open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Street

**The Street** har flere betydninger:

* The Street (BBC-serie), dramaserie på BBC One (2006)
* The $treet, amerikansk TV-serie som gikk på Fox i 2000
* TheStreet.com, finansbedrift og webside startet 1996 av James Cramer

**Se også:**

* The Streets, britisk rapper
Oddvar Einarson

**Oddvar Einarson** (født 7. februar 1949) er en norsk filmregissør. 

Han debuterte med kortfilmen *Time i nyttelære* i 1967 og har siden regissert en rekke filmer, hvorav de mest kjente er: *[[Kampen om Mardøla]]* (1972), *[[Prognose Innerdalen]]* (1981), *[[X (film)|X]]* (1986), *[[Karachi (film)|Karachi]]* (1989) og *[[Havet stiger]]* (1990).

Filmen *X* fikk juryens spesialpris ved Filmfestivalen i Venezia 1987 og ble kåret til beste norske kinofilm under Amandaprisen 1987. Den ble kåret til Norges niende beste film av norske filmkritikere i 2012.

I perioden 2000-2006 var Einarson filmkonsulent ved Nordnorsk filmsenter.

Oddvar Einarson er sønn av karikaturtegneren Odd Einarson, og bror av filmskaperen Eldar Einarson. Han er bosatt i Kragerø.  

## Filmografi (utvalg)
* 1996: *Pust på meg*
* 1992: *Vårt daglige brød*
* 1990: *[[Havet stiger]]*
* 1988: *[[Karachi (film)|Karachi]]*
*1986: *[[X (film)|X]]*
*1981: *[[Prognose Innerdalen]]*
*1972: *[[Kampen om Mardøla]]*; Norges bidrag til den 8. biennalen i Paris i 1973
*1969: *Odysse 68*
*1967: *Time i nyttelære*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Canadisk dollar

**Canadisk dollar** (forkortelse **CAD**) har vært valutaenheten i Canada siden 1858. 1 canadisk dollar=100 cent.

## Se også
* Dollar

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sedler fra Canada (engelsk, tysk, fransk)
Slaget om Vimyhøyden

**Slaget om Vimyhøyden** (engelsk: **Battle of Vimy Ridge**) var et slag utkjempet mellom tyske og hovedsakelig canadiske styrker under første verdenskrig. Siden det var et av de første slag der canadiske styrker opererte på egen hånd, fikk det meget å si for den canadiske nasjonale selvbevisstheten.

## Forløp

Vimy var blant de best befestede områdene på hele vestfronten og de allierte vurderte det som en uinntagelig festning. Britene og franskmennene hadde i flere år forsøkt å innta høyden med store tap, franskmennene alene mistet 150 000 soldater under ett forsøk i 1915. Strategisk var høydedraget svært viktig, da den var den eneste naturlige barrieren. 

De allierte besluttet å gjennomføre et nytt angrep i 1917, valget falt på canadierne, og for første gang ble de fire divisjonene i det canadiske korpset (Canadian Corps) benyttet samlet. Den britiske 5. infanteridivisjon deltok også under angrepet. Canadierne hadde lært av de mislykkede britiske og franske forsøkene og besluttet å prøve ut nye taktikker på troppenivå blant annet utstrakt bruk av maskingeværer som (Lewis Gun), samt å gi grundig orientering og detaljerte kart ikke bare til befalet og offiserene, men også til menige soldater. De bygget opp en kopi av Vimyhøyden bak egne linjer og tilbragte mange måneder på å drille på angrepet.

## Slaget

2. april 1917 begynte de canadiske styrkene verdens største artilleribeskytning frem til da, på en uke skjøt de canadiske styrkene over en million granater mot de tyske stillingene. Artilleriangrepet var så hardt at det kunne høres helt til London. Under artilleridekning avanserte det 30 000 mann store canadiske korpset 9. april, og på under 2 timer hadde tre av de fire canadiske divisjonene nådd sine mål. De siste målene ble nådd i løpet av kvelden. 12. april kontrollerte de canadiske styrkene hele høyden.

## Etter slaget

Angrepet kostet de canadiske styrkene 3598 drepte og 7104 sårede. De tyske styrkene ved Vimyhøyden mistet i samme periode 6604 drepte og sårede. Slaget fikk lite å si på det strategiske nivået, men den psykiske effekten var stor, for de alliertes del var den sterkeste tyske befestningen på vestfronten beseiret med forholdsvis minimale tap.

Slaget gav også canadierne rykte på seg for å være de beste allierte soldatene.

Vimy er det stedet i Frankrike og Belgia med høyest konsentrasjon av ueksploderte granater.

Det britiske bombeflyet Vickers Vimy er oppkalt etter slaget.

## Vimymonumentet

På Vimyhøyden ligger nå det canadiske Vimymonumentet, som er Canadas største krigsmonument. Grunnen det står på er gitt i gave av den franske regjering til den canadiske.
Julian Byng

**Julian Hedworth George Byng, 1st Viscount Byng of Vimy** (født 11. september 1862 i Wrotham Park i Middlesex i England, død 6. juni 1935 i Thorpe-le-Soken i Essex) var en britisk offiser som tjenestegjorde under første verdenskrig, blant annet som sjef for det canadiske korpset. Han ble feltmarskalk og var den 12. generalguvernøren i Canada.

## Liv og virke
Byng inntrådte i kavaleriet i 1883 og deltok som major i boerkrigen 1899-1902, ble generalmajor i 1909, generalløytnant i 1916 og general i 1917. 

Ved utbruddet av verdenskrigen ble Byng sjef for 3. armékorps ved Dardanellene (Suvia). I mai 1916 ble han sjef for det kanadiske armékorps og vant som sådan slaget ved Vimy 9. april 1917 og ble i juni samme år sjef for 3. armé. Han ble gitt baronverdighet for sine fortjenester i krig (han ble viscount i 1928). Byng tok avskjed i 1919.

Han var i perioden 1921-1926 generalguverør i Canada. Generalguvernørutnevnelsen skjedde i samråd med canadiske myndigheter.

Han ble i 1928 utnevnt til politisjef i London.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Mount Logan

**Mount Logan** er Canadas høyeste fjell og det nest høyeste fjellet i Nord-Amerika (etter Denali). Mount Logan er 5 959 meter høyt og ligger i Yukon. Det er kjent for ekstreme temperaturer; 26. mai 1991 ble det målt -77.5 °C, det kaldeste utenfor Antarktis. Det ble først besteget 23. juni 1925. 

Mount Logan er oppkalt etter Sir William Edmond Logan, en kanadisk geolog og grunnlegger av *the Geological Survey of Canada* (GSC). Fjellet er blitt foreslått omdøpt til Mount Trudeau etter den kanadiske statsministeren Pierre Trudeau. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Canadas flagg

**[[Canada]]s nasjonalflagg** også kjent som **Maple Leaf** og **l'Unifolié** består av et hvitt senterfelt med et stilisert 11-hakket lønneblad på rød bunn. Det har vært i bruk siden 15. februar 1965.

Lønneblader har vært brukt som symbol på Canadas natur i ganske lang tid, i hvert fall siden 1700-tallet. Rødt og hvitt ble stadfestet av George V som Canadas nasjonalfarger i 1921, samtidig som landets våpenskjold ble fastsatt.

## Tidligere flagg

Fra omkring 1868 og framover brukte Canada en variasjon av red ensign som de facto nasjonalflagg. Tilhørigheten til Storbritannia var her symbolisert ved Union Jack i kantonen, mens det kanadiske ble uttrykt gjennom det sammensatte våpenskjoldet i flaggets frie ende. Våpenskjoldet inneholdt merkene for provinsene Ontario, Quebec, Nova Scotia og New Brunswick. Flagget var først og fremst til bruk på sjøen, som handelsflagg, og bruken av det på land fikk den første tiden ikke offisiell anerkjennelse. Det britiske admiralitetet godkjente den kanadiske red ensign for bruk til sjøs i 1892. Våpenskjoldet i flagget endret seg i takt med at nye provinser sluttet seg til den kanadiske konføderasjonen eller når våpenmerkene deres endret seg. I 1924 ble flagget endret slik at våpenmerket med samlingen av provinsmerker ble byttet ut med våpenet for selve Canada. Samtidig ble flagget godkjent for bruk på den kanadiske regjeringens bygninger utenlands. Offisiell anerkjennelse av flagget som nasjonalflagg på land kom først 5. september 1945. Flagget ble benyttet som nasjonalflagg inntil 1965. I perioden den kanadiske red ensign ble brukt, endret våpenskjoldet seg flere ganger. Lønnebladene endret eksempelvis farge fra grønt til rødt i 1957.

## Kongelige flagg

Dronningens personlige kanadiske flagg ble innført i 1961 og består av fem felter, de samme som finnes i Canadas riksvåpen. De tre første feltene er identiske med det britiske kongelige flagg og har våpenmerker i felter for England (leoparder), Skottland (løve og liljebord) og Irland (harpe), mens det fjerde feltet er byttet ut med Frankrikes tidligere kongevåpen med tre fleur-de-lis (liljer), gule på blå bunn. De fire feltene står for de europeiske folkene som anses som grunnleggere av Canada: engelskmenn, skotter, irer og franskmenn. Den nederste tredjedelen av flagget har tre lønneblader, symbol for Canada, røde på hvitt felt. I midten står det en blå blomsterkranset skive med dronning Elisabeth IIs monogram.

Kronens representant i Canada, generalguvernøren, har et eget flagg som er blått med et gul løve stående på en vulst i Canadas røde og hvite farger. Løven holder et rødt lønneblad. Den gule løven viser forbindelsen til Storbritannia og finnes også i mange andre flagg for generalguvernører i tidligere britiske kolonier som fortsatt deler statsoverhode med Storbritannia.

## Referanser


## Litteratur
* Whitney Smith: *Flags through the ages and across the world*, McGraw-Hill Book Co,Maidenhead 1975, side 220
* Rick Archbold: *I Stand for Canada: The Story of the Maple Leaf Flag*, 2002

## Eksterne lenker
* The National Flag of Canada Department of Canadian Heritage
* The Great Canadian Flag Debate CBC Archives
Hestmona

**Hestmona** er det egentlige navnet på øya Hestmannøy i Nordland fra gammelt av, men brukes nå som benevnelse på den sørlige halvdelen av øya. Denne halvdelen tilhører Lurøy kommune. Den nordlige halvdelen av Hestmannøy heter nå Storselsøy og tilhører Rødøy kommune. Øyas høyeste punkt er Hestmannen, som ligger 571 meter over havet.

## Referanser
Mount Kosciuszko

**Mount Kosciuszko** er det høyeste fjellet i Fastlands-Australia, det er 2&nbsp;228 meter høyt og ligger i delstaten New South Wales. I 1840 ble det oppkalt etter en av Polens nasjonalhelter, Tadeusz Kościuszko, av den polske oppdageren grev Paweł Edmund Strzelecki. Den australske uttalen [], skiller seg en del fra den polske uttalen []. 
## Referanser

## Eksterne lenker
*
*  Mt Kosciuszko Inc Perth (eng)(pl) – siden for informasjon om oppdagere P.E Strzelecki
Hvitbalanse

**Hvitbalanse** er et begrep i fargefotografering som gjelder tilpasninger av kameraet for belysningas fargetemperatur.

Hvite flater i motivet vil gjengis forskjellig på filmen, alt etter fargetemperaturen på belysninga. I dagslys får hvitt et blått fargestikk; i lampelys rødt. Hvitbalansen har som mål å justere for ulik fargetemperatur, slik at det i motivet som ser hvitt ut for det menneskelige øyet, også ser hvitt ut på det ferdige bildet.

I kameraer med film, kan hvitbalanse oppnås enten ved bruk av ulike fargefiltre foran objektivet, eller ved å velge film som er tilpassa belysninga. 

Digitalkameraer måler sjøl fargetemperaturen på lyskilden, beregner hvitbalansen ved å referere til hvitt, og setter automatisk innstillingene for den aktuelle belysninga. I visse tilfeller – f.eks. når én farge dominerer i motivet – kan automatisk hvitbalanse gi uheldige fargestikk. Mange kameraer har derfor i tillegg muligheter for manuell innstilling av hvitbalansen. Kameraet kan f.eks. ha mulighet for å velge mellom sollys, overskya, glødelampebelysning (incandescent) og lysrørbelysning (fluorescent). Noen kameraer har en skala for fargetemperatur i K. Den mest krevende belysninga med hensyn til hvitbalanse er lysstoffrør, i og med at lyset fra disse ikke har et kontinuerlig spektrum.

Den mest nøyaktige metoden for innstilling av hvitbalanse er *låsbar manuell måling*. Kameraet rettes mot en hvit flate, og hvitbalansen låses ved å trykke inn en egen låseknapp.

## Referanser
Bildestøy

**Bildestøy** er et begrep i digital fotografering. Støy er ufullkommenheter i bildebrikka som fører til dårlig fargegjengivelse eller uskarphet i det ferdige bildet. Støy blir særlig synlig under dårlige lysforhold, ved lang eksponeringstid eller ved innstilling på høye ISO-verdier. Resultatet kan sammenliknes med korn på fotografisk film.

Sjøl i totalt mørke genererer bildebrikka en svak strøm. Denne kalles *svart strøm* (dark current). Under svake lysforhold er signalene fra motivet som går inn på brikka ikke mye sterkere enn den svarte egenstrømmen; signal-støy-forholdet er lavt.

De ulike kameraprodusentene har utvikla elektroniske kretser som skal motvirke støy – såkalte DNR-kretser (*Digital Noise Reduction*).
Norsk kulturminnefond

**Norsk kulturminnefond** ble opprettet som et statlig fond av Stortinget i 2002 og er direkte underlagt Klima- og miljødepartementet. Hovedhensikten er å bevilge penger til tiltak som skal sørge for istandsetting og bevaring av kulturminner i Norge. 

Kulturminnefondets midler var fram til utgangen av 2012 renteavkastningen fra et statlig opprettet grunnfond. Fra og med 2013 endret dette seg, slik at fondet mottar sine midler over en egen post i statsbudsjettet. Selv om Kulturminnefondet ikke lenger er en fondsvirksomhet, har virksomheten fremdeles samme navn. Midlene Kulturminnefondet mottar skal både brukes til tilskudd og til drift av fondet.

Publikum kan levere søknad om tilskudd via fondets elektroniske søknadsportal. Kulturminnefondet behandler søknader fortløpende. Oversikt over innvilgede søknader blir også lagt ut på Kulturminnefondets nettsider.

Fondet er et lavterskeltilbud og en tilskuddsordning for private eiere av verneverdige kulturminner. 

Tilskuddsordningen skal: 

* bidra til å øke innsatsen fra eiere og næringsliv for å ta vare på kulturminner.
* bidra til bevaring og bruk av kulturminner og kulturmiljøer for opplevelse, kunnskap, utvikling og verdiskaping.
* støtte prosjekter hvor det er samarbeid mellom offentlige og private aktører.

## Direktører
* 2013-2025: Simen Bjørgen
* 2025-: Pia Wigtil

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kulturminnefondets hjemmeside
Fredericton

**Fredericton** er hovedstad i den tospråklige canadiske provinsen New Brunswick. Byen hadde i 2011 noe over 56000 innbyggere. 

Fredericton har tre universiteter University of New Brunswick, Saint Thomas University og University of Fredericton. 

## Geografi
Fredericton ligger inne i landet ved Saint John-elva. Avstanden til Fundybukta er 135 km.

## Historie
Byen ble grunnlagt som Frederick's Town mellom som ledd i arbeidet lojalistenes gjorde fra 1783 med å etablere en provins som var lojal mot den britiske kongen. Byen fikk navn etter prins Frederick, nest eldste sønn av kong Georg III av Storbritannia. Da New Brunswick ble etablert i 1784, ble byen provinshovedstad og militært hovedkvarter for britiske styrker. I 1785 ble byen fylkessete for York County. Fredericton fikk bystatus i 1848.

Det anglikanske bispedømmet for New Brunswick ble opprettet i 1845 og fikk ny katedral i nygotisk stil, Christ Church Cathedral, som sto ferdig i 1853.

Den britiske garnisonen ble nedlagt i 1859. Byen vokste på grunn av tømmerhogst, noe landbruk og som følge av byens rolle som trafikknutepunkt. Befolkningens religiøse sammensetning forandret seg også, med irske immigranter og med flere presbyterianere og katolikker. I 1901 hadde byen 7117 innbyggere.

I 1973 ble omliggende områder innlemmet i Fredericton.

## Demografi
I 2011 hadde byen en 56224 innbyggere. 84,8% hadde engelsk som eneste morsmål, mens 6,9 % hadde fransk.

## Universitetsby
University of New Brunswick ble grunnlagt i 1785 som Provincial Academy of Arts and Sciences. I 1828 ble det til King's College og i 1859 skiftet det navn til University of New Brunswick. 

Det katolske Saint Thomas University flyttet til byen i 1964. University of Fredericton er et privat universitet som tilbyr studier i bedriftsøkonomi og ledelse over internett. Det fikk godkjennelse for sine studieprogrammer i 2007.

## Referanser
Factotum

***Factotum*** er en engelskspråklig norsk dramakomedie fra 2005 regissert av Bent Hamer. Filmen er basert på den amerikanske forfatteren Charles Bukowskis roman med samme navn. Handlingen dreier rundt Bukowskis alter ego «Henry Chinaski». Hovedrollen spilles av amerikanske Matt Dillon.
 
Ifølge Medietilsynet er filmens stemning gjennomgående dyster med innslag av rus, sex og vold. Norsk aldersgrensen var 15 år.

Filmen er spilt inn i Norge og USA.

## Handling
Vi møter Matt Dillon som Hank. Han får sparken for n.te-gang, og sjekker inn på et billig hotell. Han har allerede jobbet ved, og får sparken fra, en rekke forskjellige jobber. Disse jobbene inkluderer blant annet rengjøring av en massiv skulptur, levering av is, arbeid ved en sylteagurk-fabrikk, eller ved et sykkel-lager. I løpet av disse jobbene møter han diverse eksentriske, ofte alkoholiserte, karakterer. Han drikker og skriver. Romaner, essays og poesi kommer ut i et forbausende tempo, men forlag og magasiner nekter å publisere manus i samme tempo som han produserer dem. 

Hank har hatt mange kvinner, men det er noe spesielt med Jan (Lili Taylor). De deler samme begeistring for rus. De er periodevis i et forhold. Men de slår opp igjen etter å ha innsett at forholdet deres har blitt kjedelig og forutsigbart, og at de egentlig ikke trenger hverandre lenger. Rundt Hank og Jans turbulente liv på skyggesiden av det amerikanske samfunnet, sirkler utallige alkoholikere, horer og smågamblere. Mot slutten av historien finner Chinaski ut at han er mest komfortabel med å være alene, bare med bare alkoholen og forfatterskapet for å holde ham med selskap.

## Skuespillere
* Matt Dillon som Henry Chinaski
* Lili Taylor som Jan
* Marisa Tomei som Laura
* Adrienne Shelly som Jerry
* Fisher Stevens som Manny
* Karen Young som Grace
* Didier Flamand som Pierre

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ribonuklease

**Ribonuklease(r)**, forkortet **RNase**, er nukleaser som katalyserer nedbrytningen av RNA til mindre komponenter.  De kan inndeles i endonukleaser og exonukleaser, og inneholder flere underkategorier innenfor EC 3.1-klassen av enzymr.

## Hovedtyper av endoribonukleaser

## Hovedtyper av exoribonukleaser

* **[[RNase PH]]** fungerer både som en exonuklease og som en nucleotidyltransferase.

* **[[RNase II]]** er ansvarlig for the processive 3^{\prime} \rightarrow 5^{\prime} degradation of single-stranded RNA.

* **[[RNase D]]** er involvert i the 3^{\prime} processing of pre-tRNAs.

## Litteratur
* D'Alessio G and Riordan JF, eds. (1997) *Ribonucleases: Structures and Functions*, Academic Press.

## Eksterne lenker
* IUBMB Enzym Database for EC 3.1
* Integrated Enzym Database for EC 3.1
Vålerenga kjerke

«**Vålerenga kjerke**» er en sang skrevet av Trond Ingebretsen. Den ble først utgitt på Bjølsen Valsemølle-albumet *[[Fem på midnatt]]* i 1982, og er senere kjent som hymnen til VIF-Klanen.

## Bakgrunn for sangen

Sangen er skrevet som en hyllest til Trond Ingebretsen far, Trygve «Kremen» Ingebretsen, som spilte ving på Vålerenga i ti år, blant annet sammen med legendariske Henry «Tippen» Johansen og Birger «Tuben» Sørensen.

Sangen handler om opplevelsen en hel bydel hadde da Vålerenga kirke brant 18. september 1979. Brannen ble antent av en glo som i forbindelse med taktekkingsarbeider ble liggende og ulme i tørt løv innunder takhellene. Den fikk stor lokal oppmerksomhet og sangen søker å formidle nærmiljøets reaksjoner på dette.

Sangteksten forteller at «orgelet spelte aleine» og at «kjerkeklokka ringte, da taket tilslutt forsvant». Dette er ikke et forsøk på å skape en lokal myte. De som var til stede opplevde faktisk dette. Den sterke varmen og lufttrykket brannen skapte blåste liv i orgelet og satte klokkene i bevegelse. Da brannen var slukket, var orglet brent opp og de massive kirkeklokkene hadde smeltet.

## VIF-bruk og senere innspillinger

En versjon av «Vålerenga kjerke» har blitt spilt før VIFs hjemmekamper i fotball siden våren 2001. Denne versjonen er ikke Bjølsen Valsemølles originalversjon, men en coverlåt med Ragnar Strandbakke på vokal, utgitt på albumet *Vi er Vål'enga* i 1994.

Trond Granlund hadde en versjon av «Vålerenga kjerke» på albumet *[[Østkantfolk (album)|Østkantfolk]]* i 2000, med Trond Ingebretsen som gjestevokalist.

I 2007 kom Bjølsen Valsemølle med en ny versjon av sangen, på albumet *[[Over elva]]*. Den første versjonen fra 1982 hadde hatt Åge Aleksandersen som produsent, og Aleksandersen hadde bestemt at «Vålerenga kjerke» skulle ha et marsj-preg. Trond Ingebretsen var aldri helt fornøyd med dette i ettertid, og i 2007-versjonen var sangen langt mer rockete. «Vålerenga kjerke» var også med på Bjølsen Valsemølles livealbum *[[Da taket til slutt forsvant]]* (2017).

Vålerenga Mannskor framførte sangen i nytt arrangement av David Sætre Hveem på sin jubileumskonsert 17. oktober 2021 i (nettopp) Vålerenga kjerke. Trond Ingebretsen var tilstede og ga uttrykk for stor begeistring over mannskorversjonen.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Sangtekst og nedlastbar sang i MP3-fomat, fra klanen.no
Bjerkebæk

**Bjerkebæk** var Sigrid Undsets hjem på Lillehammer. Hjemmet er i dag museum. 

Forfatteren og nobelprisvinneren Undset flyttet til Bjerkebæk i 1919 og bodde der fram til sin død i 1949 med unntak av krigsårene 1940-45 hvor hun oppholdt seg i USA. Undset utviklet eiendommen i perioden fra 1919 til 1924 med tilflytting av et gammelt tømmerhus fra Gudbrandsdalen og med etablering av hageanlegg på eiendommen.

Undset gav hjemmet navn etter den erkenorske «Herr Bjerkebek» i den danske forfatteren Erik Bøghs vaudeville *En Caprice* fra 1858. Skuespillet gav opphavet til det danske uttrykket *bjerkebekeri*, som var en betegnelse for norsk selvskryt. 

Våningshuset ble fredet i 1983 og Bjerkebæk eies nå av Staten ved Kulturdepartementet, og driftansvaret ble overført til Maihaugen, fra 2011 Lillehammer museum. Arbeidene med å restaurere og innrede husene slik de var i 1930-årene, på Undsets tid, ble påbegynt i 1997. 

Publikumsbygningen på Bjerkebæk ble åpnet i mai 2007. Den er tegnet av Carl-Viggo Hølmebakk og rommer utstillinger, bokkafé og foredragssal. Grunnstenen til servicebygningen/publikumsbygningen ble lagt ned 27. mars 2006 av Dronning Sonja. 


File:BJERKEBÆK Lillehammer, Norway. Author Sigrid Undset's home 1919–1949. Museum. Publikumsbygg (Carl-Viggo Hølmebakk 2007) Fasade mot Sigrid Undsets veg, sol, blå himmel, trær, vår, etc 2021-05-29 IMG 0539.jpg|Inngangen til dikterhjemmet går gjennom publikumssenteret i Sigrid Undsets veg.

File:BJERKEBÆK Lillehammer, Norway. Author Sigrid Undset's home 1919–1949. Museum. Publikumsbygg (Carl-Viggo Hølmebakk 2007) Interiør salg glassfasade mot naturtomt ned til dikterhjemmet etc 2021-05-29 IMG 0573.jpg|Publikumsbygget åpnet i 2007 og rommer butikk, bokkafé, foredragssal med mer.

File:BJERKEBÆK Lillehammer, Norway. Author Sigrid Undset's home 1919–1949. Museum. Publikumsbygg (Carl-Viggo Hølmebakk. 2007) Gangbro, trapp, naturtomt, skogholt ned til dikterhjemmet, grønt, bårlig, bekk, etc 2021-05-29 IMG 0784.jpg|Publikumsbygget har panoramavinduer mot skogholtet der gangbro og stier fører ned til selve Bjerkebæk

File:BJERKEBÆK Lillehammer, Norway. Author Sigrid Undset's home 1919–1949. Museum. Dikterhjem, tømmerhus (log house), trær, flaggstang, vår, vegetasjon, skigard, hage, Røssumstua, gjestehuset, grønt, blå himmel, etc 2021-05-29 I.jpg|Tømmerbygningene er omgitt av et hageanlegg. 



File:BJERKEBÆK Lillehammer Norway. Author Sigrid Undset's home 1919–49. Museum. Naturtomt stier dikterhjem publikumsbygg (Hølmebakk 2007) skigard trær blomster blå himmel (Log houses Visitors center) etc Distorted panorama (forvrengt.jpg|Deler av eiendommen er anlagt som en naturtomt


## Litteratur
* Rakeng, Oddvar (1999): *Bjerkebekk - fra dikterhjem og bohemhule til museum.* SNØFUGL forlag. ISBN 82-7083-241-3
*  
* Skille, Nan Bentzen (2003): *Innenfor gjerdet. Hos Sigrid Undset på Bjerkebæk*, Aschehoug. ISBN 978-82-03-22946-6  - (*boka omtalt hos [https://web.archive.org/web/20080504184716/http://www.undset.no/index.asp?menuItem=16 Sigrid Undset-selskapet]*)

## Eksterne lenker
* 
* maihaugen.no Bjerkebæk
*
Book of Common Prayer

***Book of Common Prayer*** (*Den allmenne bønneboken*) er et grunnleggende skrift i den anglikanske kirke. Dens første utgave avløste de katolske liturgiske forordninger. Den ble utarbeidet og stadfestet i 1549, hovedansvarlig for dens utforming var Thomas Cranmer, erkebiskop av Canterbury. Den ble godkjent av den første Loven om enhet (*Act of Uniformity*) vedtatt 15. januar 1549 og publisert senere samme år. Siden har den gjennomgått visse revisjoner.

Den inneholder tre hovedliturgier, nemlig *Morning Prayer* («Morgenbønn»), *Holy Communion* («Den hellige nattverd») og *Evening Prayer* («Kveldsbønn»). Den legger vekt på bibellesing, siden man syntes det var for lite av det i katolsk tid før den engelske reformasjonen, og således forbeholdt presteskapet ettersom Bibelen var på latin og ikke morsmålet. 

*Book of Common Prayer* er betegnelsen på en rekke beslektede bønnebøker brukt i den anglikanske kirke og av andre kristne kirker som er historisk relatert til anglikanske. Den første bønneboken, utgitt i 1549 under kong Edvard VI av England, var et produkt av den engelske reformasjonen etter bruddet med paven i Roma. Den første bønneboken i 1549 som inneholdt de fullstendige kristne oppleggene for daglig og søndagsgudstjeneste på engelsk. Den inneholdt de nevnte bønnene, og litaniet og nattverd, men også sporadiske gudstjenester i sin helhet: dåp, konfirmasjon, ekteskap, «bønner som skal bes med de syke», og en gudstjeneste for begravelse. Den redegjorde også i sin helhet for *proprium*, det vil si de delene av gudstjenesten som varierte uke for uke eller til tider daglig gjennom kirkeåret: *[[introitus]]*, kollektbønn og lesningene epistel og evangeliene til søndagens gudstjeneste. Hellige nattverd. Lesninger i det gamle testamente og det nye testamente for daglig bønn ble spesifisert i tabellformat, i likhet med salmene og kantilene.

*Book of Common Prayer* har hatt stor innflytelse for en rekke andre kirkesamfunn. Selv om det er teologisk annerledes, står språket og flyten i tjenesten til mange andre kirker i stor gjeld til bønneboken. Spesielt har mange kristne bønnebøker lent seg på kollektbønnen på sødagstjenestene – for det meste fritt oversatt eller til og med «tenkt på nytt» av Cranmer fra et bredt spekter av kristne tradisjoner, men består også av en rekke originale komposisjoner – som er allment anerkjent som mesterverk av komprimert liturgisk konstruksjon.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Fulltekst nettutgave av ''The Book of Common Prayer'', *The Church of England*
* ''The Book of Common Prayer according to the use of The Episcopal Church'', fulltekst, utgave fra 1979
Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikks flagg

Flagget til Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk hadde en rød stripe over en lys blå stripe, og i øverste venstre hjørne en gul hammer og sigd med en stjerne over. Den blå stripen utgjorde en tredel av flaggets bredde. Det var i størrelsesforholdet 1:2. Flagget ble innført 21. november 1949.

Flagget var basert på Sovjetunionens flagg og fulgte samme modell som flaggene for øvrige sovjetrepublikker. Den enkelte republikk hadde et felt med en særegen farge eller mønster, enten i nedre del av flagget eller ved stangsiden av den ellers røde flaggduken med hammer, sigd og stjerne i gult. Allerede fra 1921 av førte den Ukrainske Sovjetiske Republikken rødt flagg, men først med republikkens initialer i gult i øvre felt ved stangen.

Ved Sovjetunionens sammenbrudd gikk flagget gradvis ut av bruk. Etter at Ukraina hadde erklært seg selvstendig, ble det blå og gule flagget nasjonalflagget for første gang heist 4. september 1991, da sammen med flagget til den Ukrainske SSR. Fjorten dager senere ble flagget i blått over gult erklært som Ukrainas eneste flagg.

## Litteratur
* V. A. Sokolov: *Flagi Rossijskoj Imperii i SSSR v dokumentakh*, Moskva: MGIU, 2001.
Hammer og sigd

**Hammer og sigd** (russ. серп и молот, *serp i molot* = sigd og hammer) er et symbol som forbindes med kommunismen. Det er opprinnelig fra Russland, der det ble tatt i bruk i 1917/1918. I 1922 ble hammer og sigd offisielt merke for Sovjetunionen, og det inngikk i statens offisielle kjennetegn (emblem) eller «våpen». Symbolet er i dag forbudt i en rekke land på grunn av sin assosiasjon med kommunismen.

Hammeren står for industriarbeidere og sigden for jordbruksarbeidere. I stedet for sigden brukte man aller først bildet av en plog. Merker på uniformene til Den røde armé og annet inneholdt derfor fram til 1922 hammer og plog. Sammen skal de to redskapene stå for foreningen mellom de to hovedgruppene i arbeiderklassen. Symbolet har blitt brukt i flere kommunistiske lands flagg, og i mange kommunistpartiers merker (emblem).

Et annet viktig symbol for kommunismen har vært en femtakket stjerne, og dette symbolet omtales som den røde stjerne. Fargen rødt symboliserer også sosialisme og kommunisme.

Særlig kjent i denne forbindelse er flagget til Sovjetunionen, med gul hammer, sigd og stjerne i øvre hjørne nærmest stangen, på rød duk.

Hammer og sigd inngår også i merket til Norges Kommunistiske Parti. 

En hvit hammer alene på rød bunn er brukt som kjennetegn for arbeiderbevegelsen, blant annet av Det norske Arbeiderparti.

En hammer brukes også som figur i kommunevåpen og slektsvåpen i mange europeiske land. En slik heraldisk hammer kan være utformet noe forskjellige fra de formene som er vanlige i sovjetiske kjennetegn. I Norge er det en hammer i kommunevåpnene til Ballangen (fra 1980: på grønn bunn en gull opprett hammer) og Iveland (fra 1987: i grønt en skråstilt sølvhammer). En eller to hammere inngår i slektsvåpnene til de norske familiene Gade, Klingenberg, Koren og Smith.

## Forbud

I flere av landene som tidligere var okkupert av Sovjetunionen blir kommunistiske symboler, bl.a. hammer og sigd, røde stjerne eller den sovjetiske nasjonalsangen Hymne til Sovjetunionen/Stalin-hymnen, ansett som okkupasjonsymboler. I Ungarn (fra 1994), Litauen (fra 2008), Polen (fra 2009), Moldova (fra 2012), Latvia (fra 2013) og Ukraina (fra 2015) er hammer og sigd forbudt, og besittelse, produksjon eller distribusjon av effekter med symbolet kan straffes med bøter eller fengsel (i Ukraina er strafferammen ti års fengsel for medlemmer av organisasjoner, fem års fengsel ellers, i Polen er strafferammen to års fengsel).

## Referanser


## Se også
* Sovjetunionens riksvåpen
* Sigd
* Den tyske demokratiske republikks riksvåpen

## Eksterne lenker
*
Parkeringsbrems

**Parkeringsbrems** er en brems som normalt kun benyttes når kjøretøyet ikke er i bruk. Parkeringsbrems benyttes normalt for å sikre at et kjøretøy ikke kan flytte på seg når man har parkert det. F.eks. i bratte bakker, o.l. Parkeringsbrems er normalt implementert ved at bakhjulene på kjøretøyet låses. Å glemme parkeringsbremsen er ikke en uvanlig feil, og bilister som glemmer å sette på parkeringsbremsen koster årlig samfunnet store summer. Førerløse parkerte biler som begynner å trille har ført til personskader og dødsfall.

Den mest vanlige parkeringsbremsen er et **håndbrekk**, en håndbrems, som normalt sitter mellom forsetene i en bil. Noen bilmerker har dog hatt håndbremsen på dørsiden av førersetet. En del amerikanske biler har hatt og i noen grad fortsatt har en pedal som benyttes for å aktivisere parkeringsbremsen. Denne frigjøres ved at man trekker i et håndtak eller at man trykker på nytt på pedalen. En del nyere biler har nå en elektronisk parkeringsbrems som aktiviseres med en trykknapp.

## Forholdsregler ved parkering
Som ekstra sikkerhet eller i tilfelle man har slitt parkeringsbrems kan man parkere bilen både i gir og med håndbrekk. På biler med automatgir vil det si håndbrekk og «P-gir», mens på biler med manuelt gir kan man bruke håndbrekk og letteste gir (f.eks. 1. gir eller revers). Det er en fordel å bruke det letteste giret, ettersom det gir mest motstand og «låser» motoren best. Det er ikke skadelig for motoren å sette bilen i gir. Å sette bilen i gir fungerer slik som en ekstra sikring i tillegg til håndbremsen, men dersom bakken er svært bratt kan bilen hoppe ut av gir og likevel trille avgårde. En annen forholdsregel ved parkering i bratt nedoverbakke er å svinge forhjulene slik at bilen ikke triller så langt dersom den mot formodning skulle starte å trille. Hjulklosser er et annet alternativ.

## Bruk i motorsport
Parkeringsbremsen og da spesielt når den er en håndbrems, benyttes i noen former for motorsport for å hjelpe på i en sving slik at bakparten på kjøretøyet overstyrer fortere.

## Se også
* Startkabler

## Referanser
Hamandiya-drapet

**Hamandiya-drapet** er et mord på en handikappet 52-årig irakisk sivil, begått av amerikanske styrker, den 26. april 2006. Påstandene er at amerikanske soldater skal ha dratt irakeren ut fra hjemmet sitt før han ble skutt i veikanten., for så å forsøke å skjule dette ved å plante våpen på liket.

Etterforskningen ble satt i gang etter at irakiske myndigheter kom med anklager mot den amerikanske marinen 1. mai.

3. juni 2006 uttalte amerikanske talsmenn at åtte soldater som er under etterforskning for drapet, blir holdt i militært fengsel, og fire andre blir holdt på basene sine.

21. juni ble det så kjent at 8 amerikanske soldater vil bli tiltalt for mord, og forsøk på å skjule en forbrytelse. 

De tiltalte er:
*Sgt Lawrence Hutchins
*Cpl Trent Thomas
*Navy Hospital Corpsman 3rd Class Melson Bacos
*Lance Cpl Tyler Jackson
*Pfc John Jackson
*Lance Cpl Jerry Shumate
*Lance Cpl Robert Pennington
*Cpl Marshall Magincalda.

## Eksterne lenker
* CNN: " Source: Killing of Iraqi may have been 'premeditated"
* CNN: "Eight confined in connection with Iraqi's death"
* Yahoo News: "US seen charging Marines in Iraqi civilian death"
* BBC News: "Marines face Iraq murder charges"
Holmendammen

**Holmendammen** ligger ved Holmenkollveien, nord for Smestad og vest for Slemdal, ved foten av Holmenkollåsen i Oslo..

Holmendammen brukes blant annet av Oslos sportsfiskere, og har et parkområde for promenering på søndagene. Mange øver på fluekasteteknikken fra de to kastebryggene. I dammen er blant annet karuss, sørv, abbor, mort, ørret og ørekyt. Holmenbekken renner fra Holmendammen og videre ned til Smestaddammen. 

På grunn av planten vasspest (*Elodea canadensis*) er det best å bade i den søndre delen, som er dypest. Høy gjennomstrømning ved nedbør gjør at konsentrasjonene varierer sterkt. Siktdypet har avtatt i samme periode og årsaken kan være økt avrenning av partikler fra gater og veier.

Dammen er magasin for flomregulering og for vannforsyning, opprinnelig var den en isskjæringsdam.

De siste årene har det vært fare for at store deler av vannet skal gro igjen og det har vært stort behov for mudring. De borgerlige partiene i bystyret med Oslo FrP i spissen har tatt til orde for at kommunen skal beskoste den nødvendige mudringen.

## Referanser
Bullenbeisser

**Bullenbeisser** (oksebiter) blir også kalt **tysk bulldog** og er en nå utdødd hund av molossertype som fantes i Mellom-Europa til fram mot slutten av 1800-tallet, da den trolig døde ut som følge av kryssavl. Navnet indikerer at typen ble brukt til oksekamper (såkalt *bull-baiting*).

Bullenbeisser er kjent i minst to varianter, en stor kalt *danziger bullenbeisser* med opprinnelse fra grensestrøkene mellom Tyskland og Polen, og en mindre kalt *brabanter bullenbeisser* med opprinnelse fra området Brabant, på grensen mellom Belgia og Nederland.

Typen var også kjent under forskjellig andre navn i andre land, for eksempel som *bullenbijter* i Holland og *[[alano]]* i Spania og Italia. I middelalderen var typen også kjent som *alaunt*, noe som bidrar til en teori om at denne hunden kanskje ble bragt til Europa av de nomadiske persiske alanerne. Noen hevder også at det først var fønikerne som bragte den med seg, men dette kan i begge tilfeller ha med typer å gjøre.

## Danziger bullenbeisser
Danziger bullenbeisser er trolig samme hund som *bärenbeisser* (bjørnebiter), men det hersker uklart omkring dette forholdet. Denne hunden var større, slankere og hurtigere enn den mindre varianten. Den skal ha blitt benyttet til hetsjakt på villsvin, ulv og bjørn. Likeledes har den trolig blitt brukt til såkalt *baiting*, noe som kan være opphavet til benevnelsen *bjørnebiter*. En tysk kilde (*John E. L. Riedinger* fra Augsburg) fra 1700-tallet nevner at denne hunden hadde ragget, stri pels og var omkring 70 cm i skulderhøyde. En tegning gjort av Peter Bruegel den eldre i 1565 viser også en *bärenbeisser* som er relativt ragget, stor, og minner mye om en irsk ulvehund. Mange regner danziger bullenbeiser som en progenitor for en rekke av dagens hunderaser, for eksempel grand danois og boerboel. Navnet *danziger bullenbeisser* stammer trolig fra det tidligere Danzig, nå Gdańsk i Polen.

## Brabanter bullenbeisser
Brabanter bullenbeisser var mindre og mer kompakt. Gamle tegninger viser ofte en tigerstripet hund med kort, glatt pels og en kompakt kropp. Den skal først og fremst ha blitt benyttet som vakthund og kveghund. Navnet fikk den etter området Brabant, et stort landområde som nå er delt mellom Belgia og Holland, der den skal ha oppstått. Utbredelsen var imidlertid større. Det fortelles blant annet at hanseatene bragte med seg slike hunder som vakthunder til Bergen i Norge og Novgorod i Russland. Lokalt i Sør-Tyskland var denne hunden kjent under navnet *boxl*. Varianten regnes blant annet som progenitor for boxer. Den forsvant etter hvert som boxeren ble mer populær.

## Se også
* Bulldogger
* Oksekamp
* Kamphunder
Ask Idrettslag

**[[Ask (Askøy)|Ask]] Idrettslag** ble stiftet den 15. oktober 1928 og er Askøys eldste idrettsforening.

I 1997 ble det dannet et allianselag med *Ask Friidrett* og *Ask Fotball*.

## Eksterne lenker
* Ask Idrettslag
Solsiden

**Solsiden** er et kjøpesenter i Trondheim som ligger på området til det gamle Trondhjems Mekaniske Værksted (TMV) &ndash; området som i dag blir kalt Nedre Elvehavn. Senteret ligger i det gamle bygget til TMV, og ble åpnet i oktober 2000.

Senteret har 60 butikker, blant annet Vinmonopolet, spa og 13 restauranter som ligger utenfor senteret mot elva. Det er 650 parkeringsplasser i tilknytning til senteret.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Solsidens hjemmeside
The school

**The School** er et norsk rockeband fra Trondheim. Bandet består av Stig Førde Aarskog, Karl Martin Hoddevik, Thor-Inge Hoddevik, Andreas Elvenes og Per Andreas "Puppy" Gulbrandsen.

Bandet ble startet i Trondheim våren 2004. Med sin fengende og mørke rett-i-fleisen rock har de herjet live-scenen i Trondheim. I januar 2006 kom deres første utgivelse "Mädchen EP".

I 2006 ble bandet signert av Kong Tiki Records, og begynte arbeidet med det første albumet i juni 2006. Albumet kom ut i september 2006. Neste album, som kom i september 2008 ble spilt inn i Stamford Ct. USA.

## Bandmedlemmer
### Nåværende medlemmer
* Stig Førde Aarskog (vokal/gitar)
* Karl Martin Hoddevik (gitar)
* Thor-Inge Hoddevik (bass/vokal)
* Andreas Elvenes (keyboard/vokal)
* Per Andreas "Puppy" Gulbrandsen (trommer)

## Diskografi
* Destructive sounds CD (Kong Tiki records, september 2008)
* Espionage CD (Kong Tiki records, september 2006)
* Mädchen EP (Januar 2006)

## Presse
### Anmeldelser
* Terningkast 5 i Adresseavisa 
* Konsertanmeldelse i Adresseavisa 
* Konsertanmeldelse i VG

### Diverse
* Omtale i Dagsavisen
* Intervju i musikkguider Groove.no
* The School på Urørt

## Eksterne lenker
* The School offisiell hjemmeside
* Kong Tiki Records
* MySpace siden
Suvenir

**Suvenir** (fra fransk *souvenir*, 'minne') er en gjenstand som skal minne om et geografisk sted som noen har besøkt. Suvenirer kan også være knyttet til begivenheter, vennskap eller noe annet. De fleste suvenirer er masseproduserte, rimelige pynteting, hverdagslige, små nyttegjenstander og klær med dekor fra ulike reisemål som blir solgt til turister som samleobjekter, smågaver og hyggelige erindringer. 

## Typiske suvenirartikler

Turistsuvenirer viser vanligvis noe karakteristisk som kjennetegner landet, byen eller stedet; det kan være noe ved produktet selv, for eksempel reinsdyrskinn og lusekofter fra Norge, eller det kan være vanlige ting som er dekorert og merket med nasjonale, regionale og lokale motiver, symboler, navn og andre påskrifter. Suvenirer betraktes ofte som kitsj, rimelige etterlikninger av kunst.

Typiske suvenirer er miniatyrfigurer og modeller av turistattraksjoner samt klesplagg, for eksempel T-skjorter og hatter, håndklær, nøkkelringer, krus og platter merket med kjente motiver fra stedet. Matvarer kan også selges i suvenirpakker, og alkoholholdig drikke i små suvenirflasker.

Som eksempler på vanlige suvenirer fra ulike land kan nevnes:
* Danmark: modeller av Den lille havfrue
* Frankrike: modeller av Eiffeltårnet
* Hellas: gipsmodeller av greske statuer
* Sverige: dalahest 
* Russland: matrjosjkadokker
* Vatikanet: trykk med motiver hentet fra malerier i Vatikanmuseet

## Se også
* Kitsch
* Minnemynt
* Prospektkort
* Minnebok
* Turisme
* Gavebutikk
* Raritetskabinett

## Eksterne lenker
*
Adenovirus

**Adenovirusene** er en virusfamilie som tilhører gruppen dobbeltstrenget DNA-virus, og som trives på slimhinnene. Denne typen virus hører til i en gruppe som ofte forårsaker  forkjølelser.

## Etymologi
Navnet kommer av at viruset første gang ble isolert fra falske mandler (adenoide vegetasjoner) hos mennesker i 1953.

## Beskrivelse
Virveldyr er en utbredt vert for disse virusene. Hos menneske har man funnet hele 57 distinkte serotyper av adenovirus som kan volde sykdommer fra milde luftveisinfeksjoner hos små barn til livstruende multiorgansykdommer hos folk med svekket immunforsvar.

Adenovirus kan føre til et bredt spektrum av sykdommer. Viruset står for 10&nbsp;% av akutte luftvveisinfeksjoner hos barn og er en vanlig årsak til diaré. Barn rammes oftere enn voksne og tilfeller inntreffer særlig mot slutten av vinteren, på våren og i begynnelsen av sommeren. 

Adenovirus deles opp i seks kategorier avhengig av hvilket organ de infiserer. 

Organ som infiseres:
* Øyne
* Nyrer
* Luftveier
* Tarmer
* Hjerte
* Lymfesystemet

## Referanser


## Eksterne lenker
* Svært smittsom virus-epidemi løs i Tromsø
Hugin (studentavis)

***Studentavisa Hugin*** var en studentavis i Sør-Rogaland. Den ble startet i 1977 og omfattet Universitetet i Stavanger og tilslutningsskolene til Studentsamskipnaden i Stavanger. 

Den ble utgitt annenhver uke i et opplag på 5000 eksemplarer.

I 2007 fikk avisa sammen med Stavanger Studentradio i den nye studentmedieorganisasjonen Smis.
Darwin’s Black Box

***Darwin's Black Box: The Biochemical Challenge to Evolution*** er en bok skrevet av den amerikanske biokjemikeren og kreasjonisten Michael J. Behe (The Free Press, 1996). 

Michael Behe hevder at mange biologiske systemer er ureduserbart komplekse, på en slik måte at hvis de skal ha evolvert naturlig, har mange funksjonelle deler måttet oppstå samtidig. 

Behe viser til flere biokjemiske systemer, blant annet immunforsvaret, og argumenterer i boken for at de er ureduserbart komplekse. Boken har skapt debatt både i USA og andre deler av verden. Den er ikke kommet ut på norsk.

Boken har ikke fått anerkjennelse blant internasjonale forskere og fagfolk.
Ethelred

**Ethelred** peker til flere personer:

* Æthelred (navn), gammelengelsk mannsnavn
* Aethelred av Mercia (konge), konge av Mercia 675–704
* Ethelred av Wessex, konge av Wessex ca. 865–871
* Æthelred, ealdorman av Mercia, ealdorman (jarl) av Mercia ca. 883–911
* Ethelred II av England, konge av England 978–1016
* Ethelred, Jarlen av Fife, ca. 11.-12. århundre
* Ethelred, Erkebiskop av Canterbury ca. 9. århundre
Svarthammartunnelen

**Svarthammartunnelen** er en 113 m lang veitunnel på fylkesvei 848 i Ibestad kommune i Troms. Tunnelen går gjennom Svarthammaren på Andørja. Den ble tatt i bruk samtidig som Mjøsundbrua i 1994.

## Se også
*Ibestadtunnelen
*Mjøsundbrua
*Veitunneler i Norge
Maristene

**Maristene** (***Societas Mariae*** «Marias Selskap», forkortet **S.M.**) er en katolsk orden, grunnlagt av Jean-Claude Colin som videreførte idéen til en gruppe studenter på presteseminaret i Lyon, som den 23. juli 1816, dagen etter sin prestevielse, i valfartskirken i Fourvière (Lyon) lovet å grunnlegge et slikt selskap. De ville «så å si virke ukjent og skjult midt i verden – som Maria».

## Maristenes spiritualitet
Ved at maristene har fått sitt navn fra Maria, Jesu mor, betyr derfor ordet «marist» «en som tilhører Maria og som fremmer hennes væremåte». Det er sentralt for maristene at det de kaller «Marias verk» aldri kan eller skal overskygge Jesu' verk, men at hun i stedet for å iverksette noe på egen hånd, følger hun lydig Guds vilje, selv om denne kan være vanskelig å forstå der og da. Men hun er ikke et passivt verktøy for Gud, men som det slås fast i dokumentet *[[Lumen Gentium]]* fra Andre Vatikankonsil, er hun «Herrens villige medarbeider og ydmyke tjenerinne» (Lumen Gentium, 61). 

Maristenes arbeid tar utgangspunkt i at Maria var et vanlig menneske i sin samtid, som levde sitt liv ubemerket og blant de andre, og ble oppfattet av omverdenen som en helt ordinær og vanlig landsbykvinne. Dette danner forbildet for maristene, hvor arbeidet føres på en stillferdig, og lite oppsiktsvekkende måte for samfunnet omkring.

## Historie
Den franske revolusjon var også anti-kirkelig og det var derfor i perioden etter denne blitt svært vanskelig å finne prester til menighetene på den franske landsbygda. Jesuittordenen var blitt oppløst i Frankrike i 1773, og det var et stort behov for prester som kunne arbeide offensivt slik jesuittene hadde gjort.

I juli 1816 samlet et dusin nyordinerte prester seg i valfartskirken på toppen av den bratte åsen, Fourvière, vest for Lyon, og etablerte et Marias Selskap. Jean Claude Colin ble bedt om å skrive ordensregelen, som i hovedsak er som ordensregelen for jesuittene, men med henvisningene til Maria og slik gjøre arbeidet på en annen måte enn dem.

Da pave Gregor XVI anerkjente ordenen i 1836 overtok maristene misjoner på øyene i det sørlige Stillehavet. Den hellige Peter Chanel døde på øya Futuna som martyr i 1841. 

Ut av den opprinnelige idéen «å gjøre hele verden maristisk» og det at selskapet er åpent for alle, har det utviklet seg forskjellige grener av maristenes familie: Det er Maristpaterene (SM), Maristbrødrene (FMS), Maristsøstrene (SM), Maristmisjonssøstrene (SMSM) og legmaristene.

I 2005 var det ca. 1100 maristprester i 30 land.

## I Norge
I Norge var den første maristen biskop Jacob Mangers, som kom til landet i 1925 og var katolsk overhyrde i Oslo katolske bispedømme 1932 til 1964. I mange år frem til 2013 var maristene tilknyttet den katolske menigheten på Stabekk. Siden 2001 har maristene en kommunitet på Strømmen.

## Eksterne lenker
* 
* Maristene i Norges hjemmesider
* Omtale av maristene på katolsk.no
Jean-Claude Colin

**Jean-Claude Colin** (født 7. august 1790 i St-Bonnet-le-Troncy, Frankrike, død 15. november 1875 i La Neylière Frankrike) var en katolsk prest og grunnlegger av maristene.

Under tiden som kapellan 1816–1825 på Cerdon fortsatte han sine medstudenters idé om å grunnlegge et Marias selskap som fikk offisiell anerkjennelse i 1836. 1825–1829 var Colin folkemisjonær på Bugey. Fra 1829–1839 superior til juniorseminar i Belley og fra 1836–1854 Generalsuperior til Maristpatrene. I 1872 gjorde han ferdig arbeidet med å forfatte ordensreglen.

## Referanser