open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Psykologisk test

En **psykologisk test** er en standardisert måling av ulike aspekter ved menneskelig atferd, for eksempel intelligens eller personlighet. Til forskjell fra prøver og tester i skolen, baserer psykologiske tester seg på psykologiske teorier eller vitenskapelig etablert psykologisk kunnskap. Testene kan gjøres på grupper, men oftest testes enkeltindivider.

Psykologiske tester brukes på flere områder. Innen psykiatri brukes tester for å stille diagnoser av psykiske lidelser. Psykologiske tester brukes også innen rekruttering, for eksempel for å kartlegge om en person er egnet for en bestemt stilling.

## Utforming
Testene utformes etter ett av to prinsipper:
* *Normative tester*
Disse speiler resultatet av testen i forhold til en normgruppe. Skåren beregnes og omsettes til en prosentvis fordeling i forhold til gjennomsnittet av normgruppen. I normative tester vurderes utsagn eller spørsmål etter en skala. Slike tester er gjerne detaljerte og har høyt presisjonsnivå, men de kan være krevende å tolke og kan ta lang tid å besvare.

* *Ipsative tester*
Ved ipsativ tester sammenligner man forskjellige trekk ved personen. En ipsativ intelligenstest vil ikke si noe om intelligensnivået i forhold til normen, men vil mer vise de sterke og svake sidene av personens kognitive funksjoner. En ipsativ test vil ikke vise hvor høy/lav verbal og matematisk intelligensen er, men den vil mer vise om man er sterkere i den verbale enn i den matematiske del eller vice versa. I denne type tester er det ett riktig av flere alternative svar, og en bruker gjerne Likert skala (oppkalt etter psykologen Rensis Likert). Teknikken «*forced choice*» gir mulighet til direkte tilbakemelding om testpersonen, selv om valgmulighetene er begrensede. Slike tester er gjerne lette å forstå og hurtige å svare på, mens detaljene kan være begrensede og presisjonen lav.

## Prinsipper for psykologisk testing
For å sikre standardisering av en test må det sies noe om reliabilitet (pålitelighet) og validitet (gyldighet). Man ønsker å finne ut hvor pålitelig instrument testen er og hvor godt den måler det den har til hensikt å måle. Riktige psykologiske tester utvikles og gjennomføres i forhold til forskning. En riktig psykologisk testing består av følgende:

* *Standardisering* 
Alle prosedyrer og fremgangsmåter må utføres med konsistens og under samme miljø.
* *Objektivitet* 
Skåring skal være fri for subjektive vurderinger eller skjevheter.
* *Normering*
Det gjennomsnittlige testresultat i en stor gruppe skal kunne sammenlignes med resultatene av andre ved å etablere et punkt for sammenligning eller en referanseramme.
* *[[Reliabilitet]]*
Man skal kunne oppnå det samme resultatet etter flere testinger.
* *[[Validitet]]*
Testen som blir gjennomført skal måle det den er ment å måle.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Construct Validity in Psychological Tests Klassisk tekst av Lee Cronbach og Paul E. Meehl om validitet i psykologiske tester fra 1955
Synekdoke

**Synekdoke** betegner i retorikken en trope der:
*en del erstatter det hele (*pars pro toto*): «mange hender i arbeid»
*helheten står for en enkelt del (*totum pro parte*): «politiet arresterte mannen»
*et abstrakt står for noe konkret: «hele bedriften spiser lunsj»

Synekdoken er beslekta med metonymi. Synekdoke er utbredt i daglig språkbruk. I litteraturen brukes synekdoke ofte f.eks. til å omtale fiktive personer, ved at en lar øynene eller andre kroppsdeler representere hele personen. I sonetter o.a. kjærlighetsdiktning er synekdoke særlig mye brukt til å omtale den tilbedte.
Sigbjørn Molvik

**Sigbjørn Molvik** (født 4. september 1950 i Volda) er en norsk politiker (SV). Han ble innvalgt på Stortinget fra Telemark i 2001.

## Stortingskomitéer
* 2001–2005: medlem av Sosialkomitéen.
* 2001–2005: medlem av Valgkomitéen.

## Eksterne lenker
*
Kari Lise Holmberg

**Kari Lise Holmberg** (født 7. september 1951 i Skien) er en norsk rektor og politiker (H).

Hun var innvalgt på Stortinget fra Telemark 2001–2009 og satt i kommunal- og forvaltningskomiteen samt valgkomiteen. Hun var medlem av Stortingets presidentskap 2001–2005. Før dette var Holmberg medlem av Skien bystyre 1988–2001, medlem av formannskapet 1992–2001 og ordfører 1999–2001. Holmberg var senere medlem av bystyret 2011–2015.

Etter handelsgymnas i Skien tok hun lærerutdannelse ved Notodden lærerhøgskole og grunnfag i norsk og mediekunnskap ved Telemark distriktshøgskole og Møre og Romsdal distriktshøgskole, Volda. Holmberg var lærer i Skien 1973–1987 (med permisjon som hovedtillitsvalgt fra 1984), rektor ved Dolva skole 1987–1991 og rektor ved Buer skole 1991–1999. Etter tiden på Stortinget har Holmberg vært rektor ved Kongerød ungdomsskole.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gunn Olsen

**Gunn Olsen** (født 18. september 1952 i Kragerø, død 27. desember 2013 i Kragerø) var en norsk politiker (Ap). Hun satt på Stortinget fra Telemark siden 1997, etter å ha vært vararepresentant i perioden 1993&ndash;1997.

Gunn Olsen gikk ut av Kragerø Handelsskole i 1969, og arbeidet deretter som kontorfullmektig i 21 år, fram til 1990. Hun hadde styreverv i blant annet Kragerø Elektrisitetsverk og Sannidal og Skåtøy Sparebank. Olsen hadde en lang lokalpolitisk forankring, hun var medlem av fylkestinget fra 1983 og var fylkesvaraordfører i Telemark i årene 1990&ndash;1995.

Olsen var åpen om kreftsykdommen hun ble rammet av den siste delen av livet.

Politisk var hun en forkjemper for mammografiundersøkelse av kvinner, og var med på å samle inn penger til et mammografiapparat ved Sykehuset Telemarks seksjon for radiologi i Porsgrunn. Hun var også sentral i arbeidet med ny innfartsvei til Kragerø.

## Stortingskomiteer
* 2009&ndash;2013 medlem i Familie- og kulturkomiteen. Møtte ikke etter oktober 2010 grunnet sykdom.
* 2005&ndash;2009 medlem i Helse- og omsorgskomiteen.
* 2005&ndash;2009 medlem i Valgkomiteen.
* 2005&ndash;2009 medlem i Fullmaktskomiteen.
* 2001&ndash;2005 medlem i Sosialkomiteen.
* 1997&ndash;2001 medlem i Samferdselskomiteen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Metafor

**Metaforer** er ord, språklige uttrykk eller ulike former for billedspråk som brukes med overført betydning. Det vil si at en skriver eller snakker om én ting for å uttrykke en annen ting. En metafor er en sammenligning der sammenligningsordet ikke er med. 

Metaforens egentlige betydning kan være mer eller mindre skjult for uinnvidde. Betegnelsen kommer fra det greske *meta*, «over, mellom», og *pherein*, «bære».

Begrepet anvendes også om stilfigur (latin *comparatio*) som i norsk betydning blir «sammenligning» eller «metafor». I henhold til klassiske regler består sammenligningen av tre deler: første og andre sammenligningsledd, og dertil kommer det tredje (latin *tertium comparationis*) som er det når de to første ligner på hverandre.

Metaforen er nært beslektet med tropen simile, men mangler ordet som åpent tilkjennegir at det dreier seg om en sammenligning. Grammatisk framstår metaforen på flere måter:
*som subjekt og predikativ: «Han er en uslepen diamant».
*som genitivskonstruksjon: «telefonkablenes nervefibre»
*som sammensetning: «skuggevev»
*som substantivfrase: «den blinde glassveranda»
*som apposisjon: «den stripete, skitne hyenen, skumringen»
*som setning: «Vindene kaster seg rundt og flykter».

Alle disse eksemplene overfører betydningen av ord eller uttrykk fra ett felt til et annet, for eksempel fra noe menneskelig til noe ikke-menneskelig eller omvendt.

Metaforer er svært utbredt i daglig uttrykksmåte i alle språk. En metafor som er så utbredt i dagligspråket at vi ikke lenger oppfatter den som en metafor («tida går», «bordben») kalles en *død metafor* og er en form for klisjé.

## Retorikk
I retorikken, det vil si talekunsten, betegnet en trope som overfører påstått betydning fra ett område til et annet. Når forfatteren Rolf Jacobsen i diktet *En matt rute* snakker om «skrivemaskinenes stormvær i rummet», overføres naturkreftenes voldsomhet til kontorlandskapet, og gir dette en tilleggsdimensjon av hektisk travelhet.

I.A. Richards innførte i *The Philosophy of Rhetoric* (1936) termene *tenor* og *vehicle* om de to leddene i metaforen. I eksemplet ovenfor er stormværet vehicle («bildeleddet») som overfører betydning til tenor («saksleddet»), skrivemaskinene. Mellom de to leddene ligger et uuttalt og underforstått ledd, den vedvarende strømmen av lyd. Dette leddet kalles i retorikken for *tertium comparationis* &ndash; «ground» i Richards' terminologier.

## Filosofi
Hans Blumenberg skapte den filosofiske retningen som er blitt kalt metaforisme.

## Se også
* Symbol
* Simile, sammenlikning

## Litteratur
* George Lakoff, Mark Johnson *Hverdagslivets metaforer - fornuft, følelser og menneskehjernen* Pax 2003 (originaltittel: *Metaphors we live by*) oversatt av Mie Hidle 

## Eksterne lenker
* Metafor Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier
Giacinto Placido Zurla

** Giacinto Placido Zurla** (født 2. april 1769 i Legnago i Republikken Venezia, død 29. oktober 1834 i Palermo i Kongedømmet de begge Sicilier) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han var blant annet prefekt for Kongregasjonen for studiene 1830–1834. Han tilhørte kamaldulenserne.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i mars 1823, med *[[Santa Croce in Gerusalemme]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal *Giacinto Placido Zurla* (1769-1834) *1824

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Tommaso Riario Sforza

**Tommaso Riario Sforza** (født 8. januar 1782 i Napoli i Kongedømmet Napoli, død 14. mars 1857 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i mars 1823, med *[[Santa Maria in Via Lata]]* som titulus.

Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

Andre kardinaler i slekten var hans nevø Sisto Riario Sforza (kreert 1846), Pietro Riario (kreert 1471), Raffaele Sansoni Riario della Rovere (kreert 1477) og Alessandro Riario (kreert 1578).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Metonymi

**Metonymi** (av gr. *meta*, «etter» og *onoma*, «navn») er i retorikken en trope der en bruker et ord som i betydning står nær det ordet som ville beskrive forholdet eksakt, f.eks. når vi ber om «en kaffe» istedenfor «en kopp kaffe». Metonymi er svært utbredt i språket og preger særlig dagligtalen. Metonymi kan for eksempel være når det konkrete står for det abstrakte («vinne gull» er en konkretisering), en person kan stå for et kollektiv («Hitler invaderte Polen»), forfatter i stedet for verk («lese Ibsen») eller emballasje/beholder kan stå for innholdet («plukke et spann bær»). Metonymi er en uklart avgrenset kategori i klassisk stilistikk.

Metonymi skiller seg fra metafor ved at den opererer med nærhet, eller en fast sammenheng mellom to ulike innhold av et uttrykk, mens en metafor baserer seg på en form for likhet, assoiasjon eller fri sammenligning. Metonymi forutsetter som regel en reell forbindelse. Metonymien overfører ikke egenskaper fra ett område til et annet, slik metaforen gjør. I stedet overfører den assosiasjoner, og gir et vink i retning av det som eksakt menes.

Noen vanlige typer:
* Romlig metonymi
**Beholder står for innholdet for eksempel «hele huset» i betydning «alle som er i huset»
**Sted/stedsnavn står for begivenhet på stedet for eksempel «etter Stalingrad» 
**Sted/stedsnavn for ting fra stedet for eksempel konjakk fra distriktet Cognac
**Klesplagg står for personen, for eksempel «skjørt» i betydningen kvinne
* Tidsmetonymi
**Dato/årstall for begivenhet, for eksempel 1905 for Norges uavhengighet fra Sverige
**Hendelser for tidsrom, for eksempel «etter åtte barnefødsler» 
**Tid for lengde på strekning som tilbakelegges på den tiden, for eksempel «10 minutter fra sentrum»
*Subjekt-objekt-metonymi
**Skaper av et verk står for verket, for eksempel «Jeg elsker Ibsen»
**Gjenstand står for handling/funksjon, for eksempel «telefon til deg» i betydningen telefonsamtale eller «skole» i betydningen undervisning
**Handling og resultat av handling betegnes med samme ord, for eksempel «oversettelse»
*Attribusjon
**Stoff/materiale står for noe laget av stoffet, for eksempel glass (materiale og beholder) eller «sølv» i betydningen sølvmedalje
**Gjenstand står for stoff/materiale utvunnet av gjenstanden, for eksempel furu i betydningen treverk laget treet furu.
*Ikonisk metonymi
**Person står for avbilding/gjengivelse av personen, for eksempel «Henrik Ibsen» om skulptur som fremstiller Henrik Ibsen
*Synekdoke regnes ofte ikke som en metonymi
**Overføring fra del til helhet, for eksempel «hode» om kloke personer
**Overføring fra helhet til del (latin: *totum pro parte*), for eksempel kan «Norge» betegne en delegasjon eller et idrettslag

Eksempler på metonymier er:
* «Du finner Henrik Ibsen på øverste hylle».
* «Slottet har avgjort at forlovelsen skal offentliggjøres».

Metonymier kan også brukes som en pars pro toto (del av det hele). Et eksempel på dette var da samene satte opp en lavvo foran det norske Stortinget midt på 1970-tallet. Lavvoen ble da et symbol på hele samekulturen fordi den var en del av den.

## Se også
* Synekdoke

## Referanser
Sigvald Oppebøen Hansen

**Sigvald Oppebøen Hansen** (født 21. september 1950 i Nissedal) er en norsk politiker (Ap).

Han har gjennomgått handelsskole og Postskolen, og arbeidet i Posten 1969–1993. Hansen var butikkmedarbeider 1966–1967, sjømann 1967–1968, postbud i Oslo 1969–1970, postpakkemester i Oslo 1971–1978 og landpostbud i Treungen 1978–1993.

Hansen var leder i Nissedal Arbeiderparti 1981–1983 og 2000–2004, medlem av Nissedal kommunestyre 1984–1987, leder i Nissedal helse- og sosialutvalg 1984–1988, medlem av Telemark fylkesting 1984–1993, nestleder i Aust-Agder avdeling av Norsk Postforbund 1990–1993 samt leder i Telemark fylkesskolestyre 1992–1993. Han har vært medlem av Telemark Arbeiderpartis fylkesstyre siden 1989 og innvalgt på Stortinget fra Telemark siden 1993. Han søker ikke gjenvalg til Stortinget i 2013.
__NOTOC__
## Stortingets presidentskap
* 2005–2009 første varapresident i Odelstinget.
* 2001–2005 sekretær i Odelstinget.
* 1997–2001 varasekretær i Odelstinget.

## Stortingskomiteer
* 2009–2013 medlem i Justiskomiteen
* 2005–2009 medlem i Næringskomiteen
* 2001–2005 medlem i Kommunalkomiteen
* 2001–2005 medlem i Valgkomiteen
* 1997–2001 medlem i Kirke-, utdannings- og forskningskomiteen
* 1997–2001 medlem i Valgkomiteen
* 1993–1997 medlem i Kontroll- og konstitusjonskomiteen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Simile

**Simile** er et virkemiddel der man sammenligner noe med noe annet. Hensikten er å gi leserne en klarere oppfatning av det som beskrives, å skape indre bilder hos leseren. Det er vanlig i de fleste sjangrer, og spesielt dikt, der det er mye brukt. Metafor og sammenligning er beslektede troper.

Virkemiddelet kan uttrykkes på ulike måter. Eksempel: *som*, *lik*, *liksom*, *slik*. Det er også mulig å lage sammenligninger ved bruk av komparativ. Når Bjørnson i *Norge, Norge* sier «øer omkring som fugleunger», bruker han et bilde fra dyreriket for å karakterisere den norske skjærgarden.

## Referanser


## Litteratur

* Wollebæk, Anne Cathrine (1996): *Oversettelse av similer - akseptabel transkodering? : en analyse av oversettelsen av similer i en populærlitterær roman*, hovedoppgave, våren 1996, utgitt i serien: *Working Papers in Applied Linguistics*, Institutt for lingvistiske fag, Universitetet i Oslo
Prosopopeia

:*Denne artikkelen handler om det retoriske begrepet prosopopeia, se [[Prosopopeia (tidsskrift)]] for det litterære tidsskriftet med samme navn*

**Prosopopeia** (av gresk *prosopon*, «ansikt» og *poein*, «lage, skape») betegner i retorikken en figur som tillegger begreper, ting, fenomener og fiktive mennesker personifiserte egenskaper. Vanligst er det å innføre en ting eller et begrep som man lar tale.  

Noen teoretikere skiller mellom *[[besjeling]]*, som gir menneskelige egenskaper til ting eller konkrete fenomener, og *[[personifikasjon]]*, som gir abstrakte begreper mennesketrekk.

## Eksempler
**Mørket kommer snikende* (besjeling)
**[[Mannen med ljåen]]* (personifikasjon)

Prosopopeia tilsvarer antropomorfisme, et begrep som blant annet brukes om billedkunst.

## Se også
* Antropomorfisme
* Besjeling
* Inkarnasjon

## Referanser
Carlos da Cunha e Menezes

**Carlos da Cunha e Menezes** (født 9. april 1759 i Lisboa i Portugal, død 14. desember 1825 i Lisboa) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Lisboa 1819&ndash;1825.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i september 1819.

Han deltok *ikke* ved konklavet 1823.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531
* Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
* Pave Pius V (1504-1572) *1556
* Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (1535-1600) *1566
* Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
* Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (-1618) *1588
* Kardinal Maffeo Barberini (1468-1544) *1604
* Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
* Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1565) *1627
* Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1598-1663) *1635
* Pave Alexander VII (1599-1667) *1635
* Kardinal Neri Corsini (1624-1678) *1652
* Biskop Francesco Ravizza (1615-1675) *1667
* Kardinal Veríssimo de Lencastre (1615-1692) *1671
* Biskop João de Sousa (1647-1710) *1684
* Biskop Álvaro de Abranches e Noronha (1661-1776) *1694
* Biskop Nuno da Cunha e Ataíde (1664-1750) *1706
* Kardinal Tomás de Almeida (1670-1754) *1707
* Kardinal João Cosme da Cunha (de Nossa Senhora da Porta), O.C.S.A. (1715-1783) *1746
* Erkebiskop Francisco da Assumpção e Brito, O.E.S.A. (1726-1808) *1773
* Biskop José António Pinto de Mendonça Arrais (1746-1822) *1783
* Kardinal *Carlos da Cunha e Menezes* (1759-1825) *1819

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Fabrizio Turriozzi

**Fabrizio Turriozzi** (født 16. november 1755 i Toscanella i Italia, død 9. november 1826 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati, og var blant annet *chargé d'Affaires* i Torino.

Han var biskop av Montefiascone 1820&ndash;1832.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i mars 1823, med *[[Santa Maria in Ara Coeli]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Cesare Guerrieri Gonzaga

**Cesare Guerrieri Gonzaga** (født 2. mars 1749, død 5. februar 1832 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i september 1819.

Han deltok *ikke* ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

Han var i slekt med kardinalene Silvio Valenti Gonzaga (kreert 1738) og Luigi Valenti Gonzaga (1776).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Tangenter

:* Denne listen omfatter musikkinstrumenter som er vanlige i pop- og rock-grupper. 
:* For mer teknisk beskrivelse av tangenter, se klaviatur eller keyboard.
:* For tangenter i matematikk, se tangent (matematikk).

**Tangenter** oppgis ofte som generelt uttrykk for elektroniske eller akustiske instrumenter som er alminnelige i orkestre som spiller pop, rock, jazz, country eller liknende musikk. I artiklene om gruppene oppgis orkestrenes personell sammen med instrument eller instrumentgrupper de enkelte vanligvis spiller. Det er sjelden bare ett instrument, disse musikerne håndterer som regel en større gruppe av dem.

I gruppen tangenter, eller tangentinstrumenter inngår en lang rekke elektrisk/elektroniske instrumenter av mange størrelser, fabrikater og modeller som her bare omtales som el-orgel, Hammondorgel, mellotron, eller synthesizer. Av akustiske instrumenter kan nevnes et utvalg som piano, flygel, orgel, klaver og klavikord. Ikke sjelden omtaler musikerne sin gruppe av tangentinstrumenter bare som *brett*.
Johann Casimir von Häffelin

** Johann Casimir von Häffelin ** (1937–1827) var bayersk diplomat, biskop og en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble bispeviet av kardinal Giulio Cesare Zollio.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i april 1818.

Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, med *[[Santa Sabina]]* som tittelkirke - fra 1822 var han tildelt *[[Sant'Anastasia al Palatino]]*.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
* Erkebiskop Giulio Cesare Zollio (1722-1795) *1785
* Kardinal *Johann Casimir von Häffelin* (1737-1827) *1787

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Sonett

**Sonetten** (italiensk: *sonetto*, «liten sang») er en lyrisk sjanger som oppstod i Italia omkring midten av 1200-tallet, og siden har fått en vid utbredelse i mange språk. Den kjennetegnes av en streng metrikk.

Sonetten oppstod trolig på Sicilia, som en videreutvikling av de eldre formene strambotto og canzone. Senere har den blitt tilpasset et stort antall språk, og har holdt seg som en levende og produktiv sjanger til i dag. I utgangspunktet var sonetter kjærlighetsdikt, men formen er i tidens løp blitt brukt til et stort antall emner.

Formen regnes å være oppfunnet av Giacomo da Lentini, men den første viktige sonettedikteren var Francesco Petrarca. Hans 317 sonetter til Laura har satt en standard for sonetter som alle senere sonettediktere har måttet forholde seg til. 

Petrarca-sonetten har 14 verselinjer, fordelt på to *kvartetter* à fire vers og to *tersetter* à tre vers. Rimstillingen er vanligvis **abba abba cdc dcd**, men Petrarca har mange sonetter med en noe avvikende rimstilling. Versene har vanligvis 11 stavelser; versemålet kalles på italiensk *endecasillabo*.

Grunntonen i sonettene er sensuell og lidenskapelig, men likevel kontrollert og høvisk. Mellom kvartettene og tersettene er det vanligvis en tankemessig vending, en *volta*. Hallvard Lie kaller forholdet mellom de to delene «demonstrasjon» og «konklusjon».

I fransk litteratur har sonetten vært en svært utbredt form helt opp på 1900-tallet. Det vanligste skjemaet i franske sonetter er 
:**abba abba ccd ede**. 
Her brukes vanligvis en aleksandriner med cesur i midten.

De to store navnene i engelsk sonettediktning er Edmund Spenser og William Shakespeare. Begge bygger opp sonetten med tre kvartetter og en kuplett à 2 vers. 
:Hos Spencer er rimstillingen **abab bcbc cdcd ee** og hos Shakespeare **abab cdcd efef gg**. 
Vendingen kommer mellom kvartettene og kupletten.

## Sonettkrans
En sonettkrans er en samling på femten sonetter hvor den femtende sonetten (mestersonetten) består av førstelinjen fra de foregående fjorten sonettene. Det finnes også varianter hvor mestersonetten dannes av siste linje fra de foregående sonettene, eller hvor mestersonetten settes sammen av første linje fra første sonett, andre linje fra andre sonett og så videre til fjortende linje fra fjortende sonett.

Margaret Skjelbreds *Du smiler mot meg fra et falmet bilde* og Stein Erik Lundes *Nissens natt* er to av få norske sonettkranser i nyere tid. I nordisk sammenheng kan nemnes Inger Christensens *[[Sommerfugledalen]]*.

## Eksterne lenker
*Sonett; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Kommunikasjonsmodell

Det finnes flere ulike modeller for kommunikasjon som alle stort sett bygger på samme grunntanke, men som kan ha ulike fokus. De mest generiske modellene er prosessorienterte og inneholder stort sett bare «sender» – «budskap» – «mottaker».

Den mest kjente modellen for språklig kommunikasjon er utarbeidet av lingvisten Roman Jakobson. I enhver meddelelsessituasjon er det et *budskap* som overføres fra en *sender* til en *mottaker*. For at kommunikasjonen skal lykkes, kreves det at sender og mottaker kjenner den *koden* (dvs. det språket) som meldingen framstilles i, det *mediet* (f.eks. skrift) den sendes gjennom, den *situasjonen* den overføres i og den *konteksten* som budskapet viser til. 

Ut fra denne modellen kan vi beskrive ulike tekster – skriftlige og muntlige – ut fra den vekten de legger på ulike sider ved overføringen. Roman Jakobson skiller mellom seks ulike måter å bruke språket på; «funksjoner» i hans terminologi.
#Den **ekspressive** eller **emotive** funksjonen. Fokus på avsenderen, som er opptatt av å formidle sin holdning til eller sine følelser overfor det omtalte.
#Den **appellative** eller **konative** funksjonen. Fokus på mottakeren. Hensikten med teksten er å påvirke, overbevise eller overtale mottakeren.
#Den **informative** eller **referensielle** funksjonen. Fokus på det som omtales, på konteksten.
#Den **metaspråklige** funksjonen. Fokus på koden. Hensikten kan være å oppklare misforståelser.
#Den fatiske funksjonen. Fokus på situasjonen. Hensikten kan være å etablere et forhold mellom sender og mottaker; «small talk».
#Den **poetiske** eller **estetisk** funksjonen. Fokus på selve meldinga, på vellyden, skjønnheten eller stilen i teksten mer enn på informasjonen.

Vanligvis vil mer enn én av funksjonene være til stede samtidig i en tekst.

## Eksterne lenker
* Fatisk språkfunksjon
Giant Sand

**Giant Sand**, opprinnelig *The Giant Sandworms*, er et amerikansk rockegruppe som domineres av Howe Gelb som hans viktigste musikalske konstellasjon. Giant Sand startet opp på midten av 1980-tallet og har bak seg over 25 utgivelser.

## Musikere
Giant Sand er basert i Tucson, Arizona, skjønt Los Angeles, California, har vært hjemstedet i mange år. Leder for gruppen har vært Howe Gelb, låtskriver, gitarist og pianist, mens de øvrige medlemmene har skiftet i årenes løp, tidvis etter hvert album, men lenge ble trommer og bass håndtert av John Convertino og Joey Burns, inntil de gikk videre for danne gruppen Calexico. Andre medlemmer har vært Chris Cacavas (fra Green on Red), bassist Paula Jean Brown (fra Go-Go, og som giftet seg med Gelb ved samme tidspunkt) og trommeslager Tom Larkins (senere med Jonathan Richman). 

Gjestemusikere, skjønt det er stundom vanskelig å se hvem som tilfeldigvis spiller med gruppen og hvem som er faste medlemmer, inkluderer navn som Victoria Williams, Neko Case, Juliana Hatfield, PJ Harvey, Vic Chesnutt, Steve Wynn, Vicki Peterson, Rainer Ptacek, bortimot alle fra Poi Dog Pondering og regulære gjesteopptredener fra Gelb og Browns datter, Indiosa Patsy Jean.

Prosjekter på siden av er ofte å betrakte som forlengelser av Giant Sand enn som alternativer, og inkluderer den country-orienterte gruppen The Band of Blacky Ranchette, OP8 (et samarbeid med Lisa Germano), og Gelbs soloalbum. Gjester på The Band of Blacky Ranchette-albumene har vært navn som Lucinda Williams, Kurt Wagner (fra Lambchop) og Chan Marshall.

## Musikken
Akkurat som personalutskiftningene har også lyden og musikken variert. Fra Gelbs opplagte rollemodell Neil Young med tynne akustisk strengeplukking til kvasimetalliske gitarskrik, noen ganger også innenfor samme sang. Det har også vært eksplosjoner i Thelonious Monk-inspirert piano-jazz fra Gelbs side, spilt med en frynset tilnærming som har karakterisert det mest av hans arbeid.

## Plateutgivelser (inkludert konsertalbum og samlealbum)

### Giant Sand
**Valley of Rain* (1985)
**Ballad of a Thin Line Man* (1986)
**Storm* (1987)
**The Love Songs* (1988)
**Long Stem Rant* (1989)
**Swerve* (1990)
**Ramp* (1991)
**Center of the Universe* (1992)
**Purge and Slouch* (1993)
**Glum* (1994)
**Chore of Enchantment* (2000)
**Cover Magazine* (2002)
**...Is All Over...The Map* (2004)
**proVISIONS* (2008)
* *Provisional Supplement* (2008)
* *Blurry Blue Mountain* (2010)

### Howe Gelb
**Dreaded Brown Recluse* (1991)
**Hisser* (1998)
**Confluence* (2001)
**Lull (some piano)* (2001)
**The Listener* (2003)
**Ogle Some Piano* (2004)
### The Band of Blacky Ranchette
**The Band of Blacky Ranchette* (1985)
**Heartland* (1986)
**Sage Advice* (1990)
**Still Lookin' Good to Me* (2003)

### OP8
*''Slush (1997)

## Eksterne lenker
* Giant Sand website 
* Howe Gelb intervjuet i The Guardian, September 2004, ved Sylvie Simmons (engelsk)
* 
*
Stil

**Stil** (av latin *stilus*, det vil si «griffel») er det særpreget som kjennetegner et (kunst)verk, en utøver eller en periode. Begrepet stil har vært brukt i lingvistikken, i arkitektur og formgiving, og i alle kunstarter. Det er blitt mer og mer vanlig å erstatte *stilbegrepet* med et periodebegrep i kunst og arkitektur fordi dette forteller mer om de historiske og kulturelle forholdene som er med på å bestemme kunstverkets utforming.

*Stil (språk)
*Stil (arkitektur)
*Stil (kunst)
*Stil (grafisk formgiving)
*Stil (musikk)
*Stil (idrett)
*Stil (fallskjermgren)
*Stil (språkoppgave i skoleverket)

## Se også
*STIL
*Arkitektoniske perioder
*Kunsthistoriske perioder
*Stilhistorie
*Mote
Sigurd Lie

**Sigurd Lie** (1871–1904) var en norsk komponist og dirigent.

Han vokste opp i Kristiansand, studerte på begynnelsen av 1890-tallet i Leipzig, flyttet til Oslo i 1898 for å arbeide der som dirigent. Han døde i 1904 av tuberkulose. 

Romansen *[[Der er ingenting i verden så stille som sne|Sne]]* med tekst av Helge Rode er Lies mest kjente stykke, men han skrev også andre som kan sies å høre til de beste norske romanser, deriblant *Hav* og *Det er vaar*, begge med tekst av Idar Handagard. 

## Verk
* Konsertstykke for fiolin og orkester
* Norsk dans nr. 2
* *Wartburg* for bassbaryton og orkester
* Symfoni i a-moll (1903)
* *Sne*

## Referanser


## Litteratur
* Sigurd Lie i  Nils Grinde: *Norsk musikkhistorie*  s. 254ff Universitetsforlaget ISBN 82-00-05639-2
Alexandre-Angélique de Talleyrand-Périgord

** Alexandre-Angélique de Talleyrand-Périgord ** (født 18. oktober 1736 i Paris i Frankrike, død 20. oktober 1821 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Reims 1777&ndash;1816, men måtte &ndash; på grunn av sin avvisning av sivilkonstitusjonen for kleresiet i 1791 flykte fra den franske revolusjon og ta tilflukt i Aachen i Weimar og til sist i Braunschweig.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i juli 1817.

Han ble erkebiskop av Paris den 1. oktober 1821, men døde tre uker etter.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1637) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini sr., O.F.M. Cap. * (1569-1646) *1625
* Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583-1663 *1644
* Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
* Erkebiskop Hardouin Fortin de la Hoguette (1643-1715) *1676
* Kardinal Henri-Pons de Thiard de Bissy (1657-1737) *1692
* Erkebiskop Charles-Antoine de la Roche-Aymon (1697-1777) *1725
* Kardinal *Alexandre-Angélique Talleyrand de Périgord* (1736-1821) *1766

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Stil (språk)

**Stil** er i språklig sammenheng en måte å skrive på. Begrepet kan knyttes til visse historiske perioder, f.eks. barokkens stil, realismens stil osv. Det kan også brukes om den enkelte forfatters særlige skrivemåte innafor en historisk periode.

Stilen i en tekst framkommer gjerne i spenningsfeltet mellom det som kan sies å være *normalstil* for en sjanger og en periode, og bevisste eller ubevisste stilbrudd. I tidligere tider var det en sterk normering av stilen, både i skjønnlitteraturen og i sakprosaen. Siden antikken har retorikken beskjeftiget seg med å klassifisere ulike stilfigurer, analysere virkningen av dem og gi anvisninger for bruken. Lærebøker i *stilistikk* satte opp regler for riktig språkbruk i ulike sammenhenger, ofte knytta til tanker om hva som var godt og vakkert.

Siden romantikken har dikterne lagt lite vekt på slike eksplisitte stilistiske normer. Tvert imot har originalitet og bevisste brudd vært et ideal i diktninga. Også innafor sakprosaen har slik normativ stilistikk blitt mindre aktuell i vår tid. Like fullt eksisterer det uskrevne lover for hva som er passende i ulike sammenhenger og ulike sjangre. Det som er normalstil i én tekst kan te seg som *lågstil* i en annen og *høgstil* i en tredje. Men forskjellene mellom høgstil (f.eks. i en preken eller i offentlig språkbruk – «kansellistil») og lågstil (f.eks. i et kåseri) ser ut til å minke.

I norsk prosa har det vært en utvikling mot en stadig mer talemålsnær stil i alle typer tekster. På setningsplanet gir det seg utslag i en dreining fra en hypotaktisk stil med utgangspunkt i tysk og dansk skrifttradisjon, mot en mer parataktisk stil. På 1800-tallet var Bjørnstjerne Bjørnson og Aasmund Olavsson Vinje viktige foregangsmenn i denne utviklinga.

## Eksterne lenker
* Stilistikk; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Agostino Rivarola

**Agostino Rivarola** (født 14. mars 1758 i Genova i Italia, død 7. november 1842 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie. Franskmennene forviste ham og fengslet ham ved flere anledninger. Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i oktober 1817. Han overlevde i 1826 et mordforsøk i Ravenna.

Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og ved konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.

Han var i slekt med kardinal Domenico Rivarola (kreert 1611).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
César-Guillaume de La Luzerne

** César-Guillaume de La Luzerne ** (født 17. juli 1738 i Paris i Frankrike, død 21. juni 1821 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Langres 1770&ndash;1821, men måtte &ndash; på grunn av sin avvisning av sivilkonstitusjonen for kleresiet  i 1791 &ndash; flykte fra den franske revolusjon og ta tilflukt i Sveits, Østerrike og til sist i Venezia, og vendte ikke tilbake til hjemlandet før i 1814. Hans bispedømme var også nedlagt av det franske regime mellom 1801 og 1817.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i juli 1817.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X ( 1475-1521) *1513 
* Pave Paul III (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621 *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1637) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini den eldre, O.F.M. Cap. (1569-1646) *1625
* Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
* Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583-1663) *1644
* Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
* Erkebiskop Louis-Antoine de Noailles (1651-1729) *1679
* Biskop Jean-François Salgues de Valderies de Lescure 1644-1723) *1699
* Erkebiskop Louis-Jacques Chapt de Rastignac (1690-1750) *1722
* Erkebiskop Christophe de Beaumont du Repaire (1703-1781) *1741
* Biskop *César-Guillaume de La Luzerne* (1738-1821) *1770

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Massageterne

**Massageterne** (sammensatt av iransk **-ka-* og **masi̯a-* («fisk»), kan oversettes med «fiskere») var et iransk folk i antikken. Herodot er hovedkilde til opplysninger om dem; men hvor de enn holdt til, er det klart at de kom østfra, ettersom de hadde nedkjempet skyterne som deretter trakk vestover. Også den senere historikeren Strabon nevner massageterne som et folk bosatt lenger øst enn skyterne, og at begge stort sett levde som nomader. 

Ifølge Herodot falt perserkongen Kyros den store i et slag vunnet av massageterne som skal ha kjempet under sin  dronning, Tomyris. Slik fikk hun sin hevn over kong Kyros som i et tidligere slag ca 530 f.Kr. skal ha overvunnet Tomyris' sønn, hærføreren Spargapises, som deretter tok livet av seg.

Ammianus Marcellinus regnet alanerne som de tidligere massageterne. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Herodotus: Histories
* Ammianus Marcellinus
Louis-François de Bausset-Roquefort

** Louis-François de Bausset-Roquefort ** (franskmann, født 14. desember 1748 i den franske koloni Pondichéry, nå i India, død 21. juni 1824 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Alés 1784&ndash;1801, men måtte &ndash; på grunn av sin avvisning av sivilkonstitusjonen for kleresiet  i 1791 flykte fra den franske revolusjon og ta tilflukt i Sveits. Han kom imidlertid tilbake i 1792, bare for å bli arrestert og fengslet. Han kom ikke fri før etter Robespierres fall.

Etter 1801 var hans helsetilstand så svekket at han ikke ble utnevnt til noen ny bispestol.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i juli 1817.

Han deltok *ikke* ved konklavet 1823.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Eksponeringsterapi

**Eksponeringsterapi**, ved siden av kognitiv terapi, er kanskje den mest brukte terapiformen i vesten i dag, når det gjelder behandling av forskjellige typer angst (som f.eks panikkangst, fobier osv). Målet og hensikten med denne terapiformen er å få pasienten til å skjønne det irrasjonelle ved angstlidelsen sin. Ved å få pasienten til å utsette seg for det han/hun frykter mest (der angsten har sitt opphav), er håpet å få igjennom til pasienten at han/hun ikke har noe å frykte annet enn frykten i seg selv, at ingenting fryktelig skjedde, at ingen døde. Erfaring viser at det kan være en enorm seier for mange å møte sin egen angst på denne måten.

Professor Gerd Kvale og psykolog Bjarne Hansen i Helse Bergen har utviklet et konsentrert format for behandling av Obsessive Compulsive Disorder (OCD). Behandlingen går ut på at pasientene i løpet av fire sammenhengende dager skal gjennom behandlingen som skal gjøre dem fri fra tvangslidelsen. Sammen med terapeuten oppsøker man det hen frykter mest.  . Basal eksponeringsterapi (BET), en behandlingstilnærming ved sammensatte og alvorlige psykiske vansker og redusert fungering, viser lovende resultater. Fagfolkene bak tilbudet oppgir reduksjon av symptomer, mindre av bruk av psykofarmaka, innleggelser og tvang, og økt psykososial fungering 

## Referanser
Francisco Antonio Cebrián y Valdá

** Francisco Antonio Cebrián y Valdá ** (født 19. februar 1734 i Xàtiva i Spania, død februar 1820 i Madrid) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Vestindia 1815&ndash;1820.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i september 1816.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1649-1730) *1724
* Kardinal Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Kardinal Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Francisco Antonio de Lorenzana y Butrón (1722-1804) *1765
* Kardinal *Francisco Antonio Cebrián y Valdá* (1734-1820) *1797

## Referanser

## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pedro Benito Antonio Quevedo y Quintano

** Pedro Benito Antonio Quevedo y Quintano ** (født 12. januar 1736 i Villanueva del Fresno ved Badajoz i Spania, død 27. mars 1818 i Orense) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Orense 1776&ndash;1818.

To ganger avslo han tilbud om å bli erkebiskop av Sevilla. Under den franske revolusjon tok han imot i sitt bispedømme franske prester på flukt fra forfølgelse. I 1812 nektet han å akseptere den nye spanske konstitusjon, og dro i eksil til Portugal, og bodde i den lille byen Torey som lå i hans bispedømme. Han kunne vende tilbake til Spania i 1814 da kong Ferdinand VII også vendte tilbake.

Han ble kreert til kardinal *[[in pectore]]* av pave Pius VII i mars 1816, publisert i september 1816.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Erkebiskop Francesco Acquaviva d’Aragona (1665-1725) *1697
* Patriark Carlos Borja Centellas y Ponce de León (1663-1733) *1705
* Erkebiskop Luis de Salcedo y Azcona (1667-1741) *1713
* Erkebiskop Andrés Mayoral Alonso de Mella (1685-1769) *1731
* Biskop Felipe Beltrán Serrano (1704-1783) *1763
* Kardinal *Pedro Benito Antonio Quevedo y Quintano* (1736-1818) *1776

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Dionisio Bardaxí y Azara

** Dionisio Bardaxí y Azara ** (født 7. oktober 1760 i Puyarruego ved Barbastro i Spania, død 3. desember 1826 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.

Under den franske okkupasjon av Roma satt han fengslet først i Castel Sant'Angelo, deretter i Grenoble, Pierre-Chatel og Nevers.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i mars 1816, med *[[Santi XII Apostoli]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1823.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Francisco Antonio Javier de Gardoqui Arriquíbar

** Francisco Antonio Javier de Gardoqui Arriquíbar ** (født 9. oktober 1747 i  Bilbao i Spania, død 27. januar 1820 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Den 1. juni 1776 ble han presteviet som prest i Madrid for bispedømmet Palencia; fem år etter ble han Palencias generalvikar. Gardoqui var rådgiver for kongene Karl III og Karl IV av Spania og deltok i fohandlingene om traktaten i Amiens i 1802.

Hsn var bestemt motstander av Napoleons innflytelse både med hensyn til Spania og overfor Pavestolen. Sammen med sin bror Diego utviklet de et prosjekytt for å bosette baskiske bønder på den argentinske pampas.

an ble kreert til kardinalprest av pave Pius VII den 8. mars 1816, med *[[Sant'Anastasia]]* som tittelkirke. Han ble aldri bispeviet, og døde i høy alder i 1820.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Luis María de Borbón y Vallábriga

** Luis María de Borbón y Vallábriga ** (født 22. mai 1777 i Cadalso de los Vidrios ved Toledo i Spania, død 19. mars 1823 i Madrid) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var sønn av den tidligere kardinal Luis Maria de Borbón y Farnesio (kreert 1735).

Han ble biskop i meget ung alder; erkebiskop av Sevilla 1799&ndash;1814, og erkebiskop av Toledo 1800&ndash;1823.

Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i oktober 1820.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ainoer

**Ainoer** er et urfolk på øya Hokkaido i Japan og omegn, og i de russiske områdene Kurilene og Sakhalin. Ingen vet helt sikkert hvor mange ainoer det er som lever i Japan i dag. Mange skjuler at de er aino for å unngå diskriminering. Tall som blir nevnt, varierer fra 15&nbsp;000 til 150&nbsp;000. Aino er også betegnelsen på deres språk, som kun hadde 15&nbsp;talere igjen i 1994, alle eldre mennesker. Det anses for å være et isolert språk, uten kjente slektninger. Ainoene var opprinnelig jegere og fiskere, og tilbad naturguder.

6. juni 2008 ble ainoene, etter flere hundre år med diskriminering, anerkjent av det japanske parlamentet som en egen etnisk minoritet i Japan med eget språk, religion og kultur.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* The Ainu Museum
* Ainoutstilling, Smithsonian Institution 
* Lenkesamling om ainoene (større oversikt)
* «Indigenous Japanese suffer from racism, discrimination» (AP, 7. juni 1994)
Korbinian Brodmann

**Korbinian Brodmann** (født 17. november 1868, død 22. august 1918) var en tysk lege (nevrolog), som er best kjent for å ha laget det første cytoarkitektoniske kart av den menneskelige hjerne, s.k. Brodmanns områder.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Korbinian Brodmann (1868–1918), Laurence Garey
* Korbinian Brodmann. WhoNamedIt.
Akademie der Künste

**Akademie der Künste** er et tysk akademi for kunst og musikk, grunnlagt 11. juli 1696. Akademiet ligger på Pariser Platz i Berlin. Organisasjonen har karakter av en stiftelse og består av maksimalt 500 medlemmer av ulik nasjonalitet. AdK utdeler et stort antall priser.

I den perioden Tyskland var delt var akademiet også delt opp. 1. oktober 1993 ble disse slått sammen til ett under nåværende navn.  

Akademiet ble grunnlagt 1696 som *Academie der Mahler-, Bildhauer- und Architectur-Kunst,* av kurfyrste Fredrik III av Brandenburg, den senere Fredrik I av Preussen. 

I 1704–1790 var navnet *Königlich-Preußische Akademie der Künste und mechanischen Wissenschaften* og 1790–1809 *Königliche Akademie der bildenden Künste und mechanischen Wissenschaften zu Berlin*. Fra 1890 har navnet vært *Akademie der Künste*, men med ulike ledd foran i takt med Tysklands statsendringer: *Königlich Preußische…* (1809–1882), *Königliche…* (1882), respektive *Preußische Akademie der Künste* (1926–1945).

Etter andre verdenskrig ble akademiet videreført i to organisasjoner:
* I øst: *Deutschen Akademie der Künste in Berlin (Ost)*, grunnlagt i 1950, 1972-1990 under navnet *Akademie der Künste der Deutschen Demokratischen Republik* und 1990-1993 *Akademie der Künste zu Berlin*
* I vest: *Akademie der Künste in Berlin (West)*, grunnlagt 1954.
Norsk medlem er fra 2017 Maja Ratkje, i avdeling for musikk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Medlemmer