open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Thief and the Cobbler

***The Thief and the Cobbler*** er en ufullendt film regissert av Richard Williams.

## Handling
Zigzag beskylder den noble skomakeren Tack for å ha angrepet han. Han møter prinsesse Yumyum som har en ødelagt sko (som hun knekker med vilje) som skomakeren må fikse før Zigzag burer han inne. Når Tack blir ferdig med skoen burer Zigzag han inne. Tack og prinsesse Yumyum blir forelsket i hverandre, og Tack er usikker på om han vil få se henne igjen så han prøver å komme seg fri. Samtidig prøver tyven (som ikke har noe navn) å stjele «de tre gullballene som beskytter gullbyen Bagdad fra død og fordervelse». Samtidig med at tyven klarer å stjele «de tre gullballene« klarer Tack å komme seg fri fra fengslet. Alt kommer i ubalanse når Enøyd og hæren hans planlegger å knuse  gullbyen Bagdad.

## Om produksjonen
Richard Williams startet produksjonen av filmen i 1964. Han arbeidet mye med reklamer, TV-filmer og spillefilmintroer for å få råd til å fullføre filmen sin. Filmen skulle egentlig hete *The thief who never gave up*, så endret han det til *The Princess and the Cobbler* og til slutt holdt han seg til *The thief and the cobbler.* Etter tjue år hadde han bare fullført tjue minutter av sin. I 1993 hadde han femten minutter igjen av filmen. Da det nærmet seg deadline  mistet  Williams kontroll over den, og Miramax forkortet filmen, la til scener og endret enkelte av konseptene.

Filmen kom ut under navnet *[[Arabian Knight]]* i 1993.

## The Recobbled Cut
The Recobbled Cut er en nyere versjon av filmen som er redigert etter Richard Williams'opprinnelige konsept. Filmen inneholder noen ufargede sekvenser og noen få deler med storyboardtegninger og animasjonskonsept.

## Perspektivkonseptet i filmen
Mange av filmens bakgrunner var tegnet på en måte hvor bakken var tegnet i et flatt perspektiv og husene var tegnet i forskjellige realistiske perspektiv i ett og samme bilde. Mens bakgrunnene var tegnet i et forvridd perspektiv, er karakterene tegnet i et normalt horisontalt perspektiv, noe som ser naturlig ut i helhetsbildet.

Richard Williams har i denne filmen gitt seg mange friheter i bakgrunnskonseptet. Han har i flere tilfeller tegnet normale bakgrunner med realistiske perspektiv.

## Kjente stemmer
* Vincent Price som Zigzag

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aripert I

**Aripert I** (*Aribert*, død 661) var konge over Det langobardiske kongerike fra 653 til sin død i 661. Han etterfulgte kong Rodoald som regjerte i 5 måneder i 653. Hans hovedsete var i Ticinus (nå Pavia i Nord-Italia).

## Langobardene
Langobardene var et germansk folkeslag som utvandret sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok *Germania* fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. På Ariperts tid var de etablert som herskere over store deler av Italia i det vakuum som hadde oppstått etter Vestromerrikets fall på 470-tallet og østgoternes knusende nederlag rundt 550. Det langobardiske riket i Italia varte fram til slutten av det 8. århundre.

## Familie
Aripert var sønn av den bayerske hertug Gundoald av Asti (død 616) som tilhørte adelsslekten Agilulfingerne og som var bror til Theodelinde som hadde vært gift med den tidligere langobardiske kong Agilulf Gjennom bevisst inngifte ble agilulfingerne den dominerende herskerfamilien i langobardenes rike fram til Aripert IIs død i 712.

## Religionsstrid
Det er hevdet at Ariperts forgjenger ble drept fordi han bekjente seg til arianismen, en kristen trosretning som var utbredt blant germanske folk. Denne retningen sto i motstrid til den katolske kirkes syn, og Aripert ble innsatt som konge med støtte fra dem fordi han bekjente seg til den khalkedonske trosbekjennelsen. Den khalkedonske trosbekjennelsen ble vedtatt under Konsilet i Khalkedon i 451 og gjaldt som den katolske kirkes offisielle syn. Under Aripert og i tiåret etter mistet arianismen sin innflytelse blant langobardene.

## Langobarderriket etter Ariperts død
Etter Ariperts død i 661 ble han etterfulgt av sine to mindreårige sønner Perctarit og Godepert. De delte riket mellom seg, slik at Pectarit hadde sitt hovedkvarter i Mediolanum mens Godepert var i Ticinus. Det oppsto imidlertid strid mellom de to brødrene. Godepert søkte hjelp hos hertug Grimuald av Benevento, men striden endte med at Grimuald drepte Godepert, fordrev Perctarit og lot seg selv utrope til konge over langobardene i 662. Perctarit tok makten tilbake da Grimuald døde i 671.

## Referanser


## Eksterne lenker
*''Origo Gentis Langobardum'', engelsk og latinsk tekst
*Paulus Diaconus, ''Historia Langobardum'', engelsk tekst
Olimpija Rīga

**Olimpija Rīga** var en latvisk fotballklubb fra Riga, som spilte i eliteserien Virslīga fra 1992 til 1995.

## Meritter
***Den latviske cupen: 1**
**1994

## Europacup
Hulda Szaciński

**Hulda Szaciński** (født Hulda Hansen 16. september 1845 i Christiania, død 4. februar 1922) var en norsk fotograf. I folketellingen 1865 er hun oppført som ugift «fotografistinde». 

Hun giftet seg med fotograf Ludwik Szaciński 9. september 1871. Etter hans død i 1894 overtok hun det firmaet han hadde startet i Christiania i slutten av 1860-årene, flyttet til Karl Johans gade 20 og drev det til hun solgte til Selmer Norland i 1916. 

Hulda Szaciński øket firmaets samling av medaljer og utmerkelser. Da hun deltok på Bergensutstillingen i 1898 averterte hun: «Grundlagt 1867. Medaljer i Wien 1873, Drammen 1873, Paris 1874, Filadelfia 1876, Kristiania 1883, Stockholm 1898». Hun fikk også medaljer i Bergen i 1898, i Paris i 1900 og i Christiania i 1905. 

Ludwik og Hulda Szacińskis pleiebarn Stanislaw Szaciński var også fotograf.

## Referanser
Litauen under EM i friidrett 2016

**[[Litauen]]** deltok under EM i friidrett 2016 som blir arrangert 6.&ndash;19. juli 2016 i Amsterdam.

## Medaljevinnere

## Referanser
Harry Hines Woodring

**Harry Hines Woodring** (født 31. mai 1890 i Elk City i Kansas i USA, død 9. september 1967 i Topeka i Kansas) var en amerikansk demokratisk politiker. Han var Kansas' guvernør 1931–1933 og USAs krigsminister 1936–1940.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Harry H. Woodring var sønn av bonden Hines Woodring, som hadde kjempet for Nordtatene under den amerikanske borgerkrig. Han ble utdannet i byens og fylkjets skoler, og begynte som 16-åring som vaktmester ved *First National Bank of [[Neodesha (Kansas)|Neodesha]]*. Han studerte ved *Lebanon Business University* i ett år, og kunne derfor ble bokholder og assistrerende kasserer ved *First National Bank* i Elk City. Han ble etterhvert bankdirektør der.

Han deltok i første verdenskrig som offiser i USAs armé.

### Politiker
Woodring etterfulgte i 1931 Clyde M. Reed som guvernør og ble selv etterfulgt i 1933 av Alf Landon. 

I 1933 giftet Woodring seg med Helen Coolidge. 

### Krigsminister
Etter å ha tjenestegjort som assisterende krigsminister 1933–1936 tiltrådte han i 1936 som krigsminister. På denne tiden var de internasjonale spenninger som skulle bidra til krigsutbrudd begynt å avtegne seg. I Europa opprustet Tyskland kraftig sin militære slagkraft, og ble et uromoment i storpolitikken. Denne prosessen førte til utbruddet av annen verdenskrig i 1939. Samtidig utvidet Japan konstant sitt makt- og innflytelsesområde i Asia, også ved militære midler. Dette førte til tiltagende spenninger med UDSA, som så sine stillehavsinteresser truet. 

På denne bakgrunn gikk Woodring inn for en stryking av de amerikanske stridskrefter. Det ble også utarbeidet mobilisersplener. Samtidig var han en tilhenger av amerikansk isolasjonisme. Av den grunn var han i 1940 motstander av amerikansk militærhjelp til Storbritannia, og gikk derfor av. Presiden Roosevelts innledede politikk førte kort etter til Lend-Lease-avtalen.

### Etter politikken
I 1940 gikk han av, og vendte tilbake til privatlivet. Han var senere uten hell kandidat i guvernørsvalget i Kansas 1946.

Woodring døde 1967 og ble begrave på Mount Hope Cemetery i Topeka.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Jodocus Hondius

**Jodocus Hondius**, egentlig *Josse de Hondt* (født oktober 1563 i Wakken - idag del av Dentergem - i Vest-Flandern, død 12. februar 1612 i Amsterdam) var en flamsk kartograf og utgiver av kartbok og jordglobe.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hondius' familie flyttet i hans barndom til Gent der han i åtteårsalderen begynte en utdannelse til kobberstikker. 

Han flyttet i 1584 til London for å komme seg unna den nederlandske frihetskrig. Der studerte han for Richard Hakluyt og Edward Wright før han i 1593 ble bosatt i Amsterdam. 

### Kartograf
Under sitt opphold i England var Hondius en viktig publisist av Francis Drakes verker. Drake foretok en verdensomseiling mot slutten av 1570-tallet. Særlig kjent ble et kart over en vik ved Nord-Amerikas vestre kystlinje der Drake hadde etablert et samfunn som trolig forsvant etter kort tid. Drake gav regionen navnet *[[New Albion]]* (etter Albion som var et synonym for de britiske øyer). Hondius' kart baserte seg på dagboknotiser og beskrivelser av øyenvitner og gav flere historikere mulighet til spekulasjoner vedrørende Drakes landstigningssted, som fortsatt ikke er klarlagt. Det antas også at Hondius er kunstneren som skapte flere kjente portrett av Drake som nå vises i National Portrait Gallery i London.

Hondius etablerte produksjon av kart og globuser i Amsterdam. To av hans globuser synes i maleriene *[[Geografen]]* respektive *[[Astronomen]]* av Jan Vermeer.

En globe forestillende himmelssfæren som Hondius skapte i 1600 viste 12 nye stjernebilder på den sørlige stjernehimmelen som den nederlandske navigatøren Pieter Dirkszoon Keyser hadde oppdaget.

I 1604 kjøpte Hondius trykkplater for Mercators verdensatlas som på denne tiden var mindre populær enn kartverket *[[Theatrum Orbis Terrarum]]* av Abraham Ortelius. Hondius tilføyde førti kart fra sin egen samling og publiserte kartverket i 1606 under Mercators navn med seg selv som utgiver. Detta atlas ble en stor økonomisk suksess og var utsolgt etter ett år. Senere ble det utgitt nok en utgave, samt en håndboksversjon.

Mellom 1605 og 1610 ble Hondius ansatt av den engelske historikeren John Speed for å lage graveringer i kartverket *The Theatre of the Empire of Great Britaine*.

Etter Hondius' død ble kartverket utgitt av hans enke og av hans sønner.

Det er uklart om han er i slekt med den kjente kobberstikkeren Hendrik Hondius (1573-1650).


Fil:America noviter delineata.jpg|Et kart over Amerika fra Hondius' verksted, utgitt omkring 1640 etter hans død.
Fil:Joducus hondius new albion 1589.png|Detalj fra Hondius' kart over *New Albion*.
Fil:Leo Belgicus.jpg|Den belgiske løve (*Leo Belgicus*) var et populært motiv hos nederlandske kartografer, her Hondius' versjon fra 1611. Kartet er orientert mot vest.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
EM i friidrett 2016 – 100 meter menn

**[[100 meter]] menn** under EM i friidrett 2016 fant sted den 6. og 7. juli 2016 på Olympisch Stadion i Amsterdam, Nederland. Øvelsen bestod av innledende runder, semifinale og finale. De ni høyest rangerte utøverne var automatisk kvalifisert til semifinalene.   

## Rekorder

## Program

## Resultater

### Forsøksheat

De første tre i hvert heat (Q) og ellers de fire raskeste (q) gikk til semifinalene. I tillegg var de ni høyest rangerte utøverne automatisk kvalifisert til semifinalene.

Vind:Heat 1: 0,5 m/s , Heat 2: 0,8 m/s, Heat 3: 1,9 m/s , Heat 4: 0,6 m/s

### Semifinale

De to første (Q) og ellers de to raskeste (q) kvalifiserte seg til finalen.

Vind:Heat 1: +1,5 m/s , Heat 2: +0,6 m/s, Heat 3: -0,4 m/s

Utøvere som fikk walkover til semifinalene

### Finale
Vind: 0,0 m/s

## Referanser


## Eksterne lenker
* amsterdam2016.org, offisielt nettsted for mesterskapet
Tatjana Tarasova

**Tatjana Mykolaïvna Tarasova** (født **Tatjana Mykolaïvna Kovalenko**, russisk: **Тетяна Миколаївна Тарасова** født **Коваленко**; født 8. november 1957) er en sovjetisk tidligere skøyteløper som deltok i De olympiske vinterleker 1980 i Lake Placid og i to sprintverdensmesterskap på skøyter i 1980 og 1981. Hun konkurrerte for Avangard i Kyiv til og med sesongen 1982/83 og i sesongen 1983/84 for Trud i Kyiv som ble hennes siste aktive skøyteløpersesong på høyt nasjonalt seniornivå.

Under de olympiske konkurransene i hurtigløp i 1980 deltok hun bare på 500 meter og tok en 8.-plass. Tarasova vant en sølvmedalje sammenlagt bak Karin Enke fra Øst-Tyskland under sprint-VM på skøyter i Grenoble, Frankrike i 1981. Der vant hun begge distansene første dagen og forbedret mesterskapsrekorden på 500 meter i 4. par etter at landslagskollega Natalja Petrusjova først hadde forbedret den i 1. par. Petrusjova tok rekorden tilbake ved neste mesterskap året etter i nederlandske Alkmaar.

## Meritter
### Personlige rekorder

### Andre rekorder
Tarasova noterte to uoffisielle verdensrekorder som seniorløper èn på 500 meter og èn i sprint firkamp.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Tatjana Tarasova på www.ISU.html.infostradasports.com
*  Tatjana Tarasova på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
*  Tatjana Tarasova på The-Sports.org (Internasjonale mesterskapsresultater pluss feil opplysninger om kunstløpsdeltagelse på 1960-tallet)
Einar Aaser

**Einar Aaser** (født 1886 i Christiania, død 1976) var en norsk lege og var den første direktøren for Statens institutt for folkehelse (i dag Folkehelseinstituttet) fra 1929 til 1956.

Han ble cand.med. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1912 og ble reservelege ved epidemiologisk avdeling ved Ullevål sykehus i 1915. Han hadde privat legepraksis i Aker fra 1923, og var også medlem av herredsstyret i Aker 1923–1925. Han ble dr.med. ved Det Kongelige Frederiks med avhandlingen *Den epidemiske cerebrospinalmeningits optræden i Norge: en kliniskepidemologisk studie* i 1919. Fra 1929 var han direktør for Statens institutt for folkehelse.

## Referanser
Armenia under EM i friidrett 2016

**[[Armenia]]** deltok under EM i friidrett 2016 som blir arrangert 6.&ndash;19. juli 2016 i Amsterdam.

## Resultater

;Menn

;Bane- og landeveisøvelser

;Tekniske øvelser

;Kvinner

;Bane- og landeveisøvelser

## Referanser
Bosnia-Hercegovina under EM i friidrett 2016

**[[Bosnia-Hercegovina]]** deltok under EM i friidrett 2016 som blir arrangert 6.&ndash;19. juli 2016 i Amsterdam.

## Referanser
Estland under EM i friidrett 2016

**[[Estland]]** deltok under EM i friidrett 2016 som blir arrangert 6.&ndash;19. juli 2016 i Amsterdam.

## Medaljevinnere

## Resultater

;Nøkkel
***Q** = Kvalifisert til neste runde
***q** = Kvalifisert til neste runde som de raskeste blant dem som ikke ble direktekvalifisert eller, i tekniske øvelser, etter resultat uten å ha klart kvalifiseringskravet (dersom antallet som klarte kvalifiseringskravet ikke var høyt nok

;Menn

;Bane og landeveisøvelser

;Tekniske øvelser

;Mangekamp – Tikamp

;Kvinner

;Track & road Øvelses

;Teknike øvelser

;Mangekamp – Sjukamp

## Referanser


## Eksterne lenker
*Participants and results
Latvia under EM i friidrett 2016

**[[Latvia]]** deltokr under EM i friidrett 2016 som blir arrangert 6.&ndash;19. juli 2016 i Amsterdam.

## Medaljevinnere

## Referanser
Anauxesis

* Se Systematisk inndeling

***Anauxesis*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså små, lange og smale, mørkt gråaktige trebukker. Antennene er ganske lange, hos hannene mye lengre enn kroppen. Pronotum er tydelige smalere enn de jevnbrede dekkvingene og mye lengre enn bredt, omtrent sylindrisk.

## Levevis

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Agapanthiini Mulsant, 1839 
******** Slekten *Anauxesis* Chevrolat, 1855 - 22 arter
********* *[[Anauxesis albicans]]* Breuning, 1938
********* *[[Anauxesis alboscutellaris]]* Breuning, 1938
********* *[[Anauxesis andreaei]]* Breuning, 1955
********* *[[Anauxesis atrata]]* (Chevrolat, 1855)
********* *[[Anauxesis calabarica]]* (Chevrolat, 1855) 
********* *[[Anauxesis cincticornis]]* (Pascoe, 1857)
********* *[[Anauxesis congoensis]]* Breuning, 1938
********* *[[Anauxesis densepunctata]]* Breuning, 1954
********* *[[Anauxesis elongata]]* (Brancsik, 1897)
********* *[[Anauxesis elongatoides]]* Breuning, 1949
********* *[[Anauxesis flavofemorata]]* Lepesme & Breuning, 1952
********* *[[Anauxesis kenyensis]]* Breuning, 1938
********* *[[Anauxesis kolbei]]* Hintz, 1919
********* *[[Anauxesis laterirufa]]* Breuning, 1981
********* *[[Anauxesis nigroantennalis]]* Breuning, 1955
********* *[[Anauxesis perrieri]]* Fairmaire, 1902
********* *[[Anauxesis proxima]]* Breuning, 1938
********* *[[Anauxesis rufa]]* Breuning, 1948
********* *[[Anauxesis rufipennis]]* Breuning, 1976
********* *[[Anauxesis rufoscapa]]* Breuning, 1950
********* *[[Anauxesis simplex]]* Jordan, 1904
********* *[[Anauxesis singularis]]* Aurivillius, 1908
********* *[[Anauxesis vicina]]* Breuning, 1938

## Kilder
* Katalog med utbredelsesdata 
* Liste over slektene

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
* 
*
Melzerella

* Se Systematisk inndeling

***Melzerella*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, brokete fargede trebukker. Der er rødbrune til brunsvarte med blekgule til oransje tegninger. Kroppsformen er ganske langstrakt, antennene lange og tynne, dekkvingene parallellsidige.

## Utbredelse
Denne gruppen er utbredt i Sør-Amerika, fra Venezuela og Fransk Guyana i nord til det sørlige Brasil og Bolivia i sør.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Aerenicini Lacordaire, 1872
******** Slekten *Melzerella* Costa Lima, 1931
********* *[[Melzerella costalimai]]* Seabra, 1961
********* *[[Melzerella huedepohli]]* Monné, 1979
********* *[[Melzerella inopinata]]* Martins, Galileo & Santos-Silva, 2015
********* *[[Melzerella lutzi]]* Costa Lima, 1931
********* *[[Melzerella monnei]]* Wappes & Lingafelter, 2011

## Kilder
* Liste over artene, med lenker til bilder og utbredelsesdata 
* Liste over slektene

## Eksterne lenker
* 
* 
* Bildegalleri
Paridactus

* Se Systematisk inndeling

***Paridactus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore trebukker med lange antenner (gjerne betydelig lengre enn kroppen). På farge er de gjerne lyst grå- eller brunaktige med svarte flekker.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika (kjent fra Kenya, Kamerun og Mosambik).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Ancylonotini Lacordaire, 1869
******** Slekten *Paridactus* Gahan, 1898
********* *[[Paridactus idactiformis]]* Breuning, 1964
********* *[[Paridactus tarsalis]]* Gahan, 1898

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
*
Chalcolyne

* Se Systematisk inndeling

***Chalcolyne*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

## Utseende
En middelsstor, blankt svart trebukk med litt bronseaktig metallglans. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er sylindrisk, litt bredere enn langt, betydelig smalere enn dekkvingene, som er nesten parallellsidige. Oversiden er sparsomt kledt med korte, oppstående hår.

## Utbredelse
Arten er utbredt i det nordlige Brasil.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Calliini J. Thomson, 1864
******** Slekten *Chalcolyne* Bates, 1866
********* *[[Chalcolyne metallica]]* (Pascoe, 1858)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bilder av arten 
*
Cochliopalpus

* Se Systematisk inndeling

***Cochliopalpus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså store, brunlige eller brunrøde og svarte trebukker. Antennene er noe kortere enn kroppen. Pronotum er sylindrisk, dekkvingene parallellsidige.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det østlige og sørlige Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
******** Slekten *Cochliopalpus* Lacordaire, 1872
********* *[[Cochliopalpus boranus]]* Müller, 1938
********* *[[Cochliopalpus catherina]]* (White, 1858)
********* *[[Cochliopalpus fimbriatus]]* Aurivillius, 1928
********* *[[Cochliopalpus suturalis]]* Harold, 1880

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
* 
*
Tucales

* Se Systematisk inndeling

***Tucales*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, tettbygde, brunlige trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Kroppsformen er ganske bred, dekkvingene har markerte "skuldre" og er bredest foran. Beina er temmelig korte og kraftige.

## Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
******** Slekten *Tucales* Gounelle, 1908
********* *[[Tucales franciscus]]* (Thomson, 1857)
********* *[[Tucales pastranai]]* (Prosen, 1954)
********* *[[Tucales terrenus]]* (Pascoe, 1859)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
* 
*
Johann Bussemacher

**Johann Bussemacher**  (død 1613) var en tysk gravør og publisist.

## Liv og virke
Bussemacher virket som gravør, trykker og kunsthandler i Köln fra om lag 1580 til 1613. Blant hans mange verker er det bilder av flere helgener og et slående trykk av *Frau Richmuth står opp fra en transe*, tatt fra et veggmaleri som en gang var i De hellige apostlers basilika i Köln. Hans signatur varierer mellom "Jans. Busse", "J. Bussm.", "Jo Buss", "Johan Bussemec" og "I. Busem".

Hans navn ("Ian Bussemaker") står på et med 13 graveringer kopiert fra Heinrich Aldegrevers *Hercules' slik* og gravert av Pieter Maes; Bussemacher var formodentlig deres forlegger.

## Referanser
Østerrike under EM i friidrett 2016

**[[Østerrike]]** deltok under EM i friidrett 2016 som blir arrangert 6.&ndash;19. juli 2016 i Amsterdam.

## Medaljevinnere

## Resultater

;Menn

;Bane- og landeveisøvelser

;Tekniske øvelser

;Mangekamp – Tikamp

;Kvinner

;Bane- og landeveisøvelser

;Tekniske øvelser

;Mangekamp – Sjukamp

## Referanser
EM i friidrett 2016 – 400 meter hekk menn

**[[400 meter hekk]] menn** under EM i friidrett 2016 fant sted den 6., 7. og 8. juli 2016 på Olympisch Stadion i Amsterdam, Nederland. Øvelsen bestod av innledende runder, semifinale og finale. De tolv høyest rangerte utøverne var automatisk kvalifisert til semifinalene.   

Karsten Warholm og Øyvind Kjerpeset representerte Norge. Karsten Warholm var autmatisk kvalifisert til semifinalen og kom på 6.-plass i finalen, mens Øyvind Kjerpeset ikke kvalifiserte seg til semifinalen.   

## Medaljevinnere

## Rekorder

## Program

## Resultater

### Runde 1

De to første i hvert heat (Q) og ellers de fire raskeste 4 (q) gikk videre til semifinalene.

### Semifinaler

De to første 2 (Q) og de to raskeste ellers (q) kvalifiserte seg til finalen.

### Finale
Finalen ble avhold kl  19.40 den 8. juli 2016.

## Referanser


## Eksterne lenker
* amsterdam2016.org, offisielt nettsted for mesterskapet
Odontorhabdus

* Se Systematisk inndeling

***Odontorhabdus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Cyrtinini er små (opptil 10 millimeter) og nokså spinkle trebukker med antenner som er omtrent så lange som kroppen. På farge er de mer eller mindre brunlige. Kroppsformen er avlang, pronotum er sylindrisk til tønneformet, ofte lengre enn bredt, uten pigg på sidene. Denne gruppen omfatter sannsynligvis de aller minste medlemmene av familien trebukker, med kroppslengde mellom 1,5-2 millimeter.

## Utbredelse
Slekten er endemisk for Samoa.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Cyrtinini J. Thomson, 1864
******** Slekten *Odontorhabdus* Aurivillius, 1913
********* *[[Odontorhabdus dentipes]]* Aurivillius, 1928
********* *[[Odontorhabdus flavicornis]]* Aurivillius, 1928
********* *[[Odontorhabdus rechingeri]]* Aurivillius, 1913
********* *[[Odontorhabdus teretiscapus]]* Aurivillius, 1928

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, Gamle verden 
* Longicorn ID - Cyrtinini http://cerambycids.com/longicornid/default.asp?a=fs&id=371

## Eksterne lenker
*
Meton

* Se Systematisk inndeling

***Meton*** er en slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, brunspraglete trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Hode og pronotum har en lys midtstripe, pronotum er tønneformet med en liten tann midt på hver side. Dekkvingehe har rettvinklede "skuldre" og er litt tilsmalnende bakover.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia (Queensland), Ny-Guinea med omkringliggende øyer og Molukkene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Desmiphorini J. Thomson, 1860
******** Gruppen "Apodasyini" Lacordaire, 1872
********* Slekten *Meton* Pascoe, 1862
********** Underslekten *Dulichium* Thomson, 1864
*********** *[[Meton digglesi]]* Pascoe, 1862
********** Underslekten *Meton* (i snever forstand)
*********** *[[Meton granulicollis]]* (Pascoe, 1859)
*********** *[[Meton tropicus]]* Pascoe, 1862

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
* 
*
Mesterverk

Et **mesterverk**, eller **mesterstykke**, (fransk: *chef-d'oeuvre*, bokstavelig talt «mesterens arbeid»), refererer i dag til et verk som har høstet utbredt anerkjennelse og ros, særlig et verk som anses som en persons fremste verk i karrieren, eller til et verk som viser enestående kreativitet, dyktighet, dypsindighet eller utførelse. Historisk sett var «mesterverk» eller «mesterstykke» et begrep brukt om et prøvearbeid av en meget høy standard, produsert av en svenn eller lærling, for å få medlemskap i et laug eller akademi, og den tilhørende betegnelsen «mester».

## Etymologi og begrep
Mesterstykke stammer antagelig fra nederlandsk *meesterstuk* eller tysk *meiserstück*. Det norske ordet er sammensatt av «mester», gjennom norrønt *meistari* og middellavtysk *mēster*, fra latin *[[magister]]*, og «stykke» – av norrønt *stykki*. Det engelske *masterpiece* kommer av den tyske eller nederlandske formen, og er å finne allerede i 1605 brukt utenfor laugsammenheng, da i et stykke av Ben Jonson.

## Historie
Opprinnelig refererte «mesterstykke» til et arbeid eller verk produsert av en svenn eller lærling som ønsket å bli håndverksmester i det gamle laugssystemet. Vedkommendes egnethet for medlemskap i lauget ble delvis avgjort på grunnlag av kvaliteten til mesterstykket, og hvis han lyktes ville stykket beholdes av lauget. Dermed ble det gjort stor flid i å produsere et stykke av høy kvalitet, uansett yrke (konfekter, maler, gullsmed, knivmaker, osv.). I middelalderen var tittelen «mester» knyttet til fornavnet til en person med akademisk grad. Innen håndverket var «mester» en betegnelse for en selvstendig drivende håndverker. For å kunne bli betegnet som «mester» krevde det av håndverkerne i den gamle laugstiden at de hadde utført et mesterstykke etter utstått svenne- og læretid, og antallet håndverksmestere var begrenset. Hva mesterstykkene i de forskjellige fag skulle gå ut var det laugsskråene som bestemte. Mesterprøven opphørte da håndverksloven opphevet laugene i 1839 og 1866; tittelen ble derimot beholdt som en betegnelse på en selvstendig håndverker. 

Mellom 1531 og 1572 i Nürnberg i Tyskland måtte lærlinger som ønsket å bli mestre produsere en «akeleiekopp» (som tok navnet grunnet likhet i form med akeleieblomsten), deler til en stålforsegling, og gullringer satt med edelstener før de kunne tas opp i lauget. Hvis det ikke lyktes å bli innlemmet kunne de fortsette å arbeide for andre gullsmeder, men ikke som mester selv. I noen laug fikk ikke lærlinger lov til å gifte seg før de hadde oppnådd fullstendig medlemskap.

Praksisen men mesterstykker har fortsatt i noen moderne kunstakademier, hvor det generelle begrepet på slike verk i dag er resepsjonsstykke. The Royal Academy i London bruker begrepet *[[diploma work]]*, og har ervervet en stor samling diplomstykker som vilkår for medlemskap.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Mesterstykker hos Louvre.
Masterpiece

**Masterpiece** er engelsk for mesterstykke, og kan vise til:
* *[[Masterpiece (TV-serie)|Masterpiece]]*, TV-serie
* «Masterpiece», Basshunter-sang
* «Masterpiece», Madonna-sang
* «Masterpiece», Jessie J-sang
* «Masterpiece», The Temptations-sang
Boreal

**Boreal** betyr «nordlig» og kan vise til
*Boreal barskog, biom bestående av større, sammenhengende områder dekket av barskog man kan finne i Nord-Amerika, Nord-Europa og Nord-Asia
*Boreal regnskog eller temperert regnskog, del av barskog med høy luftfuktighet i store deler av året
*Borealt klima eller kaldtemperert klima
*Boreal Norge, norsk transportkonsern
**Boreal Sjø, et norsk rederi som er datterselskap av Boreal Norge

## Se også
*Borealis
Lepturoschema

* Se Systematisk inndeling

***Lepturoschema*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

## Utseende
Enicodini er middelsstore, mer eller mindre brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, pronotum uten pigger på sidene. På beina er lårene noe fortykkede. Noen av slektene (blant andre *Enicodes*) utmerker seg ved at dekkvingene er trukket ut til sprikende spisser bak.

## Utbredelse
Slekten er hjemmehørende på Ny-Caledonia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Enicodini J. Thomson, 1860
******** Slekten *Lepturoschema* Heller, 1916
********* *[[Lepturoschema penardi]]* (Montrouzier, 1861)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
*
Obereoides

* Se Systematisk inndeling

***Obereoides*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså små, lange og tynne, brune trebukker. Kroppsformen er smalt sylindrisk, antennene lange og tynne.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Brasil, Bolivia og Paraguay.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Forsteriini Tippmann, 1960
******** Slekten *Obereoides* Fisher, 1938
********* *[[Obereoides antennatus]]* Martins & Galileo, 2003
********* *[[Obereoides cicatricosus]]* (Zajciw, 1968)
********* *[[Obereoides joergenseni]]* (Bruch, 1911)
********* *[[Obereoides parahybanus]]* Galileo & Martins, 1998
********* *[[Obereoides peruviensis]]* Audureau & Santos-Silva, 2019
********* *[[Obereoides setulosus]]* (Aurivillius, 1920)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
*
Jan Huyghen van Linschoten

**Jan Huyghen van Linschoten** (født 1563 i Haarlem, død 8. februar 1611 i Enkhuizen) var en nederlandsk kjøpmann, forfatter og oppdagelsesreisende.

Jan Huyghen van Linschoten lærte kjøpmannsyrket hos sine brødre i Portugal og Spania. Han besøkte i 1581-89 Goa der han var sekretær for erkebiskop Frei Vicente da Fonseca, og foretok derfra flere reiser til det portugisiske Ostindien. Han deltok 1594-95 på en ekspedisjon til Det karibiske hav. Van Linschoten er kjent som forfatter til *Itinerario, voyage ofte schipvaert naer Ooost ofte Portugals Indie* (1596, nyutgave 1910). 

Linschotenøyene er oppkalt etter ham. I 1908 ble Linschoten-Vereeniging opprettet med det formål å publisere eldre nederlandsk geografisk litteratur.

## Referanser


## Litteratur
* Van Linschoten, Jan Huyghen. *The Voyage of John Huyghen van Linschoten to the East Indies*, Elibron Classics, 2001, 368 pages, ISBN 1-4021-9507-9, Replica of 1885 edition by the Hakluyt Society, London
* Van Linschoten, Jan Huyghen. *Voyage to Goa and Back, 1583–1592, with His Account of the East Indies* : From Linschoten's Discourse of Voyages, in 1598/Jan Huyghen Van Linschoten. Reprint. New Delhi, AES, 2004, xxiv, 126 p., $11. ISBN 81-206-1928-5.
*Parr, Charles McKew. (1964). *Jan van Linschoten, The Dutch Marco Polo*. Crowell. ISBN  9781135756840.
*
Brachyolenecamptus

* Se Systematisk inndeling

***Brachyolenecamptus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Dorcaschematini er middelsstore, brunlige trebukker. Denne gruppen utmerker seg særlig ved sin langstrakte kroppsform, pronotum er tydelig lengre enn bredt, uten pigger på sidene.
Antennene hos hannene er rundt dobbelt så lange som kroppen.

## Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Borneo.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Dorcaschematini J. Thomson, 1860
******** Slekten *Brachyolenecamptus* Breuning, 1948
********* *[[Brachyolenecamptus banksi]]* Breuning, 1948
********* *[[Brachyolenecamptus fuscosticticus]]* Breuning, 1948

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
*
EM i friidrett 2016 – Høydehopp kvinner

**[[Høydehopp]] kvinner** under EM i friidrett 2016 fant sted den 6. og 7. juli 2016 på Olympisch Stadion i Amsterdam, Nederland..   

## Program

## Resultater

### Kvalifisering

Kvalifikasjonskrav: 1,92 m (Q) eller blant de tolv utøverne med best resultat (q)

### Finale

## Referanser


## Eksterne lenker
* amsterdam2016.org, offisielt nettsted for mesterskapet
Lǐ Tōngxuán

**Lǐ Tōngxuán** (født 635, død 730, kinesisk: 李通玄, pinyin: *Lǐ Tōngxuán*, koreansk: 리통현 *Li T'onghyǒn*, japansk: *Ritsugen*, vietnamesisk: *Lí Thông Huyền*) var en kinesisk buddhistisk legmann og filosof innenfor skolen Huāyán zōng eller Avataṃsaka-skolen. Hans magnus opum er en 40-binds kommentar til Śīkşānanda oversettelse av Avataṃsakasūtraen.

Et par hundre år etter Huāyán zōng’s siste patriark Guifengu Zongmi tiltrakk hans tekster oppmerksomheten til lærere fra andre skoler, spesielt innenfor skolen *yangqipai* innenfor Zen.

Et karakteristisk trekk ved hans tanker var hans sterke fokus på praksis, noe som appellerte til Zen. Hans tekster ble oversatt til koreansk og japansk. I Korea var buddhistmunken Chinul (1158&ndash;1210) dypt beveget av hans kommentarer til  Avataṃsakasūtraen, og i Japan hadde hans arbeid sterk innflytelse på Myōe (1173&ndash;1232).

## Bibliografi
* Robert E. Buswell, Jr. The Korean Approach to Zen: The Collected Works of Chinul.
* Paul Williams. Mahayana Buddhism. The Doctrinal Foundations. Routledge. Londyn i Nowy Jork, 1989. ISBN 0-415-02537-0

## Referanser
Ağcabədi

**Ağcabədi** (også skrevet **Aghjabedi** og **Aghjabadi**) er en by og hovedstaden i Ağcabədi rayon i Aserbajdsjan. Den ligger i den sentrale delen av Aserbajdsjan.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Magnolia champaca

***Magnolia champaca*** er et eviggrønt tre i magnoliaslekten. Arten ble først ble beskrevet av Carl von Linné og fikk sitt nåværende navn av Henri Ernest Baillon og Jean Baptiste Louis Pierre. 

Det blir minst 50 m høyt med en stammediameter på 1,9 m. Bladene er elliptiske eller ovale, 10–20 cm lange og 4,5–10 cm brede. Blomstene dufter og består av 15–20 gule blomsterblader. Frukten er 7–15 cm lang. Arten vokser i eviggrønn løvskog 200–1600 moh. Den er utbredt i India, Indonesia, Malaysia, Myanmar, Nepal, Thailand, Vietnam og Sør-Kina.

*Champaca* var navnet på Champariket i det som i senere ble det sentrale Vietnam; dette riket hadde champacatreets blomst som sitt emblem. Navnet Champahavet er òg avledet fra dette riket – det er det havet som nå kalles Sørkinahavet.

## Underarter
Arten deles inn i følgende underarter:

* *M. c. champaca*
* *M. c. pubinervia*

## Bildegalleri

Magnolia1.jpg
Magnolia2.jpg
Magnolia3.jpg
Magnolia champaca2.JPG
Magnolia champaca3.jpg


## Referanser




## Eksterne lenker
*
Gerard de Jode

**Gerard de Jode** (født 1509 i Nijmegen, død 1591 i Antwerpen) var en kartograf, gravør og forlegger som levde og arbeidet i Antwerpen på 1500-tallet.

## Liv og virke
I 1547 ble han opptatt i Sint-Lucasgildet, og begynte som trykker og selger av trykk. Han trykket ofte verker av andre kartografer, som Gastaldis verdenskart i 1555, Jacob van Deventers kart av hertugdømmet Brabant i 1558, Ortelius' åtte kartblader over verden i 1564, og kart av Bartholomeus Musinus og Fernando Alvares Seco.

Hans mest fremstående verk var tobindsatlaset *[[Speculum Orbis Terrarum]]*, utgitt i 1578. Det var ment å konkurrere med et annet atlas, *[[Theatrum Orbis Terrarum]]* av Abraham Ortelius, utgitt åtte år tidligere i 1570. Det konkurrerende atlaset var imidlertid blitt så puopulært da han til slutt kunne utgi sitt eget at hans egen versjon aldri solgte unna særlig godt, til tross for dets utmerkede ry. Bare om lag et dusin eksemplarer har overlevd til ettertiden.

Gerard de Jode la planer for en utvidet utgave, men var ikke blitt ferdig med den da han døde i 1591.  Hans sønn Cornelis de Jode overtok, og publiserte *[[Speculum Orbis Terrae]]* i 1593. Men det gikk heller ikke særlig godt salg. Forskere anser at mange av de Jodes kart var overlegne av kvalitet sammenlignet med  Ortelius, både i detaljer og i stil.

Under utarbeidelsen av sitt verdenskart, *HEMISPHERIUM AB ÆQUINOCTIALI LINEA, AD CIRCULUM POLI ANTARCTICI*, publisert i 1593, var Gerard de Jode sterkt influert av Guillaume Postels polarplanisfere av 1581, *Polo aptata Nova Charta Universi*.

Gerard de Jode laget sannsynligvis en globus fra Antwerpen som også var influert av Guillaume Postels kosmologiske tanker.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mone kraftverk

**Mone kraftverk** er et vannkraftverk på Vestre Mollestad i Birkenes kommune i Agder.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 15 meter i Dalebekken.

Installert effekt er 60 kW fra en horisontalmontert kaplanturbin. Årsproduksjon er anslått til 0,2 GWh i konsesjonsøknad.

Kraftverket eies og drives av lokal grunneier .

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Samtale med eier.
Heddersvatn

**Heddersvatn** er en innsjø i Tinn og Hjartdal kommuner, sørøst for Gaustatoppen i Telemark fylke.. Vannet dreneres mot sør via Gjuva til Bjårvatnet i Tuddal.

## Referanser
Wallace & Gromit – Romferden

***Romferden*** er en stop-motion kortfilm laget av Nick Park, lansert i 1989. Nick Park brukte to år på ti minutter og ble så kontaktet av Aardman Animations og lot arbeiderne der fullføre filmen hans mot at han skaffet seg arbeid der. Etter seks år med arbeid ble Aardman og Nick Park ferdige med filmen.

Filmen er hovedsakelig basert på Parks gamle skisser om en hund og en mann.

## Handling
En oppfinner kalt Wallace (spilt av Peter Sallis) og hunden hans Gromit går tom for ost. Ettersom "alle vet at månen er laget av ost" planlegger de å bygge en rakett og flyr til Månen. De møter også en mynt-drevet robot. Wallace setter inn en mynt, men ingenting skjer. Etter at han og Gromit går sin vei, våkner roboten og samler inn det skitne dekketøyet deres.

Roboten sniker seg opp på Wallace, og forbereder seg på å slå ham. Men pengene Wallace satte inn løper ut, og maskinen stopper opp. Wallace tar roboten som en suvenir, setter inn en ny mynt, og forbereder seg på å reise sammen med Gromit. Men roboten følger etter Wallace og Gromit. Roboten klarer ikke å klatre opp stigen til raketten, så den kutter seg inn i skroget med en boksåpner - og tenner ved et uhell på litt drivstoff. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Torvikvatnet

**Torvikvatnet** er en innsjø øst for Setesdalen i Valle kommune i Agder. Innsjøen ligger delvis i en øst-vest-gående sprekkedal i det store sørnorske grunnfjellsområdet. Berggrunnen domineres av gneis og granittbergarter.

## Referanser
Lorents D. Muus

**Lorents Didrich Klüwer Muus** (født 11. oktober 1809 i Snåsa, død 18. januar 1887 på Steinkjer) var handelsmann på Sundfær på Straumen 1832–85 og ordfører i Inderøy 1843–1849

Sammen med blant andre Ole Richter, Herman Løchen, Sivert Bragstad og Peter Hægstad var han initiativtaker til Inderøy Sparebank i 1863, og han ble også bankens første kasserer da den kom i drift i 1864. Han satt som kasserer til 1868. Tidligere hadde han drevet privat utlånsvirksomhet. Sammen med amtmann Adam Trampe, sorenskriver Nannestad, fogd Wiig og lensmann Kjeldseth utredet han i 1842 behovet for et branntrygdelag i Inderøy; han ble også med i det første styret da laget kom i gang fra 1845. Sammen med daværende ordfører Løchen var han som varaordfører i 1854 med på å etablere Inderøy bibliotek. Sammen med blant andre Richter og Løchen satt han fra 1868 i byggekomiteen for Sakshaug kirke; kirka ble innviet i 1871.

Fra 1855 var han også poståpner på Straumen.

I tillegg til virksomheten på Sundfær eide Muus handelsstedet på Beian i Ørland fra 1866 til 1876. Sønnen Nikolai Muus (1838-1873) drev Beian for faren. En annen sønn, Nils Muus (1850–1919) drev handel på Steinkjer fra 1867 – fra starten i en eiendom faren hadde kjøpt, til han i 1885 overtok farens handelsforretning på Straumen. Lorents Muus kjøpte også flere gårder i Inderøy; Nedre Salberg i 1850 og Oppheim i 1866.

Lorents Muus var sønn av løytnant og gårdbruker Broder Nikolai Muus (1776–1819) på Snåsa og var dermed av slekten Muus. De to siste årene av livet bodde han på Steinkjer. Hans enke, Louise Muus, ga tomt og penger til bedehus på Straumen, kalt *L.D. Muus bedehus, Folkvang*. Muustrøparken har sitt navn etter ham. Broren Peter Muus var gårdbruker og ordfører i Snåsa. Deres brorsønn Bernt Julius Muus var prest blant norskamerikanere. 

## Referanser
Attentatet mot Dallas-politiet 2016

**Attentatet mot Dallas-politiet 2016** var en hendelse den 7. juli 2016 hvor fem politimenn ble myrdet av to snikskyttere i Dallas, Texas. Seks andre politimenn og én sivil ble også såret. Mordene skjedde mens det ble arrangert en demonstrasjon mot politivold, på grunn av nedskytningen av svarte borgere i forbindelse med to pågripelser uken i forveien.

USAs president Barack Obama fordømte attentatet og uttalte at det var et «ondt, beregnet, avskyelig angrep» og en «enorm tragedie».

## Referanser
Valevatn

**Valevatn** kan vise til

* Valevatn (Sirdal), regulert innsjø 650 moh i Sirdal, Vest-Agder
* Valevatn (Valle), innsjø 988 moh i Valle, Aust-Agder
Jacopo Gastaldi

**Jacopo Gastaldi**, også **Giacomo Gastaldi** (født ca. 1500 i Villafranca Piemonte, død oktober 1566 i Venezia), var en kartograf og ingeniør som tok oppdrag fra særlig private forleggere men også for republikken Venezia.

## Liv og virke
Gastaldi stammet fra en piemontesisk adelsslekt. I 1539 flyttet Gastaldi fra Piemonte til Venezia, der han imidlertid slet med å hevde seg i konkurransen og ikke fant noen fast ansettelse. I *Magistrato alle Acque* foretrakk man å ansette byens egne borger, som for eksempel Cristoforo Sabbadino. Dermed viet han seg til fremstillingen av store oversiktskart, som var egnet for salg på det frie bokmarket, fremfor kartene over venetianske territorier og over Venezias lagune, som magistratene hadde mest behov for.

Fra rundt 1544 viet Gastaldi seg helt eksklusivt til kartografien. Han ble en av de aller første som konsentrerte seg om Den nye verden. Dette ble tydelig ved hans edisjon *La universale descrittione del mondo* innenfor rammene av Ptolemaios' *[[Geographia]]* og som ble publisert i 1548, og som han snferdiget seksti kart for. Av sisse kartene er 34 «tabulae novae», kart i mindre format, noe som gjorde atlaset mer bruksvennlig. Derutover skiftet han fra det inntil da dominerende tretrykk til kobberstikk. Med dette ble det mulig å gi kartene en vesentlig finere detaljeringsgrad. 

Jacopo Gastaldi arbeidet for det meste for forleggerne Nicolo Bascarini og Gianbattista Pedrezano., Men han påtok seg også oppdrag fra De tis råd. For dem utførte gabn freskokarter av Asia og Afrika for Dogepalasset, men også detaljrike karter over Terraferma og av lagunen. Oppdraget med afrikakartet, som han påtok seg den 6. mai 1549, gjaldt palassets *Sala dello Scudo*. Det kartet som tidligere hadde smykket dene salebn var blitt ødelagt ved en brann i 1483. Senere har denne salen fått tilnavnet  *Sale delle Mappe* (Kartenes sal). Den ble benyttet for audienser og mottagelser. For arbeidet mottok Gastaldi et honorar på 100 dukater, noe som var fem ganger så meget som hva en venetiansk arbeider i Arsenalet tjente. Da han av estetiske grunner utvidet kartenes fremstilling av de spanske områder i Amerika, ble honoraret fordoblet. Slik tilføyde han områdene i *Indie occidentali*, som han oversatte til italiensk fra spanske bilder. Den 9. august 1553 fikk han i oppdrag å lage et tilsvarende asiakart.

I 1561 bidro Gastaldi til Girolamo Ruscellis Ptolemaios-utgave og bidro med et sjøkart og med to fremstillinger av jordens hemisfæreriFra  1561 til 1563 arbeidet han på sin *Cosmographia universalis et exactissima iuxta postremam neotericorum traditionem*. Dette verket viser verden i en oval projeksjon over en overflate på 90 x 182&nbsp; cm. I hjørnene viser kartet henholdsvis to himmelglober og to jordglober. 

Ett av hans mest berømte kart er det over Italia, fra 1561.

## Referanser