open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Megasoma elephas

**Elefantbille** (***Megasoma elephas***) er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne arten, som lever i Amerika, er en av verdens største biller.

## Utseende
En meget stor (7–12 centimeter) og tung bille. Kroppen er svart, tett kledt med fine, korte hår slik at den virker fløyelsaktig gul. Hannen har et kraftig, to-grenet horn (rettet framover) på hodet. På pronotum er det en framoverrettet pigg på hver side. Beina er lange og kraftige, leggene har to tenner på utsiden. Ytterst ender de i kraftige og skarpe klør som gjør at disse billene kan holde veldig hardt fast i det de griper.

## Levevis
Larvene utvikler seg inne i døde trestammer. Utviklingen tar gjerne tre år. De voksne billene er glade i råtnende frukt og spiser også utflytende sevje fra sår i trær. Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe med hverandre om hunnene, eller om føderessurser.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika og det sørligste Nord-Amerika (nord til Texas).

## I fangenskap
Elefantbiller egner seg godt i fangenskap, og kan holdes i terrarier. De regnes som hardføre og enkle å ha med å gjøre.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Slekten *[[Megasoma]]* Kirby, 1825
******* elefantbille, *Megasoma elephas* (Fabricius, 1775)
******** *[[Megasoma elephas elephas]]* (Fabricius, 1775)
******** *[[Megasoma elephas iijimai]]* Nagai, 2003
******** *[[Megasoma occidentalis|Megasoma elephas occidentalis]]* Bolívar, 1963 - gjerne regnet som en egen art
******* *[[Megasoma svobodaorum]]* Krajcik, 2009 - muligens små eksemplarer av *M. elephas*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Justinian II

**Justinian II** (*gresk*: Ἰουστινιανός Β΄, Ioustinianos II, *latin*: Justinianus II, født 669, død 11. desember 711) var den siste østromerske keiser av det herakliske dynasti. Han var keiser i to perioder, fra 685 til 695 og deretter fra 705 til sin død i 711. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var eldste sønn av keiser Konstantin IV og keiserinne Anastasia.

### Keiser 685-695
Justinian ble utnevnt til medkeiser i 681 da hans onkler Heraklius og Tiberius døde. Han etterfulgte sin far som keiser i 685 og var da 16 år gammel.

I utenrikspolitikken klarte Justinian å opprettholde freden med det muslimske kalifatet, og kunne rette oppmerksomheten mot slavisk og bulgarsk fremmarsj på Balkan. Innenriks styrket han bøndenes stilling for å sikre rekruttering til hæren, og han kom derfor i konflikt med aristokratiet og de store landeierne. Justinian økte skattene kraftig, og dette førte til et opprør under Leontios i 695. Opprørerne seiret, Justinian ble avsatt og måtte dra i eksil på Krim mens Leontios ble kronet til keiser.

### Avsatt
På Krim begynte Justinian å samle støtte for å bli gjeninnsatt som keiser. I 703 rømte han fra sitt eksil. Han fikk blant annet støtte fra khan Busir Glavan, den øverste lederen for khazarene som også tilbød ham sin søster Theodora til hustru. Etter et mislykket attentat i Fanagoria dro Justinian vestover Svartehavet. I Bulgaria fikk han militær støtte hos khan Tervel av Bulgaria og kunne dra mot Konstantinopel med 15.000 slaviske og bulgarske soldater. 

### Keiser 705-711
Med list kom han seg inn i byen og overtok makten. Sine to forgjengere, Leontios og Tiberius, lot han henrette.

Hans styre ble svært upopulært blant befolkningen, og han hadde heller ikke suksess militært, verken i Bulgaria eller mot det arabiske kalifatet i Lilleasia. Et opprør på Krim under ledelse av general Bardanes spredte seg til Konstantinopel og Justinian, som var på reise i Armenia, kunne ikke hindre at Bardanes ble kronet til keiser med navnet Filippikos. 

Justinian ble arrestert og henrettet i desember 711. Hans sønn Tiberius som var seks år gammel og farens medkeiser ble også drept av opprørerne. Dermed var mannslinjen i det herakliske dynasti utryddet.

Justinian var gift (1) med Eudokia og hadde minst en datter:
* Anastasia, gift med khan Tervel av Bulgaria

Han ble senere gift med Theodora av Khazarriket og hadde en sønn:

* Tiberios, medkeiser fra 706 til 711

## Referanser


## Eksterne lenker
* De Imperatoribus Romanis (nettleksikon om romerske keisere)
Ballklubb Tromsø

**Ballklubb Tromsø** (stiftet i 1974) er en norsk volleyballklubb fra Tromsø. Klubben har lag i de nasjonale seriene både for kvinner og menn.

Klubben var de første årene aktiv innen tre idretter; volleyball, prellball og basketball. Klubben hadde i starten også et basketballag, men det splittet med klubben i 1978 og dannet *[[Tromsø Basketballklubb]]* (TBBK, nå kalt *Tromsø Storm*).

Klubben har 12 kongepokaler etter å ha vunnet NM-cupen for herrer og NM-cupen for damer, sist i 2026, og har deltatt i Europacupen flere ganger.

BK Tromsø er en bredde- og toppidrettsklubb med ca 380 medlemmer.  BK Tromsø har minilag for gutter og jenter, ungdomslag for gutter og jenter, og lag i eliteserien (Mizunoligaen), 1. divisjon, 2. divisjon og 3. divisjon for kvinner og menn.

BK Tromsø sitt mål er å være i toppen av norsk volleyball og å være hele Nord-Norges volleyballklubb. BK Tromsø ønsker å utvikle nordnorske toppspillere, og har et nært samarbeid med NTG Tromsø.  

Klubbens hovedarena er Tromsøhallen, men bruker også Gyllenborghallen til trening og kamp. Mange av de yngste trener på skoler og i haller rundt om i bydelene i Tromsø.

## Herrelaget
### Spillerstall menn 2025/26
**Trener:**   Tauno Lipp

**Assistenttrener: ** Harry Fagervold

### Meritter
#### Cupmesterskap
* 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 2003, 2004, 2006, 2014, 2017, 2026

#### Europacup

## Damelaget
### Spillerstall kvinner 2025/26
**Trenere:**   Margrethe Follesø Perander og  Knut Perander.

### Meritter
#### Cupmesterskap
* 2021

#### Europacup

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Bula

**Bula** (russisk: Була, tsjuvasjisk: Пӑла, tatarisk: Бола) er ei elv i Tatarstan og Tsjuvasjia i Russland og ei av sideelvene til Svijaga fra venstre. Elva er 127,7 kilometer lang og har et nedbørfelt på .

Elva springer ut nær landsbyen Lipovka i Tsjuvasjia og renner etter hvert inn i Tatarstan. 92 kilometer av elva ligger i Tsjuvasjia. 

## Referanser
Karla (elv)

**Karla** (russisk: Карла́, tatarisk: Карлы) er ei elv i Tatarstan og Tsjuvasjia i Russland og ei av sideelvene til Svijaga fra venstre. Elva er 89 kilometer lang og har et nedbørfelt på .

Kilden ligger 3 kilometer nordøst for landsbyen Khumara Tvar i Tsjuvasjia. Den munner ut i Svijaga 154 kilometer fra munningen i Tatarstan. 

Den største sideelva er Bol. Ikke langt fra munningen ligger byen Buinsk. 

## Referanser
Johann Andreas Rothe

**Johann Andreas Rothe** (født 12. mai 1688, død 6. juli 1758) var en tysk prest og salmedikter. Rothe ble ansett som en stor taler i samtiden, og Nikolaus Ludwig von Zinzendorf ble så imponert da han hørte ham at han gav ham en stilling som snart etter ble ledig. Rothe på sin side var fascinert av Zinzendorfs menighet, Brødremenigheten i Herrnhut, at han ble med i menigheten. Han var blant annet med på å gi ut den første herrnhutiske salmeboken, og han utarbeidet den såkalte «Ebendorf-utgaven» av Bibelen sammen med Zinzendorf. Han gikk ut av brødremenigheten på grunn av læremessige uenigheter.

Han er representert med en salme i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]*.

## Referanser


## Litteratur
*Anne Kristin Aasmundtveit, *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 60.

## Eksterne lenker
* Biografi i cyberhymnal.org
Lullubi

**Lullubi** eller **Lulubi** (akkadisk: 𒇻𒇻𒉈: *Lu-lu-bi*, akkadisk: 𒇻𒇻𒉈𒆠: *Lu-lu-biki*, «Lulubienes land»), også kjent som **Lullu**, var en gruppe stammer i bronsealderen som eksisterte og forsvant i løpet av det 3. årtusen f.Kr., fra en region kjent som *Lulubum*, nå Sharazor-sletten i Zagrosfjellene i dagens irakiske Suleimania. 

Lullubi var en nabo og noen ganger alliert med det hurritternes bystat Simurrum og kom i konflikt med det semittiskspråklige akkadiske riket og Assyria. Forskeren Douglas Frayne (1990) har identifisert byen deres *Lulubuna* eller *Luluban* med regionens moderne by Halabja i den irakiske regionen Kurdistan. Språket til Lullubi har hittil blitt vurdert som et uklassifisert språk ettersom det er ikke bekreftet i skriftlig dokumentasjon. Betegnende nok ser imidlertid begrepet Lullubi ut til å være av hurrittisk opprinnelse snarere enn semittisk eller den som ennå ikke har kommet til regionen indoeuropeisk, og navnene på dens kjente herskere har hurrittisk eller mer sjelden semittisk innflytelse, uten spor av indoeuropeisk innflytelse som iransk eller indoarisk.

Lullubum sies å ha vært et av landområdene som Sargon av Akkad hevdet herredømme over, sammen med naboprovinsen Gutium i sør. Sargons barnebarn Naram-Sin beseiret Lullubi og deres konge Satuni, og lot skrive om det på sin berømte seiersstele. Etter at det akkadiske rike falt for guteerne, gjorde lullubi opprør mot den guteiske kongen Erridupizir.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Philippa Frederiksen

**Vilhelmine Amalie Frederiksen** (født *Vilhelmine Amalie Heise* 15. august 1870 i København, død 21. april 1955 i København) var en dansk skuespiller som arbeidet på Nørrebros Teater og som medvirket i en rekke stumfilmer og i en lydfilm.

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Lisieux

**Lisieux** er en kommune i departementet Calvados i regionen Normandie nordvest i Frankrike. Lisieux er hovedby i Pays d'Auge-området.

Lisieux er en betydelig valfartsby, ettersom helgenen Thérèse av Jesusbarnet (1873–1897) levde i byens karmelittkloster.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Lisieux***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Chalcosoma atlas

***Chalcosoma atlas*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne arten, som lever i Sørøst-Asia, er en av verdens største biller.

## Utseende

En meget stor (5- 13 centimeter) og tung bille. Kroppen er glinsende svart med en bronseaktig glans. Hannen har et kraftig horn (rettet skrått oppover og framover) på hodet. Arten kan skilles fra *[[Chalcosoma chiron]]* på at hornet i pannen ikke har en bakoverrettet pigg. På hver side av pronotum er det et langt, krumt, framoverrettet horn, disse er mer rundede enn hos *Chalcosoma chiron*, det er også en kraftig pigg i midten. Noen former, spesielt på enkelte øyer, er betydelig mindre, og hannens horn er ganske korte. Hos disse formene er hornet på hodet gjerne skjeformet utvidet i spissen. Hunnen mangler alle disse hornene, og overflaten er kraftigere skulpturert og matt.

## Levevis
Larvene utvikler seg inne i døde trestammer. Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe med hverandre om hunnene, eller kamp om føderessurser.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Sulawesi i øst.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Slekten *[[Chalcosoma]]* Hope, 1837
******* *Chalcosoma atlas* (Linnaeus, 1758) - underarter:
******** *Chalcosoma atlas atlas* (Linnaeus, 1758) - Sulawesi, stor underart
******** *Chalcosoma atlas butonensis* Nagai, 2004 - øya Buton ved Sulawesi, ganske liten
******** *Chalcosoma atlas hesperus* (Erichson, 1834) - Filippinene. Den største underarten, opptil 11 centimeter.
******** *Chalcosoma atlas keyboh* Nagai, 2004 - Vest-Malaysia, Sumatra og Borneo. Stor underart.
******** *Chalcosoma atlas mantetsu* Nagai, 2004 - India, Myanmar, Thailand, Vietnam og Kambodsja
******** *Chalcosoma atlas simeuluensis* Nagai, 2004 - bare på øya Simeulue vest for Sumatra, ganske liten underart
******** *Chalcosoma atlas sintae* Nagai, 2004 - øya Peleng ved Sulawesi, den minste av underartene

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten fra Sumatra
* Virtual-beetle.com, ''Chalcosoma atlas'', med oversikt over og bilder av underartene
Wilhelm Lund

** Wilhelm Kristen Severin Hammer Lund** (født 22. november 1877, død 31. mars 1931) var en norsk museumsmann. 

Lund tok språklig-historisk lærereksamen i 1903 og etter et par år som privatlærer, kom han i 1905 som adjunkt til den høyere skolen i Kristiansund. Her deltok han også i arbeidet ved Kristiansunds museum, (nå Nordmøre Museum) og fra 1908 fikk han her oppgaven som samlingsbestyrer for den kulturhistoriske samlingen, en stilling han skjøttet på fritid. Det meste av samlingene fra denne perioden gikk tapt ved bybrannen i 1940, men protokollene som Lund førte i perioden 1908-1911, ble berget. Med de fyldige opplysninger  han dokumenterte i tilknytning til gjenstandene, inneholder disse protokollene et verdifullt kildemateriale selv om gjenstandene er tapt.

I 1912 kom Lund som adjunkt til Trondheim katedralskole, og han ble senere overlærer og lektor samme sted. I Trondheim fortsatte han sitt museumsarbeid ved siden av undervisningsstillingen. Han ble samlingsbestyrer ved Bygningsmuseet for Trondhjem og Trøndelagen (nå Sverresborg Trøndelag Folkemuseum) og nedla en betydelig innsats i etablering og oppbygging av friluftsmuseet på Sverresborg. Han drev aktiv innsamling av kulturhistorisk gjenstandsmateriale og brukte store deler av sin fritid på å reise rundt på bygdene for å samle gjenstander og opplysninger. Han publiserte ikke så mye, men hadde et nesten ferdig manuskript om ornamentikk i trøndersk folkekunst da han døde. Men hans kataloger er vel kjent for sitt rike innhold av veldokumenterte, kulturhistoriske opplysninger. På dette området fremstår han som en foregangsmann. 

## Bibliografi
* *Træk av Gammel Trøndersk Bondekultur*. Bygningsmuseet for Trondhjem og Trøndelagen, Trondhjem 1923
* ''Stueinteriøret hos trønderbonden i eldre tid''. – Særtrykk av Trondhjems Turistforenings Årbok 1929, Folkemuseet for Trondhjem og Trøndelag. Trondhjem u.å. (Denne artikkelen er også opptrykt i Årsskrift 1976 Trøndelag Folkemuseum Sverresborg s. 18-36, Trondheim 1977)

## Litteratur
* Alsvik, Elling (1977): *Wilhelm Lund 1877-1931.* Artikkel i Årsskrift 1976 Trøndelag Folkemuseum s. 11-17. Trondheim
* Jacobsen, Unni (1977): *Wilhelm Lund – liste over publikasjoner* i Årsskrift 1976 Trøndelag Folkemuseum s. 37-38. Trondheim

## Referanser
Gram (sverd)

**Gram** (norrønt *Gramr*, «vrede», «sinne») er i norrøn mytologi navnet på sverdet som Sigurd Fåvnesbane brukte for å drepe dragen Fåvne.

Sverdet var smidd av den legendariske Volund smed og skal opprinnelig ha tilhørt hans far Sigmund som mottok det i hallen til kong Volsung etter å ha dratt det ut av epletreet Barnstokk. Det var en enøyd vandringsmann (Odin) som hadde satt det der. Ingen greide å få det løst, ingen andre enn Sigmund, Volsungs sønn.

Sverdet ble ødelagt og smidd på nytt minst en gang til. Etter at det ble smidd på nytt, da av dvergen Regin, og da var det så sterkt og kvast at det kløyvde en ulldott som drev mot eggen i elva. Deretter drepte Sigurd dragen Fåvne med det og Fåvnes bror Regin, som også var Sigurds fosterfar.

I *[[Nibelungenlied]]* er sverdet til dragedreperen Siegfried (Sigurd Fåvnesbane) kjent som «Balmung». Richard Wagners opera *[[Nibelungenringen]]* er det kalt for «Nothung». En del kilder viser til sverdet som «Balmus».

Gram er også navnet på en sønn av Halvdan den gamle og Alvig den kloke.

## Referanser
Assistentkirkegården

**Assistentkirkegården** eller **Korskirkens assistentkirkegård** i Bergen grenser mot Stadsporten i øst, Lungegårdsbakken i nord, Pleiestiftelsens parkanlegg i sør og Bergensbanen i vest. Korskirkens assistentkirkegård ble åpnet i 1837, utvidet under kolerautbruddet i 1848/49 og strekker seg over 12,7 dekar, delvis på fredet middelaldergrunn, og hadde opprinnelig strandlinje langs Store Lungegårdsvann. I dag grenser den mot Bane NORs eiendom. Den hadde vært en møteplass der ble spilt «slåball» på mandager. I anleggsperioden ble det funnet et hvalskjelett fra den gang dette var sjøbunn i Alrekstadvågen. Hvalskjelettet er nå del av de naturhistoriske samlinger på Nygårdshøyden.

Kirkegården har blitt omtalt som en lokal æreskirkegård. På gravplassen finner man kjente familienavn som Ameln, Blydt, Dietrichson, Fleischer, Geelmuyden, Gran, Hagelsteen, Ibsen, Irgens, Kahrs, Konow, Kroepelien, Krog, Meyer, Mowinckel, de Lange, Stender, Svanøe, Troye, Vedeler og Wallendahl.

Av kjente bergensere finner man blant andre disse:
* Fiolinist Ole Bull (1810–1880)
* Eidsvollsmannen Fredrik Meltzer (1779–1855)
* Fabrikkeier Peter Jebsen (1824–1892)
* Politimester og senere borgermester Albert Lassen (1783–1860)
* Bakermester Christian Martens (1799–1861)

I mars 1917 ble det vedtatt å avstå grunn av gravplassen til NSB. Assistentkirkegården har som parkområde en unik samling av gamle trær. I 1919 ble den nedlagt som kirkegård, men det settes fortsatt ned urner i festede graver.

I november 1962 ble det nok en gang avstått grunn til NSB, denne gang 1&nbsp;015 m² for kr 120 pr m². Vilkår var at kjøperen påtok seg alle kostnader ved overdragelsen. Matjorden skulle tas av og overlates Bergen begravelsesvesen; arealene gjennomgraves til ca 1,70 meters dybde. Eventuelle likrester fra Wallendahls gravsted skulle graves ned i det nye Wallendahls gravsted kirkegården; øvrige likrester skulle legges i fellesgraven på Møllendal gravplass. NSB skulle også sørge for oppføring av en mur i samme høyde og utførelse som den som hittil avgrenset gravplassen. Arbeidet skulle utføres i samarbeid med, men uten utgifter for begravelsesvesenet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bergen byleksikon på nett, om Assistentkirkegården
* Gravplassmyndigheten i Bergen om Assistentkirkegården
Japanbille

**Japanbille** (***Popillia japonica***) er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Arten stammer opprinnelig fra Japan, men er innført til Nord-Amerika der den er regnet som et betydelig skadedyr. Den er aldri funnet i Norge.

## Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), tettbygd skarabide. Hodet og pronotum er svarte med metallgrønn glans, dekkvingene rødbrune.

## Levevis

Larvene lever i jorda der de spiser røtter. De voksne billene, som kan bli meget tallrike, spiser blader på busker og trær og kan noen ganger gjøre betydelig skade. Arten er ikke regnet som en betydelig skadegjører i Japan, trolig fordi bestandene blir holdt i sjakk av naturlige fiender. Men rundt 1900 ble den innført til østkysten av USA, der den senere har bredt seg mye. Den kan gjøre skade på en lang rekke nyttevekster. Arten kan bekjempes biologisk med bakterier som angriper larvene.

## Utbredelse
Artens naturlige forekomst er begrenset til Japan. Den har nå spredt seg til store deler av det østlige USA og det sørøstlige Canada.
I Europa er arten innført til Azorene. Den er nå også kommet til Italia, med store forekomster rundt Lago Maggiore. 

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien praktskarabider, (Rutelinae) MacLeay, 1819
****** Slekten *[[Popillia]]* Leach, 1826 – ca. 100 arter i Sørøst-Asia
******* japanbille, *[[Popillia japonica]]* Newman, 1838

## Kilder
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
São Tomé (øy)

**São Tomé** er den største øya i staten São Tomé og Príncipe (854 km²) og har 157,000 innbyggere (96 % av befolkningen).
Príncipe

**Príncipe** er den minste av to store øyer som danner staten São Tomé og Príncipe. Øya ligger i Guineabukta, på Afrikas vestkyst. Den dekker et areal på 136 km² og har en befolkning på omkring  per 2018.  

Øya er av vulkansk opprinnelse, og den preges av kupert og bratt terreng. 

Øya er preges av sletteland og mild natur på den nordlige halvdelen og en fjellkjede i den sørlige halvdelen, sammensatt av flere fonolitiske topper med høyder mellom 500 og 948 meter, der det finnes lapper av primær regnskog. Forskjellen i geomorfologi og terreng mellom de to sidene av øya gir en differensiert bioklimatologi og har innflytelse på fordelingen av hovedtyper i økosystemene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Veena Malik

**Veena Malik** (urdu: ويتا ملک), født **Zahida Malik** 26. februar 1984 i Rawalpindi, Pakistan) er en pakistansk skuespiller, komiker og modell.

Malik begynte sin karriere som komiker i en rekke TV-show og serier. Hun fikk sin debut som skuespiller med en mindre rolle i filmen Askari's *Tere Pyar Mein* i 2000. Hun fikk en mer sentral birolle i Javed Sheikh's film *Yeh Dil Aap Ka Huwa* i 2002, og har siden medvirket i en rekke filmer. 

Høsten 2010 ble Malik invitert til fjerde sesong av den Indiske versjonen av Big Brother, som i India kalles *Bigg Boss*. Hun var med blant topp seks av de opprinnelig 14 deltakerne da hun røk ut. Hun deltok også i showets finale. 
Etter opptredenen på Big Boss ble hun i media omtalt som en frontperson for liberale muslimer, også i Pakistansk media ble hun omtalt, blant annet i Daily Times.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Veena, Vida, Vici *[[Express Tribune]]*
Helvetesmaskinen eller Den Röda hanen

***Helvetesmaskinen eller Den Röda hanen*** er en svensk stumfilm fra 1912 regissert av Poul Welander.

## Om filmen
Filmen hadde premiere 3. oktober 1912 på *Orientaliska Teatern* i Stockholm. Filmen er basert på Palle Rosenkrantz sin roman *Den røde Hane. En gammeldags Roman* som ble gitt ut i 1908. Romanen ble dramatisert og uroppført på Folketeatret i København i 1908

## Rolleliste
* Vilhelm Birch – Hilmer, godseier 
* Philippa Frederiksen – hans hustru 
* Agnes Nyrup-Christensen – Inger, deres datter 
* Arnold Christensen – Ola Madsen, dreng 
* Arvid Ringheim – assessor Richter 
* Svend Bille – notar Scydewitz

## Eksterne lenker
*
Carlini (forskningsstasjon)

**Carlini** (tidligere **Jubany**) er en argentinsk permanent forskningstasjon i Antarktis, etablert i 1953 på King George Island i øygruppen Sør-Shetlandsøyene. Den har en maksimal befolkning på 60 personer. Den ligger nær andre baser fra Uruguay, Chile, Korea, Russland, Kina og Polen, og nær en koloni på mer  pingviner og 650 sjøløver.

Den nåværende stasjonen ble oppført i 1982 og har en gjennomsnittlig vinterbemanning på 20 personer. Basen har 15 bygninger, to laboratorier og en kino. For å komme dit må man fly fra Ushuaia til Marambio Base og fortsette et par dager med båt.

## Eksterne lenker
* 
*  Basens historie 
*  Offisiell side for Direccion Nacional del Antartico
*  Fundaciòn Marambio Jubany Base
*  COMNAP Antarctic Facilities
*  COMNAP Antarctic Facilities Map
Oniticellus fulvus

***Oniticellus fulvus*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Arten, som lever av ku- og hestemøkk, er bare funnet i Litauen i Nord-Europa.

## Utseende
En middelsstor (7-12 millimeter) skarabide. Arten ligner artene i slekten *[[Onthophagus]]* men er mer langstrakt. Hodet er flatt og femkantet med ganske små fasettøyne. Pronotum er nesten sirkelrundt sett ovenfra, nesten like langt som dekkvingene, fint og tett punktert, brunsvart med lysere kant. Dekkvingene er brune med lysere tegninger og har markerte, smale punktstriper. Beina er kraftige gravebein, leggene (tibiae) har tre tenner på utsiden.

## Levevis
Arten er knytte til ku- og hestemøkk.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Europa fra Middelhavet i sør til Litauen i nord.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
****** *Oniticellus fulvus* (Goeze, 1777)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
Nattens jegere

***Nattens jegere*** (originaltittel: *Wake in Fright*) er en australsk drama-thriller fra 1971 regissert av Ted Kotcheff. Filmen handler om en ung lærer som underviser på en liten skole ute i den australske landsbygda. Ved en tilfeldighet havner han i selskap med en gruppe primitive menn som kun interesserer seg for fyll og spetakkel. Etterhvert synker han ned i en personlig krise. Hovedrollen spilles av Gary Bond, mens andre sentrale roller spilles av Donald Pleasence og Chips Rafferty. Manus er basert på Kenneth Cooks roman fra 1961.

Filmen er også kjent under tittelen *Outback*.

Den hadde norsk kinopremiere i 1983.

## Handling
John Grant arbeider som lærer på et lite sted i den australske outback. Han er lei av jobben og lengter desperat tilbake til storbyen. Under julehøytiden søker han inn til nærmeste by. Her spiller han bort pengene sine og havner i selskap med en gruppe primitive og desillusjonerte menn med stort alkoholforbruk. Primitiviteten kulminerer i en meningsløs og bestialsk kengurujakt. Underveis dras han dypere inn i den meningsløse tilværelsen til denne gruppen og ender opp mer desillusjonert enn han var. 

## Om filmen
*Nattens jegere* hadde premiere ved Filmfestivalen i Cannes i 1971 og ble nominert til Gullpalmen. Den ble vist som en av klassikerne ved samme filmfestival i 2009.

Filmens eksteriørscener ble for en stor del innspilt i og rundt Broken Hill i New South Wales, mens interiørscenene ble gjort i et studio i Sydney.  Produksjonskostnadene var på drøyt  australske dollar (noen kilder sier over ).

Filmen ble lenge omtalt som «Australias tapte store film». Dette fordi den var utilgjengelig på video i hjemlandet inntil 2009 og den ble heller aldri vist på TV i denne perioden. Til tross for gode skussmål i utlandet fikk filmen fikk en svært begrenset visning på australske kinoer da den først kom, og hverken publikum eller de australske kritikerne likte den. Årsaken skal ha vært at mange australiere opplevde at filmen fremstilte dem som primitive og brutale.

Den gikk i et begrenset omfang på norske kinoer i 1983. Filmen ble vist både under tittelen *Hett blod*  og *Nattens jegere*. Den restaurerte versjonen fra 2009 ble også vist under tittelen *Nattens jegere*. Den ble utgitt på norsk leievideo allerede i 1982 under tittelen *Opprøret*.

## Rollebesetning
* Gary Bond – John Grant
* Donald Pleasence – Doc Tydon
* Chips Rafferty – Jock Crawford
* Sylvia Kay – Janette Hynes
* John Meillon – Charlie
* Jack Thompson – Dick
* Peter Whittle – Joe
* Al Thomas – Tim Hynes
* Dawn Lake – Joyce
* Bob McDarra – Pig Eyes, lastebilsjåfør

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Caccobius schreberi

***Caccobius schreberi*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Arten, som lever av ku- og hestemøkk, er en østlig steppeart som finnes på varme, tørre steder i Sverige og Danmark.

## Utseende
En liten til middelsstor (4-7 millimeter), kort og kraftig, svart, hårløs skarabide. Hodet er bredt, overleppen (labrum) bredt innskåret i midten. Pronotum er nesten sirkelrundt sett ovenfra, ganske tett og kraftig punktert, så bredt som dekkvingene. Dekkvingene har tydelige punktstriper og to par røde flekker. Beina er kraftige gravebein, leggene (tibiae) med tre tenner på utsiden.

## Levevis
Denne arten er knyttet til tørre steppe-områder, der den lever av ku- og hestemøkk.

## Utbredelse
Arten er funnet i Sverige og Danmark, men ikke i Norge.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
****** *Caccobius schreberi* (Linnaeus, 1767)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
Eric Krüger

**Eric Krüger** (født 21. mars 1988) er en tysk friidrettsutøver, som konkurrerer på 400 meter.

Han deltok ved Junior-EM i friidrett 2007 i Hengelo i Nederland, der han sammen med Pascal Nabow, Thomas Schneider og Robin Schembera vant sølv på 4 x 400 meter. Individuelt fikk han også bronse på 400 m, med ny personlig rekord på 46,49. Samme år fikk han gull i det tyske juniormesterskapet. 

Ved U23-EM 2009 Kaunas deltok han på 400 meter, men ble slått ut i semifinalen med tiden 46,79. I det tyske mesterskapet kom han på 4.-plass, og i innendørsmesterskapet på 3.-plass. Han deltok også på stafettlaget som deltok ved VM i friidrett 2009. Laget bestod av Martin Grothkopp, Kamghe Gaba, Eric Krüger og Ruwen Faller, men de ble slått ut i kvalifiseringen med tiden 3.03,52. 

I 2010 fikk han bronse i det tyske mesterskapet både utendørs og innendørs. Ved EM i friidrett 2010 i Barcelona kom Tyskland på fjerdeplass på 4 x 400 meter, kun 5 hundredeler bak Belgia som tok bronsen. De andre på det tyske laget var Kamghe Gaba, Bastian Swillims og Thomas Schneider. 

Han kom på 2.-plass på 400 meter ved det tyske mesterskapet i 2011, bak Jonas Plass. Han deltok i innledningsheatet på 4 x 400 meter ved VM i friidrett 2011 i Daegu i Sør-Korea, der Tyskland fikk femte beste tid, og ble kvalifisert til finalen. I finalen overtok Miguel Rigau Krügers plass på laget, men Tyskland endte på 8. og sisteplass i finalen. 

Han ble tysk mester på 400 meter i 2012. Ved EM i friidrett 2012 kom Tyskland på 3.-plass på 4 x 400 meter stafett. Han deltok også på 400 meter, der han ble slått ut i semifinalen, med 16. beste tid i de tre semifinalene. Senere på året deltok han også ved Sommer-OL 2012 i London. Tyskland løp inn på tiden 3:03,50 i sitt innledningsheat på 4 x 400 meter, og gikk ikke videre til finalen. 

Krüger var med og vinne gull på 4 x 400 meter ved det tyske mesterskapet i friidrett i 2013, og han fikk også bronse på 4 x 100 meter, med laget STG Magdeburg-Halle I. Han deltok ved Lag-EM i friidrett 2013 (Super League), der han var med på det tyske laget som løp inn til 4.-plass på 4 x 400 meter, og skaffet Tyskland 9 poeng i denne lagkonkurransen. Tyskland kom på 2.-plass i dette Lag-EM. I august deltok han også ved VM i friidrett 2013, på 4 x 400 meter. Tyskland ble imidlertid slått ut i innledningsheatet, med tiden 3:02,62.

Den 23. februar 2014 satte han ny personlig rekord på 400 meter innendørs, da han vant det tyske mesterskapet innendørs. Han representerte da Sportclub Magdeburg. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil hos Leichtathletik.de 
* Gammel profil hos Leichtathletik.de (arkivert)
Tropinota hirta

***Tropinota hirta*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Kroppsformen viser at den hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae), men den kjennes lett på den påfallende hårkledningen. Arten finnes ikke i Norden, men er funnet i Baltikum.

## Utseende
En middelsstor (8-11 millimeter), svart bille. Den skiller seg fra andre Cetoniinae i Nord-Europa ved at kroppen er kledt med lange, oppstående, lyse hår. Denne arten har kanpt noen merkbar metallglans. Pronotum, som er nærmest halvsirkelformet sett ovenfra, har en markert lengderibbe i midten. Hver dekkvinge har to lengderibber.

## Levevis
Larvene utvikler seg i jorda der de lever av humus og råtnende plantemateriale. De voksne billene besøker gjerne blomster for å ete pollen. Dette er en svært varmekjær art som i Mellom- og Nord-Europa bare finnes på meget varme, solrike lokaliteter.

## Utbredelse
Den er utbredt i Europa nord til Latvia.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Slekten *[[Tropinota]]* Mulsant, 1842
******* *Tropinota hirta* (Poda, 1761)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
Matsumotoborgen

, også kjent som  på grunn av dens svarte ytre, er en japansk borg i byen Matsumoto i prefekturet Nagano.

## Eksterne lenker
*
La Robe rose

***La Robe rose*** (norsk: *Den rosa kjolen*) er et maleri som ble malt av den franske impresjonistmaleren Frédéric Bazille i 1864. Han malte ofte en figur i forgrunnen av bildet, og landskap i bakgrunnen av bildet. Bildene ble ofte malt i friluft. I *La robe rose* har han malt sin kusine sittende på terrassen til familiens hus iført en rosa kjole. Hun sitter og ser utover byen, og det kan se ut som om hun venter på noen, kanskje hun venter på sitt livs store kjærlighet?
Oxythyrea funesta

***Oxythyrea funesta*** er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Kroppsformen viser at den hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae), men den er slankere enn de andre nordeuropeiske artene i denne gruppen, og kan kjennes på at den har to rekker av groper på pronotum. Arten finnes ikke i Norden, men er funnet i Baltikum.

## Utseende
En middelsstor  (8-12 millimeter), svart skarabide. Arten har en slankere kroppsform enn andre nordeuropeiske gullbasser (Cetoniinae). Pronotum har tre par groper som danner to lengderekker, og dekkvingene har spredte, hvite flekker. Denne arten mangler metallglans. På sidene har den utstående, hvite hår.

## Levevis
Arten er varmekjær og finnes i Nord-Europa bare på svært solrike steder. De voksne billene besøker gjerne blomster.

## Utbredelse
Den er utbredt i Europa nord til Latvia og finnes også i Nord-Afrika.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Slekten *[[Oxythyrea]]* Mulsant, 1842
******* *Oxythyrea funesta* (Poda, 1761)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
Inukai Tsuyoshi

**Inukai Tsuyoshi** (født 20. april 1855, død 15. mai 1932) var en japansk politiker og den 29. statsminister i Japan fra 13. desember 1931 til 15. mai 1932. 

## Liv og virke
Inukai ble født i Okayama i 1855, sønn av en samurai i Okayama-klanen.

I Inukais tidlige karriere, arbeidet han en periode som journalist. Han vervet seg til den keiserlige japanske hæren under Satsuma-opprøret som reporter for avisen *Yūbin Hōchi Shimbun*. Inukai var med på å danne det politiske partiet Rikken Kokumintō i 1882. Dette  partiet støttet liberale politikere. Inukai ble først valgt inn i underhuset i den japanske riksdagen i 1890, og deretter ble han gjenvalgt til underhuset ved de neste 17 valgene. 

Inukais første ministerpost i regjeringen var som utdanningsminister i den første administrasjon til statsministeren Shigenobu Okuma i 1898. Han satt som minister for kommunikasjon under den andre administrasjonen til statsminister Yamamoto Gonnohyoe i 1923-24. Han var en ledende skikkelse innenfor det politiske partiet Rikken Kokuminto, som til slutt klarte å velte regjeringen til statsminister Katsura Taro fra makten ved valget i 1913.

I 1929, etter det plutselige dødsfallet til statsminister Tanaka Giichi, ble Inukai valgt til den neste presidenten i partiet Rikken Seiyūkai. Inukai ble den 29. statsministeren i Japan ved valget som ble avholdt i 1931. På denne tiden var Japan inne i en alvorlig økonomisk situasjon på grunn av effektene av den store depresjonen som hadde slått ut på Wall Street i 1929, og den ubeleilige effekten som denne effekten hadde på den japanske gullstandarden.

Inukai prøvde å kutte ned på den økonomiske støtten til militæret for å få bukt med de økonomiske problemene. Han ble myrdet i et kuppforsøk den 15. mai 1932. Dette attentatet markerte effektivt slutten på den tidligere sivile politiske kontrollen over regjeringens beslutninger til etter den andre verdenskrig var avsluttet.

Inukais tredje sønn var en kjent forfatter, politiker og etter krigen ble han valgt til justisminister i administrasjonen til Inukai Takeru. Inukais oldebarn heter Sadako Ogata, og var FNs høykommissær for flyktninger mellom 1991 og 2001. 

Inukai ble myrdet i mai 1932, da han var 77 år gammel.

## Referanser
Backergården

** Backergården** er et forretningspalass med adresse til Kongens gate 31 i Kvadraturen, Oslo. Bygget ble oppført i 1895 etter tegninger av arkitekt Herman Backer.

## Bygningen
Gården ble satt opp for å huse forretningsmannen Johan Paul Jørgen Alexander Backers voksende pelsforretning. Arkitekt Herman Backer ble engasjert for å tegne bygningen. Den er oppført med en bærende skjelettkonstruksjon av stål, noe som gjør de store vindusarealene mulige. Fasaden er ellers kledd med norsk marmor fra Dunderlandsdalen i Rana kommune.

Stilmessig er gården holdt i nybarokk med inspirasjon fra  Chicago-skolens arbeider. Fasadens komposisjon er svært lik den ett år eldre og mye høyere Prudential-bygningen i Buffalo, New York, av Louis Sullivan. Gården føyer seg således sammen med Tostrupgården inn i rekken av forretningsgårder i Oslo med amerikansk arkitonisk uttrykk.

Backergården ble i 1976 regulert for bevaring etter plan- og bygningsloven som del  «Kristiania-planen», foreslått av Fortidsminneforeningen i 1974. Den er innskrevet på Byantikvarens gule liste som spesielt bevaringsverdig. Bygningens interiør er registrert i Fortidsminneforeningens interiørregister.


Fil:Entrance backergården.JPG| Inngangsparti .
Fil:Windows Backergården.JPG| Øverste vindusbånd .


## Eksterne lenker
*  
*  Byantikvar – Gul liste 
*  Arc! Arkitektur og historie i Oslo: Backergården, Kongens gate 31
*
Katō Takaaki

**Katō Takaaki** (født 3. januar 1860, død 28. januar 1926) var en japansk politiker og den 24. statsminister i Japan fra 11. juni 1924 til 28. januar 1926.

Katō var også kjent under navnet Kato Kōmei og var den andre sønnen til en lokal samurai. Han studerte ved universitetet i Tokyo, og var best i sin klasse i den juridiske avdelingen, som spesialiserte seg på engelsk sedvanerett.

Kato var ansatt i Mitsubishi og ble sendt til London i en periode på to år. Da han returnerte til Japan i 1885, ble han gjort til assisterende sjef ved Mitsubishis hovedkontor som ligger i Marunouchi i Tokyo. I 1886 giftet han seg med Haruji, den eldste datteren til Iwasaki Yatarō, grunnleggeren av og presidenten for Mitsubishi-konsernet.

I 1887 ble Katō privatsekretær for den fremtidige statsministeren, Ōkuma Shigenobu, som da var utenriksminister, og de arbeidet sammen under etableringen av en rekke forskjellige traktater. Senere tjenestegjorde han som direktør for sin egen avdeling innenfor det japanske Finansdepartementet. Fra 1894 til 1899 var han Japans ambassadør til Storbritannia, og i 1900, under den fjerde administrasjonen til statsminister Hirobumi Ito, ble Kato valgt til utenriksminister, men denne administrasjonen forble bare ved makten i noen få måneder før den måtte gå av igjen.

I løpet av Katōs periode med utenlandstjeneste i Storbritannia for det japanske Utenriksdepartementet, hjalp han med å etablere grunnlaget for den anglo-japanske alliansen, som ble avsluttet i 1902. I 1902 ble Kato valgt inn som medlem av Representantenes hus i den japanske riksdagen der han skulle representere Kochi prefekturet. Kato ble igjen utnevnt som utenriksminister av statsminister Saionji Kimmochi, og ble en del av hans kabinett i 1906. Han ble igjen valgt til utenriksminister i de neste administrasjonene til Katsura Tara. Han var således utenriksminister ved utbruddet av den første verdenskrig i 1914.

Katō ble utnevnt til statsminister i Japan fra 1924 og han satt i dette embetet frem til sin død tidlig i 1926. I 1925, vedtok Kato en utvidet stemmerett til alle mannlige borgere som var over 25 år. Han har også initiert en universell militær verneplikt for alle mannlige borgere av Japan. Kato prøvde å kraftig redusere alle offentlige utgifter, alle steder der dette var mulig. Men han led betydelig under offentlig kritikk som ble rettet mot ham personlig på grunn av hans families forbindelser med det store Mitsubishi-konsernet.

## Referanser
Toyotaro Yuki

**Toyotaro Yuki** (født 1877 i Yamagata i Japan, død 1951) var den 15. sentralbanksjefen for Japans bank.

Byen Akayu har et museum dedikert til hans liv. Under statsminister Konoe Fumimaros første regjering, ble Yuki nominert og bekreftet som sentralbanksjef i Bank of Japan. Yuki hadde denne oppgaven fra 27. juli 1937 til 18. mars 1944. I løpet av hans periode som sentralbanksjef, gikk Japans sentralbank gjennom en større omorganisering i 1942. 

Japans finansminister fikk i 1944 fjernet Yuki fra stillingen, med støtte fra daværende statsminister Hideki Tojo og hans regjering. Yuki motsa seg å gi myndighetene tillatelse til å godkjenne lån til selskapet som drev med krigsmateriell uten samråd med bankene først. Hans etterfølger var Keizo Shibusawa, som hadde denne stillingen frem til oktober 1945.
Takahashi Korekiyo

**Takahashi Korekiyo** (født 27. juli 1854, død 26. februar 1936) var en japansk politiker og den tjuende statsministeren for Japan fra 13. november 1921 til 12. juni 1922. 

## Liv og virke
Takahashi var kjent som en ekspert på finans og økonomi i løpet av sin lange politiske karriere. Takahashi ble født i Edo (dagens Tokyo) som den illegitime sønnen til en hoffmaler. Han studerte engelske språk og amerikansk kultur på en privat skole som ble drevet av misjonæren James Hepburn, og han dro utenlands for å studere i London i England. Etter at han kom tilbake til Japan fra England, ble Takahashi den første rektoren ved Kyōritsu Gakkō videregående skole som ligger i Tokyo, (dagens Kaisei videregående skole) og samtidig arbeidet han som statlig byråkrat på et lavere nivå innenfor det japanske utdanningsdepartementet. Senere fikk han seg en ministerpost innenfor Landbruks- og handelsdepartementet.

Takahashi hjalp til med å organiserte det nye patentsystemet i Japan. På et tidspunkt sa han opp alle sine offentlige stillinger og reiste til Peru for å starte sin egen bedrift, men dette foretaket mislyktes. Takahashi ble ansatt i Japans bank i 1892, og hans talenter ble snart anerkjent på et høyere nivå, idet han ble utpekt som den neste visepresidenten i den samme banken, i 1898. 

I 1913 ble Takahashi utnevnt til finansminister av statsministeren Yamamoto Gonnohyoe og han ble medlem av det politiske partiet Rikken Seiyūkai. Takashi ble også utnevnt til finansminister av statsminister Hara Takashi og hans nye regjering i 1918. Da Hara Takashi ble utsatt for et attentat og ble myrdet i 1921 ble Takahashi valgt ut til å etterfølge ham som den andre kristne statsministeren noensinne i Japan.

Men Takahashi satt i statsministerembetet i mindre enn sju måneder, hovedsakelig på grunn av hans manglende evner til å kontrollere de ulike fraksjonene innenfor eget parti, og hans mangel på sin egen maktbase innenfor dette partiet. Etter sin fratredelse som statsminister, beholdt Takahashi fremdeles stillingen som president for partiet. Da Kato Takaaki ble valgt til den neste statsminister og etablerte sin egen koalisjonsregjering i 1924, valgte Takahashi å ta imot en stilling innenfor landbruks- og handelsdepartementet. Han trakk seg som president fra det politiske partiet Rikken Seiyūkai i 1925. 

Takahashi fortsatte å tjene som finansminister under administrasjonene til de neste statsministerne Tanaka Giichi (1927–1929), Inukai Tsuyoshi (1931–1932), Saito Makoto (1932–1934) og Okada Keisuke (1934–1936). Til tross for hans betydelige suksess med å bekjempe bivirkningene av den store depresjonen og den påfølgende verdensomspennende finanskrisen som begynte på Wall Street i 1929, så gjennomførte han en finanspolitikk som innebærer en kraftig reduksjon av militære utgifter som gjorde at han fikk seg mange fiender innenfor det japanske militære, og han var blant dem som ble drept av en gruppe opprørske offiserer, den 26. februar 1936.

## Referanser
Toshihiko Fukui

**Toshihiko Fukui** (født 7. september 1935 i Osaka) er en japansk økonom og sjef for den japanske sentralbanken. 

Han var den 29. guvernøren for Japans bank, samt at han var direktør for den japanske Bank for International Settlements. Fukui har jobbet hos Japans sentralbank i 40 år. Han satt som denne bankens representant ved deres kontor i Paris, Frankrike, i en periode. I 1989 ble Fukui forfremmet til assisterende guvernør for Japans sentralbank.

I 1998 trakk visesentralbanksjef Fukui seg fra alle sine verv i Bank of Japan i forbindelse med en skanale angående bestikkelser og korrupsjon som involverte lekkasjer av økonomisk sensitiv informasjon. Han skulle sammen med den daværende guvernøren for banken, Yasuo Matsushita, uttrykke deres offisielle anger ved å forlate deres jobber i denne banken. Fukui var også nestleder i Japan Association of Corporate Executives, i en periode. Han satt som styremedlem for Den internasjonale oppgjørsbanken i Tokyo.

## Referanser
Masaru Hayami

**Masaru Hayami** (født 24. mars 1925 i Kobe, død 17. mai 2009) var en japansk forretningsmann og sjef for den japanske sentralbanken.

Han satt som den 28. guvernøren i Japans bank. Samt at han var direktør for Bank for International Settlements (BIS). Han ble uteksaminert fra Tokyo College of Commerce (dagens Hitotsubashi University) i 1947. Hayami var administrerende direktør for Nissho Iwai Corporation før han ble utpekt som guvernør i Bank of Japan fra 1998 til 2003. Hayami tok over jobben som sentralbanksjef etter at Yasuo Matsushita og visesentralbanksjefen Toshihiko Fukui ble tvunget til å trekke seg i forbindelse med en skandale som involverte at de tok imot bestikkelser og gjentatte lekkasjer av økonomisk sensitiv informasjon.

## Referanser
Den sorte doktor

***Den sorte doktor*** (originaltittel: *Den svarte doktorn*) er en svensk stumfilm fra 1911. 

## Handling
Evelyn elsker og forlover seg med James Wilson. Doktor Lorne hypnotiserer både henne Evelyn og James. Hun forlater James og gifter seg med doktoren, mens James blir lokket inn på en på en opiumkafé. I ekteskapet med doktoren er hun ulykkelig. Evelyn får vite at James er syk og finner ham døende, og begår selvmord ved hans side.

## Om filmen
Filmen hadde premiere 18. august 1911 på *Stora Biografteatern* i Malmö, seinere på året ble den forbudt av den nyopprettede Statens Biografbyrå.

## Roller
* Olivia Norrie – Evelyn 
* Robert Schmidt – doktor Lorne, den svarte doktoren 
* Knud Rassow – James Wilson, ingeniør 
* Ejnar Zangenberg – dagdriver 
* Holger-Madsen – Evelyns far 
* Bertha Nonboe – (ukjent rolle)

## Eksterne lenker
*
Kristina Solum

**Kristina Solum** (født 10. mars 1980 i Oslo) er en norsk oversetter og konferansetolk med språkene spansk, fransk og engelsk.

Hun er utdannet ved Université de Mons-Hainaut i Mons i Belgia, og ved University of Salford i Salford i Storbritannia. 

I perioden 1. september 2006 til 31. desember 2009 var hun redaksjonsmedlem av *Broen – katolsk kirkeblad*.

## Verk
* Gonzalo Torrente Ballester: *Historien om den forbløffede kongen*, 2003
* Miguel Delibes: *Fem timer med Mario*, 2005
* Carla Guelfenbein: *Kvinnen i mitt liv *, 2006
* Nina Bouraoui: *Mine onde tanker*, 2008
* Roberto Bolaño: *De romantiske hundene* 2008, sammen med Jan Jakob Tønseth 
* Roberto Bolaño: *Ville detektiver*, 2009
* Félix J. Palma: *Tidskartet*, 2011
* Timothée de Fombelle: *Toby Ensom*, 2011
* Sabina Berman: *Jenta som dykket inn i jordas indre*, 2011
* Roberto Bolaño: *2666*, 2015
* Mariana Enriquez: *Ting vi mistet i brannen,* 2017
* Mariana Enriquez: *Vår del av natten,* 2023
* Mariana Enriquez: *Farene ved å røyke på senga,* 2024

## Priser
I 2010 ble hun nominert til Brageprisen for 2009, og fikk tildelt Kritikerprisen for beste oversettelse for 2009 for sin oversettelse av *Ville detektiver* av Roberto Bolaño. I 2016 ble hun tildelt Bastianprisen for sin oversettelse fra spansk av *2666* av Roberto Bolaño.

## Eksterne lenker
* Biografi på Norsk Oversetterforening
* Biografi på katolsk.no
* Oversetterbloggen: Kritikerprisen til Kristina Solum