open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Loyal to Familia

**Loyal to Familia** (**LTF**) er en dansk gategjeng med flertall av innvandrere, men også med stort antall etniske dansker. Banden ble stiftet i 2012 og består av tidligere Blågårds Plads-bandemedlemmer (BGP), men også personer fra Tingbjerg, Skovlunde, Ballerup, Hundige, Valby/Sjælør, Helsingør, Aarhus, Fredericia, Hillerød og Nivå. I mars 2013 ble den 26-årige lederen av banden siktet av politiet for drapsforsøk, ran og vold av særlig grov og farlig karakter i form av et grovt knivoverfall på Rådvadsvej i Københavns nordvestkvarter.  Den 21. desember 2013 falt dom i saken. 26-åringen ble idømt tre år og seks måneders fengsel i Retten på Frederiksberg.

I mars 2013 satt flere enn 40 personer fra banden varetektsfengslet for blant annet grov narkotikahandel, drapsforsøk og drap. Samme år ble en ledende figur i Avdeling Kokkedal fengslet for kidnapping og pengeutpressing. Politiet vurderte i 2013 at LTF da hadde omkring 75 medlemmer.  Likeledes menes de å ligge i krig med banden Værebros Hårde Kerne (som nå er MC-gjengen Satudarah), som holder til i Værebroparken i Bagsværd nord for Købehavn, hvor MC-gjengen har klubbhus i et industrikvarter i Bagsværd. Den 3. mai 2013 ble en 19-årig mann fra LTF varetektsfengslet i fire uker, siktet for drapet på den 27-årige Zaid Mohammed al-Kayssi på Frederiksberg i februar.

LTF holder primært til på Nørrebro, men flere av medlemmene bor også i Tingberg, Skovlunde og Kokkedal.

En av bandens ledere er den volds- og drapsdømte Shuaib Khan, sønn av den tidligere lokalpolitikeren Wallait Khan. Han ble i en dom utvist av Danmark i 6 år og har oppholdt seg i Spania. 

I 2018 ble LTF forbudt i Danmark i en historisk dom. Det er straffbart å være medlem av banden og kle seg i bandens tøy.

## Referanser
Storgravmyrt

**Storgravmyrt** (*Vinca major*) er en eviggrønn halvbusk i gravmyrtfamilien.

Den har vegetative, bueformede eller krypende stengler som slår rot ytterst. Blomstene sitter enkeltvis i bladhjørnene på opprette stengler som blir opptil 30&nbsp;cm høye. Bladene sitter motsatt og er blanke, mørkegrønne, ovale, 2,5–9 cm lange og 2–6 cm brede. Bladranden er hårete, noe som skiller storgravmyrt fra slektningen gravmyrt (*V.&nbsp;minor*).

Begerbladene har kanthår og er 7–18 mm lange. Blomstene er 30–50 mm i diameter og purpurblå. Kronbladene er vokst sammen til et 12–15 mm langt rør. Kronflikene er asymmetriske, så blomsten minner litt om en propell. Blomstringstida er mars–mai. Den befruktede blomsten utvikler seg til to belgkapsler, men frukten dannes sjelden i nordvestlige Europa.

Storgravmyrt vokser i skogkanter, kratt og skråninger. Den er ganske variabel og deles i tre underarter med følgende utbredelse:
* subsp. *major* – hører hjemme i det sentrale middelhavsområdet, vanlig forvillet mange steder
* subsp. *balcanica* – vestlige Balkan
* subsp. *hirsuta* – Anatolia, av og til regnet som egen art, *Vinca pubescens*

Subsp. *major* er en vanlig hageplante som brukes til bunndekker. Den er svært nøysom og danner et tett, eviggrønt teppe der ugras ikke trives. Det finnes kultivarer med spraglete blad og forskjellige blomsterfarger. Storgravmyrt er naturalisert mange steder i Europa, Australia, New Zealand og Nord-Amerika. Den opptrer ofte som en skadelig invaderende art, og de tette teppene fortrenger alle andre lavvokste planter. Storgravmyrt er ikke så hardfør som gravmyrt, og den finnes ikke naturalisert i Norge.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Galleri

Großblättriges Immergrün in der Hinsbecker Schweiz, Nettetal, Deutschland.JPG|Habitat i Tyskland
Vinca major calze.jpg|Blomst fra siden, legg merke til kanthår på begerbladene
Apocynaceae - Vinca major-2.jpg|Blad med hårete rand og stilk
Flora della Sardegna 222 (04).JPG|Blad
Vinca major vima 002 php.jpg|Frø


## Eksterne lenker
*
Per K. Løberg

**Per Kolbjørn Løberg** (1931–2005) var en norsk lærer, dikter og musiker. Musikalsk var trekkspillet det instrumentet som stod han nærmest.

## Biografi
Løberg vokste opp på Hovin i det som den gang var Horg kommune. Han startet lærergjerningen allerede i 1954, men tok ikke lærerutdanning før i slutten av 1960-årene, ved Sagene lærerskole i Oslo. 

Løberg arbeidet først ved Skorovatn i Namsskogan og deretter framhaldskolen i Ytre Snillfjord. Siden gikk turen til Glåmos, deretter Vingelen og så Brønnøysund. Deretter flyttet han tilbake til sin hjembygd Hovin for å jobbe som lærer i nabobygda Støren; Først på framhaldsskolen og deretter realskolen. Etter seks år på Støren begynte han å studere musikk i Trondheim. Etter endt studier i 1964 flyttet han med familien til Sunndalsøra og ble boende her i 10 år. Her arbeidet han som lærer og etablerte også en musikalsk barnehage sammen med sin kone. Det var også her han for alvor startet med å opptre og etterhvert utviklet det seg til et familieshow som turnerte rundt om i distriktet. Etterhvert ble det også TV-opptredener, der hans yngste sønn, Eivind "Ratiti", særlig ble lagt merke til. I denne perioden reiste Løberg randet rundt og opptrådte sammen med kjente musikere som blant annet Nora Brockstedt, Benny Borg og Kirsti Sparboe. Tiltagende problemer med alkohol gjorde at han i 1974 ble innlagt på en avrusningsinstitusjon. Han ble skilt samme år. Etter oppholdet her reiste han høsten 1974 til Masi i Kautokeino, hvor han gjenopptok lærergjerningen. Her etablerte også han sangkoret *Masijentene*, som besto av en del lokale jenter fra ungdomsskolen. Med dem turnerte han landet rundt, samt noen turer til utlandet. Blant annet så opptrådte de i 1978 på en stor danse- og musikkfest i Beograd i Jugoslavia. Etter fire år reiste han tilbake til sin hjembygd Hovin i Melhus. Her ble han først ansatt ved Lundamo ungdomsskole, deretter ved den kommunale musikkskolen hvor han mente det var større bruk for hans evner.

Løberg var også en ivrig dikter. Rettferdighet og omsorg for de små i samfunnet var oftest fundamentet i diktene. I 2000 utgav han diktsamlingen *Livets gang* som er en samling med 130 filosofiske dikt.

I 1985 fikk han Kulturprisen i Melhus.

## Privatliv
Han ble gift 1957 med Bjørg (pikenavn: Høidahl) (f. 1938, d. 2016). Ekteskap oppløst i 1974. Han ble gift for andre gang med Solveig (pikenavn: Jacobsen) (f. 1947). Han er far til musikeren Eivind Løberg.

Hans liv ble skildret i Odd H. Vanebos biografi *Gi meg gleden!* fra 1985. Her beretter han åpent om sine problemer med alkohol.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Milad Mohammadi

**Milad Mohammadi Keshmarzi** (født 29. september 1993) er en iransk fotballspiller som spiller for den greske klubben AEK Athen.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vouria Ghafouri

**Vouria Ghafouri** (født 20. september 1987) er en iransk fotballspiller som spiller for den iranske klubben Esteghlal FC.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over statsledere i 1973

## Europa

## Nord-Amerika

## Oseania

## Sør-Amerika

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.portalestoria.net/rulers%20countryby.htm 
* Herskere
* [CIDOB Foundation](http://www.cidob.org/es/documentacion/biografias_lideres_politicos/(filtro)/activos)
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Verdenscup 1 – 1000 meter kvinner

**[[Verdenscupen på skøyter|Verdenscup]]åpning av [[Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18|sesongen 2017/18]] i [[hurtigløp på skøyter]] for kvinner på  meter** i Thialf i Heerenveen, Nederland søndag den 12. november 2017.

Distansen ble vunnet av japanske Nao Kodaira på 1.13,99 foran sin japanske landsvenninne Miho Takagi på andreplass og nederlandske Jorien ter Mors på tredjeplass. Gruppe B ble vunnet av amerikanske Brittany Bowe foran taiwanske Huang Yu-ting på andreplass og sørkoreanske Lee Sang-hwa på tredjeplass.

## Medaljevinnere

## Resultater

## Funksjonærer
* Overdommer var Daniel Cabelduc, Sverige.
** Assisterende overdommer var Roald Farestveit, Norge.
* Starter var Jouko Vesterlund, Finland for både gruppe A og Tom Vidar Johansson, Norge for gruppe B.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Menyside for parsammensetning og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe A : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe B : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
* Resultater på www.SpeedSkatingStats.com (engelsk) og på www.SchaatsStatistieken.nl (nederlandsk).
* Resultater for gruppe A og for gruppe B på www.SpeedSkatingNews.info på engelsk.
* Resultater for gruppe A og for gruppe B på SpeedskatingResults.com på engelsk
* Resultater for gruppe A (med ''uavhengig eget poengsystem'') og for gruppe B på www.The-Sports.org på engelsk
;Nyhetssammendrag fra International Skating Union
*
NK Osijek

**NK Osijek** er en kroatisk fotballklubb fra byen Osijek. Klubben spiller sine hjemmekamper på Gradski vrt Stadion, som har en tilskuerkapasitet på . Supporterklubben deres heter Kohorta Osijek.

Osijek ble grunnlagt som en jugoslavisk fotballklubb under navnet **Proleter** i 1947, etter en sammenslåing av klubbene Slavonija og Bratsvo. I starten hadde klubben moderat suksess i Jugoslavia, og i forbindelse med flytting til dagens stadion, skiftet klubben navn til **Slavonija**, og til **NK Osijek** fem år senere. Osijek rykket opp til jugoslavisk eliteserie i 1953 etter å vunnet den kroatisk-slovenske ligaen, men de rykket ned etter tre sesonger i toppen og måtte spille i 2. divisjon frem til 1977.

I 1999 vant Osijek cupen, og i 2011 ble de nummer to. De har deltatt flere ganger i forskjellige europeiske fotballturneringer som UEFA-cupen, Intertotocupen og Europaligaen. Klubben har pr. 2017 aldri gått videre til sluttspillet.

Siden 1992 har klubben deltatt i Prva HNL, den kroatiske førstedivisjon. Osijek har blitt nummer tre ved seks anledninger, sist i 2008, og har aldri vunnet Prva HNL.

## Sesonger

## Spillerstall
Oppdatert 19. mai 2023.

### Utlånte spillere

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
Den osiandriske strid

**Den osiandriske strid** fant sted under den kirkepolitiske reformasjon i Tyskland. Navnet er fra Andreas Osiander, den som utløste striden i 1550/51, idet han i sin rettferdiggjørelseslære hevdet det nye menneskes «essensielle rettferdighet (*essentielle Gerechtigkeit*). Dette skulle bety at Guds rettferdiggjørelse av mennesket skulle bestå i at Kristus som Guds evige Ord er reelt present i menneskene og at mennesket slik blir rettferdiggjort ved Kriste rettferd.

Det lutherske flertall, anført av Philipp Melanchthon, anklaget Andreas Osiander for å utviske grensen mellom rettferdiggjørelsen og helligelsen, og dermed for å lære at mennesket blir rettferdiggjort for Gud ved sine gode gjerninger. Men dette var en fortegnelse av Osianders standpunkt. Mot dette oppstilte filippistene en rent imputativ forståelse av rettferdiggjørelsen: I rettferdiggjørelsen blir mennesket tilregnet (lat. *imputare*) Kristi rettferd, og tilgjengjeld blr dets stnder tilregnet Kristus. For de på ham overdratte synder lider sp Kristus Guds straff på korset. Denne imputative forståelse av rettferdiggjørelsen ble til den lutherske ortodoksis standardteologi. Slik vektla gnesiolutheranerne og filippistene sammen den «tilregnede rettferdighet» (*zugerechnete Gerechtigkeit*).

## Litteratur
* Martin Stupperich: *Osiander in Preußen 1549-1552*, Berlin/New York 1973.
* Claus Bachmann: *Die Selbstherrlichkeit Gottes. Studien zur Theologie des Nürnberger Reformators Andreas Osiander*, Neukirchen-Vluyn 1996.
* Claus Bachmann: *Das Kreuz mit der Alleinwirksamkeit Gottes. Die Theologie des Nürnberger Reformators und protestantischen Erzketzers Andreas Osiander im Horizont der Theosis-Diskussion*, in: Kerygma und Dogma Bd. 49 (2003), S.247-275.
* Johann Sporschil: *Populäre Geschichte der katholischen Kirche.* Ernst Fleischer, Leipzig, 1850, 3. Bd. S. 345 (Online)
* Johann Georg Veit Engelhardt: *Handbuch der Kirchengeschichte.* Verlag Johann Jakob Palm und Ernst Henke, Erlangen, 1833, 3. Bd., S. 233, (Online)
* Ignaz von Döllinger: *Die Reformation und ihre innere Entwicklung und ihre Wirkungen im Umfange des lutherischen Bekenntnisses.* Verlag G. Joseph Manz, Regensburg, 1848, 3. Bd., S. 397–437 (Online)
David Davis (britisk politiker)

**David Michael Davis** (født 23. desember 1948 i York i England) er en britisk konservativ politiker. Han var minister for uttreden fra EU fra 13. juli 2016 til 8. juli 2018.

## Medlem av Underhuset
I 1987 ble Davis medlem av Underhuset for Boothferry-kretsen i Yorkshire and the Humber. I 1997 ble kretsen delt i flere mindre kretser, og Davis fortsatte som underhusmedlem for én av de nye kretsene (Haltemprice and Howden i Humberside i East Riding of Yorkshire).

## Europaminister i 1994–1997
Davis var viseminister for EU-anliggender (Minister of State for Europe) i 1994–1997. Som europaminister var han underlagt utenriksministrene Douglas Hurd og Malcolm Rifkind.

I begynnelsen av 1997 ble Davis medlem av statsrådet.

## Partiformann
Davis var formann for det britiske konservative parti i 2001–2002. På denne post ble han etterfulgt av den senere statsminister Theresa May, som var partiets organisatoriske formann i 2002–2003.

## Minister for brexit fra 2016
Den 13. juli 2016 ble Davis medlem av Theresa Mays regjering. Her fikk han den nyopprettede post som minister for brexit.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Den annen nattverdsstrid

**Den annen nattverdsstrid** var en teologisk kontrovers under reformasjonen i Tyskland, mellom lutheranerne og de reformerte, men også i form, av en interluthersk strid mellom gnesiolutheranere og filippister. 

Etter at den første nattverdsstriden mellom Martin Luther og Ulrich Zwingli og mellom deres respektrive tilhengere hadde lunknet, kom det i 1550-årene til et nytt utbrudd av konflikten. Det utløsende skjedde i 1551. Da offentliggjorde man den såkalte Consensus Tigurinus som ble inngått i 1549 mellom Heinrich Bullinger og Jean Calvin. Her tilnærmet Calvin (hvis nattverdslære var blitt akseptert som holdbar av lutheranere flest) seg den zwinglianske oppfatning. Hamburg-teologen Joachim Westphal offentliggjorde derpå i 1552 et angrep på Calvin - og Calvin forsvarte seg i 1555 med et *Defensio sanae et orthodoxae doctrinae* - og så fikk han ny motbør fra luthersk side, fra blant annet Erhard Schnepf, Johannes Brenz og Nikolaus Amsdorf. For Calvins standpunkt argumenterte foruten Bullinger blant annet også Johannes a Lasco og Theodor Beza. 

Det sentrale punkt var, likesom i striden mellom Luther og Zwingli, Kristi legemes realpresens. Ikke minst gnesiolutheranerne mente at denne ikke var tilstrekkelig sikret hos Calvin. Til et hovedpunkt ble den såkalte ubikvitetslære, som man benyttet for å imøtegå Calvins argument at Kristli legeme ikke kunne være tilstede rent stofflig (*materialiter*) på jorden. 

I sammenheng med denne strid kom det også til angrep på Philipp Melanchthon og hans tilgengere, *filippistene*, som man beskyldte for kryptokalvinisme, det vil si en tilnærming til Calvins nattverdsforståelse. Melanchthon forsøkte rett nok selv med å korrespondere med Calvin for å komme til en enighet, men vek unna fra en klar stillingtagen. Noen filippister, som Albert Hardenberg i Bremen, gikk imidlertid over til den kalvinistiske leir, likesom kurfyrst Fredrik III av Pfalz («der Fromme»), som i 1560 entlediget den gnesiolutherske generalsuperintendent Tilemann Hesshus og tok med seg sitt territorium til kalvinismen. 

Først med Konkordieformelen, som imidelertid ikke  ble undertegnet av alle, kom det i 1577 til en viss ro innen lutherdommen om stridsspørsmålene.

## Litteratur
* Ernst Bizer: *Studien zur Geschichte des Abendmahlsstreits im 16. Jahrhundert.* 3. unveränderte Auflage. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1972, ISBN 3-534-05929-8 (*Beiträge zur Förderung christlicher Theologie* 46).
* Wilhelm H. Neuser: *Der zweite Abendmahlsstreit*. I: *Handbuch der Dogmen- und Theologiegeschichte* 2. Hg. v. Carl Andresen, 2.&nbsp;Auflage. Vandenhoeck & Ruprecht, Göttingen 1998, S.&nbsp;272–285.
Kjersti Germeten

**Kjersti Germeten**, født 22. desember 1942, død 29. oktober 2004, var en norsk skuespiller, dukkefører og dukkemaker. Hun var en sentral skikkelse i norsk figurteater.

## Familie
Kjersti Germeten var datter av filmkritiker Else Germeten (1918–92) og embedsmann Gunnar Germeten (1918–95) fra Stavanger. Komponisten Gunnar Germeten jr. (1947-1999) var hennes bror.

Hun var samboer med scenografen Christian Egemar.

## Utdannelse
Etter examen artium tok hun en bachelor-eksamen i sosiologi ved University of Hawaii, og studerte også keramikk, skulptur, vev og drama ved det samme universitetet. Hun utdannet seg dessuten i billedvev ved Statens Lærerskole i forming, og underviste i 1968 i vev ved Ila sikringsanstalt.

## Kunstnerisk virke
Germeten var i store deler av sin teaterkarriere tilknyttet Oslo Nye Teaters dukketeater. Den første forestillingen hun medvirket i var *Smørbukk og dragen*, som hadde premiere 17. mai 1969. Etter hvert hadde hun også regi på mange forestillinger; det gjaldt blant annet stykket *Speiltrollet*, som var skrevet av Else Færden og hadde urpremiere på Oslo Nye Dukketeater 19. september 1986.

Dukkespilleren Marianne Edvardsen fortalte i et intervju i 2014 at Kjersti Germeten startet en "gateklubb" for barna i sitt eget nabolag, der hun lærte barna å lage dukker og spille med dem. Edvardsen var ti år gammel da hun ble med i Germetens "gateklubb", og det var dette som påvirket Edvardsens senere yrkesvalg. Senere ble Edvardsen og Germeten kolleger ved Oslo Nye Teater. Der samarbeidet de blant annet om å utvikle konseptet "babyteater" for helt små barn, som ble en stor suksess ved teatret. De utarbeidet også publikumssuksessen *Oksen Ferdinand*, som Edvardsen fortsatte å fremføre etter at Germeten døde i 2004.

Kjersti Germeten døde på scenen under en forestilling på Den Nationale Scene i Bergen.

## Priser og utmerkelser
Kjersti Germeten ble tildelt Teaterkritikerprisen for 1983/1984 for forestillingen *Den hvite selen*, som hun hadde laget sammen med sin bror Gunnar Germeten jr. Denne forestillingen var basert på en tekst av Rudyard Kipling. Kjersti Germeten var ansvarlig for både manus, dukker og regi, mens broren hadde komponert musikken til forestillingen.

I 1994 mottok hun Oslo bys kunstnerpris, og i 2000 mottok hun Teskjekjerringprisen. Hun ble også tildelt Tyrihansprisen, som er UNIMA Norges ærespris for betydelig innsats for figurteaterkunsten.

I 2003 ble hun utnevnt til æresmedlem av Norsk Skuespillerforbund.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ubikvitetslæren

**Ubikvitetslæren** er begrep i Martin Luthers nattverdslære særlig relevant for hans avgrensning overfor  zwinglianerne og andre som fornektet Kristi nærvær i nattverden. Ifølge denne lære har den oppstandne Kristus del i Guds allestedsnærværelse og er derfor også nærværende i nattverdens brød og vin. Problemet oppstår da hvordan Kristi nærvær skal kunne knyttes til nattverden, og Luther peker da på Kristi løfter om sitt nærvær.

Kristi nærvær i nattvrrden var for Martin Luther, til forskjell fra Philip Melanchthon, ikke knyttet alene til utdelelsen, men brødet og vinen er Kristi legeme (kropp) og blod og alt det som konsekreres skal derfor fortæres som sådan og ikke sammenblandrs med vanlig brød og vin.

## Litteratur
* Jörg Baur: *Ubiquität.* I: *[[Theologische Realenzyklopädie]].* Band 34. de Gruyter, Berlin u. a. 2002, ISBN 3-11-017388-3, S. 224–241.
* Jörg Baur: *Ubiquität.* I: Oswald Bayer, Benjamin Gleede (Hrsg.): *Creator est creatura. Luthers Christologie als Lehre von der Idiomenkommunikation* (= *Theologische Bibliothek Töpelmann.* Bd. 138). de Gruyter, Berlin u. a. 2007, ISBN 978-3-11-019276-6, S. 186–301.
Mehdi Taremi

**Mehdi Taremi** (født 1992) er en iransk fotballspiller som spiller for den greske klubben . 

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marianne Edvardsen

**Marianne Edvardsen** (født 1. mars 1958) er en norsk dukkespiller. Per 2018 arbeider hun ved Oslo Nye Teater, der hun har vært ansatt siden 1998.

## Karriere
Edvardsen ble utdannet i figurteater ved Riksteatrets dukketeaterskole. Hun opplyste selv i et intervju at hun allerede i barndommen hadde bestemt seg for å arbeide med dukketeater, etter å ha blitt kjent med Kjersti Germeten som bodde i nabolaget.

Etter utdannelsen var Edvardsen ansatt ved Riksteatret i 20 år. Hun ble ansatt ved Oslo Nye Teaters dukketeater i 1998. Etter hvert ble hun kunstnerisk koordinator ved Oslo Nye.

Ved Oslo Nye hadde hun et nært samarbeid med Kjersti Germeten, inntil Germeten døde i 2004. De to startet et prosjekt kalt *Babyteater*, med forestillinger for barn under tre år. Dette var et nybrottsarbeid som ble en stor suksess for teateret. Edvardsen og Germeten utarbeidet også forestillingen *Oksen Ferdinand* sammen. Dette stykket var basert på Munro Leafs amerikanske klassiker *Historien om Ferdinand*, som utkom under andre verdenskrig.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Akbar Imani

**Akbar Imani Ghareh Aghaj Sofla** (født 21. mars 1992) er en iransk fotballspiller som spiller for den iranske klubben Padideh FC.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Poughkeepsie

**Poughkeepsie** er en amerikansk by som ligger i delstaten New York. Byen ligger langs elva Hudson mellom byene Albany og New York og regnes som en del av Storbyområdet New York. Navnet er tatt fra språket til Wappinger-stammen, som kalte den noe i nærheten av *U-puku-ipi-sing*.

## Kjente personer fra Poughkeepsie
*Lee Miller, modell, fotograf og korresponden under Den andre verdenskrig
*Sterling Morrison, gitarist for bandet The Velvet Underground
*Robert Sheckley, forfatter
*Debi Thomas, kunstløper
*Ed Wood, regissør

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ferrari 125 S

**Ferrari 125** (1947) var en 2-seters sportsbil, de første som Ferrari bygget i deres nye lokaler Modena i Italia.

Den hadde en helt ny 1,5-liter V12-motor på rundt 120 hestekrefter, utviklet av Gioacchino Colombo. Hver sylinder var på 125 kubikkcentimeter, derav modellnavnet.
__NOTOC__
Dette var altså de første Ferrariene. I 1940 hadde Enzo Ferrari laget to Ferrari Tipo 815 som han kalte "Auto Avio Costruzioni 815", men den var bygd med blant annet deler fra Fiat.   
## 01C
Under betegnelsen «125 S» (S for «Sport») og med serienummer 01C, debuterte den 11. mai 1947 på Circuito di Piacenza.  Den fikk en seier den sommeren, men krasjet på høsten 1947 og ble gjenoppbygget til noe annet. Noen historikere tror den ble gjenfødt som en 1948 Ferrari 166 med serienummer 010i.
## 02C
Den andre het «125 C» (C for «Corsa», altså bane) og hadde sykkelskjermer i stedet for heldekkende skjermer.  Den hadde serienummer 02C og skulle debutere samtidig med 01C, men fikk problemer under prøvekjøringen og deltok ikke.  Den vant tre løp samme sommer, før den krasjet i august. Den ble  bygd opp igjen til samme utseende som 01C og en litt større 2-liters motor. Dermed fikk den betegnelsen «159». Etter nok et krasj ble den antakeligvis gjenoppbygget til en 1948 Ferrari 166 med serienummer 020i, men historikerne er litt delt på dette.
## Kopier
En tro kopi av den opprinnelige 01C ble bygget i 1988 og står utstilt på de to Museo Ferrari eller Museo Enzo Ferrari i Modena.  Også 010i ble bygd om til å være omtrent lik den opprinnelige 01C.
## Referanser
Anna Anachoutlou

**Anna Anachoutlou**  (gresk:  Ἄννα Ἀναχουτλοῦ),  død 1342, var keiserinne av Trapezunt-riket (Trebizond) fra 17. juli 1341 til 4. september 1342. Anna var den eldste datteren til den tidligere keiser Alexios II Megas Komnenos og hans georgiske kone, Djiadjak Jaqeli. Anna etterfulgte sin svigerinne Irene Palaiologina av Trapezunt som keiserinne. Irene hadde vært gift med Annas bror Basileios Megas Komnenos.

Trapezunt-riket ble grunnlagt i 1204 i kjølvannet av at korsfarerne i Det fjerde korstog okkuperte Konstantinopel. En gren av den bysantinske keiserfamilien som etter hvert kalte seg «Megas Komnenos» flyktet til Georgia og med deres hjelp etablerte de sitt keiserrike på sydkysten av Svartehavet. Andre i keiserfamilien opprettet på omtrent samme tid Keiserriket Nikea som også hevdet å være den rette arvtakeren til Østromerriket.

## Biografi
Det eneste Anna var kjent for før hun ble keiserinne var å opprette et lite kloster i Jerusalem dedikert til St. Euthymius. Donasjonen til klosteret er dokumentert i et eneste dokument, et «testament» fra en munk Gerasimos datert 18. november 1344. Det er ikke kjent når hun donerte, men Anna hadde avlagt klosterløfte under Irene Palaiologinas regjeringstid.

Aristokratiet i Trapezunt overtalte henne til å forlate klosteret og komme til Trapezunt for å overta keiserkronen. Hun ble proklamert som keiserinne i Lazia og ble derfra eskortert til hovedstaden. Med støtte fra kong Georg V av Georgia og også med folkelig støtte kunne hun marsjere inn i Trapezunt by og overta makten den 17. juli 1341. Den avsatte keiserinnen Irene Palaiologina ble deportert.

Tre uker senere kom tre bysantinske galeier med tropper under ledelse av Scholarioi-militsens ledere Niketas Scholares og Gregorios Meitzomates og medbringende Annas onkel Mikael Megas Komnenos fra Konstantinopel. Scholarioiene, som var en sterk maktfaktor i Trapezunt, ønsket Mikael som keiser, og han kom med keiserlig bysantinsk støtte for å gifte seg med Anna. Adelen i Trapezunt ønsket imidlertid ikke en sterk mannlig keiser, og de sørget for at han samme dag ble arrestert og satt under bevoktning av den mektige «megas doux» Johannes evnukken av Limnia. Styrker som var lojale mot Anna sørget for å plyndre skipene til Mikael. Anna forble på tronen, mens riket i realiteten ble styrt av en håndfull mektige aristokrater.

Hun mistet etter hvert sin støtte i folket og riket ble også truet av tyrkiske styrker som vurderte angrep. I denne situasjonen dro scholarioi-lederne Niketas og Gregorius på nytt til Konstantinopel i 1342 for å hente Mikaels unge sønn Johannes. Med støtte fra både den bysantinske keiser og ikke minst fra Genova som hadde sterke handelsinteresser i Trapezunt kom de tilbake i september 1342 med sønnen som ble innsatt som keiser Johannes III. Anna var beredt på å forsvare seg, men folket støttet Johannes og han ble kronet den 4. september. Scholarioi-militsen sørget for at Anna ble drept sammen flere av sine støttespillere, mens andre ble forvist.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Discussion of the Testament of Gerasimos
* Vougiouklaki Penelope, "Anna Anachoutlou" i ''Encyclopedia of the Hellenic World: Asia Minor''
Ahmad Abdollahzadeh

**Ahmad Abdollahzadeh** (født 6. mai 1993) er en iransk fotballspiller som spiller for den iranske klubben FC Nassaji Mazandaran.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Verdenscup 1 – 5000 meter menn

**[[Verdenscupen på skøyter|Verdenscup]]åpning av [[Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18|sesongen 2017/18]] i [[hurtigløp på skøyter]] for menn på  meter** i Thialf i Heerenveen, Nederland søndag den 12. november 2017.

Distansen ble vunnet av nederlandske Sven Kramer på 6.12,88 foran canadiske Ted-Jan Bloemen på andreplass og norske Sverre Lunde Pedersen på tredjeplass. Gruppe B ble vunnet av franske Alexis Contin foran norske Håvard Bøkko på andreplass og russiske Aleksandr Rumjantsev på tredjeplass.

## Medaljevinnere

## Resultater

## Funksjonærer
* Overdommer var Hanjo Heideman, Nederland.
** Assisterende overdommer var Masaru Morozumi, Japan.
* Starter var Jannie Smegen, Nederland for gruppe A og Tom Vidar Johansson, Norge for gruppe B.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Menyside for parsammensetning og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe A : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe B : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
* Resultater på www.SpeedSkatingStats.com (engelsk) og på www.SchaatsStatistieken.nl (nederlandsk).
* Resultater for gruppe A og for gruppe B på www.SpeedSkatingNews.info på engelsk.
* Resultater for gruppe A og for gruppe B på SpeedskatingResults.com på engelsk
* Resultater for gruppe A (med ''uavhengig eget poengsystem'') og for gruppe B på www.The-Sports.org på engelsk
;Nyhetssammendrag fra International Skating Union
* 
;Nyhetsartikkel fra NRK.no
* 
;Nyhetsartikkel fra Schaatsen.nl
*
Liste over statsledere i 1972

## Europa

## Nord-Amerika og Karibia

## Oseania

## Sør-Amerika

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.portalestoria.net/rulers%20countryby.htm 
* Herskere
* [CIDOB Foundation](http://www.cidob.org/es/documentacion/biografias_lideres_politicos/(filtro)/activos)
Isens dronning

***Isens dronning*** (amerikansk tittel: **) er en amerikansk musikalsk komedie fra 1936 regissert av Sidney Lanfield. Denne var norske Sonja Henies første amerikanske film. Twentieth Century-Fox betalte henne $60.000 for  den kvinnelige hovedrollen som Greta Muller. 

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra slutten av september til 14. november 1936 med omtagninger 25. og 28. november 1936.

## Rolleliste
(Kun krediterte)

*Sonja Henie - Greta Muller
*Adolphe Menjou - [Thadeus] Tad Spencer
*Jean Hersholt - Heinrich Muller
*Ned Sparks - Danny Simpson
*Don Ameche - Bob Harris
*Ritz Brothers - Seg selv
*Arline Judge - Billie Spencer
*Borrah Minevitch - Adolphe
*Dixie Dunbar - Goldie
*Leah Ray - Jente i band
*Shirley Deane - Jente i band
*Montagu Love - Ratoffsky [alias for Sir Frederick Brooks]
*Albert Conti - Hotellsjef
*Julius Tannen - Chapelle
*June Gale, Lillian Porter, Helen Ericson, Diane Cook, Bonnie Bannon, June Wilkins, Clarice Sherry, Pauline Craig - Jenteband

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arendal figur- og dukketeater

**Arendal figur- og dukketeater** er et norsk dukketeaterkompani med base i Arendal.

Teateret ble opprettet i 1969. Sentralt blant initiativtagerne stod billedkunstneren og dukkemakeren Liv Nergaard og smykkekunstneren og dukkemakeren Ute de Lange Nilsen. De øvrige to som var med på etableringen var Aili Strømstad og Torbjørg Torbjørnsen.

I 2010 hadde teatret premiere på forestillingen *Nattens hemmeligheter*, med kjente figurer som Pierrot og månen, Columbine og Harlequin.

Forestillingen *Den magiske kosten* i februar 2013 var Ute de Lange Nilsens 19. og siste forestilling siden etableringen på slutten av 1960-tallet. de Lange Nilsen trakk seg tilbake etter denne forestillingen, men Arendal figur- og dukketeater har fortsatt virksomheten.

Våren 2015 satte teatret opp sin 20. forestilling, som bar tittelen *Hvorfor flaggermusen flyr om natten*. Denne oppsetningen bygget på en afrikansk legende, og manus var skrevet av Irena Salahovic.

Under Arendal vinterfestival i januar 2018 deltok Arendal figur- og dukketeater med forestillingen *Prinsessen og gleden*.

## Lokaler
Arendal figur- og dukketeater leide lokaler i Munkehaugen kultursenter inntil Arendal kommune sa opp leieavtalen i 2015 fordi lokalene skulle benyttes av kommunens kulturskole.

## Referanser
Kolbjørnshus bru

**Kolbjørnshus bru** er ei vegbru på fylkesvei 245 i Nordre Land i Innlandet. Brua krysser Dokka-Etna.

Brua er ei fagverksbru, fritt opplagt med buet overgurt, vertikale bærevegger og underliggende brudekke.

Brua ble bygget i 1937. Total lengde er 98,33 meter. Den har tre spenn, hvorav det lengste er 60 meter.

## Se også
* Liste over broer i Norge

## Eksterne lenker
* VG
På glattisen

***På glattisen*** (amerikansk tittel: **) er en amerikansk romantisk komedie med sanger fra 1937 regissert av Sidney Lanfield. Manuset bygde på ungarske Attila Orbóks skuespill *Der Komet*, som ble uroppført i Budapest i 1922. I rollene ses blant andre Sonja Henie, Tyrone Power og Arthur Treacher.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 6. mai til 8. juli 1937.

## Fakta om filmen
Ifølge nyhetsoppslag og opplysninger fra *Twentieth Century-Fox Records of the Legal Department* ved UCLA Theater Arts Library ble filmens tittel endret fra *Thin Ice* til *Lovely to Look At* før den ble endret tilbake til *Thin Ice* 19. juli 1937.

I et notat fra Darryl F. Zanuck vedrørende manuset, datert 28. april 1937, instruerte han forfatterne om å skjære ned Lilis replikker til énstavelses, énlinjes ytringer hvor enn det var mulig. Zanuck instruerte også regissør Lanfield at skuespillerne i de mindre rollene måtte snakke med en fremmed aksent.

Ifølge opplysninger i juridiske dokumenter var denne filmen *«meget løselig basert»* på manuset til Fox' film *Hans majestets veninde* *(My Lips Betray)* fra 1933, som også bygde på Orbóks skuespill. Dokumentene bemerket at *«kun få tildragelser»* i *På glattisen* var hentet fra den tidligere filmen. Manuset til *Hans majestets veninde* var skrevet av Hans Kraly og Jane Storm, mens dialogen var skrevet av S.N. Behrman.

Harry Losee ble nominert til en Oscar for beste koreografi for «Fyrst Igor-suiten».

## Rolleliste
*Sonja Henie - Lili Heiser
*Tyrone Power - Prins Rudolph
*Arthur Treacher - Nottingham
*Raymond Walburn - Onkel Dornik
*Joan Davis - Orkesterleder
*Sig Rumann - Statsminister [Ulricht]
*Alan Hale - Baron
*Leah Ray - Sangerinne
*Melville Cooper - Krantz 
*Maurice Cass - Greve

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Heterogomphus eteocles

***Heterogomphus eteocles*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En stor (ca. 40-45 millimeter), kraftig, svart, blank hornbille. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større, har et horn på hodet og en uthuling foran på pronotum. Hos denne arten er hornet langt og kraftig, litt kløvet i spissen og uthulingen stor, med et høyt, i spissen to-delt framspring over. Hunnen har ikke horn. Pronotum hos hannen har kraftig, grovmasket mikroskulptur på sidene, blankt i midten. Hos hunnen er pronotum rundet, jevnt og ganske kraftig punktert. Forleggen (protibia) har fire tenner på utsiden som er rettet skrått framover. Dekkvingene er ganske lite punkterte, blanke, punktene danner rader bare i den fremre delen. Undersiden har gulaktige hår.

## Levevis
Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil, Paraguay og Argentina.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Oryctini Mulsant, 1842
******* Slekten *[[Heterogomphus]]* Burmeister, 1847
******** ***Heterogomphus eteocles*** Burmeister, 1847

## Kilder
* Generic Guide to New World Scarab Beetles – ''Heterogomphus''
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene 

## Eksterne lenker
* Bilder av arten
* 
*
Det Humanistiske Fakultet (Københavns Universitet)

**Det Humanistiske Fakultet** er Københavns Universitets fakultet for språkfag, kulturanalyse, historie, kunst og andre fag som studerer menneskets kultur. De fleste av fakultetets institutter er samlet på Københavns Universitets Søndre Campus, tidligere kalt «KUA» (Københavns Universitet Amager). Navnet KUA brukes stadig ofte synonymt med Det Humanistiske Fakultet, selv om KUA var betegnelsen for bygningene, ikke fakultetet. 

## Referanser
Grevinnen av Monte Cristo

***Grevinnen av Monte Cristo*** (amerikansk tittel: **) er en amerikansk romantisk komedie fra 1948 regissert av Frederick De Cordova og Andrew L. Stone (Sistnevnte er ukreditert i rulleteksten). I rollene ses blant andre Sonja Henie, Olga San Juan og Dorothy Hart.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 12. april til slutten av juni 1948. Ifølge *The Hollywood Reporter* ble skøytescenene filmet på location i *Westwood Ice Rink* i Los Angeles.

## Fakta om filmen
Tyske Walter Reisch, som er kreditert for historien i denne filmen, var manusforfatter for *Die Gräfin von Monte Christo* fra 1932. *Grevinnen av Monte Cristo* er en nyinnspilling av Universal Pictures'  film med samme navn fra 1934. Begge er bygd på den tyske filmen.

Ifølge artikler i *The Hollywood Reporter* var det opprinnelig planlagt at Universal-International skulle produsere *Grevinnen av Monte Cristo* i Technicolor med start i februar 1948. Istedet ble den produsert i sort-hvitt av Westwood Corporation med Universal Pictures Company, Inc. som distributør.

Andrew Stone begynte som regissør for denne filmen. Han hadde filmet i minst to måneder inntil han, da det bare gjenstod ti dager av innspillingsskjema, ble erstattet av Frederick De Cordova 25. mai 1948. Selv om noen artikler i *The Hollywood Reporter* oppgav «plutselig sykdom» som årsaken til Stones fratreden, indikerte artikkelen *Rambling Reporter* i samme magasin fra 8. juni 1948 at produsentene ikke syntes at filmen var lystig nok. De Cordova fullførte innspillingen, filmet noen scener på nytt og tilføyde andre. Det er uklart hvor mye av Stones materiale som ble anvendt i den ferdige filmen.

Produksjonstabeller i *The Hollywood Reporter* oppgav Tony Gaudio som Stones sjefsfotograf. Da De Cordova overtok som regissør, ble Edward Cronjager ny sjefsfotograf.

## Rolleliste
(Kun krediterte)

*Sonja Henie - Karen [Kirsten]
*Olga San Juan - Jenny [Johnsen]
*Dorothy Hart - Peg Manning
*Michael Kirby - [Løytnant] Paul Von Cram
*Arthur Treacher - Administerende hotelldirektør
*Hugh French - Grev Holgar
*Ransom M. Sherman - Mr. Hansen
*Freddie Trenkler - «Skating specialty»
*John James - Freddie
*Arthur O'Connell - Assisterende direktør [Jensen]
*Joseph Crehan - Joe
*Ray Teal - Charlie

## Referanser


## Eksterne lenker
*
NOU 2018: 7, Statistikklovutvalget

**NOU 2018: 7** «Ny lov om offisiell statistikk og Statistisk sentralbyrå» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalgt som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 9. september 2016 med mandat om å «vurdere statistikkloven og Statistisk sentralbyrås virksomhet».  Utvalget avla sin innstilling til Finansdepartementet mandag 19. mars 2018.  Det ble ledet av Nils-Henrik Mørch von der Fehr og blir referert til som** «Statistikklov-utvalget»**.

## Medlemmer
Nils-Henrik Mørch von der Fehr (leder), Jørgen Elmeskov, Marta Ebbing, Liv Sannes, Christine Benedichte Meyer, Astrid Undheim, Øystein Dørum, Sven Ole Fagernæs, og Sigrid Russwurm.

## Kilder
* 
* 
*
Hammeren (anatomi)

**Hammeren** eller ***malleus*** er en liten knokkel i mellomøret hos pattedyr. Det latinske navnet betyr hammer eller slegge. Det er den største av de tre små knoklene i mellomøret, men likevel en av kroppens aller minste knokler. «Skaftet» på hammeren er festet til trommehinnen mens «hodet» er festet til ambolten. Når trommehinnen vibrerer, overføres vibrasjonene via hammeren til ambolten og videre til stigbøylen som overfører signalene til det indre øret gjennom en rent mekanisk overføring.   De tre knoklene forsterker signalene, slik at pattedyr har bedre hørsel enn krypdyr og fugler.

Hammeren er dannet av toppen den øverste nederste delen av første gjellebue under fosterutviklingen. Den tilsvarende knokkelen hos krypdyr utgjør den nedre halvdelen av kjeveleddet. Den øvre knoklene i kjeveleddet blir til ambolten hos pattedyr. Hos pattedyr er funksjonen som leddflate overtatt av tinningbeinet i overkjeven og selve tannknokkelen i underkjeve. De to forhenværende leddelementene har gjennom evolusjonen endt opp festet til stigbøylen, en knokkel som i utgangspunktet festet kjeveleddet til hjernekassa. Denne utviklingen har skjedd separat hos kloakkdyr og egentlige pattedyr (pungdyr og morkakedyr).

## Referanser
Phileurus bucculentus

***Phileurus bucculentus*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor (ca. 30 millimeter), avlang, halvblankt brunrød til svart hornbille. Hannen har to ganske korte horn i pannen, pronotum har en lengdefure og uthulet foran der det sitter et kort horn, uthulingen fortsetter som en bred fure nesten tilbake til bakkanten. Hodet er fremtrukket til en spiss snute i midten. Pronotums sider er rundede, fint og spredt punktert. Dekkvingene er forholdsvis lange og smale med tydelige, grove punktstriper. Beina er svært kraftige, leggene med store, skarpe tenner, særlig på frambeina. Hos hunnen er hornene på hodet kortere, men horn finnes både på hodet og på pronotum.

## Levevis
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Argentina

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Phileurini Burmeister, 1847
******* Slekten *[[Phileurus]]* Latreille, 1807 
******** ***Phileurus bucculentus*** Ohaus, 1911

## Kilder
* P. C. Grossi og J.-P. Saltin (2014) Description of the female of *Phileurus bucculentus* Ohaus, with new country records and remarks for *Phileurus carinatus* Prell (Coleoptera, Scarabaeoidea, Dynastinae). *Insecta Mundi* 0348 https://web.archive.org/web/20171114202846/http://digitalcommons.unl.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1852&context=insectamundi
* Dynastidae du Monde, nettside om arten
* *Phileurus* på Encyclopedia of Life: http://www.eol.org/pages/16983

## Eksterne lenker
* 
*
Coelosis sylvanus

***Coelosis sylvanus*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor (21–32 millimeter), rødbrun til svart hornbille, kroppsformen er nokså bred. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større og har et krumt horn på hodet og en stor uthuling foran på pronotum, i overkant av denne med to brede, i spissen rettvinklede framspring. Pronotum har grov og kraftig punktering, særlig på sidene, dekkvingene kraftige punktrader. Hunnen mangler horn og framspring på thorax (men har en rundet grop i midten), kroppsformen oval.

## Levevis
De voksne billene er nattaktive og kommer gjerne til lys. Ellers er lite kjent om biologien deres.

## Utbredelse
Arten er bare kjent fra Brasil.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Oryctini Mulsant, 1842
******* Slekten *[[Coelosis]]* Hope, 1837
******** ***Coelosis sylvanus*** (Fabricius, 1775)

## Kilder
* Generic Guide to New World Scarab Beetles – ''Coelosis''
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene 
* Nettside om arten

## Eksterne lenker
* 
*
Cercopithecinae

* bavianer
* dvergmarekatter
* grønnmarekatter
* husarape
* høylandsmangabey
* kappebavian
* makaker
* mandriller
* mangabeyer
* marekatter
* sumpape
* toppmangabeyer

**Cercopithecinae** (kinnposeaper) er en underfamilie av dyreaper (Cercopithecidae), som i hovedsak består av marekatter og bavianer og deres like. Gruppen deles videre inn i to tribus (Cercopithecini og Papionini), som tilsammen teller cirka 74 arter fordelt i tolv slekter.

## Beskrivelse
Cercopithecinae skiller seg fra bladaper (Colobinae) gjennom at artene generelt er fysisk større og kraftigere, og gjennom at de fleste er altetere. Noen få er imidlertid primært fruktetere. Maten varierer og består blant annet av frukt, blader, skudd og knopper, frø, sopp, og ulike insekter, edderkopper og små virveldyr. Alle artene har velutviklede hjørnetenner og tomler, og karakteristiske kinnposer (av lat. *Saccus paraoralis*) som de midlertidig kan gjemme vekk og oppbevare mat i. De trelevende artene (Cercopithecini) har lang hale og er fysisk lette og slanke (spinkelt bygget) enn de terrestriske (Papionini), som i noen tilfeller mangler hale. Alle artene er sosiale og viser dessuten tydelig kjønnsdimorfisme, i det hannene gjerne er både betydelig større og mer aggressiv enn hunnene.

Artene i denne gruppen finnes både i Asia og Afrika, og én art lever dessuten i den britiske kronkolonien Gibraltar. Der residerer berberape (*Macaca sylvanus*) på Gibraltarklippen, til både glede og forargelse for publikum. Apene er nemlig notoriske kjeltringer.

Habitatet varierer, fra halvørken til eviggrønn tropisk regnskog.

## Inndeling
Inndelingen under følger i hovedsak Mammal Species of the World og er i henhold til Groves (2005). Slekten *[[Rungwecebus]]* er lagt til i henhold til Davenport *et al.* (2006). Norske navn og beskrivelser i parentes er nødvendigvis ikke offisielle navn og beskrivelser.

* Catarrhini, østaper
** Cercopithecoidea, dyreaper
*** Cercopithecidae, dyreapefamilien
**** Cercopithecinae, (kinnposeaper eller marekatter og bavianer og deres like)
***** Cercopithecini, (marekatter og deres like, stort sett trelevende)
****** *[[Allenopithecus]]*, sumpape, 1 art
****** *[[Miopithecus]]*, dvergmarekatter, 2 arter
****** *[[Erythrocebus]]*, husarape, 1 art
****** *[[Chlorocebus]]*, grønnmarekatter, 6 arter
****** *[[Cercopithecus]]*, marekatter, 24 arter
***** Papionini, (bavianer og deres like, stort sett terrestriske)
****** *[[Macaca]]*, makaker, 21 arter
****** *[[Lophocebus]]*, toppmangabeyer, 3 arter
****** *[[Rungwecebus]]*, høylandsmangabey, 1 art
****** *[[Papio]]*, bavianer, 5 arter
****** *[[gelada|Theropithecus]]*, (geladaer, kappebavianer eller fjellbavianer), 1 art
****** *[[Cercocebus]]*, mangabeyer, 6 arter
****** *[[Mandrillus]]*, mandriller, 2 arter
**** Colobinae, bladaper (bladetere)
** Hominoidea, menneskeaper

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Cyclocephala fulvipennis

***Cyclocephala fulvipennis*** er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
En middelsstor (ca. 15 millimeter), avlang, blank, rødbrun hornbille. Arten har ikke horn på hodet eller groper på pronotum, hos denne arten er heller ikke hannens forføtter særlig fortykkede. Oversiden er nokså tett og kraftig punktert. Dekkvingene kan ha en mørk kile i midten.

## Levevis
Larvene er kjent bare for et fåtall av artene, disse lever i jorda og eter på gressrøtter. De voksne besøker gjerne blomster.

## Utbredelse
Arten er utbredt fra Honduras i nord til Paraguay i sør.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Cyclocephalini 
******* Slekten *[[Cyclocephala]]* Latreille, 1829
******** ***Cyclocephala fulvipennis*** Burmeister, 1847

## Kilder
* Generic Guide to New World Scarab Beetles - *Cyclocephala* http://museum.unl.edu/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Scarabaeidae/Dynastinae/Dynastinae-Tribes/Cyclocephalini/Cyclocephala/Cyclocephala.html

## Eksterne lenker
* Dynastidae du monde- nettside om arten
* 
*