open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ordensbekendtgørelsen

**Ordensbekendtgørelsen** er den uformelle betegnelsen for det danske Justisministeriets bekjentgjørelse nr. 511 av 20. juni 2005 om politiets sikring av den offentlige orden og beskyttelse av enkeltpersoners og den offentlige sikkerhet, samt politiets adgang til å iverksette midlertidige foranstaltninger..

Bekjentgjørelsen, som opphevet og avløste normalpolitivedtekten, er utstedt i medfør av politiloven og regulerer en rekke forhold vedrørende opprettholdelse av den offentlige orden, herunder forbud mot støyende og fornærmelig oppførsel på steder, hvortil der er alminnelig adgang, forbud mot benyttelse av høyttalere, musikkanlegg, når benyttelsen må antas å være til ulempe for omkringboende eller forbipasserende, forbud mot uvedkommendes opphold på trapper, i oppganger og i porter, regler om anmeldelse av møter og opptog på veier, regler om besøkendes overholdelse av ordensbestemmelser for offentlige anlegg, regler om oppsetning av avsperringer i forbindelse med utførelse av arbeider på hus og ved fare for nedstyrtning av taksten, sne, istapper eller lignende.

Nakenbading kan også falle under bekjentgjørelsen i det omfang politiet vurderer at det er «anstøtelig» og «egnet til å forulempe andre». Politimesterforeningens oppfattelse er at det ikke er hjemmel til å stille krav om at nakenbading kun kan finne sted innenfor bestemte områder, men at det er en forutsetning at badingen foregår på en måte som ikke er i strid med ordensbekjentgjørelsens §&nbsp;3 annet ledd.

## Referanser
Mikhail Pogodin

**Michail Petrovitsj Pogodin** (russisk: Михаил Петрович Погодин, født 23. november 1800 i Moskva, død 20. desember 1875 samme sted) var en russisk historiker og publisist. Han forfattet en rekke arbeider innen eldre russisk historie, som også behandler det russiske rikes grunnleggelse av svensker, blant annet *Drevnjaja russkaja istorija*. Han var sterkt influert av Friedrich von Schelling, og forsøkte å tillempe hans filosofi på russisk historie. 

## Biografi
Pogodin var sønn av en livegen hovmester hos greve Strogonov og sattes først i typograflære, men fikk deretter studere ved Moskvauniversitetet. Der promoverte han i 1824 til filosofie doktor med en avhandling om «herledningen av Rus», der han sluttet serg til den såkalte normandiske skole. I 1835 ble han professor i historie ved Moskvauniversitetet, 1841 medlem av det russiske  vitenskapsakademi, sekretær i samfunnet for historie og russiske antikviteter, samt utgiver av «Russkij istoritjeskij sbornik». 

Pogodins syvdelers «Undersøkelser, forelesninger og anmerkninger» (1846-56) inneholder et rikt materiale om Russlands historie før tatartiden. Også hans manuskript *Drevnechranilistja* inneholder verdifulle bidrag til Russlands eldste historie. Sin teori om varjagenes svenske herkomst fikk han anledning til å ytterligrre forsvare i polemikker med Nikolaj Kostomarov og Dmitrij Ilovajskij. 

Med en sentimental sjelslegning sterkt påvirket av Nikolaj Karamzin och Jean-Jacques Rousseau, ble Pogodin stadig mer trukket mot den slavofile og panslavistiske leir. I Praha ble han i 1835 kjent med Pavel Josef Šafařík, Václav Hanka og František Palacký. Sammen med Stepan Sjevyrjov utgav han «Moskovskij vjestnik» (1827-30) og «Moskvitianin» (1841-56), som ble det slavofile partis talerør. 

En monumental biografi over Pogodin er N.P. Barsukovs «Zjizn i trudy M.P. Pogodina» (22 bind, 1888-1910), som også inneholder verdifulle politiske og litteraturhistoriske bidrag til Nikolaus Is tid.

## Bibliografi
* *Drevnjaja russkaja istorija* (tre bind, 1871)

## Referanser


## Litteratur
*
Eliteserien i volleyball for menn 2014/15

**[[Eliteserien i volleyball for menn|Mizunoligaen]] 2014–15** var den 47. sesongen på det øverste nivået i volleyball i Norge. Regjerende seriemester var Nyborg fra 2013-14 sesongen, som tok gull foran Førde og Randaberg. Oslo Volley trakk eliteserielaget før sesongstart og ble flyttet ned til 3. divisjon.

Seriespillet startet 4. oktober 2014 og ble avsluttet 28. mars 2015. Sju lag deltok i eliteserien 2014–15.
Seriemester ble Nyborg, foran BK Tromsø og Randaberg.

## Poengsystemet
* 3 poeng ved seier med settsifrene 3–0 eller 3–1
* 2 poeng ved seier 3–2
* 1 poeng ved tap 2–3
* 0 poeng ved tap 1–3 eller 0–3.

## Tabellen

## Eksterne lenker
*
Kristus Konge kirke

**Kristus Konge kirke** er ei katolsk kirke som ligger i Håreks gate 82 i Narvik i Nordland. Kirken ble tegnet av arkitekten Harry Gangvik, og byggingen ble påbegynt i 1974 med vigsling den 16. juni 1976. Kirka har et krusifiks og et tabernakel fra Tyskland og et alter og en døpefont utført i fauskemarmor.

Menigheten, med 79 medlemmer (2004), ble opphøyd til et eget sogn i 1988 som ligger under Tromsø stift.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Den katolske kirke i Narvik
* Kristus Konge kirke i kirkenorge.no
Denis Ivanovitsj Fonvizin

**Denis Ivanovitsj Fonvizin** (russisk: Денис Иванович Фонвизин, tysk: *Dennis von Wiesen*; født 14. april 1745 (3. april g.s.) i Moskva, død 12. desember 1792 (1. desember g.s.) i St. Petersburg) var en russisk forfatter og oversetter.

Fonvisin reformerte med sine verker det russiske litteraturspråk og var banebrytende innen poesi, dramatikk og prosa ved at han stod for en realistisk litterær stil.

## Biografi
Fonvizin var av tysk slekt med bakgrunn i Livland. Han var embedsmann i det russiske utenriksministeriet, og var blant annet greve Nikita I. Panins sekretær. Fonvizin innførte den såkalte miljøkomedien i det russiske teater og banet veien for 1800-tallets samfunnskritiske litteratur. Han oversatte også blant annet Holbergs *Moralske Fabler* og *Jean de France* til russisk.

Mare to komedier av Fonvizin er bevart, men på dem hviler også hans berømmelse. «Brigadegeneralen» (1762) var påvirket av Holbergs *Jean de France*, og gjorde narr av gallomanien i Russland, det vil si datidens særegne russiske form for frankofili. «Landjunkeren» (Недоросль, 1769) var et teknisk mindre velbygd arbeid men likefullt et mesterstykke. Her rettes satirens brodd mot sedenes råskap og den krasse selviskheten og samtidens ille oppfostrede landadel.

Han falt senere i unåde hos Katarina II på grunn av noen diskusjonsinnlegg i et tidsskrift, innlegg som var kritiske til henne, og i 1788 ble hans karriere stanset.

Sine siste år tilbragte Fonvizin utenlands.

## Referanser


## Litteratur
* Barbara Gobrecht: *Analyse heutiger Rezeptionsbedingungen europäischer Erfolgskomödien aus dem 18. Jahrhundert. Besonders des Jeu de l'amour et du hasard von Marivaux.* Frankfurt am Main u.a.: Lang 1995. (= Europäische Hochschulschriften; Reihe 13, Französische Sprache und Literatur; 203) ISBN 3-631-48519-0
* Peter Hiller: *D. I. Fonvizin und P. A. Plavil'scikov. Ein Kapitel aus der russischen Theatergeschichte im 18. Jahrhundert.* München: Sagner 1985. (= 	Slavistische Beiträge; 189) ISBN 3-87690-324-6
* Marvin Kantor: *Dramatic works of D. I. Fonvizin.* Bern u.a.: Lang 1974. ISBN 3-261-01425-3
* Charles A. Moser: *Denis Fonvizin.* Boston: Twayne Publishers 1979. (= Twayne's world authors series; 560; Russia) ISBN 0-8057-6402-X
* Reuel K. Wilson: *The literary travelogue. A comparative study with special relevance to Russian literature from Fonvizin to Pushkin.* The Hague: Nijhoff 1973
* Erhard Hexelschneider: *Europa und Rußland in zeitgenössischen Reiseberichten von Fonwisin bis A. [[Aleksander Ivanovitsj Turgenjev|Turgenjew]]* in: *Russland & Europa. Historische und kulturelle Aspekte eines Jahrhundertproblems* Rosa Luxemburg-Verein, Leipzig 1995 ISBN 3-929994-44-5 S. 49 - 64
Stortingsvalget 2013 i Hemnes

**[[Stortingsvalget 2013]] i Hemnes** ble avholdt 9. september 2013 i Hemnes kommune i Nordland.
Det var  stemmeberettigede velgere i Hemnes. Av disse avga  stemme. 13 stemmer ble forkastet. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:

## Referanser
Stortingsvalget 2013 i Rødøy

**[[Stortingsvalget 2013]] i Rødøy** ble avholdt 9. september 2013 i Rødøy kommune i Nordland.
Det var 942 stemmeberettigede velgere i Rødøy. Av disse avga 733 stemme, hvorav 4 stemmer var blanke. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:

## Referanser
Kelly Gallagher

**Kelly Gallagher** (født 18. mai 1985 i London) er en britisk alpinist, som vant gull i super-G for Storbritannia ved Paralympiske vinterleker 2014. Hun har også flere VM-medaljer i alpint. 

Gallagher er født med okulokutan albinisme, og er synshemmet på grunn av dette. Hun konkurrerer i klassen B3, og kjører med ledsager. Hun stod på ski for første gang da hun var 17 år gammel, og ble tatt ut på British Disabled Ski Team (BDST) i 2008. 

## Idrettskarriere
Gallaghers første ledsager var Claire Robb, og disse deltok i Winter Games New Zealand i august 2009, der hun vant sitt første internasjonale renn; hun vant storslalåm og slalåm.. De trente sammen videre, og satset mot Paralympiske vinterleker 2010 i Vancouver i Canada. Der kom de på 4.-plass i storslalåm og 6.-plass i slalåm. 

Hun brakk foten i oktober 2010. På slutten av 2010 byttet hun ledsager, og begynte å trene sammen med Charlotte Evans. Sammen deltok de i Europacupen i 2011, og også ved Alpin-VM 2011 i Sestriere. I Europacupen 2010/11 vant de europacupfinalen i La Molina i Spania i mars 2011, og kom på 3.-plass sammenlagt i Europacupen 2010/11, bak Henrieta Farkasova og Aleksandra Frantceva. De vant både slalåm og storslalåm sammenlagt ved Europacupen 2010/11. Ved VM 2011 kom de på 2.-plass i slalåm og 3.-plass i storslalåm. 

Ved europacupen i 2011/12 vant hun utfor sammenlagt, og hun kom på delt 2.-plass i superkombinasjonen og delt 3.-plass i slalåm. Aleksandra Frantceva vant begge disse disiplinene. Hun kom for øvrig på 4.-plass i super-G og storslalåm, og hun kom på 2.-plass i europacupen total, i klassen for synshemmede. Hun deltok kun i storslalåm ved verdenscupen 2011/12, og sanket der 110 verdenscuppoeng, som holdt til 5.-plass i denne disiplinen. Dette holdt også til 5.-plass i verdenscupen sammenlagt. 

Gallagher og Evans deltok ved VM i alpint for funksjonshemmede 2013 i La Molina. Der kjørte hun inn til 2.-plass i super-G og superkombinasjonen, og 3.-plass i utfor og storslalåm. Hun fullførte ikke i slalåm. Hun vant super-G sammenlagt i europacupen 2012/13, og kom på 2.-plass i utfor og storslalåm, bak Farkasova. I slalåm kom hun på 4.-plass. I verdenscupen sammenlagt endte hun dermed på 2.-plass. Samme sesong deltok de også i verdenscupen 2012/13, og kom på 3.-plass i storslalåm, 4.-plass i utfor og 5.-plass i slalåm. Sammenlagt kom hun på 4.-plass. 

Hun deltok ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, igjen med Charlotte Evans som ledsager. Her vant hun super-G, og fikk med det sin første paralympiske medalje. Hun kom på 6.-plass i utfor, men falt og kom ikke i mål både i superkombinasjon og storslalåm. 

## Utmerkelser

* Medlem av Order of the British Empire (MBE)
* *Mary Peters Trust Outstanding Sportsperson of 2013* (Disability Sports Northern Ireland)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Profil hos Paralympics 2014 i Sotsji 
* Team GB - Athlete of the Month February 2013 - Kelly Gallagher
Erika Nissens gate (Oslo)

**Erika Nissens gate** (1-13, 2-14) er en gate på Torshov i Oslo. Den går mellom Agathe Grøndahls gate og Lammers' gate.

Gaten fikk navn etter pianisten Erika Nissen i 1914. I området finnes også en rekke andre gater med navn etter musikere og komponister.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Dalssvingen (Oslo)

**Dalssvingen** (3-31, 2-32) er en vei på Dal/Brenna i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den tar av østover fra Brennaveien og bukter seg først sørover, så etterhvert nordover opp skråningen i nærheten av skogen. Den ender ved en snuplass der Dalsløkka tar av vestover, og i nordlig retning fortsetter en del av Dalsåsen som er gang- og sykkelvei.

Veien fikk navn i 1985 etter Dal gård. Bebyggelsen langs den består av bolighus.

## Kilder
* Oslo byleksikon: Dalssvingen

## Eksterne lenker
*
Dalsåsen (Oslo)

**Dalsåsen** (55-145, 4-150) er en vei på Dal/Brenna i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den begynner ved Mortensrudveien i vest og krysser under  E6 i undergang ved Mortensruds bilsenter. Så slynger den seg oppover i åsen øst for E6 og kan sies å være noe av en hovedvei i Dal-området. Siste stykke går sørover som gang- og sykkelvei til det møter Dalssvingen.

Navnet (etter Dal gård) ble vedtatt i 1985, og bebyggelsen er overveiende bolighus.

## Kilder
* Oslo byleksikon: Dalsåsen

## Eksterne lenker
*
Hegermanns gate (Oslo)

**Hegermanns gate** (1-101, 2-64) er en gate på Torshov i Oslo

Gaten fikk navn i 1874 etter Diderich Hegermann.

Bebyggelsen langs gaten er klassisk Torshov-arkitektur, med komplekset rundt Hegermanns plass som visuelt og stukturelt høydepunkt. Gårdene rundt plassen (nr. 13-19 og 2-16) ble ferdigstilt i 1919, mens Oksefontenen kom til i 1929.

Gaten danner hovedaksen i Torshov-anlegget og hadde opprinnelig Sagene kirke som fondmotiv i vest. Dette forsvant imidlertid i løpet av 1930-årene da blokkene i Bentsebrugata (nr. 16 og 18) ble oppført.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kyrre Grepps gate (Oslo)

**Kyrre Grepps gate** (1-37, 2-40) er en gate på Sandaker i Oslo. Den går mellom Nordkappgata og Borger Withs gate.

Gaten fikk navn i 1923 etter Olav Kyrre Grepp, som i sin tid var leder av Arbeiderpartiet.

Bebyggelsen er hovedsakelig kommunale blokker fra 1920- og 1930-årene i tre til fem etasjer. Nr. 11 huser Nordre Aasen Habiliteringssenter for barn og ungdom.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Lillogata (Oslo)

**Lillogata** (3-55, 2-18) er en gate på Sandaker i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Treschows gate. Fra den andre enden av gaten er det gangveiforbindelse til  andre gater.

Gaten het tidligere *Haldengata* og fikk sitt nåværende navn etter gården Lillo i 1955. Langs gaten er det hovedsakelig nyere blokkbebyggelse.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Nils Huus’ gate (Oslo)

**Nils Huus’ gate** (9-25, 2-22) er en gate på Sandaker i Oslo. Den går mellom Brettevilles gate og Birch-Reichenwalds gate.

Gaten fikk navn i 1879 etter legatstifter og kjøpmann Nils Huus.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Tverrbakken (Oslo)

**Tverrbakken** (1-5, 4) er en gate på Torshov i Oslo. Det er en blindvei på østsiden av Vossegata som ender i en snuplass nær Fagerheimgata. Det er gangveiforbindelse til gang- og sykkelveien langs sistnevnte gate.

Navnet ble vedtatt i 1879.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Trøndergata (Oslo)

**Trøndergata** (1-9, 2-8) er en gate på Torshov i Oslo. Den går nordover fra Hegermanns gate og munner ut i Krebs’ gate. 

Navnet ble vedtatt i 1901.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Torshovgata (Oslo)

**Torshovgata** (1-37, 2-22) er en gate på Torshov i Oslo. Den går fra Sandakerveien (ved Oskar Braatens plass) til Vossegata.

Gatenavnet ble vedtatt i 1866 og viser til Torshov gård. (Våningshuset i nr. 46 er øst for Vossegata, gjemt bak en blokk.) Lilleborg skole er i nr. 9.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Pingvinen og lykkesteinen

***Pingvinen og lykkesteinen*** (originaltittel: *The Pebble and the Penguin*) er en amerikansk animasjonsfilm fra 1995.

## Handling
I Antarktis er det en tradisjon utført av adeliepingvinene at hannfuglene ved inngangen til hekkeperioden samler seg på stranden for å finne hver sin rullestein som kan brukes i parringsritualet. De tilbyr steinen de har funnet til hver sin utvalgte pingvinhunn, og hvis hun godtar gaven, blir pingvinene et par. Hubie er en sjenert og godhjertet pingvinhann som er forelsket i Marina, den vakreste pingvinen i området – som også ser ut til å like ham.

Men Hubie har en ondskapsfull rival som heter Drake, som også har kastet sine øyne på Marina. En kveld snakker Hubie og Marina sammen om hva de føler for hverandre. Men Hubie klarer ikke å finne en passende rullestein å gi til Marina, både fordi han er så klønete, men også fordi alle de andre pingvinhannene også leter desperat etter en fin stein. Hubie ser en stjerne og sender opp et ønske til den om at han skal finne en stein, og drømmen går i oppfyllelse da en smaragd plutselig faller fra himmelen. Neste morgen skynder Hubie seg lykkelig av sted for å gi den vakre steinen til Marina. Men i stedet støter han på Drake, som håner ham og påstår at ingen ønsker å gifte seg med Hubie.

Så forlanger Drake at Hubie skal gi smaragden til ham, og da Hubie nekter, kaster Drake ham på sjøen. I vannet må Hubie komme seg unna en leopardsel, og klatrer opp på et isfjell som fører ham raskt av gårde fra Antarktis. Etter tre dager blir Hubie plukket opp av mennesker om bord i skipet «Misery», som transporterer pingviner til en dyrehage. På skipet blir han kjent med en tøff og arrogant pingvin som heter Rocko. Hubie ser gjennom smaragden at Drake forsøker å presse Marina til å slå seg sammen med ham, med trusler om at han skal få henne utvist fra pingvinkolonien om hun avviser ham. Hubie og Rocko flykter fra skipet, og Hubies plan er å komme seg tilbake til Antarktis i håp om å finne Marina.

## Figurer i filmen

## Norske stemmer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Museo de Jade y Arte Precolombino

**Museo de Jade y Arte Precolmbino** (spansk for «Museet for jade og førkolumbisk kunst») er et museum i San José i Costa Rica. Det eies av det nasjonale forsikringsinstituttet, Instituto Nacional de Seguros (INS). Museet befinner seg sentralt i byen, langs Avenida Central ved Plaza de la Democracia, like nedafor Costa Ricas nasjonalmuseum.

Museet inneholder 6881 indianske objekter av jade, stein og keramikk, 40 etnografiske samleobjekter 388 kunstobjekter som hovedsakelig stammer fra 500 f.Kr. til 1500 e.Kr. I tillegg forteller museet historien til folkegruppene som levde i det som i dag er Costa Rica før spanjolenes ankomst.

Museumsbygninga ble åpna 26. mai 2014, og er tegna av Diego van der Laat. Den består av fem etasjer, og har et totalt gulvareal på 6970 m². Den ble valgt ut blant 47 forslag i en arkitektkonkurranse, og skal forestille en jadestein. Fasaden er dekka av glatt, grå stein, og består av to deler som er adskilt av en stor sprekk av glass. Fra det ble oppretta i 1977 fram til 2014 holdt museet til i første etasje av INS' hovedkontor.

Museet består av fem saler, én i hver etasje. Første etasje har gratis adgang, og inneholder forskjellige smakebiter på hva som fins ellers i museet. I andre etasje befinner den såkalte «jadeteknologisalen» seg, hvor temaet er hvordan og i hvilken kontekst jaden ble formgitt. I tredje etasje er de såkalte «dag og natt-salene», som viser indianernes ulike skikker, samt utstillinger om det biologiske mangfoldet i Costa Rica. Utstillinga i fjerde etasje kalles «minnesalen», og tar for seg indianernes verdensbilde, som omfatter religion, dans, musikk, kjønns- og familieroller og sexualitet. I femte etasje er ikke utstillinga tematisk; den inneholder de nesten 4000 objektene som ikke befinner seg i de øvrige etasjene. Museumsbygninga har også en sal for midlertidige utstillinger, et auditorium, klasserom, kafé, butikk og garderobe.

## Kilder
* «Una casa nueva para nuestro jade precolombino», *[[Semanario Universidad]]*, s. 18, 14.–20. mai 2014.

## Eksterne lenker
*
NOU 1998: 21 Alternativ medisin

**NOU 1998: 21 «Alternativ medisin»** er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt av Sosial- og helsedepartementet i april 1997 og som avga sin innstilling 15. desember 1998. Utvalget ble ledet av Jarle Aarbakke, og det blir gjerne referert til som «Aarbakkeutvalget» eller «Alternativ medisin-utvalget».

Utvalgets mandat var å utrede 
*den status og plass alternativ medisin har i Norge, 
*kjennetegn for ulike, alternative behandlingsformer, 
*drøfte hvorvidt ulike former bør ha plass i tilknytning til det etablerte helsevesenet, 
*drøfting og forslag til eventuell samordning, 
*spørsmål knyttet til register for seriøse utøvere, 
*problemstillinger knyttet til godkjenningsordninger, 
*lovtekniske modeller, 
*behov for klageordninger og 
*drøfte konsekvenser av forslag samt 
*fremsette anbefalinger.

## Eksterne lenker
* NOU 1998: 21 «Alternativ medisin»
VM i telemarkskjøring 2005

**VM i telemarkskjøring 2005** ble arrangert på Beitostølen fra 30. mars til 2. april.

## Resultater
### Storslalåm

### Sprint

### Klasisk

## Medaljestatistikk

## Eksterne lenker
Offisiell resultatside hos FIS
Stortingsvalget 2013 i Leirfjord

**[[Stortingsvalget 2013]] i Leirfjord** ble avholdt 9. september 2013 i Leirfjord kommune i Nordland.
Det var  stemmeberettigede velgere i Leirfjord. Av disse avga  stemme. 2 stemmer ble forkastet. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:

## Referanser
Elitettan

**Elitettan** er fra 2013 den nest høyeste divisjonen i fotball for kvinner i Sverige. Allsvenskan er den høyeste divisjonen.
Wilhelm Adelsten Maribo

**Wilhelm Adelsten Maribo** (opprinnelig skrevet **Mariboe**; fornavnet også skrevet **Vilhelm**) (født 1814 på Økern gård i Østre Aker, død 1901) var en norsk jurist, kunsthistoriker og mesén.

Han var sønn av Ludvig Mariboe. Faren hadde jødisk bakgrunn, men hadde selv gått over til kristendommen, og kom til Norge fra København i 1804 som sekretær for Bernt Anker.

Han ble cand.jur. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1837, og var stiftsoverrettsprokurator i Christiania i perioden 1843–61, deretter stiftsoverrettsassessor (dommer) til han søkte avskjed i 1875.

Han viet seg senere til sin store interesse, kunst og kunsthistorie, og foretok mange studiereiser særlig i Italia. Han var sammen med Frederik Ludvig Vibe den vesentligste drivkraften bak opprettelsen av Skulpturmuseet i Christiania, som stod ferdig på Tullinløkken i 1881 (bygningen ble senere midtpartiet i Nasjonalgalleriet). Han var også direktør (styremedlem) i Christiania Sparebank fra 1859. Han var barnløs og testamenterte sine midler til Selskabet for Norges Vel og ulike legater.

Han ble gift i 1843 med sin kusine Hedwig (Theresia Francisca) Sonnleithner (f. 1814 i Wien, d. 1891), datter av den østerrikske juristen, regjeringsråden, librettisten og teaterdirektøren Joseph Sonnleithner (1766–1835) og Wilhelmine Mariboe.

## Utmerkelser
* Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden, 1882, for fortjenester for Skulpturmuseet

## Referanser


## Litteratur
* Biografi i J.B.Halvorsen (red.), *Norsk Forfatter-Lexicon 1814–1880*
Opplæringskontor

**Opplæringskontor** er et samarbeid mellom bedrifter om inntak og opplæring av lærlinger. Opplæringskontorene fungerer også som rådgivere for lærebedriftene. Det finnes fylkesvise opplæringskontor og opplæringskontor som samarbeider om opplæring innenfor ett eller flere fag på tvers av fylkene, da gjerne gjennom et Lærlingsenter.
 
Hver enkelt bedrift som inngår i opplæringskontoret, må være godkjent som lærebedrift. Lærlingen tegner lærekontrakt eller opplæringskontrakt med opplæringskontoret, som er juridisk ansvarlig for kontrakten, mens selve opplæringen foregår i bedrift.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Utdanningsdirektoratet Nasjonalt register for opplæringskontorer (NOR)
Stortingsvalget 2013 i Træna

**[[Stortingsvalget 2013]] i Træna** ble avholdt 9. september 2013 i Træna kommune i Nordland.
Det var 312 stemmeberettigede velgere i Træna. Av disse avga 228 stemme, som fordelte seg slik på partiene:

## Referanser
Edificio Coltejer

**Edificio Coltejer**, også kjent som **Centro Coltejer** og **Torre Coltejer**, er den høyeste bygninga i Medellín og den fjerde høyeste i Colombia. Den tilhører Coltejer, som er et av de største tekstilselskapene i landet. Bygninga er 175 meter høy og har 37 etasjer med et totalt gulvareal på 42&nbsp;000 m². Den ble påbegynt i 1968 og sto ferdig i 1972. Den er tegna av arkitektene Raúl Fajardo, Aníbal Saldarriaga, Germán Samper og Jorge Manjarres.

## Eksterne lenker
* 
* Edificio Coltejer hos Emporis
* Edificio Coltejer hos Skyscraperpage
Artek (leir)

**Allunions-pionerleiren Artek** var den sentale pionerleir for Pionerorganisasjonen Vladimir Iljitsj Lenin i Sovjetunionen. Det ligger ved byen Hurzuf på Krimhalvøya.

## Historie
Pionerleiren ble grunnlagt den 16. juni 1925 som **Allunions-rekreasjonsleiren for barn** og var til å begynne med rekreasjonssted for barn som led av  tuberkulose. Pionerleiren Artek ble fra 1961 betjent av verdens lengste trolleybuss-linje. Den blir drevet av firmaet Krymskij trolejbus og trafikkerer mellom Simferopol, Alusjta og Jalta. 

I mars 1993 fikk det som nytt navn **Det internasjonale barnesentrum «Artek»** og er blitt tilgjengelig for alle barn.

Asteroiden (1956) Artek, oppdaget i 1969, er oppkalt etter leirstedet.

## Noen æresgjester fra sovjettiden
* Ahmed Ben Bella (1964), Frank Borman (1969), Leonid Bresjnev (1979), Fidel Castro (1961), Konstantin Tsjernenko (1979), Jurij Gagarin (hvert år 1961–1967), Indira Gandhi (12. juni 1955), Einar Gerhardsen (6. juni 1965), André Gide (sommeren 1936), Mikhail Gorbatsjov (1985), Nazım Hikmet (1952), Lev Jasjin (1974), Modibo Keïta (1965), Urho Kekkonen (11-oktober 1962), Rockwell Kent (17. oktober 1961), Nikita Khrusjtsjov (1956, 1958, 1964), Sergej Koroljov (18. juli 1965), Samuil Marshak (1960, 1961), Jawaharlal Nehru (12. juni 1955), Kwame Nkrumah (1961), Aleksandr Pokrysjkin (april 1948, 1955), Sarvepalli Radhakrishnan (1964), Paul Robeson (1958), Gianni Rodari (19.-20. desember 1963), Otto Schmidt (juli 1933), Haile Selassie I (juli 1959), Lidia Skoblikova (1977), Benjamin Spock (1977), Willi Stoph (1958), Mikhail Tal (1977), Valentina Teresjkova (25. august 1965), Jumjaagiin Tsedenbal (30. juli 1959; 1962), Peter Willcox (sommeren 1967).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Uoffisiell side
* Winkelmann, Arne 2004: Das Pionierlager Artek. Realität und Utopie in der sowjetischen Architektur der sechziger Jahre. Weimar (Dissertation).
Brandstorp

**Brandstorp** er et småort i Habo kommune i Jönköpings län i Sverige. Plassen hadde 116 innbyggere i 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ole Brumm – Nye eventyr i Hundremeterskogen

***Ole Brumm – Nye eventyr i Hundremeterskogen*** (originaltittel: *Winnie the Pooh*) er en amerikansk animert fantasymusikal og filmkomedie for barn fra 2011 produsert av Disney. Filmen handler om bjørnen Ole Brumm og hans venner i hundremeterskogen. Ugla sender både Brumm, Tigergutt, Petter Sprett, Nasse Nøff, Kengu, Kengubarnet og Tussi  ut på en vilter jakt for å finne en ny hale til Tussi og for å redde Kristoffer Robin fra den skumle «Tebake». Filmen ble laget ved hjelp av tradisjonell animasjon og er den andre animerte langfilmen for kino som Disney har laget om Ole Brumm. De har i tillegg produsert noen kortfilmer, noen animerte langfilmer for video, samt en realfilm.

Filmen ble godt mottatt av anmelderne, men oppnådde ikke den suksessen som mange av de andre samtidige Disney-filmerne gjorde.

## Handling
Ole Brumm våkner en morgen, og oppdager at han har gått helt tom for honning. Når han går ut for å skaffe mer honning, oppdager han at Tussi har mistet halen sin. Dere gode venn Christopher Robin bestemmer seg å gjennomføre en konkurranse for å se hvem som kan finne en erstatning for halen til Tussi. 

Prisen som vinneren kan få er en stor gryte med fersk honning. Etter et mislykket forsøk på å skaffe honning fra en bikube, spiser Ole Brumm ved et uhell litt gjørme. Men han og alle vennene hans må også forsøke å redde Kristoffer Robin fra noe de tror er et skummelt monster.

## Om filmen

### Popularitet og økonomi
*Ole Brumm* ble ingen publikumsuksess. Den innbragte $49,9 millioner på verdensbasis, hvorav $26,7 millioner i USA, $1,2 millioner i Storbritannia og $1 million i Norge. I tillegg innbrakte den $21,3 millioner på DVD-salg i USA. Ifølge The Numbers havnet på den på 110. plass over de mest innbringende filmene på verdensbasis i 2011 og på 103. plass i USA.

Produksjonskostnadene var på $30 millioner.

### Anmelderne
Den ble meget godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 91 % på Rotten Tomatoes.

De norske anmeldelsene var jevnt over gode.

### Priser
Den ble tildelt én Annie-pris under Annie Awards.

## Figurer i filmen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Vinsvoll-loftet

**Vinsvoll-loftet** er et fredet loft fra slutten av 1700-tallet på Ståvihøgda i Bærum.

Loftet er bygget i tradisjonell stil i halvannen etasje. Det består av en laftet tømmerkasse, og har svalgang i stavverk på den ene siden i første etasje og på alle fire sider i annen etasje. Saltaket er torvtekket og hjørnestolpene er dreide. På hver side av inngangsdøra er det utskårne felter med konge- og dronningmotiv, mens det på hver side av lysgluggen i annen etasje er akantusrankemotiv.

Vinsvoll-loftet ble i 1943 flyttet fra Åmotsdal i Telemark til Bærum, der det står i en hage i Gamle Jarenvei 59 på Ståvihøgda.

## Se også
* Dyrlandloftet

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peter Joachim Christian Blunck

**Peter Joachim Christian Blunck** (født 9. april 1824 i Kiel i hertugdømmet Holstein, død 12. mars 1877 i Christiania) var en tyskfødt håndverker, som regnes som en av de første rørleggerne i Norge.

Vannledningsnettet i byene bestod opprinnelig av uthulte trestammer, som blei produsert av fagfolk som gikk under betegnelsen *postmakere*. Et problem med trerøra var at de ikke tålte særlig høyt trykk, noe som var spesielt problematisk ved brannslokking. I 1792 blei verdens første gassverk etablert i Skottland, og til transport av gass dugde trerør ikke. En tok derfor for første gang i bruk jernrør. På samme vis blei jernrør tatt i bruk i Norge ved bygginga av Christiania Gasværk i 1846. Til dette henta man inn fagfolk fra Tyskland, og en av dem var P.C. Blunck, som ankom i 1848.

Han blei boende i byen, og etablerte i 1852 firmaet **C. Blunck A/S**. Som handelsborger var han registrert som smed, gjørtler, kopper- og blikkenslager, snekker, maler og lakkerer. 31. august 1859 blei han den første autoriserte rørleggeren i hovedstaden sammen med Wilhelm Nessler og Johan Werner. 

Han hadde fra 1857 en gård med verksted og bolig i Grensen 2. Denne blei etter hvert for liten, og i 1872 kjøpte han ei ubebygd tomt på tre mål i det som seinere er blitt hetende Karl Johan-kvartalet. Adressen var Kristian IVs gate 8–10. Her lot han bygge to store bygninger, tegna av arkitekt Heinrich Ernst Schirmer. I bygget mot gata var det leiligheter, mens bakbyggets første etasje husa Bluncks verksteder. I andre etasje og på loftet holdt Christiania Tekniske Skole til. Gården fikk seinere navnet Eventyrgården.

Firmaet C. Blunck fortsatte etter Bluncks død og var lenge en av byens ledende rørleggerbedrifter. I 1972 gikk C. Blunck & Co. AS sammen med AS G. Christensen og Norsk Rørhandel AS i selskapet Blunck-Christensen AS. Tallrike sammenslåinger og oppkjøp i bransjen fulgte, og det er per 2014 i rørgrossisten Brødrene Dahl AS (eid av Saint-Gobain) at en kan finne de firmamessige sporene etter Norges første rørleggerbedrift.

## Kilder
* Gunnar Christie Wasberg og Tor Backe: *Rørleggerhåndverket i Norge – historie og organisasjon*, Norske rørleggerbedrifters landsforening, Oslo 1988.
* G. Schwabe-Hansen: *Die Familie Hansen zu Timmerholm in Norder-Brarup Schleswig*, Oslo 1929.
* Henry Røsoch: *På vandring i Christiania*, Cappelen, Oslo 1953.
* Else Boye: «En gammel løkke blir befolket», i Stephan Tschudi-Madsen (red): *Sehesteds plass – Bokens plass*, Aschehoug, Oslo 1997.
* Personalhåndbok 2006 for Brødrene Dahl AS; nedlasta 3. juli 2014.
Sykkelrytteren

***Sykkelrytteren*** (originaltittel: *De renner*) er en kortroman av den nederlandske forfatteren Tim Krabbé, første gang utgitt av forlaget Bert Bakker i Nederland 1978.

## Innhold
Boka skildrer Tim Krabbés deltakelse i sykkelrittet *Tour du Mont Aigoual* den 26. juni 1977. Det 137 kilometer lange rittet går i to sløyfer rundt landsbyen Meyrueis i Lozère og leder over flere fjellpass i Cevennene.

Boka omfatter hendelser i perioden 1948 til 1978, men sykkelrittet  opptar det meste av plassen og fortelles i nåtid, resten som *flashbacks* som midlertidig bryter inn i den kronologiske framstillingen av rittet. Romanen starter med at jeg-personen gjør sine siste forberedelser, vurderer konkurrentene og undersøker en kort strekning av løypa. Rittet skildres gjennom jeg-personens subjektive opplevelser og tanker på ulike punkt i løypa, eksempelvis er de to første:
:«*0-2 kilometer.* Folk klapper raust *"Allez Poupou."*  […]  *5 kilometer.* Les Gorges de la Jonte. Vi ser ikke mer til Despuech.»  

I løpet av rittets gang gjennomgår jeg-personen ulike faser, han møter «veggen», han føler han flyr og utvikler en tese om at det er hans viljestyrke som skaper denne illusjonen, han hallusinerer på grunn av utmattelse og han ser for seg og planlegger sluttspurten mot sin argeste konkurrent, Reilhan.

I avbruddene fra selve rittet forteller Krabbé om sin sykkelkarriere, om sykkelsporten i sin alminnelighet, beretter sykkelhistorier, og legger inn et lite «sykkelalfabet».

## Eksterne lenker
* Tim Krabbé: ''Sykkelrytteren'', norsk oversetting ved Eve-Marie Lund, Arneberg 2009 ISBN 978-82-91614-82-3
* Tim Krabbé – De renner, Verdec Boekverslagen
* De Renner, scholieren.com
* Kart over ''Tour du Mont Aigoual''
Verdenscupen i alpine grener for funksjonshemmede 2013/14

**Verdenscupen i alpine grener for funksjonshemmede 2013/14** (IPC Alpine Skiing World Cup 2013/2014 ) ble arrangert for kvinner og menn, i klassene sitteski, stående og synshemmede. 

## Kvinner
### Slalåm, synshemmede






### Slalåm, stående






### Slalåm, sittende






### Storslalåm, synshemmede






### Storslalåm, stående






### Storslalåm, sittende






### Superkombinasjon, synshemmede






### Superkombinasjon, stående






### Superkombinasjon, sittende






### Super-G, synshemmede






### Super-G, stående






### Super-G, sittende






### Utfor, synshemmede






### Utfor, stående






### Utfor, sittende






### Sammenlagt
#### Synshemmede






#### Stående






#### Sittende






## Menn
### Slalåm, synshemmede






### Slalåm, stående






### Slalåm, sittende






### Storslalåm, synshemmede






### Storslalåm, stående






### Storslalåm, sittende






### Superkombinasjon, synshemmede






### Superkombinasjon, stående






### Superkombinasjon, sittende






### Super-G, synshemmede






### Super-G, stående






### Super-G, sittende






### Utfor, synshemmede






### Utfor, stående






### Utfor, sittende






## Eksterne lenker
* IPC - IPC Alpine Skiing Points Winter Season 2013/14 World Cup Individual Rankings (resultater enkeltdisipliner)
* IPC - IPC Alpine Skiing Points Winter Season 2013/14 World Cup Overall Rankings (resultater sammenlagt)
Agglutination Metal Festival

**Agglutination Metal Festival** er en heavy metal-musikkfestival som blir holdt hvert år i Italia siden 1995. Festivalen arrangeres i august i byene Chiaromonte, Sant'Arcangelo og Senise i regionen Basilicata.

Agglutination er en av de første og mest langvarige metallfestivalene i Italia. Store Band har headlinet på denne festivalen, blant annet Overkill, Cannibal Corpse, Mayhem, Gamma Ray, Carcass, U.D.O., Dark Tranquillity, Ancient og Destruction.

## Eksterne lenker
*  (Italiensk)
Nikita Ivanovitsj Panin

**Nikita Ivanovitsj Panin** (russisk: Ники́та Ива́нович Па́нин, født 29. september 1718 i Danzig, død 11. april 1783 i St. Petersburg) var en russisk greve (1767), politiker og diplomat, bror til Peter Panin.

Han var sendebud i Stockholm 1748-59 og utenriksminister 1762-81. Hans ideal var et samarbeide mellom nordlige stater for å skape en motvekt mot de sydlige landene. Panins tanke om «den nordiske akkord» forestilte seg Preussen og England som viktigste allierte, og dessuten Sachsen, Polen og de skandinaviske kongedømmer. Sammen skulle dette være motvekt mot Østerrike, Frankrike og Spania. Dermed svingte den russiske utenrikspolitikk under Panin fra den tidlige binding til Østerrike. Men verken Preussen under Fredrik den store eller England ville innlate seg på så tette bånd til Russland som Panin hadde forestilt seg.

Hans sterke uenighet til Polens deling førte til at han ble avsatt og erstattet av den mer medgjørlige prins Bezborodko (skjønt formelt av Ivan Osterman).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
* Panin Nikita Ivanovitsj Russiske biografiske håndbok 
*
Rådet for Ringeriksregionen

**Ringeriksregionen interkommunale politiske råd** eller **Regionsrådet for Ringeriksregionen** er et politisk samarbeidsorgan for kommunene Hole, Krødsherad, Modum, Ringerike og Jevnaker i Viken, opprettet 1. januar 2021. IPR representantskapsmøtet er Ringeriksregionens øverste organ og består av ordfører, varaordfører og en representant fra opposisjon i hver av de samarbeidende kommunene.

Rådet var en oppfølging av **Rådet for Ringeriksregionen** opprettet i 2009 som et samarbeidsorgan for Hole, Ringerike og Jevnaker.. Ledelsen av rådet gikk på omgang mellom kommunene, med to års funksjonstid for hver. Rådet møtte vanligvis fem ganger i året og innstilte til **Ringerikstinget** som besto av de respektive formannskapene. Ringerikstinget møtte vanligvis to ganger i året.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Rådets hjemmeside
Ivan Osterman

**Ivan Andrejevitj Osterman** (russisk: Иван Андреевич Остерман, født 23. april 1725 i St. Petersburg, død 18. april 1811 i Moskva) var en russisk greve og diplomat, sønn av Andrej Osterman, morbror til Aleksandr Osterman-Tolstoj.

Osterman kom fra tysk bakgrunn, og medstammet fra innflyttere fra Westfalen. Han begynte sin diplomatiske løpebane i 1757 i Paris, og ble utnevnt i 1760 til envoyé i Stockholm.  Der kom han i intim forbindelse med Mösspartiet og opptrådte  ved riksdagene 1765-66, 1769-70 og 1771-72 rent frem som dette partis leder, takket være gullet og makten hos det hoff han representerte (han brukte ufattelige summer for korrupsjonsformål).

Med ham ble det overlagt om hvilke personer som skulle innsettes i sekreta utskottet, hvem som skulle utelukkes fra rådet, med mer. Ja, Gustav III måtte til sin gremmelse forhandle med ham og delvis følge hans anvisninger ved de forsøk han ved 1771-72 års riksdag gjorde for å forsone partiene.

Til Gustav IIIs statskupp i 1772, som gjorde slutt på hans innblanding i Sveriges indre anliggender, ble han imidlertid en vanmektig tilskuer, for han manglet både penger og instruksjoner for en hendelse så uventet som denne.

Osterman ble tilbakekalt i 1774 og ble i 1775 utnevnt til visekansler. Han var vel ansett hos Katarina II og Paul I, som senere utnevnte ham til rikskansler.

I 1783 ble han utnevnt til utenriksminister for Russland, men spilte bare en underordnet rolle. Hans nærmeste medarbeidere - prins Bezborodko, prins Zubov, Fjodor Rostoptsjin - var de virkelige maktutøvere, skjønt de manglet den beherskelse av fremmede språk og oljeglatte tale som Osterman var så berømt for.

Ved Aleksander Is tronbestigelse (1801) ble Ostermans karrière avsluttet .
Nikita Panin

**Nikita Panin** er navnet til flere pesoner:

* Nikita Ivanovitsj Panin (1718-1783), russisk diplomat og minister
* Nikita Petrovitsj Panin (1770-1837), russisk diplomat og minister
Nikita Petrovitsj Panin

**Nikita Petrovitj Panin** (russisk: Никита Петрович Панин, født 17. april 1770 i Kharkov, død 1. mars 1837 i Dugino) var en russisk greve og diplomat, sønn av Pjotr Panin, far til Viktor Panin.

Panin var 1797-99 russisk sendemann i Berlin og 1799-1804 riksvisekansler. 

Han deltok i 1801 i sammensvergelsen mot keiser Paul. Hans medsammensvorne var Peter Ludwig von der Pahlen og den russo-neapolitanske admiral José de Ribas. Ribas døde før snikmordet fant sted - det ble gjennomført den 23. mars [11. mars g.s.] 1801 av en gruppe avsatte offiserer ledet av general Bennigsen, en hannoverianer i russisk tjeneste, og georgiskrusseren general Jasjvil. Drapet bragte Aleksander I av Russland til tronen.

Attentatet skal ha funnet sted med den påfølgende tsarens stilltiende samtykke.
Hjaltlandsgata (Oslo)

**Hjaltlandsgata** (1-3, 2) er en gate på Vålerenga i bydel Gamle Oslo. Den går mellom Danmarks gate og Fridtjovs gate, mellom Vålerenga kirke og Vålerenga skole. Førstnevnte har adresse i Hjaltlandsgata 3, mens Vålerenga hovedgård (prestegården) er i nr. 1. Mellom Islands gate og Fridtjovs gate er gaten stengt for biltrafikk og fungerer som gang- og sykkelvei.

Gatenavnet henspiller på et gammelt navn på Shetland og ble vedtatt i 1896.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Scuderia Ambrosiana

**Scuderia Ambrosiana** var et italiensk racingteam som konkurrerte i Formel 1-verdensmesterskapet i  og  med Maserati-biler, og i  med Ferrarier. De kjørte også i Targa Florio, hvor de vant i 1951, kom på andreplass i 1937 og 1939 og på tredjeplass i 1938. Teamet ble grunnlagt av Giovanni Lurani, Luigi Villoresi og Franco Cortese, og var oppkalt etter Milanos skytshelgen, St. Ambrosius. Bilene var malt i blått og svart, etter fargene til fotballklubben Inter.

## Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **[[pole position]]**, resultater i kursiv skrift indikerer *[[raskeste runde]]*)

## Kilder
*
Icod de los Vinos

**Icod de los Vinos** er en by og et distrikt på nordkysten av Tenerife på Kanariøyene i Spania. Distriktet har en befolkning på 24 179 (2006), og ligger i en skråning opp mot vulkanen  Teide.  Der er ​​store skogsområder med kanarifuru (*Pinus canariensis*) ned til en fruktbar dal ved kysten, der byen ligger. I dalen er det mange frukthager, inkludert banantrær og vingårder, og distriktets økonomi er tungt basert på landbruk. 

Byen Icod de los Vinos ble grunnlagt i 1501 og har mange gamle bygninger. I sentrum av byen står et gammelt draketre (*Dracaena draco*) som er byens landemerke. I byområdet i nærheten av San Marcos kirken finnes torg og små parker.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Austre Moland prestegård

**Austre Moland prestegård** eller bare **Moland prestegård** ligger like nord for Austre Moland kirke, slik at man passerer prestegården på vei til kirken fra E18.

Kirkestedet er gammelt, og det har også vært prestegård på stedet i århundrer, men dagens hovedbygning ble oppført i 1870.

## Eksterne lenker
* 
* Austre Moland prestebolig  hos Opplysningsvesenets fond
Bjergaelva kraftverk

**Bjergaelva kraftverk** er et vannkraftverk som ligger ved Hylsfjorden i Suldal kommune i Rogaland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på ca 120 meter.

Installert effekt er 650 kW. Årsproduksjon er 3 GWh.

Kraftverket eies av lokale grunneiere.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Aftenbladet: Småkraft-fest med grønn bismak
Oskar Braatens plass (Oslo)

**Oskar Braatens plass** (1-3, 2) er på Torshov i Oslo, der Sandakerveien krysser Torshovgata. 

Plassen fikk navn i 1959 etter forfatteren Oskar Braaten, som vokste opp i området, og som også har fått Oskar Braatens gate like i nabolaget oppkalt etter seg.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Øvre magasin (Fredriksten)

**Øvre magasin** også kalt **Provianthuset**, **Nye provianthus** eller **Nye hvelvede magasin** på Fredriksten festning i Halden er en bygning opprinnelig oppført i 1770, og gjenoppført etter brannen i 1826. Bygningen ble som resten av festningen administrativt fredet i 1928. 

## Beskrivelse

Øvre magasin ligger øverst i husrekken som ellers består av Den gamle kommandantbolig og Nedre magasin i hovedfestningen, også kjent som Citadellet. Beliggenheten rett innenfor Østre kurtineport er den samme som den aller eldste kommandantboligen hadde. Denne ble revet da Den gamle kommandantbolig ble bygd i 1754, og tomta ble noen år senere tatt i bruk for det nye provianthuset. Arbeidet med å sprenge ut tomta tok til i 1757, men manglende bevilgninger og mangel på arbeidsfolk førte til at bygningen første ble ferdig i 1770. Bygningen består av tre fulle etasjer samt halv kjeller (under vestre del) og loft, og måler 64 1/2 ganger 24 1/2 alen, dvs. ca. 40 x 15 m. Veggene er to meter tykke gråsteinsmurer, innvendig er vegger og hvelvinger i pusset teglstein. Gavlveggene på loftet er også murt i teglstein, gavlen mot øst er pusset, mens gavlen mot vest er upusset. Det er murte hvelv over kjelleren og mot loftet, ellers er etasjeskillene i tre. Opprinnelig hadde bygningen et høyt valmet tak, noe som kan sees på de opprinnelige tegningene. Etter brannen  i 1826, ble taket gjenoppbygd som et saltak med en halvvalm i østre gavl, mens vestre gavl mot Den gamle kommandantbolig er rett. Taket er dekket med rød enkeltkrum teglstein.

## Bruk

Øvre magasin var i bruk til oppbevaring av festningens kornforråd både i 1842 og i 1880. I 1896 ble loftet brukt til uniformsrom for underoffisersskolen. 1. Infanteriregiment brukte bygningen som depot i 1956, men i 1960 ble det slutt på å bruke bygningen som magasin og Halden historiske samlinger tok over bygningen. Den har senere vært brukt til museumsformål. Bygningen inneholder blant annet en utstilling av gammelt brannslokningsutstyr.

## Referanser


## Litteratur
*
*

## Eksterne lenker
VM i telemarkskjøring 2007

**VM i telemarkskjøring 2007** ble arrangert i Thyon-Région i Sveits. I perioden 21. til 24. mars.

## Resultater
### Sprint

### Storslalåm

### Klassisk

## Medaljestatistikk

## Eksterne lenker
Offisiell resultatside hos FIS
Harbitzalléen (Oslo)

**Harbitzalléen** (1-19, 2-26) er en vei på Abbediengen ved Skøyen i bydel Ullern i Oslo. Den går mellom Hoffsveien og Abbedikollen.

Veien fikk navn i 1926 etter kjøpmannen Fredrik Gottfried Christian Bohr Harbitz, som eide Abbediengen gård (nr. 24) i en årrekke.

Den Norske Næringsmiddelfabrikk, Makaronifabrikken, ble etablert i Harbitzalleen 5 i 1918. Anlegget lå tilbaketrukket fra gateløpet og hadde en portal gjennom hovedbygget og inn i kvartalet for øvrig. I 1920 ble anlegget utvidet i nummer 3 med administrasjonsbygg og laboratorium for firmaet Apothekernes Laboratorium. Administrasjonsbygget ble i 1955 erstattet av et nybygg med fasade ut mot gateløpet. På 1960-tallet vokste bedriften, og det ble reist flere   nye industribygninger inne på eiendommen. I 1962 ble det etablert et nytt kontor/laboratoriebygg langs Harbitzalleen.

## Referanser



## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Tingstuveien (Oslo)

**Tingstuveien** (3-27, 4-36) er en vei på Skøyen og Bestum i bydel Ullern. Den går inn fra Hoffsveien nordvest for Skøyen stasjon og krysser Drammenbanen på en bro før den går parallelt mellom Drammenbanen og E18 bort til Bestumveien, like nedenfor det som var Bestun stasjon.

Veinavnet ble vedtatt i 1917 og skal stamme fra en tingstue som skal ha ligget i veien.

Bebyggelsen er preget av bolighus, derbilant flere store villaer, med enkelte rekkehus/etasjehus. En rekke villaer i veien er tegnet av Christian Fürst. Det gjelder nr.  8, 10, 14, 16, 20 og 30. Nr. 13 er våningshuset på det som var Nedre Bestum gård, og nr. 19C (treetasjers teglvilla tegnet av Bernhard Steckmest og oppført i 1899) skal ha vært det siste våningshuset på Øvre Bestum gård. I nr. 21 ligger en bygning som er flyttet hit fra Sjusjøen, og som gjerne omtales som tingstua, men dette kan muligens være en etterrasjonalisering.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Olsens Enkes vei (Oslo)

**Olsens Enkes vei** (1-5, 2-4) er en vei på Abbediengen (bydel Ullern) i Oslo. Den går som blindvei sørvestover fra Harbitzalleen mellom Elmholt allé og Elmholtveien.

Navnet ble vedtatt i 1994 og har sin bakgrunn i firmaet J. Olsens Enke, som drev planteskole og gartneri på stedet fra 1870. Området ble utbygget med boliger på 1990-tallet, og gartneriet flyttet til nedsiden av Sigurd Iversens vei, mot Drammenbanen.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Viktor Panin

**Viktor Nikititsj Panin** (russisk: Виктор Никитич Панин; født 23. mars 1800 i Moskva, død 1. april 1874 i Nice) var en russisk greve og jurist, sønn av Nikita Petrovitsj Panin. 

Pabin var en brennende tilhenger av monarkiet, og en av tsar Nikolaj Is tidligste støttespillere. Han var svært opptatt av å få avskaffet det russiske livegenskapet.

Panin var 1841-62 justisminister, og deretter ordfører i komitéen for redigering av loven om livegenskapets opphevelse, og 1864-67 generaldirektør for det keiserlige kanselli for lovstifelsessaker.

Hans sønnedatter, Sofia Panina var en filantrop som ble aktiv i det konstitusjonelle demokratis parti etter februarrevolusjonen i 1917. Hun ble utsatt for en politisk rettegang etter bolsjevikenes maktovertakelse i oktoberrevolusjonen.

## Litteratur
* Henri Troyat: *Alexandre II de Russie*, Paris, Flammarion, 1992.
* Hélène Carrère d'Encausse: *Alexandre II, le printemps de la Russie*, Paris, Fayard, 2008.
Tunveien (Oslo)

**Tunveien** er en vei på Bestum i bydel Ullern. Det er en kort blindvei på nordsiden av Tingstuveien.

Veinavnet ble vedtatt i 1917. Bare nr. 2 og 5 er i bruk.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*