open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
De eoliske øyer

**De eoliske øyer** eller **Lipariøyene** (også «De lipariske øyer») (italiensk: *Isole Eolie*) er en gruppe vulkanske øyer i provinsen Messina i regionen  Sicilia i Italia. Geografisk befinner de seg i Tyrrenhavet rett nord for Sicilias nordøstlige kyst. Øygruppen består av 7 bebodde øyer samt noen mindre ubebodde. Samlet utgjør øyene ca.115 km², men bare 20 km² har bebyggelse. De mest befolkede øyene har godt utviklet infrastruktur, mens de mindre og mer fjerntliggende som Alicudi ikke har biltrafikk, og fikk elektrisk strøm først på 1990-tallet. 

Det er båtforbindelse med Sicilia og med Napoli. 

## Øyene sortert etter folkemengde

* Lipari (ca. 11&nbsp;000 innbyggere)
* Salina (ca. 2&nbsp;150 innbyggere)
* Stromboli (ca. 450 innbyggere)
* Filicudi (ca. 450 innbyggere)
* Vulcano (ca. 400 innbyggere)
* Panarea (ca. 280 innbyggere)
* Alicudi (ca. 140 innbyggere)
* Basiluzzo (ingen innbyggere)

## Næringsveier
* Turisme. Øyene er svært vakre og har en særegen natur, ikke minst på grunn av de mange vulkaner, og trekker til seg mange turister i sommersesongen. 
* Jordbruk.  Det produseres blant annet kapers, fiken og oliven, men også vin;  den søte dessertvinen «Malvasia delle Lipari» er kanskje den mest kjente og anerkjente vin fra området.  
* Vulkanske produkter som for eksempel pimpstein og obsidian. 

På grunn av den store vulkanske aktivitet finnes øygruppen på UNESCOs verdensarvliste.

## Eksterne lenker
* Blog Salina
Figgjo (selskap)

**Figgjo AS** er produksjonsbedrift som ligger på Figgjo i Sandnes. Bedriften produserer i hovedsak tallerkener, krus, boller og annet tilbehør i vitroporselen til storhusholdninger.

Selskapet ble stiftet i 1941 som Figgjo Kraftselskap AS, men i 1949 ble navnet endret til Figgjo Fajanse AS. I 1968 fusjonerte selskapet med Stavangerflint, etter at bedriften bare tre år tidligere (i 1965) hadde takket nei til en fusjon med Porsgrund Porselænsfabrik. Produksjonen ved Stavangerflint ble imidlertid gradvis trappet ned, samtidig som maskinparken og ansatte ble flyttet til Figgjo. Stavangerflint ble endelig nedlagt i 1979. Samme år endret bedriften navnet til Figgjo AS.

## Kunstneriske medarbeidere
* Hermann Bongard 
* Kåre Berven Fjeldsaa
* Rolf Frøyland
* Ragnar Grimsrud
* Inger Waage
* Berit Jensen
* Anja Helena Juurikkala
* Jørg Løve Nielsen
* Turi Gramstad Oliver
* Paula Ratula
* Ingegerd Råman
* Aini Stangeland
* Leif Ueland
* Olav Joa
* Johan Verde
* Jens Olav Hetland

## Litteratur
* 

## Referanser




## Eksterne lenker
* figgjo.no – offisiell hjemmeside.
*
George Robertson

**George Islay MacNeill Robertson**, baron Robertson av Port Ellen, (født 1946) er en britisk sosialdemokratisk politiker.

Han var NATOs generalsekretær fra oktober 1999 til januar 2004; han etterfulgte da Javier Solana. Mellom 1997 og 1999 var han britisk forsvarsminister. Han har dessuten i seks perioder vært innvalgt i underhuset i det britiske parlamentet, var leder for Labour i Skottland, og ble utnevnt til medlem av *[[Privy Council]]*. Han har mottatt en rekke utmerkelser.

Han er utdannet økonom ved University of Dundee, er gift og har tre barn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Action Directe

**Action Directe** var en fransk venstreekstremistisk terrorgruppe som utførte en serie attentat og angrep i Frankrike i 1980-årene. Action directe ble grunnlagt i 1977 av de to venstreradikale gruppene GARI (*Groupes d'Action Révolutionnaire Internationalistes*) og NAPAP (*Noyaux Armés pour l'Autonomie Populaire*) som en «militær-politisk koordinering av den autonome bevegelsen». I 1979 begynte gruppen å fokusere på «urban gerilijastrid» og utførte flere voldelige angrep med anti-imperialisme og forsvar av arbeiderklassen som grunnlag. Gruppen ble forbudt av franske myndigheter i august 1982. I 1984 allierte Action directe seg med den tyske Rote Armee Fraktion.

Action directe gjennomførte omtrent femti angrep, slik som maskingeværbeskytningen av den franske arbeidsgiverorganisasjonens hovedkvarter 1. mai 1979. Dessuten angrep de franske myndigheter, eiendomsutleiere, den franske hæren, industri tilknyttet militæret og staten Israel. De utførte bankran (eller «proletariates ekspropriasjon») og attentat, blant annet ble general René Audran drept i 1985 og George Besse, tidligere sjef for Renault, drept i 1986.

21. februar 1987 ble hovedpersonene i Action directe, Jean-Marc Rouillan, Nathalie Ménigon, Joëlle Aubron og Georges Cipriani, arrestert og senere dømt til fengselsstraffer på livstid. En annen hovedperson Régis Schleicher ble arrestert i 1984. Joëlle Aubron ble løslatt i 2004 på grunn av dårlig helse. Franske venstreradikale i dag arbeider for at resten av hovedpersonene i Action directe skal bli benådet.

## Eksterne lenker
* 
* Kampanjen for benådning av Action Directmedlemmer (på fransk)
Ernst Ulrich von Weizsäcker

**Ernst Ulrich [[friherre|Freiherr]] (baron) von Weizsäcker** (født 1939) er en tysk naturvitenskapsmann og politiker (SPD).

Etter Abitur (artium) i 1958 studerte han kjemi og fysikk ved universitetet i Hamburg, hvor han fullførte utdannelsen som fysiker i 1966. I 1968 tok han doktorgraden, og var vitenskapelig referent i Heidelberg. I 1972 ble han professor i biologi i Essen, og var fra 1975 til 1980 president for universitetet i Kassel. I 1981 ble han direktør for FNs senter for vitenskap og teknologi i New York, og fra 1984 til 1991 var han direktør for instituttet for europeisk miljøpolitikk i Bonn, Paris og London. Frem til 2000 var han president for instituttet for klima, miljø og energi i Wuppertal.

Siden 1966 er han medlem av SPD. Han var leder av partiets ungdomsorganisasjon i Freiburg im Breisgau fra 1966 til 1968. Periodevis var han også medlem av partiets styre i delstaten Baden-Württemberg. Siden 1998 er han medlem av det tyske parlamentet, hvor han siden november 2002 er formann for komitéen for miljø, naturbeskyttelse og reaktorsikkerhet.

Han var fra 1988 til 1991 dessuten formann for Vereinigung Deutscher Wissenschaftler. Siden 1991 er han medlem av Romaklubben, og siden 1997 tilhører han presidiet i den tyske evangeliske kirkedagen.

Han er sønn av fysikeren og filosofen Carl Friedrich von Weizsäcker, barnebarn av diplomaten og politikeren Ernst von Weizsäcker og nevø av tidligere president Richard von Weizsäcker. Han er gift og har fem barn.

Han ble kreert til æresdoktor ved det japanske Soka-universitetet i 2000 og fikk året etter Tekeda-prisen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ernst Ulrich von Weizsäcker
* Abgeordneten-Biografie des Bundestages
CBS

**CBS** (tidligere **Columbia Broadcasting System**; virksomhetsnavn **CBS Broadcasting, Inc.**) er et amerikansk kringkastingsselskap som eies av ViacomCBS. Selskapet startet med radiosendinger i 1927 og fjernsynssendinger i 1939. CBS er en av de fire store TV-nettverkene i USA, der de andre tre er ABC, NBC og Fox.

## Historie
Som en av pionerene innen radio, etablerte CBS seg fra starten et rykte på seg som en kvalitetskringkaster. CBS Radio er kanskje mest kjent for den beryktede episoden 30. oktober 1938, da Orson Welles leste opp radioversjonen av H.G. Wells' Klodenes kamp, som om det var virkelige nyheter, hvilke førte til at mange fikk panikk i frykt av et virkelig angrep fra Mars, til tross for tre notiser under programmet om at det var fiksjon.

CBS var langsomme med å bevege seg til TV-formatet, og hadde bare én TV-kanal så sent som i 1950, og fokuset deres lå fortsatt på radio. Etter hvert økte deres TV-vektlegging mer og mer, og etter en rapport i 1956 om at radiokanalene deres hadde gått i underskudd og TV-kanalene hadde gått med overskudd, ble det klart for dem hvor fremtiden lå.

## Produksjon
CBS er den dag i dag opphavet for mange av de mest populære TV-seriene og nyhetsprogrammene som sendes også i Norge, deriblant *[[60 Minutes]]*, *[[Cold Case]]*,Without a Trace*, *CSI*, *Kongen av Queens*, *The Late Show with David Letterman*, *JAG*, *Judging Amy*, *Gunsmoke*, *Alle Elsker Raymond*, *I Love Lucy*, *M*A*S*H*, *The Nanny*, *Yes, Dear*, [[How I Met Your Mother]], *Two and a Half Men*, *Lykkehjulet*, *Survivor* (Robinsonekspedisjonen), *The Oprah Winfrey Show* og *Big Brother*.

CBS har også senderettighetene til en rekke store sportssendinger, blant annet:

**NFL (National Football League)* (alle [[National Football League#AFC|AFC]]-kamper, inkludert AFC-lags bortekamper, samt [[Super Bowl]] ([[Super Bowl XLI|XLI]] og [[Super Bowl XLIV|XLIV]])
**Southeastern Conference Football*
**Formel 1* (utvalgte løp i samarbeid med [[DiC]])
**NCAA Basketball*
**PGA Tour Golf*
**The Masters*
**PGA Championship*
**US Open Tennis''

## Eksterne lenker
*
Patricio Aylwin

**Patricio Aylwin Azócar** (født 26. november 1918 i Viña del Mar i Chile, død 19. april 2016 i Santiago de Chile) var en chilensk jurist og politiker fra Det chilenske kristligdemokratiske partiet (*Partido Demócrata Cristiano*). Han var Chiles president fra 1990 til 1994, den første etter overgangen til demokrati.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Aylwin var den eldste av de fem barna til Laura Azócar og Miguel Aylwin. I 1943 ble han ferdig med sine studier (juss, politikk- og samfunnsvitenskap) ved  Universidad de Chile og ble universitetsprofessor, både ved Universidad de Chile (UdC) og ved Pontificia Universidad Católica de Chile (PUC), begge i Santiago de Chile.

Han giftet seg med Leonor Oyarzún Ivanovic, og de fikk fem barn. Datteren Mariana Aylwin var chilensk undervisningsminister fra 2000 til 2003.

### Politiker
Aylwin var aktiv partipolitiker fra 1945. Han tilhørte de venstreorienterte kristendemokratene som var sterkt influert av katolsk sosiallære. Mellom  1958 og 1989 var han flere ganger formann for Partido Demócrata Cristiano de Chile. I 1965 ble han valgt til senatet, og var leder av dette i 1971 og 1972 og dermed i den tid da Salvador Allende var Chiles president.

### President
Aylwin ble Chiles president etter at militærjuntaen til general Pinochet gikk av i 1990. Han stilte da som motkandidat i det første frie valget etter militærdiktaturet. Aylwin fungerte som president fra 11. mars 1990 til 11. mars 1994.

Selv om Chile dermed var offisielt blitt et demokrati, hadde avviklingen av Pinochets styre kunnet skje fredelig bare fordi man ikke utfordret de militære og deres gamle oppslutning om diktatoren. Dermed var de militæres innflytelse såpass påtakelig at den hindret Aylwyns regjering fra å nå en rekke av sine politiske mål, som for eksempel en nyordning av grunnlovsdomstolen og reduksjon av Pinochets faktiske innflytelse. Aylwins regjering klarte likevel å få gjennomført direkte lokalvalg i juni 1992. Til tross for de vesentlige begrensninger konstitusjonen la på regjeringens handlingsrom, klarte den, i løpet av fire år, å endre maktforholdene i sin favør i staten, sivilsamfunnet og i det politiske samfunn.

Aylwin-regjeringen gjorde mye for å redusere fattigdom og sosial ulikhet. En skattereform introdusert i 1990 økte skatteinntektene med rundt 15 % og gjorde det mulig å øke offentlige bevilgninger til sosiale programmer fra 9,9 % av BNP til 11,7 %. Ved slutten av hans presidentperioden ble det bevilget mer til sosiale programmer enn noen gang tidligere, inkludert programmer for offentlig helse, yrkesopplæring for unge og sosial boligbygging.

Han ble etterfulgt av sin partifelle Eduardo Frei Ruiz-Tagle.

Aylwin engasjerte seg deretter internasjonalt i FN med fattigdomsbekjempelse og styrking av grunnleggende rettigheter, blant annet som leder for en allmennyttig organisasjon for demokrati og rettferdighet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Golf Channel

**Golf Channel** er en amerikansk kabel-TV-kanal viet utelukkende til golf. Den ble lansert 17. januar 1995. Tanken om en 24-timers golfkanal stammet fra mediegründeren Joseph E. Gibbs, som først fikk ideen til kanalen i 1991. Gibbs følte at det var nok interesse for golf blant almenheten til å understøtte en slik kanal, så han fikk foretatt en spørreundersøkelse blant folk for å se om hans vurdering var riktig. Gibbs fikk rett, og han samlet inn 80 millioner dollar sammen med den legendariske golfspilleren Arnold Palmer for å starte The Golf Channel. Den første direktesendte turneringen som ble sendt på kanalen var Dubai Desert Classic 19.&ndash;22. januar 1995.

The Golf Channel sender alle typer golf-relaterte programmer. Direktesendte turneringer er hovedinnholdet, og kanalen dekker PGA-touren, Europatouren, LPGA-touren, Champions Tour, Nationwide Tour, Canadian Tour og PGA Tour of Australasia, samt turneringer arrangert av USGA og PGA of America. Kanalen har også en kveldsnyhetssending, *Golf Central*, og en variant kalt *College Central* som dekker golf på college-nivå. Blant andre programmer er tilbakeblikk på høydepunkter fra tidligere turneringer, og til og med et reality-program der deltagerne jobber for å få spillerett på PGA- og LPGA-tourene.

## Eksterne lenker
*
Tupamaros

**Tupamaros** (også kjent som *Den nasjonale frigjøringsarméen*) var en bygeriljaorganisasjon i Uruguay i 1960- og 1970-årene.

Tupamaros var oppkalt etter inkalederen Túpac Amaru II (1738–1781), som sto i spissen for det siste store inkaopprøret mot de spanske erobrerne.

Bygeriljaen begynte med å rane banker og andre selskap tidlig i 1960-årene, for så å dele ut det de hadde stjålet (mat og penger) til de fattige i Montevideo. På slutten av 1960-årene ble de engasjert i politiske bortføringer og attentater. 

Det uruganske militæret førte en blodig krig mot Tupamaros med massearrestasjoner og forsvinninger. På tross av at Tupamaros ble alvorlig svekket av dette ga president Juan María Bordaberry de militære frie hender i kupp i 1973. Dette førte til ytterligere undertrykking av befolkningen og politiske venstrepartier.

Tupamaros kom tilbake i det offentlige rom som et lovlig politisk parti etter at demokratiet ble gjenninnført i 1985. I dag er det det største partiet i regjeringskoalisjonen Frente Amplio, og landets president i årene 2010 - 2015) José Mujica har selv bakgrunn fra Tupamaros-geriljaen.

Bygeriljaen ble skildret i filmskaperen Costa-Gavras thriller *État de siège* (Norsk filmtittel: *Gislene er vårt våpen*), som kom i 1972.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* El Ortiba – Raúl Sendic – Samling av tekster om Raúl Sendic og Tupamaros
Facel Vega

**Facel Vega** var en fransk produsent av luksusbiler.  Merket ble stiftet av Jean Daninos.  Opprinnelig så var FACEL (*Forges et Ateliers de Construction d'Eure et Loire*) et produksjonsfirma som bestemte seg for å gå inn i bilbransjen midt i 1950-årene.  Facel gikk opprinnelig inn som leverandør av karosserier for Panhard, Delahaye og Simca.

Den første bilen ble lansert i 1954 med en Chrysler V8-motor.  Da det i 1964 ble trangere tider gikk Facel ut av bilmarkedet igjen.

## Eksterne lenker
* 
* Bilhistorie.no sin historie om merket
Richard Holbrooke

**Richard Charles Albert Holbrooke** (født 24. april 1941 i New York City, død 13. desember 2010 i Washington D.C.) var en amerikansk diplomat med bred erfaring fra internasjonalt fredsarbeid. Han er kanskje mest kjent for å ha vært en viktig årsak til at Daytonavtalen, som gjorde slutt på Bosnia-krigen, ble skrevet under i 1995.

På 1980-tallet var han statssekretær for østasiatiske og stillehavssaker, og reverserte Jimmy Carters beslutning om å trekke tilbake tropper fra Sør-Korea.

I 1993 ble han amerikansk ambassadør til Tyskland, og mellom 1994 og 1996 var han statssekretær for europeiske og kanadiske saker. Han fikk Manfred Wörner-medaljen da han gikk av, og året etter ble han Clintons spesialutsending til Kypros. Mellom 1999 og 2001 var han USAs FN-ambassadør.

Han ble i 2009 ansatt som president Barack Obamas spesialutsending til Afghanistan og Pakistan, noe han var frem til sin død i desember 2010.

## Bøker
* *Counsel to the President* (med Clark Clifford) ISBN 0-394-56995-4
* *To End a War* ISBN 0-375-75360-5

## Referanser


## Eksterne lenker
* Richard Holbrooke profile, NNDB.
* Mother Jones Article on Holbrooke's Involvement in East Timor
Freightliner

**Freightliner** er en amerikansk produsent av trekkvogner.  De startet med å modifisere eksisterende trekkvogner med deler av lettmetall, og deres første egne modell rullet ut av fabrikkdørene i 1939.  Allerede i 1942 førte andre verdenskrig til at de måtte produsere deler til fly og skip i stedet for egenproduksjon.  Produksjonen ble tatt opp igjen i 1947 i Portland i Oregon.

Daimler-Benz kjøpte Freightliner av Consolidated Freightways i 1981, som et ledd i sin strategi mot USA-markedet.

## Eksterne lenker
* 
* Bilnorge.no sin historie om merket
Antonio Maria Panebianco

** Antonio Maria Panebianco ** (født 13. desember 1808 i Terranova i kongedømmet Sicilia, død 21. november 1885 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han var prefekt for Kongregasjonen for avlater og relikvier 1863&ndash;1867, og Storpønitentiar 1867&ndash;1877.

Han ble kreert til kardinal i 1861 av pave Pius IX, med *[[San Girolamo degli Schiavoni]]* som tittelkirke, senere med *[[Santi XII Apostoli]]*.

Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Fabryka Samochodów Osobowych

**FSO** (*Fabryka Samochodów Osobowych* – passasjerbilfabrikk) er en polsk bilfabrikant.

FSO-fabrikken ble startet i 1951 av den polske staten i den nordre delen (Zeran) av Warszawa for å produsere biler for etterkrigstidens Polen.  Det første var limosinen Warszawa, produsert på lisens fra Sovjetunionens GAZ-M20 Podeba.

Tidlig på 1970-tallet gikk den polske staten inn i en avtale med italienske Fiat om å lisensprodusere biler under navnet **Polski Fiat**.  Det ble investert store summer i produksjonsanleggene i Polen.

Etter at jernteppet falt i 1989 så har fabrikken hatt problemer med umoderne produkter.  De ble kjøpt opp av Daewoo, som gikk konkurs i 2001.  I 2005 driver de forhandlinger med forskjellige nye eiere for å få inn teknologi og kapital.

## I Norge
Fra 1955 så ble Warszawa-modellen importert av Jarbø & Co. AS.  716 stykker ble tatt inn til Norge i perioden 1955–1959.  Av disse så ble 76 registrert som drosjer.  Agenturet ble i 1959 overtatt av Kolberg Caspary.

Norsk Auto AS og Auto Nord AS, begge i Vestby, begynte å ta inn Polski Fiat tidlig på 1970-tallet.  I 1975 overtok AS Autoindustri, som lot datterselskapet Bilcompagniet AS delvis administrere dette.  I 1983 førte lavt salg og kvalitetsproblemer til at de la ned importvirksomheten.

## Eksterne lenker
* 
* Bilnorge.no sin historie om merket
* FSO SA
Marco van Basten

**Marco van Basten** (født 1964) er en nederlandsk tidligere fotballspiller og fotballtrener. Han spilte for Ajax Amsterdam og AC Milan i 1980-årene. Han blir regnet for å være en av tidenes beste angrepsspillere.

## Klubbkarriere
Van Basten spilte sin første kamp for Ajax i april 1982, og ble allerede på det tidspunktet omtalt som den nye Johan Cruijff.

I 1987 hentet Silvio Berlusconi Van Basten til Milan for  dollar sammen med Ruud Gullit, fulgt av Frank Rijkaard i 1988. I Van Bastens første sesong vant Milan sitt første ligamesterskap på åtte år, men Van Basten spilte bare elleve kamper og slet med en ankelskade. Til tross for dette viste han en imponerende form under EM i 1988, blant annet med tre mål i kampen mot  og et fantastisk volleymål i finalen mot . Han ble kåret til FIFA World Player of the Year i 1993.

## Landslagstrener
Van Basten tok over som landslagstrener for  20. juli 2004, og debuterte som trener med 2-0-seier mot  8. september samme år. Per 12. oktober 2006 har han ledet det nederlandske landslaget 30 ganger, 20 seiere, 8 uavgjorte og 2 tap.

## Meritter som spiller
### [[Nederlands herrelandslag i fotball]]
* Debut: 7. september 1983, mot 
* Kamper: 58
* Mål: 24

### Klubber

### Titler
* Europamester i 1988 (Toppskårer med 5 mål)
* Mesterligaen: 1989, 1990, 1994
* Cupvinnercupen: 1987
* VM for klubblag: 1989, 1990
* Europeisk supercup: 1989, 1990, 1994
* Seriemester (Nederland): 1982, 1983, 1985
* Cupmester (Nederland): 1983, 1986, 1987
* Seriemester (Italia): 1988, 1992, 1993, 1994
* FIFA World Player of the Year: 1992
* Årets spiller i verden: 1988, 1992
* Årets spiller i Europa: 1988, 1989, 1992
* Toppskårer-titler:
** Æresdivisjon (Nederland): 1984, 1985, 1986, 1987 
** Vinner av gullstøvelen i Europa i 1986 med 37 mål
** Serie A (Italia): 1990, 1992

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Walt Disney World

**Walt Disney World Resort** er en samling av fornøyelsesparker rett utenfor Orlando i Florida. 

Disneyworld er det største og mest besøkte feriestedet verden, og åpnet 1. oktober 1971. Med sine 121&nbsp;km² har Disneyworld et areal på størrelse med San Francisco. Det er rundt 52 millioner mennesker som besøker Disney World hvert år.

Disney World er ment å være den største av verdens Disney-parkkomplekser og heter derfor Disney *World*, til forskjell fra de andre parkene som alle heter Disneyland.

Da The Magic Kingdom åpnet i 1971 ble det ansatt ca. 5 000 ansatte.

Disneyworld består i hovedsak av fire store temaparker: Magic Kingdom, Disney's Animal Kingdom, Disney's Hollywood Studios og Epcot. I tillegg har Disneyworld de to badeparkene Typhoon Lagoon og Blizzard Beach, mat- og shoppingområdet Disney Springs, samt en rekke hoteller.

## Parker i Disneyworld
* Magic Kingdom
* Epcot
* Disney's Hollywood Studios
* Disney's Animal Kingdom

## Badeparker
* Disney's Typhoon Lagoon
* Disney's Blizzard Beach

## Eksterne lenker
*
Språkfamilie

En **språkfamilie** er en gruppe språk som er i slekt med hverandre ved at alle disse stammer fra samme språk, kalt et protospråk. Språk fra samme språkfamilie har derfor en rekke felles kjennetegn. Språkfamiliene med flest morsmålstalere i verden i dag er indoeuropeiske språk. Språkfamilien med flest ulike språk er niger-kongo-språk, etterfulgt av austronesiske språk.

En språkfamilie kan ofte deles inn i flere undergrupper, eller språkgrupper. Forskjellen mellom en språkfamilie og en språkgruppe er at protospråket til språka i en språkfamilie ikke har noen kjente forfedre. For eksempel tilhører norsk språkgruppa germansk, men germansk er en undergruppe av indoeuropeiske språk, og er derfor ingen språkfamilie. Den eldste kjente stamfaren til norsk er protoindoeuropeisk, og norsk er derfor medlem av den indoeuropeiske språkfamilien.

Språk som ikke er i familie med noe annet språk kalles isolerte språk. Et isolert språk utgjør altså sin egen språkfamilie.

## Største språkfamilier
Språkfamiliene med flest morsmålstalere er de følgende:
#Indoeuropeiske språk (Europa, Amerika, Sørvest- og Sør-Asia)
#Sinotibetanske språk (Øst-Asia)
#Niger-kongo-språk (Afrika sør for Sahara)
#Afroasiatiske språk (Nord-Afrika, Afrikas horn, Sørvest-Asia)
#Austronesiske språk (Oseania, Madagaskar)
#Dravidiske språk (Sør-Asia)
#Altaiske språk (Asia)
#Austroasiatiske språk (Sørøst-Asia)
#Tai-kadai-språk (Sørøst-Asia)
#Uralske språk (Nord-Asia, Nord-Europa)

## Se også
*Liste over språkfamilier
Pink Pistols

**Pink Pistols** er en våpenrettighetsorganisasjon for homoseksuelle i USA. Deres motto er «Armed Gays Don't Get Bashed» og «Pick on someone your own caliber». Det er 40 Pink Pistols grupper i USA med hovedsakelig homoseksuelle våpeneiere, selv om ingen det ikke er noe krav å være verken homoseksuell, eller å eie et våpen, for å bli medlem.

Organisasjonen har fått oppmerksomhet, og går for å være en atypisk organisasjon siden våpenrettigheter tradisjonelt har vært en sak som har stått sterkt i konservative høyreorienterte kretser, mens homorettigheter har vært forbundet med venstresiden. Enkelte kritikere mener Pink Pistols fokuserer for mye på våpendelen, og at det seksuelle kun er der for å få oppmerksomhet som en atypisk libertariansk gruppe.

Pink Pistols ble grunnlagt i juli 2000 av Douglas L. Krick, en programmerer og libertarianer fra Massachusetts.

## Eksterne lenker
* 
*
Agrianerne

**Agrianerne** (gresk: Ἀγρίανες) var en paionsk stamme, kanskje av illyrisk eller trakisk opprinnelse, som kortvarig oppholdt seg i området Pernik i dagens Bulgaria, men kom tilsynelatende opprinnelig fra et område langs elven Struma (i antikken kalt Strymon). Den gresk historikeren Arrianos skilte mellom paionerne og agrianerne selv om de antagelig utgikk fra det samme opphav, og de sistnevnte ble administrert fra den makedonske byen Pella under styret til Filip II av Makedonia.

De var raske spydkastere og ble en eliteenhet i Aleksanders lette infanteri som kjempet under ledelse av Attalos. De ble først gang nevnt angående Megabazos' militære kampanje i 511 f.Kr.  I 429 f.Kr. var de underlagt det odrysiske kongedømme og senere, kanskje fra 352 f.Kr. ble de allierte av Filip II av Makedonia.

## Som krigere
De bar et knippe spyd i slag og bar ingen beskyttelse, som rustning eller hjelm, kanskje ikke engang skjold.
Aleksander brukte dem ofte. Hver gang han benyttet flygende prosjektiler, var agrianerne alltid med. De var dyktige krigere i fjellterreng hvor falanksen ikke kunne brukes, og mobile nok til å bli benyttet når hastighet var vesentlig. Ved å være en eliteenhet, tok de ofte plassen med hypaspist-bataljonen og kompanjong-kavaleriet på den høyre siden av hærformasjonen.

I slaget om Gaugamela utgjorde agrianernes antall opptil 1000 menn. De kjempet under sin konge Langaros sammen med makedonerne mot den trakiske stammen triballere i 335 f.Kr.
og lyktes å beskytte Aleksanders besittelser, og ble dermed belønnet med retten til å styre seg selv, noe som førte til en langvarig og pålitelig allianse. I løpet av tiden under Selevkideriket satte Antiokos III den store agrianerne sammen til en enhet med persere under slaget ved Rafia i 217 f.Kr. Det nevnes også at et antall av agrianerne og penestaiene, henholdsvis 800 og 2000 menn, var en del av garnisonen ved Kassandria under den tredje makedonske krig.

## Langaros
Deres leder på denne tiden, Langaros, hadde nær kontakt med det makedonske kongehuset og særlig Aleksander den store, selv mens Filip II fortsatt levde. Kontakten oppsto kanskje i 340 f.Kr. da Aleksander fungerte som visekonge og slo ned et opprør det midtre av elvendalen Strymon og grunnla der den første av sine nye byer, Alexandropolis Maedika. Langaros fulgte Aleksander, heller som en likemann enn som en undersått, for Langaros hadde sin egen kongelige livvakt bestående av de mest gjeve og best utstyrte av hans egne undersåtter, og som Arrianos kalte hans *hypasposter*. I militær strid aksepterte Langaros at Aleksander var den øverste militære kommandanten.

Aleksander ønsket også å gifte sin halvsøster Kynane til Langaros, som belønning for hans tjenester, men han døde før det var mulig.

## Opprinnelse
Etnonymet agrianerne er av indoeuropeisk opprinnelse fra **agro-* «mark» (sammenlign med latinske *ager*, *gresk*e ἀγρός *agros*, engelske *acre*). I dag betraktes agrianerne som stamme og kultur utdødd da de siste medlemmene ble assimilert med den slaviske befolkningen som bosatte seg i regionen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Agrianians, Ancientbattles.com
Parmenion

**Parmenion** (født ca. 400 f.Kr., død 329 f.Kr. i Ekbatana) var en makedonsk general som tjente først Filip II av Makedonia og deretter Aleksander den store.

Parmenion var sønnen den makedonske adelsmannen Philotas. I løpet av styret til Filip II skaffet Parmenion en stor seier over illyrerne i 356 f.Kr.. Han var en av de makedonske delegatene som ble oppnevnt til å forhandle fred med Aten i 346 f.Kr. og han ble sendt med en hær for å opprettholde makedonsk innflytelse i Euboea i 342 f.Kr..

I 336 f.Kr. ble han sendt med en hær på 10 000 menn med Amyntas og Attalos for å forberede angrepet på Perserriket. Etter at Aleksander ble godkjent som konge i Makedonia ble Parmenion Aleksanders nestkommanderende.

Han ledet den venstre flanken i slagene ved Granicus, Issos og Gaugamela.

Etter erobringen av Drangiana, ble Aleksander informert om at Filotas, Parmenios eldste sønn, var involvert i en konspirasjon mot ham. Filotas ble bannlyst av hæren og drept. Aleksander tenkte at det var farlig å la faren leve og sendte ordrer til Media om å myrde Parmenion. Der var ingen bevis for at Parmenion på noen måte var involvert i konspirasjonen, men han ble ikke engang gitt muligheten til å forsvare seg.

## Litteratur
* Waldemar Heckel: *Who’s Who in the Age of Alexander The Great. Prosopography of Alexander’s Empire.* Blackwell, Malden MA u. a. 2006, ISBN 1-405-11210-7, S. 190–192 (knapper Überblick).
Sarissa

**Sarissa** (gresk: σάρισα) var et 4 til 6 meter langt spyd med to tupper brukt av den makedonske falanksen. 

Den store lengde var en fordel mot hoplitter og andre soldater som bar mindre våpen, fordi de måtte komme seg forbi sarissaen for å angripe falanksen. Den tette formasjonen til falanksen skapte en «vegg av spyd», og spydet var langt nok til at der var fem rekker med spyd foran de fremste mennene. Selv om fienden kom forbi den første rekken, var der fremdeles fire til å stoppe ham. Den makedonske falanksen ble regnet som nesten uovervinnelig fra fronten, unntatt mot en tilsvarende falanks. Den eneste måten den vanligvis kunne nedkjempes var ved å bryte dens formasjon eller angripe fra sidene.

Oppfinnelsen av sarissaen blir kreditert Filip, far til den makedonske kongen Aleksander den store. Filip drillet sine menn til å bruke disse formidable spydene med to hender. Den nye taktikken var ikke til å stoppe og på slutten av Filips styre kontrollerte det tidligere svake makedonske kongedømmet hele Hellas, Epirus og Trakia.

Filips sønn Aleksander brukte den nye taktikken gjennom Asia og erobret Egypt, Persia og Pauravas (nordvestlige India) og seiret hele veien. Sarissa-falanksene var avgjørende i alle slag, inkludert i det avgjørende slaget om Gaugamela hvor den persiske kongens brutale stridsvogner med ljå ble knust av falanksen. Sarissaen forble grunnstammen i alle hellenistiske hærer inntil oppkomsten til Roma.

## Litteratur
* Lane Fox, Robin (1973): *Alexander the Great*. Penguin. ISBN 0-14-008878-4.
* M. Markle, III, Minor (Sommer 1977): «The Macedonian Sarrissa, Spear and Related Armor» i: *American Journal of Archeology* (Archeological Institute of America) **81** (3), s. 323–339.

## Eksterne lenker
* Photos of Hoplite spear compared to Macedonian sarissa
Niamey

**Niamey** er hovedstaden og den største byen i Niger. Niamey ligger langs begge breddene av elva Niger. Det er landets administrative, kulturelle og økonomiske senter. Byen hadde 1&nbsp;302&nbsp;910 innbyggere i 2011.

Severdigheter i byen inkluderer Nigers nasjonale museum, som blant annet inneholder en dyrehage og en utstilling av dinosaurskjeletter.

## Historie

Byen Niamey oppstod ved århundreskiftet mellom 1800- og 1900-tallet, skjønt det tidligere hadde vært landsbybosetting der med økende folketall, landsbyene Foulani Koira, Gaweye, Kalley, Maourey og Zongo. Regionens opprinnelige innbyggere var songhai, som blandet seg med kallé, en undergruppe av zarma, på 1700-tallet. Europeiske oppdagelsesreisende og erobrere kom relativt sent til området, som ikke lå ved noen viktig handelsrute, og ikke gjorde større inntrykk på afrikaforskere som Heinrich Barth og Charles Monteil, som reiste i andre deler langs Niger.

Niamey som topografisk betegnelse dukket opp for første gang i 1898 i Hourst-ekspedisjonen, som studerte hydrografi under ledelse av den franske offiser Émile Auguste Léon Hourst. Om navnets herkomst og betydning består flere legender. En av den handler om en gammel kvinne hentet vann ved et bestemt sted ved elvebredden, og har oppstod første bosetning - Niamey skulle dermed komme fra *Nya-me*, mødrenes vannsted. En annen legende fører tilbake til et overhode av kallé-klanen, som skal ha sagt til sin slave: «Oua niammané» (Ta dette land).

I 1890-årene etablerte franskmennene en kolonipost i Niamey, som til da hadde vært en mindre by. Byen vokste seg fort til et større senter, og i 1926 ble Niamey hovedstad i den franske kolonien Niger. Befolkningen økte gradvis fra rundt 3000 i 1930 til 30&nbsp;000 i 1960. I perioden mellom 1970 til 1988 blomstret økonomien i Niger, drevet av inntektene fra uraniumsgruvene ved Arlit. I denne perioden økte befolkningen i Niamey fra 108&nbsp;000 til 398&nbsp;365. Samtidig ble byen utvidet og inkorporerte flere mindre landsbyer i området.

## Geografi
Niamey dekker et område på over 250&nbsp;km². Storbyområdet ligger på to platåer som er delt av Niger-elva.

Klimaet er varmt steppeklima med forventet nedbør på mellom 500mm og 750mm i året. Høyeste middeltemperatur er på mer enn 38 grader i fire av årets måneder og i ingen måneder faller høyeste middeltemperatur under 32 grader.

## Demografi

Tørkeperioder på 1970- og 1980-tallet bidro til en stor innflytting fra landlige områder til Niamey. Under militærstyret til general Seyni Kountché var der imidlertid strenge boligreguleringer, og mange ble tvangsflyttet tilbake til landsbyene sine. Med økt frihet i 1980- og 1990-årene, sammen med tuareg-opprøret på 1990-tallet og sulteperiode i begynnelsen av det 21.århundre, hadde byen en sterk befolkningsvekst. I 1996 fantes det store uregulerte boområder i utkanten av byen, og bysenteret var preget av fattige og funksjonshemmede tiggere.

## Religion
Mer enn 90&nbsp;% av Nigers befolkning er muslimer. Niamey har den største moskeen i landet. I tillegg er byen bispesete i den katolske kirken.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bienvenue à Niamey Niger, video, fransk.
Hypaspist

**Hypaspistai**, eller **hypaspistene**, var eliteforsvarssoldater til fots brukt av Aleksander den stores makedonske armé. De kjempet ofte til høyre for kompanjonger til fots. Høyre var æresposisjonen i de fleste greske hærer.

Et eksempel på hvordan de ble brukt var slaget om Chaeronea (338 f.Kr.) hvor han utnyttet deres mobilitet taktisk med god effekt.

Arrians frase *tous kouphotatous te kai ama euoplotatous* (eg atIV 28 viii) har vanligvis blitt oversatt som *lettest beskyttet* selv om Brunt Appendix XIX paragraf 9 gjør det mer riktig oversatt som *raske og lette i bevegelse*.

Hypaspistene ble hentet fra hele kongedømmet framfor fra en del av landet. De var kongens hær mer enn kongedømmets hær. Aleksander reorganiserte til tider hele sin hær på denne måten for å styrke hans autoritet over ellers mektig lokal lojalitet som hans menn følte.

I slag var de antagelig bevæpnet som fotkompanjonger med aspis, spolas, hjelm, leggbeskyttere og sarissa selv om deres utstyrt var mer utsmykket.
Stridsvogn med ljå

**Stridsvognen med ljå** var en modifisert hestetrukket stridsvogn som trolig ble oppfunnet av den persiske keiseren Kyros den yngre senest 401 f.Kr. Den hadde kniver montert på begge sider av akslingen. Bladene gikk horisontalt ut en meter på sidene av vognen og roterte etter som vognen ble trukket.

## Historie
Stridsvogner med ljåer var en modifisert stridsvogn. Knivbladene strakte seg ut på rundt 1 meter på begge sider av hjulene. Den greske hærføreren Xenofon (430−354 f.Kr.), som var vitne til slaget ved Kunaxa, fortalte om dem: «Disse hadde tynne ljåblader som strakte seg ut i vinkle fra akslene og dessuten ut under førerens sete, vendt mot bakken.» Xenofon tilskrev denne nyvinningen til den første persiske konge, Kyros den yngre (død 401 f.Kr.), skjønt moderne historikere har bestridt dette, og mener de ble innført ved et senere tidspunkt, under perserkrigene mellom 467 og 458 f.Kr., som svar på persernes erfaring i å bekjempe tungt gresk infanteri.

Stridsvognen ble trukket av fire hester og bemannet av opp til tre mann, en fører og to krigere. Teoretisk ville stridsvognen pløye gjennom infanteriets linjer og kutte de kjempende i to, eller i det minste skape åpninger i linjene som kunne utnyttes. I praksis var det flere problem med disse stridsvognene. Det var vanskelig å få hestene til å angripe inn i de tette falanksformasjonene til de greske/makedonske hoplittene (infanteri). I tillegg kunne en disiplinert hær dele seg når stridsvognen ankom og så slutte seg sammen når den hadde passert, og på denne måten slippe stridsvognen gjennom uten at den anrettet vesentlig skade. For det tredje hadde stridsvognen begrensede militære muligheter. De var kun et offensivt våpen og var best mot infanteri i åpne angrep hvor stridsvognene hadde plass til å manøvrere.

Til tross for begrensningene ble stridsvogner med ljå brukt med noe suksess av perserne, kongedømmene i den hellenske perioden og senere Romerriket.

Sent i den imperiets periode eksperimenterte romerne med en uvanlig variant som brukte lanser i katafrakt-stil som ble montert på en eller flere av hestene som trakk stridsvognen for å øke effekten i angrepet. Enheten ble ikke brukt lenge, noe som antyder at ideen ikke var særlig effektiv.

## Referanser


## Litteratur
* Nefiodkin, Alexander K. (2004): «On the Origin of the Scythed Chariots» i: *Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte*, **53** (3), s. 369–378
* Rivet, A.L.F. (1979): «A note on scythed chariots» i: *Antiquity* **53**, York, UK: University of York, ISSN 0003-598X, s. 130–132
Sirenia (band)

**Sirenia** er et band fra Stavanger som fremfører musikk i sjangerne symphonic metal og/eller gothic metal. Bandet ble opprettet i 2001 av Morten Veland etter han forlot Tristania.

Bandet kombinerer elementer fra gotisk rock, klassisk musikk og heavy metal, og er kjent for å bruke både kvinnelig operavokal og mannlige growl-vokaler.

## Diskografi
* *[[At Sixes and Sevens]]* (2001)
* *[[An Elixir for Existence]]* (2003)
* *Sirenian Shores* (EP med 5 spor, 2004)
* *[[Nine Destinies and a Downfall]]* (2007)
* *[[The 13th Floor]]* (2009)
* *[[The Enigma of Life]]* (2011)
* Perils Of The Deep Blue (2013)
* *The Seventh Life Path* (2015)
* *Dim Days of Dolor* (2016)
* *Arcane Astral Aeons* (2018)

## Medlemmer
### Nåværende

* Morten Veland – Sangtekster, gitar, growl vokal
* Emmanuelle Zoldan - Vokal
*Jan Erik Soltvedt - Gitar
* Nils Courbaron - Gitar

### Tidligere

* Pilar «Ailyn» Giménez García  – Vokal
* Monika Pedersen – Vokal
* Bjørnar Landa – Gitar
* Kristian Gundersen – Ren vokal og gitar
* Pete Johansen – Fiolin
* Hans Henrik Varland – Keyboard
* Fabienne Gondamin – Vokal (*At Sixes and Sevens*, *Sirenian Shores* (kor))
* Henriette Bordvik – Vokal
* Michael S. Krumins – Gitar
* Jonathan A. Perez – Trommer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Lancashire Fusiliers

**Lancashire Fusiliers** var et britisk infanteriregiment, som ble slått sammen med andre fusilier-regimenter i 1968 til Royal Regiment of Fusiliers.

Opprinnelig var regimentet hjemmehørende i Devonshire og hadde navnet *Sir Richard Peyton's Regiment of Foot* i 1688. Navnet var frem til 1751 navnet til den kommanderende obersten. I 1751 ble navnet forandret til *20th Regiment of Foot*. I 1881 ble regimentet hjemmehørende i Lancashire og fikk navnet Lancashire Fusiliers.

Den berømte britiske forfatteren J.R.R. Tolkien tjenestegjorde ved dette regimentet fra 1915, frem til han fikk «skyttegravsfeber» under slaget ved Somme i oktober 1916.

## Eksterne lenker
* Regimentsmuseet
Miguel García Cuesta

** Miguel García Cuesta ** (født 6. oktober 1803 i Macotera ved Salamanca i Spania, død 14. april 1873 i Santiago de Compostela) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var knyttet til Den romerske kurie, og var erkebiskop av Santiago de Compostela 1851&ndash;1873.

Han ble kreert til kardinal i 1861 av pave Pius IX.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Krigselefant

**Krigselefanter** var elefanter som ble trenet og ledet av mennesker i kamp. Krigselefanter ble utnyttet som våpen i antikkens militærhistorie. Deres viktigste bruk var i angrep for å trampe ned fiender og/eller bryte deres rekker. Krigselefanter var utelukkende hanner, idet de var raskere og mer aggressive. Krigselefantenes hovedoppgave var å angripe fienden, bryte ned deres rekker og før til skrekk og kaos hos fienden.

Krigselefanter spilte en kritisk rolle i flere viktige slag i antikken, men deres bruk ebbet ut ved spredningen av skytevåpen i tidlig moderne tid. Militære elefanter ble deretter begrenset til roller ingeniørarbeid og annet tungt trekkarbeid, og ikke lenger direkte involvert i krigshandlinger. Tidvis ble de også benyttet i seremonier. Unntaket var en del land i verden, som Vietnam og Thailand, hvor de benyttet i krigshandlinger til innpå 1800-tallet.

Krigselefanter ble først anvendt i India og bruken spredte seg til Sørøst-Asia, og senere mot vest til Middelhavet. Det er ukjent når elefanter første gang ble bruk i krig. De eldste indiske vediske hymner, vedaene, fra omkring 1400 f.Kr, omtaler bruke av elefanter til transport, især guden Indra og hans guddommelige hvite elefant Airavata, men det er ingen omtale av elefanter i krig, derimot er det fokuseres på Indras rolle som leder av kavaleriet. Yngre fortellinger i *[[Mahabharata]]* og *[[Ramayana]]*, fra omkring 300-tallet f.Kr., nevner derimot krigførende elefanter og sannsynliggjør at det har oppstått i de mellomliggende årene. De gamle indiske kongene satte stor pris på elefanter i krig og ga uttrykk for at «en hær uten elefanter er likeså ynkelig som en skog uten løv, som et kongerike uten en konge eller mannsmot uten våpen.» Fra India bredte bruken av krigselefanter seg mot vest til Perserriket hvor de ble brukt flere felttog, blant annet i kampen mot Aleksander den store. Den første konfrontasjonen mellom europeere og persiske krigselefanter kom i slaget ved Gaugamela (331 f.Kr.), hvor perserne hadde 15 krigselefanter.

De mest berømte felttog med krigselefanter i Middelhavsområdet var den gresk hærføreren Pyrrhos fra Epirus, og den greske feltherren Hannibal fra Kartago som fraktet krigselefanter gjennom Den iberiske halvøy, over Pyreneene, gjennom Gallia og over Alpene for å kunne angripe romerne nordfra. I Middelhavsområdet ble utviklet nye taktikker som reduserte elefantenes verdi kamp, og det ble også vanskeligere å finne dem i naturen, trene dem og frakte dem til de aktuelle krigsskueplassene i Europa. Mot øst og i Asia var det både flere og lettere tilgjengelige elefanter, og et terreng som var mer velegnet for krigselefanter.

## Se også
* Henrettelse med elefant

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Satrap

**Satrap** (gresk &#963;&#945;&#964;&#961;&#8049;&#960;&#951;&#962; *satr&#225;p&#275;s*, fra gammelpersisk *x&#353;a&#952;rap&#257;(van)*, dvs «beskytter av landet») var navnet som ble gitt til guvernørene i provinsene i de antikke persiske Akamenide- og Sassanideimperiene.

Da Kyros den store hadde kontroll over verdens første imperium, organiserte han sine erobrede territorier i provinser, styrt av klientkonger. I persisk kultur var konseptet om kongedømme udelelig fra guddommelighet. Guddommelig autoritet ga kongen guddommelige rettigheter. De tyve satrapene som Kyros etablerte var ikke konger, men stedfortredere som styrte i kongens navn. Dareios I gav satrapene en fast organisering og økte deres antall til 23 og fastsatte deres årlige skatt (Behistun-inskripsjonen).

Satrapen var leder av administrasjonen av sin provins og omgav seg med et hoff som var kongelig i alt annet enn navnet, han samlet inn skatter og kontrollerte de lokal tjenestemennene og de underliggende stammene og byene. Han var også øverste dommer av provinsen som alle sivile og kriminelle saker kunne bringes fram for hans «stol» (*Nehemja* 3,7). Han var ansvarlig for sikkerheten på veiene (jf. Xenofon), og måtte slå ned bander og opprør. Han ble assistert av et råd av persere, der også provinsielle var representert, og var kontrollert av en kongelig sekretær og av utsendinger av kongen, særlig «kongens øye» som gjorde årlige inspeksjoner.

Der var begrensninger på makten til satrapene. Ved siden av hans sekreterielle nedskrivelser var hans finansielle tjenestemann (gammelpersisk *ganzabara*) og generalen av den regulære hæren i hans provins og av festningene uavhengige av ham og rapporterte personlig periodisk til *[[sjah]]en*. Men satrapen hadde lov til å holde personlige tropper (senere mest greske leiesoldater). De store provinsene var delt inn i mange små distrikter der guvernørene også ble kalt satraper og (av greske forfattere)  *hyparchs* (viseregenter). Utdelingen av store satrapier ble forandret av og til, og ofte ble to av dem gitt til samme mann. Når den sentrale autoriteten i imperiet ble svekket, var satrapen praktisk talt uavhengig, særlig etter at det ble vanlig å utrope ham som general over hæren i området, i motsetning til tidligere regler. «Når hans styre ble eneveldig, kunne ikke trusselen mot den sentrale autoriteten lenger ignoreres» (Olmstead). Opprør blant satrapene ble vanlig fra midten av det 5.århundret. Dareios I slet med utbredte opprør blant satrapene og under Artaxerxes II skjedde det at store deler av Lilleasia og Syria var i åpent opprør.

De siste opprørene ble slått ned av Artaxerxes III. Satrap-administrasjonen ble gjenopptatt av Aleksander og hans etterfølgere, særlig i seleukidenes imperium, hvor satrapene vanligvis ble kalt *assirategus*, men deres provinser var mye mindre enn under perserne.

## Kilder
* *Encyclopædia Britannica*, 1911: "Satrap."
* A. T. Olmstead, *History of the Persian Empire,* 1948
Manuel Bento Rodrigues da Silva

** Manuel Bento Rodrigues da Silva C.R.S.J.E. ** (født 25. desember 1800 i Vila Nova de Gaia ved Porto i Portugal, død 26. september 1869 i Lisboa) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var knyttet til Den romerske kurie, og var patriark av Lisboa 1855&ndash;1869.

Han ble kreert til kardinal i 1858 av pave Pius IX.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var:
* Biskop Jerónimo do Barco, O.F.M. Ref. (1775-1853)
* Erkebiskop Vicente da Soledade e Castro, O.S.B. (1763-1823) *bispeviet 1820
* Kardinal Francisco de São Luiz (Manoel Justiniano) Saraiva, O.S.B. (1766-1846) *1822
* Kardinal Guilherme Henriques de Carvalho (1793-1857) *1843
* Kardinal *Manuel Bento Rodrigues da Silva* (1800-1869) *1846

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Hinna kirke

**Hinna kirke** ligger på Hinna i Stavanger kommune. Kirken ble innviet 29. oktober 1967.

Kirken er tegnet av arkitektene Eyvind Retzius og Svein Bjoland, og har et vakkert glassmaleri av Victor Sparre.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Stavanger kirkelige fellesråd
* Hinna menighet
* 
*
Ruud Gullit

**Ruud Gullit** (født i Amsterdam 1. september 1962) er en nederlandsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Ruud Gullit var en av sin generasjons beste midtbanespillere med stor suksess på klubblaget AC Milan, og seier i EM i fotball i 1988. Den tekniske begavelsen Gullit dannet, både på Milan og på , en klassisk stamme sammen med Marco van Basten og Frank Rijkaard.

## Meritter
* VM-turneringer: 1990
* EM-turneringer: 1988 (mester), 1992 (semifinalist)

## Klubber som spiller
* Chelsea (1995–1998)
* Sampdoria (1994–1995)
* AC Milan (1994) 8 matcher
* Sampdoria (1993–1994)
* AC Milan (1987–1993)
* PSV Eindhoven (1985–1987)
* Feyenoord (1982–1985)
* HFC Haarlem (1979–1982)

## Klubber som trener
* Chelsea (1996–1998)
* Newcastle (1998–1999)
* Feyenoord (2004–2005)
* Los Angeles Galaxy (2007–2008)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Hans-Joachim Klein

**Hans-Joachim Klein** (født 21. desember 1947 i Frankfurt am Main, død 9. november 2022 i Sainte-Honorine-la-Guillaume i Orne i Frankrike) var en tysk forfatter og terrorist, som tilhørte Revolutionäre Zellen (RZ; norsk: revolusjonære celler).

## Liv og virke
Klein ble en del av det «alternative» miljøet på Frankfurts vestkant, og engasjerte seg for de fengslede RAF-medlemmene. I 1974 ble han vervet til de revolusjonære cellene, og deltok i 1975 ved OPEC-attentatet i Wien sammen med den ettersøkte venezuelanske terroristen Ilich Ramírez Sánchez, kjent som Carlos Sjakalen.

Etter deltagelsen ved dette attentatet, hvor tre mennesker døde, fikk Klein hjelp fra det venstreorienterte miljøet i Frankfurt til å bryte med terrorismen, og leve skjult i Frankrike. Fra sitt skjulested sendte han våpnene sine til Der Spiegel og advarte mot fremtidige attenater fra de revolusjonære cellene.

I 1979 utkom hans bok *Rückkehr in die Menschlichkeit. Appell eines ausgestiegenen Terroristen* i et opplag på 33 000. I 1998 ble Klein arrestert i Frankrike og utlevert til Tyskland i 1999, hvor han ble stilt for retten, og i 2001 dømt til ni års fengsel. I 2003 ble han benådet og løslatt.

Kleins forbindelser til Tysklands tidligere utenriksminister Joschka Fischer førte til debatt da han ble fanget, og Ilich Ramírez Sánchez avslørte at de hadde gjemt våpen som skulle brukes til terrorisme hos Fischer.   Klein var også en venn av Daniel Cohn-Bendit, og det er blitt antydet at Cohn-Bendit hjalp Klein mens han levde skjult.

## Referanser


## Eksterne lenker
*