Dagfinn Mannsåker

**Dagfinn Mannsåker** (født 30. juni 1916, død 16. juli 1994) var en norsk historiker og riksarkivar.

Dagfinn Mannsåker ble født i Ullensvang, der faren Jon Mannsåker var prest og skolestyrer på Hardanger Folkehøgskule. Han var bror til politikeren Bergfrid Fjose, filologen Jørund Mannsåker og presten Inge Mannsåker. Mannsåker hadde barneårene sine i Ullensvang, men fra 1928 bodde familien på Voss og i 1933 flyttet de til Oslo, der Mannsåker tok artium og studerte.

Etter aksjonen mot studentene ved Universitetet i Oslo under okkupasjonen flyktet han til Sverige i 1944. Samme år tok han hovedfag med oppgaven *[[Jacob Aall]]: Liv og gjerning før 1814*. Sin embedseksamen avla han i Lund i Sverige . Han tok doktorgraden i 1955 med avhandlingen *Det norske presteskapet i det nittande hundreåret. Sosialhistoriske studiar.* Mannsåker var lektor i den høyere skole 1954–1959, universitetslektor i historie ved Universitetet i Oslo 1959–1965 og riksarkivar 1965–1982. Han var redaktør for *[[Historisk Tidsskrift]]* 1955–1970, formann for Den norske historiske forening 1966–1972, styreformann i Norsk historisk kjeldeskriftråd 1966–1978, medlem av Riksbiblioteksrådet 1975–1984, Rådet for taushetsplikt og forskning 1975–1984 og i Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1963. Mannsåker var medarbeider i flere tidsskrift, i *[[Norsk biografisk leksikon]] *og i* [[Norsk Allkunnebok]].*

Mannsåker var en aktiv tilhenger og bruker av nynorsk. Han var i årene 1958–1961 formann i Bærum mållag, og i 1960–1964 leiar i Kringkastingsringen. Han var også aktiv avholdsmann, og var formann i Norges Studerende Ungdoms Avholdsforbund 1938–1945.

Mannsåker studerte cello under Trygve Lindeman ved Musikkonservatoriet i Oslo, og spilte i flere amatørorkestre: Ungdomsorkesteret i Norsk rikskringkasting, Studentorkesteret i Oslo og Bærum Orkesterforening. Han ble i 1972 utpekt til leder av interimsstyret for Norges musikkhøgskole i Oslo, og etter at høgskolen startet opp i 1973 fortsatte han som styreformann til 1982.

Dagfinn Mannsåkers bidro også til å få bygget nytt riksarkiv. Da han tiltrådte stillingen som riksarkivar i 1965, holdt arkivet til i den gamle bygningen til Norges Bank på Bankplassen ved Akershus festning, nå Arkitekturmuseet. Bygningen var for liten og ga dårlig plass og sikkerhet for arkivmagasinene. Det hadde i flere tiår versert ulike byggeplaner. Mannsåker ledet arbeidet med å finne ny tomteplassering, og med å få bygget en tidsmessig bygning med sikre arkivmagasiner. Den nye bygningen til Riksarkivet sto ferdig på Kringsjå ved Sognsvann stasjon i Oslo i 1978.

Som riksarkivar engasjerte Mannsåker seg også internasjonalt, og var i flere år visepresident i det internasjonale arkivrådet.

For sine fortjenester i norsk kulturliv ble Mannsåker i 1983 utmerket med St. Olavs Orden av 1. klasse.

## Publikasjoner (utvalg)

* *Jacob Aall: liv og gjerning før 1814*, hovedfagsoppgave i historie, Oslo 1944.
* *Det norske presteskapet i det nittande hundreåret. Sosialhistoriske studiar*, 1954.
* *Norsk samfunnslære*, sammen med Hans Aarnes, 1956.
* *Dagfinn Breistein: Hans Nielsen Hauge – "Kjøbmand i Bergen"*. Bokomtale, Historisk Tidsskrift 3/1958
* *Norsk samfunnslære for realskolen/realskulen*. sammen med Hans Aarnes, 1959.
* *Nyare forsking omkring 1814*, i heftet *1814 og 1884*, Oslo 1968.
* *Dei religiøse folkerørslene og samfunnet ca. 1750–1850*, i *Streiftog i Kirkehistorien*, Oslo 1996.
* *Diskresjonsspørsmål og personvern i lokalhistoria*, i *Heimen*, 1977
* *Vegen til Kringsjå. Byggesaka til Riksarkivet fram til 1965*, i *Arkivmagasinet* 1/1998

## Referanser





## Kilder

* Arkivverket: Skanna kyrkjebøker i Ullensvang for 1916.
* 
* Dagfinn Mannsåker i Hvem er hvem 1973.
* *Minnetale av Magne Skodvin*, Det Norske Videnskaps-Akademis årbok 1995

## Eksterne lenker
*