open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomb videregående skole

**Tomb videregående skole**, tidligere kjent som **Tomb videregående skole og landbruksstudier** og **Tomb Jordbruksskole**, er en offentlig godkjent frittstående skole. Skolen ligger ved Krokstadfjorden i Råde kommune i Østfold.

Tomb er en internatskole og har elever fra hele landet. Skolen har følgende utdanningsprogram: Naturbruk (landbruk, hest, friluftsliv, realfag), Byggteknikk/tømrer/anleggsteknikk, Teknologi- og industrifag/kjøretøy, Studiespesialisering, samt påbygging til studiekompetanse.

Skolen ble i 1939 bygget rundt en eldre stor herregård med et omfattende parkanlegg, og ble først til en jordbruksskole og senere en videregående skole. På eiendommen ligger også et gårdsmuseum og en husmannsplass. Skolen har et totalareal på  dekar, deriblant  dekar fulldyrket jord og 955 dekar med skog. På den fulldyrkede jorden dyrkes det gras, havre, hvete, bygg og rug. Skolen driver med sau, ku, gris, hest, kornproduksjon og skogbruk. 

## Rektorer
Johan Lyche var skolens første rektor. Lars Korvald, som var Norges statsminister 1972–1973, var i mange år rektor ved Tomb jordbruksskole; han overtok som rektor etter Lyche. 

* Johan Lyche
* Lars Korvald
* Kristian Mangrud
* Jan-Erik Sundby
* Astrid Langmoen Olsen
* Morten Thomassen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thomas Ranheim

**Thomas Ranheim** (født 1888, død 1952) var banksjef ved Skrautvål Sparebank, senere Fagernes Sparebank på Fagernes.

Ranheim var banksjef under annen verdenskrig, da Oldsaksamlingens gullskatt, som blant annet inneholdt Snartemosverdet, var gjømt under sparebankens panserhvelv.

## Referanser
Lothar von Trotha

**Adrian Dietrich Lothar von Trotha** (født 3. juli 1848 i Magdeburg, død 31. mars 1920 i Bonn) var en prøyssisk infanterigeneral som virket under den europeiske kolonialismen. Han deltok i den østerriksk-prøyssiske krig, den fransk-prøyssiske krig, knusingen av bokseropprøret i Kina og herero-oppstanden i Tysk Sydvest-Afrika, som han ledet som øverstkommanderende for kolonistyrken og koloniens guvernør.

I 1905 ble han kalt hjem og mottok for sine fortjenester Pour le Mérite.

Han var gift med Lucy Goldstein-Brinckmann, datter av en bankdirektør av jødisk opprinnelse.

Etter hans død ble han utnevnt til æresfører for Hitler-Jugend.

Handlingene hans har senere blitt kalt for «1900-tallets første folkemord» og flere historikere har sett likheter med hans utryddelse av hereroene og Holocaust. Under en minneseremoni i Namibia i 2007 beklaget von Trotha-familien de overgrep som hadde blitt begått. «Vi, von Trotha-familien, skammer oss dypt over de forferdelige hendelsene som fant sted for 100 år siden. Det ble begått grove brudd på menneskerettighetene den gang.»

## Referanser


## Eksterne lenker

* Deutsche-Schutzgebiete.de om Trotha
* Trothafamiliens side om Lothar von Trotha
* Bilde av Lothar von Trotha
Klemens von Ketteler

**Klemens [[friherre|Freiherr]] von Ketteler** (født 22. november 1853 i Münster i Tyskland, drept 20. juni 1900 i Beijing i Kina) var en tysk diplomat.

Han tilhørte en prøyssisk offisersslekt og var sønn av baronen major August von Ketteler og nevø av Mainz-biskopen Wilhelm Emmanuel von Ketteler. Etter å ha tatt abitur i 1873 trådte han inn i hæren, og så inn i utenrikstjenesten i 1879. Fra 1880 til 1889 arbeidet han som oversetter ved konsulatene i Kanton og Tientsin. Etter en kort stasjonering ved Auswärtiges Amt i Berlin var han fra 1892 til 1896 gesandt i USA, og deretter frem til 1899 i Mexico. Han ble gift med amerikanske Matilda Cass Ledyard. 

Fra 11. april 1899 var han tysk gesandt i Beijing. Han advarte allerede samme år flere ganger mot legasjonsområdets sikkerhetssituasjon dersom det skulle komme til fremmedfiendtlige angrep.

I forbindelse med bokseropprøret i 1900 ble han skutt av en kineser da hans kortesje som var på vei til det kinesiske utenrikskontor Zongli Yamen støtte på væpnede styrker. Kineseren som skjøt ham ble senere henrettet etter at utenlandske styrker hadde kommet de beleirede legasjonene til unnsetning og tatt kontrollen i Beijing. 

Drapet på von Ketteler kan ha vært et anslag rettet direkte mot ham personlig, ettersom han noen dager tidligere hadde skutt en kineser kledd i bokserklær og tatt til fange hans bokserkledte sønn – og så skutt ham.

Drapet på Ketteler ble en viktig begivenhet under opprøret og førte til en eskalering av kampviljen hos fremmedmaktene i *[[åttenasjonsalliansen]].* De sendte etter noe tid en internasjonal styrke for å slå ned bokseropprøret og unnsette de beleirede legasjonene i Beijing.

Hans grav er i Münster i Tyskland.

## Referanser


## Litteratur
* Susanne Kuß, Bernd Martin (red.): *Das Deutsche Reich und der Boxeraufstand.* ERGA Bd. 2, 2002. Politisches Archiv des Auswärtigen Amtes Berlin.

## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20050927103514/http://www.deutsche-schutzgebiete.de/ketteler.htm
Fred Uhlman

**Fred Uhlman** (født 1901 i Stuttgart, død 1985 i London) var en tysk-britisk maler og forfatter. Til tross for at han primært levde av å male, er han i ettertiden kanskje mest kjent for å ha skrevet romanen *[[Forsoningen]]* (1971) og selvbiografien *The Making of an Englishman* (1960).

## Biografi

Fred Uhlman ble født i Stuttgart i 1901 i en jødisk familie. Han var utdannet jurist i Freiburg, München og Tübingen og arbeidet som advokat. Uhlman var også medlem av SPD og hadde blant annet kontakter til fremtredende sosialdemokrater, som Kurt Schumacher. I 1933 forlot han sin hjemby  som følge av nazistenes maktovertagelse, og planla å etablere seg som maler i Paris. Tre år senere flyttet han til London, der han giftet seg med Diana og etablerte seg som en skikkelig maler. Under krigen hjalp han og hans kone de tyske flyktningene som flyktet til England med å finne jobber og et sted å bo under deres opphold. Blant dem som Uhlman hjalp, var den tyske jøden og kunstneren John Heartfield (1891–1968), som bodde hos Uhlman i 47 Downshire Hill mellom 1938 og 1943. Fred Uhlman grunnla også i denne perioden «Free German League of Culture», som var en antinazistisk organisasjon.

Til tross for at han bodde i London, tilbrakte han somrene i Croesor Valley i Wales, og mange av motivene i bildene hans er hentet fra området rundt. Hans malerier kan bli sett i mange viktige gallerier, blant annet Fitzwilliam-museet i Cambridge og Victoria og Albert-museet i London. Ved siden av å være kjent som maler, er han også kjent for å ha skrevet romanen *Forsoningen* fra 1971, der han skildrer sin hjemby i 1930-årene, og et vennskap mellom en jødisk og en kristen tysker. 5 år etter ble boken hyllet av Arthur Koestler. Fred Uhlman døde i London i 1985. 

## Malerier

* *View from a window*, 1943. https://web.archive.org/web/20061011125227/http://www.modernbritishartists.co.uk/uhlman_cathedral.htm
* «*Parliament Square, Coronation*», 1953. http://www.gac.culture.gov.uk/search/Object.asp?object_key=10073 
* «*The Lighthouse*», 1953. http://www.gac.culture.gov.uk/search/Object.asp?object_key=19728 
* «*Welsh Hills*», 1958. https://web.archive.org/web/20070928002528/http://www.tlysau.org.uk/en/blowup1/27329  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  The Fred & Diana Uhlman Collection
Anthony Perkins

**Anthony Perkins** (1932–1992) var en amerikansk skuespiller. Han skulle bli best kjent for sin rolle som seriemorderen Norman Bates i Alfred Hitchcocks *[[Psycho]]* (1960) og senere oppfølgere. Han har fått to stjerner på Hollywood Walk of Fame.

Perkins døde i 1992 av komplikasjoner i forbindelse med aids-sykdom. Han var gift med skuespiller og fotograf Berry Berenson som var søster av Marisa Berenson.

## Filmografi (utvalg)
* 1959 – *[[Veien til Rio Lama]]*
* 1960 – *[[Psycho]]*
* 1974 – *[[Mord på Orientekspressen (film)|Mord på Orientekspressen]]*
* 1986 – *[[Psycho III]]*
* 1990 – *[[Psycho IV: The Beginning]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fabio Capello

**Fabio Capello** (født 18. juni 1946) er en italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den kinesiske klubben Jiangsu FC.

I sin aktive karriere spilte han for SPAL 2013, AS Roma, Juventus og AC Milan, noe som resulterte i ni Serie A-titler og seks triumfer i Coppa Italia. Senere har han trent de tre sistnevnte klubbene, i tillegg til Real Madrid. Inntil nylig trente han Englands herrelandslag i fotball.

Capello er ansett som en av de beste trenerne i verden, basert på det han har oppnådd i de klubbene han har vært. Han har vunnet Serie A som trener i alt syv ganger: fire med Milan (1991–1992, 1992–1993, 1995–1996), én med Roma (2000–2001) og to med Juventus (2004–2005, 2005–2006). Titlene han vant som Juventus-trener har dog senere blitt trukket tilbake, på grunn av dommerskandalen som rammet italiensk fotball. Denne resulterte i tillegg i at Juventus ble tvangsdegradert til Serie B foran sesongen 2006–2007. I tillegg har han blant annet vunnet La Liga med Real Madrid (i 1996–1997, 2006–2007) og Mesterligaen med Milan i 1994. Han førte også Milan fram til finalen i Champions League i 1993 (tap for Marseille) og 1995 (tap for Ajax).

Juventus' tvangsdegradering var bakgrunnen for at Capello sa opp som treneri klubben, og igjen overtok ansvaret i Real Madrid, 2. juli 2006. Han fikk følge av keepertrener Franco Tancredi.

Fabio Capello var ansatt som Englands landslagstrener fra 7. januar 2008 fram til 8. februar 2012; han trakk seg som følge av uenighet med det engelske fotballforbundet. Capello ledet Englands herrelandslag i fotball i VM 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norodom Sihamoni av Kambodsja

**Norodom Sihamoni** (født 1953) er konge i Kambodsja.

Han er sønn av kong Norodom Sihanouk og dronning Monineath. Han bodde i Praha mellom 1962 og 1975, da han flyttet til Nord-Korea, der han studerte filmkunst. Mellom 1976 og 1979 var han sammen med familien fanger av Røde Khmer. 

Han ble valgt til konge den 14. oktober 2004 etter den uventede abdikasjonen til kong Norodom Sihanouk en uke før. Kong Norodom Sihamoni ble kronet i Phnom Penh den 29. oktober. Før han besteg tronen var han best kjent for sitt arbeid som kulturambassadør i Europa og som instruktør i klassisk dans. Han var også Kambodsjas ambassadør til UNESCO.

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
*
Forsoningen

:*For å lese om forsoningen mellom Gud og mennesker som et dogme i kristen teologi, se *forsoning (kristendom)

***Forsoningen*** (engelsk originaltittel *Reunion*) er en roman av den tysk-engelske forfatteren og maleren Fred Uhlman (1901–1985). Den ble utgitt i 1971 og handler om forsoningen mellom fiender i etterspillet av andre verdenskrig. Den berømte forfatteren Arthur Koestler omtalte boka i 1976 som et «mesterverk i miniatyr». *Forsoningen* er Uhlmans eneste roman.

## Boken

Da *Forsoningen* ble skrevet i 1960, var det 15 år siden krigen sluttet og fortsatt mange som ikke hadde tilgitt hverandre for de lidelsene de ble påført den gangen. Fred Uhlman var selv jøde og hadde som mangeårig motstander av nasjonalsosialistene flyktet fra Tyskland allerede i  1933, lenge før nazistregimet startet jødeforfølgelsene. Til tross for dette innså Uhlman at ikke alle tyskere støttet Hitler, men selv var ofre under hans styre. Dette poenget forsøker forfatteren å formidle gjennom boka, ikke minst til jøder, og dermed skape forsoning og tilgivelse. 

Romanen ble raskt glemt etter at den kom ut. Men da et engelsk forlag skulle gi ut boken igjen i 1976 med forord av Arthur Koestler, en jøde som opprinnelig kom fra Ungarn og hadde røtter i tysk kultur, ble romanen svært populær og oversatt til mange språk, også til norsk.

*Forsoningen* handler om de to vennene Hans Strauss og Konradin von Lohenburgs sterke vennskap i 1930-årenes Stuttgart. Den ene tilhører en jødisk familie som føler seg mer som tyskere enn jøder og ikke støtter sionismen. Den andre tilhører en gammel tysk adelsfamilie som kan spores mange hundre år tilbake. Vennskapet varer i et-to år før Hans må flykte til USA. Vennene glir fra hverandre da hver av deres familien gikk til hver sin side da nazistene kom til makten og fordi vennene selv ikke hadde tatt noen stilling. Etter mange års adskillelse opplever Hans Strauss vennskapets virkelige avslutning.

«Forsoningen» handler om forsoning og blir dermed først og fremst tolket som det der viktighet om å forsone seg med den andre parten som har gjort deg ondt er sentral. Romanen tar for seg også at hvordan kunne «dikternes og filosofenes land» plutselig kunne bli «dommernes og bødlenes land», men understreker også at alle tyskerne ikke var onde vesener.

## I Norge

I Norge ble romanen første gang utgitt i 1977 på Cappelen forlag i Aase Gjerdrum Kagges oversettelse og er utgitt igjen i 1983 (Den norske bokklubben) og i 1993 (Aventura). Bokklubbutgaven fra 1983 er dessuten illustrert av Judith Allan. Ny utgivelse 2012 på Arneberg Forlag.

## Film

* Jerry Schatzberg: *Reunion* (1989). Christien Anholt som Hans Strauss og Samuel West som Count Konradin von Lohenburg.
Helene Tursten

**Helene Tursten** (født 1954 i Göteborg) er en svensk forfatter. 

Helene Tursten er utdannet sykepleier og tannlege, men måtte på grunn av revmatisme slutte å arbeide. I stedet begynte hun å skrive kriminalromaner. Bøkene om kriminalinspektør Irene Huss ved Göteborg-politiet er oversatt til flere språk. Tursten er en av få samtidige svenske forfattere som er utgitt i USA, og *Den krossade tanghästen* var blant de mestselgende oversatte krimbøker utgitt i Tyskland.

Tursten er bosatt i Sunne i Värmland. 

## Bibliografi

### Kriminalromaner med Irene Huss
* *Den krossade tanghästen* (1998)
* *Nattrond* (1999)
* *Tatuerad torso* (2000)
* *Kallt mord* (2002)
* *Glasdjävulen* (2002)
* *Guldkalven* (2004)
* *Eldsdansen* (2005)
* *En man med litet ansikte* (2007)
* *Det lömska nätet * (2008)
* *Den som vakar i mörkret* (2010)
* *I skydd av skuggorna* (2012)

### Andre bøker
* *Kvinnan i hissen och andra mystiska historier* &ndash; noveller (2003)
* *Svarta diamanter* &ndash; antologi redigert av Tursten (2004)

### Oversettelser til norsk

## Filmatisering (utvalg)
* *[[Irene Huss – Tatovert torso]]*

## Priser (utvalg)
*  – Årets värmlandsforfatter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Länsbiblioteket i Värmland: Helene Tursten
*  Krimicouch: Helene Tursten
*  Alfabeta Bokförlag: Helene Tursten
*  Gyldendal Norsk Forlag: Helene Tursten
Jukka Perko

**Jukka Perko** (født 1968) er en finsk jazzmusiker (saksofon).

## Little Bird

Perko begynte først med klarinett (1981), men etter å ha hørt Paul Desmonds lyriske spill, skiftet han til altsaksofon. Det var først da han oppdaget Chalie Parkers energiske spill at hans verden ble snudd på hodet. Dette ble hans virkelige helt. Han deltok tidlig på Pori Jazz (1985) der han fikk tilnavnet **Little [[Charlie Parker|Bird]]**.

## Oppdaget av Birks

Som student ved jazzlinja på Sibelius-akademiet ble han rekruttert av selveste Dizzy Gillespie og ble dermed et meget ungt medlem av Dizzy Gillespies «70th Anniversary Band», som turnerte i 1986 og 1988-1990. Perko var også med på etableringen av UMO Jazz Orchestra (1987).

## Solo Karriere

Hans egen *Jukka Perko Quartet* innbefatter Severi Pyysalo vibrafon, Heikki "Häkä" Virtanen piano og Marko Timonen trommer (*Portrait by Heart* 1990). Med Pyysalo etablerte han også «Perko-Pyysalo Poppoo», med første utgivelse i *Garden of time* (1993). Poesi utkom på *[[Uuno Kailas]]* med vokalist Vesa-Matti Loiri (1995).
Teppo Mäkynen and Ville Huolman tilkom og var med på *Varia* (1998) og *Kuunnelmia* (2004), med gitarist Teemu Viinikainen.

## Tangolegender

Finland har i likhet med Argentina en sterk tango-tradisjon.
Den finske tangoen har en egen identitet og er befestet i folkesjela. Perko tolker tangolegender på plata "Jukka Perko & Hurmio-Orkesteri: Music of Olavi Virta (1915–72)" (Blue Note, 2000) med Manuel Dunkel saksofon, Lasse Lindgren bass, og Teppo Mäkynen trommer.

## Atraktiv solist

Perko har også en rekke andre samarbeid, som i utgivelsen *First Definition* (1999), der de medvirkende er Anders Bergcrantz trumpet, Mikael Långbacka trombone, og saksofonensemblet Jukka Perko, Eero Koivistoinen og Pertti Päivinen saksofon. Perko var sentral i et skandinavisk kirkemusikalsk prosjekt (2002), der han med Pekka Pohjola, Jukka Linkola og Arttu Takalo har utgitt *Kaananma* (2002) delvis under ledelse av dirigent John Storgårds.  Under Vytautas Lukocius ble verket fremført av Kringkastingsorkestret på Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival 2006. Han har vært aktiv med Trondheim Jazzorkester (2005), medlem av Lars Gullin Tribute (2004, 2005) og turnert med Hallgeir Pedersen og Bernt Rosengren (2006). Han kan bl.a oppleves på trompetist, Tore Johansens utgivelse "Like That" (Gemini Records, 2005).

## Nye og gamle impulser

I de senere år har han søkt mot sine slaviske røtter og oppdaget sine forfedres folkemusikk. Dette mener han selv har vært med på å bygge bro mellom hans ekstremt forskjellige idoler, Desmond og Parker, noe som tilfører enda mer dybde til hans spill, om det er mulig?!!

## Stor musiker
Perko mottok «Pekka Pöyry Award» (1987), Yrjö-prisen (1989) og ble kårets som årets unge artist (1993) av finske festivaler. Jukka Perko spiller med en sjeldent hørt improvisatorisk kraft. Han er kjent for sitt emosjonelle, ekspressive og energiske spill som ibefatter en kraftfull tone, strålenede teknikk, kompleks rytmikk og en sterk identitet. Jukka Perko er en av Finlands største jazzmusikere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* jukkaperko.com 
* umo.fi
Rofekoksib

**Rofekoksib** (rofecoxib) er et ikkesteroid antiinflammatorisk middel, nærmere bestemt en COX-2-hemmer (koksib). Medikamentet er mest kjent under merkenavnet *Vioxx*.

I utgangspunktet mente man at koksibene hadde færre bivirkninger enn uselektive COX-hemmere, særlig fra mage-tarm, da prostaglandiner som virker beskyttende på mageslimhinnen i teorien ikke skulle bli påvirket. Det har vist seg at denne effekten ikke er så stor som man først antok, særlig ved lang tids bruk. 

## ''Vioxx''-skandalen
VIGOR-studien (Vioxx GI Outcomes Research) sammenlignet effekter og bivirkninger av rofecoxib med naproxen. Det ble påvist en 4 ganger økt risiko for akutt hjerteinfarkt hos pasientene som brukte rofekoksib sammenlignet med dem som brukete naproksen i løpet de 12 månendene studien varte. Forskerne fra Merck (MSD) tolket dette som at det var en beskyttende effekt av naproksen. Dette argumentet var avgjørende for at Food and Drug Administration (FDA) godkjente medikamentet. Eksterne forskere gjorde allerede på et tidlig tidspunkt Merck oppmerksom på at den antatte protektive effekten av naproksen var sterkt overdrevet. Flere senere studier som alle viste at rofekoksib gav økt kardiovaskulær risiko førte til at medikamentet ble frivillig trukket tilbake av produsenten på verdensbasis 30. september 2004. 

Medikamentet hadde da allerede vært et av de mest omsatte i mange år, og i en metaanalyse publisert i *[[The Lancet]]* slås det fast at med informasjonen Merck satt inne med, skulle medikamentet ha vært trukket tilbake flere år tidligere. FDA har anslått at *Vioxx* i løpet av de fem årene det var på markedet har vært årsak til mellom 88&nbsp;000 og 139&nbsp;000 alvorlige hjerte-karhendelser, hvorav 30-40 % trolig med dødelig utfall.  

*Vioxx*-skandalen har medført en rekke søksmål mot Merck, og har medført betydelig redusert markedsverdi av dette selskapet. Saken var også et stort tilbakeslag for FDA, og har bidratt til å ytterligere press for å reformere denne institusjonen.

## Kilder
* Jüni P, Nartey L, Reichenbach S, Sterchi R, Dieppe PA, Egger M (2004). Risk of cardiovascular events and rofecoxib: cumulative meta-analysis. *Lancet* (Tilgjengelig online)
* McIntyre, W. F., and G. Evans. 2014. "The Vioxx legacy: Enduring lessons from the not so distant past."  Cardiol J 21 (2):203-5. doi: 10.5603/cj.2014.0029.
Kungliga Musikhögskolan

**Kungliga Musikhögskolan i Stockholm** (etablert 1771), er et av verdens eldste musikkakademi, grunnlagt av Gustav III.

De initielle mål var fremme av «hvad till Musicaliske Vetenskapen hörer, så väl Composition som Execution ... at nya musicaliska Arbeten och Poëmer blifva författade och granskade ...  af svensk infödd Ungdom ... utsöka tjenlige ämnen, hvilka på hennes (akademiens) egen bekostnad komma att undervisas i Composition, Sång och uppå Musicaliska Instrumenter, var och en efter sin böjelse.»https://web.archive.org/web/20060428015430/http://www.musakad.se/pages01.php?page=1

Frem til 1941 hadde skolen navnet **Kungliga Musikaliska Akademiens konservatorium**, eller bare «Ackis», og var inntil 1971 den eneste, statlige utdanning innen musikk, et ansvar som i 1971 ble overført til Musikhögskolan i Stockholm.  Fra 1975 har skolen gitt ut tidsskriftet «ARTES», i samarbeid med bl.a. Svenska Akademien.

Fra å ha nærmere tyve spesialiserte institutt på 90-tallet, har skolen i dag av seks institutt:  Klassisk, folkemusikk, jazz og afroamerikansk tradisjon, musikk- og medieteknikk, komposisjon og direksjon, samt musikk, pedagogikk og samfunn.  Skolen har om lag 700 studenter og 200 tilknyttede lærere. Tidligere har Gunnar Bucht (1987–93), Gunilla von Bahr (2000–06) og Johannes Johansson (2006–2012) vært rektor.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* musakad.se
Franz Xaver Wolfgang Mozart

**Franz Xaver Wolfgang Mozart** (født 26. juli 1791 i Wien, død 29. juli 1844 i Karlsbad i Bøhmen) var en østerriksk komponist og klavervirtuos. Han var sønn av Wolfgang Amadeus Mozart.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Franz Xaver Wolfgang Mozart var det yngste, og sammen med broren Karl Mozart var han de eneste barna av de seks som ble født i Mozarts ekteskap med Constanze, som levde opp. Kallenavnet hans var Wolfgang, i familien kali *Wowi*, hans stefar Georg Nikolaus Nissen kalte ham «Wolf».. Han forekommer noen ganger i offisielle dokumenter og publikasjoner som W. A. Mozart Sohn (eller fils eller figlio).

Wolfgang ble født i farens dødsår, og fra omtrent 1798 hadde han en stefar i den danske diplomaten Georg Nicolaus Nissen, som bodde hos Wolfgangs mor i Wien. Wolfgang ble sterkt knyttet til Nissen, som han betraktet som sin far. Den danske maleren Hans Hansen besøkte hjemmet og malte et bilde av de to Mozart-brødrene, som senere ble hengt opp på Mozarts fødested i Salzburg.

Wolfgangs mor hadde allerede fra tidlig barndom valgt ham til å bli musiker. Han fikk komposisjons- og instrumenttimer fra lærere som Johann Nepomuk Hummel og farens tidligere kollega Antonio Salieri.

### Karriere
I 1808 ble han ansatt som privat musikklærer hos en polsk greve nær Lemberg i Galizien. Fra 1813 forsørget han seg selv som musikklærer og komponist i Lemberg.

Han foretok en omfattende konsertturné i årene 1818 til 1821, som tok ham gjennom Europa og i 1819 til København, hvor moren hans og Nissen bodde fra 1810 til 1820. Han, Constanze og Nissen tilbrakte sommeren på Fredensborg slott, hvor Nissen hadde leid en sommerresidens. For å samle inn penger til den videre reisen ble det arrangert en konsert på Det Kongelige Teater med deltakelse fra Det Kongelige Orkester og sangere fra teatret. Programmet besto delvis av ouverturen til *[[Tryllefløyten]]* og utdrag fra *[[Cosi fan tutte]]*, og delvis av et par av Wolfgangs egne klaverkomposisjoner. Konserten ga et tilfredsstillende overskudd på 100 rigsdaler.

I 1822 returnerte han til Lemberg, muligens tiltrukket av en adelskvinne som var mor til en av elevene hans, og gjenopptok arbeidet sitt der. Han tilbrakte sine siste år i Wien, hvor han underviste.

Wolfgang døde under et spaopphold i Karlsbad.

Wolfgang Mozarts ble med tiden i stor grad glemt. Talentet hans matchet ikke farens, og jo eldre han ble, desto mer angret han sannsynligvis på at han fulgte i farens fotspor.

I likhet med broren Karl døde han ugift og uten barn. Den direkte Mozart-linjen døde ut med Karls død i 1858. Påstander om at Wolfgang hadde et barn utenfor ekteskap er ubegrunnede.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sean Hannity

**Sean Patrick Hannity** (født 20. desember 1961 i New York) er en amerikansk programleder ved Fox News.

Hannity startet sin mediekarriere i 1989 som radiovert på studentradiokanalen KCSB-FM etter å ha avbrutt studier ved New York University. I 1992 ble han talkshowvert på radiokanalen WVNN i Alabama og var der helt til han i 1996 gikk til Fox News for å være programleder (sammen med Alan Colmes) for *[[Hannity & Colmes]]*. Hannity har gjennom programmet gitt uttrykk for sitt konservative og høyreorienterte ståsted, som forøvrig har stått i en viss kontrast til den mer liberale Colmes. Hanity er en nær alliert av Donald Trump og har deltatt i flere av hans valgkampanjer.

Hannity har blant annet utgitt bøkene *Let Freedom Ring: Winning the War of Liberty Against Liberalism* (2002) og *Live Free or Die:America (and the World) on the Brink* (2020).

## Privatliv
Hannity har siden 1993 vært gift med Jill Rhodes Hannity. De har to barn, Patrick og Merri Kelly Hannity.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Antidepressivum

**Antidepressiva** er legemidler som brukes i behandling av en rekke psykiatriske tilstander, først og fremst depresjon, angst og tvangslidelser. Medikamentene har også en plass ved en del somatiske tilstander som nevropatisk smerte, premenstruelt syndrom og menopausale plager. 

Hovedgrupper av antidepressiva er:
* Uselektive monoaminreopptakshemmere (Tricykliske antidepressiva (TCA))
* Selektive serotoninreopptakshemmere (SSRI, også kalt lykkepiller)
* Selektive noradrenalinreopptakshemmere (SNRI)
* Monoamin-oksidasehemmere (MAO-hemmere)
*Andre

## Se også
* Depresjon
* Psykiatri
* Psykoaktivt stoff
* Proteinintoleranse

## Kilder
*Norsk legemiddelhåndbok om antidepressiva

## Eksterne lenker
*
Sylvester Levay

**Sylvester Levay** (født 16. mai 1945 i Subotica i nordre Bačka okrug i Vojvodina, Serbia) er serbisk-fødte ungarsk innspillingskunstner og komponist. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Levay ble født 16. mai 1945 i Subotica i Nord-Bačka-distriktet i Vojvodina, Jugoslavia (nå Serbia). 

Sylvester Levay begynte på musikkskole da han var åtte år gammel. 

Levay utviklet smak for amerikansk musikk mens han vokste opp i Jugoslavia, og til slutt ble han musikkarrangør og tekstforfatter. 

Fra 1962 jobber han i hele Europa inntil han ankom München i 1972. Der traff han sin skrivepartner Michael Kunze, og de to jobber fremdels og har skapt mange vellykkede teaterarbeider. Fra 1980 til 2000 bodde han i Hollywood og konsentrerte seg om komponering av filmmusikk. For tiden deler har sin tid mellom hjem i München, Wien og Los Angeles. Sammen med sin kone Monika som han har vært gift med i 25 år har han datteren Alice og sønnen Sylvester.

### Karriere
15 år gammel vant Sylvester sin første konkurranse i komposisjon. I München jobbet han sammen med Udo Jürgens og Katja Ebstein. Mellom 1977 og 1980 komponerte og produserte han for Elton John, Donna Summer, Silver Convention med flere. Fra 1980 og utover har han jobbet med forskjellige størrelser fra Hollywood, inkludert Michael Douglas, Charlie Sheen, George Lucas og andre. Som medlem av Grammy-organisasjonen og Academy of Television Arts & Sciences har han forelest om filmkomponering ved UCLA og USC. 

Han dirigerer og orkestrerer sine egne arbeider samt spiller piano, saksofon, klarinett, fløyte og orgel. Fra 90-tallet begynte han å hengi seg til musikalarbeider. For tiden arbeider han sammen med Michael Kunze på et nytt prosjekt, musikalen *Rebekka*, som vil få sin premiere ved  Raimundtheater i Wien i september 2006.

## Komposisjoner (utvalgt)
* *Fly Robin Fly* (oppnådde førsteplass på amerikanske hitlister med discogruppa Silver Convention)
* musikk til  *Bambi*
* musikk til *Hot Shots!*
* musikk til *[[Medicopter 117 – Hvert liv teller]]* (tysk-østerriksk fjernsynsserie)
* musikk til  *[[Airwolf]] ([[1984]]–[[1986]])
* *Hexen, Hexen* (musikal)
* musikk til *Courage Mountain* (1990)
* *Elisabeth (Musikal)* ([[1992]], hadde premiere ved [[Theater an der Wien]]) 
* * Mozart!* (Musikal) ([[2001]], hadde premiere ved [[Theater an der Wien]])

== Pristildelinger ==
* [[Grammy]]pris for *Fly, Robin, Fly'', tekst av Michael Kunze (1975)
* Golden Raspberry Award (1984)
* Goldene Stimmgabel (2002)
* Goldene Europa (2002)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Geir Henæs

**Geir Olav Henæs** (født 1955) er en norsk tidligere fotballspiller.

I perioden 1977&ndash;1988 spilte han 227 seriekamper for Moss. Han vant NM-gull i 1983 og ble seriemester i 1987, begge med Moss. Han kom til Moss som seksåring og debuterte på seniorlaget i 1974. Han spilte tre landskamper for , alle i 1979.

### Landskamper

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Life… But How To Live It?

**Life… But How To Live It?**, ofte forkortet **LBHTLI**, var et norsk hardcore/punk-band.

## Historie
Life… But How To Live It? ble dannet av personer i Blitz-miljøet i Oslo i 1988. Brødrene Tom og Roger Andreassen kom opprinnelig fra Kongsvik ved Harstad, og hadde spilt sammen i bandet Barn av regnbuen der. Trommeslageren Geir Petter Jensen hadde fortid som vokalist i bodøbandet Hjertesvikt A/S. Vokalist Katja Osvold hadde liten eller ingen tidligere erfaring fra band, men hennes vokal utgjorde mye av nøkkelen til bandets suksess.

LBHTLI regnes som sentrale innen den europeiske hardcore punk-scenen på begynnelsen av 90-tallet. De turnerte aktivt og ga ut skiver som også hadde appell utenfor punk-kretsene, og det gikk rykter om at de takket nei til et tilbud fra Warner. De takket dessuten nei til en lukrativ spillejobb på Roskilde-festivalen. 

Sammen med band som So Much Hate og Stengte dører var de viktige ambassadører for norsk undergrunnsmusikk i Sentral-Europa. Spesielt i Tyskland opplevde Blitz-bandene et hengivent publikum og suksess, men Life... But How To Live It? spilte også mye i distriktsnorge fra nord til sør. 

LBHTLI ble oppløst i 1994, men flere av medlemmene gikk videre med band som Captain Not Responsible, Drunk, Xisters, 2:20 og Danger!Man.

## Gjenforeningskonserter
* Life… But How To Live It? spilte sin første gjenforeningskonsert 3. mai 2002 i forbindelse med markeringen av Blitz' 20-årsjubileum. Konserten trakk fulle hus, og ble videooverført på storskjerm på utsiden av huset.
* Den 31. mai 2008 sto bandet igjen på scenen i forbindelse med en minnekonsert for gitaristen Børre Løvik. Konserten som ble arrangert under Dyvekes bro i Oslo, trakk 1400 personer og var helt utsolgt.
* Uken etter, den 7. juni 2008, spilte bandet en konsert under 25-årsjubileet for det eldste okkuperte huset i Tyskland, AU-Squat i Frankfurt am Main.

## Besetning
* Tom Andreassen – bassist
* Roger Andreassen – gitarist
* Katja B. Osvold – vokalist
* Geir Petter «Dyret» Jensen – trommeslager

## Plateutgivelser
* 1989: *[[Life... But How To Live It? (album)|Life... But How To Live It?]]* (studioalbum), X-port Plater
* 1989: *[[Your Choice Live Series (Life... But How To Live It?-album)|Your Choice Live Series]]* (konsertalbum), Your Choice Live Series
* 1990: *[[Day by Day]]* (studioalbum), Konkurell
* 1990: *[[Green (single)|Green]]* (singel), Beri-Beri
* 1991: *[[Burn (Life... But How To Live It?-album)|Burn]]* (singel), Beri-Beri
* 1993: *[[Ugly (Life... But How To Live It?-album)|Ugly]]* (studioalbum), Progress Records
* 1994: *[[This Might Be My Second Last Beer]]* (konsertalbum), Zone
* 1994: *[[Life... But How to Live It? (samlealbum)|Life... But How to Live It?]]* 
* 1996: *[[Life... But How to Live It?/Dag by Day]]* 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fox News

**Fox News Channel** (**FNC**) er en amerikansk nyhetskanal som sendes over kabel-tv-nettet og via satellitt. Kanalen er eid av Fox Entertainment Group. Fox News Channel begynte å sende 7. oktober 1996 til daværende 17 millioner kabel-tv-abonnenter. Kanalen er idag tilgjengelig for rundt 85 millioner amerikanere samt i en rekke utenlandske land.

Kanalen har hatt en sterk vekst i antall seere. I USA er den pr. oktober 2006 den ledende kanal på kabelnyhetsmarkedet, med høyere *rating* enn hovedkonkurrentene CNN og MSNBC. En viktig grunn kan være at konkurransen på den massemediale «høyreside» er svak: Mange amerikanere er langt mer konservative enn de fleste journalister i de store amerikanske mediene, men få andre medieplattformer enn Fox News Channel (med unntak av radio) tilbyr et i hovedtendens konservativt utsyn, og gir en bred plattform til talspersoner for tradisjonelle verdier og holdninger, enten høyresiden sitter i regjering eller ikke. Det mest sette programmet på kanalen var Bill O'Reillys *[[The O'Reilly Factor]].*  

I innholdet fra Fox News og blant seerne finner man støtte for helbredelse gjennom bønn, kreasjonisme, Trump, Putin, abortmotstand, klimafornektelse og konspirasjonsteorier.

Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 fikk Fox News positiv omtale av Russlands utenriksminister Sergej Lavrov for å tilby alternative nyheter.

En undersøkelse i 2010 viste at seerne til Fox News var mer feilinformerte enn seere ved andre kanaler.

## Profiler

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Steve Doocy

**Steve Doocy** (født 1956) er en amerikansk programleder på Fox News Channels *[[Fox & Friends]]* morgennyhetsprogram.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Jonathan Powell

**Jonathan Powell** (født 1947) er en britisk TV-produsent. Etter at han tok eksamen hos University of East Anglia i 1968, begynte han å jobbe med dramaserier, og han produserte programmer som *[[Crown Court (TV-serie)|Crown Court]]*.

Han produserte flere dramaserier på 1970-tallet. Flere av disse var basert på bøker, slik som *[[A Christmas Carol]]* (1977) og *[[Wuthering Heights]]* (1978). Han er sannsynligvis mest berømt for å ha produsert BBC-serien *[[Tinker, Tailor, Soldier, Spy]]* (1979) og oppfølgeren *[[Smiley's People]]* (1982).

I 1982 fikk han jobben som leder for dramaserier hos BBC Television og han tok senere over som leder for drama. I 1987 steg han igjen i gradene da han fikk jobben som controller for BBC One etter at Michael Grade sluttet. Han var ansvarlig for bestillingen av såpeoperaen *[[Eldorado (såpeopera)|Eldorado]]*, som varte bare et år og ble regnet som en dyr og flau fiasko for BBC av både kritikere og seere. Han var også ansvarlig for å sette *[[Doctor Who]]* på pause i 1989, noe som effektivt var en kansellering av serien.

Han beholdt denne stillingen frem til 1993, da han forlot BBC for å jobbe hos Carlton Television, hvor han ble leder for drama og samproduksjon. I desember 2005 har han fremdeles den stillingen.

## Eksterne lenker
*
Tom Baker (amerikansk skuespiller)

**Tom Baker** (født 23. august 1940 i Vest-Virginia, død 2. september 1982 i New York City i New York) var en amerikansk skuespiller som spilte i Andy Warhols *[[Blow Job (film)|Blow Job]]* (1963).

Han var kjent for å ha et rusproblem, og han var en nær venn av Jim Morrison, sanger i The Doors. Han døde av en rusmiddeloverdose, og det skapte forvirring i mediene. En annen Tom Baker, en britisk skuespiller, var mye mer berømt på grunn av at han spilte den fjerde Doktoren i *[[Doctor Who]]* (som ble vist på PBS i USA). Ettersom begge to hadde et rykte for å drikke mye, ble det antatt at det var den britiske skuespilleren som hadde dødd.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Caprivi (region)

**Caprivi** er en region i Namibia og har hentet sitt navn fra *Caprivi-stripen*. Regionen har omkring  innbyggere (2011).

## Geografi
Caprivi er et tropisk område med høye temperaturer og mye nedbør i regntiden fra desember til mars. Dette gjør regionen til den våteste regionen i Namibia. Terrenget er hovedsakelig sumper, sletter, våtområder og treområder.

Den er også hjemmet til 450 dyrearter som elefanter. Villmarken er beskyttet av flere naturreservater som Bwabwata, Mudumu, Lizauli, West Caprivi Game Park, Mahango Game Reserve og Mamili Nasjonalpark. Dyrene beveger seg fritt over den umerkede grensen til Botswana hvor Chobe Nasjonalpark ligger. Stripen har også nesten 70 prosent av fugleartene som finnes i Namibia. Katima Mulilo er den største byen, med betydelige steder som Choi, Chinchimane, Bukalo, Sibinda og Impaliola.

I tillegg til Zambezi-elven, inneholder også stripen Cuando og Kwando-elvene som danner grensen til Botswana. Bielver av elven har forskjellige navn som Linyata og Chobe. Provinsens østligste punkt er hvor Cuando møter Zambezi.

## Historie
Caprivi ble oppkalt etter den tyske kansleren Leo von Caprivi som forhandlet området til Tyskland i et bytte i 1890 med Storbritannia. Caprivi avtalte en annektering av området til Tysk Sydvest-Afrika for å gi Tyskland adgang til Zambezi som del av Zanzibar-traktaten.

## Befolkning
Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på . 

Rundt  er del av den etniske gruppen lozi som har totalt  mennesker i det vestlige Zambia, nordvestre Zimbabwe () og nordlige Botswana ().

Der har vært etnisk spenning mellom loziene og ovamboene, den etniske majoritetsgruppen i det nordlige Namibia. Dette har ført til tidligere konflikter, inkludert opprettelsen av Caprivi Frigjøringsfront i 1994 som ønsker selvstyre for capriviloziene.

Regionen består av seks valgkretser:
*Kongola
*Linyanti
*Sibinda 
*Katima Mulilo Urban 
*Katima Mulilo Rural
*Kabe

## Referanser
Elmina

**Elmina** er en by i regionen Central i Ghana. Den ligger ved ei bukt i Atlanterhavet, 12 kilometer vest for Cape Coast.

Elmina er den eldste europeiske bosettingen i Vest-Afrika, og ble etablert av portugiserne i 1471. Byen vokste opp rundt borgen Castelo de São Jorge da Mina som ble påbegynt i 1482, og var Portugals hovedkvarter i Vest-Afrika helt til  Det nederlandske vestindiske kompani erobret den i 1637. I århundrene etter dette ble byen mest brukt som base for slavehandel.

Nederlenderne bygget også Fort Coenraadsburg, et fort som ble bygd på 1660-tallet, på stedet hvor portugiserne tidligere hadde bygget et lite kapell kalt *São Tiago da Mina*. Byen var på nederlandske hender til 1872, da den ble britisk.

Fiske har historisk sett vært viktig for Elminas økonomi, og byen er den tredje største fiskerihavna i Ghana etter Tema og Sekondi. Men mens disse to havnene hovedsakelig er orientert mot industrielt fiske så er Elminas stort sett basert på mindre båter og kanoer. En studie fra 2003 anslo at 75% av Elminas innbyggere fikk sin inntekt fra fiske og fiskerelatert virksomhet som videreforedling, fiskehandel og kanobygging.

Byen hadde 21&nbsp;103 innbyggere ved folketellingen i 2000, og ble i 2012 estimert til 32&nbsp;819.

## Referanser
Erongo (region)

**Erongo** er en region i Namibia. Regionen er oppkalt etter Erongo-fjellet, et velkjent landemerke i Namibia og i dette området. Alle de viktigste sentrene innenfor denne regionen er knyttet sammen av asfaltert vei. 
Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på . 

Omaruru, Karibib og Okombahe/Uis/Tsubeses-områdene ligger alle i en halvtørr landbruksregion og har et homogent landbruksmønster som hovedsakelig er kvegdrift. Det kombinerer også fellesdrift med kommersielt landbruk. Behovet for produksjon og markedsføring er derfor lignende og landbrukssamfunnet har felles interesser som særpreger deres område fra Okahandja eller Otjiwarongo-områdene viss behov mer er sentrert rundt industrielt landbruk.

Forskjellige gruvedriftsoperasjoner finnes innen denne regionen på steder som Navachab og i mindre skala på steder rundt Uis og ørkenområdet. Karibib har også en marmorindustri. Walvis Bay, som ble innlemmet i Erongo i 1994, er det primære senteret for Namibias fiskeindustri. Arandis støtter gruveindustrien og Swakopmund styrker foredling.

Med sine forbindelser til Namibias kyst, er denne regionen godt utviklet. Fasiliteter som skoler, sykehus og klinikker, forsyning av elektrisitet og telekommunikasjonstjenester er med få unntak godt etablert.

Regionen består av seks valgkretser:

*Omaruru
*Karibib
*Brandberg
*Arandis
*Swakopmund
*Walvis Bay

## Referanser
Hardap (region)

**Hardap** er en region i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på . 

Hardapdemningen ligger i regionen.

Regionen består av seks valgkretser:

*Gibeon
*Rehoboth Rural
*Rehoboth West Urban
*Rehoboth East Urban
*Mariental Urban
*Mariental Rural

## Referanser
Hanøy

**Hanøy** kan vise til:

*Hanøy i Askøy i Askøy kommune i Vestland
*Hanøy i Hadsel i Hadsel kommune i Nordland

*Erik Hanøy, radioreporter
Grøt

**Grøt** eller **graut** fra norrønt *grautr* (av germansk *grauta* i betydningen grovmalt, grovkornet, beslektet med engelsk *great* i betydningen «stor», av «grovkornet» og «grjot» og «gryte») er en tyktflytende matrett laget av gryn, mel eller ris og væske, vanligvis melk eller vann.

Risengrynsgrøt og rømmegrøt er eksempler på vanlige grøtretter i Norge og Sverige, mens rødgrøt (*rødgrød*) er vanlig i Danmark. Internasjonalt er havregrøt en vanlig grøt.

Melketilsatt grøt serveres som oftest varm, men på slutten av 2010-årene ble det en mattrend å lage såkalt «kjøleskapsgrøt» som spises kald.

Grøtmelet inneholder stivelse, slik at koking over tid fører til at massen tykner. Brukes for lite væske, får man pudding.

Grøt kan også lages av frukt eller bær («rødgrøt»), tyknet med potetmeljevning eller maisenna. Rødgrøt serveres varm eller kald, med melk eller fløte til.

Borgartings kristenrett skriver om tillatt helligdagsarbeid: «*Grøt kan en koke enten det er helg eller søkn, for den er så hellig at ingen skal bøte for å gjøre det.*»

## Referanser
Color Air

**Color Air** var et virtuelt flyselskap som drev med salg av billetter på innenriksruter i Sør-Norge, og til noen få destinasjoner i Europa. Det var et søsterselskap av Color Line. Selskapet startet 6. september 1998, men ble slått konkurs 1. oktober 1999. Selskapet disponerte en flåte med tre Boeing 737-300-fly med plass til 142 passasjerer hver. Selskapet hadde ikke egne godkjenninger, men kjøpte tjenesten fra britiske Air Foyle. Selskapet var således ikke et flyselskap, men var godt i gang med arbeidet for å skaffe seg egne tillatelser da de slo seg konkurs.

## Historie
Color Air startet med flyvninger fra Oslo til Ålesund, og fulgte opp med flyvninger til Bergen og Trondheim. Selskapet opererte også en daglig flygning til London og en ukentlig flyvning til Alicante

Før 1998 var det norske innenriksmarkedet dominert av SAS og Braathens, mens Widerøe hadde monopol på kortbanenettet. Men med åpningen av den nye hovedflyplassen på Gardermoen den 8. oktober 1998, kom det en enorm kapasistetsfrigjøring på det norske innenriksnettet. Denne nye kapasiteten ønsket skipsreder og eier av Color Line Olav Nils Sunde å utnytte ved å starte et innenriks lavprisselskap etter mønster fra utlandet.

Flyselskapet klarte ikke det knallharde konkurransen med SAS og Braathens. De to gamle duopolistene satte kraftig ned prisene for å presse Color Air ut av markedet. Det er antatt at Color Air tapte en halv milliard kroner i de 13 månedene de opererte. Den sterke lojaliteten fra bedriftskundene til SAS og Braathens, spesielt gjennom bonusprogrammene deres, påpekes av de fleste analytikerne å være en av årsakene til at selskapet gikk under. I tillegg er det påpekt at operasjonen var for liten til å bli lønnsom, de startet med for få fly. I motsetning til mange andre lavprisselskaper i utlandet, som eksplisitt satser på privatmarkedet, prøvde Color Air å ta markedsandeler av bedriftsmarkedet, blant annet med reklamekampanjer rettet mot bedriftsmarkedet, men feilet. Samtidig matchet i stor grad SAS og Braathens prisene til Color Air, slik at det ikke ble de store besparelsene. Color Air drev bare et knapt år, før selskapet slo seg selv konkurs i 1999.

Color Air var første flyselskap til å ta av fra den nyåpnede Oslo lufthavn, Gardermoen i 1998.

## Flåte

Color Air administrerte en flåte bestående av følgende fly:

## Destinasjoner

## Referanser


## Litteratur
* Bruce Peter; *Color Line - and the development of Norwegian international Ferry services since 1825* Ferry Publications 2020 ISBN 978-1-911268-39-0

## Eksterne lenker
* 
* Color Air, offisiell nettside (arkivert av Waybackmachine)
Karas (region)

**Karas** er en region sør i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på . 

Navnet til regionen kommer fra fjellrekka Karas i den sørlige delen av regionen. 

Regionen domineres av små landbruksområder der det hovedsakelig drives oppdrett av sauer eller geiter. Viltgårder og irrigasjonslandbruk finnes langs Naute-demningen og Oranje-elven som har blitt stadig viktigere.

Havnebyen Lüderitz og dens fiske- og verftsindustri, diamantområdene langs kysten, både på og utenfor kysten, med Oranjemund som sitt hovedsenter, gruvedrift i den sørlige delen (Klein Karas-området og Rosh Pinah), Kudu-gassfeltet i Atlanterhavet nær Lüderitz og småskalaindustri i Lüderitz og Keetmanshoop er andre næringer i regionen.

De varme kildene ved Ai-Ais, og i fremtiden muligens også kildene i Warmbad, Kokerboom-skogen nær Keetmanshoop, Fish River Canyon som er den nest største i verden, Brukaros-fjellet (en tidligere vulkan) nær Berseba, kystbyen Lüderitz og flere gjeste- og viltgårder er blitt viktige turistattraksjoner. Turismeindustrien har potensial for videre ekspansjon.

Det økonomiske vekstpotensialet i området er betydelig, men det trenger en intens generell utviklingspolitikk. Det er et lønnsomt skatteområde som hovedsakelig kommer fra diamantgruvene for den sentrale regjeringen.

Hovedjernbanen og to stamveier gir adgang til Sør-Afrika. Keetmanshoop er regnet som hovedstaden i sør og har direkte forbindelser til Windhoek gjennom flytrafikk, jernbane og veiforbindelser. Dens flyplass er av internasjonal standard og er brukbar for internasjonal lufttrafikk. Flyplassen nær Kolmanskop nær Lüderitz blir jevnlig besøkt av Air Namibia på sine flygninger til Cape Town og Windhoek. Godt utbygde landingsfasiliteter eksisterer også ved Oranjemund.

Regionen består av seks valgkretser:
*Keetmanshoop Urban
*Berseba
*Lüderitz
*Oranjemund
*Karasburg
*Keetmanshoop Rural

## Referanser

 
## Eksterne lenker
* Regionen Karas
Khomas (region)

**Khomas** er en region i Namibia. Hovedstaden Windhoek ligger her. Regionen er landest mest folkerike. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på . 

Region består av ni valgkretser:

*Hakanana
*Wanaheda
*Katutura Central
*Katutura East
*Khomasdal North
*Windhoek West
*Windhoek East
*Windhoek Rural
*Soweto

## Referanser
Straumen (Inderøy)

**Straumen** er det største tettstedet og administrasjonssenteret i Inderøy kommune i Trøndelag. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og er oppkalt etter tidevannsstrømmen som forbinder Borgenfjorden med resten av Trondheimsfjorden.

## Tjenestetilbud

 
I tillegg til butikker og bank, finnes en rekke offentlige tjenester på Straumen, deriblant Sakshaug skole, Inderøy ungdomsskole, Inderøy videregående skole og Sund folkehøgskole. Ved Straumen ligger også Sakshaug kirke og Sakshaug gamle kirke fra 1100-tallet.

## Kultur
Straumen har flere kulturinstitusjoner, blant annet  Nils Aas Kunstverksted og Inderøy Kulturhus. I tillegg har Muustrøparken en rekke skulpturer av Nils Aas. Tettstedet er årlig sted for jazzfestivalen SoddJazz, og er en del av «Den Gyldne Omvei».

I Straumen finner du også Sund Folkehøgskole, som har en svært anerkjent jazzlinje. En stor del av Norges jazzmusikere har gått ved denne skolen.

## Historie
Straumen har alltid vært et landbruksområde. Store deler av dagens tettsted er bygd på land fra gården Næss. I middelalderen var området sentrum i fylket Øyna, som omfattet foruten Inderøy også Beitstad og Verran. Sakshaug gamle kirke, bygget i grovkrystallisk marmorstein, var da fylkeskirke. Erkebiskop Eystein innviet kirken 1184. I 1869-1871 ble den nye Sakshaug kirke oppført.

Under eneveldet og i unionstiden var Straumen og Inderøy administrasjonssete for Nordre Trondhjems Amt. Både amtmannen og sorenskriveren bodde på den andre siden av Straumen, på gårdene Sund og Vika. Fylkeshovedstaden ble flyttet til Steinkjer først på 1900-tallet.

## Transport
På Straumen munner også fylkesvei 761 fra Vist ut i fylkesvei 755 med videre forbindelse til europavei 6. Straumen har en begrenset busstilbud med Trønderbilene. Straumen ligger cirka 22&nbsp;km fra Steinkjer, cirka 75&nbsp;km fra  og cirka 105&nbsp;km fra Trondheim.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Den Gyldne Omveis nettsted
* Historisk turtips på Straumen