open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Målebord

**Målebord** er et gammelt måleinstrument for kartlegging av terreng. Prinsippet ble brukt av landmålere fra høymiddelalderen til midten av 1900-tallet i Norge. 

Første gangen målebordet er nevnt, er i 1551 i Abel Foullons "Usage et description de l'holomètre", publisert i Paris. Imidlertid, siden Foullons beskrivelse var av et komplett, fullt utviklet instrument, må det ha vært oppfunnet tidligere.

Det «moderne» målebordet anses å være konstruert av den tyske kartografen Johann August Richter i 1610.

Instrumentet besto av en kvadratisk treplate som var festet på et stativ. Treplatens størrelse var typisk 1 alen x 1 alen, eller senere 60 cm x 60 cm. Tykkelsen på platen var typisk ca. 1 tomme, eller senere ca. 2,5 cm. For at treplaten ikke skulle endre fasong (slå seg) i fuktig vær, besto den av flere tynne lag tre som var limt i krysslag (senere kalt «kryssfinér»). 

Treplaten var festet på et stativ ved en anordning med 3 stillskruer, slik at den kunne stilles horisontalt. Horisonteringen ble foretatt ved hjelp av en libelle. Festeanordningen var laget i metall (en messinglegering). 

Stativet var laget i tre.

På treplaten ble det lagt en tegnefolie, eller papirark, som gjerne ble festet med klyper langs kanten av tegnebordet, og på denne ble det plassert en sikteanordning, fast montert på en linjal *(«diopterlinjal» eller «kikkertlinjal»)*.

## Målemetode

Instrumentet ble plassert midt over et kjent punkt ved hjelp av en «*loddgaffel*» eller en loddsnor, og bordplaten ble orientert (dreid) ved å sikte mot et annet kjent punkt (f. eks. et kirkespir) ved hjelp av sikteanordningen, eller det ble foretatt orientering mot nord ved hjelp av et kompass. Treplaten ble så låst i denne posisjonen. Oppstillingspunktet var markert midt på tegnefolien. Deretter ble det siktet mot markerte punkter i terrenget som kunne gjenkjennes fra andre oppstillingspunkter, og det ble trukket streker mot disse punktene på folien langs linjalens kant. 

Ved å flytte instrumentet til andre kjente punkter, og foreta sikt mot de samme «ukjente» punktene, ble skjæringspunktene mellom disse strekene markert på kartet. På denne måten ble hovedpunkter tegnet direkte i kartet, mens målingen foregikk i marken. Dersom sikteanordningen også inneholdt en gradert skala for avlesning av vertikalvinkel, kunne også høyden på et tilsiktet punkt beregnes. Mindre markerte punkter, og skjønnsmessige koter ble inntegnet på grunnlag av skjønnsmessige vurderinger av landmåleren i marken. Kartet ble senere rentegnet på ny folie på landmålerkontoret.

I forbindelse med detaljerte kart i store målestokker *(f.eks. ved anleggsmålinger)*, ville man også foreta avstandsmålinger med målebånd eller lignende fra oppstillingspunktet til de tilsiktede punktene, slik at nøyaktig posisjon av de innmålte punktene kunne tegnes direkte i kartet, uten å forflytte oppstillingen.

## Referanser
Urda Arneberg

**Urda Arneberg** (1929–2000) var en norsk skuespiller, kjent fra scene, fjernsyn og film.

Arneberg var utdannet ved Det Norske Teatrets elevskole, og debuterte i 1948, 19 år gammel, som Beret i *Christophorus*. Senere spilte hun Helga i Peer Gynt og en lang rekke ungpikeroller. Hennes voksne gjennombrudd var rollen som Anja i Tsjekhovs *Kirsebærhaven*. Foruten enkelte gjesteopptredener ved Folketeatret, ble hun ved Det Norske Teatret fram til 1960. Deretter var hun engasjert ved Fjernsynsteatret (1960–1962), Nationaltheatret (1962–1974) og Trøndelag Teater (1974–1976). Fra 1976 til pensjonsavgang i 1994, var hun igjen tilsatt ved Nationaltheatret.

Blant hennes mer fremtredende roller kan en nevne Irina i Tsjekhovs *Tre søstre* (Det Norske Teatret 1954), tittelrollen i Strindbergs *[[Frøken Julie]]* (Fjernsynsteatret 1960), Inez i Stein Winges oppsetning av Sartres *For lukte dører* (Nationaltheatret 1973). Hun hadde også utradisjonelle roller som for eksempel i Sofokles' *[[Antigone (skuespill)|Antigone]]* på Nationaltheatret (1980), samt i Becketts *Spill* på Torshovteatret (1993).

Arneberg spilte en rekke roller i Radioteatret, blant annet som Regine Engstrand i Ibsens *Gengangere* (1955) og den unge kvinnen i Hjalmar Bergmans *Ein skygge* (1957).

På film gjorde hun seg bemerket som den sinnslidende Kari Holm i Arild Brinchmanns *[[Ut av mørket]]* (1958), og den flyktende Nina i *[[Høysommer]]* (1958). Hun deltok i den kontroversielle ungdomsfilmen *[[Gylne ungdom]]* (1956), som var en norsk utgave av *[[Rotløs ungdom]]* (med James Dean).

På TV medvirket hun i flere produksjoner av Fjernsynsteatret.

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karbon-12

**Karbon-12** (12C) er det mest forekommende av de to stabile karbonisotoper (karbon-13 er det andre). Det utgjør 98.93% av grunnstoffet karbon på Jorden, og dets rikdom skyldes trippel-alfaprosessen hvor det blir skapt i stjerner. Karbon-12 brukes som standarden fra hvilket atommassene til alle nuklider blir målt. Dets atommasse er nøyaktig 12 dalton ved definisjon. Karbon-12 består av 6 protoner, 6 nøytroner og 6 elektroner.

## Referanser
Lapara coniferarum

***Lapara coniferarum*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne arten, som lever i Nord-Amerika, er en av relativt få svermere som har larver på bartrær.
Den ligner sterkt på *[[Lapara bombycoides]]* men har en mer sørlig utbredelse enn denne.

## Utseende
En forholdsvis liten (vingespenn 50 – 57&nbsp;mm), grå svermer. **Brystet** har en klokkeformet, svart tegning, bakkroppen en smal, diffus, mørkegrå midtsripe og mørkere bakkanter på hvert ledd. **Forvingen** er grå med en buet, mørk tverrlinje ca. 1/3 ut i vingen og en siksak-tverrlinje ca. 3/4 ut i vingen. Mellom disse to tverrlinjene går det en kraftig, svart lengdestrek. Langs vingens ytterkant er det trekantede, mørkegrå flekker der vingeårene munner i kanten. **Bakvingen** er ensfarget grå. Larven er grønn med hvite lengdestriper, brunrød langs ryggen. Den mangler hornet på bakkroppen som de fleste svermerlarver har.

## Levevis
Larven lever på forskjellige slags furu (*Pinus* spp.). Arten har én generasjon per år lengst i nord, i Florida har den flere generasjoner hvert år.
## Utbredelse
Arten lever i det østlige Nord-Amerika, fra Nova Scotia og Maine i nord til Florida i sør, vestover til Louisiana og Indiana.
## Kilder

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Lapara coniferarum*. http://www.silkmoths.bizland.com/lconifer.htm
## Eksterne lenker
*
Paratrea plebeja

***Paratrea plebeja*** er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne grå arten forekommer i den østlige halvdelen av Nord-Amerika.

## Utseende
En middelsstor (vingespenn 60 – 75&nbsp;mm), grå svermer. Kroppen er kort spoleformet. Brystet har svarte og hvite kanter, bakkroppen er smal, svart midtstripe, på sidene er den svart med hvite flekker. Forvingene er grå med fire korte, svarte lengdestreker, bakvingene mørkegrå med diffuse, lyse og mørke felter ved roten. Larven er lysgrønn med lyse skråstriper på siden. Hornet på bakkroppen er kort og blåaktig.

## Levevis
Larven lever på plantene *[[Trompetvin|Campsis radicans]]*, *[[Tecoma stans]]*, syrin og pasjonsblomst.
De voksne svermerne besøker blomster.

## Utbredelse
Den østlige delen av Nord-Amerika, fra Connecticut i nord til Veracruz, Mexico i sør, vestover til Texas og Oklahoma.
## Kilder

* Oehlke, W. Sphingidae of the Americas – *Paratrea plebeja*. http://www.silkmoths.bizland.com/pplebeja.htm
## Eksterne lenker
*
Diamond Dogs

***Diamond Dogs*** er et konseptalbum av den britiske musikkartisten David Bowie fra 1974. Tematisk var albumet en blanding av romanen *[[1984 (roman)|1984]]* av George Orwell og Bowies egen historie om en postapokolyptisk verden.

Plateomslaget viser en skikkelse som er halvt hund og halvt Bowie, malt av Guy Peellaert. Bildet var kontroversielt fordi det viste kjønnsorganet til hunden. Kun noen få utgaver kom ut med dette coveret før coveret ble modifisert. De utgavene som har det originale coverbildet, er svært verdifulle og kan selges for høy pris i dag.

## Sporliste
Alle sangene er skrevet av David Bowie, borsett fra der annet er angitt.

# «Future Legend» – 1:05 
# «Diamond Dogs» – 5:56 
# «Sweet Thing» – 3:39 
# «Candidate» – 2:40 
# «Sweet Thing (Reprise)» – 2:31 
# «Rebel Rebel» – 4:30 
# «Rock 'n' Roll With Me» (Bowie, Warren Peace) – 4:00 
# «We Are the Dead» – 4:58 
# «1984» – 3:27 
# «Big Brother» – 3:21 
# «Chant of the Ever Circling Skeletal Family» – 2:00 

## Plasseringer
**Album**

**Single**

## Musikere
* David Bowie – vokal, gitar, saksofon, Moog-synthesizer, Mellotron 
* Mike Garson – tangentinstrument 
* Herbie Flowers – bass 
* Tony Newman – trommer 
* Alan Parker – gitar på «1984» 
* Aynsley Dunbar – trommer 
* Tony Visconti – strykere

## Andre utgivelser
Albumet ble utgitt som CD i 1990 på Rykodisc med følgende bonus-spor:
* «Dodo» (2:55) Tidligere ikke utgitt. Innspilt i 1973 
* «Candidate» (5:05) Demo versjon. Innspilt i 1973 

## Eksterne lenker
*
Mette Langfeldt Arnstad

**Mette Langfeldt Arnstad** (født 1953) er en norsk skuespiller som har vært ansatt ved Rogaland Teater i en rekke år. I 2021 spilte hun i *Et livslangt møte* og *Landet Kaos*, som var hennes avskjedsforestilling før hun gikk av med pensjon.

## Kunstnerisk virke

### Skuespiller
Arnstad ble tilknyttet Rogaland Teater i 1982 og debuterte i Brendan Bahans *Gisselet*. Hun har videre gjort seg bemerket i tittelrollen i *[[Agnes - et barn av Gud]]* (1983) (som hun fikk teaterprisen Maktå for), Regine i ''Gjengangere'' (1984), Thea Elvsted i ''Hedda Gabler'' (1986), Irene i ''Når vi døde vågner'' (1990), Roberta i ''Danny og Roberta'' (1992), Lisbeth Holthe i ''Andre folks penger'' (1992), Hannah Pitt og Ethel Rosenberg i ''Engler i Amerika'' (1994), Tzeitel i ''Spelemann på taket'' (1995), Olivia i ''Helligtrekongersaften'' (1995), Kvinna i Jon Fosses ''Vinter'' (2000), Gudrun Enzlin i Lars Noréns *Akt* (2002), Moren i Jon Fosses *Barnet* (2008), Søster i Arne Lygres *Mann uten hensikt* (2008), Dronning Alonsia i Shakespeares *[[Stormen]]* (2009), Gunhild Borkman i *Borkman* (2009), Xenia i *Verdens Ende* (2010), Ordfører i *Sandnes City* (2010) og Amanda Wingfield i *[[Glassmenasjeriet]]* (2017). Hun har videre medvirket i oppsetninger som Bertolt Brechts *Herr Puntilla og drengen hans Matti*, musikalen *[[Cabaret]]*, Federico García Lorcas *Bernarda Albas hus* og i Andrew Lloyd Webber-musikal *Si det på en søndag*.

I anledning 100-årsjubiléet for Halldis Moren Vesaas i 2007 fremførte hun stykket *Ord over grind – eit portrett av Halldis Moren Vesaas liv og diktning*. Stoffet var bearbeidet av Arnstad – som spilte Moren Vesaas.

### Teaterregissør
Hun har også prøvd seg som instruktør. I 2005 og 2006 var hun regissør for byspillene i Arendal. I 2007 regisserte hun barneforestillingen *Har du tid…?* og i 2009 hadde hun regi på Mike Bartletts *Contractions*, som var Rogaland Teaters første engelskspråklige stykke.

## Andre stillinger
Arnstad har også arbeidet som teaterlærer ved Romerike folkehøgskole, førstelektor ved Universitetet i Agder og kulturhussjef ved Arendal Kulturhus (2006 til 2007).
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Union Valdôtaine

**Union Valdôtaine** (**UV**) er et franskspråklig regionalistisk politisk parti i Aostadalen i Italia. 

Partiet ble grunnlagt den 3. september 1945 og er det viktigste politiske partiet i regionen. Den regionale regjeringen er ledet av Luciano Caveri og dominert av UV, som regjerer i koalisjon med to andre lokale partier, Fédération Autonomiste og Stella Alpina. 

Tross nære bånd til sentrum-venstre-partiene på nasjonalt nivå, stilte partiet ved parlamentsvalget i 2006 lister alene, og i konkurranse med sentrum-venstre-alliansen L'Unione, men tapte, og er dermed ikke lengre representert i det italienske parlamentet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Bjørn Aronsen

**Bjørn Aronsen** (1926–1994) var en norsk animatør og reklameprodusent. Han hadde et omfattende samarbeide med sin kone, Anna Aronsen.

Aronsen arbeidet hos Disney som mellomtegner og produksjonsdesigner fra 1955 til 1958. Han var assisterende art director på filmen *[[Tornerose (film)|Tornerose]]* (*Sleeping Beauty*) fra 1959. Tilbake i Norge startet han studioet ABC-tegnefilm (senere TT-filmsenter), der også Anna Aronsen arbeidet. Studioet produserte rundt 200 animerte reklamefilmer frem til 1965 da det ble avviklet. Aronsen holdt seg etter det til reklamefilm, mens hans kone produserte en rekke kortfilmer for barn for NRK. 

I 1993 produserte han seks korte tegnefilmer inspirert av de olympiske vinterleker med Kjell Aukrusts figur Emmanuel Desperados i hovedrollen.

## Referanser
Mayilappur

**Mayilāppūr** (tamil மயிலாப்பூர = «påfuglbyen», engelsk *Mylapore*, portugisisk *Meliapor*) er en sørlig bydel i den indiske storbyen Chennai (tidligere *Madras*) i delstaten Tamil Nadu. Byen er meget gammel, og en tradisjon vil at Thomas apostelen ble begravet der. Indiske kristne kalte stedet *Tirumailapur* («Hellige Mailapur»). Portugisisk katolsk misjon gjorde byen til et katolsk bispesete, og del av det portugisiske patronatssystemet på 1500-tallet. I&nbsp;dag er byen katolsk erkebispesete.

Tradisjonen om at apostelen Thomas virket i Sør-India, kjenner man først og fremst blant områdets tomaskristne. De har en gammel muntlig tradisjon som sier at han gikk i land i Cranganore på vestkysten og etablerte syv kirker i Malabar. Deretter dro han østover til Koromandelkysten, hvor han led martyrdøden, ifølge en tradisjon den 3. juli 72, ved å bli stukket ned med en lanse eller et spyd fra bakhold av en hedning. Som oftest angis det at det skjedde i *Kalamina*, men noe slikt sted kjenner man ikke, og man antar at det dreier seg om Mailapur.
Elin Marie Rud

**Elin Marie Rud** (født 1971) er en norsk journalist, og fra desember 2007 ansvarlig redaktør i *[[Rakkestad Avis]]*. Hun var før dette journalist i *[[Smaalenenes Avis]]* i Askim.
## Referanser
Ole Petter Pedersen

**Ole Petter Pedersen** (født 1968 i Stavanger, oppvokst i Grimstad) er en norsk journalist og redaktør. 

Han er utdannet journalist fra Høgskolen i Rogaland. Fra 2008 til mars 2010 var han ansvarlig redaktør og daglig leder i avisen *[[Driva (avis)|Driva]]*, som utkommer på Sunndalsøra. I 2009 fikk han Nordmøre Mållag sin målpris. 

Fra 2010 hadde han ulike redaktørfunksjoner i *[[Kommunal Rapport]]* - som  utviklingsredaktør og fra 2013 som nyhetsredaktør. I 2006 ga han ut boka Kommuneøkonomi for journalister på IJ-forlaget og har også gitt ut boka *Førstehjelp for lokalpolitikere* på eget forlag. 

Fra januar 2022 er han ansvarlig redaktør av fagtidsskriftet Europower. 

Pedersen har blant annet også vært redaktør for fotballbladene *[[Manchester United]]* og *[[United-Supporteren]]* (1997-1998), redaksjonssekretær og konstituert redaktør i *[[Natur&Miljø Bulletin]]* (1993-1997), i tillegg til perioder som vikar og frilanser i *[[Grimstad Adressetidende]]*, *[[Agderposten]]* og *[[Stavanger Aftenblad]]*. Han har også vært styreleder i Manchester United Supporters Club Scandinavian Branch og har også vært leder for Sjakklubben Kampen på Brettet. I 2013 vant han C-klassen i Norgesmesterskapet i hurtigsjakk.

## Referanser
Eivind Andrès Fjellstad

**Eivind Andrès Fjellstad** (født 23. februar 1978) er en norsk journalist og redaktør, som fra 2020 er komminukasjonssjef i Fredrikstad kommune.

Fra 2014 til 2020 var han instituttleder ved Institutt for Journalistikk. I perioden fra 2011 til 2014 var Fjellstad sjefredaktør i *[[Glåmdalen (avis)|Glåmdalen]]* i Kongsvinger. Fra 2013 til 2014 var han også daglig leder i avisen.

Fjellstad har tidligere arbeidet i *[[Smaalenenes Avis]]*. Der jobbet han fra 2002, først som journalist og deretter som vaktsjef, utviklingsredaktør og kanalsjef. Fra januar 2008 var han nyhetsredaktør i avisen.
## Referanser
Karl IX av Frankrike

**Karl IX av Frankrike** var født  **Charles-Maximilien** (født 27. juni 1550, død 30. mai 1574) var konge av Frankrike fra 1560. 

Han var sønn av  Henrik II av Frankrike og Katharina de' Medici, bror til Frans II av Frankrike og Henrik III av Frankrike.

Under hans styre brøt religionskrigene i Frankrike ut for alvor. Hans mor, Katharina de' Medici, hadde stor innflytelse på ham, og tvang ham til å gå med på  blodbadet på hugenottene den 24. august 1572, kjent som Bartolomeusnatten. 

Karl IX døde  i 1574, kun 23 år gammel, og ble etterfulgt av sin yngre bror Henrik III. 

Han var gift (1570) med Elisabeth, datter av keiser Maximilian II. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Karl IX av Valois-Angoulême på Historiesajten

|-
Inger Sethov

**Inger Sethov** (født 29. mai 1970) er en norsk kommunikasjonsleder og tidligere journalist. Siden 2021 har hun vært kommunikasjonsdirektør i Reitan Retail. Før dette var hun kommunikasjonsdirektør i Hydro. 

Sethov har tidligere arbeidet som journalist i Reuters og Dow Jones. Hun har bachelorgrad i massekommunikasjon og journalistikk fra California State University og har studert internasjonal journalistikk ved City University of London.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Inger Sethov på Hydros nettsider
Tore Dyrnes

**Tore Dyrnes** (født 5. juli 1957) er en norsk journalist, og fra 1. februar 2008 sjefredaktør i avisen *[[Tidens Krav]]* i Kristiansund. Han overtar etter Jan-Erik Larsen, som fra 1. februar 2008 er administrerende direktør i Mediehuset Nordmøre. Dyrnes var journalist i *[[Nordmørsposten]]* fram til 1990. Da avisen ble lagt ned, ble han ansatt som journalist i *Tidens Krav*. I 1993 ble han nyhetsredaktør.
Anna Tystad Aronsen

**Anna Tystad Aronsen** (født 1935) er en norsk animatør. Hun har hatt et omfattende samarbeide med sin mann, Bjørn Aronsen. Hun var ansatt i NRK i flere år.

Aronsen er utdannet ved Statens kunst- og håndverksskole, 1955-1959.

Hun begynte sin karriere i 1960-årene i studioet ABC-tegnefilm (senere TT-film) som ble stiftet av hennes mann Bjørn Aronsen. Fra slutten av 1960-årene lagde hun en rekke tegnefilmer for barn for NRK. Den første, *Tubaen Toby* (1963), lagde hun mens hun jobbet for TT-film. Deretter produserte hun en rekke kortfilmer, blant dem *Bukkene Bruse*, *Tyrihans*, *Legenden om julerosene* og den 45 minutter lange *[[Det hendte i Taremareby]]*, etter Ingebrigt Daviks fortellinger. Bokklubben ga i 1979 ut boken *Det hende i Taremareby : forteljing og viser frå radio og fjernsyn*, som var gjennomillustrert med Anna Tystad Aronsens tegninger. I 1979 ble hun fast ansatt ved Grafisk Atelier i NRK og var leder for samme avdeling fra 1993 og til hun gikk av med pensjon i 2003.

Animasjonsfilmene *Sommerfuglen* (1984), som er basert på et eventyr av H.C. Andersen, og *Gjertrudsfuglen* (1984), som er basert på det norske folkeeventyret med samme tittel, fikk bred internasjonal TV-distribusjon. Oppmerksomhet fikk også *Trøbbel* (1987), om seksuelt misbruk av barn, som var regissert av Else Myklebust. Aronsen var animatør og klippet filmen, og hennes datter Nille Tystad Aronsen tok fotografiene som ble brukt i filmen.

## Privatliv
Anna Aronsen var gift med animatøren Bjørn Aronsen (død 1994). Sammen fikk de blant annet datteren Nille Tystad Aronsen, som selv ble animatør.

## Referanser


## Eksterne lenker
* *[https://tv.nrk.no/program/FBUA00008471/julerosene Legenden om julerosene]* - animasjonsfilm av Anna Tystad Aronsen basert på Selma Lagerlöfs legende. Tilgjengelig på NRKs nettsider. Besøkt 11. mars 2018.
*  på International Movie Databas - www.imdb.com. Besøkt 11. mars 2018.
Tom Martin Kjelstad Hartviksen

**Tom Martin Kjelstad Hartviksen** (født 1978) er en norsk journalist og redaktør.

Hartviksen har tidligere arbeidet som journalist i *[[Østerdølen]]*, *[[Hamar Arbeiderblad]]*, *[[Hamar Dagblad]]* og *[[Østlendingen]]*. I 2008 ble han ansvarlig redaktør og daglig leder i *[[Rjukan Arbeiderblad]]*. I 2013 fikk han tilsvarende jobb i *[[Kragerø Blad Vestmar]]*, før han i 2015 tok over lederjobben i *Østlendingen*.

Fra oktober 2019 har han vært ansvarlig redaktør og administrerende direktør i *[[Gudbrandsdølen Dagningen]]*, samt styreleder i *[[Avisa Valdres]]*, *[[Norddalen]]* og *[[Dølen (Vinstra)|Dølen]]*. 

I 2025 ble han tildelt Nynorsk redaktørpris til tross for at han ikke skriver nynorsk selv.  

Tidlig på 2000-tallet var han også redaktør for Arsenal FCs norske supportermagasin.

## Referanser
Ombrone

**Ombrone** er en elv i Toscana i Italia. Den renner fra Colline del Chianti, gjennom byen Grosseto, og ender ut i Tyrrenhavet.
Morten Rød

**Morten Rød** (født 11. juli 1964) er en norsk journalist og redaktør. Høsten 2010 ble han ansatt som sjefredaktør i *[[Agderposten]]* og siden høsten 2016 har han vært distriktsredaktør i NRK Sørlandet.

Rød har vært reportasjesjef og utgavesjef i *[[Aftenposten]]*, og nyhetssjef i *[[Verdens Gang|VG]]*. Fra 2001  var han redaktør for digitale medier i *[[Fædrelandsvennen]]*, og også konstituert sjefredaktør en periode. Han har også vært journalist i *[[Østlands-Posten]]*.

## Referanser
Coney Island

**Coney Island** er en halvøy, tidligere en øy, i den sørlige delen av Brooklyn og Queens i New York, USA. Navnet stammer, ifølge den mest utbredte teorien, fra den tiden dette området var den nederlandske kolonien Nieuw Amsterdam og hvor det på et kart fra 1639 er kalt *Conyne Eylandt*, eller *Konijn Eiland* med dagens skrivemåte, noe som kan oversettes med «Kaninøya». Området ble brukt til kaninjakt helt fram til det ble utbygget som feriested etter borgerkrigen da Coney Island ble knyttet til byen med først med en jernbanelinje og fra 1860-årene ble knyttet til trikkesystemet i New York. Det ble også etablert dampbåtlinje og strandområdet ble utbygget med hoteller. Stedet har rundt  innbyggere.

Coney Island er kjent for sine nå noe gamle fornøyelsesparker, sirkuser, sideshows, badestranden mot Atlanterhavet og sine store russisk-amerikanske befolkning. Stedet assosieres også med fast food og er opprinnelige stedet til hot dog.

Fornøyelsesparkene nådde sitt høydepunkt tidlig på 1900-tallet, populariteten dalte etter andre verdenskrig. Etter flere års forfall er området blitt revitalisert gjennom åpningen av KeySpan Park og andre større utbyggingsprosjekter. KeySpan Park er stadion for det suksessfylte Brooklyn Cyclones, et Minor League Baseball-lag.

## Eksterne lenker
* 
* Coney Island, USA hjemmeside
* Historieprosjekt
* View of Coney Island
Per Egil Aske

**Per Egil Aske** (født 1954) er en norsk skuespiller som har hatt sitt hovedvirke på scenen. Han er ansatt ved Nationaltheatret.

Aske er født i Stavanger, men bodde i Molde fra han var fem til 15 år. Han gikk Statens teaterhøgskole fra 1974 til 1977.

Han startet karrieren ved Teatret Vårt i Molde hvor han var ansatt fra 1977 til 1981. Deretter var han ved Trøndelag Teater 1981&ndash;1986, der han blant annet spilte sentrale roller i Frank Wedekinds *Vårløsning* og Lars Noréns *Kaos er guds nabo*, samt den unge Peer i *[[Peer Gynt]]*. I 1986 ble han ansatt ved Nationaltheatret. Herfra kan man nevne roller som blant annet James Tyrone jr. i *[[Lang dags ferd mot natt]]*, Trilètskij i *[[Stykke uten tittel]],* Ejlert Løvborg og Tesman i *[[Hedda Gabler]]*, Doktor Wangel i *[[Fruen fra havet]],* Lopakhin i *[[Kirsebærhagen|Kirsebærhaven]]*, Jacob i *[[Jeppe på Bjerget|Jeppe på bjerget]]*, tittelrollen i ''Byggmester'' ''Solness'', Peter Stockmann i ''En'' ''folkefiende'', Carl Ekdahl i ''Fanny'' ''og'' ''Alexander'', Gregers Werle i *[[Vildanden]]*, Engstrand i *[[Gengangere|Gjengangere]]*. Han har også spilt i enkeltoppsetninger ved Chateau Neuf, Christiania Theater, Riksteatret. Han har gjennom karrieren tolket et hundretalls roller.

Han filmdebuterte i *[[Kjærleikens ferjereiser]]* (1979), hvor han hadde en birolle. Han har utover dette hatt biroller filmer som blant annet *[[Smykketyven]]* (1990), *[[Evas øye]]* (1999), *[[Budbringeren]]* (1996), *[[Tommys inferno]]* (2005), ''Jeg er Dina'' (2002), *[[Gymnaslærer Pedersen]]* (2006), ''Iskyss'' (2008), *[[Tunnelen]]* (2019) og ''Torden'' (2020).

Han tv-debuterte i miniserien ''Av måneskinn gror det ingenting'' (1987), hvor han hadde en liten birolle. Han har utover dette hatt biroller i serier som blant annet *[[Vazelina Hjulkalender]], [[Størst av alt]], [[Kodenavn Hunter]], [[Hjem (TV-serie)|Hjem]]*, *[[Øyevitne]]* og *[[Lilyhammer]]*.

Aske har også medvirket i flere hørespill.

I 1984 ble han tildelt Trøndelag Teaters pris og i 1988 fikk han Gøste Ekmans Ærespris.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nordic Voices

**Nordic Voices** er en norsk vokalsekstett startet i mai 1996. Ensemblet består av seks medlemmer med utdanning fra Norges musikkhøgskole og Statens operahøgskole. Repertoaret spenner fra gregoriansk sang til nyere og moderne klassisk musikk. I tillegg til konserter i Norge, har koret turnert og opptrådt i en rekke land, blant andre USA, Taiwan, Japan, Sør-Afrika og flere europeiske land. 

Nordic Voices fikk Fartein Valen-prisen i 2008 og Gammleng-prisen i 2010 i klassen kunstmusikk.

I 2007 ga de ut albumet *Reges Terrae* med musikk fra 1500-tallet innspilt i middelalderbasilikaen Ringsaker kirke i Hedmark. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen klassisk musikk. 
I 2008 kom *Djånki Dong* med musikk av norske komponister som Lasse Thoresen og Cecilie Ore. Uvanlige teknikker som overtonesang er sentrale element på platen. 
*Lamentations* kom året etter (2009), med musikk av blant annet Gesualdo, Palestrina og Victoria.
I 2012 kom *Himmelkvad* med Lasse Thoresens *Opus 42* som vant Nordisk råds Musikkpris i 2010 og som er skrevet spesielt for ensemblet.
I 2017 kom *The Bee Madrigals* med musikk av Bjørn Bolstad Skjelbred. På albumet medvirker Nils Petter Molvær. Albumet har et økologisk perspektiv der tema er bidøden.

## Medlemmer
* Tone E. Braaten, sopran
* Ingrid Hanken, sopran
* Ebba Rydh, mezzosopran
* Per Kristian Amundrød, tenor
* Frank Havrøy, baryton 
* Rolf Magne Schmidt Asser, bass
Tidligere medlemmer:

* Trond Olav Reinholdtsen, bass (1996 - 2016)
* Marianne Beate Kielland, mezzosopran (1996 - 2003)

## Diskografi
* *Sense & nonSense* (JDR, 2001)
* *Reges Terrae* (Chandos, 2007)
* *Djånki dong* (Aurora, 2008)
* *Lamentations* (Chandos, 2009)
* *Himmelkvad* (2L, 2012)
* *The Mission* (Lawo 2014)
* *Fuge der Zeit* (Aurora, 2015)
* *Nordic sings Victoria* (Chandos, 2017)
* *The Bee Madrigals* (Aurora, 2017)
* *Everything is Gonna Be Alright* (Aurora Records AS, 2019)
* *Come to the edge* (Aurora Records AS, 2019)
* *Beatitudes* (Pro Musica 2020)
* *Public Behavior*  (BIS, 2024)
* *Amulets* (Lawo, 2024)
* *Membra Jesu Nostri* (Lawo, 2025)

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Nordic Voices hos Ballade
*  Kulturnett
Misurinasjøen

**Misurinasjøen** (italiensk:**Lago di Misurina**) er en innsjø i de italienske alpene, ca. 20 km fra vintersportsstedet Cortina d'Ampezzo. Innsjøen ligger 1756 moh.

I årene 1953 til 1957 ble det anlagt en 400 m skøytebane i nordenden av innsjøen; den var da en av de høyest beliggende skøytebanene i verden. For å unngå sprekker i isen ble det kuttet en råk på 20 cm rundt hele banen (se side 187 i kildereferanse), slik at den utgjorde et isflak. På land ble det anlagt tribuner med plass til 8550 tilskuere.

Under OL i Cortina d'Ampezzo ble hurtigløp på skøyter avvikla på Misurina. Under forberedelsene før løpene fant en ut at banen var meget rask, og i et testløp underskred russeren Jevgenij Grisjin verdensrekorden på 500 m med tida 40,2. Denne rekorden tangerte han seks dager seinere på OLs 500 m. Det ble også satt verdensrekord på 1500 m to dager seinere, da både Grisjin og landsmannen Jurij Mikhailov fikk tiden 2.08,6.

## Kilder
*1956 Winter Olympics official report.  pp.&nbsp;180–88 
*Misurina web site
*The Misurina Legend 
*Rapport fra vinter-OL 1956
Bryn Mawr College

**Bryn Mawr College** er et privat kvinneuniversitet i Bryn Mawr, 16 km nordvest for Philadelphia i delstaten Pennsylvania i USA. Det er kun opptak av kvinnelige studenter, som kommer fra hele USA og om lag 40 land utenfor USA. 

Det ble grunnlagt i 1885 som et kvinneuniversitetet. Bryn Mawr har skolepenger (2006) som utgjør US$ 33&nbsp;010, på nivå med Harvard University. Det tildeles grader helt opp til doktorgrad (Ph.D).

Det undervises i klassiske naturvitenskapelige og humanistiske fag, i tillegg til psykologi og jus. Universitetet satser spesielt på forskning for høyere grads studenter. Biblioteket har en større billed- og kunstsamling.

Matematikeren Emmy Noether underviste på Bryn Mawr fra 1933 til 1935. Den senere fredsprisvinneren Emily Greene Balch var i 1889 blant de første uteksaminerte fra colleget.

## Rangeringer

*[[U.S. News & World Report]]* rangerte Bryn Mawr College som nummer 27 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *[[Forbes]]* plasserte det på 64.-plass blant alle colleger i USA, mens *[[Washington Monthly]]* rangerte det som nr. 1 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Bryn Mawr College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Barangay

**Barangay** er betegnelse på de minste lokalstyrte områdene på Filippinene. Man kan sammenligne det med bydeler i Norge, men på Filippinene har alle kommuner sine barangayer. Per 31. desember 2008 var det totalt 42&nbsp;008 barangayer på Filippinene.

Opprinnelig beskriber ordet *barangay* et relativt lite fellesskap på 50 til 100 familier. De fleste småstedene består av mellom 30 til 100 hus og har et innbyggertall på fra 100 til 500 personer.

## Etymologi og historie
Ordet «barangay» tilsvarer det de spanske tidligere makthavere kalte *barrio*, som betyr «distrikt» eller «nabolag». Men ordets etymologi er en ganske annen:

Ordet er utledet fra et gammelt malayisk ord for *båt* - *[[Balangay|balangay]]*. Denne tilknytning mellom bofellesskap og våt støtter opp om noen teorier om den førkoloniale samfunnsorganisering. Det dreier seg da om de gamle barangayer ved kystene eller elvene. Man forestiller seg at disse kyst-*barangay*s ble grunnlagt av nybyggere som kom med skip fra andre deler av Sørøst-Asia.

De fleste opprinnelige barangayer oppstod ved kystene eller elvene. Her var det næringsgrunnlag, som fisk og frukt. Folk ville bevege seg fra sted til sted langs breddene eller til vanns. Elvenes ferskvann var drikkevannskilde; her kunne man også vaske og bade. Bosetninger ved kystene var gunsige for handelen. Slik fikk man her også kontakt mellom innenlandske og fremmede kulturer og sivilisasjoner, med kinesere, indere og arabere. Dette gavnet tidlig byutvikling. Barangayer vokste seg til viktige steder i det som etterhvert ble Manila, Iloilo, Panay, Cebu, Jolo og Butuan, der det var et høyt kulturelt nivå.

Etter spanjolenes ankomst ble forskjellige *barangay*s sammenfattet til landsbyer. Hver barangay innen en landsby ble ledet av en *[[Cabeza de Barangay|cabeza de barangay]]* (barangay-overhode), som utgjorde et høyere samfunnsklasse.

Dette embete tilfalt de første datus. Deres verv som *cabezas de barangay* ble som regel videreført som arvelig. Mort slutten av den spanske kolonitid ble de imidlertid besatt etter valg. Hovedoppgave for en *cabeza de barangay* var å innkreve skatter.

Etter amerikanerns ankomst fikk betegnelsen barrio en noe annerledes betydning. Barangayene ble til barrios. Begrepet barrio holdt seg til langt ut på 1900-tallet, men den filippinske president Ferdinand Marcos forordnet at man skulle avskaffe begrepet barrio og ta i bruk *barangay* for samme størrelse.

## Litteratur
* Renato Constantino (1975): *The Philippines: A Past Revisited* (volume 1). ISBN 971-8958-00-2
* Mamuel Merino, O.S.A., ed.: *Conquistas de las Islas Filipinas (1565–1615)*, Madrid: Consejo Superior de Investigaciones Cientificas, 1975.
Delitzsch

**Delitzsch** er en by i nordre Sachsen i Tyskland. Den ligger nord for Leipzig.

## Historie
Delitzsch ble i henhold til middelalderens krøniker grunnlagt som en by en gang rundt 1200 e.Kr. og ble anerkjent som by rundt 100 år senere. Både før og etter dens grunnleggelse var byen utsatt for mange angrep; først slaviske stammer som antagelig hadde hatt opphold i området tidligere; og senere av svenske soldater under tredveårskrigen (1618&ndash;1648). Det oppsto en legende fra det siste sammenstøtet med svenskene som fortalte at da svenskene nådde elven Lober ble de oppdaget av datteren til vakten i bytårnet. Hun blåste i en trompet og således advarte byens borgere. Svenskene ble slått tilbake, og hvert år er det middelalderfestival hvor byen feirer denne seieren over svenskene. Under denne festivalen er kjøpesentrene åpne på søndagene.

Under den andre verdenskrig (1939&ndash;1945) var det kun en bygning, jernbanestasjonen, som ble brent, noe som var svært lite sammenlignet med andre tyske byer i krigens siste dager. På midten av 1900-tallet dannet det jødiske samfunn en egen gravsted, men denne ble ødelagt under krigen. Etter flere år med glemsel har *Gartensparte Rosental*, gravstedet, tatt seg opp igjen.

I henhold til en undersøkelse i 1996 hadde Delitzsch mer enn 27 000 innbyggere, men mange unge mennesker har forlatt området grunnet høy arbeidsledighet. Disse søker arbeid eller utdannelse i de vestlige delene av Tyskland.

## Bilder

File:Barockpark und Barockschloss Delitzsch.JPG|Barokkslottet
File:0x-delitzsch-turm-saeule.jpg|Det brede tårnet


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kierâš

***Kierâš*** er ei enaresamisk nettavis, som kom ut for første gang 6. september 2007. Avisa blir gitt ut av Anarâškielâ servi og redaktør er Petter Morottaja. Avisa kommer ut en gang i uka og inneholder enariskspråklige nyheter, annonser og aktuelle diskusjonsemner. Lapin sivistysseura har løyva redaksjonen penger til drift av avisa.

Ifølge avisa sin redaktør har den 65 lesere.

## Eksterne lenker
* Kierâš
Carleton College

**Carleton College** er et privat universitet i Northfield i delstaten Minnesota i USA, ikke langt sør for Minneapolis. Det ble grunnlagt som kristent universitet med adgang for kvinner og menn i 1866, og har fortsatt en løs, men formell tilknytning til United Church of Christ.

Carleton er et universitet med US$ 34&nbsp;272 i skolepenger (2006), dvs litt mer enn Harvard University, og høyeste gradsnivå er Bachelor.

Fagkretsen består av humanistiske og samfunnsvitenskapelige fag. Studentene kommer fra hele USA og 40 andre land.

## Rangeringer

*[[U.S. News & World Report]]* rangerte Carleton College som nummer 8 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *[[Forbes]]* plasserte det på 30.-plass blant alle colleger i USA, mens *[[Washington Monthly]]* rangerte det som nr. 2 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Carleton College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Colby College

**Colby College** er et privat, samfunnsvitenskapelig og humanistisk universitet i Waterville i delstaten Maine i USA. Det er et liberal arts-college med US$ 44&nbsp;080 i skolepenger (2006), blant de høyeste i USA, og høyeste gradsnivå er Bachelor. Det har studenter fra 62 land (2008).

Colby College ble grunnlagt i 1813 som et litterært og teologisk lærested, og er at av de eldste på Østkysten. Siden det kun hadde adgang for menn ble det nesten stengt under mobiliseringen til borgerkrigen i 1861.

Colby har et sterkt fokus på miljøutfordringer og klimapolitikk både akademisk og i livet på campus. 

*The Goldfarb Center* er et statsvitenskapelig institutt hvor studentene kombinerer undervisning med utplassering og dialog med aktører i administrative, politiske og frivillige organisasjoner.

Kunstneren Alex Katz er æresprofessor ved Colby College.

## Rangeringer

*[[U.S. News & World Report]]* rangerte Colby College som nummer 15 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *[[Forbes]]* plasserte det på 44.-plass blant alle colleger i USA, mens *[[Washington Monthly]]* rangerte det som nr. 64 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Colby College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tata Nano

**Tata Nano** er en bybil lansert av indiske Tata Motors. Modellen ble avduket på «9th annual New Delhi Auto Expo» 10. januar 2008 i New Delhi, India.

Det første produksjonsmålet satt av Tata Motors er 250&nbsp;000 enheter pr år. Ifølge administrerende direktør i Tata Group, Ratan Tata, er Nano en bil med 623&nbsp;cm³ motor bak og bakhjulsdrift, med et forbruk på 0,455&nbsp;liter/mil ved bykjøring, og 0,385&nbsp;l/mil under landeveieskjøring. Det er den første gangen at en tosylindret bensindreven motor vil bli brukt i en bil med en balanseaksel. Tata Motors har sendt inn flere patentsøknader relatert til oppfinnelsene i forbindelse med designet av Nano. Lederen for Tata Motors' Engineering Research Centre, Girish Wagh, har fått ros for å være en av hjernene bak Nanos design.

Tata hevder at Nano oppfyller utslippskravene i den europeiske Euro-IV standarden, selv om The Guardian rapporterer at Nano ikke vil bli solgt i Europa, på grunn av «strengere krav til sikkerhet og utslipp». I likhet med andre indiske biler har Nanoen fire seter og fem dører. Bilen har en 624&nbsp;cm³ bensinmotor som yter 33 hestekrefter.

Standardversjonen (uten klimaanlegg, radio og servostyring) vil koste €1&nbsp;700 eller 13&nbsp;400 norske kroner, noe som gjør den til den billigste produserte bilen i verden. Prissettingen har ført til at Nano blir kalt for «1-lakh car» (etter det indiske ordet som betyr '100&nbsp;000').

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisiell nettside for Tata Nano
* Videoklipp fra lanseringen på Auto Expo 2008
* Tata Nano-tester
Connecticut College

**Connecticut College** er et privat, amerikansk universitet i New London i staten Connecticut, nord for New York. Det ble grunnlagt i 1911, og er et humanistisk, naturvitenskapelig og samfunnsvitenskapelig universitet med svært høye skolepenger (44.240 amerikanske dollar i studieåret 2005-06). Det tildeles grader opp til Mastergrad.

Studentene kommer fra 72 ulike land (2008). Universitetet har seks inter-disiplinære sentra.

## Rangeringer

*[[U.S. News & World Report]]* rangerte Connecticut College som nummer 45 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, *[[Forbes]]* plasserte det på 92.-plass blant alle colleger i USA, mens *[[Washington Monthly]]* rangerte det som nr. 90 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.

Connecticut College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Øya stadion

**Øya stadion** er et friidrettsanlegg på Nidarø i Trondheim. Banen ble anlagt som «Øen stadion» i 1900, som kombinert friidretts- og skøytebane.

## Øya som skøytearena
Fra åpninga i 1900 og fram til krigen var Øen stadion i Trondheim en av landets hovedarenaer for hurtigløp på skøyter, der Trondhjems Skøiteklub sto som arrangør av en rekke store mesterskap. 

Det første store skøytestevnet på Øya var europamesterskapet i 1901, der Kristiania-løperen Rudolf Gundersen gikk av med seieren. I 1907 ble det første verdensmesterskapet arrangert, og Øya hadde VM også i 1911, 1926 og 1933, og EM i 1930. Etter krigen er det bare arrangert to internasjonale mesterskap på Øya, det uoffisielle EM i 1946 og VM for kvinner i 1966.

Øya ble nedlagt som skøytebane etter at den nye Leangen kunstisbane sto ferdig i 1979.

Det er tre ganger notert verdensrekord på langdistansene på Øya. I 1912 gikk Oscar Mathisen 10 000 m på 17.36,4, og i 1917 gikk Kristian Strøm 5 000 på 8.33,7. I 1951 gikk Hjalmar Andersen ned Kornél Pajors to år gamle rekord fra Davos med seks sekunder til 8.07,3 på Øya stadion.

## Friidrettsarena
Anlegget regnes som hjemmebane for SK Freidig og har vært brukt som arena for Norgesmesterskapet i friidrett hele 8 ganger, i 1902, 1909, 1916, 1925, 1948, 1953, 1958 og 2008.

## Fotballarena
Finalen i Norgesmesterskapet i fotball for menn 1916 ble spilt på *Skøitebanen* som den ble kalt. Frigg slo Ørn 2–0.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Kine Aune

**Kine Kathrine Winther Aune** (1943–2025) var en norsk filmregissør som i all hovedsak befattet seg med kortfilm og animasjon rettet mot barn. Hun var også programleder i NRK Barne-TV.

Aune startet karrieren som tekstilkunstner og var leder av Trondheims Brukskunstforening da NRK tok kontakt med henne for å lage et program om kunsthåndverk. Kontakten med NRK utviklet seg, og hun ble involvert i produksjonen av barneprogrammer på NRK. I 1970-årene var hun blant annet programleder for barneprogram som *Krumelurer* (1973–1975), *Barnas kino* (1975) og *I sandkassa* (1976–1977). 

Hun filmdebuterte med dokumentarfilmen *Røros, en history* (1970) og som animasjonsfilmskaper i 1981 med den animerte kortfilmen *Kjenn føtter-leken*. Hun fikk et gjennombrudd i 1987 med tegnefilmen *Hva skal vi gjøre med lille Jill?*, animert av Thor Sivertsen etter Fam Ekmans bok, som fikk førstepriser ved filmfestivalen i Shanghai. Sammen med Sivertsen lagde hun også *Wroom – en dum film* (1989). I 1991 kom både *Kyss katta* (animert av Guttorm Larsen) og *Vågakallan* (animert av Øyvind Jorfald). I 2000 var hun aktuell med *Jenta og gullfuglen*. 

Hun lagde over 60 episoder for barne-TV og ca. 15 animasjons- og kortfilmer i løpet av sin karriere.

Aune satt også i en rekke råd og utvalg som hadde med film å gjøre, og bidro til utbygging av filmutdanningen i Nord-Norge. Hun var også med å etablere Kortfilmfestivalen som ble arrangert første gang på Røros i 1978. 

I 2013 fikk hun Sør-Trøndelag fylkes kulturpris.

Hun var født og oppvokst i Trondheim, men bodde på Røros fra 1972 frem til sin død. Hun giftet seg da hun var 19 år, men ekteskapet ble senere oppløst.

## Filmografi
* 1970: *Røros, en history* (dokumentarfilm)
* 1981: *Kjenne-føtter-leken* – regissør 
* 1984: *En mørkredd historie* – regissør, manusforfatter, produsent
* 1987: *Hva skal vi gjøre med lille Jill?* – regissør, manusforfatter, produsent
* 1989: *Vrooom!* – regissør, produsent
* 1991: *Kyss katta!* – regissør, manusforfatter, produsent
* 1992: *For et svin!* – regissør, produsent
* 1992: *Det var en gang* – regissør, produsent
* 1994: *Lille Klirol* – regissør, produsent
* 1995: *Kevin redder verden* – regissør, produsent
* 1996: *Kevin og dataspillet* – regissør, produsent
* 1997: *Kevin og ånden* – regissør, produsent
* 1998: *Kevin og den store øglen* – regissør, produsent
* 2000: *Jenta og gullfuglen* – regissør, manusforfatter, produsent

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Emory University

**Emory University** er et privat, kristent «first tier»-universitet i storbyen Atlanta, i delstaten Georgia i USA. Det ble grunnlagt i 1836 av metodister i Druid Hills i Atlanta, og er oppkalt etter metodistbiskopen John Emory.

Universitetet har over 12&nbsp;000 studenter. Skolepengene (2006) ved Emory er US$ 34&nbsp;336, som er høyere enn ved Harvard University, og det tildeles grader opp til doktorgrad (Ph.D).

Universitetet består av ni skoler innen bl.a. klassiske humaniorafag, jus, folkehelse, medisin, sykepleie, teologi og business
*College of Arts and Sciences
*Oxford College
*Laney Graduate School
*Emory University School of Law
*Emory University School of Medicine
*Nell Hodgson Woodruff School of Nursing
*Rollins School of Public Health
*Candler School of Theology
*Goizueta Business School

De juridiske og medisinske fakultetene samt business-skolen rangeres konsistent blant de 25 beste i USA. Emory's *undergraduate*-program ble rangert som nr. 20 i USA i 2011-utgaven av *[[U.S. News & World Report]]s* rangering, som tidligere har rangert Emory på 9.-plass. *Newsweek* pekte ut Emory University som et av 25 «New Ivies».

Den norske antropologen Fredrik Barth har vært professor ved Emory.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tsjerepovets

**Tsjerepovets** (russisk: Черепове́ц) er den største byen i Vologda oblast i Russland. Den ligger ved bredden av Rybinsk-reservoaret i Volga, nær det sørlige endepunktet på Volga-Østersjøkanalen.

## Historie
Rundt 1360 ble det opprettet et kloster i åsene ved elva Sjeksna, og landsbyen Fedosjevo vokste frem rundt det. Historikerne betrakter denne landsbyen som hjertet i dagens Tsjerepovets. Byen fikk offisiell bystatus i 1777 etter ordre fra Katarina den store. Ved byggingen av Mariinskkanal-systemet ble Tsjerepovets, som ligger ved Volga, knyttet til Østersjøen. Under andre verdenskrig ble flere store fangeleier opprettet i området, og rundt 30&nbsp;000 mennesker døde i disse leirene. 

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Økonomi
Tsjerepovets er den viktigste industribyen i regionen. Her er blant annet jernverk, stålfabrikker (for eksempel Severstal), store skipsverft og kjemiske bedrifter. Kullbehovet til byens metallindustri dekkes av gruver i Vorkuta, og jernmalmen kommer fra gruver på Kolahalvøya. I er det sagbruk i byen, som behandler tømmer fra skogene rundt byen.  Byen betjenes av Tsjerepovets lufthavn, som ligger 18&nbsp;km nord for byen.

## Utdanning
I Tsjerepovets ligger et statlig universitet.
	
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kyrre Haugen Bakke

**Kyrre Haugen Bakke** (født 1946) er en norsk skuespiller og oversetter. 

Bakke er utdannet ved Statens Teaterhøgskole og Universitetet i Oslo.

## Karriere
### Teater
Bakke debuterte på Nationaltheatret i 1967 i Megan Terrys *Oppbevares tett lukket* og var ansatt ved teatret 1969–1981. Han fikk på den tiden sin regidebut med ungdomsstykket *Saker og ting*. Som skuespiller har han blant annet gjort seg bemerket i samtidsstykker som Anders Byes *Freden friheten, kjærligheten og alle sammen*, Edward Bonds *Havet* og Edvard Hoems *Musikken gjennom Gleng* (1978). Han var ansatt ved Nordland teater i 1981–1983 og etter det begynte han som frilans-skuespiller.

Han har hatt 60 roller ved Nationaltheatret i perioden 1967–1995.

### Radiohørespill
Han har medvirket i over 100 radiohørespill, både som regissør, oversetter og skuespiller. I 1987 vant han prisen for årets beste hørespilloppsetning med *Flipper* av Brynjar Aa.

### Film og fjernsyn
Han spilte rollen Laurits i dramaserien *[[Skipper Worse]]* fra 1968. I 1970 spilte han rollen som Jeppe i komiserien *[[Pim og Laffen]]* (1970). Han har siden hatt biroller i miniseriene som *[[Den som henger i en tråd (TV-serie)|Den som henger i en tråd]]* (1980) og *[[Fire høytider]]* (2000).

### Oversetter
Bakke har også arbeidet som oversetter. I 2009 fikk han Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur for sin oversettelse av Nick Hornbys roman *Slam*. I 2018 ble han tildelt Det skjønnlitterære oversetterfonds pris for sitt samlede virke som oversetter fra engelsk og svensk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kyrre Haugen Bakkes profil hos Sceneweb
Kjell Mork

**Kjell Magne Mork** (født 10. oktober 1948 i Oppstryn i Stryn kommune, død 21. november 2012 i Kristiansand) var en norsk lærer og Ap-politiker. Han ble enstemmig valgt til leder for Longyearbyen lokalstyre 2. oktober 2006, etter at Bjørn Fjukstad ba om permisjon fra ledervervet. Etter lokalstyrevalget i 2007 fortsatte Mork som lokalstyreleder, en stilling han hadde fram til 2011.

Mork flyttet til Svalbard i 1997, da han ble lærer på Longyearbyen skole. Han var senere styreleder for Svalbard museum, styremedlem i Svalbards miljøvernfond og varastyremedlem i Universitetssenteret på Svalbard.

Kjell Mork mottok i 2011 Kongens fortjenstmedalje i sølv.

## Referanser


## Eksterne lenker
* nrk.no: Onsdagsportrettet med Kjell Mork (radio)
*Portrett i Svalbardposten
Nottinghamshire Police

**Nottinghamshire** er en regional britisk politistyrke med ansvar for grevskapet Nottinghamshire inkludert den enhetlige myndigheten Nottingham. 

Styrken ble opprettet i sin nåværende form i 1968, da Nottinghamshire Constabulary ble slått sammen med Nottingham City Police. Den fikk da navnet Nottinghamshire Combined Constabulary, som den hadde inntil 1. april 1974. 

Hovedkvarteret ligger i Arnold i Nottingham. 

Kontrollorganet er Nottinghamshire Police Authority, som består av ni medlemmer fra grevskapsrådet og Nottinghams byråd, tre fredsdommere og fem uavhengige medlemmer.