open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fjordglimt

**Fjordglimt leirsted**, som eies af Det norske Misjonsselskap, ligger ved Sekkekilen i Bamble kommune. Leirsted benyttes i ferier til kurs, konferanser, menighetsturer og leirer.

Hovedbygget inneholder internat med plass til 49 personer fordelt på 13 rom.
Møtesalen har plass til ca. 60 og i salongen og spisesal plass til ca. 50.

Det er flere hytter tilknyttet leirstedet og store utendørs arealer med fot- og volleyballbane samt plass til campingvogner.
Stedet råder over et antall robåter.
Adresse: Grunnsundveien 105, 3960 Stathelle

Litt nord for Fjordglimt Leirsted ligger "potetkjeller'n til Hansen", en virkelig flott oppmurt kjeller på drøye 8 meter i diameter og 1,5 meter høy og bygget etter mønster av sakristiet den gamle Olavskirken i Bamble og opprinnelig bygget som kruttkjeller for kaperskip som holdt til her på 1700-tallet. Ifølge arkeolog og historiker ved Nidarosdomen, Øystein Ekroll, er dette er en av Norges ti fineste og mest velbevarte kjellere fra kapertiden.

## Eksterne lenker
* [Hjemmeside](http://www.nms.no/CMS/web.nsf/($All)/B5DE9AEA2DCE6210C12573C500474803?OpenDocument)
Sterke Coloumb vekselvirkninger

**Sterke Coloumb vekselvirkninger** i metaller skyldes gjensidige elektrostatiske påvirkninger mellom elektroner.  Elektroner etterlever Pauli's prinsipp som forbyr elektroner på samme sted å ha samme spinn.  Dette prinsippet favoriserer ikke-magnetisme.  Men elektrostatiske påvirkninger gjør også at elektroner frastøter hverandre, noe som kan føre til at alle elektronene retter seg inn etter hverandre slik at deres samelede spinn fører til en netto magnetisk kraft, som i jern.

Den sjeldne jordarten cerium har mange partikler med halvtallig spinn, noe som gjør at den befinner seg i grenselandet mellom magnetisme og ikke-magnetisme, og har mindre områder med stor ustabilitet som svinger mellom å være magnetriske og ikke magnetiske.  Dette gjør at en liten ytre påvirkning, f eks med magnetisme eller strøm, kan føre til at cerium blir magnetisk og får store endringer i sine fysiske egenskaper.  Cerium, og noen andre sjeldne jordtyper, har derfor blitt svært interessante for forskere på jakt etter materialer med hittil ukjent egenskaper som kanskje kan åpne for nye anvendelser innen informasjonsteknologi og nanoteknologi.  Viktigheten av dette forskningsområdet vises blant annet ved at Lars Onsagers professorat for 2008 er tildelt for internasjonal viktig forskning på sterke Coloubm vekselvirkninger.
Lars Onsager-arkivet

**Lars Onsager-arkivet** ved NTNU Universitetsbiblioteket inneholder Lars Onsagers samlede arbeidsnotater, bilder, illustrasjoner og forskningsresultater. Arkivet oppbevares ved NTNU UB Dorabiblioteket. Det er åpent for alle som er interessert i Lars Onsagers arbeider, og det meste av hans arbeider kan brukes fritt innen forskning og undervisning.

Etter Lars Onsagers bortgang donerte familien hans vitenskapelige arbeider, æresbevisninger og noen av hans eiendeler til NTH (fra 1996 integrert i NTNU) som hans Alma mater. De mente NTH ville være den institusjonen som best kunne ivareta hans ettermæle. 

Lars Onsagers nobelprisdiplom, diplom for "The National Medal of Science" fra USAs president, andre æresbevisninger og hans skrivebord er utstilt i Stenstadvoldrommet på Lerchendal gård, hvor NTNU holder sine offisielle mottagelser.

Lars Onsager startet sin vitenskapelige karriere som kjemistudent ved NTH, og tok sin grad som sivilingeniør i fysikk der i 1925. Han fortsatte å forske både i kjemi og fysikk, og hans mange og nøyaktige resultater skyldtes ofte hans helt spesielle evner innen matematisk analyse. Dette gjorde at han før 1968 gjentatte ganger var innstilt til Nobelprisen både i kjemi og i fysikk.

## Eksterne lenker
* Onsagerarkivet
* Lars Onsagers professorat og Lars Onsager-forelesningen
Terminol

**Terminol** var et prosjekt på midten av 80-tallet som la grunnlaget for bruk av norsk språk i oljebransjen.

I begynnelsen av den norske oljealderen var engelske faguttrykk enerådende i teknisk dokumentasjon og håndbøker. Dette ble fra politisk hold ansett som en trussel mot norsk språk og Statoil vedtok å bruke norsk som arbeidsspråk. Statoil finansierte prosjektet Terminol ved nordisk institutt ved Universitetet i Bergen, som tok for seg terminologien i oljespråket.
Forskere i prosjektet oversatte håndbøker og skilt og kunne i stor grad gjøre nytte av eksisterende norske faguttrykk fra industri og håndverk. For eksempel kunne ord som *riser* og *flare* oversettes med allerede etablerte norske ord som *stigerør* og *fakkel*.

Prosjektet munnet ut i **Norsk termbank**. Denne databasen ble videreført til UNIFOB Aksis som også har videreført den språklige oppdragsaktiviteten.

## Se også
Domenetap

## Kilder
* På Høyden, UiB - Då oljespråket vart norsk. http://nyheter.uib.no/?modus=vis_nyhet&id=41463
* Johan Myking, "Motivasjon som termdanningsprinsipp. Ein teoretisk diskusjon på grunnlag av norsk oljeterminologi" Avhandling ved Vasa Universitet 2008. (Acta Wasaensia No 191)
Murburkne

** Murburkne ** (latin: * Asplenium ruta-muraria *) er en art av klatrende og nøysomme bregner innenfor småburkneslekten i småburknefamilien. Den danner hybrider med olavsskjegg på Sør- og Vestlandet.

Murburkne er 5–15&nbsp;cm høy, og bladene er langskaftede. Bladstilken er ganske lang og grønn hele veien. Arten har mørkegrønne blad som er dobbelt fliket, og bladene er rombeformete. Bladkanten kan ha fine tenner. Bladene sitter på lange, ganske smale stilker på skaftet, og minner om blankburkne men har enda færre fliker. Murkburknens bladfliker er mer glisne og i større avstand til hverandre enn de mindre bladflikene hos blankburkne.

Sporehushopene (sori) er linjeformede og litt bøyde, med slør (indusium). Sporehushopene framstår som rødbrune eller rustbrune, og de vokser seg mer og mer sammen inntil de etter hvert dekker nesten hele undersiden av flikene. Kromosomtallet (n) er 72.

Arten er ofte klatrende på grunnfjell, i bergsprekker og i ur. Den foretrekker baserik grunn.

Murburkne vokser spredt i Norge, og forekommer nord til Lebesby i Finnmark. I Vågå går den opp til1.190 moh.

Ellers er det forekomster i sørlige Sverige og den aller sørvestligste kysten av Finland. Den vokser også spredt på øyene i Danmark og Østersjøen. Murburkne har flere varianter eller raser, og finnes i Eurasia og det vestlige Nord-Amerika.

## Eksterne lenker
* 
* Shepherd, Lara D.; Holland, Barbara R. & Perrie,  Leon R. (2008): Conflict amongst chloroplast DNA sequences obscures the phylogeny of a group of *Asplenium* ferns. *[[Molecular Phylogenetics and Evolution|Mol. Phylogenet. Evol.]]* **48**(1): 176-187.
Blankburkne

** Blankburkne ** (latin: * Asplenium adiantum-nigrum *, eller *Asplenium onopteris*) er en art av klatrende og nøysomme bregner innenfor småburkneslekten i småburknefamilien. Er formrik og er trolig oppstått fra kromosomdobling av hybriden *A. cuneifolium x A. onopteris*.

Blankburkne er 10–30&nbsp;cm høy, og bladene er 3–10&nbsp;cm brede med smalt trekantformede bladplater. Bladet er mørkegrønt eller mellomgrønt, stivt, og blankt, med 2-3 gangers fliking. Det er på grensen til gaffelgreinet, ved at både primær- og sekundærflikene har et smalt, men substansielt bredt feste i midtnervene, og derfra utvider seg i vifte- eller gaffelformasjon.

Bladstilken er lang og mørk ved bunnen, men grønn halvveis opp mot bladplaten og langs hele bladplatens seksjon.

Sporehushopene (sori) er linjeformede og litt bøyde, med slør (indusium). Sporehushopene framstår som rødbrune eller rustbrune, og de vokser seg mer og mer sammen inntil de etter hvert dekker nesten hele undersiden av flikene. Kromosomtallet (n) er 72.

Arten er ofte klatrende på grunnfjell, i bergsprekker og i ur. Den foretrekker av og til magnesium-rik grunn.

Blankburkne vokser spredt i Norge, og forekommer spredt i kyst- og fjordstrøk fra Kristiansand til Hitra og Kristiansund. I fjordene går den i Hordaland inn til Kvam, i Nordfjord til Stryn, og i Møre og Romsdal inn til Norddal. Den vokser også i Midtre Gauldal i Sør-Trøndelag. I Volda går den opp til 300 moh.

Ellers er det forekomster i sørvestlige Sverige med Skåne, samt på Bornholm. Den vokser videre på Færøyene og i deler av det vestlige Europa, Nord-Amerika, nordlige Afrika, og spredt i øvrige Afrika og Asia.

## Eksterne lenker
* 
* Shepherd, Lara D.; Holland, Barbara R. & Perrie,  Leon R. (2008): Conflict amongst chloroplast DNA sequences obscures the phylogeny of a group of *Asplenium* ferns. *[[Molecular Phylogenetics and Evolution|Mol. Phylogenet. Evol.]]* **48**(1): 176-187.
Brunburkne

** Brunburkne **(latin: * Asplenium adulterinum *) er en art av klatrende og nøysomme bregner innenfor småburkneslekten i småburknefamilien. Den kan danne sjeldne hybrider med både svartburkne og grønnburkne.

Brunburkne er 5–20&nbsp;cm høy, og kjennes på at den har brun vingekant om skaftets midtribbe. Bladskaftet er mørkt brunt med unntak av 1–2&nbsp;cm helt øverst som er grønt, dette i motsetning til grønnburkne som har helt grønt skaft i hele lengden av bladplatens seksjon.

Brunburkne vokser i rosett fra bakken, med svært kort stilk før bladene begynner. Den har slanke og smale bladplater som er enkelt fliket. Skaftet har skjell og mangler midtnerve, og det er om lag så langt som 1/3 eller 2/3 av bladplatens lengde.

Bladstilken kan oppleves å ha mange, parallellstilte småblader snarere enn én, enkeltfliket bladplate. Bladene er 6–12&nbsp;mm lange, og de og stilkene er vintergrønne. Bladene er tynne og mørkegrønne, med riller eller grunne tagger, og noen få, korte kjertelhår på undersiden.

Sporehushopene (sori) er linjeformede og litt bøyde, med slør (indusium). Sporehushopene framstår som rødhvite eller rødt spraglete og sitter under bladet hvor de danner streker og buemønstre. De når ikke ut til bladkanten. Kromosomtallet (n) er 72.

Arten har kort jordstengel og er ofte klatrende på grunnfjell, i bergsprekker og i ur. Den opptrer i tette tuer eller «buketter». Den vokser nesten bare på bergarter som inneholder det magnesiumholdige mineralet olivin.

Brunburkne vokser meget sjelden i Norge, og forekommer spredt på Vestlandet fra Ryfylke til Møre. Det er også en mindre forekomst på Alstadhaug og i Vevelstad i Nordland. Ellers er det helt spredte forekomster i sørlige Sverige og sørlige Finland, ellers i deler av Europa og det vestlige Nord-Amerika.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Rødlistevurdering for brunburkne – Artsdatabanken
* Shepherd, Lara D.; Holland, Barbara R. & Perrie,  Leon R. (2008): Conflict amongst chloroplast DNA sequences obscures the phylogeny of a group of *Asplenium* ferns. *[[Molecular Phylogenetics and Evolution|Mol. Phylogenet. Evol.]]* **48**(1): 176-187.
Cadjehoun lufthavn

**Cotonou Cadjehoun lufthavn**  er en flyplass som ligger i Cotonou, den største byen i Benin i Afrika. I 2004 betjente flyplassen 301&nbsp;493 passasjerer.

## Ruter
*Afriqiyah Airways (Douala, Tripoli)
*Air Burkina (Accra, Lome, Ouagadougou)
*Air France (Paris-Charles de Gaulle)
*Air Ivoire (Abidjan, Brazzaville, Lome, Douala, Libreville)
*Air Senegal International  (Abidjan, Dakar)
*Benin Golf Air (Abidjan, Bamako, Bangui, Brazzaville, Conakry, Cotonou, Dakar, Douala, Kinshasa, Libreville, Lomé, Malabo and Pointe-Noire)
*Cameroon Airlines (Douala, Lagos)
*Compagnie Aerienne du Mali (Bamako, Brazzaville, Ouagadougou)
*GETRA (Malabo)
*Kenya Airways (Abidjan, Nairobi)
*Interair South Africa (Bamako, Brazzaville, Libreville, Ouagadougou, Johannesburg)
*Royal Air Maroc (Casablanca, Lome)
*Toumaï Air Tchad (Bangui, Douala, N'Djamena)
*Trans Air Congo (Brazzaville, Pointe-Noire)

## Ulykker
* Den 25. desember 2003 styrtet UTA Flight 141 i Beninbukta og tok livet av 151 av de 163 passasjerene ombord, de fleste Libanesere.

## Eksterne lenker
* 
* 
* http://www.azworldairports.com/airports/p1160coo.htm
NDS

**NDS** kan vise til:

* Det Nordlandske Dampskibsselskab
* Norsk senter for demokratistøtte
* Nintendo DS
Stade de l’Amitié

**Stade de l'Amitie** er et flerbruksstadion i Cotonou, Benin. Det brukes mest til fotball, mens har også fasiliteter for friidrett.  spiller sine hjemmekamper her og stadionet har en kapasitet på 35 000 tilskuere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Photo  at worldstadiums.com
Svartburkne

** Svartburkne ** (latin: *Asplenium trichomanes*) er en art av klatrende og nøysomme bregner innenfor  småburkneslekten i småburknefamilien. Den har to underarter i Norge – vanlig svartburkne (*Asplenium trichomanes* ssp. *trichomanes*) og kalksvartburkne (Asplenium trichomanes* ssp. *quadrivalens)*. 



*'Vanlig svartburkne** (''Asplenium trichomane''s ssp. ''trichomanes'') er 10-20 cm høy, og kjennes på slanke og smale bladplater som er enkelt finnet. Bladstilken kan oppleves å ha mange, parallellstilte småblader snarere enn én, enkeltfliket bladplate. Bladene er grønne vinteren over, og mangler omtrent totalt behåring. Bladskaftene er stive og blanke, enten mørke eller svarte. Midtribben har antydning til vingekanter. 

Sporehushopene (sori) er linjeformede med slør (indusium) langs den ene kanten. Sporehushopene framstår som brunrøde og sitter tett i tett under bladet hvor de danner mønstre.  Kromosomtallet (n) er 36.

Arten har kort [[jordstengel]], og er ofte klatrende på grunnfjell, i bergsprekker og i ur. Den opptrer i tette tuer eller «buketter». Den foretrekker basefattig berg (basefattig grunn). 

Den er vanlig i lavlandet nord til [[Lavangen]] i [[Troms]]. I [[Rauma]] går den opp til 900 moh. Ellers vokser den i skogbeltet på hele den nordlige halvkule.

** Kalksvartburkne ** (''Asplenium trichomanes'' ssp. ''quadrivalens)'' er også 10-20 cm høy, og foretrekker baserikt berg (basisik grunn), gjerne kalkstein. Den skilles fra vanlig svartburkne ved at den har enda lengre avstand mellom finnene. Nederst mot bakken er det meget betydelig avstand mellom dem, ofte 3-5 ganger flikenes bredde. Kalksvartburkne vokser i lavlandet og dalstrøk nord til [[Harstad]] i [[Troms]], samt i [[Alta]] i [[Finnmark]]. I [[Folldal]] går den opp til 900 moh.

== Eksterne lenker ==
* 
* Shepherd, Lara D.; Holland, Barbara R. & Perrie,  Leon R. (2008): Conflict amongst chloroplast DNA sequences obscures the phylogeny of a group of ''Asplenium'' ferns. ''[[Molecular Phylogenetics and Evolution|Mol. Phylogenet. Evol.]]'' **48'''(1): 176-187.
Grønnburkne

** Grønnburkne **(latin: * Asplenium viride*) er en art av klatrende og nøysomme bregner innenfor  småburkneslekten i småburknefamilien.

Grønnburkne er 5–20&nbsp;cm høy, og kjennes på at den har skaft i rosettform med enkeltstående slanke og smale bladplater som er enkelt fliket. Skaftet har skjell og mangler midtnerve, og det er om lag så langt som 1/3 eller 2/3 av bladplatens lengde. Bladene er tynne og lysegrønne, med rillede eller helrandete bladkanter på primærfinnene. Bladkantene kan være litt bøyd ned.

Bladstilken kan oppleves å ha mange, parallellstilte småblader snarere enn én, enkeltfliket bladplate. Bladene er 4–10&nbsp;mm lange og av og til grønne vinteren over. De mangler omtrent totalt behåring. Bladskaftets overside har en grunn renne og smale, grønn vingekanter.

Sporehushopene (sori) er linjeformede og litt bøyde, med slør (indusium). Sporehushopene framstår som rødhvite eller rødt spraglete og sitter under bladet hvor de danner streker og buemønstre. Kromosomtallet (n) er 36.

Arten har kort jordstengel, og er ofte klatrende på grunnfjell, i bergsprekker og i ur. Den opptrer i tette tuer eller «buketter». Den foretrekker grunn med kalkstein eller olivinberg.

Den er ganske sjelden i Norge, men forekommer spredt i hele landet med unntak av deler av lavlandet på Østlandet. I Oppdal går den opp til 1.400 moh., i Jotunheimen til 1.700 moh.

I tillegg vokser den i meget spredt i vestlige deler av Sverige og spredt i østlige deler av Finland.

## Eksterne lenker
* 
* Shepherd, Lara D.; Holland, Barbara R. & Perrie,  Leon R. (2008): Conflict amongst chloroplast DNA sequences obscures the phylogeny of a group of *Asplenium* ferns. *[[Molecular Phylogenetics and Evolution|Mol. Phylogenet. Evol.]]* **48**(1): 176-187.
Havburkne

** Havburkne ** (latin: * Asplenium marinum *) er en art av klatrende og nøysomme bregner innenfor småburkneslekten i småburknefamilien. Den vokser i saltpåvirkede sprekker ved havet, og danner ikke hybrider hos oss. På engelsk heter den «Sea Spleenwort».

Havburkne er robust og 10–25&nbsp;cm høy, og bladene er langskaftede. Den er vintergrønn. Bladstilken er ganske lang og mørk brun eller lillabrun halve veien oppover bladplatens seksjon, mens de øverste 5–10&nbsp;cm har grønn stilk. Skaftet har spredte skjell som kan ha litt hårvekst. Midtnerven har tidvis grønn vingekant.

Arten har mørkegrønne, glinsende og kjøttfulle, 4–6&nbsp;cm brede bladplater som er enkelt fliket, og bladene er eggeformede eller avrundet rombeformete, og butte. Bladkanten kan ha runde tenner eller butt sagtannet kant. Bladene sitter på lange, ganske smale stilker på skaftet, og har smale bladplater med bare én, enkelt parallell fliking på hver side av skaftet.

Sporehushopene (sori) er linjeformede og litt bøyde, med slør (indusium). Sporehushopene er bøyde og framstår som mørkebrune eller svart-brune. De stråler ut fra midtnerven under bladflikebne, og vokser seg mer og mer sammen inntil de etter hvert dekker nesten hele undersiden av flikene. Kromosomtallet (n) er 36.

Arten vokser i saltvannspåvirkede bergsprekker og i ur ytterst i havgapet. Den er ganske sjelden i vårt land, og vokser bare ytterst på Vestlandskysten. Havburkne forekommer fra Kvitsøy i Rogaland i sør, oppover langs kysten av Hordaland (Bømlo, Stord), innover til Kvinnherad, og nordover til Haram i Møre og Romsdal.

Ellers vokser den langs østkysten av Atlanterhavet sørover til Nord-Afrika, rundt det vestlige Middelhavet og på Azorene, Madeira og Kanariøyene.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Shepherd, Lara D.; Holland, Barbara R. & Perrie,  Leon R. (2008): Conflict amongst chloroplast DNA sequences obscures the phylogeny of a group of *Asplenium* ferns. *[[Molecular Phylogenetics and Evolution|Mol. Phylogenet. Evol.]]* **48**(1): 176-187.
Mosstadhaug

**Mosstadhaug** også kalt **Ytre Mosstad** er navnet på gårdsnummer 36 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger på nordvestsiden av Haukedalsvatnet, og grenser mot Vallestad i vest og Mosstad i nord.

Gården har et hovedbruk, men i perioden 1866 til ca. 1880 ekstisterte et bruk 2. Det har etter 1960-tallet blitt fradelt flere bruk til boligformål. 

## Historisk
* Gården var på 1600-tallet under Munkeliv klosters eie. Gården er nevnt i en jordebok fra 1603.
* En driftevei fra Rørvikfjellet kom ned til Mosstadhaug- og Vallestadgårdene, driftekarene hadde rett til å ha dyrene i beite et døgn uten påtale frå gårdseierne.
* Ved Haugsvassenden, utløpet av Haukedalsvatnet, lå Vassenden meieri fra 1911 til 1938.

## Litteratur
* Timberlid, Jan Anders, *Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.425-433)*, Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8
Gete Wami

**Getenesh «Gete» Wami** (amharisk: ጌጤነሽ «ጌጤ» ዋሚ ደግፌ, født 11. desember 1974 i Debre Berhan) er en etiopisk friidrettsutøver (langdistanseløper). Hun slo igjennom under junior-VM i 1992, hvor hun kom på en andreplass på 10&nbsp;000 meter. De senere årene har Wami spesialisert seg på gateløp samt maraton.

## Meritter
* 2007: Seier i World Marathon Majors og vant 500&nbsp;000 dollar (cirka 2,7 millioner norske kroner)
* 2007: 2.-plass i New York City Marathon på 2:23,32
* 2007: 1.-plass i Berlin Marathon på 2:23,17
* 2007: 2.-plass i London Marathon på 2:21,:45
* 2006: 2.-plass i Zevenheuvenloop i og rundt Nijmegen (15&nbsp;000 meter) på 47,22
* 2006: 1.-plass i Berlin Marathon på 2:21,34
* 2005: 1.-plass i Rock'n'Roll Marathon i San Diego på 2:30,55
* 2001: Bronse i VM i Edmonton på 10&nbsp;000 meter
* 2002: 1.-plass i Amsterdam-Marathon på 2:22,19
* 2000: Sølv i sommer-OL i Sydney på 10&nbsp;000 meter
* 2000: Bronse i sommer-OL i Sydney på 5&nbsp;000 meter
* 1999: Gull i VM i Sevilla på 10 000 meter 
* 1996: Bronse i sommer-OL i Atlanta på 10&nbsp;000 meter
* Tre VM-titler i terrengløp

I august 2008 brøt Wami maratonløpet under sommer-OL i Beijing etter å ha løpt i tetgruppen i størstedelen av løpet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sileshi Sihine

**Sileshi Siheni** (amharisk: ስለሺ ስህኔ, født 29. januar 1983 i Sheno) er en etiopisk friidrettsutøver (langdistanseløper). Han begynte sin karriere inspirert av Haile Gebrselassie.

Siheni er bosatt i Addis Abeba, Etiopia samt Nijmegen, Nederland i samband med europeiske konkurranser. Han har seks medaljer fra internasjonale mesterskap (2 OL-medaljer og 4 VM-medaljer).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vallestad i Viksdalen

**Vallestad** er navnet på gårdsnummer 37 i Gaular kommune, Sogn og Fjordane. Gården ligger plassert ca. 300 moh, i mellom Vallestadfossen og Haukedalsvatnet i Råheimsdalen. Den grenser mot Øen i sørvest, grensen går fra Vallestadfossen til Venevassegga 1.024 moh. I nord og øst går grensene mot Mosstad og Mosstadhaug.

Gården er delt i flere bruk:
* Bruk 1 – *Reina*
* Bruk 2
* Bruk 3 – delt fra bruk 2 i 1857
* Bruk 4
* Bruk 5
* Bruk 18 – *S.O.Øvrebotten Landhandel*, se også Øvrebotnen
Flere bruk er også delt fra til boligformål.

## Historisk
* I jordeboken til Munkeliv kloster fra 1480-tallet finner vi under tilføyde kommentarer i 1550 at gården er satt i drift. Gården lå sannsynlig øde på slutten av 1400-tallet. Gården finnes i skatteliste fra 1563, dette er første gang i nyere tid det finnes dokumentasjon på at gården er bebodd.
* Gården har rettigheter i Vallestadfossen og har der hatt kverner og stampehus. Det ble bl.a. drevet med tredreiing her. Idag er det kraftproduksjon i fossen, kraftverket eies av samme eier som bruk 1. Fossen og elven fra Haukedalsvatnet var tidligere fiskerik og dette ga matauk til Vallestadgårdene.

## Litteratur
* Timberlid, Jan Anders, *Bygdebok for Gaular Band IV, Gardar og folk. Viksdalen Sokn (s.435-457)*, Oslo 1998. ISBN 82-994538-2-8
Olavsskjegg

** Olavsskjegg ** (latin: * Asplenium septentrionale *) er en art av klatrende og nøysomme bregner innenfor småburkneslekten i småburknefamilien. Den danner også den sjeldne hybriden ** Svartola** eller ** Svart-ola** *(Asplenium septentrionale x trichomanes)* sammen med svartburkne.

**Olavsskjegg** er en tynn og oppreist, tuedannende bregne som er 10–15&nbsp;cm høy, og bladene er svært tynne og langskaftede. Bladene er gaffeldelte, mørkegrønne, og har smale, oppstående fliker med noen få, tynne fliker ytterst mot spissen. Bladslikene er 1–3&nbsp;mm brede. Arten er helt særegen blant bregner.

Sporehushopene (sori) er linjeformede, lange og smale, med slør (indusium). Sporehushopene er bøyde og framstår som mørkebrune eller svart-brune. De utgjør ofte en enkelt strek eller linje, og dekker hele det lille som finnes av bladflik. Kromosomtallet (n) er 72.

Arten vokser i bergsprekker og i ur i basefattig jordgrunn. Den finnes også på store steiner.  Den er ganske vanlig i Sør-Norge, men sjelden i nord. Den går nord til Porsanger, og i nord vokser den ofte på kalksteinsgrunn. Arten går opp til 970 m..h. i Gol, 1.160 moh. i Lom, 1.200 moh. i Vågå, og 1.100 moh. i Nord-Fron.

Ellers vokser den i det sørlige Norden, langs norskekysten, og i Baltikum.

** Svartola** eller ** Svart-ola** *(Asplenium septentrionale x trichomanes)* er en meget sjelden hybrid som olavsskjegg danner sammen med svartburkne. Svartola har et bladskaft som er brunt nederst og grønt øverst. Bladene er finnet, hvor et fåtall finner (blad) er skruestilt eller annenhver sidestilt oppover en glissen besatt stilk. Bladene er i praksis små kileformede, avrundede og butte småblad med tre fliker på. Sporehushopene er lite utviklet.

## Eksterne lenker
* 
* Shepherd, Lara D.; Holland, Barbara R. & Perrie,  Leon R. (2008): Conflict amongst chloroplast DNA sequences obscures the phylogeny of a group of *Asplenium* ferns. *[[Molecular Phylogenetics and Evolution|Mol. Phylogenet. Evol.]]* **48**(1): 176-187.
Myrtelg

**Myrtelg** (latin: *Thelypteris palustris*) er en art av bregner innenfor myrtelgslekten i hengevingfamilien. Den er den eneste arten i denne slekten som vokser i Norge, men det er to andre arter i hengevingfamilien.

Myrtelg er 30-60 cm høy, og opprett. Bladskaftene kan ha noen, spredte skjell, ellers er de glatte. Skaftet er litt kortere enn bladet, og brekker lett. Det er to karstrenger nederst på bladskaftene. 

Bladene er dobbelt parflikede, med litt avstand mellom bladene når man kommer nedover bladstilken. Lengre oppe sitter primærflikene helt tett, generelt har arten litt spredte og uregelmessig stående blader. Den inenrste sekundærfliken er ofte litt større enn de neste. Bladene har ikke skjell eller hår. 

De fertile bladene som bærer sporer, er lengre enn sterile blad. fertile blad har trekantete sekundærfliker som sporehushopene (sori) sitter under. Disse trekantete spore-flikene har en nedbrettet ytterkant. 

Sporehushopene på disse bregnene er små og runde med hovformet struktur, og sitter tett på "tradisjonelt" vis midt mellom midtnerven og bladkanten. Kromosomtallet (x) er 35.

Myrtelg vokser generelt i det sørlige Norden, men går litt lengre nord i Finland og grensetraktene mellom Finland og Sverige. Ellers finner vi den i Eurasia og østlige Nord-Amerika. 

I Norge finnes arten på Østlandet, på næringsrik grunn med sumpskog eller kanten av tjern og små vann. Den liker også halvskygge i bekkedrag, fukteng, kildedrag, småstrender, og myrkanter. Den vokser fra Ringsaker og Gran i nord (Hedmark, Oppland), og nedover til Halden i sørøst og Kristiansand i sørvest.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Thelypteris i Flora of North America.

* Myrtelg i Østfold, på Lokalhistoriewiki
Smørtelg

**Smørtelg** (latin: *Oreopteris limbosperma*) med er art av bregner innenfor smørtelgslekten i hengevingfamilien. Den er en av bare tre arter i slekten, og den eneste smørtelgarten vi har i Norge.

Smørtelg er 50–150&nbsp;cm høy og opprett. Den er stor og gulgrønn, med blader som stråler ut i rosettformasjon. Den kan forveksles med ormetelg, men er mer gulgrønn og med enda mer utpreget spredte og små primærfliker nederst. Bladenes underside har gule kjertelhår, nervene har tynne, hvite hår.

Det er to karstrenger nederst på bladskaftene. Stilken nedenfor bladplaten er svært kort og har noen få, lysebrune skjell. Planten har sterk sitronlukt.

Bladene er dobbelt parflikede, med sekundærfliker som er helrandete og som ofte ikke er fliket helt inn til midtnerven. Det er ofte litt avstand mellom bladene, og spesielt stor avstand når vi kommer langt nedover bladplaten. Arten har blader som blir gradvis mindre oppover stilken, men også nedover stilken fra der de lengste bladene står. Dette gjør bladstillingen litt «utradisjonell» for en bregneart, ved at lansettformen er spiss i begge ender.

Sporehushopene (sori) er små og runde, og sitter på "tradisjonelt" vis nær bladkanten, som ofte er innrullet. Sporehushopene er oftest lyse, men kan også ha fargenyanser som er mørkere.

Arten er nøysom, den krever lite næring og trives i bjørkeskog, grøftekanter, skyggefulle dalsøkk, hei, snøleier og raviner og urer. Den vokser også i bekkekanter og veikanter.

Smørtelg vokser i den vestlige kystdelen av Norden, nærmere bestemt i Jylland, på kysten av vestlandet og oppover til Bodø og i ytre Lofoten. Ellers finnes den på vestkysten av Vest-Europa, i øyene i Atlanterhavet, vestre Asia, og med en nærstående art *(O. qualpaertensis)* i Nord-Amerika.

## Eksterne lenker
* 
* A. R. Smith, K. M. Pryer, E. Schuettpelz, P. Korall, H. Schneider, P. G. Wolf (2006): «A classification for extant ferns», i tidsskriftet *Taxon* 55(3), side 705-731. (online versjon )
* Smørtelg  hos Skye Flora (UK)
Trådbregne

**Trådbregne** (*Pilularia globulifera* eller *Calamistrum globuliferum*) er en art av bregner innenfor trådbregneslekten i vassbregnefamilien *(Marsileaceae)* i ordenen *Salvinales*. Det er den eneste vassbregnen vi har i Norden. Den er fredet i Norge.

Trådbregne lever i vann, og den 1 mm tykke jordstengelen har leddknuter som 2-3 bladstilkene skyter opp fra. Bladene er sylindriske, tynne og trådformete, og vokser loddrett oppover. Den er i alt 4-15 cm lang. unge blad er innrullet øverst.

Sporehylstrene har 4 rom, og sitter som brune kapsler eller kuler ved leddene der hvor bladene starter. Planten formerer seg ved hjelp av heterospori med to typer sporer.

Trådbregne trives på næringsfattige ferskvannsstrender, i gjørmekanter, på sand eller torv.

Arten er utbredt i vestlige Europa fra Irland og Portugal østover til Polen og sørlige Finland. Den forekommer også øst i europeisk Russland, Kasakhstan, Tyrkia og Etiopia.

I Norge er trådbregne kjent fra et tyvetalls lokaliteter langs kysten fra Østfold til Stord, og muligens også Bergen. Etter 1995 er arten bare funnet i Rakkestad, Farsund, Vindafjord og Stord. Arten er i tilbakegang på grunn av gjenfyllinger, endring av vannstand og eutrofiering.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jill Brukman

**Jill Brukman** (født 8. mars 1973) er en tidligere rygg- og medleysvømmer fra Sør-Afrika. Hun konkurrerte for hjemlandet sitt i totalt fire konkurranser under Sommer-OL 1992 i Barcelona i Spania. Hun kvalifiserte seg ikke til finalen i noen av konkurransene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Simón Bolívar internasjonale lufthavn

**Simón Bolívar internasjonale lufthavn**  (spansk: *Aeropuerto Internacional de Maiquetia Simón Bolívar*), er en flyplass som ligger i Maiquetía, Venezuela, ca. 21&nbsp;km utenfor Caracas, hovedstaden i landet.

## Statistikk
### Passasjertrafikk

*2005: 7 079 634
*2006: 6 772 583
*2007: 8 357 446

## Terminaler og ruter
### Internasjonal terminal

*Aerolíneas Argentinas (Buenos Aires-Ezeiza)
*AeroRepublica (Bogotá, Medellín)
*Air Canada (Toronto-Pearson)
*Air Dominicana (Punta Cana) 
*Air Europa (Madrid)   
*Air France (Paris-Charles de Gaulle)
*Alitalia (Rome-Fiumicino)
*American Airlines (Dallas/Fort Worth, Miami, New York-JFK, San Juan)
*Aserca Airlines (Aruba, Curaçao, Santo Domingo)
*Avianca (Bogotá)
*Avior Airlines (Aruba, Curaçao, Fort-de-France)
*Caribbean Airlines (Port of Spain)
*Continental Airlines (Houston-Intercontinental)
*Conviasa (Damascus)
*Copa Airlines (Panama by)
*Cubana de Aviación (Havana)
*Dutch Antilles Express (Curaçao)
*Delta Air Lines (Atlanta)
*Iberia (Madrid)
*LAN Airlines (Guayaquil, Miami, Santiago de Chile)
**LAN Peru (Lima)
*Lufthansa (Frankfurt)
*Santa Barbara Airlines (Aruba, Guayaquil, Madrid, Miami, Quito, Tenerife-Los Rodeos)
*TACA
**Lacsa (San José de Costa Rica) 
**TACA Peru (Lima) 
*TAM Airlines (São Paulo-Guarulhos)
*TAP Portugal (Funchal, Lisboa)
*Varig (São Paulo-Guarulhos)

### Innenriksterminal

*Aeropostal (Barquisimeto, Maracaibo, Porlamar, Puerto Ordaz,Barcelona,Valencia)
*Aserca Airlines (Barcelona, Barquisimeto, Maracaibo, Maturín, Porlamar, Puerto Ordaz, San Domingo del Táchira, Valencia)
*Avior Airlines (Acarigua, Barcelona, Barinas, Barquisimeto, Canaima, Carúpano, Coro, Cumaná, Maracaibo, Mérida, Porlamar, Puerto Ordaz, San Tomé, Valencia, Valera)
*Conviasa (Barcelona, Barinas, Ciudad Bolívar, Las Piedras, Los Roques, Maracaibo, Maturín, Porlamar, Puerto Ordaz, Puerto Ayacucho, San Fernando de Apure, El Vigía)
*LASER (Porlamar)
*Rutaca (Ciudad Bolívar, Porlamar, Puerto Ordaz, San Antonio del Táchira)
*Santa Bárbara Airlines (Barquisimeto, Las Piedras, Maracaibo, Mérida, San Antonio del Táchira, Valencia)
*Venezolana (Cumaná, Maracaibo, Maturin, El Vigia, Porlamar)
*Aero Ejecutivos (Canaima, Puerto Ayacucho, Los Roques)
*Aereotuy (Canaima, Los Roques,Isla la Blanquilla, Delta del Orinoco)
*Sol America (Los Roques, Valencia,)
*Rainbow air (Porlamar, Los Roques)
*Sundance air (Porlamar)

### Frakt

*Air France Cargo
*Atlas Air
*DHL Aviation
*Tampa Airlines
*UPS

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Andematbregne

**Andematbregne** (latin: *Azolla filiculoides*) er en art av akvatiske flytebregner. På engelsk kalles den «Mosquito fern»

Planten flyter i vannet på bladene, og røttene henger løst ned i vannet. Den lever i symbiose med den blågrønne algen *[[Anabaena azollae]]*, som binder nitrogen fra luften og tilfører *Azolla* dette.

Andematbregne er en flyte- og akvarieplatne fra tropene og subtropene. Den er svært liten, med gaffelgreinet stengel og to-fliket blad i to rekker. Den øverste bladfliken er grønn og besatt med noe hår, mens den nedre bladfliken er gjennomskinnelig for lys.

Planten kan doble sin biomasse på en halv uke, og kolonisere store ferskvannsområder på kort tid. Begrensningen settes av tilgangen på fosfor, et mineral som plantene også er avhengige av. Planten kan produsere antocyanin og få vannoverflaten til å anta dyprød farge.

Plantene tåler verken frost eller saltvann. De har både kjønnet formering, og ukjønnet formering gjennom deling. Kjønnet formering ved hann- og hunnsporer skjer ved heterospori. Kromosomtallet (n) er 22 eller 23.

Andematbregne er ikke funnet med sporer i Nord-Europa, men det gjøres av og til funn av arten i grøfter og dammer (Oslo 1927, Klepp 1995, Stokke 2001). Den tåler ikke vinteren her.

## Bruk
På grunn av bindingen av nitrogen, har plantene vært brukt som naturlige gjødseltilskudd i mer enn 1&nbsp;000 år i Kina, og brukes fortsatt slik i Asia. Plantene har også mye vitaminer og proteiner (aminosyrer), og brukes stadig oftere som fôr til husdyr.

## Azolla-hendelsen
En teori framsatt av forskere ved Universitetet i Utrecht hevder at en kraftig global oppvarming med sterk drivhuseffekt satte inn i eocen for om lag 49 millioner år siden *([[Azolla-hendelsen]])*, men at den sterke oppblomstringen av *Azolla* i ferskvann som fulgte av dette, medførte at store mengder karbondioksid ble tatt opp av disse plantene, og reverserte drivhuseffekten.

## Referanser




## Litteratur
* Lid, Johannes, D. T. Lid, Reidar Elven (red), *Norsk Flora*, Det norske Samlaget, 7.utgåva, Oslo 2005, side 139.
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Haldenreaktoren

**Haldenreaktoren** var én av fire atomreaktorer i Norge. De tre andre fantes på Kjeller utenfor Lillestrøm – to av dem ble stengt i 1960-årene og den siste, JEEP II, i 2019.

Byggingen av Haldenreaktoren startet i 1955, og reaktoren var i drift fra 1958 til 2018 da den ble lagt ned. Reaktoren ble driftet av Institutt for energiteknikk (IFE) og var tilknyttet Haldenprosjektet. Atomanlegget i Halden eies nå av Norsk nukleær dekommisjonering.

## Reaktoren
Haldenreaktoren (HBWR, Halden Boiling Water Reactor) var en tungtvannreaktor av BWR-type (Boiling Water Reactor) med termisk effekt på 25 MW. Den produserte ingen elektrisitet, men leverte i perioder varme i form av damp til nærliggende Saugbrugsforeningen. Reaktoren ble brukt til å undersøke reaktorbrensel og ulike materialegenskaper ved langtidsstrålebelastning i reaktoren. Resultatene fra forskningen inngikk i sikkerhetsvurderinger og sikkerhetssystemer for kjernekraftverk i Haldenprosjektets medlemsland.

Selve reaktoranlegget ligger 100 meter inne i Månefjellet.

Avfallet fra reaktoren ligger lagret under fjellet. Ifølge Institutt for energiteknikk (IFE), som hadde ansvaret for Haldenreaktoren, er det høyradioaktive avfallet, som å lagres i over  år, krevende å håndtere.

## Nedleggelse
Reaktoren ble stanset i mars 2018 for rutinemessig vedlikehold. Under inspeksjon ble det oppdaget feil på en sikkerhetsventil, noe som medførte at oppstarten av reaktoren ble utsatt. I juni 2018 vedtok IFEs styre ikke å starte opp reaktoren igjen, samt ikke søke om ny driftskonsesjon da konsesjonen utløpte i 2020. Den statlige etaten Norsk nukleær dekommisjonering, som ble opprettet i 2018, overtok 1. april 2025 ansvaret for reaktoren. 

## Påstander om forskningsjuks
Den 21. november 2020 meldte NRK at ledende ansatte og forskere i selskapet over lang tid på 1990-tallet leverte manipulerte forskningsresultater til sine kunder. Etter at reaktoren ble besluttet stengt, ble det vurdert å selge historiske forskningsdata ettersom disse fremdeles kunne ha kommersiell interesse. Noen ansatte visste at forskningsresultater var blitt manipulert og advarte mot tilgjengeliggjøring av data. Selskapets nye ledelese var ikke kjent med en slik praksis og besluttet da å varsle saken for styret i IFE og Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet (DSA). DSA avsluttet tilsynet 24. oktober 2024, hvor tilsynsmyndigheten, på lik linje med IFE, anmeldte forholdene. Økokrim henla anmeldensene i januar 2025.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Haldenreaktoren, fra Institutt for energiteknikk (arkivert 2016)
* Norske atomanlegg , fra Statens strålevern
*
EM i friidrett 1994 – 200 meter kvinner

Dette er resultatene ved øvelsen **200 meter kvinner** ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland. Finalen ble avholdt 11. august.

Norge var ikke representert i øvelsen.

## Resultater
### Semifinaler
*Avholdt den 11. august.
#### Heat 1

#### Heat 2

### Finale

## Referanser


## Eksterne lenker
* Resultater
Tanfoglio

**Fratelli Tanfoglio Snc** er en italiensk våpenprodusent som har hovedvekt på pistoler. 

Tanfoglios våpen er i utstrakt bruk i konkurranser verden over. Fabrikken Tanfoglio ligger i Gardone Val Trompia (Brescia) Italia. Pistolene blir importert til USA med merkenavnet *EAA Witness*.

## Produktutvalg
* Tanfoglio Force 
* Tanfoglio Limited
* Tanfoglio Gold
* Tanfoglio Combat
* Tanfoglio Witness 1911

## Eksterne lenker
*
Apostolisk protonotar

**Apostolisk protonotar** er en tjenestemann (prest) ved den pavelige kurie.
Tittelen kan også gis som ærestittel til geistlige utenfor kurien (for eksempel til generalvikarer).
Den høyeste grad av monsignori, prester som kan tituleres monsignore.

Paven kan gi hederstittelen «monsignore» til prester som enten har fylt et bestemt embete, eller som har utmerket seg i sitt virke på en bestemt måte. Det finnes tre grader: *apostolisk protonotar*, *pavelig æresprelat* og *pavelig æreskapellan*.

Tittelen «apostolisk» er avledet fra begrepet apostel, fra greske «apostolos» (απόστολος), «en som er utsendt». Ordet innebærer at man er sendt med en fullmakt og opptrer med autoritet på vegne av den som har sendt en. Det andre leddet av tittelen, «protonotar», er avledet fra senlatinske *prōtonotārius*, en sammensetning av greske *prōto-* + latinske *notārius*, sekretær.

## Referanser
Derek Fowlds

**Derek James Fowlds** (født 2. september 1937, død 17. januar 2020) var en britisk skuespiller.

## Privat

Fowlds ble født i Balham i London. Han var sønn av Ketha Muriel og James Witney Fowlds. Fowlds var gift to ganger; først med skuespilleren Adrienne Corri og senere med danseren Lesley Judd, som i likhet med Fowlds var en populær programleder fra engelsk barne-TV.

## Karriere
Etter amatørskuespill studerte han ved Royal Academy of Dramatic Art og han fikk sin debut på West End i *[[The Miracle Worker]]*. Han hadde spilt i flere mindre britiske filmer før han slo gjennom hos britiske TV-seere som «Mr. Derek» i barneserien *[[The Basil Brush Show]]*, hvor han tok over etter Rodney Bewes som konferansier. Hans mest kjente rolle var «Bernard Woolley» i *[[Javel, herr statsråd|Yes, Minister]]* og oppfølgeren *Yes, Prime Minister*.

Fowlds spilte også rollefiguren «Oscar Blaketon» i politidramaserien *Heartbeat*, som på norsk er kalt *[[Med hjartet på rette staden]]*. Karakteren var de første sesongene politistasjonssjef (eg lensmann overført til norske forhold), deretter postmester og til slutt pubeier på puben «Aidensfield Arms». Før dette spilte han hovedrollen i situasjonskomedien *[[Affairs of the Heart]]*.

## TV-roller
### Komedie

### Drama

## Referanser


## Eksterne lenker
*
EM i friidrett 1994 – Høydehopp kvinner

De offisielle resultatene ved øvelsen **høydehopp damer** ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland med 35 deltagere ble avholdt 12. august (kvalifisering) og 14. august (finalen).

Hanne Haugland og Hanne Andersen representerte Norge. Hanne Haugland kom på 5.-plass, mens Hanne Andersen ikke kom til finalen.

## Resultater
### Kvalifisering
*Avholdt 12. august.

#### Gruppe A

#### Gruppe B

### Finalen

## Eksterne lenker
* Resultater
TV 2 Science Fiction

**TV 2 Science Fiction** var en norsk TV-kanal som eksisterte fra 2009 til 2011. Kanalens målgruppe var unge menn med interesse for science fiction. Kanalen sendte utelukkende via Nett-TV på TV 2 Sumo

TV 2 Science Fiction sendte i hovedsak sciencefictionserier og -filmer (blant annet *[[Star Trek]]*, *Greatest American Heroes*, *Dead Zone*,  *[[Babylon 5]]* og *[[Doctor Who]]*), omtrent det samme som svenske TV 4 Science Fiction, men med norske undertekster.

Kanalen ble avviklet den 31. desember 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* TV 2 utvider universet
* Uninett sin oversikt over TV-kanaler
Hjortetunge

** Hjortetunge ** (*Asplenium scolopendrium*) er en art med klatrende og nøysomme flerårige bregner i småburkneslekten, som tilhører småburknefamilien. Den er fredet i Norge. Arten danner tre varianter.

## Habitat

Plantene trives på fuktige og skyggefulle steder, i grotter på kalkberg, skog, på strender og murer. Vekstene opptrer ofte enkeltvis, men kan også forekomme i stort antall der den trives godt.

## Varianter
### Vanlig hjortetunge
Vanlig hjortetunge er en oppreist, butt lansettformet og rosettformet bregne som er 15-50 cm høy, og bladene er ikke fliket. Denne helrandede bregnen er unik i Norge hva gjelder bladform. Jordstengelen er kort og har skjell som er mørkt brune, og kjertelhår.

Det store, helrandede og lansettformede (tungeformede) bladet er klargrønt, gulgrønt eller mellomgrønt, og er inntil 6 cm bredt. Bladplaten er blank. Grunnen er hjerteformet og omslutter stengelen. Den helrandete bladkanten er lett bølgende og kan ha noen få innsunkne hakk med ujevne mellomrom.

Sporehushopene (sori) er linjeformede og sitter med mellomrom på undersiden av det store bladet. Hopene har slør (indusium). Sporehushopene er rette og framstår som mørkebrune eller svart-brune med hvit kant. Kromosomtallet (n) er 36.

Arten vokser i skygge, bergsprekker, eller i kystskog som er skyggefull. Den foretrekker baserik grunn, gjerne kalkstein. Den kan også vokse i søkk, brønner og til og med i grotter. 

Arten vokser i det sørlige Norden, i Danmark, i Halland og på Gotland i Sverige, samt i andre deler av Europa, vestlige Asia, og i Japan. I Norge vokser den langs kysten av vestlandet, spredt fra Kristiansand, Mandal og Egersund til Rennesøy, Bømlo, Kvinnherad og Florø. 

### Amerikansk hjortetunge
Amerikansk hjortetunge *(Asplenium scolopendrium* var. *americanum)* er en variant som vokser i det østlige USA og Canada. Arten har udelte, helrandede blader. Den er tetrapolid og oppstått ved dublering av kromosomtallet hos en hybrid. Kromosomtallet (n) er 72. 

### Lindeni-hjortetunge
Lindeni-hjortetunge *(Asplenium scolopendrium* var. *lindenii)* er en variant som vokser i Mexico og på øya Hispañola i Karibien. Arten har udelte, helrandede blader. Kromosomtallet (n) er 72.

## Referanser




## Kilder
* Shepherd, Lara D.; Holland, Barbara R. & Perrie,  Leon R. (2008). Conflict amongst chloroplast DNA sequences obscures the phylogeny of a group of *Asplenium* ferns. *[[Molecular Phylogenetics and Evolution|Mol. Phylogenet. Evol.]]* **48**(1): 176-187. 

## Eksterne lenker
*
Kløverbregne

**Kløverbregne** (latin: *Marsilea quadrifolia*) er en art av bregner innenfor vassbregneslekten i vassbregnefamilien *(Marsileaceae)* i ordenen *Salvinales*. Alle artene i denne slekten er akvatiske eller halvakvatiske bregner. På engelsk kalles den «Four leaf clover» eller «European Waterclower».

Kløverbregnen arter har 4-bladete «kløverblad» som flyter i vann. Den lever i vann, og den 1 mm tykke jordstengelen har leddknuter som bladstilkene skyter opp fra. Sporehylstrene har 4 rom, og planten formerer seg ved hjelp av heterospori med to typer sporer.

Arten ble observert i Oslo i 1936, men finnes neppe i Norge i dag. Den vokser på den nordlige halvkule og i det nordlige India.

## Eksterne lenker
* 
* Lid, Johannes, D. T. Lid, Reidar Elven (red), *Norsk Flora*, Det norske Samlaget, 7.utgåva, Oslo 2005, side 138.
Pentala Harikrishna

**Pentala Harikrishna** (født 1986) er en sjakkspiller fra Andhra Pradesh, India. Han var lenge rangert som den nest beste spilleren i India etter Viswanathan Anand, frem til den nye generasjonen tok over indisk sjakk, blant andre regjerende verdensmester Gukesh D. Harikrishna ble den yngste stormesteren i sjakk fra India i 2001.

I november 2004 vant han verdensmesterskapet i sjakk for juniorer. I august 2006 vant han juniormesterskapet i Chess960 (Fischer Random), der han blant annet slo Arkadij Naiditsch 4,5-3,5 i finalen.

## Mesterskap
* Gull i verdensmesterskap, under 10 år, 1996, Menorca, Spania
* Sølv i verdensmesterskap i lyn, under 12 år, 1996, Paris, Frankrike
* Gull i barne-OL, 1998, Istanbul, Tyrkia
* Gull i mesterskap for samveldeland, under 18 år, 2000, Sangli
* Indias yngste IM, 2000
* Gull i asiatisk mesterskap, under 14 år, 2000, Teheran
* 5.-plass i nasjonalt 'A'-mesterskap, 2000, Mumbai
* Sølv i asiatisk juniormesterskap, 2000, Mumbai
* Første GM-norm i sjakkolympiaden, 2000, Istanbul
* Andre GM-norm i Corus, 2001, Wijk aan Zee
* 5.-plass i nasjonalt 'A'-mesterskap, 2001, New Delhi
* Sølv i asiatisk juniormesterskap, 2001, Teheran
* 10.-plass, kvlifisering for verdensmesterskapet i sjakk og siste GM-norm, 2001, Kolkata
* Indias yngste GM, 2001
* Gull i Ron Banwell MSO Masters, 2001, London
* Juniorverdensmester, 2004
* 1.-plass i Tiayuan Chess Tournament (kategori 15), 20. juli 2005, Kina
* 1.-plass i det niende Essent Tournament Hoogeveen, 2005
* Delt 1. med Boris Gelfand i Bermuda Invitational Tournament, 2005
* Delt 2. med Ivan Cheparinov i Pamplova International Tournament, 2005
* Delt 1. i Reykjavík Open, 2006
* 1. i 4th Marx Gyorgy Memorial, 2006, Ungarn
* Delt 3. Ordix Open (hurtigsjakk)
* Juniorverdensmester i Chess960, august 2006, Mainz

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* P. Harikrishna hjemmeside
* Anand ønsker Harikrishna lykke til 
* P. statistikk hos ChessWorld.net
Skanska

**Skanska AB** er et  svensk entreprenørkonsern med virksomhet innen bygg og anlegg, utvikling av kommersielle lokaler, boliger og prosjekter i offentlig–privat samarbeid.

Skanska ble grunnlagt i Malmö i 1887 under navnet ** AB Skånska Cementgjuteriet** (SCG), og var da et datterselskap til sementprodusenten Skånska Cement AB, som hadde hovedkontor i Limhamn. I 1984 tok foretaket navnet Skanska, som følge av at virksomheten hadde forretninger i mange land utenfor Sverige. Den 1.&nbsp;januar 2018 tok Anders Danielsson over som konsernsjef for hele den internasjonale virksomheten.

## Skanska Norge

### Dagens virksomhet
Skanska Norge AS er et heleid datterselskap av Skanska AB. Skanska i Norge omfatter entreprenørbedriften Skanska Norge AS og boligutviklerselskapet Skanska Eiendomsutvikling AS.

I april 2023 hadde det norske konsernet 3850&nbsp;ansatte, men i det kommende året ble det ansatt flere medarbeidere, og per mars 2024 var det 4100&nbsp;ansatte i Skanska Norge.

### Historikk i Norge

* Firmaet som i dag går under navnet Skanska Norge AS ble etablert allerede i 1906, under navnet Ing. F. Selmer.
* I 1930 ble firmaet Ingeniør Thor Furuholmen etablert. Det selskapet ble kjøpt opp av Ing. F. Selmer AS i 1983. I 1985 fusjonerte de to selskapene og tok navnet Selmer Furuholmen AS.
* I 1987 fusjonerte Selmer Furuholmen i ti selvstendige entreprenørbedrifter under paraplyen til konsernselskapet, og fikk navnet Selmer-Sande Entreprenør AS.
* I 1989 kjøpte Skanska AB 1/3 av aksjene i Selmer-Sande Entreprenør. Året etter skiftet de navn til Selmer AS.
* I 1995 ble Selmer ASA børsnotert. I 2000 overtok Skanska AB Selmer ASA, og selskapet skiftet navn til Selmer Skanska AS. I 2004 skiftet selskapet navn til Skanska Norge AS.
* I 2007 hadde det norske datterselskapet Skanska Bolig virksomhet i Oslo, Bergen, Trondheim, Stavanger, Arendal og Kristiansand. Selskapet hadde en omsetning på 1,5 milliarder norske kroner i 2007. Skanska Bolig var da en del av Skanska Boligutvikling Norden (Skanska RDN), som utvikler boligprosjekter i Norge, Finland, Sverige og Danmark.
* I 2010 hadde Skanska Norge en omsetning på 10,4&nbsp;mrd, og det totale antallet ansatte i Norge (inkludert i datterselskapene) var rundt 4500.
* I 2023 hadde Skanska Norge 4100&nbsp;ansatte og en omsetning på 18,3&nbsp;milliarder.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Skanska i Norge
* Artikkel i Teknisk Ukeblad