open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
POWER7

**POWER 7** er en 64-bit RISC mikroprosessor som er utviklet av IBM. Mikroprosessoren er basert på IBMs Power Architecture og ble lansert i den 8. februar 2010. POWER7 er etterfølgeren til POWER6, og ble utviklet av IBM i laboratorier på omkring et dusin steder, deriblant Rochester i Minnesota, Austin i Texas, Essex Junction i Vermont, og Böblingen i Tyskland.

POWER7 er en 8-kjerners mikroprosessor. Den er også tilgjengelig i nedskalerte versjoner med 4 og 6 kjerner. Det finnes også en spesifikk *TurboCore* modus som kan slå av fire av kjernene, mens de resterende fire kjernene fortsatt har tilgang til hele minnet (RAM) og nivå-3 hurtigminne.

Hver kjerne er kapabel til å utføre fire tråder parallelt (symmetrisk multiprosessering), noe som gir en teoretisk ytelse på 32 parallelle tråder. Ved  4.04 Ghz har en 8-kjerners POWER7 en teoretisk ytelse på 33.12 GFLOPS per kjerne og 264.96 GFLOPS totalt. POWER7 overgikk dermed ytelsen til SPARC64 VIIIfx, som ble lansert den 14. mai 2009 som verdens raskeste mikroprosessor.

## Karakteristika
En viktig forskjell fra POWER6 er at POWER7 utfører instruksjoner *out-of-order*. Selv om den høyeste klokkefrekvensen er lavere enn på POWER6 (4.14 GHz versus 5.0 GHz), har hver enkelt kjerne høyere ytelse enn på POWER6, samtidig som det er 4 ganger flere kjerner.

* 45 nanometers SOI-prosess
* 1,2 milliarder transistorer
* 567 mm²
* 3.0, 3.1, 3.3, 3.5, 3.55, 3.86, 4.04, 4.14 og 4.25 GHz
* 4, 6 eller 8 kjerner

*4 SMT-tråder per kjerne
*12 utførende enheter per kjerne:
** 2 heltallsenheter
** 2 Load/Store-enheter
** 2 dobbelpresisjons desimaltallsenheter
** 1 vektorenhet med støtte for VSX SIMD multimediainstruksjoner
** 1 enkel-presisjons desimaltallsenhet
** 1 enhet for branch
** 1 enhet med betinget register
* 32 Kb nivå-1 hurtigminne for instruksjoner og 32 Kb nivå-1 hurtigminne for data per kjerne
* 256 Kb nivå-2 hurtigminne per kjerne
* 4 MB nivå-3 hurtigminne per kjerne implementert i eDRAM.

## Systemer
POWER7 benyttes på IBM Bladecenter PS700, PS701 og PS702, og på modellene P750 Express, P755, P770 og P780. 

## Referanser
Øst-Timor under Sommer-OL 2004

**Øst-Timor under Sommer-OL 2004**. To sportsutøvere (en av hvert kjønn) fra Øst-Timor deltok i friidrett under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var første gang Øst-Timor deltok i et sommer-OL og de vant ingen medaljer. Den kvinnelige friidrettsutøveren Aguida Amaral var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
John W. Witek

**John W. Witek** (født 13. september 1933 i Chicago i USA, død 31. januar 2010 i Washington, D.C.) var en amerikansk katolsk prest og sinolog tilhørende jesuittordenen.

Han trådte inn i jesuittordenen i 1952.

I 1934 tok han mastergrad i østasiatisk historie ved Loyola University i Chicago, og tok doktorgraden i 1973 ved Georgetown University i Washington D.C. Deretter ble han «assistant professor» ved Xavier University i Cincinnati. To år etter vendte han tilbake til Georgetown University, og virket der til sin død.

## Verker i utvalg
* *Controversial Ideas in China and Europe: A Biography of Jean-François Foucquet S.J. (1665–1741)*, Roma, 1982
* «Johann Adam Schall and the Transition from the Ming to the Ch'ing Dynasty», s. 109-124, i Roman Malek, S.V.D. (red.): Western Learning and Christianity in China: The Contribution and Impact of Johann Adam Schall von Bell, S.J. (1592–1666) 1 (Monumenta Serica Monograph Series XXXV/1), Nettetal: Steyler Verlag, 1998
* *Religion and Culture: An International Symposium Commemorating The Fourth Centenary of the University College of St. Paul – Macau, 28 November to 1 December 1994*, Macau: Instituto Cultural de Macau, 1999, ISBN 972-35-0235-6
* «Reporting to Rome: Some Mayor Events in the Christian Community in Beijing, 1686-1687», i *Actes du VIIe colloque international de sinologie*, Chantilly 1992: Échanges culturels et religieux entre la Chine el l'Occident (Var.Sin., 83), Taibei: Ricci Institute, 1995
* «Un controversiste jésuite en Chine et en Europe», i *Actes du Colloque international de Sinologie*, 1976, s. 115-135
* «Understanding the Chinese: A Comparison of Matteo Ricci and the French Jesuit Mathematicians Sent by Louis XIV», i Charles E. Ronan S.J. og Bonnie B. C. Oh (red.): *East Meets West: The Jesuits in China*, Chicago, 1988, s. 62-102
* «Universal Teaching from the West», i Stephen Uhalley jr. og Xiaoxin Wu (red.): *China and Christianity: Burdened Past, Hopeful Future*, Armonk NY – London: M.E. Sharpe, 2001
* «With a View towards Japan: Alessandro Valignano and the Opening of the College in Macau», i John W. Witek (red.): *Religion and Culture: An International Symposium Commemorating The Fourth Centenary of the University College of St. Paul – Macau, 28 November to 1 December 1994*, Macau: Instituto Cultural de Macau, 1999, s. 51-68, ISBN 972-35-0235-6
* *Dicionário Português-Chinês: 葡汉辞典 (Pu-Han cidian): Portuguese-Chinese dictionary*, av Michele Ruggieri og Matteo Ricci; redigert av John W. Witek. Publisert 2001, Biblioteca Nacional. ISBN 9725652983.

## Referanser


## Eksterne lenker
* "On Their Own Terms: Father John Witek, S.J. Studies Jesuit Initiatives in China." Georgetown University: Georgetown College Research News. October 27, 2008. Kara Burritt.
Vault: Def Leppard Greatest Hits (1980–1995)

***Vault: Def Leppard Greatest Hits (1980-1995)*** er et samlealbum fra det britiske hard rock-bandet Def Leppard, utgitt i 1995. Albumet inneholder bandets mest solgte singler og ble utgitt på 15-årsdagen for utgivelsen av bandets debutalbum *[[On Through the Night]]*. Samlealbumet kom på 15.-plass på Billboard 200 i USA og på 3.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.

Den tidligere uutgitte sangen «When Love & Hate Collide» ble opprinnelig innspilt til albumet *[[Adrenalize]]*. Ellers var det kun hitsingler som fikk plass på albumet.

## Utgivelser
*Vault* ble utgitt i tre versjoner, en nordamerikansk, en europeisk og en japansk med følgende forskjeller: 

**Kun på nordamerikansk versjon:** 
*«Miss You in a Heartbeat»
**Kun på europeisk versjon:** 
*«Action»
*«Make Love Like a Man»
*«Heaven Is»
**Kun på japansk versjon:**
*«Rock! Rock! Til You Drop»
*«Can't Keep Away from the Flame» (ny sang, kun utgitt i Japan)
**På nordamerikansk og japansk versjon:**
*«Foolin'»

## Sporliste
**Europeisk versjon**

#«Pour Some Sugar on Me» &ndash; 4:53
#«Photograph» &ndash; 4:08
#«Love Bites» &ndash; 5:47
#«Let's Get Rocked» &ndash; 4:56
#«Two Steps Behind» &ndash; 4:19
#«Animal» &ndash; 4:05
#«Heaven Is» &ndash; 3:34
#«Rocket» &ndash; 4:07
#«When Love & Hate Collide» &ndash; 4:16
#«Action» &ndash; 3:40
#«Make Love Like a Man» &ndash; 4:15
#«Armageddon It» &ndash; 5:22
#«Have You Ever Needed Someone So Bad» &ndash; 5:19
#«Rock of Ages» &ndash; 4:08
#«Hysteria» &ndash; 5:55
#«Bringin' on the Heartbreak» &ndash; 4:32

## Personell
*Joe Elliott, vokal
*Rick Allen, trommer
*Vivian Campbell, elektrisk gitar, akustisk gitar, bakgrunnsvokal
*Steve Clark, elektrisk gitar
*Phil Collen, elektrisk gitar, akustisk guitar, bakgrunnsvokal
*Rick Savage, bassgitar, bakgrunnsvokal
*Pete Willis, elektrisk gitar

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Phil Collen

**Philip Kenneth «Phil» Collen** (født 8. desember 1957 i Hackney Central i London i England) er en britisk gitarist og låtskriver, kjent som medlem av hard rock-bandet Def Leppard. Han begynte da Pete Willis forlot bandet i 1982. 

Han fikk sin første gitar, en rød Gibson SG, som 16-åring og sluttet på skolen for å bli fulltids musiker. Han var med i flere band, blant andre Lucy, Tush, Dumb Blondes og Girl. I tillegg til å være fulltidsmedlem av Def Leppard er han også medlem av bandet Man-Raze sammen med tidligere bandkollega i Girl, Simon Laffy, og tidligere trommeslager i Sex Pistols, Paul Cook. 

## Diskografi
### Med Girl
* 1980 *Sheer Greed*
* 1982 *Wasted Youth*
* 1987 *Killing Time*
* 2001 *Live at the Marquee*

### Med Def Leppard
* 1983 *[[Pyromania (album)|Pyromania]]*
* 1987 *[[Hysteria (album)|Hysteria]]*
* 1992 *[[Adrenalize]]*
* 1993 *[[Retro Active]]*
* 1995 **
* 1996 *[[Slang (album)|Slang]]*
* 1999 *[[Euphoria (album)|Euphoria]]*
* 2002 *[[X (Def Leppard-album)|X]]*
* 2005 *[[Rock of Ages: The Definitive Collection]]*
* 2006 *[[Yeah!]]*
* 2004 *[[Best of Def Leppard]]*
* 2008 *[[Songs from the Sparkle Lounge]]*

### Med Man-Raze
* 2008 *Surreal*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Phil Collens offisielle nettsted
*  Man Razes offisielle nettsted
Steve Clark (musiker)

**Stephen Maynard «Steve» Clark** (født 23. april 1960 i Sheffield i England, død 8. januar 1991 i London i England) var en britisk gitarist og låtskriver og medlem av hard rock-bandet Def Leppard fra 1978 til januar 1991 da han døde av en utilsiktet overdose av medisiner og alkohol.

Han fikk sin første gitar som 11-åring og lærte seg raskt å spille. Han spilte i et lokalt coverband da han i januar 1978 møtte Pete Willis og spurte om han kunne få være med i Willis' band Def Leppard. Etter en kort audition ble han medlem av bandet. Clark ble raskt en av bandets viktigste låtskrivere og var hovedmannen bak det særegne «Def Leppard-soundet». 

Han fikk på slutten av 1980-tallet så store problemer med alkoholisme at han og Def Leppard i 1990 ble enige om å ta en pause slik at Clark kunne komme seg på beina og bli kvitt sin rusmiddelavhengighet. Han ble 8. januar 1991 funnet død i sitt eget hjem, og obduksjonen viste at hans blod inneholdt kodein, Valium, morfin og store mengder alkohol. Den påfølgende etterforskningen konstaterte at dødsfallet sannsynligvis var utilsiktet og at det ikke fantes bevis for selvmord.

## Diskografi
### Med Def Leppard
* 1980 *[[On Through the Night]]*
* 1981 *[[High 'n' Dry]]*
* 1983 *[[Pyromania (album)|Pyromania]]*
* 1987 *[[Hysteria (album)|Hysteria]]*
* 1992 *[[Adrenalize]]*
* 1993 *[[Retro Active]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Euphoria (album)

:*For pop-sangen med samme navn, se [[Euphoria (sang)]]*

***Euphoria*** er det syvende studioalbumet fra det britiske hard rock-bandet Def Leppard, utgitt i 1999. På dette albumet returnerer bandet til det «typiske» Def Leppard-soundet, og det er produsert av Pete Woodroffe sammen med bandet. Albumet kom på 11.-plass på Billboard 200 i USA og på 11.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia.

## Bakgrunn

Bandet hentet inn Robert John «Mutt» Lange igjen, men kun i fire dager for å skrive låter. Tre av låtene på albumet, «It's Only Love», «All Night» og «Promises» er skrevet sammen med Lange. Han bidrar også med bakgrunnsvokal på de to sistnevnte sangene. En sang fra et av Vivian Campbells tidligere band *Clock*, «To Be Alive», er også med. Formel 1-verdensmesteren fra 1996, Damon Hill, som er Rick Savages nabo, bidrar med en gitarsolo på sangen «Demolition Man».

## Sporliste

#«Demolition Man» &ndash; 3:24 (Collen, Campbell, Elliott)
#«Promises» &ndash; 3:59 (Collen, Lange)
#«Back in Your Face» &ndash; 3:20 (Elliott, Collen)
#«Goodbye» &ndash; 3:36 (Savage)
#«All Night» &ndash; 3:38 (Collen, Lange)
#«Paper Sun» &ndash; 5:27 (Collen, Campbell, Elliott, Savage, Pete Woodroffe)
#«It's Only Love» &ndash; 4:06 (Elliott, Lange, Savage, Campbell)
#«21st Century Sha la la la Girl» &ndash; 4:06 (Collen, Elliott, Savage)
#«To Be Alive» &ndash; 3:53 (Campbell, P. J. Smith)
#«Disintegrate» &ndash; 2:51 (Collen)
#«Guilty» &ndash; 3:47 (Collen, Savage, Elliott, Campbell, Woodroffe)
#«Day After Day» &ndash; 4:36 (Collen, Elliott, Campbell)
#«Kings of Obivion» &ndash; 4:18 (Elliott, Collen, Savage)

## Personell
* Joe Elliott, vokal
* Phil Collen, gitar, bakgrunnsvokal
* Vivian Campbell, gitar, bakgrunnsvokal
* Rick Savage, bass, bakgrunnsvokal
* Rick Allen, trommer

### Andre medvirkende
* Ciaran McGoldrick, Gary Sullivan, Ricky Warwick, «hey» og klapping på «Back in Your Face»
* Robert John «Mutt» Lange – bakgrunnsvokal på «Promises» og «All Night», gitar på «All Night»
* Damon Hill – gitarsolo på «Demolition Man»

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Til fengslet jeg vandrer

«**Til fengslet jeg vandrer**» er sammen med «Brennevinsondet» og «Baardsens levnedsløp» det mest kjente skillingstrykket om Gjest Baardsen. I 1845 ble Baardsen benådet, og da reiste han rundt og solgte skillingstrykk han hadde skrevet i fengslet.

## Teksten
#Til fengslet jeg vandrer så stille mine hender er bundne av jern,mens tårer på kinnene trille så må jeg forlate mitt hjem.
#O arme, hva skal jeg vel gjøre ved siden av meg går en vaktsom vil meg til fengslet bortføre snart sitter jeg ene, forlatt.
#Nu sitter jeg ensom i cellen jeg er ei som fuglen glad,jeg sukker fra morgen til kvelden: Å gid jeg i friheten var.
#Min fader og mor sitter hjemme de sørger og gråter for megjeg synes jeg hører dere stemme at jeg vandrer på villfaren vei.
#Min moder hun sukker og gråter hun har oppsendt så mangen bønnhun har fellet så mangen tåre som en moder kan felle for sin sønn.
#Men moder, hva kan jeg vel gjøre som sitter bak fengselets mur,jeg kommer jo ei ut av døre jeg sitter som fuglen i bur.
#Til slutt vil jeg sige Jer alle de som vandrer på dydens veidet er så lett for en yngling å falle thi så har i verden gått meg.

## Kilder
**[[Gode gamle viser frem fra glemselen]]*, Per Johan Skjærstad, Gyldendal 1982
Den forsmådde mø

«**Den forsmådde mø**» er en vise som fra et boktrykkeri i Kristiania kom ut som skillingstrykk i 1920, forteller Per Johan Skjærstad i boken *[[Gode gamle viser frem fra glemselen]]*. Alf Prøysen sang den også inn på plate i sin tid. 

## Teksten
#Det var en gang en peppermø så deilig rund, så tykk og rød,hun elsket en skomakersvenn, han hette Pettersen.Det var i ungdomsåra sjong faderifaderullan lei,jeg måtte han bedåra han sa han elska meg.
#På kammerset mitt han kom hver kveld og sulten var han gudbevaremegvelkjøttkaker var han beste mat jeg stekte fat på fat.Og Pettersen han spiste sjong faderifaderullan lei,han spiste og han fniste og blunka litt til meg.
#Og hør nå her min egen skatt jeg blir hos deg i denne natti morgen vi til presten går og der vi lysning får.Så kjøper vi de møblene vi trenger, sjong faderifaderullan lei,jeg ga han mine penger og Pettersen ble hos meg.
#Om morgenen han la i vei kom aldri mer igjen til meghan røvet har min hjertefred og Gud vet hvor jeg led.Så spurte jeg skomakergutta sjung faderifaderullan lei,de sa han var reist til Utha for der å gifte seg.
#Fra Pettersen kom der et brev der han en mengde til meg skrev,det kom fra Ameriken der var han nå min venn.Nå var han blitt mormoner og bodde i et stort palass,han hadde fjorten koner, til meg en kokkeplass.
#Jeg skrev igjen et brev og sa: Slik svinefant vil jeg ei ha,vil heller være peppermø til jeg en gang får dø.Det var i ungdomsåra sjung faderifaderullan lei,jeg måtte han bedåra, han sa han elska meg.
Rick Savage

**Richard «Rick» Savage** (født 2. desember 1960 i Sheffield i England) er en britisk bassist, gitarist, keyboardist, og låtskriver. Han er mest kjent som medlem av hard rock-bandet Def Leppard. Av sine bandkollegaer blir han kalt **Sav** for å unngå forvekslinger med bandets andre Rick, trommeslager Rick Allen.

Savage lærte seg å spille gitar i tidlig ungdom samtidig som han prøvespilte for fotballaget Sheffield United – til tross for at han holdt med naborivalene Sheffield Wednesday. Han valgte etterhvert musikken og ble med som gitarist i et lokalt coverband, Atomic Mass, der Joe Elliott var vokalist og Pete Willis var gitarist. 

I november 1977 skiftet bandet navn til Deaf Leopard, et navn Joe Elliott hadde funnet på. Trommeslager Tony Kenning foreslo en modifisering: Def Leppard, fordi det da minnet litt om Led Zeppelin. Etter at to bassister sluttet i rask rekkefølge, fant Savage ut at han kunne prøve seg på bass selv. 

I 1994 fikk Savage Bells parese – en lammelse i ansiktet. Han ble raskt friskmeldt, men mener selv at han merker deler av dette når han blir sliten.

## Diskografi
:*se Def Leppards [[Def Leppard#Diskografi|diskografi]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Slang (album)

***Slang*** er det sjette studioalbumet fra det britiske hard rock-bandet Def Leppard, utgitt i 1996. Albumet markerer et skifte i bandets musikkstil og er produsert av bandet sammen med Pete Woodroffe. Albumet kom på 14.-plass på Billboard 200 i USA og på 5.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia. Dette er også det eneste Def Leppard-albumet som ikke har bandets logo på coveret.

## Bakgrunn
I tidsrommet mellom utgivelsene av *[[Retro Active]]* og *Slang* måtte Def Leppards medlemmer nok en gang oppleve tunge tider. Phil Collen gikk igjennom en skilsmisse, Rick Savages far døde, og Savage selv fikk Bells parese (en lammelse i ansiktet), Rick Allen ble arrestert mistenkt for konemishandling, og Joe Elliott ble arrestert mistenkt for vold.

Til tross for alt dette mente de at de hadde overlevd hardere tider og reiste til Marbella i Spania for å starte innspillingene. De avsluttende arbeidene med albumet ble foretatt i Dublin i Irland.

## Sporliste

#«Truth?» &ndash; 3:00 (Collen, Elliott, Savage, Campbell)
#«Turn to Dust» &ndash; 4:21 (Collen)
#«Slang» &ndash; 2:37 (Collen, Elliott)
#«All I Want Is Everything» &ndash; 5:20 (Elliott)
#«Work It Out» &ndash; 4:49 (Campbell) 
#«Breathe a Sigh» &ndash; 4:06 (Collen)
#«Deliver Me» &ndash; 3:04 (Collen, Elliott)
#«Gift of Flesh» &ndash; 3:48 (Collen)
#«Blood Runs Cold» &ndash; 4:26 (Collen, Elliott)
#«Where Does Love Go When It Dies» &ndash; 4:04 (Elliott, Collen)
#«Pearl of Euphoria» &ndash; 6:21 (Elliott, Collen, Savage)

## Personell
* Joe Elliott, vokal, gitar på «Pearl of Euphoria», bass på «Pearl of Euphoria»
* Rick Allen, trommer, perkusjon
* Vivian Campbell, elektrisk gitar, akustisk gitar, dulcimer, vokal
* Phil Collen, elektrisk gitar, akustisk gitar, mandolin, vokal
* Rick Savage, bass, akustisk gitar, synth-bass, vokal

### Andre medvirkende
* Gloria Flores, spansk stemme på «Slang»
* Ram Naravan, intro sarangi-sample på «Turn to Dust»
* Craig Pruess, stryker og perkusjonsarrangement og dirigent på «Turn to Dust»
* Av Singh, dohl på «Turn to Dust»
* Shyam Vatish, outro sarangi-sample på «Turn to Dust»
* Pete Woodroffe, piano på «Blood Runs Cold», keyboard på «Where Does Love Go When It Dies»
* Gavyn Wright, stryker på «Turn to Dust»

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Mercury Records: «Def Leppard – Behind the Songs»
Brennevinet

«**Brennevinet**» er tittelen på et skillingstrykk som kommer fra det gamle Vika i Oslo, skrevet rundt 1910. Per Johan Skjærstad, mannen bak platserien Frem fra Glemselen mener at det er Olaves Pedersen som har laget denne, han skrev mange viser fra Vika, og den mest kjente av hans viser er «Jeg er en fattiggutt fra Vika». Det er imidlertid lite sannsynlig, for Alfred Sinding-Larsen, som skrev under psevdonymet Olaves Pedersen, skrev visene sine i brei kristianiadialekt. 

## Teksten
#Akk visste du hvor mitt hjerte bløder hver gang ditt fremmede blikk meg møterditt smil er hånlig, din tale kort, si meg min pike hva skal jeg gjøre.
#Mot meg du ingen fortred har øvet blott meg min tillit til deg berøvetthi den som lukter av brennevin for aldri kalle seg for gutten min.
#Vel gikk jeg sammen med «Snapse-Søren» forleden dag gjennom salongdørenmen like god kom jeg ut som inn det så du jo, ellers var du blind.
#Nei ennu har jeg ei mistet synet, men foran tordnen varsler lyneti tide søker jeg derfor ly før stormen bryter den mørke sky.
#Og jeg som trodde det var bånd vi knyttet at kjærligheten var vel beskyttetog jeg som trodde din faders gård var din og min nei nu er du hård.
#Tro ei min kjærlighet er så liten men her er tale om levetidenjeg går ei hen i elskovsrus og bringer ulykken til mitt hus.
#Jeg trodde ei det var synd at tage et skjønnhets glass i de unge dageei heller trodde det var noen skam blant gode venner å ta en dram.
#Her er ei tale om synden, skammen, men valget er mellom meg og drammen.Vil du beholde ditt skjønnhetsglass da er det best du får reisepass.

## Kilder
**[[Gode gamle viser frem fra glemselen]]*, Per Johan Skjærstad, Gyldendal 1982
Spåvise

«**Spåvise**»,opprinnelig tittel er **En Time for sent**, er en vise laget av den danske dikter og komponist Erik Bøgh. Visa er publisert i hans *Hundrede Viser*, som kom ut i 1850-årene. I melodisamlingen til hans *Halvandethundrede Viser* oppgir han at visa er laget til en norsk Nyttårsrevy i 1848. Melodien skulle være hentet fra Mehuls "A peine au sortir de l'enfance".

## Teksten
#Min moder i mens jeg var liten lot en gang en kjerring meg spå,og alt hva hun spådde, jeg siden har sett i oppfyllelse gå.Hin kjerring med kjepp og med krykke hadde ærligen bålet fortjent,thi hun spådde: All jordelivs lykke skal han finne en time for sent.
#Min onkel var en av de rike han lignet ei på sin nevø,da han verden farvel skulle sige sine penger og saligen dø.All sin rikdom han ved testamente at bortskjenke til meg hadde tenkthan lot meg og notaren hente, men vi kom just en time for sent.
#Jeg et embete søkte og lykken hadde endelig laget seg så,at jeg bøyet nakken og ryggen skulle frem for herr statsråden gå.Han nikket alvorlig: Min kjære De har embetet ærlig fortjentjeg beklager Dem høyt på min ære men De kom just en time forsent.
#Til en pike av elskov jeg flammer hun var god, hun var rik, hun var smukk,til sist jeg min kjærlighet fremstammet, og hun svarte meg da med et sukk:Si meg hvorfor har De ikke før vovet at forklare hva De haver ment,det er dumt thi nu er jeg forlovet De kom just en time for sent.

## Kilder til teksten
**[[Gode gamle viser frem fra glemselen]]*, Per Johan Skjærstad, Gyldendal 1982
Pete Willis

**Peter Andrew «Pete» Willis** (født 16. februar 1960 i Sheffield i England) er en britisk gitarist og låtskriver. Han er mest kjent som originalmedlem av hard rock-bandet Def Leppard. Han ble erstattet av Phil Collen i 1982, etter at innspillingen av bandets tredje album *[[Pyromania (album)|Pyromania]]* var påbegynt. Han var med på å skrive flere av albumets låter, og spiller rytmegitar på samtlige spor.

Etter tiden i Def Leppard spilte han i bandene Gogmagog og Roadhouse. 

## Diskografi
### Med Def Leppard
* 1980 *[[On Through the Night]]*  
* 1981 *[[High 'n' Dry]]* 
* 1983 *[[Pyromania (album)|Pyromania]]* (kun rytmegitar)
### Med Gogmagog
* 1985 *I Will Be There* (EP)
### Med Roadhouse
* 1991 *Roadhouse*  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svømming under EM i svømmesport 2010 – 800 meter frisvømming kvinner

Øvelsen **800 meter frisvømming kvinner ** ved EM i svømming 2010 på langbane fant sted 11. og 12. august i Budapest, Ungarn.

## Finale

## Eksterne lenker
* Finaleresultater
Det er den største dårlighet

«**Det er den største dårlighet**» er et skillingstrykk som skal være skrevet i Hjerkinn på begynnelsen av 1800-tallet, ifølge Per Johan Skjærstad, i boken «Gode gamle viser frem fra glemselen», utgitt på Gyldendal i 1982.

## Teksten
#Det er den største dårlighet i verden være måat give bort sin kjærlighet til den man ei kan få.Hva tenkte du på mangen gang du vennlig mot meg tokdu tenkte gjøre meg stor skam og holde deg for god.
#Nu skuffet du meg meget hårdt og sorgen rammer megnu gleder du deg hvor du går for jeg bedragen er.Men lar du meg bedragen gå jeg har et dårlig motjeg beder Gud tilgive meg som stedse er meg god.
#Jeg var vel neppe sytten år da jeg fikk kjærestesom aldri av mitt minne går så lenge jeg er til,når andre de forlyster seg i sine unge åri sorgen må jeg gremme meg og felde mangen tår.
#Da du mitt hjerte hadde fått og lokket det av megda ville du besverge at du skulle ekte meg,men du som gjorde tvert i mot tok deg en annen vennog derfor jeg med sorgfullt mot min tid må slite hen.
#Forsvoren er du hvor du går for min skyld visserlighvert trinn som du på jorden trår skal aldri lykkes dig.Hver dråpe blod som i deg er, i hver en led og lemhvert hår som du på hodet har, deg og forsvoret er.
#Om dagen tenker jeg på deg når jeg går ut og innom natten på mitt hvilested uroer du mitt sinn.Du kunne i forgangen tid meg have det betjentførenn mitt sinn og hjerte ble så ganske til deg vendt.

## Eksterne lenker
*
Min sang

«**Min sang**» er et skillingstrykk skrevet av Marie Kristiansen fra Aurdal i Valdres. Hun reiste rundt på slutten av 1800-tallet med skillingsviser basert på sitt eget liv, og de mest kjente er Farvel, min venn og I Aurdal i Valdres. Hun gikk under navnet Valdres-Maria. Marie hadde epilepsi, eller «fallesyken» som den ble kalt, og dermed torde ingen ta henne i fast tjeneste, da de trodde dette var en sinnssykdom. Marie døde bare 53 år gammel, og ligger gravlagt på Ringebu Kirkegård.
Første bokstav i hvert av disse versene, danner til slutt navnet til Marie.

## Teksten
#**M**in sang jeg vil for alle synge om mitt liv som sorgfullt erfor det er vel ingen mere som på jorden har meg kjær.
#**A**urdal er hvor jeg er båren og min barndom rolig svandtnu jeg bor i Gudbrandsdalen der var det min sorg opprandt.
#**R**olig vil jeg sorgen bære hvor i verden jeg mon gåmen herefter vil jeg ønske at jeg dypt i graven lå
#**I**ngen er her uten moder som kan give meg litt trøstog mens jeg var ganske liten sov jeg søtt ved hennes brøst.
#**E**lsket er jeg av min moder og elske vil jeg henne igjentidlig ble vi faderløse, tidlig ble vi uten hjem
#**K**anskje er det og min skjebne som for meg er stillet såat jeg skal syk og sorgfull være og ei mere glede få.
#**R**art min moder ennu ganger som i hytten lun og tryggmen hun bliver snart for gammel snart går hun med bøyet rygg.
#**I**ngen mere her på jorden vil meg se og høre tilnår min moder jorden gjemmer da mitt hjerte briste vil.
#**S**ykdom har jeg som er farlig så jeg arbeid ei kan fåderfor må jeg alltid vandre og i verden ene gå.
#**T**idlig kom jeg ut i verden og fikk prøve sorg og nødhvor jeg kom og sto for døren de meg mange skjellsord bød.
#**I**ngen kan min sorg fornemme som ei sorgen prøvet haralle mine meg forlate derfor jeg på vandring tar.
#**A**lltid mon jeg vandrer være rundt omkring fra by til landog min vise vil jeg selge til enhver i arbeidsstand.
#**N**år jeg fri fra livets møye og min vandring her tar sluttda vil alle som meg hater blive glad for dette bud.
#**S**angen vil jeg byde alle som den kjøpe vil av megsiden kan du den beholde som et minne på din vei.
#**E**fter som at visen ender kun et vers tilbake er,kjøp av meg min ringe vise skal du se hva sorgen er.
#**N**u mitt navn du skal få vite thi det står på visens randValdres er min kjære hjembygd i vårt skjønne Norges land.

## Kilder
*Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982
Jeg går i skyggen

«**Jeg går i skyggen**» er en vise som stammer fra Grønland/Vaterlandstrøket i Oslo, og kom ut i skillingstrykk i 1909. Forfatteren er ukjent.

## Teksten
#All rikdom ulikt er fordelt og lykken likesåen har det herlig, andre fælt med dage tunge og grå.En eier gods og penger og glede og sol hver stunden annen kunne trenge litt for å mette sin munn.
#Jeg går i skyggen trist er min dagingen gleder og hygge, livet er kun et bedrag.Derfor jeg tar meg et beger, det gir humørla dem så kalle meg tyv og fant dertil er jeg vandt.
#De damer går i silke kledt og det fra topp til tå,mens min venninne rett og slett går i en kjole grå.De har ringer på hver finger som de av venner har fåttmen piken min har intet hverken av dyrt eller flott.
#Men hun har to øyne, store blåselv om de er litt forfløyne, tanken kan ei fra dem gå.Når hun til meg smiler blir jeg så varmog når hun hvisker ømt mitt navn, glemt er sorg og savn.
#Et skabbet får, en ussel fyr, la gå jeg vet det selvdet er dog rart hvor godtfolk bryr seg med en bagatell.Men ingen mor har tatt meg ømt til sin barmog ingen hånd har meg strøket, ei ble jeg båren på arm.
#Jeg går i skyggen trist er min dagingen glede og hygge, livet er kun et bedrag.Ofte jeg tar meg et beger, det er jo santla dem så skjelle og kalle meg fant, dertil er jeg vandt.

## Kilder
*Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982
Elfridas forlis

**«Elfridas forlis»** er en norsk vise basert på Trondheimsbåten «Elfrida» som 9. desember 1959 gikk ned, etter å ha fått slagside til babord, etter et voldsomt uvær i Nordsjøen. «Elfrida» befant seg i posisjon hundre nautiske mil ut i Nordsjøen, vest for Lista. Helt nøyaktig var skipets posisjon .

Kaptein N. Breivik på «Elfrida», sendte ut denne meldingen kl 02.06, natten til den 9. desember gjennom skipets radio: «Vi går ned. Takk for all hjelp. Vi har satt ut våre styrbords livbåter og vil forsøke å forlate skipet». De 20 som var ombord på Elfrida, ble alle igjen ute på havet.

Under en minnegudstjeneste i København få dager senere, i den Norske Sjømannskirken, sa sjømannsprest Eirik Gulvåg at det første skipet som passerte der «Elfrida» gikk ned, skulle ha en stor krans med hvite blomster, sammenbundet av silkebånd med de norske farger, å legge på sjøen der «Elfrida» sank.

Opphavsmann til denne visa er Einar Asp fra Vadanesset i Nord-Trøndelag

Baker, småbruker og organist Klaus Vada satte melodi til denne teksten. Han og Einar var naboer

## Referanser


## Kilder
*Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982.
Det vokste en lilje ved grantreets fot

«**Det vokste en lilje ved grantreets fot**» er opprinnelig en svensk vise, men kom og som skillingstrykk på midten av 1800-tallet. Melodien er den samme som til Min båt er så liten. Selv om det oftest står uten tekstforfatter på skillingstrykkene, skal denne visa være skrevet av Kaptein Johan Alfred Broberg, og teksten ble første gang publisert i Frelsesarmeens Barneblad Den unge soldat 28. august 1889. Det finnes en egen variant av denne gamle visa oversatt til nynorsk i 1927 av Anders Hovden, hvor Bjørn Eidsvåg laget ny melodi i 1969. Den har fått plass i Norsk Salmebok nr 493, og har som første strofe «Ein fin liten blome i skogen eg ser».

## Teksten
#Det vokste en lilje ved grantreets fot i skogen i mos og i lyngden lille helt skjultes ved grantreets rot men sto dog så ren og så skjønn.
#Si frykter du ikke at sådan stå gjemt omgivet av skuggene vagt,o nei thi jeg aldri av Herren er glemt han også på liljen gir akt.
#Men ønsker du ikke i haven at stå og dufte for mennesker søtt,o nei jeg trives best blant de ringe og små til skogslilje kun er jeg født.
#Men snart skal for vinterens stormer du dø du blomst som så blomstrede nyss,da hviler jeg trygt under dekket av snø og våkner ved vårsolens kyss.
#For den lærdom ha min takk du lilje så skjønn, om ensom forglemt er min sti,den hånd som meg skapte meg skjermer i lønn den verner så sikkert om meg.
#Om ringe og liten har Herren meg kjær jeg vandrer så lykkelig og vel,hver morgen meg bønnen til himmelen bær jeg slumrer hos Jesus hver kveld.
#En kledning jeg fikk av min frelser så huld i blodet toet skinnende hvit,den passer for staden med gater av gull den passer på vandringen dit.
#Lik blomsten jeg også skal visne og dø men Frelserens løfte jeg har,når støvet er gjemt under dekket av snø er ånden hos Gud i forvar.

## Kilder
*Per Johan Skjærstad: *[[Gode gamle viser frem fra glemselen]]*, Gyldendal 1982
**[[De gamle visene 2]]* med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, Oslo 1972
**[[Sangene i våre hjerter]]*, Elin Prøysen, Damm 2007
På Syversletta

«**På Syversletta**» er en gammel vise skrevet av Lars M. Fjellstad, på bakgrunnen om livet på lasskjørerveien mellom Trysil og Elverum. Det var nok et voldsomt slit for lasskjørerne og deres hester i sjumilsskogene. Kulde, mye snø, tunge lass, samt at de var dårlig betalt. Men ifølge denne visa hadde de godt humør. Dette er nok dog en nyere vise. Melodien til denne visa er «Gjetervisa».

## Teksten
#Ved gamle Trysilveien der står en stue gråforuten glass og dører og ingen pipe på.Igjennom veggesprungen sett nordasnoa innog frå det morkne taket har kringelmora spinn.
#Nå er det lenge sea at folk i stua fannsher bodd'n Syver Spellmann, da var det liv og dans,da var det lek på sletta så mang en lørdagskveldda fridde dem på narreri og mye anna tel.
#Det var han Jørund slaker han tok med folk og fantog Brubakken og han Konfus var båe på en kant.Der solgte vesle Kuppern alt sukkertøyet sittog der vart Kaku-Anne og sine varer kvitt.
#Der var han Kaffe-Johan så liten og så lur,han drakk tom kaffekjelen når fysst han kom på tur.Og der var han Feier-Anders med gumman tjukk og breiog alle Hønnmo-svenska med hatta bak på snei.
#Der møtte han August Dammen i sine unge århan var slik kar til jintom når fysst han fikk en tår.Han slo på skafestøvla og var så morsk og rarmen imot Håbergskjempa han vart nuk liten kar.
#Ja det var mange seller som gamle Keiser Dalmed ordner og med stjerner av blekk i hopetall.Der spådde Loar-Marje i kort og kaffegrutfor fire blanke skilling ho la di framtid ut.
#Der var han Døljans-Ola og gamle farger Kold,og høna oppi Haugen og Olina frå Vold.Der dansa Påskals-Olga i lag med Delka-Jon,og der vart han Vilhelm-fisker og han Morten Bakstuomn.
#Det var Hultomsgutten og han gamle Røsta-Perog han Ola ifra Grøndal og mange mange fler.Ja der var leik og leven det var et lystig lagpå sletta kringom bålet til det vart lysen dag.
#Det står ei gammel stue med skigarn råne nerog brønnen attom bjørka den ser en itte mer.Av grinna låg og lita står att en stolpe tauher bodd han Syver Spellmann og nå er hen lenge dau.

## Kilder
*«Gode gamle viser frem fra glemselen», Per Johan skjærstad, Gyldendal 1982
*De gamle visene 3 med Alf Prøysen, Forlaget For Alle, 1974
Thorvald Kierulf

**Thorvald Kierulf** (født 8. november 1890 i Asker, død 24. desember 1966 i Oslo) var en norsk forstmann og naturverner.

Etter examen artium ved Frogner skole 1909, eksamen fra Statens skogskole i Kongsberg 1912 og forstkandidat fra Norges landbrukshøgskole 1915, var han assistent ved Hedmark Skogselskap 1912–23, sekretær i Det norske skogselskap 1923–39, hvor han var kontorsjef frem til pensjoneringen i 1960. Ellers var han redaktør for Tidsskrift for skogbruk 1939–60.

I sin tid som leder for Norges naturvernforbund 1956–63 ble Jutulhogget naturreservat 1959, Rondane nasjonalpark 1962, og Børgefjell nasjonalpark 1963 etablert. Hans urskog-kamp ga fredning av Elferdalen naturreservat 1967, Gutulia nasjonalpark 1968, Ormtjernkampen nasjonalpark 1968 og Øvre Pasvik nasjonalpark 1970.

## Meritter
* Naturvernforbundet, leder 1956–63, æresmedlem 1963
* Statens Naturvernråd, formann 1956–61
* æresmedlem Østlandske Naturvernforening 1965
* æresmedlem i Danmarks Naturfredningsforening
* Kongens fortjenstmedalje i gull

## Utgivelser
* *Plant skog. Kort veiledning i innsamling av skogfrø, såning og plantning* (1936). Seks utgaver.
* *[[Det norske skogselskap]] gjennom 50 år. 1898–1948* (1949). Redaktør for to bind.
* *Bondens ryggstø. Samtaler mellom en gårdbruker og en fylkesskogmester om skogen og den skjøtsel* (1950).

## Referanser
Sladderkjerring-visa

«**Sladderkjerring-visa**» har sitt opphav fra Ranheim i Trondheim, hvor den kom som skillingstrykk rundt 1912.

## Teksten
#A har det no så travelt æ skoill no væra snarmen kom no innom døra og slo av en passiar,kjelen står å koka, kom her og sett deg nedmen noka nytt forresten, og kolles står det te.
#Jau takk som spør med mæ står det te nokså bramen æ va innom døra te ho Marja no i sta,du store kor det såg utm han Ola han va kleinog ungan dem gikk uflidd, og ho Marja va ålein.
#Men va du no i kjerka når siste preika vadet va no nå tel fadderstas du skoill ha sett dem da.Ho Anne Lise hadde på sæ en kjole som va findem sa no det va silke men æ trur no det va lin.
#Og skoan hennes Mette, æ ska sei dæ dem va blankho e no berre stasen men tru mæ det va sant.Dem sei han Søren på Øvrebø ska synes godt om humen sei du æ har sagt det, så sei æ det va du.
#Og lest du det der støkket som sto i blaet nåder sko det no bli krig igjen ja kan du det forstå.Kor underlig det er med den kjærligheta dudem slåss vesst om et kvinnfolk som hete Kreta nu.
#Først fikk no tyrken ti a, du hi vel hørt om hanhan ville ha a ensam, men da reist sæ alle mann.Og taka i fra tyrken, æ frøkte no han Kalbli kommandert å bli med han e jo korporal.
#Ja Kreta ho e vakker og kanskje har ho pengmen kjære gudbevaremæ no bli æ vesst for lengkaffen den va go og den tredje kopp æ fårja det var likar kaffe enn den æ fekk i går.
#Æ sei itj kor det va hen men fy han va vel veikog koppan, ja æ sei itj meir dem va som småboinnleik,og lite va det tiskjenkt og nokså smått med brødmen jøss det var nok bra åt mæ, det va itj dæ.
#Så får du no ha farvel og mykje takk for mædu sjer vel innom døra når de såless passe sæ.Men sei itj nåkka om ka vi snakka om vi tovi ha no drokke kaffe i stille fred og ro.

## Kilder
*Per Johan Skjærstad: «Gode gamle viser frem fra glemselen», Gyldendal 1982
Pasquale M. D’Elia

**Pasquale M. D'Elia** (født 2. april 1890 i Pietracatella i Campobasso i Italia, død 1963) var en katolsk prest, sinolog og medlem i jesuittordenen.

Han trådte inn i jesuittordenen i 1904 og avla sine første ordensløfter i 1907. Han studerte ved Saint Mary's College i Canterbury (1909) og i Saint-Denis på Jersey (1910&ndash;1913). 

I en alder av 22 år ble han bestemt for de katolske misjoner i Kina. Han studerte i årene 1913&ndash;1917 kinesisk i Zikawei (Xujiahui) i Shanghai og beskjeftiget seg intensivt med kinesisk kultur og historie. I 1917 publiserte han sin første vitenskapelige sinologiske artikkel i tidsskriftet T'oung Pao, om Liang Qichao (1873–1923). Han skrev også mer populært anlagte artikler på kinesisk og italiensk. D'Elia avsluttet sine teologiske studier ved Woodstock College i Maryland (1918–1919) og i Hastings (1920–1921). 

Etter prestevielsen var han først stasjonert i Paray-le-Monial i Frankrike, og deretter, i 1922, ble han sendt til Kina igjen. Han arbeidet som misjonær i Bengbu i provinsen Anhui fra 1923 til 1925. I 1924 avla han de evige ordensløfter, og ble etterpå assignert til Aurorauniversitetet i Shanghai, og virket ved dette jesuittuniversitetet til 1926. 

Han ble da gitt i oppdrag av sin orden å virke ved dens nylig grunnlagte sinologiske sentrum i Zikawei. Her fortsatte han sitt vitenskapelige arbeide. Blant annet oversatte og kommenterte han Sun Yat-sens *Sanmin zhuyi* – et verk som ble oversatt til mange språk og fremdeles gjelder som et standard kommentarverk.

I 1934, etter 22 år i Kina, ble han assignert til Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og de neste 29 årene av sitt liv organiserte, og ledet, han det misjonsteologiske fakultet der. Her ble han professor i misjonsvitenskap og sinologi. Fra 1941 virket han samtidig ved Universitetet i Roma som professor for kinesisk språk og litteratur. 

Som dekanus for det missiologiske fakultet ved Gregoriana ble han «pavelig missiolog» og arbeidet ved en rekke av Den hellige Stols kommisjoner (blant annet vedrørende ritestriden i Kina og i forberedelseskommisjonen for Det annet Vatikankonsil).

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

## Referanser
Utsteinen

**Utsteinen** er en nunatak som reiser seg over innlandsisen sju kilometer nord for Vikinghøgda i den nordvestlige delen av Sør-Rondane i Dronning Maud Land i Antarktis. Den ble kartlagt av norske kartografer i 1957 basert på flyfotografering foretatt av U.S. Navy Operasjon Highjump i 1946–1947 og navngitt etter sin isolerte posisjon.
Høyeste punkt ligger 1570 moh.

Den belgiske forskningsstasjonen Princess Elisabeth ble etablert på Utsteinen i forbindelse med det internasjonale polaråret 2007–2008.

## Referanser
Gunnar Horn (geolog)

**Gunnar Hansen Horn** (født 25. juni 1894 i Kristiania, død 15. juli 1946 på Kapp Linné) var en av landets fremste geologer, kjent da han ledet ekspedisjonen som fant leiren etter Andrées ballongferd på Kvitøya.

Han var bergingeniør fra NTH 1916, studerte ved *Royal School of Mines* i London frem til 1920, og drev oljeleting for et engelsk oljeselskap i Trinidad og Venezuela 1920-23. Med Johan Braastad lette han i 1925  etter olje i Det kaspiske hav. I 1928 mottok han en doktorgrad fra Technische Universität Berlin på en avhandling om svalbardkullenes petrografi. Fra 1929 til sin død var han ved Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser og oppdaget tilfeldigvis leirrestene fra Andrées ballongferd på Bratvaag-ekspedisjonen sommeren 1930 for å annektere Victoriaøya på Frans Josef Land. Som hobby bedrev Horn Hansen  karst-topografi over kalkstens-grottene i Nordland. I 1945 ble han leder for Norges naturvernforbund. Han døde uventet på en ekspedisjon med skuta «Mari» for å gjenopprette Isfjord radio samt utplassere nye fyrlykter langs vestkysten av Svalbard.  Hans far var arkitekt og overlærer Finn Horn.

## Utgivelser
* 
* *Geologisk beskrivelse over [[Bjørnøya]]* (1925).  Med Anders K. Orvin.
* *Beiträge zur Kenntnis der Kohle von Svalbard (Spitzbergen und der Bäreninsel)* (Dybwad, 1928)
*  
*  
* 

## Referanser
Wehrmacht Gefolge-nål

**Wehrmacht Gefolge-nål** (Abzeichen für das Wehrmachtgefolge) er et merke som ble båret av sivile som arbeidet i organisasjoner som støttet det tyske Wehrmacht under andre verdenskrig. Slike organisasjoner var blant andre Luftschutzwarndienst, Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps, Organisation Todt, Reichsarbeitsdienst, Reichsluftschutzbund og Sicherheits-Hilfdienst.

Merket ble innstiftet 1. oktober 1941, og ble produsert av C.E. Juncker i Berlin. Personer som ikke var tyske bar et hvitt armbånd med skriften «Im Dienst der Deutschen Wehrmacht» (*i tjeneste for det tyske Wehrmacht*) i tillegg til merket.

## Design
Merket er designet av Otto Placzek, og er rundt med et ørnehode i profil på topp og bokstavene WG under. I bunn er et hakekors. Baksiden er merket: FEC. OTTO PLACZEK. BERLIN/AUSF. C. E. JUNKER. BERLIN.  Det kom i to typer, ett 23 millimeter bredt merke med lang nål for menn, og ett 35 millimeter bredt merke med kort nål (sikkerhetsnål) for kvinner. De kom i to typer finish, grunnet forskjellige metaller brukt ved produksjonen.

## Bilder

File:Wehrmachtgefolge.jpg|Forside 23&nbsp;mm merke 
File:Wehrmachtgefolge (back).jpg|Bakside 23&nbsp;mm merke
Larvik bibliotek

**Larvik bibliotek** er det kommunalt eide folkebiblioteket i Larvik kommune. Biblioteket ble opprettet 7. oktober 1903 i en bakgårdsbygning til Storgata&nbsp;12 (nå Kirkestredet&nbsp;6).  Det består i dag av et hovedbibliotek i Larvik sentrum og to avdelinger: i Stavern og i Svarstad (Lardal).

Hovedbiblioteket lå i Nansetgata&nbsp;29, og var tegnet av PAM Mellbye. Biblioteket åpnet 1. desember 1984 etter å ha holdt til i Menighetshuset (Kirkestredet&nbsp;8) (1968–1984) og før det i Farrisfabrikkens bygning&nbsp;(1921–1968). Samtidig tok Larvik, som det første folkebibliotek i landet, i bruk biblioteksystemet Bibliofil, skapt av Sandefjord-mannen Torkel Hasle.

Barneavdelingen hadde sine lokaler i Herregården&nbsp;(1968–1972) og på Munken kino&nbsp;(1972–1984).

Store deler av bygningen i Nansetgata&nbsp;29 ble 16. november 2019 totalskadd i en brann, som var påsatt. Larvik bibliotek etablerte et pop-up-bibliotek på Torget&nbsp;10 i Larvik sentrum i påvente av et midlertidig lokale. Pop-up-biblioteket var åpent fra 21. februar til 28. november 2020, men stengt en periode fra 12. mars til 18. mai på grunn av koronapandemien. Et nytt, midlertidig bibliotek åpnet 11. desember 2020 i Nansetgata&nbsp;12.

## Styreformenn i Larvik bibliotek

## Bibliotekssjefer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

## Litteratur
* Larvik bibliotek (2003): *En uundværlig innretning. Larvik bibliotek 100 år 1903–2003*
Demilitarisert sone (Vietnam)

**Den demilitariserte sonen i Vietnam** var en landstripe som gikk tvers igjennom Vietnam, og representerte både en buffersone og en grense mellom Nord-Vietnam og Sør-Vietnam. Denne demilitarisert sonen ble etablert som en følge av at Vietnam ble delt i to stater i 1954 etter Den første indokinesiske krig som følge av Genève-konferansen. Sonen ble etablert 21. juli 1954, og følger i hovedsak Ben Hai-elvens løp til grensen til Laos, 5 km på begge sider av elven var en del av sonen.

Under Vietnamkrigen markerte denne grensen mellom de to krigførende partene og ble formelt fjernet da landene ble forent etter krigen.

Under den nordvietnamesiske påskeoffensiven i 1972 ble sonen inntatt av de nordvietnamesiske styrkene, da to nordvietnamesiske divisjoner med rundt 30 000 soldater og mer enn 100 stridsvogner krysset sonen og hadde kontroll over området resten av krigen.

## Eksterne lenker
*Travel Guide til den demilitariserte sonen
*Washington Post med kart over den demilitariserte sonen
Mikal

**Mikal** er et hebraisk kvinnenavn som betyr «bekk» og et sjeldent nordisk mannsnavn og kvinnenavn som betyr «hvem er som Gud?». 

*Mikal* har norsk og færøysk navnedag 29. september.

## Etymologi
Mannsnavnet *Mikal* er en norsk og færøysk yngre form av det norrøne navnet *Mikjáll* (se *[[Mikael]]*), som er en norrøn form av det latinske navnet *[[Michael]]*. Dette er videre den latinske formen av det greske navnet Μιξαελ (*Mixael*), som er den greske formen av det hebraiske navnet name מִיכָאֵל (*Mikha'el*), som betyr «hvem er som Gud?».

Kvinnenavnet *Mikal* er en nordisk form og transkribering av det hebraiske kvinnenavnet *Mikal* (hebraisk: מִיכַל), som betyr «bekk». Navnet brukes i den norske Bibelen om Mikal, datter av kong Saul som ble gift med David av Israel.

## Utbredelse
Navnet *Mikal* var vanlig i Norge i 1880- og 1890-årene og hadde en popularitetstopp med 0,2 % i 1886.

Mannsnavnet *Mikal* er i dag noe brukt i Norden, men er ikke blant de mest brukte navnene.

|}

I den norske Bibelen er kvinnenavnet *Mikal* nevnt i 17 vers i Bibelen, og er dermed blant de 100 oftest nevnte kvinnenavnene i Bibelen.

Kvinnenavnet *Mikal* er vanlig i Israel.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Ole-Mikal Nilsen (f. 1955), norsk forfatter
* Thomas Mikal Ford (f. 1962), amerikansk skuespiller
* Mikal Olsen Lerøen (f. 1968), norsk programleder
* Roy Mikal Pettersen (f. 1976), norsk tenorsanger
* Mikal Blue, amerikansk musikkprodusent
* Mikal Hameed, kunstner og DJ
* Mikal Telle, norsk DJ og plateprodusent

## Referanser


## Eksterne lenker
Leon Mandrake

**Leon Mandrake** (født **Leon Giglio**; 11. april 1911, død 27. januar 1993) var en italiensk-amerikansk magiker, tryllekunstner, illusjonist, utbryterkunstner, buktaler og framfører som var kjent verdenover som «Mandrake magikeren».

## Liv og virke
Han ble født i den amerikanske delstaten Washington i 1911, og da han var meget ung flyttet hans mor til New Westminster, Britisk Columbia, på vestkysten av Canada. Han begynte sin karriere i underholdningsbransjen i 1922 ved å delta i vaudeville-forestillinger. Han sluttet seg senere til Ralph Richards magiske turne i 1927. På slutten av 1930-årene reiste han mye i USA med stor suksess. Mandrake var tryllekunstner, illusjonist, manipulatør, buktaler og noen ganger brannslukker. Han turnerte mye til universitetene på slutten av sin karriere, og fikk «Performing Fellowship» fra Academy of Magical Arts i Hollywood i 1978, sammen med sin kone og partner, Velvet.

Mandrake giftet seg to ganger, begge ganger med sine kvinnelige sceneassistenter. I 1939 giftet han seg med Narda («Prinsesse Narda»). Da ekteskapet brøt sammen i 1946, mistet han også sin assistent. I desember fikk han en ny assistent, Louise Salerno, som fikk scenenavnet Velvet. To uker senere giftet de seg. De fikk fire barn, Lon, Ron, Kimball og Geelia som alle ble født mens de var ute på turne.

Mandrake framførte sitt siste magiske show i 1985 på Sjokoladefestivalen i Victoria i Canada. Det avsluttet hans 62 år lange karriere i underholdningsbransjen. Han døde på sykehuset den 27. januar 1993.

En biografi ble skrevet i 1998 av Sheldon O'Connell kalt for *Mandrake Incomparable* (Calgary: Hades). I 2001 kom en filmdokumentar, *Mandrake, A Magical Life*.

## Tegneseriefigur
Leon Mandrake var kjent for sin svarte flosshatt, svarte kappe og tynne mustasje og hadde påfallende likhet med tittelfiguren i tegneserien med samme navn, «Mandrake» (engelsk: «Mandrake the Magician»), skapt i 1934 av manusforfatteren Lee Falk (1911–1999). Leon Mandrake hadde fært underholder i over ti år før tegneserien sirkulerte. Phil Davis, seriens tegner, møtte Leon Mandrake. De ble venner og brevvekslet i flere år etterpå. Det var ingen skriftlig kontrakt mellom partene, men begge var verbalt enig om promotere hverandre, magikeren og tegneserien, med det resultat at Mandrake ble kjent over hele Nord-Amerika.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nekrolog
Reichsluftschutzbund

**Reichsluftschutzbund** (**RLB**) (*statlig luftforsvarsforbund*) var en paramilitær organisasjon opprettet i 1933, tilsvarende det norske Sivile Luftvern. I 1935 ble RLB underlagt Luftwaffe, og sto for bemanning av Sivilforsvaret, serlig egenbeskyttelsen (sivilforsvar for den enkeltes faste eiendom til beskyttelse av folk og gods). 1939 var det 13.5 millioner medlemmer. Det var på det meste 3&nbsp;800 skoler med mer enn 28&nbsp;000 instruktører. I 1944 ble RLB underlagt NSDAP. Forbundet ble oppløst i 1945 grunnet det tredje rikes fall.

## Eksterne lenker
*