open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Morten Wetland

**Morten Wetland** (født 12. mai 1951) er en norsk tidligere politiker (Ap) og diplomat. 

## Bakgrunn og virke

Wetland er født og oppvokst i Oslo. Han er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo (1976) og var Norges ambassadør til Tyskland 2003–2005 og ambassadør til FN i New York FN 2008–2012. Fra 2012 til 2018 var han tilknyttet kommunikasjons- og rådgivningsselskapet First House.

Wetland var statssekretær på Statsministerens kontor og har vært statssekretær i både Thorbjørn Jaglands og Gro Harlem Brundtlands regjeringer. Wetland har vært Norges ambassadør i Tyskland. Han hadde ansvaret for juridiske spørsmål under EØS-forhandlingene.

Wetland er kommandør av St. Olavs orden (1998).

## Politiske verv
* 2005–2007: Statssekretær ved Statsministerens kontor, Jens Stoltenbergs andre regjering
* 1996: Statssekretær i Nærings- og energidepartementet (energisaker), Thorbjørn Jaglands regjering
* 1994–1996: Statssekretær ved Statsministerens kontor, Gro Harlem Brundtlands tredje regjering

## Karriere
* 2012–2018: partner og seniorrådgiver i kommunikasjons- og rådgivningsselskapet First House
* 2008–2012: Norges FN-ambassadør
* 2003–2005: Europadirektør i Statkraft
* 1998–2003: Ambassadør til Tyskland
* 1997–1998: Kampanjeleder for Gro Harlem Brundtlands kandidatur til generaldirektørstillingen i WHO
* 1991–1994: Ekspedisjonssjef ved Statsministerens kontor (internasjonal avdeling)
* 1990 spesialrådgiver ved Statsministerens kontor
* 1989–1990: Underdirektør i Utenriksdepartementet (rettsavdelingen)
* 1985–1989: Embetsmann Statsministerens kontor
* 1980–1983: Ambassadesekretær i Bonn
* 1978–1979: Dommerfullmektig i Grimstad
* 1976: Ansatt i Utenriksdepartementet

## Referanser


## Kilder
* Biografi

## Eksterne lenker
* 
*
Thornton Wilder

**Thornton Niven Wilder** (født 17. april 1897 i Madison i Wisconsin i USA, død 7. desember 1975 i Hamden i Connecticut) var en amerikansk forfatter.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Thornton Wilder var diplomatsønn og bodde store deler av sin barndom i Kina. Hans eldre bror, Amos, og deres tre yngre søstre, Charlotte, Isabel og Janet, var også forfattere med en viss suksess. Wilder hadde også en tvillingbror, men han døde under fødselen.

### Forfatter
Wilder begynte å skrive skuespill mens han gikk på The Thacher School i Ojai, California, hvor han ikke fant seg til rette og ble mobbet av sine medelever som over-intellektuell. Ifølge hans medelever ble han etterlatt til seg selv og gjemte seg i biblioteket, samtidig som han lærte å distansere seg fra nedverdigelsene og forskjellene.

Etter å ha tjenestegjort i kystvakten under første verdenskrig, begynte han på Oberlin College før han begynte på Yale University. Seks år etter han var uteksaminert fra Yale, i 1925, utkom hans første roman, *[[The Cabala]]*. I 1927 kom boken som ga han kommersiell suksess, *The Bridge of San Luis Rey* og ga han hans første Pulitzer (i 1928). Denne kom på norsk under tittelen *[[Broen San Luis Rey]]* i 1929.

I årene 1930 til 1937 underviste han på University of Chicago. I 1938 og 1943 vant han igjen Pulitzer-prisen, denne gangen for drama for sine skuespill *Our Town* i 1938 og *The Skin of Our Teeth* i 1942. 

Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i luftvåpenet og mottok flere utmerkelser. Etter krigen underviste han i flere år på University of Hawaii og i lyrikk ved Harvard. Til tross for at han fortrinnsvis så på seg selv om en lærer og sekundært som forfatter, fortsatte han å skrive hele livet sitt. 

Wilder ble i 1956 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. I 1957 mottok han Friedenspreis des Deutschen Buchhandels (de tyske bokhandlernes fredspris) og Presidentens frihetsmedalje (Presidential Medal of Freedom) i 1963. I 1967 vant han National Book Award (den nasjonale bokprisen) for romanen *[[The Eighth Day]]*. Han døde mens han sov, i Hamden i Connecticut, hvor han hadde bodd sammen med sin søster Isabel i mange år.

Wilder har også skrevet komedien *The Merchant of Yonkers* fra 1938, som kom i ny utgave under tittelen *The Matchmaker* i 1954, og som dannet grunnlaget for den verdenskjente operetten *[[Hello, Dolly!]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*
John Ugelstad

**John Ugelstad** (1921–1997) var en norsk kjemiker og oppfinner, kjent for Ugelstad-kuler og han regnes som den fremste pioneren innen polymer- og kolloidkjemi.

Etter examen artium 1941 ble han kjemiingeniør ved Norges tekniske høgskole (NTH) i 1948, for så å flytte til Nederland der han jobbet for Philips sin plastavdeling.  Han tok også  en doktorgrad ved universitetet i Leiden og ble dr.philos. i 1955. I 1956 ble han dosent i industriell kjemi ved NTH, og professor i 1967, og her ble han resten av sitt yrkesaktive liv, frem til 1991. 

I 1977 oppfant han, i nært samarbeid med professor Arvid Berge og dr.ing. Turid Ellingsen, «Ugelstad-kuler», monodisperse plastkuler som allerede i 1983 ble brukt av Kjell Nustad og Gunnar Kvalheim for kurering av benmargskreft ved Radiumhospitalet.  

Ugelstads oppfinnelse la grunnlaget for selskapet Dynal, som har vokst til å bli et stort internasjonalt firma innen bioteknologi. Denne teknologien har fått stor betydning for industriell og medisinsk utvikling i Norge og andre land.  Det finnes stadig nye anvendelser for kulene innenfor flere fagfelt. Ugelstad hadde en rekke patenter og forfattet over to hundre forskningsartikler.  I 2002 ble  *Ugelstad lab* ved NTNU. 

Kollega Per Rangnes har skrevet biografien *John Ugelstad – the Man Behind the Beads*, som ble utgitt etter hans død i 1997, og handler om hans faglige karriere. Delen som om handler personen Ugelstad er skrevet av Gerd Isern, journalist i Adresseavisen. Ugelstad var sønn av fabrikkeier Petter Endresen Ugelstad (1893–1975) og Karen Stene (1898–1993). John giftet seg i 1948 med billedkunstneren Viola Sommervold Rigstad (1922–2017).

## Utmerkelser
* SINTEFs belønningsfond 1982
* Guldkuggen (Sverige) i 1984
* Nihon University School of Medecine Price (Japan), 1985
* Norsk Kjemisk Selskaps medalje til minne om Guldberg og Waages massevirkningslov 1985
* Oppfinnerprisen 1986 fra Norsk Oppfinnerforening
* Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråds ærespris 1986
* Gunnerusmedaljen 1987 
* St. Olavs Orden, kommandør 1990
* Norges Tekniske Vitenskapsakademi, æresmedlem 1991
* The Holger Crafoord Award (Society of Blood Purification), 1993
* Det Norske Videnskaps-Akademi, innvalgt
* Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, innvalgt
## Referanser


## Eksterne lenker

*
Wienerbrød

**Wienerbrød** (også kalt **tebrød**) er en form for hvitt, søtt bakverk laget av gjærhevet tertedeig, også kjent som butterdeig, skilt i flere lag av fett, vanligst smør. Retten stammer delvis fra Wien og Danmark, men lages hovedsakelig i Skandinavia og blir på engelsk kalt *Danish pastry*, «dansk bakverk».

Wienerbrød lages ved å kjevle ut en deig laget av mel, melk og egg med sukker og kanskje kardemomme. Deretter smører man ut bakefett, som smør eller margarin, på deigen. Lagene blir lagt oppå hverandre og kjevlet videre. Typisk legger man tre lag oppå hverandre tre ganger, slik at det tilsammen blir 27 fettlag. Ofte kjøler man ned deigen ned for å gjøre den lettere å håndtere. Resultatet blir et smøraktig, lagdelt bakverk.

Bakverket kan ha ulik fyll og glasur. En vanlig variant er vaniljekrem i midten og melis rundt. Andre brukte smaker er sjokolade, syltetøy og nøtter.

Det finnes flere varianter med hensyn til form (blant annet stang og krans) og fyll (eplemos, aprikossyltetøy). Varianten med bringebær og marsipan kalles i Danmark *spandauer*. Kjøtt, ost og grønnsaker brukes som fyll i noen varianter.

En baker fra København var i Wien i 1843, hvor han smakte wienerske croissanter. Der han fikk lisens til å lage tilsvarende i København. Bakeren kjente de sukkerglade københavnerne, så han la inn litt fyll i croissanten før den ble rullet den sammen. Dermed var det første danske wienerbrødet skapt.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Åfjordsbåt

**Åfjordsbåt** eller **åfjordbåt** er en gammel robåttype fra Åfjord på Fosenhalvøya. Denne typen båt er den eneste, godt kjente trøndelagsbåten i våre dager, men tidligere fantes i det minste også en såkalt innherredsbåt, som visstnok var mer lik nordmørsbåten enn det åfjordsbåten er.  Det sies også at båter i Åfjord i gamle dager også bygdes mer som nordmørsbåten, men at båtbyggerne så gikk over til å bygge slik vi nå kjenner til (i forbindelse med overgang til sagde bord på slutten av 1700-tallet)  Materialøkonomien ble visstnok mye bedre med dette, idet materialbehovet etter sigende gikk ned til under det halve.

Åfjordsbåten er i nær slekt med nordlandsbåter; en åfjordsbåt ligner svært på den gamle krumstevningstypen av nordlandsbåter.

## Forskjellige typer av åfjordsbåt
***[[Færing]]**, fra 12 til 14 fot, har 2 årepar
***Halvfjerderømming**, rundt 22 fot, har 3-4 årepar
***Firing**, rundt 24 fot, 2-4 årepar, alt ettersom den ble brukt som fraktebåt eller til fiske
***Læstabåt**, tolæstring eller læstring, henholdsvis plass til 24 tønner eller 12 tønner, 32- 34 fot, eller 28 -30 fot 6 årepar, kan ha toppseil og løfting
***[[Fembøring]]**, rundt 42 fot, 6 årepar, har gjerne toppseil og løfting
***Lofotbåt**, rundt 52 fot, 6-8 årepar, toppseil, løfting og ble tradsjonelt brukt til å seile fra Trøndelag til lofotfisket

## Se også
* Einar Borgfjord
* Fosen folkehøgskole
## Referanser
Michoacán

**Michoacán**, offisielt **Michoacán de Ocampo**, er en delstat i Mexico. Befolkningen ligger på drøye 4 millioner, og arealet utgjør 59&nbsp;643 km². Delstatshovedstaden og den største byen er Morelia.

## Geografi
Staten befinner seg nordvest for Mexico by, og grenser til delstatene México og Guerrero i sør, til Guanajuato og Querétaro i nord og Colima og Jalisco i nordvest. Mot vest har Michoacán kyst mot Stillehavet. Store deler av innlandet befinner seg i høylandet, eksempelvis ligger delstatshovedstaden Morelia i ca. 1900 meters høyde. Store fruktbare områder veksler med tempererte skogområder, samt tørr tropeskog ved kysten. Deler av området er også tørt og steppelignende.

## Historie

Tarasco-nasjonen, som hadde sitt sentrum i Tzintzuntzan, var en av de få nasjonene som klarte å motstå å bli erobret av aztekerne. Imidlertid, fra 1523 ble området erobret av spanjolene under ledelse av Niño de Guzman, en av de mest grusomme og blodtørstige av conquistadorene, som blant annet brente tarasco-kongen levende i sin jakt på gull. Ryktene om hans fremferd nådde til slutt det spanske hoffet, og han ble hjemkalt. I stedet sendte spanjolene i 1532 Don Vasco de Quiroga til området som guvernør. Han fremmet human behandling av befolkningen, misjonsvirksomhet, utdanning, jordbruksutvikling og håndverk. Han er i dag kanonisert som helgen. Det rike jordbruket gjorde Michoacán til en sentral provins i det spanske Mexico. På 1920-tallet var Michoacán et av arnestedene for Cristero-opprøret, et katolsk fundert opprør mot de revolusjonære myndighetene i Mexico by. President Lázaro Cárdenas, født i Michoacán, gjorde imidlertid mye for å utvikle delstaten i sin presidentperiode 1934–1940.

## Befolkning

I Mexico mener man at folk i Michoacán er forholdsvis lyshudete. Et unntak danner delstatens største gruppe av urfolk, nemlig purépecha-folket (også kjent som tarasco-folket) i området rundt Pátzcuarosjøen. Deres språk er ikke i slekt med noe annet språk i verden, og snakkes av ca. 120 000 mennesker. Deres maskedans imiterer hvite mennesker, som purépechaene mente oppførte seg som gamle menn. På allehelgensdag er øya Janitzio i Pátzcuarosjøen stedet for en gripende feiring av de døde. 

Kjøkkenet i Michoacán byr på spesialiteter som carnitas, svinekjøtt serverert som tacos.

## Interessant i Michoacán
Sentralt i staten ligger Pátzcuarosjøen, et kjent turistmål. Øst i delstaten ligger vinterområdene for monarksommerfuglen, som årvisst trekker fra vestre Canada. Gamlebyen i delstatshovedstaden Morelia står på UNESCOs verdensarvliste, og vakker koloniarkitektur finnes også i byen Pátzcuaro. I Tzintzuntzan finnes restene etter Yacatas-templene, purépecha-kulturens hovedstad før spanjolene ankom. Langs kysten er det flere badesteder.

## Se også
* Liste over kommuner i delstaten Michoacán
## Eksterne lenker
*
Van

:*For den tyrkiske byen, se [[Van (Tyrkia)]]*

**van** er en betegnelse i nederlandske navn for hvor personen stammer fra. *van* er en preposisjon og ordet betyr på nederlandsk "fra, av". I nederlandsk er typen navneledd kjent som *tussenvoegsel*, hvorav andre mye brukte *tussenvoegsel* er *de*. 
*van* må ikke sammenliknes med det tyske *[[von]]* som ofte betegner hvilken adelsslekt personen er fra.

Andre former av *van* er sammentreninger som *van het* and *van't* og intetkjønnsformen *het*. *van* kan også skrives sammen med hovednavnet, spesielt i anglifisert versjon, som for eksempel i *[[Cornelius Vanderbilt|Vanderbilt]]*, eller Johannes Vermeer, som er en sammentrekking av *van der meer*. 

Det er forskjell på regler eller sedvane i Nederland og Belgia når det gjelder tussenvoegsel. I Belgia skriver de normalt stor forbokstav (f.eks Jean-Claude Van Damme), mens det i Nederland brukes liten forbokstav dersom navnet er innledet av fornavnet (f.eks Marco van Basten). På nederlandsk brukes derimot stor forbokstav dersom fornavnet er utelatt (f.eks Van Basten).

I 2020 gikk person til sak gjennom personvernnemnda for å få sin banks datasystemer til å skrive van med med liten i stedet for stor V.

## Kjente personer med van i navnet
* Ludwig van Beethoven
* Rembrandt van Rijn
* Jan van Eyck 
* Vincent van Gogh
* Eddie Van Halen
* Martin Van Buren
* Jean-Claude Van Damme

; Nordmenn, eller betydning i norsk historie
* Alf van der Hagen
* Stig van Eijk
* Hans van Steenwinckel den eldre (c1545-c1601)
* Isaac van Geelkerck (ca. 1585-1656) 

## Referanser
Bram van Velde

**Bram van Velde** (født **Abraham Gerardus van Velde** 1895 i Zoeterwoude, Nederland, død 1981 i Grimaud, Frankrike) var en nederlandsk maler og tegner.Bram van Velde var bror av Geer van Velde.

I 1922 sluttet Van Velde seg til malerkolonien i Worpswede i Tyskland. I 1924 dro til han Paris og bodde der, mens han fra 1965 var bosatt i Genève.

I starten av sin karriere malte han særlig fauvistisk inspirerte landskaper og blomstermalerier i kraftige, ekspressive farger. I verkene hans fra slutten av 1920-årene kan man se at han er påvirket av kubismens formspråk, mens fra rundt 1930 utviklet verkene hans seg mer mot det abstrakte.

Etter den andre verdenskrig ble han en abstrakt ekspresjonist og fremviste et meget personlig uttrykk.

## Referanser


## Kilder
* ArtNetGallery.com
* Aschehoug og Gyldendals STORE NORSKE leksikon, 3. utgave, 2. opplag, 1998

## Eksterne lenker
* Biografi -på flamsk
* Verk av van Velde -privat hjemmeside
Åremål

**Åremål** er betegnelsen for en tidsbegrenset kontrakt. Kontrakter av denne typen inngås som oftest i forbindelse med leieforhold eller ansettelser, såkalte *åremålsstillinger.* Bruk av slike kontrakter er regulert i norsk lov.
Karpelakser

* *[[Agoniates]]*
* *[[Aphyocharax]]*
* Bryconinae
* Characinae
* Cheirodontinae
* *[[Clupeacharax]]*
* Glandulocaudinae
* Iguanodectinae
* Rhoadsiinae
* Serrasalminae
* Stethaprioninae
* *[[Stygichthys typhlops]]*
* *[[Tetragonopterus]]*

**Karpelaksene** finnes i Amerika, fra Sørvest-Texas og Mexico, Sentral-Amerika og Sør-Amerika.
De varierer i lengde, og de minste ligger på ca. 13 mm.

Denne gruppen tjener til en viss grad som samlesekk, mange arter har blitt fjernet fra gruppen og dannet egne grupper, noe som sannsynligvis vil fortsette.
De kjente tetraene og pirayaene tilhører karpelaksene.

## Slekter (utvalg)
* *[[Hemigrammus]]*
* *[[Hyphessobrycon]]*
* *[[Kerritetra|Inpaichthys]]*
* *[[Paracheirodon]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Tree of Life: Characiformes – Besøkt 21. juni 2008
Jens Ulltveit-Moe

**Jens Dag Ulltveit-Moe** (født 1942) er en norsk milliardær og investor. Han er grunnlegger og konsernsjef i industriselskapet Umoe. Ulltveit-Moe hadde en formue på 2,6 milliarder i 2024.

## Bakgrunn og virke
Ulltveit-Moe er utdannet siviløkonom ved Norges handelshøyskole i Bergen, og tok senere mastergrad i internasjonal politikk ved Columbia University i USA.

Deretter jobbet han som konsulent i McKinsey i New York og London, før han ble administrerende direktør i Asterix Shipping i London. Videre ble han headhuntet til Knut Knutsen O.A.S. i Haugesund i 1980.

I 1984 startet han investeringsselskapet Ulltveit-Moe-gruppen, som siden ble omdøpt til Umoe AS. Bedriften er idag et industriselskap med mange ulike aktiviteter.

Harding Safety (nå Umoe Schat Harding) ble kjøpt i 1986. I 1991 tok han kontroll over Haugesund Mekaniske Verksted som ble utviklet til Umoe Olje og Gass og solgt i 2000.

Fra 1990 til 1992, var han president i Norges Rederiforbund.

Fra 2000 til 2004, var han president i Næringslivets Hovedorganisasjon. I 2003 ble han sterkt kritisert for en avtale med sønnen til tidligere president i Iran, Mehdi Hashemi Rafsanjani, fra 1997.

I 2002 startet han Umoe IKT og Umoe Catering med Peppes Pizza, TGIF Fridays, Burger King, en rekke flyplassrestauranter og lokale kafeer. Sønnico ble kjøpt i 2003.

I 2008 solgte han tankflåten i Knutsen OAS for å satse på fornybar energi. Umoe Bioenergy dyrker nå  mål med sukkerrør i Brasil for produksjon av  tonn bioetanol årlig.

Umoe Solar utvikler et anlegg for  ton polysilisium i Miramichi, Canada. I mai 2010 ble prosjektet utsatt på ubestemt tid.

Ulltveit-Moe har gitt 70 millioner til etablering av et klimahus i Oslo, som skal formidle forskningsbasert kunnskap om global oppvarming, med fokus på barn og ungdom. 8. mai 2022 ble han innvalgt medlem av Miljøpartiet De Grønnes sentralstyre. Han har opprettet Klimastiftelsen Umoe og gitt den 700 millioner kroner.

Han er gift og har en datter med Karen Helene Ulltveit-Moe, professor ved Økonomisk institutt, Universitetet i Oslo. Fra før har han en datter fra ekteskap med Hanne Elisabeth Kierulf. Tidligere var han gift med Tracy Girard. Ifølge tidsskriftet *[[Kapital (tidsskrift)|Kapital]]* hadde Ulltveit-Moe en formue på 2,6 milliarder i 2024.

Til stortingsvalget 2025 ga han 1 million kroner til partiet Venstre.

Ulltveit-Moe (gjennom selskapet Umoe AS) eier sammen med en rekke andre milliardærer aksjer i den liberale tankesmien Civita.

## Referanser


## Kilder
* «Jens Ulltveit-Moe», fra *[[Norsk biografisk leksikon]]*

## Eksterne lenker
* 
*
Teoderik

**Teoderik** kan være:
*Vestgotiske konger:
**Teoderik I (419-451)
**Teoderik II (453-466)

*Teoderik den store, østgotisk konge (488-526)

*Frankiske konger:
**Teoderik I (511-534)
**Teoderik II (612-613)
**Teoderik III (632-691)
**Teoderik IV (721-737)

*Teoderik (d. 1102), motpave
*Teoderik av Freiberg (f. 1250-d. 1310), tysk teolog
Sedimentær bergart

**Sedimentære bergarter** eller **avsetningsbergarter** består av konsoliderte sedimenter. Den kan være en lagdelt bergart, som har svært gode kløvegenskaper mellom hvert lag, som skifer. Den kan inneholde boller (runde stykker) av ulike bergarter, innstøpt i en sement (forsteinet leire) som konglomerater, eller ha en homogen struktur som sandstein og kalkstein.

## Dannelse
Dannet ved avsetning eller avleiring av mineraler og gamle bergartsfragmenter. Sedimentære bergarter er vanligst dannet av materiale fra eldre forvitrede bergarter (grus, sand og leire). Disse er forvitret på grunn av frost (frostsprenging), mekaniske påkjenninger, ras og isbreer.

Disse har blitt avsatt etter å ha blitt ført med vind eller vann. Vanligst er de ført med vannmasser (elv) ut i et basseng (vann, havet) og blitt avsatt der, lag på lag. Nærmest elveutløpet avsettes de største og tyngste fragmentene, mens de små og lette fragmentene føres med vannmassene lengre ut i bassenget før de synker til bunnen og avsettes.

Avsetning fra et elveløp, skjer i intervaller eller sykluser. Fordi mengden av vann i elven og mengden av bergartsmaterialene i vannet varierer med årstidene, vil det avsatte laget bli variert og lagdelt, med grovere og finere masse.

Sedimentene (avsetningene) er herdet, sementert eller «forsteinet». Høyt trykk og temperatur har bidratt til dannelsen av denne gruppen bergart. Men de er ikke omdannet (metamorfose), slik som hos de metamorfe bergartene, der bergarten er krystallisert. Sedimentære bergarter er døde og mangler krystaller.

**Oppsummering av dannelse:** Forvitring → Erosjon → Transport → Sedimentasjon → Litifisering

Sedimentære bergarter deles inn i fire grupper etter hvordan de er dannet, eller rettere, hvorhen og hvordan de er avsatt.
* Fluviale bergarter – avsatt i elveløp
* Deltaiske bergarter – fra elvedelta
* Marine bergarter – fra havet
* Eoliske bergarter – avsatt med vinden

## Oppdeling i hovedgrupper
De deles inn i tre hovedgrupper etter hvilke materialer de er dannet av:

### Klastiske
Dannet av forvitring, transport og deposisjon.
*Sandstein
*Konglomerat
*Tillitt
*Siltstein
*Breksje
*Leirskifer

### Kjemiske
Dannet ved utfelling av komponenter fra vann.
*Gips
*Chert
*Halitt
*Oolitt

### Biogene (organiske)
Dannet fra organisk materiale, i hovedsak planterester eller dyr.
*Kritt
*Kalkstein
*Kull
*Alunskifer, er dannet av mudder rikt på organisk materiale.

## Klassifisering
Følgende særtrekk har betydning for å klassifisere bergarten:
* Kornstørrelse
* Kornenes sorteringsgrad
* Kornenes rundingsgrad
* Type bollemateriale
* Type sement
* Type matriks

## Referanser
Amfibolitt

**Amfibolitt** ( / æ m ˈ f ɪ b ə l aɪ t / ) er en metamorf bergart som inneholder amfibol, spesielt hornblende og aktinolitt, samt plagioklasfeltspat, men med lite eller ingen kvarts. Den er typisk mørkfarget og tett, med en svakt foliert eller skistose (flakete) struktur. De små flakene av svart og hvitt i fjellet gir den ofte et salt-og-pepper-utseende.

Amfibolitt dannes ofte ved metamorfose av mafiske magmatiske bergarter, for eksempel basalt. Men fordi metamorfose skaper mineraler helt basert på kjemien til protolitten, kan visse "skitne mergel" og vulkanske sedimenter også forvandles til en amfibolittsammensetning. Avsetninger som inneholder dolomitt og sideritt gir også lett amfibolitt ( tremolitt -skifer, gruneritt -skifer og andre), spesielt der det har vært en viss kontaktmetamorfose av tilstøtende granittiske masser. Metamorfosert basalt (**metabasalt**) skaper *orto-amfibolitt* og andre kjemisk passende litologier skaper *para-amfibolitt* .

Selv om tremolitt er en metamorf amfibol, er den oftest avledet fra sterkt metamorfoserte ultramafiske bergarter, og tremolitt-talkskifer blir derfor ikke generelt sett på som en rekke amfibolitter. En holokrystallinsk plutonisk magmatisk bergart som hovedsakelig består av hornblende-amfibol kalles en hornblendiitt, ​​som vanligvis er en krystallkumulert bergart. Magmatiske bergarter med mer enn 90 % amfiboler, som har en feltspatgrunnmasse, kan være lamprofyrer .

## Se også
*Liste over bergarter

## Eksterne lenker
* 
* Artikkel i Store norske leksikon
Reinfried Herbst

**Reinfried Herbst** (født 11. oktober 1978 i Salzburg) er en østerriksk tidligere alpinist.

## Karriere

Etter at Herbst hadde kvalifisert seg for deltakelse i verdenscupen 2005, ble han satt ut av det østerrikske landslaget på grunn av manglende resultater. Like før den påfølgende sesongen startet, kjørte han seg inn på laget igjen, og oppnådde raskt gode plasseringer.

Herbsts hittil fremste resultat er sølvmedaljen i slalåm under OL 2006 i Sestriere. På seierspallen stod han sammen med landsmennene Benjamin Raich (gull) og Rainer Schönfelder (bronse). I Vinter-OL 2010 deltok Herbst i slalåm og oppnådde en tiendeplass.

Reinfried Herbst vant slalåmcupen sammenlagt i sesongen 2009/2010.

11. mars 2006 vant han sitt første renn i verdenscupen, da han gikk til topps i slalåmrennet i Shiga Kogen i Japan. Per 27. januar 2009 har han i alt vunnet fem enkeltrenn:

Han ble østerriksk mester i slalåm i 2008, og vant den nasjonale storslalåmtittelen i 2003.

## Resultater i verdenscupen i alpint

### Individuelle seire

### Sammenlagtplasseringer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Kvartsdioritt

**Kvartsdioritt** (porfyritt) er en magmatisk bergart, en dypbergart. Den er en dioritt med særlig høyt innhold av kvarts, foruten feltspat (hovedsakelig anortitt) og litt biotitt. 

Bergarten er valgt til fylkesstein for Sør-Trøndelag under navnet «trondhjemitt». Også navneformen «trondheimitt» er brukt.  

## Dannelse
Den kaledonske fjellkjede oppsto i slutten av ordovicium og i begynnelsen av silur. Den gikk fra Skottland, via Hardangerfjorden, Jotunheimen, i en rund sirkel gjennom Sverige til Lofoten og sluttet ved Svalbard. Denne fjellkjeden er idag nedslitt, slik at dypbergartene har kommet fram i dagen. Kvartsdioritt er en slik bergart. I Alpene, Himalaya og Andesfjellene finnes lignende bergarter.

## Hvit granitt
Den hvite granitten er ikke en granitt, fordi den ikke inneholder kalifeltspat, den er en dioritt, eller mer korrekt en kvartsdioritt. Den inneholder mye kvarts (SiO2 ), svært mye til å være en dioritt. Hvitfargen kommer av at dioritten nesten ikke inneholder biotitt.

Den går under handelsnavnet *hvit granitt*, *lys granitt* men også *trondhjemitt* eller *tonalitt*, og finnes blant annet ved Grimstad, Støren og Tolga. I Sogn er det også et brudd som tar ut denne bergarten.

## Se også
*Liste over bergarter
* Trondheimsfeltet

## Referanser
Halabja

**Halabja** (kurdisk: ‏هه‌ڵه‌بجه‎, *Helebce*; arabisk: ‏حلبجة‎, *Ḥalabǧa*) er en kurdisk by i det nordøstlige Irak et par kilometer fra grensen til Iran. Byen ligger 150&nbsp;km nord for Bagdad, 11 kilometer fra den iranske grense. Rundt byen er en rekke høyder: Suran, Balambu, Shireh-roudi og Shaghan. Byen bebos av cirka 85&nbsp;000 innbyggere.

Fra februar 2015 er Halabja hovedstad  i den kurdiske provinsen Halabja.

## Historie
Halabja har lang historie. Dersom Frayne (1990) har rett, lå Lullubi-hovedstaden *Lulubuna* eller *Luluban* - i det 3. årtusen før Kristus - der Halabja nå ligger.

Gravfeltet i det nye Halabja har gravene til en rekke historisk kjente personer, som Ahmed Mukhtar Jaf, Tayar Bag Jaf og Adila Khanim. In august 2009 ble det funnet tre 1600-talls-graver i bydelen Ababile. Dette gjør det nærliggende å anta at den nåværende by er noe eldre enn det man tidligere har antatt: Noen kilder har ment at den ble bygget av osmanene ca 1850.

Den moderne utvikling av byen skjedde fra 1900-tallet av. Postkontoret ble åpnet i 1924 og den første skole året etter. Qaysari Pasha- og Hamid Bag-basarene ble bygget i 1932. Elektrifiseringen skjedde først i 1940.

Byen ble verdenskjent i mars 1988 da irakiske styrker angrep byen med stridsgass etter at den var erobret av geriljastyrker (peshmergas) fra PUK (Kurdistans patriotiske union). Rundt 5&nbsp;000 mennesker antas å ha dødd i angrepet og mange  sliter fortsatt med store fysiske og psykiske ettervirkninger fra angrepet. Tusener flyktet til nabolandet Tyrkia.

Halabja er et senter for kurdisk islamisme og partiet Islamic Union of Kurdistan har betydelig oppslutning her. Utbrytere fra dette partiet dannet i år 2000 den væpnede gruppa Ansar al-Islam, ledet av mulla Krekar, som under iransk artilleristøtte okkuperte noen landsbyer ved den iranske grensa. Enklaven til Ansar al-Islam ble erobret av PUK med amerikansk flystøtte under invasjonen av Irak i 2003.

23. desember 2005 ble  forretningsmannen Frans van Anraat dømt til 15 års fengsel av en nederlandsk rett, for å ha solgt kjemikalier til   framstilling  av kjemiske våpen til Saddam Husseins regime. Retten slo  fast  at gassangrepet inngikk i en systematisk folkemordspolitikk overfor  kurderne. Det  var første gang gassangrepet på Halabja er blitt rettslig kategorisert som folkemord.

På 18-årsdagen for gassangrepet, 18. mars 2006, brøt det ut voldsomme opptøyer i Halabja  rettet mot det regjerende partiet PUK.  Anslagsvis 7 000 demonstranter klaget over manglende oppfølging av ofrene for gassangrepet og manglende investeringer i infrastruktur i den ødelagte byen.  Demonstrantene  raserte  museet som er oppført til minne om   Halabja-ofrene og satte  det i brann. Det kurdiske politiet åpnet til sist ild mot demonstrantene. En 17 år gammel gutt ble drept og et titalls personer såret.

## Se også
* Folkemord
* Kjemisk krigføring
* Ali Hassan al-Majid (Kjemiske Ali)

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
* "The Kurdistani" om opptøyene i  2006   https://web.archive.org/web/20110521085501/http://thekurdistani.com/news/content/view/2018/2/
Irradians

**Irradians**, eller **innstrålingstetthet**, er et begrep som brukes om styrken på elektromagnetisk stråling på ei overflate. Irradians måles i W/m² (watt pr. kvadratmeter). Sybolet for irradians er *E*, siden begrepet først ble definert på fransk – *Éclairement*. Hvis en lyskilde sender ut lys i alle retninger og det ikke foregår absorpsjon, vil irradiansen avta med kvadratet av avstanden fra kilden, siden det arealet som lyset spres over øker med kvadratet av avstanden.

## Referanser
Renate Götschl

**Renate Götschl** (født 6. august 1975 i Judenburg, Steiermark) er en østerriksk tidligere alpinist.

Hun vant verdenscupen sammenlagt i 2000. Hun har tatt to VM-gull. Under åpningen av OL 2006 i Torino var hun flaggbærer for den østerrikske troppen.

Hun vant totalt 46 renn i verdenscupen.

## Meritter
### [[OL]]
* Salt Lake City 2002: bronse i utfor og sølv i kombinasjonen

### [[VM i alpint|VM]]
* Sestriere 1997: **gull** i kombinasjonen
* Vail 1999: **gull** i utfor, sølv i Super-G, sølv i kombinasjonen
* Åre 2007: **gull** i lagkonkurranse
* St. Anton 2001: sølv i utfor
* Bormio 2005: sølv i lagøvelsen, bronse i utfor

### [[Verdenscupen i alpint|Verdenscup]]
* Sammenlagtvinner 2001, nummer 2 sammenlagt i 2001, 2002 og 2004
* Vinner av utforcupen i 1997, 1999, 2004 og 2005
* Vinner av Super-G-cupen (2000 og 2004
* 44 seire i enkeltrenn (24 utfor, 17 Super-G, 4 kombinasjon og 1 slalåm.

#### Pallplasseringer i verdenscupen

## Se også
* Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport
* Liste over verdenscupvinnere i alpint for kvinner

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fykocyanin

**Fykocyanin** (gresk: *phycos* – «tang»; *kyanos* – «lasurstein») er et hjelpepigment i fotosyntesen for visse bakterier. Det tilhørende fykobilinfamilien av hjelpepigmenter. Fykocyanin absorberer stråling mellom 500 og 650 nm (grønt og gult) og reflekterer blått og rødt.

Fykocyanin forekommer framfor alt i blågrønnbakterier.
Didier Défago

**Didier Défago** (født 2. oktober 1977 i Morgins) er en sveitsisk tidligere alpinist.

## Karriere

I 1996 vant Didier Défago junior-VM i super-G og fikk bronse i storslalåm. I mars samme år debuterte han i verdenscupen i mars 1996 i Hafjell. Karrierens første verdenscupseier kom 20. desember 2002 i et super-G-renn i Val Gardena. Over seks år senere, i januar 2009, tok han sin andre seier, i utforløypa i Wengen.

Under VM 2007 i Åre kom Défago på fjerdeplass i kombinasjonen. Dermed la sveitsiske utøvere beslag på tre av de fire fremste plasseringene (Daniel Albrecht tok gullet, mens Marc Berthod fikk bronse).

I OL 2010 i Whistler gikk Défago til topps i utfor, sju hundredeler foran Aksel Lund Svindal. Défago la opp i 2015.

Broren Daniel Défago har også vært på det sveitsiske alpinlandslaget.

## Resultater i verdenscupen i alpint

### Enkeltseire

### Sammenlagtplasseringer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fotoinhibering

**Fotoinhibering** er en lysindusert reduksjon i fotosyntesekapasiteten i planter, alger eller blågrønnbakterier. Fotosystem II (PSII) er mer sensitivt overfor lys enn resten av fotosynteseapparatet, og forskere brukere derfor ofte begrepet fotoinhibering om lysinduserte skader på fotosystem II. I levende organismer (in vivo forsøk), blir de skadde reaksjonssenterne i fotosystem II kontinuerlig repareret. Dette skjer ved at D1-proteinet i reaksjonssenteret brytes ned og nytt D1-protein syntetiseres. Det er tilgjengelig en rekke reviewartikler som omhandler fotoinhibering.

## Referanser
Janez Zavrl

**Janez Zavrl** (født 25. desember 1982, Ljubljana) er en slovensk fotballspiller som for tiden spiller for Interblock.

Zavrl kom til Bergen for prøvespill i Sportsklubben Brann i månedsskiftet januar/februar 2006 sammen med landsmannen og spiss Tomislav Misura. Etter mye overgangsrot kunne endelig Janez Zavrl signere en tre-års kontrakt med Sportsklubben Brann i mars 2006. 18. august 2006 ble det klart at Brann ikke ønsket å benytte seg av opsjonen de hadde på Janez Zavrl. Janez hadde kontrakt med Brann ut sesongen 2006, der sportsklubben hadde en opsjon på forlengelse som de måtte benytte seg av før 1. september 2006.   
 
## Overgangsrot
Brann hadde fulgt Zavrl over lengre tid og Janez trente ikke en gang under prøvespillet. Dette fordi hans klubb i hjemlandet, Domžale, nektet Zavrl å trene med Brann. Grunnen var at Brann ikke hadde henvendt seg til klubben, men til spilleren direkte. Også dels fordi presidenten i Domžale hadde nektet for å ha gitt Zavrl lov til å reise.

Presidenten truet også med å anmelde Brann til Det europeiske fotballforbundet (UEFA) dersom Brann lot Zavrl være med på trening. Senere kom det signaler om at Brann kunne hente spilleren til Bergen likevel. Det viste seg at Zavrl hadde et punkt i kontrakten som sa at når en klubb la en viss sum penger på bordet, skulle han være fri til å gå. Janez skal også ha hatt en klausul i sin kontrakt med Domžale som sa at «klubber fra Israel, Østerrike, Belgia, Kypros og Skandinavia kan hente ham for en veldig lav, men ikke offentlig, sum». Paradoksalt var det presidenten i Domžale som selv la dette inn i kontrakten til Janez da han kom til klubben. To russiske klubber skal også ha vært interessert i Zavrl, og en av dem, Torpedo Moskva la inn et bud på over åtte millioner norske kroner. Zavrl ønsket seg heller til Brann og Bergen, og summen Brann betalte for Zavrl antas å ligge under én million kroner.

Zavrl kommer fra en kjent fotballfamilie i Slovenia. Hans far har vært trener i Olympiakos, og hans onkel er president i det slovenske fotballforbundet. Janez har to A-landskamper og over 20 U21-landskamper for . I Brann beskrives han som en komplett midtstopper, men 23-åringen har også spilt sentral midtbane.

## Karriere som spiller
(*Sist oppdatert [[12. oktober]] [[2006]]*)

 Kun seriekamper.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ringerikes Museum

**Ringerikes Museum** er distriktsmuseum for Ringeriksregionen, som omfatter de nåværende kommunene Ringerike og Hole i Buskerud fylkeskommune. Bygningene og samlingene eies av Stiftelsen Ringerikes Museum (etablert i 1998), mens Stiftelsen Buskerudmuseene nå står for driften.

Museet har tilhold i Norderhov gamle prestegård, vis-à-vis Norderhov kirke fra middelalderen. Stedet ligger like sør for Hønefoss, i tidligere Norderhov herredskommune. Området rundt kirken og prestegården var i tidligere tider et maktsentrum på Ringerike.

Ifølge museets *Forhandlingsprotokoll I 1923–1963* ble lovene vedtatt lørdag 1. september 1923. Initiativtaker til etableringen av museet var bestyrer (1919–1924, rektor 1924–1937) ved Ringerike Høiere Skole (nå synonym med Ringerike videregående skole) i Hønefoss, Hans Jacob Hammer (1873–1940), og det konstituerende møtet fant sted ved Hønefoss Håndverkerforenings lokaler samme dag som lovene ble vedtatt og museets første styre og råd ble valgt.

Ringerikes Museum inngår nå i Buskerudmuseet, som er en konsolidert museumstiftelse bestående av 13 avdelinger med til sammen 19 besøkssteder spredd ut over hele Buskerud fylkeskommune.

Ringerikes Museum overtok offisielt den gamle prestegården ved Norderhov kirke den 2. april 1960, hvoretter den ble istandgjort og offisielt åpnet som museum for publikum den 8. mai 1961.

Ringerikes Museum er blant annet kjent for *Moeminnet*, minnesamlingen etter dikterpresten Jørgen Moe, *Svenskestua*, der Anna Colbjørnsdatter ifølge sagnet lurte svenskene under slaget på Norderhov i 1716, og *Ikonsamlingen*, som er en av de mest betydningsfulle i Norge utenfor Nasjonalgalleriet og rommer ikoner tilbake til 1400-tallet. Ikonene, som er av russisk og sørøsteuropeisk opprinnelse, ble i sin tid donert museet av kunstneren Hans Ødegaard (1876&ndash;1943) fra Sokna.

Sammen med museet finner man også Buskerud fylkesfotoarkiv og Hjemmestyrkemuseet som viser Milorgs virksomhet i distriktet under andre verdenskrig. Fylkesfotoarkivet har sine kontorer i 2. etasje, der man også finner utstillingen til Hjemmestyrkemuseet.

## Fotogalleri

Ringerike Museum, Ringerike, 2021 (11).jpg|Svenskestua
Ringerike Museum, Ringerike, 2021 (Ikonsamlingen) (2).jpg|Ikonsamlingen
Ringerike Museum, Ringerike, 2021 (brev, Asbjørnsen og Moes samlinger).jpg|Moe-minnet
Ringerike Museum, Ringerike, 2021 (trekkspill).jpg|Hønefoss trekkspillmuseum
Ringerike Museum, Ringerike, 2021 (våpensamling WW2).jpg|Hjemmestyrkemuseet distrikt 14.2


## Se også
* Mo, Jørgen Moes fødested
* Hjemmestyrkemuseet distrikt 14.2
* Hringariki Kulturminnepark
* Hønefoss trekkspillmuseum
* Norderhov gamle prestegård
* Riddergården

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Ikonsamlingen ved Ringerikes Museum
Kompensasjonsdyp

**Kompensasjonsdypet** eller **kompensasjonsnivået** er et begrep i marinbiologi og ferskvannsbiologi, og beskriver det vanndypet der lyset er så svakt at planteplanktonet ikke har noen netto fotosyntese. Det vil si at mengden karbon tapt ved celleånding er like stor som den mengden som bindes ved fotosyntesen. Kompensasjonsdypet skiller mellom vannets eufotiske og afotiske sone.

Forsøk har vist at kompensasjonsdypet ligger på et nivå der mellom 0,1 og 1% av sollyset er i behold.
Afotisk

**Afotisk** (fra gresk: *a*, «ikke» + *phos*, «lys») brukes i marinbiologien om den delen av de frie vannmassene og havbunnen der sollyset ikke slipper ned, og der det ikke kan foregå fotosyntese – til forskjell fra den eufotiske sonen over. I limnologien brukes begrepet trofolyttisk sone.

I fjorder med mye suspendert materiale begynner den afotiske sonen på 10-15 meters dyp, mens den i åpent hav med klart vann kan begynne på 100-200 meters dyp.

## Referanser
Schellenberg

**Schellenberg** er en kommune i Liechtenstein. Den ligger i den nordlige delen av landet og er med sine 3,6 km² landets minste kommune i areal. Per 30. juni 2016 hadde Schellenberg en folkemengde på .

Kommunen ligger 626 moh. Den er vanskelig tilgjengelig på grunn av dårlige transportmuligheter.

Området har vært befolket siden 3000 f.Kr. Det utgjorde en herlighet som i 1699 ble kjøpt av fyrsteslekten Liechtenstein.

## Severdigheter
* Nonnenkloster
* Biedermannhaus
* 2 Burgruinen
* Russendenkmal
* Findling
* Pfarrkirche
* St. Georgs Kapelle

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Primærproduksjon

**Primærproduksjon** er i økologien den mengden organisk materiale som et plantesamfunn (primærprodusentene) produserer ved fotosyntese (og kjemosyntese) gjennom et år.

En skiller mellom **brutto primærproduksjon** og **netto primærproduksjon**, der det som tapes ved produsentenes egen celleånding er trukket fra. Netto primærproduksjon er med andre ord det som er tilgjengelig for konsumenter og nedbrytere i økosystemet. Brutto primærproduksjon er et rent teoretisk begrep, mens nettoproduksjonen kan måles direkte. Det er vanlig å måle primærproduksjonen i g C pr. m² pr. år. I vann brukes også g C pr. m³.

## Referanser
Anaxagoras

**Anaxagoras** (500 f.Kr.-428 f.Kr.) var en filosof i det antikke Hellas. Han ble født i Klazomenai, men tilbragte mesteparten av livet i Athen.

Han var født i Klazomenai (ved det nåværende Izmir) i Lilleasia, og kom ca. 40 år gammel til Athen. Her levde han de neste 30 årene i nær forbindelse med de betydeligste menn, særlig Perikles. Han ble anklaget for ugudelighet, men flyktet til Lampsakos, hvor han døde.

Anaxagoras fremsatte sin lære i et skrift, «Om naturen», hvorav bare små bruddstykker er bevart. Han forklarer verden som en blanding av en mengde opprinnelig uordnede spirer som av ånden (*nous*) er satt i bevegelse og ordnet. I likhet med Empedokles godtok han Parmenides' tese om at verden egentlig er uforanderlig. Forandring forklares ved at materielle partikler blander seg med hverandre og skiller lag. Platon forteller at Anaxagoras ble anklaget av Perikles' politiske motstandere for å ha hevdet at solen var en rødglødende sten og at månen var laget av jord.

Anaxagoras utøvde stor innflytelse på samtid og ettertid, f.eks. på Evripides.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
Heftet Ringerike

***Heftet Ringerike*** er et lokalhistorisk tidsskrift hjemmehørende på Ringerike, et landskapsområdet som omfatter kommunene Hole og Ringerike i Buskerud. Heftet ble stiftet og utgitt som *Jul på Ringerike* for første gang til Jul i 1922. Det har som formål å «fremme interesse for, samle og formidle folkeminne og lokalhistorie med tilknytning til Ringerike».

Heftet publiseres årlig i slutten av oktober. Lanseringen av nye hefter har tradisjonelt funnet sted i «Svenskestua» på Norderhov gamle prestegård (nå kjent som Ringerikes Museum), men interessen ble etter hvert så stor at lanseringen i 2024 ble flyttet til det nye museumsbygget ved Veien Kulturminnepark.

I årene 1922&ndash;1925 var heftet kjent under navnet *Jul på Ringerike*, fra 1926 var navnet *Ringerike,* og fra 2005 *Heftet Ringerike*. Opplaget har i de senere årene ligget på omkring  hefter. Redaksjonen består av sju personer som arbeider på frivillig basis. De mottar en rekke artikler fra eksterne bidragsytere.

## Redaktører
Et utvalg av redaktører i senere år.
* 1993–1995: Gudmund Bakke
* 1996–2003: Fred Harald Nilssen
* 2004–2004: Bjørn Knoph
* 2005–2009: Bjørn Geirr Harsson
* 2010–2014: Torbjørn Paule
* 2015–2021: Ragnvald Lien
* 2022–d.d.: Anne Sofie Hval

## Utgiver av heftet
*Foreningen Heftet Ringerike* (org.nr. ), en ideell organisasjon stiftet 29. oktober 2009, har siden årgang 2010 utgitt *Heftet Ringerike*. Virksomheten ble registrert i Enhetsregisteret 8. februar 2010 og i Frivillighetsregisteret 26. mai 2020.

Det var Ringerikes Ungdomslag (RUL) som opprinnelig startet med å utgi heftet, det første til Jul i 1922. Det fortsatte slik til og med årgangen 1934/1935, men fra og med årgang 1936/1937 kom Ringerikes Museum også med. Årgang 1935/1936 ble ikke publisert, av økonomiske årsaker. Likeledes ble det, på grunn av andre verdenskrig og den tyske okkupasjonen av Norge, ikke publisert hefter for årgangene 1941/1942, 1942/1943, 1943/1944, og 1944/1945. Årgang 1952/1953 ble heller ikke publisert, av økonomiske årsaker. Fra og med årgang 1974 kom også Ringerike Historielag med i publiseringen av heftet. Fra og med årgang 2004 ble imidlertid Ringerikes Museum skiftet ut til fordel for Stiftelsen Ringerikes Museum, noe som fortsatte til og med årgang 2009. Deretter tok Foreningen Heftet Ringerike over.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Biomasse

**Biomasse** er en betegnelse på den totale vekten av levende organismer i en sammenheng. I biologi brukes begrepet for å oppgi bestanden av organismer av en bestemt type eller på et gitt sted, men uttrykket brukes også som generell betegnelse på brensel fra trær og planter, gjødsel, skogsavfall og brenntorv til bruk i oppvarming.

## Begrepsavklaring
Biomasse er massen til levende organismer, og begrepet dekker alt fra muskelvev til organer i et dyr, eller deler av en plante, for eksempel biomassen av løv. En kan også snakke om biomassen av et individ, av alle individer av en art, deler av et økosystem, for eksempel biomassen av alt plankton i en innsjø, biomassen av alle boreale skoger eller begrepet kan brukes på et planetarisk nivå, der en kan snakker om biomassen av alle fotosyntetiserende organismer.

En gjør forskjell på *[[Produsent (biologi)|autotrofe organismer]] * som kan ernære seg selv, og de *[[Konsument (biologi)|heterotrofe organismer]]* som skaffer seg næring ved å spise andre organismer.

## I biologien
Biomasse benyttes ofte som bestandsmål på organismer der individantall ville være upraktisk, for eksempel mengden av arter med sterkt varierende størrelse, slik som mange trær, eller der individene er svært små, slik som mengden bakterier i et økosystem. Ofte vil målet være brukt om mengden levende virke på et gitt område, for eksempel biomassen meitemark per kvadratkilometer dyrket mark, eller total biomasse i en kvadratkilometer skog. 

Totale biomasse på et gitt område vil alltid være avhengig av mengden tilgjengelig energi for laveste trofisk nivå, i de aller fleste tilfeller sollys for planter. I ørkener vil biomassen være begrenset av tilgjengelig vann i stedet.

## Biomasse som brensel
I teorien kan alt biologisk materiale brukes som biomasse, og i dag brukes skogflis, slakteavfall, halm og husdyrgjødsel til å produsere energi. Massen består av blant annet karbon og hydrogen, og har derfor stor energitetthet. En del biomasse kan videreforedles til biodiesel eller andre drivstoffer.

## Se også
*Bioenergi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
NORTaC-C2IS

**NORTaC-C2IS** er et datamaskinbasert kommando- og kontrollsystem i bruk i det norske Forsvaret.  Det er levert av Kongsberg Defence Systems, og har vært i bruk siden 2002.  En enklere variant for bruk i kjøretøyer heter NORTaC-mobile.''.

## Eksterne lenker
* Produsentens beskrivelsesside (engelsk)
Fotosyntetisk aktiv stråling

**Fotosyntetisk aktiv stråling** (engelsk: *Photosynthetic Active Radiation* – **PAR**) er den delen av det elektromagnetiske spekteret som planter og andre fotosyntetiserende organismer kan nyttiggjøre seg i fotosyntesen. Ved måling av PAR måles lysintensiteten i bølgelengdeområdet 400 til 700 nm, selv om noen bakterier har pigmenter som kan absorbere lys med bølgelengde lengre enn 700 nm (nær-infrarødt).

PAR måles med en kvantemåler og måleenheten er mmol (μmol) fotoner pr. m² pr. sekund.
Par

**Par** eller **PAR** har flere betydninger:

* Tallet 2
* Par, Cornwall, en by i Cornwall, England.
* Par, et uttrykk i golfsporten.
* .par, en filtype
* Fotosyntetisk aktiv stråling, *Photosynthetically active radiation*
* Precision Approach Radar, et militært instrument.
* PA Resources, et svensk oljeselskap med produksjon og reserver i Nordsjøen.

## Se også
* Partall
Morgenrot

***Morgenrot*** (på norsk: «Morgenrøde») er et tysk krigsdrama fra 1933 regissert av Vernon Sewell og Gustav Ucicky. Handlingen foregår under første verdenskrig.

Filmen ble innspilt i Kiel.

## Handling
Handlingen er lagt til 1916, og inneholder en fiksjonert versjon av den britiske krigssekretærens død, feltmarskalk Herbert Kitchener om bord på krysseren HMS Hampshire - på vei til Russland. En vellykket tysk Ubåt-leder, Helmut Liers, bor i den fiktive byen Nord-tysk Meerskirchen sammen med sin mor. Men moren hans har allerede mistet to sønner på grunn av verdenskrigen. Liers er den lokale helten i Meerskirchen, på grunn av hans kommando over ubåten U-21. Den første delen av filmen handler om opplevelsene til Liers og hans mannskap. Moren til Liers forsøker å skaffe sønnen sin et mindre risikofylt oppdrag, på land. Men Liers blokkerer dette forslaget, og sier at han ønsker å slåss videre til Tyskland enten vinner krigen eller han er død.

I den andre delen av filmen får den tyske marinen vite at en veldig viktig britisk militær leder (som aldri blir navngitt i filmen, men tydeligvis er ment å forestille Herbert Kitchener) har gått om bord på et skip som skal frakte ham til Arkhangelsk i Russland. Liers og hans U-båt blir sendt ut for å myrde den britiske militærlederen, en oppgave som blir gjennomført vellykket. Men Lier og hans ubåt blir deretter tatt i bakhold, og ubåten deres blir alvorlig skadd i dette sammenstøtet. En skvadron britiske destroyere forsøker å jage U-21 over hele Nordsjøen.

## Priser
Amerikanske National Board of Review tildelte den prisen som beste utenlandske film i 1933.

## Medvirkende
* Rudolf Forster: Kapitänleutnant Liers,U-Boot-Kommandant
* Adele Sandrock: Mutter Liers
* Camilla Spira: Grete Jaul
* Else Knott: Helga, Tochter des Bürgermeisters
* Gerhard Bienert: Steuermann Böhm
* Fritz Genschow: Oberleutnant Fredericks („Fips“)
* Friedrich Gnaß: Torpedomatrose Juraczik
* Walter Kuhle: Kassecker
* Hans Leibelt: Bürgermeister
* Franz Nicklisch: Matrose Petermann
* Paul Westermeier: Bordfunker Jaul
* Eduard von Winterstein: Hauptmann Kolch

## Referanser


## Eksterne lenker
*