and Bravery at Sea Main Theme at SS Henry Bacon Memorial Event , Norges ambassade i Washington, 2003.
* Norwegian Embassy Honors WW II Liberty Ship Heroes, Naval History and Heritage Command Testimony, U.S. Navy, 4. mars 2003.
* Ole Magnus Rapp: 23 offiserer døde for å berge dem, *Aftenposten*, 10. februar 2003.
Time Machine (Joe Satriani-album)

***Time Machine*** er et instrumentalt dobbeltalbum fra gitaristen Joe Satriani.

Albumet ble utgitt i 1993, og den første CD-en inneholder nye, u-utgitte og sjeldne spor, som spor fra den første selvutgitte EP-en *[[The Joe Satriani EP]]* fra 1984. Den andre CD-en inneholder konsertopptak fra turneer i 1988 og 1992.

## Sporliste
Alle spor av Joe Satriani, unntatt hvor annet er nevnt.

**Disk 1**
#«Time Machine» – 5:07
#«The Mighty Turtle Head» – 5:12
#«All Alone» – 4:22
#«Banana Mango II» – 6:05
#«Thinking of You» – 3:57
#«Crazy» – 4:06
#«Speed of Light» – 5:14
#«Baroque» – 2:15
#«Dweller On the Threshold» – 4:15
#«Banana Mango» – 2:44
#«Dreaming #11» – 3:37
#«I am Become Death» – 3:56
#«Saying Goodbye» – 2:54
#«Woodstock Jam» – 16:07

**Disk 2**
#«Satch Boogie» – 3:58
#«Summer Song» – 5:01
#«Flying in a Blue Dream» – 5:24
#«Cryin'» – 5:54
#«The Crush of Love» (Satriani, John Cuniberti) – 5:40
#«Tears in the Rain» – 1:58
#«Always with Me, Always with You» – 3:21
#«Big Bad Moon» – 4:57
#«Surfing with the Alien» – 2:51
#«Rubina» – 6:44
#«Circles»" – 4:14
#«Trommesolo»" – 2:14 (spilt av Jonathan Mover)
#«Lords of Karma» – 5:43
#«Echo» – 7:49

## Personell
*Joe Satriani – Bassgitar, Gitar, Keyboard, Vokal
*Tom Coster – Orgel
*Stuart Hamm – Bassgitar
*Matt Bissonette – Bassgitar
*Doug Wimbish – Bassgitar
*Jeff Campitelli – Perkusjon, Cymbaler, Trommer
*Gregg Bissonette – Trommer
*Jonathan Mover – Perkusjon, Trommer
*Simon Phillips – Drums

## Eksterne lenker
*
Doktorhatt

**Doktorhatt** er en type hatt som gis til en doktor som tegn på vedkommendes verdighet og nye akademiske posisjon. Doktorhatter har forekommet i flere varianter og under ulike navn gjennom historien og i forskjellige land. De brukes fortsatt i Sverige og Finland under betegnelsen *doktorshatt*,  en type flosshatt med fløyelsbånd omkring. Liknende akademiske hodeplagg benyttes også i eksamensseremonier og som del av embetsdrakten i blant annet USA og Storbritannia, særlig i form av flate, firkantede hatter med fire spisser og dusk. Slike hatter blir på engelsk ofte kalt *mortarboard* etter murernes «mørtelbrett», et firkantet pussebrett.

Fullt ornat kan også omfatte talar, en type kappe, og for eksempel rektorkjede eller rabatt i halsen.

## Historikk og typer
Doktorhatten stammer historisk fra de populære, flate, brede barettene på 1500-tallet. I England kalles en myk variant av studenterlue *tudor bonnet*. Også den firkantede, angloamerikanske *mortarboard* eller *Oxford cap* er en videreutvikling av akademikeres tradisjonelle bruk av barett, et hodeplagg som ofte ble båret over en kveif, en hetteformet lue som var vanlig i middelalderen.

## Se også
* Studentlue
* Toque
* Akademisk drakt
Den lyttende

***Den lyttende*** (orig: *Lyssnerskan*) er en novellesamling av Tove Jansson, første gang publisert i , og tilegnet broren Per Olov Jansson. Boken ble oversatt til norsk av Gunnel Knudsen Malmström i .

## Noveller i ''Den lyttende''
* Den lyttende
* Lossa sand
* Barnbjudning
* Den sovande mannen
* Svart-vitt
* Brev till en idol
* En kärlekshistoria
* Den andre
* Om våren
* Det tysta rummet
* Stormen
* Grå Duchesse
* Förslag till en inledning
* Vargen
* Regnet
* Sprängning
* Lucios vänner
* Ekorren
Brian Greenhoff

**Brian Greenhoff** (født 28. april 1953 i Barnsley, død 22. mai 2013 i Rochdale) var en engelsk fotballspiller. Han er mest kjent for sin tid i Manchester United.

Han kom til Manchester United som ungdomsspiller i 1968. Han debuterte på førstelaget til United 8. september 1973 borte mot Ipswich Town. Han vant FA-cupen i 1977 med United, og utvikla et bra stopperpar med Martin Buchan. Han spilte for United mellom 1973 og 1979, og spilte 271 kamper og scora 17 mål. Brian Greenhoff spilte sammen med sin bror Jimmy Greenhoff i Manchester United.

I 1979 ble han kjøpt av Leeds United for £350&nbsp;000. Han spilte 72 ligakamper for Leeds før de rykka ned i 1982. Da gikk han til Rochdale hvor broren hans var spillende manager. Da Jimmy Greenhoff fikk sparken som manager i 1984, la Brian Greenhoff opp.

Han spilte 18 landskamper for  mellom 1976 og 1980.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
4. etappe i Tour de France 2009

**4. etappe av [[Tour de France 2009]]** ble kjørt tirsdag 7. juli og var en 39 km lang lagtempoetappe med start og målgang i Montpellier

* **Etappe:** 4
* **Dato:** 7. juli
* **Lengde:** 39 km
* **Norske resultater:**
: 3. Kurt Asle Arvesen (med Team Saxo Bank) + 0.40
: 8. Thor Hushovd (med Cervélo TestTeam) + 1.37
* **Gjennomsnittshastighet:** 50.3 km/t

## Resultater

## Sammenlagtstilling etter etappen

## Manglende ryttere
* **197**  Piet Rooijakkers (SKS) pådro seg flere brudd i arm og fingre og kvestelser i skulder og hode etter et fall under lagtempoen og kunne følgelig ikke fullføre etappen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Etappeside og resultater på Letour.fr
5. etappe i Tour de France 2009

**5. etappe av [[Tour de France 2009]]** ble kjørt onsdag 8. juli og var en 196,5 km lang etappe som gikk fra Le Cap d'Agde til Perpignan.

## Sammendrag
Et seksmannsbrudd med Thomas Voeckler, Anthony Geslin, Jawheni Hutarovitsj, Mikhail Ignatjev, Albert Timmer og Marcin Sapa fikk på det meste et forspang på nesten ni minutter. Feltet med spurtlagene i spissen forsøkte å kjøre inn bruddet, men klarte det ikke. Thomas Voeckler   stakk fra sine bruddkamerater, og klarte å holde unna for hovedfeltet med syv sekunder.

## Sprint og klatrepasseringer

### 1. sprint (Capestang)
Etter 40,5 km

### 2. sprint (Saint-Jean-de-Barrou)
Etter 107,5 km

### 3. sprint (Canet-en-Roussilon)
Etter 158,5 km

### 1. klatring (Col de Feuilla)
4. kategori stigning etter 112,5 km.

### 2. klatring (Côte de Treilles)
4. kategori stigning etter 116,5 km.

## Resultatliste

## Sammenlagtstilling etter etappen

## Eksterne lenker
* Etappeside og resultater på Letour.fr
Argentan

**Argentan** er en by og en kommune i nordvestlige Frankrike. Den er *sous-préfecture* (underprefektur) i departementet Orne i regionen Normandie. Argentan ligger rundt 180 km nordøst for Rennes. Argentan var stedet for slaget ved Argentan i 1944 under den andre verdenskrig.

## Geografi
Argentan er lokalisert 180 km nordøst fra Rennes, 131 km østnord for Le-Mont-Saint-Michel, 188 km sørøst for Cherbourg, 58 km sørøst for Caen, 133 km sørvest for Rouen, og 100 km nord for Le Mans.

## Historie
Argentan var opprinnelig en gammel romersk by som vokste fram langs elven Orne. Byen fortsatte å vokse i løpet av middelalderen som de fleste byer som lå strategisk til ved en elv.

I kjølvannet av invasjoner fra nordboere, vikinger, i det nordlige Frankrike ble «Neustrie» til Normandie. En av vikingenes høvdinger, Gange-Rolf eller Rollo, som han ble hetende i Frankrike, overlot Argentan til en av sine underhøvdinger. Gjennom hele middelalderen var byen vekselvis enten et rikt og fruktbart sted, eller helt brent ned og herjet. Under krigene med England okkuperte de engelske styrkene byen flere ganger. Plantagenet-kongene betraktet byen som en av de viktigste i Normandie. 

På Ludvig XIV av Frankrikes tid på slutten av 1600-tallet satte Jean-Baptiste Colbert nabobyen Alençon opp mot Argentan i en økonomisk konkurranse om blonder og kniplinger. Argentan ble en meget viktig by for den tradisjonelle industrien, og fikk økt religiøs betydning via et benediktinerkloster. Det ble bygd to imponerende kirker, Saint-Martin og Saint-Germain.

Med den franske revolusjon ble Argentan mer stille. Under de to verdenskrigene led byen tungt. Mange unge menn fra Argentan døde ved Verdun sammen med 104. infanteriregiment i 1916. Under den andre verdenskrig ble byen bortimot totalt ødelagt.

Under bombingen den 6. juni 1944 som gikk forut for den allierte landgangen i Normandie ble byen delvis ødelagt av amerikanske B-17 Flying Fortress bombefly. Det meste av byen ble så ødelagt i slutten av august det samme året. Den amerikanske tredje arme under kommando av general George S. Patton frigjorde Argentan etter åtte dagers hard kamp mot den tyske 9. panserdivisjon og soldater fra 2. SS panserdivisjon. Det var den amerikanske 80. infanteridivisjon som frigjorde byen om morgenen den 20. august og da var byen brent helt ned.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Argentan***

## Kjente personer fra Argentan
Argentan var fødestedet for:
* François-Eudes de Mézeray (1610–1683), historiker
* Fernand Léger, maler
* André Mare, maler
* Michel Onfray (født 1. januar 1959), filosof

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* INSEE kommunefil
Soltempelet

**Soltempelet** (日壇, pinyin: *Rìtán*) i Beijing i Kina ligger i Ritanparken øst i byen, i området Jianguomen, nær det moderne ambassadedistriktet. 

Alteret ble anlagt i 1530 under Ming-dynastiet for keiserens rituelle ofringer til solen. Ritan er også en offentlig park med store hageanlegg og en liten innsjø. 

Direkte motliggende det, men på motsatt side av byen, ligger Månetempelet, i området Fuchengmen vest i Beijing.
Delije

**Delije** er navnet til Røde stjerne-supportere. Ordet "delija" (entall) betyr "en helt" og stemmer originalt fra tyrkisk språk, og ble brukt under den ottomanske okkupasjonen av Serbia. Generelt, navnet ble brukt som beskrivelse av serbiske heroiske, sterke soldater, menn uten frykt, til og med, vakre unge menn. 

**Røde Stjerne** som idrettslag har klubber i mer en 20 forskjellige sportsgren, men Delije er mest fokusert på fotball og basketball. 

Delije som et navn til kjernen av **Røde Stjerne** supportere ble offisielt valgt 7. januar 1989, som egentlig er 1. juledag etter kalenderen fra den serbisk-ortodokse kirken. 
Offisielle valget skjedde etter at alle tidligere grupperinger ble enige i at klubbens supportere bør ha ett og samme navn de skal bli kjent under. 
Før dette skjedde, **Red Devils**, **Zulu Warriors** og **Ultras** var de tre største grupperinger. 

I dag er de også kjent under navnet **Delije Sever**, der ordet "sever" ("nord" på norsk) er en assosiasjon til den nordlige tribune på selve Marakana stadion, hvor Røde Stjerne supportere valgte å stå.

Delije regnes som en ultras gruppe med stor preg av italiensk kultur som kom på 70-tallet, men de er kjent for utvikling av sin egen original stil, en stil som omfatter alt som stemmer fra serbisk historie og kultur.

## Eksterne lenker
* Delije Offisielt Nettside
* Delije Shop
* Delije Caffe
Leona Lorenzo

**Leona Lorenzo** (født 1983) fra Nesodden er en norsk pornoskuespiller, dildotester og redaktør. 

Lorenzo begynte som modell for *[[Vi Menn]]*, men bildene herfra ble også benyttet i pornomagasinene *Lek* og *Cocktail*. Hun har også jobbet som dildotester og har deltatt i tv-programmet *Outsiders* på Viasat4, og er idag selv sjefredaktør for pornobladene *Lek* og *Cocktail*. 

## Filmografi
* 2008: *Norske Piker*, (Nakenprat, 2008)
* 2007: *The Apprentice*, (Thomas Rocco Hansen, 2007)
* 2007: *Norwegian Amateurs 8*, (Hot Shop Production, 2007)

## Referanser
Cishoutempelets pagode

**Cishoutempelets pagode** (kinesisk: 慈寿寺塔, pinyin: *Císhòu Sì Tǎ*), opprinnelig kjent som **Yong'anwanshou-pagoden** (永安万寿塔, *Yǒng'ān Wànshòu Tǎ*), er en kinesisk pagode fra 1500-tallet av stein og teglstein. Den ligger inntil det buddhistiske Cishoutempelet i Balizhuang («de åtte Lis landsby»), en forstad til Beijing i Kina. Pagoden er oktogonal av form, og om lag 50 m høy, med rike utskjæringer, tretten lag av møner og et lite tårn. 

Cishoupagodaen ble bygd i 1576 under Ming-dynastiet (1368&ndash;1644), på oppdrag av enkekeiserinnen i den unge Wanli-keiserens (1572&ndash;1620) tidlige regjeringsår. Cishoupagoden var inspirert av en nokså lik pagode, Tianningtempelets pagode utenfor Guang'anmen i Beijing. 

Stilen på mønene ligner pagoder som ble reist under Liao-dynastiet og Jin-dynastiet. Selv om det omliggende Cishoutempelet er blitt ødelagt, står den opprinnelige Ming-pagoden uskadet, om enn tydelig merket av tidens tann, ikke minst ved svært synlige skader på relieffene på den ytre fasaden.

Teglstensfundamentet er formet som en sumerupidestall og er dekorert med relieffer av Buddha, lotusblader og annet. Øvre del av pagoden har avbildninger av kinesiske musikkinstrumenter som for eksempel guqin. Stilistiske *[[dougong]]*-støtter – som er vanlige i kinesiske trebygg – er utskåret mellom pagodens etasjer. 

## Litteratur
* 张明义，王立行，段柄仁主编；宋惕冰（卷）主编；北京市地方志编纂委员会编. 北京志·文物卷·文物志. 北京: 北京出版社. 2006-03-01: 784. ISBN 7-200-04939-5.
Taorantingparken

**Taorantingparken** (kinesisk: 陶然亭公园, pinyin: *Táorántíng Gōngyuán*) er en bypark nord for Beijings sydbanestasjon i distriktet Xuanwu, sør i byen. Parken var et historisk samlingssted for lærde mandariner under Qing-dynastiet, en tid da de fleste av Beijings haver og parker var reservert keiserens slekt.  

Parken har sitt navn fra et dikt fra Tang-dikteren Bai Juyi: «Vent til krysantemummene er gule og den hjemmelagede vinen er modnet, [jeg vil] drikke med det og være sorgløs» (更待菊黄家酿熟，与君一醉一陶然).

Parken har et samlet areal på 240&nbsp;000 m², hvorav 69&nbsp;000 m² er vann. Den ble anlagt i sin nåværende fasong i 1952. Den har gravmæler for Gao Junyu, Shi Pingmei og Sai Jinhua.

Parken har en innsjø og mange paviljonger spredt omkring. Taoranpaviljongen ble bygd i Kangxi-keiserens 34. år (1695), under ledelse av Jiang Zao (江藻).

## Eksterne lenker
* http://www.travelchinaguide.com/attraction/beijing/taoran.htm
Silk Street

**Silk Street** (秀水街; pinyin: *Xiùshuǐjiē*, også kjent som **Silk Market**, **Silk Street Market**) er et kjøpesenter ved Guomao i Beijing med over 1.700 detaljutsalg. Det har en særlig appell overfor turister, selv om mesteparten av produktene er falske merkevarer.  

Det nåværende markedet ble åpnet i mars 2005.

Det opprinnelige **Xiushui**markedet lå i gaten *Xiushui Dongjie*, sørøst for Ritan. Etter tyve års virksomhet ble det stengt og i stor utstrekning revet i januar 2005. 

## Eksterne lenker
* Silk Street offisiell nettside
* Silk Street 3D modell på Google Earth
Christian Julius Schou

**Christian Julius Schou** (født 13. desember 1792 i Christiania, død 15. september 1874 samme sted) var eier av Schous Bryggeri. Han var far til Halvor Schou, som etablerte Hjula Væverier.

## Biografi
Hans far var overtollbetjent, Didrik Hansen Schou (1744–95). Faren døde da Christian Julius bare var tre år. Dermed ble moren, Anna Ludovica Wittrog, (1762–1839) sittende i trange økonomiske kår. En velhavende slektning av henne, kjøpmann Nicolay Bøgh, tok imidlertid sønnen til seg og sørget for både skolegang og handelsutdannelse.

Christian Julius viste særskilte evner for forretninger, og fikk i 1822 handelsborgerskap i Christiania. Samme år ble han gift med Birgitte Halvordine Ramm (1796–1877), som var datter av en generalmajor. Hun ble født på Vinger, men vokste opp i Vestre Aker.

Schou overtok en såkalt bondehandel på Grønland, like ved Vaterlands bro. Etter at de i 1834 kjøpte Sinsen gård av Staten og drev den opp til mønsterbruk, var han også igang med meieri, eddikfabrikk, brennevinsbrenneri og vattfabrikk. Senere overtok Schou sin svigerfars eiendom Lakkegården i Lakkegaten 58.

I 1837 kjøpte han Jørgen Youngs bryggeri i Fjerdingen. Bryggeriet fikk navn etter ham selv, og ble etterhvert utvidet og flyttet. Etter mye strev lyktes det Schou i 1843, som den første i Norden, å skaffe en bayersk gjærkultur, som gjorde det mulig for ham å fremstille undergjæret øl. Dette drikket var mer holdbart enn overgjæret øl, og var en viktig forutsetning for frakt og salg.
 
For å oppmuntre til tekniske ferdigheter opprettet Schou i 1872 et lagat på 40 000 kroner «til Udbredelse af tekniske Kundskaber», hvor rentene skulle tilfalle Christiania tekniske skole. Samme år ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.

Eldstesønnen, Halvor Arntzen Schou (1823–1879), var den som først overtok og drev bryggeriet videre. Schous Bryggeri ble solgt ut av familien 1898, og var landets eldste bryggeri i kontinuerlig drift da det etter fusjon med Frydenlunds bryggeri ble nedlagt i 1981.

Fabrikkgründeren har også gitt navn til Schous plass. (Sønnesønnen Christian Julius Schou har gitt navn til Christian Schous vei.)

## Referanser


## Litteratur
* Nekrolog med xylografisk portrett i *[[Ny illustreret Tidende]]* 1874, s. 313.
* Nils Vogt et al.: *Schous bryggeri*. Kristiania 1921.
Tongrenhospitalet i Beijing

**Tongrenhospitalet i Beijing** (kinesisk: 北京同仁医院) er en kjent helseinstitusjon i Beijing som spesialiserer seg innen oftalmologi og øre-nese-hals. Det ble opprettet av amerikansk metodistisk kristen kinamisjon i 1886.

Det het opprinnelig *Hopkins Memorial Hospital*, og lå/ligger øst i det gamle legasjonskvarteret i Beijing, nær det som er den eldste generelt protestantiske, opprinnelig metodistiske Chongwenmenkirken.

Hospitalet har slitt med andre helseinstitusjoners misbruk av ordet *Tongren*, og navnet er nå blitt registrert som varemerke.   

## Eksterne lenker
* 
* Century-Old Beijing Hospital Famous in China *[[Renmin Ribao]]*, 21. januar 2000
Middelskolen tilknyttet Tsinghua-universitetet

**Middelskolen tilknyttet Tsinghua-universitetet** (kinesisk: 清华大学附属中学) er en av de fremste middelskoler (*high school*) i Folkerepublikken Kina. Den ligger i Beijing, ved Tsinghua-universitetet. 

Den har gjennomlevd mange av de skjellsettende begivenheter i det moderne Kinas historie. Et eksempel er kulturrevolusjonende første grupper rødegardister utsprang fra denne skolens elevmasse.

Middelskolen tilknyttet Tsinghua-universitetet vokste frem av *Cheng Zhi-skolen* (成志学校; *Chéngzhì Xuéxiào*), grunnlagt i 1915. Dr. Chen Ning Yang, vinner av nobelprisen i fysikk i 1957, gikk på denne skolen.
Enhundspolitikken

**Enhundspolitikken** (navnet inspirert av ettbarnspolitikken) er opprinnelig en forordning fra 2006 som forbyr husstander i Beijing i Kina å eie mer enn én hund. Den forbyr også hold av det som ble definert som særlig store hunder (over 35,5&nbsp;cm høye) eller skarptrente hunder. Det er også forbudt å lufte hunden på markedsplasser eller ved severdigheter.

Politikken er senere blitt innført også i andre storbyer i Kina.

Politikken ble innført etter at det i 2006 ble offentliggjort at rabies var den smittsomme sykdom som forårsaket flest dødsfall i Kina. Bare 3% av hundene i Kina er vaksinert (2005), og i 2005 ble hele 69&nbsp;000 mennesker behandlet for rabies bare i Beijing.

I andre deler av Kina ble det innført høy hundeskatt. I provinsen Yunnan ble 50&nbsp;000 hunder avlivet av myndighetene i 2006.

Politikken har ført til en del protester. I Guangzhou ble det hevdet av dyrevernere at politikken ville føre til at mange tusener av hunder bare ville bli sluttet løs, noe som ville dramatisk forverre problemet med rabiesbærende løshunder.
Harry Moger

**Henry Herbert Moger** (1879–1927) var en engelsk fotballspiller mest kjent for sin tid i Manchester United.

Moger begynte karrieren i Freemantle i 1898. I 1900 ble han Southampton-spiller. Han spilte 14 ligakamper før han gikk til Manchester United i 1903.

Han befestet sin posisjon som en av beste keeperne i England på denne tida. Han var viktig på lagene som vant ligaen i 1908 og 1911 og 1909. Moger la opp i 1912, 33 år gammel. Til sammen spilte han 262 kamper for Manchester United, og han holdt nullen i 83 av ligakampene.

Han døde i 1927, bare 47 år gammel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
George Stacey

**George William Stacey** (født 1. april 1887, død 1972) var en engelsk fotballspiller som spilte forsvar. Han er mest kjent for sine 12 år i Manchester United.

Han begynte karrieren i Sheffield Wednesday i 1902, var en kort tur innom Thornhill United, før han ble spiller for Barnsley i 1905. Han spilte to sesonger i Barnsley før han ble kjøpt for £200 av Manchester United i 1907.

Stacey debuterte 12. oktober 1907 borte mot Newcastle United. Han spilte 18 ligakamper sesongen 1907/08, og han vant ligaen med United. Den påfølgende sesongen spilte han 38 ligakamper, mest som høyreback. Denne sesongen vant han FA-cupen med Manchester United.

United vant igjen ligaen i 1911, og Stacey gikk bare glipp av to kamper. Han var spiller for Manchester United til første verdenskrigs slutt i 1919.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*StretfordEnd.co.uk 
*MUFCInfo.com
Ole Fladager

**Ole Henriksen Fladager** (født 24. august 1832 i Nord-Aurdal, Valdres, død 17. februar 1871 i Roma) var en norsk billedhugger.

Han kom fra gården Flatåker. Broren Mons Fladager ble handelsmann i Spring Grove, Minnesota.

Ole Fladager studerte ved Tegneskolen i Kristiania, og ved Kunstakademiet i København i årene 1853-58. Etter å ha laget nasjonalromantiske ting reiste han til Roma og gikk over til religiøse emner.

Han laget mangt kirkelig, deriblant dåpsenglene i Oslo domkirke og Skien kirke, samt en dåpsfontene i Ulnes kirke, hvor han selv vokste opp.

Ole Fladager var delaktig i debatten om Karl Johan-monumentet. Han utførte dessuten bysten av statsminister Jørgen Herman Vogt.

## Romerliv

I Roma, hvor han bodde sine siste 13 år, ble han en nær venn av Henrik Ibsen. De to var ofte å se vandrende sammen omkring i Den evige stad. Her laget han også gravmonumentet til kameraten P. A. Munch som i likhet med Fladager selv, ble begravet der, på Cimitero acattolico di Roma. Den som holdt talen ved avdukningen i 1865 var Henrik Ibsen. Fladager og Vilhelm Bissen moret seg med å konkurrere om å utføre den beste portrettbysten av Henrik Ibsen, men de fleste mente at Bissen var heldigere med sin.

I Oslo finner man Ole Fladagers gate, og i hjembygda finnes Ivarshaugen med byste av Fladager.

## Referanser
Geoffrey II, greve av Gâtinais

**Geoffrey II** «Ferreol», greve av Gâtinais (født ca. 1004, død 1. april 1046) var en fransk adelsmann i middelalderen. Fra vicomtene av Orleans og grevene av Gâtinais ble forfedrene til Huset Plantagenet som ble det herskende dynasti i England i tre århundrer.

Geoffrey ble født i Seine-et-Loire i Frankrike. Hans far var grev Geoffrey I de Gatinais (av Gâtinais) og hans mor var Beatrix (Beatrice) de Macon. Han var det eneste barnet.

Hans bestefar på farsiden var grev Aubri II de Gatinais, og besteforeldre på morsiden var Alberic II de Macon og Ermentrude de Reims en Rouci. Geoffrey var også en etterkommer av Robert II av Normandie.

Han ble gift med Ermengarde av Anjou (1018&ndash;1076) i 1035. De hadde følgende barn:
* Hildegarde de Château-Landon
* Geoffrey III av Anjou, født 1041
* Fulko IV av Anjou, født 1043

Geoffrey II døde i Jerusalem den 1. april 1046. Hans hustru Ermengarde giftet seg på nytt i 1048 med hertug Robert I av Burgund, («den gamle»). Hertugens brutale voldsstyre vendte seg imot ham da han ble myrdet under gudstjeneste sammen med sin hustru den 18. mars 1076.

## Referanser
Timiș (elv)

**Timiș**, eller **Tamiš**, (rumensk: *Timiș*, serbisk: Тамиш – *Tamiš*, tysk: *Temesch* ungarsk: *Temes*) er en 359 km lang elv i Romania og Serbia. Elvens kilde er Semenicfjellene, sør i Karpatene i Caraș-Severin fylke i Romania. Herfra renner den i en stor bue nordover og munner ut i Donau nær Pančevo, nord i Serbia.

I antikken ble elven kalt Tibiscus og Tibisis.

## Geografi
Timiș er 359 kilometer lang og av disse løper 241 kilometer gjennom rumensk og 118 kilometer gjennom serbisk territorium. Elven har et nedbørfelt på , hvorav  i Romania og  i Serbia. 

Elven oppstår i innsjøen Trei Ape der elvene Brebu, Grădiștea og Semenic møtes. Deretter flyter den gjennom den historiske regionen Banat. 

I regntunge perioder fører elven ofte til flom i Banat. Flommen i 2005 rammet særlig hardt da landsbyene Boka og Jaša Tomić fikk store skader. I april 2005 ble elven målt 844 cm over normalt nivå, det høyeste som er målt i elven. Våren 2007 startet arbeidet med å lage diker langs elvebredden.

Den nedre delen er elven kanalisert og på de siste 53 km før munningen, er det mulig å drive skipsfart. Den viktigste havnen er industribyen Pančevo. 

Elvens opprinnelige utløp i Donau var ca. 40 kilometer lengre nordvest, mellom landsbyene Čenta og Surduk. Karaškanalen er dagens navn på det tidligere elveløpet. Landet mellom kanalen, elvens nye utløp og Donau kalles Pančevački Rit. Det 400 kvadratmeter store våtmarklandslapet var stadig utsatt for oversvømmelser, men er siden den andre verdenskrigen drenert og mer enn halvparten av det er nå produktivt landbruksområde. 

## Byer langs elven
De største byene langs elven er Caransebeș og Lugoj i Romania. Timiș rant tidligere gjennom byen Timișoara som den også ga navn til, men har etter reguleringene på 1800-tallet fått et løp lengre øst.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Yukiya Arashiro

**Yukiya Arashiro** (japansk 新城幸也) (født 22. september 1984) er en japansk landeveissyklist.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Beijing botaniske hage

**Beijing botaniske hage** (kinesisk: 北京植物园; pinyin: *Běijīng Zhíwùyuán*) er en botanisk hage nordøst i  Beijing i det tidligere distriktet Xuanwu mellom Xiangshanparken og Yuquan Shan i Vesthøydene. Den ble anlagt i 1956 og omfatter ca. 400 ha, hvorav halvparten er tilgjengelig for besøkende.

På dens område ligger Shifangpujuetempelet (*Wofo si*), graven til reformatoren Liang Qichao,  det kinesiske biemuseum (*Zhongguo mifeng bowuguan*) og Cao-Xueqin-museet (*Cao Xueqin jinianguan*).
 
## Billedgalleri

 Bilde:BeijingBotanical5.jpg|
 Bilde:BeijingBotanical2.jpg|
 Bilde:BeijingBotanical3.jpg|
 Bilde:Bitaoyuan at Beijing Botanical Garden.jpg|
 Bilde:Beijingbotanical6.jpg|


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Beijing botanisker have
* Umwelt-Lernorte in Beijing
* Vitenskapelig utstilling i hagen
* Beijing Botanical Garden
* Beijing Botanical Garden (Beijing Zhiwuyuan)
* Beijing zhiwuyuan fra Baidu Baike
La Grande-Motte

**La Grande-Motte** er en kommune i departementet Hérault i regionen Occitanie sør i Frankrike.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Marcin Sapa

**Marcin Sapa** (født 10. februar 1976 i Konin) er en profesjonell polsk landeveissyklist.

## Lag
* 2000 Atlas-Lukullus
* 2001 Atlas-Ambra
* 2002 Ambra-Obuwie-SNC Odziez
* 2003 Mikomax-Browar Staropolski
* 2004 Knauf Team
* 2005 Knauf Team
* 2006 Knauf Team
* 2007 DHL-Author
* 2008 DHL-Author
* 2009 Lampre-NGC
* 2010 Lampre-Farnese Vini
* 2011 Team BDC

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Marguerite av Frankrike (1158–1197)

**Marguerite av Frankrike** (født november 1158, død august/september 1197) var den eldste datteren til kong Ludvig VII av Frankrike med hans andre hustru Constance av Castilla.

Marguerite var den yngre halvsøsteren til Marie, grevinne av Champagne og Alix, grevinne av Blois, som ble født av hennes fars første hustru Eleanora av Aquitaine. Hennes to eldre halvsøstre var også eldre halvsøstre av hennes framtidige ektemann.

## Første ekteskap
Hun ble først gift med Henrik den unge konge, som han ble kalt, som sønn og arving av kong Henrik II av England, den 2. november 1160. Henrik var den andre av de fem sønnene som hans dronning Eleanora av Aquitaine fødte ham. Henrik den unge konge var fem år gammel da denne avtalen mellom kongehusene i England og Frankrike kom i stand. Marguerite selv var to år gammel. Hennes medgift var det meget viktige og med bestridte området Vexin i Normandie

Hennes ektemann ble (teoretisk) samkonge med hans far i 1170, men Marguerite ble ikke kronet sammen med sin ektemann den 14. juli 1170, noe som gjorde hennes far, den franske kongen rasende. Grunnen til at dette ikke skjedde er uklart. For å bedre forholdet til den franske kongen fikk Henrik II sin sønn og Marguerite kronet sammen i Winchester Cathedral den 27. august 1172. Marguerite ble gravid og fødte deretter deres eneste sønn, William, den 19. juni 1172, men barnet ble født for tidlig og døde noen dager senere, den 22. juni.

I 1182 ble hun anklaget for å ha hatt et utenomekteskapelig forhold til William Marshal, 1. jarl av Pembroke, selv samtidige skribenter tvilte om sannheten i disse anklagene. Henrik II kan startet en prosess for å få deres ekteskap annullert, tilsynelatende på grunn av hennes utroskap, men i virkeligheten for at hun ikke fødte en mannlig arving. Marguerite ble sendt tilbake til Frankrike, i henhold til moderne historikere, for å sikre seg at hun var trygg i løpet av borgerkrigen med Henrik den unge konges yngre bror Rikard Løvehjerte. Hennes ektemann døde i 1183 av sykdom mens han var på hærtokt i regionen Dordogne i Frankrike.

## Andre ekteskap
Etter å ha mottatt en vesentlig livrente i bytte for å overgi hennes medgift Gisors og normandiske Vexin ble hun gift med kong Béla III av Ungarn i hans andre ekteskap i 1186. Vanskeligheten med å føde hennes eneste barn i 1177 synes å ha gjort henne steril. Hun fikk ingen andre barn med hverken Henrik den unge konge eller med Béla III.

## Siste år
Marguerite ble enke for andre gang i 1196 og døde selv på pilegrimsreise til Det hellige land ved Sankt Johannes i byen Akko i 1197. Hun døde kun noen dager etter at hun hadde ankommet Midtøsten. Hun ble gravlagt i katedralen i Tyr, i henhold til Ernoul, kronikøren som hadde fortsatt krønikene til Vilhelm av Tyr.

## Referanser
Tongzhoumytteriet

**Tongzhoumytteriet**, også kalt **Tongzhouopprøret**, eller på kinesisk manér **Tongzhouhendelsen** (通州事件), fant sted den 29. juli 1937, kort etter utbruddet av den annen japansk-kinesiske krig og under slaget om Beijing-Tianjin. Åstedet Tongzhou var en østlig forstad til Beijing. Her angrep soldater fra den kinesiske Øst-Hebei-hæren sine japanske utdannere og kinesiske offiserer som samarbeidet med japanerne.

I det strategisk viktige Tongzhou var det den gang stasjonert japanske styrker og etablert en marionetteforvaltning for japanerne, Øst-Hebeis autonomiråd.

To dager forut for hendelsen hadde de japanske styrker satt i gang med å avvæpne ca. 800 soldater tilhørende Kuomintang (KMT) i Tongzhou. De motsatte seg dette, og rundt 500 av dem ble stilt opp mot bymuren og henrettet av japanerne. Overlevende KMT-soldater klarte deretter å alliere seg med tropper fra Øst-Hebei-garnisonen i byen. Den 29. juli gjorde så nærmere 5&nbsp;000 mann av garnisonens I. og II. korps mytteri og gikk sammen med KMT-soldatene løs på sine japanske foresatte i treningsleiren. Tyve japanske militære og rundt 250 japanske sivilister ble drept; 60 sivilister fra den japanske forvaltning kom seg i sikkerhet og overlevde. Administrasjonsbygningen ble nesten fullstendig rasert, og Yin Ju-keng, kommissariatets distriktsforvalter av den demilitariserte sone i Hebei, ble arrestert.

Da japanske forsterkninger kom frem, ble opprøret slått ned og Yin befridd.

Japanske ultranasjonalister har til tider pekt på Tongzhoumytteriet som et eksempel på kinesiske krigsforbrytelser. Kineserne innrømmer gjerne hendelsesforløpet skjønt ikke de verste skrekkfortellingene, men påpeker at det skjedde som motstand mot et japansk angrep på landet, og at japanerne misbruker hendelsen for å avlede oppmerksomheten mot egne krigsforbrytelser som Nanjingmassakren.
Yongding He

**Yongding He** (kinesisk: 永定河; *Yongding-elven*, på engelsk ofte kalt: *Yong-ting River*) er den største elven i Beijing og den største sideelven til Hai He i Kina. Den er i alt 650 km lang. Den har sine kilder i fjellet Guancen Shan 管涔山 i fylket Ningwu 宁武县 nord i provinsen Shanxi, flyter gjennom Indre Mongolia, Hebei og byprovinsene Beijing og Tianjin. 

Den har sideelvene Sanggan He桑干河, Yang He 洋河, Qingshui He 清水河 (Zhangjiakou) og Shuiding Xinhe 永定新河.

Den er demmet opp av Guanting-demningen, og sterkt forurenset. Allerede i 1971 ble folk syke av fisken fra reservoaret, og i 1997 var drikkevannet blitt så forurenset at det ble forbudt å benytte.

## Referanser
West Coast Choppers

**West Coast Choppers** er et amerikansk selskap som driver med spesialbygging av motorsykler (choppere) på Long Beach i California.

Selskapet ble startet av den senere TV-personligheten Jesse G. James i 1992, i morens garasje. Selskapet ekspanderte fort og flyttet til nye og større lokaler. Blant kundene er kjendisene Shaquille O'Neal, Keanu Reeves, Kid Rock, James Hetfield (Metallica), Tyson Beckford, og The Undertaker. Selskapet har fått mye profilering via flere TV-serier som administrerende direktør Jesse James har deltatt i, som *[[Motorcycle Mania]]*, *[[Monster Garage]]*, *[[History of the Chopper]]*, *[[Iraq Confidential with Jesse James og Green Scream]]*,  og *[[Jesse James is a Dead Man]]*.

Selskapet har en stor kolleksjon med promoteringsartikler, som caps, T-skjorter, gensere osv. I 2001 ble artiklene forbudt på Simi Valley Unified School District i California, grunnet bruk av jernkorset i logoen.

## Eksterne lenker
*
Bernard Tapie

**Bernard Tapie** (født 26. januar 1943, død 3. oktober 2021) var en fransk forretningsmann, politiker, skuespiller og sanger.

Han er kjent for sitt eierskap i den franske fotballklubben Olympique Marseille på begynnelsen av 1990-årene.

Med Tapie som president klarte Marseille å vinne Serievinnercupen i 1993 (som første franske lag). I 1994 måtte imidlertid Tapie trekke seg som følge av korrupsjonsanklager og kampfiksing. Han ble i 1997 satt i La Santé-fengselet i Paris.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Viggo Axelssen

**Viggo Axelssen** (født 7. september 1912 i Kristiansand, død 28. oktober 1982), var en norsk motstandsmann som gjorde tjeneste i Kompani Linge under andre verdenskrig.

Axelssen arbeidet sammen med sin far, Carl Axelssen, i deres skipshandel J. Lochner & Co, i Kristiansand. Etter middelskole og handelsskole gjennomgikk Axelssen rekruttskolen for Agder infanteriregiment nr. 7 (IR 7) i 1931. Axelssen gjorde tjeneste i regimentet ved krigsutbruddet sammen med et annet medlem av Oslogjengen, Edvard Tallaksen, i Setesdalen i aprildagene 1940. Etter at  divisjonen, under ledelse av general Liljedahl, kapitulerte den 15. april 1940, gikk Axelssen tilbake til arbeidet i skipshandelen i Kristiansand. Derfra ble han en meget effektiv havnespion.

Under opplæringen i Kompani Linge ble Axelssen, i likhet med Gunnar Sønsteby, oppfattet som en problemelev, og måtte i en periode tjenestegjøre ombord i en motortorpedobåt.

Etter at Gregers Gram og Edvard Tallaksen ble lokket i et bakhold på Plasskafeen ved Olaf Ryes plass i Oslo, ble Viggo Axelssen og Arthur Pevik tidlig i 1945 rekruttert til Oslogjengen av Gunnar Sønsteby. De ankom Østmarka, nær Ski stasjon den 22. februar 1945 i fallskjerm sammen med 50 containere inneholdende våpen og sabotasjemateriell. Milorg D11 mottok de nylig ankomne fallskjermhopperne «- på en fortreffelig måte!», ifølge Axelssen selv.

Den 6. mars 1945, da Viggo Axelssen og Birger Rasmussen skulle fylle bensin på bilen de fraktet utstyr i, ble de overrasket av en tysk-norsk patrulje som kom gående oppover Fredensborgveien i Oslo. Guttene trakk seg inn i en blindgate, hvor de ble fulgt av tre menn fra patruljen, en frontkjemper og to fra Hirdens Bedriftsvern. Det hele endte med at Birger Rasmussen skjøt to av forfølgerne på kloss hold før Rasmussens pistol klikket, mens den tredje fikk satt et rifleskudd i armen til Rasmussen. Viggo Axelssen kom til, avfyrte skudd og jaget rifleskytteren og fikk hjulpet Rasmussen i sikkerhet.

Etter krigens slutt fortsatte Viggo Axelssen sin sivile jobb som skipshandler i Kristiansand. Axelssen ga også Lingeklubben en hytte på Kalvøya i Høvåg. Hytta fikk navnet *«Royal Castle»*.

## Utmerkelser

For innsatsen som livvakt for kongefamilien i frigjøringsdagene 1945 ble Axelssen, sammen med atten andre livvakter, i 1946 tildelt H.M. Kongens erindringsmedalje med spenne «1940–1945».

## Se også
* Operasjon Cheese
* Operasjon Carhampton

## Referanser


## Litteratur
* Erling Jensen, Per Ratvik, Ragnar Ulstein (1948): *Kompani Linge* – Gyldendal
* Jan Christensen: *Oslogjengen* Orion Forlag, 2005
* Per Hansson: *Det Største Spillet* Gyldendal, 1965
Jens Christian Olsen

**Jens Christian Olsen** (født 13. november 1901 på Toftir, død 20. november 1963 i Tórshavn) var en færøysk politiker (Sb.), skipper og fiskevraker.

Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy fra 1940 til 1945, møtte fast som varamann for regjeringssjef Andrass Samuelsen fra 1948 til 1950, og var på nytt innvalgt på eget mandat fra 1950 til sin død i 1963. Olsen var Lagtingets sekretær og formann i Lagtingets fiskerikomité.

Olsen var medlem av sognestyret (kommunestyret) i Nes fra 1939 til 1946 og fra 1955 til 1963, i flere år som formann. Han var medlem av forstanderskapet i Færø Amts Sparekasse.

Han engasjerte seg også i misjons- og avholdsarbeid, blant annet som formann i Blå Kors på Færøyene.

Jens Christian Olsen var, fra to ulike ekteskap, far til lagtingsmennene Jógvan I. Olsen og Alfred Olsen.

## Referanser
Uniform Code of Military Justice

**Uniform Code of Military Justice** (**UCMJ**) er grunnlaget for militær rett i USA. Lovsamlingen regulerer aktiviteten til de fleste som tjenestegjør i USAs væpnede styrker slik som Air Force, Army, Coast Guard, Marine Corps, Navy, National Oceanic and Atmospheric Administration Commissioned Corps (NOAA) og Public Health Service Commissioned Corps (PHS). Coast Guard er administrert under kap. 14 under United States Code når de ikke opererer som en del av US Navy. «Commissioned» medlemmer av NOAA og PHS er kun underlagt UCMJ når de er underlagt en militær enhet eller militarisert som følge av en presidents Executive Order.