open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tmesipteris

* *[[Tmesipteris elongata]]*
* *[[Tmesipteris lanceolata]]*
* *[[Tmesipteris norfolkensis]]*
* *[[Tmesipteris oblanceolata]]*
* *[[Tmesipteris obliqua]]*
* *[[Tmesipteris tannensis]]*
* *[[Tmesipteris fosteri]]*
* *[[Tmesipteris tugna]]*
* og om lag 8 flere *Tmesipteris*-arter

***Tmesipteris*** er en planteslekt innenfor familien Psilotaceae. Denne familien er en liten gruppe av karplanter, sannsynligvis innenfor ordenen Psilotales, kanskje hjemmehørende innenfor bregneplantene eller som en søstergruppe av karsporeplanter direkte under karplantene. Sannsynligvis er Psilotaceae nærmest beslektet med ormetungebregner. 

Artene som sammenfattes som *Tmesipteris* har et mer bregneaktig utseende enn sine «søsken» i Psilotumslekten.  

## Arter
De om lag 16 artene innen slekten *Tmesipteris* er blant andre:
* *[[Tmesipteris elongata]]*
* *[[Tmesipteris lanceolata]]*
* *[[Tmesipteris norfolkensis]]*
* *[[Tmesipteris oblanceolata]]*
* *[[Tmesipteris obliqua]]*
* *[[Tmesipteris tannensis]]*
* *[[Tmesipteris fosteri]]*
* *[[Tmesipteris tugna]]*

## Eksterne lenker
* 
* National Center for Biotechnology Information, Tmesipteris beskrivelse
* Germplasm Resources Information Network, Tmesipteris beskrivelse
Snelle

**Snelle** kan referere til:
* Sneller (Equisetales), en klasse av flerårige bregneplanter
* Valse, trommel eller rull, liten, til f.eks. sytråd hyssing eller snøre
** Fiskesnelle, redskap som holder fiskesnøre
*** Åpen haspelsnelle, fiskesnelle som «hasper» inn snøret på en åpen spole ved hjelp av en roterende bøyle
** Trådsnelle
* Skralle, pipenøkkel-verktøy med frihjulskobling
* Kvinne eller jente, liten og/eller energisk 

## Se også
* Hespetre, redskap til å hespe eller nøste tråd
* Spole (pekerside)
Snelleplanter

* Equisetales
* †&nbsp;Pseudoborniales
* †&nbsp;Sphenophyllales

**Snelleplanter** er en klasse av karsporeplanter som omfatter sneller, en liten slekt med nålevende flerårige urter, og flere grupper med større, mer treliknende planter fra Jordas oldtid. Som andre karsporeplanter formerer de seg med sporer som vokser opp til en *prothallium*, hvor den virkelige befruktningen skjer. Fra den befruktede protophallium vokser det kjønnede stadiet opp.

## Bygning
Snelleplantene er enkle å kjenne igjen på den leddelte stammen. Grenene er samlet i nær den øverste delen av hvert ledd. Dette gir snelleplantene en overfladisk likhet med bambus. Selve stammen er hul. I motsettning til bambus som har hard stamme, er stammen hos sneller relativt myk og urteaktig. Hos de store snelletærne har den hatt en indre, hard ved, mens yttersiden har vært myk, tilsvarende stammen hos en bananpalme. Fosiler av snelletrær er vanligvis flattrykte, men det er også mulig å finne fossiler med den hule stammen bevart.

Bladene hos de nålevende snellene er sterkt reduserte og er samlet i enden av hvert ledd som en liten, brun krans. Hos de eldre, treaktige familiene var bladene større, og dannet rosetter rundt stammen og greiner. Slikt bladverk har i noen tilfeller hat en overflatisk likhet med bregner.

Formeringsorganene hos nålevende snelleplanter sitter helt i toppen av stammen. Hos tidligere grupper fantes det kongleliknende sporangier i par ved leddene på stammen. I likhet med kråkefotplanter har sneller bare en enkelt type sporer. De formerer seg vanligvis med rotskudd.

## Levevis
De nålevende snellene er levende fossiler. De er de eneste gjenlevende av en stor og divers gruppe som i mer enn hundre millioner år dominerte underskogen i siste del av jordas oldtid. Noen av snelleplantene kunne bli større trær, de største kom opp i 20 meter og utgjorde viktige deler av skogen i kullsumpene. Særlig slekten *[[Calamites]]* er en viktig del av mange av kullere fra karbon.

## Indeling
Klassen deles i tre ordner.

* Orden **Pseudoborniales** er den eldste og mest primitive ordenen. Den er utelukkende kjent fra en enkel art fra sen devon kalt *[[Pseudobornia ursina]]*. Denne arten vokste til et lite, spisst kjegleformet tre, med (for klassen) relativt store blader og mer tydelig greining enn hos senere grupper.
* Orden **Sphenophyllales** omfatter slanke, greinede og mer eller mindre lianeformede planter. De var utbredt fra devon og fram til slutten av perm, med hovedtyngen av fossiler kjent fra karbon. Mer enn 10 slekter er beskrevet, men flere av dem kan være synonymer.
* Orden **Equisetales** omfatter de nålevende snellene og de utdødde familiene Calamitaceae, Archaeocalamitaceae og Phyllothecaceae.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Konsistoriet juni 1977

**Konsistoriet juni 1977** var det sjette og siste konsistorium hvor pave Paul VI kreerte kardinaler. Det ble holdt 27. juni 1977 i Vatikanet.

Det ble kreert 4 kardinaler, hvilket brakte det totale antall kreert av Paul VI til 143.

## Kilder
* Paul VI (1963-1978) &ndash; ''The Cardinals of the Holy Roman Church'' , besøkt 18. november 2015
Andong

**Andong** kan vise til:
* Dandong - by i Kina
* Andong (provins) - provins (1945-1954) i Kina
* Andong (Nord-Gyeongsang) - by i Sør-Korea
Denis Sassou-Nguesso

**Denis Sassou-Nguesso** (født 1943) er en brazzavillekongolesisk offiser og president i Republikken Kongo. 

Som militær deltok han i statskuppet 1968. I desember 1969 ble han valgt inn i det statsbærende kommunistpartiets («Parti Congolais du Travail» − PCT) sentralkomité. I 1973 fikk han ansvaret for landets etterretningstjeneste. I 1975 kom han inn i regjeringen som forsvars- og sikkerhetsminister. Da presidenten ble myrdet 18. mars 1977, ble grunnloven satt til side av «Partiets militærkomité», under ledelse av Sassou-Nguesso. 6. april 1977 overlot han presidentembedet til Joachim Yhombi-Opango. Under et møte i sentralkomiteen 5. februar 1979, ble Yhombi-Opango avsatt, og Sassou-Nguesso ble oppnevnt til å overta vervet. Dette ble bekreftet av partikongressen 31. mars 1979. Han ble samtidig utnevnt til sentralkomiteens leder, statsminister og republikkens president for de neste fem årene. I juli 1979 ble det avholdt valg, der PCT fikk 115 av 115 plasser, samtidig med en folkeavstemning om ny grunnlov som fastsatte landet som sosialistisk folkerepublikk. I partikongressen 1984 ble han gjenvalgt som president og partileder. Det samme gjentok seg i 1989. I 1990 ble det vedtatt at landet skulle ha et flerpartistyre, og hans rolle ble redusert til seremonielt statsoverhode. Han stilte til presidentvalg i 1992, men tapte. PCT fikk en beskjeden rolle i parlamentet, og da det samme gjentok seg etter valget i 1993, ble det væpnet konflikt. Konflikten endte i en fredsavtale desember 1995. Sassou-Nguesso reiste deretter til Frankrike, og kom tilbake januar 1997 for å delta i neste presidentvalg. I mai 1997 ble det igjen væpnet konflikt. Angola tok del i konflikten på PCTs side, og i oktober hadde de viktigste opponentene forlatt landet. Grunnloven av 1992 ble satt til side, og Sassou-Nguesso ble innsatt som republikkens president, statsminister, forsvarsminister og sjef for de væpnede styrkene. Krigshandlingene fortsatt i flere år. I 2002 ble det avholdt et nytt presidentvalg, og etter at de andre kandidatene trakk seg ble han valgt med 89,4 prosent av stemmene.

I 2006 ble han gjenvalgt som leder av PCTs sentralkomité. I 2009 ble det avholdt presidentvalg for et syv års mandat, der han ble kreditert med 78,6% av stemmene i første valgomgang. I 2015 ble det avholdt folkeavstemning om å endre grunnloven av 2002, slik at det ville være mulig å ta gjenvalg. Folkeavstemningens resultat var 92,96% for, og han ble i 2016 gjenvalgt som president, kreditert med 60% av stemmene i første valgomgang. I mars 2021 ble han gjenvalgt for fjerde gang, med 88,6% av stemmene.

I oktober 2021 dukket Denis Sassou N'Guessos navn opp i forbindelse med *[[Pandora Papers]].* Ifølge det internasjonale konsortiet av journalister var det i 1998, like etter at Denis Sassou Nguesso kom tilbake til makten, at selskapet Inter African Investment angivelig ble registrert på De britiske Jomfruøyer, et karibisk skatteparadis.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Khaibarpasset

**Khaibarpasset** (tidligere *Khyberpasset*, pashto: **خيبر دره**, urdu **درۂ خیبر** *eller* **تنگه خیبر** ) er det viktigste passet som forbinder Pakistan med Afghanistan. Det skjærer gjennom Safed Koh-fjellene, en del av Hindu Kush-fjellrekka. Den er en integrert del av den gamle Silkeveien, og er et av de eldste kjente fjellpass i verden. Den største høyde er 5&nbsp;km inne i Pakistan ved Landi Kotal. Gjennom historien har det vært den viktigste handelsruten mellom sentral-Asia og det indiske subkontinentet. Den er også av strategisk militær betydning. Eksempelvis bygde britene under den andre verdenskrig «dragetenner», det vil hindringer i betong for å hindre tyske panservogner å invadere India.
 
## Geografi
Passet starter i øst nær Jamrud (15&nbsp;km vest for Peshawar), går nordvest og slutter rett forbi Torkham på den afghanske grensen, en distanse med svingete veier på 53&nbsp;km. Ruten passerer Fort Maude og Ali Masjid og når det trangeste punktet som er bare 3 meter bredt. En kommer gjennom ved Landi Kotal, fulgt av en bratt nedstigning til Michni Kandao, Landi Khana og Torkham. Her er stigningen enklere i det passet kommer ut ved Haft Chah og inn på Dakka-steppen. Fra Dakka renner Kabul-elva tilbake til Peshawar gjennom Loe Shilman Gorge, en mindre direkte og vanskeligere rute, men det var denne Aleksander den store brukte da han krysset inn i India i 326 f.Kr.

Jamrud er på 491 moh, mens Landi Kotal ligger på 1070 moh. En vei ble bygd av britene gjennom passet i 1879 og en jernbane i 1920-årene (jernbanen endte tidligere ved Jamrud).

## Historie
Khaibarpasset har vært en invasjonsrute helt siden Aleksander den store, med flere muslimske invasjoner av India, som kulminerte med opprettelsen av det mogulske riket fra 1526. Andre veien invaderte britene Afghanistan gjennom passet og kjempet tre afghanske kriger i 1839&ndash;42, 1878-9 og 1919.

Nord for Khaibarpasset ligger i landskapet Mullagori Afridis og i sør ligger Afridi Tirah, mens innbyggerne i landsbyer i selve passet er fra Afridi-klanen. Gjennom århundrene har pashto-klaner, først og fremst Afridis og afghanske Shinwaris sett på passet som deres område og har tatt toll fra reisende for fritt leide. Siden denne formen for utpressing alltid har vært deres levebrød, er de opprørt når andre har blandet seg inn i dette. Derfor misliker de invaderende hærer og frembrudd, og andre former for autoriteter, selv om noen hærer har vært villig til å betale utpressingen i form av lønn. Motstand fra lokale stammer har vært svært harde.

George Molesworth, et medlem av de britiske styrkene i 1919, oppsummerte passet: «Hver stein i Khaibar har badet i blod».

## Referanser


## Litteratur
* Molesworth, G.N. (1962): *Afghanistan 1919*, Asia Publishing House.

## Eksterne lenker
* 
* History of Khyber Pass, Pakistan
Tú alfagra land mítt

«**Tú alfagra land mítt**» er Færøyenes nasjonalsang. Tittelen betyr *O du mitt vakre land*. Teksten er av Símun av Skarði (1872&ndash;1942), melodi av Petur Alberg (1823&ndash;1892).
Julián Herranz Casado

**Julián Herranz Casado** (født 31. mars 1930 i Baena, Spania) er en av Den katolske kirkes kardinaler.
## Liv og virke
Herranz Casado sluttet seg i 1949 til personalprelaturet Opus Dei. I 1955 ble han presteviet i Madrid. Han tok lisensiatgraden i medisin ved Universitetet i Barcelona. Han tok doktorgrad i kirkerett ved det pavelige universitet Sankt Thomas Aquinas (''Angelicum'') i Roma. Han ble professor i kirkerett ved Universitetet i Navarra, og arbeidet samtidig for Den romerske kurie.

I desember 1990 ble han sekretær for Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster, og samtidig titulærbiskop av Vertara. Han ble bispeviet i 1991 i Vatikanet av pave Johannes Paul II. I 1994 ble han president for rådet, og samtidig utnevnt til erkebiskop. I 1999 ble han også president for Den romerske kuriens disiplinærkommisjon.

Pave Johannes Paul II kreerte han til kardinaldiakon i konsistoriet oktober 2003. Han er det andre medlem av Opus Dei som er opphøyet til kardinalsembetet. Siden 2003 har han også vært medlem av Kongregasjonen for biskopene.

Han gikk den 15. februar 2007 av som president for Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
* Pave Leo XII (1760-1829) *1794
* Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
* Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
* Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
* Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
* Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
* Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
* Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
* Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
* Kardinal *Julián Herranz Casado* (1930-2014) *1991
## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster

** Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster** er en del av Den romerske kurie, som er Den katolske kirkes sentrale administrasjon. 

Det ble opprettet som en kommisjon av pave Benedikt XV den 15. september 1917, gjennom en *[[motu proprio]]*, *Cum iuris canonici*. Bakgrunnen var den store revisjonen av katolsk kirkerett, som hadde resultert i en ny *[[Codex Iuris Canonici]]* tidligere samme år. 

Kommisjonen ble i 1963 omdefinert, og fikk navnet *Den pavelige kommisjon for revisjon av den kodifiserte kirkeretten*, med det oppdrag å forberede en ny utgave tilpasset endringene som var vedtatt av Andre Vatikankonsil. 

Den ble igjen en kommisjon for tolkning av lovtekster i 1984, ettersom revisjonen var fullført året før. I konstitusjonen *[[Pastor Bonus]]* fra 1988 ble den oppgradert til et pavelig råd, og ble dermed en del av kurien. 

Den nåværende presidenten er erkebiskop Francesco Coccopalmerio, som ble utnevnt denn15. februar 2007.

## Eksterne lenker

* Hjemmeside
Antonio José González Zumárraga

**Antonio José González Zumárraga** (født 18. mars 1925 i Pujilí i provinsen Cotopaxi i Ecuador, død 13. oktober 2008 i Sangolquí ved Quito) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Quito 1985&ndash;2003 og dermed også den katolske kirkes primas i Ecuador, og ble kreert til kardinal ved konsistoriet i februar 2001, med *[[Santa Maria in Via]]* som tittelkirke. Han var bare den fjerde kardinalen i landets historie.  

Ettersom han var fylt 80 år noen få dager før pave Johannes Paul II døde den 2. april 2005, hadde han ikke rett til å delta på konklavet som valgte neste pave.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Kardinal Carlo Confalonieri (1893-1986) *1941
* Kardinal Pablo Muñoz Vega (1903-1994) *1964
* Kardinal *Antonio José González Zumárraga* (1935-2008) 1969 *

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Cahal Brendan Daly

**Cahal Brendan Daly** (født 1. oktober 1917 i Loughguile nær Belfast i Nord-Irland, død 31. desember 2009 i Belfast) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Armagh og dermed den irske katolske kirkes primas 1990&ndash;1996, og ble i en alder av 80 år kreert til kardinal i 1994.

Tidligere, i 1967, var han blitt biskop av Ardagh. I 1979 skrev han et berømt "hyrdebrev" til protestanter om nasjonal forsoning.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
* Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
* Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
* Kardinal Castruccio Castracane degli Antelminelli (1779-1852) *1844
* Kardinal Paul Cullen (1803-1878) *1850
* Erkebiskop Joseph Dixon (1806-1866) * 1852
* Erkebiskop Daniel McGettigan (1815-1887) *1856
* Kardinal Michael Logue (1840-1924) *1879
* Kardinal Joseph MacRory (1861-1945) *1915
* Kardinal John Francis D'Alton (1882-1963) *1942
* Kardinal William John Conway (1913-1977) *1958
* Biskop *Cahal Brendan Daly* (1917-2009) *1967

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Hans Christian Ørsted

**Hans Christian Ørsted** (1777–1851) var en dansk fysiker og kjemiker. Han er kjent som den første som fremstilte aluminium i 1825, og for å ha oppdaget at det er en forbindelse mellom elektrisitet og magnetisme. Ørsteds oppdagelse var at det rundt en strømførende ledning er et magnetfelt. Han ble oppmerksom på dette en dag han skulle gjøre et forsøk med å varme opp en ledning ved å sende sterk strøm gjennom den. I rommet der hvor han utførte eksperimentet, i nærheten av ledningen, lå det tilfeldigvis en kompassnål. Ørsted oppdaget at kompassnålen beveget seg når han satte på strømmen.

Denne forbindelsen hadde egentlig den italienske fysikeren Gian Domenico Romagnosi oppdaget 18 år tidligere, men han fikk ikke offentliggjort det. Ørsted offentliggjorde sine funn om dette i 1820. Ørsteds oppdagelse av at elektrisk strøm medfører magnetisme, ansporet engelskmannen Michael Faraday til å forsøke å gjøre det motsatte: Å omdanne magnetisme til elektrisitet. 11 år etter at Ørsted hadde offentliggjort sin oppdagelse, lyktes Faraday med å indusere en elektrisk strøm ved hjelp av magnetisme.

Ørsted (Oersted) har fått en målenhet oppkalt etter seg, Oe, for magnetisk feltstyrke.
Ørsted var også en fremgangsrik kjemiker, han var for eksempel den første som greide å utvinne aluminium av kaliumamalgam og aluminiumklorid. Han var også aktiv i arbeidet for å fremme naturvitenskapen i Danmark, og grunnla *Selskabet for Naturlærens Udbredelse*.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1842 – Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste
* 1820 – Copleymedaljen

## Se også
* Ørsteds lov
* Oersted

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Dansk biografisk Lexikon'' om Ørsted (dansk)
* ''National Geographic'' om Ørsted (engelsk)
* Ørsteds eksperiment på nett (engelsk)
Aloísio Lorscheider

**Aloísio Lorscheider** (født 8. oktober 1924 i Estrela nær Porto Alegre i Brasil, død 23. desember 2007 i Porto Alegre) var en av den katolske kirkes kardinaler. 
## Liv og virke
### Bakgrunn
Begge hans foreldre innvandrere til Brasil fra Tyskland.

### Erkebiskop
Han var mest kjent for sitt virke som erkebiskop av Fortaleza 1973–1995, som ble fulgt av en lettere post for en mann i den alder han var kommet, som erkebiskop av det lille erkebispedømmet Aparecida 1995–2004. Før dette hadde han vært biskop i elleve år i Santo Angelo, fra 1962. Han var den brasilianske bispekonferansens leder i mange år.

Han deltok på alle fire sesjoner av Andre vatikankonsil.

Lorscheider ble kreert til kardinal i 1976. 

Han døde den 23. desember 2007 etter lengre tids sykdom.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Carlo Chiarlo (1881-1964) *1928
* Kardinal Alfredo Vicente Scherer (1903-1996) *1947
* Kardinal *Aloísio Leo Arlindo Lorscheider, O.F.M.*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi – katolsk.no
Det pavelige råd for fremme av kristen enhet

**Det pavelige råd for fremme av kristen enhet** er en del av Den romerske kurie, som er Den katolske kirkes sentrale administrasjon. Det har ansvar for kirkens økumeniske arbeid, og i tillegg er Den hellige stols kommisjon for religiøse forbindelser med jødene underlagt rådet. 

Rådet har sitt opphav i endringene i Den katolske kirkes syn på økumenikk som vant frem i Andre Vatikankonsil. Pave Johannes XXIII ønsket sterkt av kirken skulle bli mer aktiv i arbeidet for kristen enhet, og i 1960 opprettet han *Sekretariatet for fremme av kristen enhet*, med kardinal Augustin Bea som første president. Sekretariatets fremste oppgave var å invitere andre kirkesamfunn til å sende observatører til konsilet. Allerede under konsilets første sesjon i 1962 ble sekretariatet gitt samme status som konsilkommisjonene. Det fikk i oppgave å forberede dokumenter om økumenikk (*Unitatis redintegratio*), om ikke-kristne religioner (*Nostra aetate*), om religionsfrihet (*Dignitatis humanae*) og, sammen med doktrinekommisjonen, den dogmatiske konstitusjonen om guddommelig åpenbaring, *[[Dei Verbum]]*.

I 1963 ble sekretariatet delt i to seksjoner, en for kontakt med de ortodokse og de orientalske ortodokse kirker, og en for kontakt med de vestlige kirkesamfunnene. 

Etter konsilet bekreftet pave Paul VI sekretariatet som en permanent del av Den hellige stols administrasjon. Pave Johannes Paul II omdefinerte det i *[[Pastor Bonus]]* (1988) til et pavelig råd, og det ble dermed en del av kurien. 

## Presidenter

*Augustin Bea (1960&ndash;1968)
*Johannes Willebrands (1969&ndash;1989)
*Edward Idris Cassidy (1989&ndash;2001)
*Walter Kasper (2001&ndash;2010)
*Kurt Koch (2010&ndash;

## Eksterne lenker
*
François Bozizé

**François Bozizé** (født 14. oktober 1946 i Mouila i Gabon) er en sentralafrikansk politiker og tidligere president i Den sentralafrikanske republikk. Han kom til makten i mars 2003 etter å ha ledet et opprør mot president Ange-Félix Patassé. I mars 2013 måtte han flykte fra landet etter at opprørere fra alliansen Seleka inntok hovedstaden Bangui.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jose Tomas Sanchez

**Jose Tomas Sanchez** (1920–2012) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop på Filippinene, til sist erkebiskop av Nueva Segovia (det kirkelige navn for Vigan) 1982&ndash;1986, før han ble kalt til Roma og ble sekretær for Kongregasjonen for folkenes evangelisering *(Propaganda Fide)* og deretter prefekt for Kongregasjonen for Kleresiet (1991&ndash;1996).

Han ble kreert til kardinal i 1991 med titteldiakoniet *[[San Pio V a Villa Carpegna]]*. Som pensjonist forble han lenge boende i Roma.

Han har slekt i Bodø og i Oslo; én av hans norsk-filippinske slektninger arbeidet en tid i Vatikanet.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
* Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
* Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933
* Erkebiskop Carmine Rocco (1912–1982) *1961
* Kardinal *Jose Tomas Sanchez*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Hullbånd

**Hullbånd** er en type lagringsmedium for digitalt kodet informasjon, og består av en papirstrimmel med utstemplede hull. Hullbåndet ble oppfunnet i 1725 av Basile Bouchon. Hullbånd har vært brukt til lagring av utsendte og mottatte telekser, men på 60- og 70-tallet ble hullbånd også brukt til innmating og utmating av datamaskinprogrammer og av data i begrenset mengde. Hullbånd ble på den tiden mye benyttet til CNC-maskiner. 

Bruksområdet var altså bare delvis overlappende med hullkortet. En av fordelene med hullbånd framfor hullkort er at rekkefølgen av dataene ikke kan endres på hullbånd, mens en bunke hullkort lett gir meningsløse data hvis kortene stokkes om. Hullbånd kunne også korrigeres til en viss grad, viktige hjelpemidler var en håndstanser, papirsaks og limbånd. Større datamengder førte til at hullbåndene kunne bli svært lange, ved innlesningen ble disse derfor samlet i store åpne beholdere. På grunn av papirstrimlenes fysiske egenskaper kunne disse deretter lett spoles opp igjen uten å fløyke seg.

«Wikipedia» i ASCII-kode representert på hullbånd:

## Eksterne lenker
* ECMA-10: ECMA standard for Data Interchange on Punched Tape 
* A song mentioning paper tape
Alfred Moisiu

**Alfred Spiro Moisiu** (født 1. desember 1929) er en albansk politiker. Fra 24. juli 2002 til 24. juli 2007 var han Albanias president. Han ble etterfulgt av Bamir Topi.

Under andre verdenskrig kjempet Moisiu mot de italienske og tyske okkupantene og etter krigen ble han sendt til opplæring i Sovjetunionen. Han steg i gradene og mellom 1981 og 1982 var han viseforsvarsminister. Han pensjonerte seg fra forsvaret i 1984 med rang som general. Det var han som i sin tid sørget for å bygge de 800 000 bunkerne som er spredd rundt i hele Albania.

Mellom 1991 og 1992 var han forsvarsminister i Vilson Ahmetis regjering. Han ble igjen viseforsvarsminister fra 1994 til 1997. Han var spesielt positiv til albansk NATOmedlemskap og sto bak Albanias innlemmelse i NATOs Parnerskap for fred.

I 2002 ble han valgt til president på grunn av sin orientering mot vesten og hans politiske nøytralitet.

## Referanser
Rexhep Meidani

**Rexhep Kemal Meidani** (født 1944) er en albansk politiker fra det albanske sosialistpartiet. Han var Albanias president mellom 1997 til 2002.

Han ble utdannet fra det naturvitenskapelige fakultetet ved Universitetet i Tirana i 1966. Frem til 1996 jobbet han som professor og dekanus ved samme universitet. 

Under det første demokratiske valget i Albania i 1991 var han leder av den sentrale valgkomitéen. Og mellom 1992 og 1996 var han leder for det albanske senteret for menneskerettigheter. I 1996 sluttet han seg til det albanske sosialistpartiet og ble senere samme år utnevnt til leder.

Ved valget 24. juli 1997 var Meidani leder for en venstrekoalisjon og ble utnevnt til president.

## Referanser
Ferenc Mádl

**Ferenc Mádl** (født 29. januar 1931, død 29. mai 2011) var en ungarsk politiker. Har var Ungarns president fra 4. august 2000 og fratrådte embedet 7. august 2005. Mádl ble etterfulgt av László Sólyom.

Mádl var utdannet jurist og foreleste som gjesteprofessor ved flere universiteter. I 1992 var han leder for en kommisjon som hadde som formål å få tilbake kunst som sovjetiske styrker hadde konfiskert fra Ungarn etter andre verdenskrig.

Mádl ble i 2002 tildelt storkors av St. Olavs Orden. I 2001 mottok han Den hvite ørns orden fra Polens president.

## Referanser
Konsistoriet desember 1536

**Konsistoriet desember 1536** var det tredje konsistorium hvor pave Paul III kreerte kardinaler. Det ble holdt 22. desember 1536 i Vatikanet.

Det ble kreert 11 kardinaler, hvilket brakte det totale antall kreert av Paul III til 20. To av de som ble kreert ved dette konsistoriet ble senere paver. 

## Kilder
* Paul III (1534-1549) &ndash; ''The Cardinals of the Holy Roman Church'' , besøkt 18. november 2015
Nasjonalgarden (USA)

**Nasjonalgarden** utgjør en betydelig del av USAs militære reserve. Nasjonalgarden ble etablert ved militsloven av 1903, som samlet de forskjellige delstatsmilitsene i en nasjonal struktur. Nasjonalgarden styres av hver enkelt delstat, med mindre militsene kalles inn til føderal tjeneste. Den må ikke forveksles med reservestyrkene til hver av de føderale forsvarsgrenene.

Nasjonalgarden består av to grener. **Arménasjonalgarden** inngår i den amerikanske armeen og utgjør omkring halvparten av dens kampstyrker og en tredel av støtteorganisasjonen. **Flynasjonalgarden** inngår i det amerikanske flyvåpenet. Begge administreres på nasjonalt nivå av Nasjonalgardebyrået, som er en felleskommando for Armédepartementet og Flyvåpendepartementet. Sjefen for Nasjonalgardebyrået har generals grad og er siden 31. desember 2011 medlem av Den militære sjefsnemnd.

Nasjonalgarden er kjent for sitt slagord i annonser: «Én helg i måneden, to uker i året». Dette henviste til tiden en person måtte tilbringe aktivt i Nasjonalgarden for å kunne være nasjonalgardist, med de ytelser det medfører. Slagordet ble imidlertid forkastet under krigen i Irak da det ble klart at nasjonalgardister nå tilbrakte betydelig mer tid i aktiv tjeneste.

Før terrorangrepet 11. september 2001 var det etablert praksis at gardister ikke trengte å tjenestegjøre mer enn seks måneder i utlandet til enhver tid. På grunn av påkjenningen på aktive avdelinger etter angrepet ble tjenestetiden utvidet til 18 måneder. Ytterligere belastninger på militære styrker som resultat av invasjonen av Irak medførte at den mulige tjenestetiden i utlandet ble utvidet til 24 måneder.

Avdelinger i Nasjonalgarden kan mobiliseres til enhver tid på presidentens ordre for å supplere de regulære militære styrkene, og ved erklæring av unntakstilstand av guvernøren i delstaten der avdelingen hører hjemme. I motsetning til vanlige reservister kan nasjonalgardister ikke mobiliseres individuelt (unntatt ved frivillig overføring), men kun som del av deres respektive avdeling.

## Historie
Gjennom hele det 19. århundre var den regulære armeen liten, og militsene utgjorde brorparten av styrkene under den meksikansk-amerikanske krig, starten på den amerikanske borgerkrigen og den spansk-amerikanske krig. I 1903 ble deler av militsen organisert som en reservestyrke for den amerikanske armeen, under navnet Nasjonalgarden. I første verdenskrig utgjorde Nasjonalgarden 40 prosent av de amerikanske divisjonene i Frankrike. I andre verdenskrig dannet Nasjonalgarden 19 divisjoner. 140&nbsp;000 nasjonalgardister ble mobilisert i koreakrigen og over 63&nbsp;000 for gulfkrigen.

Etter andre verdenskrig &ndash; da flyvåpenet ble utskilt fra armeen &ndash; ble flyavdelinger i Nasjonalgarden organisert som Flynasjonalgarden. Det er ingen marinenasjonalgarde på grunn av en forordning i grunnloven som forbyr delstatene å ha krigsskip i fredstid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nasjonalgardebyrået
Norges Markedshøyskole

**Norges Markedshøyskole** var en privat høgskole for markedsføringsutdanning. Den ble etablert ved Oslo Børs i 1918 under navnet «Reklameskolen», som Nordens første skole av sitt slag. I 1992 fusjonerte Norges Markedshøyskole og Oslo Handelshøyskole med Handelshøyskolen BI.

## Referanser
München og Freising erkebispedømme

**München og Freising erkebispedømme** er et katolsk erkebispedømme i Bayern.  Reinhard Marx har vært erkebiskop siden 2007. Joseph Ratzinger, den senere pave Benedikt XVI, var bispedømmets erkebiskop fra 1977 til 1982. Det bor om lag 1&nbsp;800&nbsp;000 katolikker i bispedømmet, dette utgjør en andel på 52&nbsp;% av det totale innbyggertallet, og det består av 755 menigheter. Suffraganbispedømmer under München og Freising er Augsburg, Passau og Regensburg.

Frauenkirche i München er erkebispedømmets katedral. Den tidligere katedralen i Freising, en liten by rett nord for München, fungerer fremdeles som konkatedral. Erkebispedømmet omfatter også klosteret Schlehdorf som en eksklave omgitt av Augsburg bispedømme.

## Historie
Freising bispedømme sies å være grunnlagt av den hellige Korbinian rundt 720. Anerkjennelsen som bispesete skjedde imidlertid først i 739 gjennom Bonifatius. Freising ble da et av Salzburg erkebispedømmes suffraganbispedømmer.

Da Freising ble opphøyet til fyrstbispedømme i 1294, var biskopen verdslig hersker over de følgende områdene:
* byen Freising,
* klosteret og sognet Innichen i (dagens Syd-) Tirol (i bispedømmets besittelse siden 794),
* landskapet Burgrain med klosteret Isen (siden 808),
* byen Waidhofen i Niederösterreich (siden 955),
* byen Bischoflack i Krain (siden 973; dagens *Škofja Loka* i Slovenia)
* dalen Wölz i Steiermark (siden 1007),
* landsbyen Enzersdorf i Niederösterreich (siden 1028),
* grevskapet Werdenfels med Garmisch, Partenkirchen og Mittenwald (siden 1249/1294),
* grevskapet Yserrain ved Isars høyre bredd syd for Freising (ervervet 1319)
* samt flere mindre, spredte områder i bl.a. Niederösterreich og Krain.

Denne tilstanden varte til riksdeputasjonsbeslutningen i 1802/03, da samtlige riksstift ble sekularisert. Bispedømmet var etter dette vakant i 18 år. I denne perioden ble også dets tirolske sogn overført til Brixen bispedømme.

Det nåværende erkebispedømmet München og Freising ble (gjen)opprettet i 1821 i rammen av et konkordat (1817) mellom Den hellige stol og Kongeriket Bayern. Samtidig ble de bayerske områdene av Salzburg erkebispedømme og det tidligere Chiemsee bispedømme underlagt München og Freising, og bispesetet ble flyttet til München. Frauenkirche, opprinnelig oppført som borgerkirke, tjener siden som katedral.

## Se også
*Liste over erkebiskoper av München og Freising

## Eksterne lenker
* 
* http://www.priesterseminar-muenchen.de
* http://www.jugendkorbinian.de/
Mainz bispedømme

**Mainz bispedømme** er et katolsk bispedømme og tidligere erkebispedømme i de tyske delstatene Hessen og Rheinland-Pfalz, og omfatter dessuten en liten enklave i Baden-Württemberg. Bispedømmets historie strekker seg 1600 år tilbake (den første kjente biskop var Mar(t)inus i år 343), og hadde fra 745 til 1803 status som erkebispedømme. Erkebiskopen var tysk-romersk kurfyrste og i perioder tysk rikserkekansler, og verdslig hersker over en stor stat. Denne staten gikk under i løpet av Napoleonskrigene.

Mainz er det eneste katolske bispedømmet i verden ved siden av Roma som går under betegnelsen *Den hellige stol*.

Biskop er kardinal Karl Lehmann, og det bor en knapp million katolikker i bispedømmet, som utgjør 29,4 % av befolkningen i området.

På slutten av 1800-tallet hørte Mainz-biskopen Wilhelm Emmanuel von Ketteler til grunnleggerne av Det katolske sentrumspartiet.

## Viktige kirker
* Domkirken i Mainz
* Wormser Dom
* Stiftskirche St. Martin i Bingen
* Einhard-Basilika i Seligenstadt
* Stefankirken (Mainz) (med Chagall-vinduer)

## Biskoper og erkebiskoper
* Liste over biskoper av Mainz
## Eksterne lenker
*
Nasjonalgarde

**Nasjonalgarde** har flere betydninger:

*Den amerikanske Nasjonalgarden.
*Den franske Nasjonalgarden.
*Den saudiarabiske Nasjonalgarden.
*Den russiske Nasjonalgarden  
*Den ukrainske Nasjonalgarden
Garde nationale

**Nasjonalgarden** (fransk: *Garde nationale*) i Frankrike er en del av landets militær- og politireserve. Nasjonalgarden ble opprinnelig opprettet som en borgermilits under den franske revolusjonen i 1789 og avskaffet i 1872. Etter en rekke terrorangrep mot Frankrike, ble Nasjonalgarden gjenopprettet av president François Hollande i 2016.

## Historie
Nasjonalgarden ble opprettet som en bevæpnet borgermilits i juli 1789, under den franske revolusjonen, og formålet var å forhindre en kontrarevolusjon støttet av de regulære militære styrkene. Kjennetegnet til Nasjonalgarden var opprinnelig et bånd i Paris' farger, rødt og blått. Den 14. juli 1789 støttet Nasjonalgarden stormingen av Bastillen. Etter dette valgte Ludvig 16. å trekke troppene sine tilbake fra Paris 15. juli, for å unngå borgerkrig. Som et tegn på lojalitet til kongen, besluttet borgerkomiteen som styrte Paris å utnevne Joseph Motier La Fayette til å lede Nasjonalgarden, og at den skulle bære en kokarde med huset Bourbons hvite farge, i tillegg til Paris' farger rødt og blått. Denne kokarden var opprinnelsen til dagens franske flagg.
Nasjonalgarden ble assosiert med den borgerlige middelklassen og støtte for konstitusjonelt monarki. Dette endret seg dramatisk sommeren 1792 da *fédérés*, frivillige tropper, vervet seg til garden og Antoine Joseph Santerre overtok kommandoen da markien av Mandat ble myrdet. Etterhvert utviklet garden seg til en republikansk revolusjonsstyrke.

I 1827 ble Nasjonalgarden oppløst, men gjenoppstod i 1830, før den igjen ble oppløst i 1872.

## Moderne tid
Etter en rekke terrorangrep mot Frankrike i 2015 og 2016, annonserte president Holland i juli 2016 at Nasjonalgarden skulle gjenopprettes. Den moderne Nasjonalgarden er ikke styrt av borgerne, men av Forsvarsdepartementet og Innenriksdepartementet. Det er frivillig å melde seg til tjeneste i Nasjonalgarden, og de fleste frivillige er også reservister i *[[gendarmerie nationale]], [[police nationale]]* og det franske forsvaret.

## Referanser
Bramsnæs kommune

**Bramsnæs kommune** var en kommune i det nå oppløste Roskilde amt i Danmark, opprettet ved Kommunalreformen (1970) av sognene Gershøj Sogn, Kirke Hyllinge Sogn, Kirke Sonnerup Sogn, Lyndby Sogn, Rye Sogn og Sæby Sogn fra 1. april 1970.
 
Ved Kommunalreformen i 2007 inngikk kommunen i nye Lejre kommune i Region Sjælland sammen med Hvalsø kommune og Lejre kommune (1970–2006). Alle de tre kommunene som slo seg sammen 1. januar 2007 hadde Venstre-borgermester og eneste spenning i valget 15. november 2005 var knyttet til om Hvalsøs Virginia Holst eller Bramsnæs' Flemming Jensen skulle bli ny borgermester i Lejre. Sistnevnte ble valgt til vervet.

## Borgermestre
* Flemming Jensen (Venstre) 2002–2006
* Carsten Rasmussen (Socialdemokratiet)  1994–2001
* Svend Madsen (Venstre) 1990–1993
* Sander Jacobsen (Venstre) 1988–1989
* Holger Waage (Venstre) 1974–1988
* Hans Pedersen (Radikale Venstre) 1970–1974

## Referanser
Greve kommune

**Greve kommune** er en dansk kommune med 52&nbsp;157 innbyggere (2024) i Region Sjælland på Sjælland. Administrasjonssenteret er Greve Strand. Kommunen er en del av det storkøbenhavnske området.

Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970 ved sammenslåing av kommunene Greve-Kildebrønde, Tune og en del av Karlslunde-Karlstrup, alle i det tidligere Københavns amt. I 1974 ble også en del av tidligere Reerslev-Vindinge sognekommune lagt til kommunen, som lå i Roskilde amt frem til kommunalreformen i 2007. Kommunegrensene ble ikke endret ved reformen i 2007 da den gikk over til Region Sjælland.

## Utvikling
Fram til omkring 1970 var kommunen stort sett oppdyrket med må landsbyer, men på grunn av nærheten til København ble den etterhvert utbygget med bolig- og villastrøk, men også noe rekkehus og sosial boligbygging i bydelen Hundinge i nordøst. De sosiale utfordringene i bydelen har blitt skildret i dokumentarserien *100% Greve* fra 2002 og filmen *110% Greve - en film fra virkeligheden* fra 2004.

## Politikk
Byrådet har 21 medlemmer og har nesten alltid hatt borgerlig flertall. Med ett enkelt sosialdemokratisk unntak har kommunen hatt borgmestere fra Venstre eller Det Konservative Folkeparti. 

### Borgermestre
* Pernille Beckmann (V) 2014–
* Hans Barlach (KF) 2006–2013
* René Milo (V) 1994–2005
* Birthe Nørgård Petersen (S) 1990–1993
* Knud Erik Ullerichs (KF) 1982–1989
* Jørgen Bach (V) 1970–1981
* Johannes Hansen (V) 1970

### Byrådet 2005–

## Noter



## Referanser
 

 
 
 
 


## Eksterne lenker
* 
* Valgresultater 2005
Gundsø kommune

**Gundsø kommune** var inntil 1. januar 2007 en kommune i Roskilde amt i Danmark. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970, og innlemmet i nye Roskilde kommune i Region Sjælland i forbindelse med kommune- og regionreformen 2005–07.

## Referanser
Hvalsø kommune

:*For plassen på Grønland med samme danske navn, se [[Hvalsey]].*

**Hvalsø kommune** er en tidligere dansk kommune i det nå oppløste Roskilde amt, dannet ved kommunalreformen i 1970. Ved kommunalreformen i 2007 inngikk kommunen i nye Lejre kommune i Region Sjælland sammen med  Bramsnæs kommune og Lejre kommune (1970–2006).

Alle de tre kommunene som slo seg sammen 1. januar 2007 hadde Venstre-borgermester og eneste spenning i valget 15. november 2005 var knyttet til om Hvalsøs Virginia Holst eller Bramsnæs' Flemming Jensen skulle bli ny borgermester i Lejre. Sistnevnte ble valgt til vervet.

Den siste borgmesteren i Hvalsø, Virginia Holst, var amerikansk statsborger og Danmarks første utenlandske statsborger i et borgmesterverv.

## Referanser
Lejre kommune

**Lejre kommune** er en dansk kommune med 29&nbsp;347 innbyggere (2024) i Region Sjælland på Sjælland. Kommunen ligger sentralt på Sjælland og har ingen by som er hovedby. Det finnes rådhus både i Hvalsø og Allerslev.

Lejre ble dannet i forbindelse med kommunalreformen i 2007 og er en sammenslåing av Bramsnæs kommune, Hvalsø kommune og Lejre kommune (1970–2006).

## Politikk
Alle de tre tidligere kommuner hadde Venstre-borgermester og eneste spenning i kommunalvalget 15. november 2005 var knyttet til om Hvalsøs Virginia Holst eller Bramsnæs' Flemming Jensen skulle bli ny borgermester i Lejre. Sistnevnte ble valgt til vervet.

### Borgermestre
* Mikael Ralf Baade Larsen (SF) 2026–
* Tina Mandrup (V) 2022–2025
* Carsten Rasmussen (S) 2016–2021
* Mette Touborg (SF) 2010–2016
* Flemming Jensen (V) 2007–2009

### Kommunalrådet
 
* 

## Noter



## Referanser
 

 
 



## Eksterne lenker
* 
* Valgresultater i Lejre: 2005 2009 og 2013
Skovbo kommune

**Skovbo kommune** er en tidligere kommune i Roskilde amt på Sjælland. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970 av sognene Bjæverskov Sogn, Borup Sogn, Ejby Sogn, Gørslev Sogn, Kimmerslev Sogn, Lidemark Sogn, Nørre Dalby Sogn og Vollerslev Sogn.

Ved kommune- og regionreformen 2005–07 ble kommunen med virkning fra 1. januar 2007 slått sammen med Køge kommune (1970–2006) til den nye Køge kommune i den nyopprettede Region Sjælland.

## Borgermestre
* Ole Hansen (V) 1982–2006
* Wilbert Christensen (S) 1970–1981

## Referanser
Åge Rønning

**Åge Rønning** (født 4. oktober 1925 i Oslo, død 31. januar 1991 i Oslo) var en norsk forfatter og journalist. 

Rønning arbeidet som journalist i ''Verdens Gang'' (1945&ndash;1947), ''Norsk Telegrambyrå'' (1947&ndash;1954) og *[[Morgenbladet]]* (1954&ndash;1964).

Han var katolikk, og trosspørsmål som ondskapens problem og Guds fravær går igjen i hans diktning. I perioden 1967&ndash;1976 var han redaktør av det katolske tidsskriftet ''St. Olav''. Han ble utnevnt til statsstipendiat i 1984. Han var gift med Magda Rønning (f. Malerbakken) og fikk sønnene John, Bjørn, og Åge.

Rønnings roman *Kolbes reise* ble dramatisert og oppført på Nationaltheatret sesongen 1986/1987. Romanen tar utgangspunkt i fortellingen om den polske prest og helgen Maxmillian Kolbe.

Rønning ble rammet av sykdommen multippel sklerose, og var de siste årene av sitt liv avhengig av rullestol. Sykdommen bidro også til at tekstene han skrev ble mer og mer komprimert og kortfattet.

## Bibliografi
* 1954: *Fotfeste for elskere* (roman)
* 1955: *Gjennom gitteret* (noveller)
* 1957: *Kvinnene* (roman)
* 1958: *Uro i desember* (roman)
* 1960: *Narrens krets* (roman)
* 1966: *De ukjentes marked* (roman)
* 1968: *Protestmarsjen* (roman)
* 1971: *Alle klovner* (roman)
* 1974: *Komedien om slottsherrene* (roman)
* 1979: *Usynlige tråder* (noveller)
* 1987: *Fortsettelse i Hamburg* (roman)
* 1981: *Arvingen kommer torsdag* (roman)
* 1982: *Kolbes reise* (roman)
* 1984: *Et Satans spill* (noveller)
* 1986: *Husker du Scobie?* *To fortellinger*

## Priser
* Gyldendals legat 1959
* Riksmålsforbundets litteraturpris 1979
* Kritikerprisen 1982
* Doblougprisen 1989

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Køge kommune

**Køge kommune** er en dansk kommune med 62&nbsp;848 innbyggere (2024) i Region Sjælland på Sjælland. Administrasjonssenteret er Køge. Kommunen ligger på østkysten av Sjælland og deler av den går ut mot Køge Bugt.

Den ble dannet i forbindelse med kommunalreformen i 2007 og er en sammenslåing av Køge kommune (1970–2006) og Skovbo kommune.

Køges vennskapsby i Norge er Kongsberg.

## Politikk
Etter kommunalvalget 15. november 2005 ble Torben Hansen (S), som var borgermester i gamle Køge kommune, valgt til den nye kommunens borgermester.

### Borgermestre
* Ken Kristensen (V) 2026–
* Marie Stærke (S) 2018–2025
* Flemming Christensen (KF) 2014–2017
* Marie Stærke (S) 2007–2013
* Torben Hansen (S) 2007

### Kommunalrådet

* 
* 
* 
* 

## Noter



## Referanser


 

 

 


## Eksterne lenker
* 
* Valgresultater i Køge: 2005,2009 og 2013
Solrød kommune

**Solrød kommune** er en dansk kommune med 24&nbsp;579 innbyggere (2024) i Region Sjælland på Sjælland. Administrasjonssenter og største by er Solrød Strand. Kommunen ligger på østsiden av Sjælland, innerst i Køge Bugt.

Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970 ved sammenslåing av sognekommunene Havdrup-Solrød, Jersie-Kirke Skensved og en del av Karlstrup sogn og lå i Roskilde amt i tidsrommet 1970 til 2006. I forbindelse med kommunalreformen i 2007 var kommunen stor nok til å forbli selvstendig, og ble en del av Region Sjælland.

## Politikk
### Borgermestre
* Emil Blücher (LA) 2022–
* Niels Emil Hörup (V) 2006–2021
* Merete Wiid (V) 2003–2006
* Mogens Baltzer (V) 1991–2003
* Arne Haugaard-Hansen (V) 1970–1991

### Kommunalrådet 2005–
  
* 
* 

## Noter



## Referanser
 

 
 
 
 



## Eksterne lenker
* 
* Valgresultater i Solrød kommune: 2005 2009 2013 2017 og 2021
Vallø

**Vallø** er navn på flere steder:
# Valløy, også skrevet *Vallø*, er en bebygd halvøy med gammel industri utenfor Tønsberg
#Vallø kommune er en kommune ved Roskilde i Danmark
#Vallø slott er et slott i Danmark
Arden kommune

**Arden kommune** er en tidligere dansk kommune i Nordjyllands amt, og siden Kommunalreformen (2007) i Mariagerfjord kommune i Region Nordjylland. Den hadde navn etter stasjonsbyen Arden som ligger sør for Aalborg. 

Ved sammenslåingen i 2007 ble Ardens egen borgermester, Hans Christian Maarup, også valgt til borgermester i den nye storkommunen Mariagerfjord.

## Borgermestre
* Hans Christian Maarup (S) 2002–2006
* Arne Toft (S) 1986–2001
* Kresten Skalborg Hansen (V) 1978–1985
* Holger Laier (S) 1977
* Holger Larsen (Lokal liste) 1970–1977

## Referanser


## Eksterne lenker
*