open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Carmen Villain

**Carmen Maria Hillestad** (født 1983), kjent under artistnavnet **Carmen Villain**, er en norsk-meksikansk musiker, produsent og tidligere modell.

Hun ga ut debutalbumet *Sleeper* på plateselskapet Smalltown Supersound i 2013. Albumet ble produsert av Hillestad selv i samarbeid med Emil Nikolaisen og Prins Thomas. På albumet spiller hun de fleste instrumenter selv. I 2017 ga hun ut oppfølgeren *Infinite Avenue,* også på Smalltown Supersound, og ble nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen indie. Dette albumet produserte og spilte hun inn selv. I 2019 ga hun ut albumet *Both Lines Will Be Blue*, også selvprodusert og mikset, som var hennes første instrumentale album. For albumet ble hun nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen elektronika.

Hillestad har samarbeidet med blant andre Jenny Hval, Deathprod, Matt Karmil, Parris og Prins Thomas, samt gjort bestillingsverk for ULTIMA Oslo Contemporary Music Festival, NyMusikks Only Connect, samt Red Bull Festivalen med et stedspesifikt verk i Emanuel Vigelands Museum. 

## Diskografi
* *Sleeper* (Smalltown Supersound, 2013)
**Sleeper Remixes* (Smalltown Supersound, 2013)
**Quietly / Let Go 7"* (Smalltown Supersound, 2015)
**Planetarium EP* (Smalltown Supersound, 2017)
* *Infinite Avenue* (Smalltown Supersound, 2017)
**Borders/Red Desert Remixes* (Smalltown Supersound, 2017)
**Both Lines Will Be Blue* (Smalltown Supersound 2019)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Hauts-de-France Brass Band

**Hauts-de-France Brass Band** (tidl. **Brass Band Nord Pas-de-Calais**) er et brassband med base nordøst for Lille, Frankrike.

Hauts-de-France Brass Band ble stiftet i 1992. Korpset har vunnet en rekke brassbandkonkurranser; deriblant det nasjonale franske mesterskapet og det åpne franske brassbandmesterskapet. Brassbandet har representert Frankrike en rekke ganger i europamesterskapet for brassband.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hauts-de-France Brass Band brassband-npdc.com/
Debconf

**debconf** er et programvareverktøy for å utføre systemvide konfigurasjoner i Unix-liknende operativsystemer. Det er utviklet for linuxdistribusjonen Debian GNU/Linux, og er nært integrert med Debians pakkesystem dpkg.

## Eksterne lenker
*Maintainer's web site
*Man Page.
*The Debconf Programmer's Tutorial
*The Debconf specification
Huset på Christianshavn

***Huset på Christianshavn*** er en dansk komiserie som ble sendt på DR fra 1970 til 1977. Serien ble regissert av Erik Balling, Tom Hedegaard og Ebbe Langberg og skrevet av flere forfattere deriblant Leif Panduro, Benny Andersen og Lise Nørgaard, og er en av Danmarks Radios største suksesser. Serien var også populær i Øst-Tyskland hvor den gikk under navnet *Oh, diese Mieter!*

## Beboerne
Serien følger beboerne i eiendommen Amagergade 7 på Christianshavn i København, hvor mange tidstypiske emner tas opp. Problemer løses som regel i det lokale vertshuset «Rottehullet» styrt av Emma Frederiksen (Bodil Udsen). Ved hjelp av et par bayere eller et par *[[snaps]]e* eller flere, faller det som regel ro over gemyttene. Utover stamgjestene flyttemann Olsen, dyrehandler Clausen, Egon og deres respektive fruer, samt vaktmesteren Meyer, er det som regel et svært begrenset antall gjester i vertshuset. 

Seriens utendørsopptak ble filmet i den lille, smale gaten på Christianshavn, mens resten ble tatt opp i filmstudier. Tidligere statsminister Anker Jørgensen (1922-2016) ble i anledning 100-årsdagen for sin fødsel i 2022 hyllet med en minneplakett på «Rottehullet»s fasade, ettersom han bodde i huset i sine første barndomsår.

## Rolleliste i utvalg
*Poul Reichhardt - flyttemann Olsen 	
*Helle Virkner - fru Olsen 	
*Jes Holtsø - William Olsen 	
*Arthur Jensen - visevert Meyer 	
*Paul Hagen - dyrehandler Thormod Clausen
*Lis Løwert - Mille Clausen 	
*Willy Rathnov - Egon Hansen
*Kirsten Walther - Karla Hansen 	
*Flemming Nielsen - Bimmer Hansen 	
*Ove Sprogøe - Larsen 	
*Bodil Udsen - vertshuseier Emma 	
*Finn Storgaard - Tue 	
*Kirsten Hansen-Møller - Rikke 	
*Claus Ryskjær - Fotograf Bo 	
*Karen Berg - majorinne Dagmar Hammerstedt 	
*Preben Mahrt - Ernest de Mads/Madsen
*Preben Kaas - Knold, Harald 
*Judy Gringer - Karlas søster Lily 
*Karl Stegger - politi Frederiksen, politimester Storm m.fl.

## Kritikk
*Huset på Christianshavn* ble, blant andre av Anker Jørgensen – som bodde i Amagergade i sine første barndomsår – klandret for å vise et forskjønnende og forvrengt bilde av arbeiderlivet på 1970-tallet. I virkelighetens verden var de tilsynelatende hyggelige husene så saneringsmodne at kommunen hadde planer om å rive hele kvartalet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2018 – 500 meter menn

**500 meter menn** var en av øvelsene i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2018, og ble avholdt 19. februar 2018 i Gangneung Oval i Gangneung. 

Nordmannen Håvard Holmefjord Lorentzen vant gull med tiden 34,41, som er ny olympisk rekord og tangering av sin egen norske rekord. Det var Norges første gull på distansen i Vinter-OL siden 1948 og Norges første gull i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL siden 1998, hvor Ådne Søndrål vant sitt OL-gull på  meter.

## Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens- og olympisk rekorder som følger:

Følgende rekorder ble satt under denne konkurransen:

OR = Olympisk rekord, BR = Banerekord

## Resultater
Løpet startet klokken 20:53.

OR = Olympisk rekord, BR = Banerekord

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Shinjū

er japansk for «dobbel selvmord», og viser til enhver form for gruppeselvmord hvor folk velger å drepe seg selv på grunn av kjærlighet, både platonisk og romantisk, for eksempel elskere, foreldre og barn, og til og med hele familier.

Innenfor den japanske litteratur- og teatertradisjonen skjer dette som oftest med elskere som har følelser og begjær som står i strid med samfunnet konvensjoner og den sosiale situasjonen, eventuelt familieobligasjoner.

## Referanser
Sangen om veien

***Sangen om veien*** (orig: অপরাজিত *Pather Panchali*) er en indisk bengalskspråklig dramafilm fra 1955, regissert av Satyajit Ray. Den er den første delen i Apu-trilogien og er basert på Bibhutibhushan Bandopadhyays roman «*Pather Panchali*». Den handler om den indiske gutten Apu sin barndom og oppvekst i en liten landsby i Bengal. *Sangen om veien* ble etterfulgt av *[[Aparajito - Den ubeseirede|Den ubeseirede]]* (Aparajito, 1956) og *[[Apus verden]]* (Apu sansar, 1959).

## Handling
I 1910-årene i Nischindipur - landsbygda i Bengal -  tjener Harihar Roy til et magert levebrød som prest. Men drømmer om en mye bedre karriere som en berømt poet og dramatiker. Hans kone Sarbajaya bryr seg bare om barna deres, Durga og Apu - samt Harihars eldre fetter, Indir Thakrun. På grunn av deres begrensede økonomiske ressurser misliker Sarbajaya og å måtte dele hjemmet sitt med den gamle Indir, som ofte stjeler mat fra deres allerede magre kjøkken. Men Durga er glad i Indir, og gir henne ofte frukt stjålet fra en velstående nabos frukthage.

En dag anklager naboens kone Durga for å ha stjålet et perlekjede (noe Durga benekter) og hun beskylder Sarbajaya for å ha oppmuntret hennes tendens til å stjele. Sarbajayas blir stadig mer irritert ovenfor Indir og hun blir mer åpenlyst fiendtlig, noe som får Indir til å søke midlertidig tilflukt i hjemmet til en annen slektning. Harihar reiser til storbyen, i håp om å skaffe seg en bedre betalt jobb. Han lover at han skal komme tilbake med penger for å reparere deres falleferdige hjem, men han er borte lenger enn forventet. Under ektemannens fravær synker familien dypere ned i fattigdom, og Sarbajaya blir stadig mer desperat og engstelig. En dag blir Durga forkjølet, og utvikler høy feber. Tilstanden hennes forverres kort tid senere, og hun dør neste morgen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lophorrhina pseudincoides

***Lophorrhina pseudincoides*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor (ca. 25 millimeter), avlang, grønnlig gullbasse. Hannen har et spadeformet framspring i pannen. Pronotum er mørkt grønnlig. Scutellum er grønt. Dekkvingene er grønnsvarte med brunrøde tegninger, de har et par litt opphøyde lengderibber.
Beina er mørke. Undersiden er delvis kledt med gulaktige hår.

## Utbredelse
Arten lever i Kamerun.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
******* Slekten *[[Lophorrhina]]* Westwood, 1842
******** underslekten *[[Lophorrhina]]* (i snever forstand)
********* ***Lophorrhina pseudincoides*** (Kolbe, 1892)

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av arten 
* Bilder av arten
* Bilde av en hunn
Lophorrhina macularia

***Lophorrhina macularia*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstore (ca. 25 millimeter), brunrød gullbasse. Hannen har et skovlformet framspring i pannen. Pronotum er mørkt brunlig med brunrøde skråstriper på sidene. Dekkvingene kan være mørke med brunrøde tegninger, eller helt brunrøde.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Tanzania.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
******* Slekten *[[Lophorrhina]]* Westwood, 1842
******** underslekten (eventuelt egen slekt) *[[Daedycorrhina]]* Bates, 1888
********* ***Lophorrhina macularia*** (Bates, 1888)

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten, som viser noe av variasjonen innen denne arten
Vita sexualis

er en erotisk roman skrevet av Mori Ōgai. Hovedpersonen i romanen skal være en representasjon av Mori selv.

## Referanser
Mori Ōgai

var en japansk oversetter, forfatter og poet. Han var en av de største bidragsyterne innen moderne japansk litteratur. 

## Biografi (utvalg)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Donald Sadoway

**Donald Robert Sadoway** (født 7. mars 1950 i Toronto) er en canadisk-amerikansk forsker og oppfinner. Hans fagområder er elektrokjemi, og hans forskning dreier seg i stor grad om å etablere vitenskapelig grunnlag for teknologier som effektivt utnytter energi og naturressurser på en miljøvennlig måte Han arbeider blant annet med utvikling av høytemperatur- og saltsmeltebatterier. Saltsmeltebatteriet er et lovende alternativ til høytemperaturbatteriet. Det er fortsatt under utvikling, men forventes å kunne gi en enda bedre og sikrere lagringsplass for sol- og vindenergi.  Et slikt batteri tar lang tid å utvikle, og må også testes over lang tid.

Sadoway har sin utdannelse fra University of Toronto. I 1972 fikk han graden Bachelor of Applied Science (B.A.Sc.), i 1973 Master of Applied Science (M.A.Sc.) og i 1977 fikk han ph.d.-graden med avhandlingen *Thermodynamic properties of some alkali-metal hexachloroniobates and hexachlorotantalates, and the separa­tion of tantalum from niobium*. Etter dette fikk han et NATO-stipend, reiste til Massachusetts Institute of Technology (MIT) i Cambridge, Mass. og studerte videre der, som postdoktor. Mens han var ved MIT tok han amerikansk statsborgerskap.

I 1978 ble han ansatt som assistant professor (tilsvarer amanuensis/lektor) ved MIT, i 1982 ble han forfremmet til associate professor (førsteamanuensis/-lektor) og i 1992 fikk han et fullt professorat. Siden 1999 har han vært John F. Elliott-professor i materialteknologi ved MIT.

I 2014 startet han et firma med fokus på metallproduksjon, for blant annet for å lage stål uten karbon. Han har nær tilknytning til NTNU og SINTEF, og ble i 2014 utnevnt til æresdoktor (doctor honoris causa) ved NTNU.

Han var sjefsredaktør for tidsskriftet *Journal of Materials Research* i perioden 1996–2001, og er medlem av redaksjonsrådet i *Journal of Light Metals*.
__NOTOC__
## Publikasjoner
* Oversikt over Sadoways publikasjoner i litteraturdatabasen Worldcat.

## Æresbevisninger (utvalg)
* Bose Award for Teaching (1997) 
* MacVicar Faculty Fellowship (1995-2005) 
* the AT&T Industrial Ecology Faculty Fellowship (1994-95) 
* MIT Graduate Student Council Teaching Award (1993, 1988, 1987, 1984 and 1982). (fra MITs info om Elliott-professoratet)
* Innvalgt medlem av Norges tekniske vitenskapsakademi (2001)
* Æresdoktor ved NTNU (2014)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Intervju med Sadoway ved MIT, 2002.
*  Sadoways forskningsgruppe
*  Donald Sadoways TED-forelesning ''Reinventing the battery'' i 2012
Gunilla Rosenqvist

**Gunilla Rosenqvist** (født 10. juni 1958 på Gotland) er en svensk biolog. Hun er professor ved Institutt for biologi ved NTNU i Trondheim og prosjektleder ved Institutionen för geovetenskaper ved Uppsala universitet i Sverige.

Rosenqvist har en bachelor i biologi fra Uppsala universitet (1979–1983). I 1990 ble hun ph.d. i biologi med avhandlingen *Mate choice and sexual selection in two species of sex role reversed pipefish. (Syngnathidae)*.

Etter ph.d.-studiene hadde hun to postdoktor-stillinger ved University of California, Santa Barbara (1990–1993) respektive University of Georgia (1993–1994). Hun ble førsteamanuensis ved AVH (Den allmennvitenskapelige høgskole) i etologi (1994–1998). I 1998 ble hun ansatt som professor i etologi ved NTNU.

## Publikasjoner
* Publikasjoner av Gunilla Rosenqvist i BIBSYS
* Publikasjoner av Gunilla Rosenqvist i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

## Referanser


## Eksterne lenker
* Rosenqvists profil på ResearchGate (Besøkt 19. februar 2018)
* Rosenqvists profilside med CV på NTNU.no
Skyggespill

**Skyggespill** er en form for lek med lys og skygge. Figurer formes med hendene eller med objekter foran en lyskilde, slik at skyggene på veggen danner bilder. Som teaterform regnes skyggespillet ofte som en underkategori av figurteateret.

## Skyggespill som scenekunst
Skyggespill som scenekunst er kjent fra mange kulturer. Det brukes som oftest silhuetter av papir eller tre, og de mer avanserte figurene har bevegelige deler slik at figuren kan manøvreres slik at illusjonen av scenisk liv blir forsterket. Skyggespill i denne formen er blant annet en kunstform som fortsatt holdes i hevd i Thailand, der den kan oppleves i Nakhon Si Thammarat. Det finnes også et eget museum for skyggespillteater i Nakhon Si Thammarat. Til forskjell fra de europeiske 1700-tallsdukkene fremstilles de thailandske skyggespill-dukkene av banket bøffelhud.

Begrepet skyggespill kan også betegne en teaterform der levende skuespillere erstattes av teaterdukker som holdes foran en lyskilde slik at skyggen projiseres på et hvitt, belyst lerret. 

## Historie og utbredelse

### Asia
Skyggespillet oppstod i India før 900-tallet, noen mener så tidlig som omkring år 200 f.Kr., og spredte seg trolig med hinduismen til Sydøst-Asia. Opprinnelig var skyggespillet nært forbundet med forfedrekultus, religiøse riter, magi og eksorsisme. Skyggespillfigurene skjæres ut av tynn dyrehud, malas og perforeres i intrikate mønstre. Figurenes lemmer har ledd som kan beveges ved hjelp av stenger eller pinner av figurspilleren som er skjult bak lerretet. I Kambodsja og Thailand foregår det tradisjonelle skyggespillet ved at dansende menn løfter hele scener montert på stokker mot lerretet. På Java og Bali samt i deler av Malaysia er en person som kalles dalang både forteller, musiker og figurspiller. Dalangen var opprinnelig en prest.

I Kina er skyggespillet en yngre kunstart, som tidligst er nevnt i kilder fra 1000-tallet, og som har likhetspunkter med Kinas mange operatyper. Kinesisk skyggeteater ble oppført på UNESCOs liste over verdens immaterielle kulturarv i 2011.

### Europa, Arabia og Tyrkia
På 1700-tallet ble såkalte ombres chinoises (fransk for "kinesiske skygger") innført til Europa. Europeisk skyggespill ble også påvirket av den arabiske og tyrkiske verdens folkelige, groteske skyggespill om Karagöz, i Hellas kjent som Karagiozis. 

### Norge
Da Bokken Lasson åpnet Chat Noir i Kristiania den 1. mars 1912, var «Skyggebilleder» et av innslagene på åpningsprogrammet. Bakgrunnen for dette fortalte Lasson om i et fjernsynsintervju som ble sendt på NRK i 1964..  Lasson fortsatte å benytte skyggespill som del av Chat Noirs kabaret-program.

### Skyggespill uten figurer
Skyggespill uten figurer, kun ved bruk av hender, er et scenisk virkemiddel som iblant benyttes på sirkus og på varieté.

## Referanser
Dorothee Beermann Hellan

**Dorothee Beermann Hellan** (født 1952) er professor i datalingvistikk ved Institutt for språk og litteratur ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Hun er spesielt interessert i utviklingen av digitale verktøy som kan hjelpe lingvister i deres arbeid. Hun har utviklet verktøyet TypeCraft sammen med flere av sine studenter.

Beermann Hellan er involvert i et forskningsprosjekt for å gjøre anonyme chatterom tryggere for barn. Prosjektet kombinerer biometri og språkvitenskap for å utvikle teknologi som kan installeres i chatterom og analysere om folk er uærlige når de oppgir kjønn og alder. Om de viser seg å være det, vil de stenges ute. 

## Bibliografi
* Publikasjoner av Dorothee Beermann Hellan i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin 
* Publikasjoner av Dorothee Beermann Hellan i BIBSYS  
* Publikasjoner av Dorothee Beermann før navnebytte i BIBSYS 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ansattside ved NTNU
Albury

**Albury** er en by i delstaten New South Wales i Australia. Ved folketellingen i 2016 hadde byen  innbyggere. Albury ligger ved grensen mellom New South Wales og Victoria, hvor nabobyen Wodonga ligger. Til sammen har disse to byene  innbyggere. Albury ble grunnlagt i 1839 og fikk bystatus i 1946.

## Geografi
Albury ligger langs elva Murray, og ved foten av Great Dividing Range. På den andre siden av elva ligger Wodonga, og sammen utgjør disse to byene det større byområdet Albury-Wodonga. 

Albury består av flere forsteder, deriblant Central Albury, South Albury, West Albury, North Albury, East Albury, Forest Hill, Lavington og Thurgoona. I tillegg finnes det en rekke mindre forsteder som Splitters Creek, Ettamogah, Bowna, Table Top, Wirlinga og Lake Hume Village. 

## Transport
Albury ligger ved motorveien Hume Highway, i tillegg til de mindre motorveiene Riverina Highway og Olympic Highway, som forbinder Albury med Wagga Wagga.

Jernbanestasjonen i Albury ligger på hovedjernbanen mellom Sydney og Melbourne. Tidligere hadde New South Wales og Victoria ulike sporvidder, noe som gjorde at passasjerene måtte skifte tog i Albury. Siden man måtte skifte tog begge retningene behøvde man en lang jernbaneplattform, og i dag er denne en av de lengste i Australia.

Flyplassen i Albury, Albury Airport ligger omtrent 4 km utenfor sentrum av byen, mellom forstedene East Albury og Thurgoona. Hvert år benytter rundt 280 000 passasjerer flyplassen. Flyplassen har daglige flyvninger til Sydney og Melbourne, og i nyere tid også til Brisbane og Gold Coast.

## Galleri

Fil:Albury-airport.jpg|Albury Airport sett fra luften.
Fil:Hume Freeway at Albury 2.JPG|Hume Highway.
Fil:Albury botanical gardens 2.JPG|Albury botaniske hage.
Fil:Albury-new-south-wales-aerial.jpg|Albury sett fra luften.
Fil:Albury railway station tracks and platform.JPG|Jernbanestasjonen i Albury.



## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tornadoen i Forbygda i 1967

**Tornadoen i Forbygda i 1967** oppsto 11. juli 1967 i Budal og Singsås i Midtre Gauldal kommune. Tornadoen startet ved Storrø fellesseter i Budal og endte på østsida av Forbygda i Singsås. Det er en avstand på ca. 20 km i luftlinje. Øyenvitner anslo at tornadoen gikk fra Storrø fellesseter over Svardal, Bakkløkkja, oppover i Bakkmarka, Buslettkjølen og Svartåsen. Det vistes ei bred gate på ca 20–30 meter der skogen var vridd og meid ned.

Uværet oppsto om ettermiddagen. På gården Langrødstrø i Singsås ble alle de fire bygningene rasert av uværet. ''Adresseavisen'' skrev at det begynte å tykne til i 16-tida. Dette er gjenfortalt i tidsskriftet ''Far tå folk'' 2016. En halv time senere kom haglbygene, og like etter ble det enda verre. På Langrødstrø oppholdt tre personer seg. De måtte ta seg ut av det skjevslåtte huset ved å krype ut gjennom et vindu. Et vitne som oppholdt seg på den andre siden av dalen, fortalte til *Adresseavisen* at virvelvinden var grå som en sky og beveget seg med stor fart. Alle takene på Langrødstrø ble skrellet av. Skypumpen tok ferden videre ned gjennom dalen et stykke oppover elva og krysset  denne og kom mot gårdene på den andre siden. I den bratte stigningen mistet imidlertid skypumpen mye av sin kraft. Bølgeblikkplater, ukeblader og klær falt ned omkring gårdene, 1 km fra der vinden hadde hentet det. 

Tornadoen gjorde stor skade på skog og bygninger i løpet av den korte tiden den varte. Haglbygene inneholdt hagl store som plommer ifølge vitnefortellinger gjengitt i *Far tå folk*. Ingen personer kom til skade.

Ødeleggelsene på Langrødstrøa vakte stor oppmerksomhet i både lokale og riksdekkende medier. NRK hadde en reportasje i Dagsrevyen 12. juli, altså dagen etter, og *Adresseavisen*, *Arbeideravisa* og *Aftenposten* hadde førstesideoppslag med bilde samme dag. Flere artikler fulgte i andre aviser i dagene etterpå.

Det ble satt i gang pengeinnsamling til de som ble rammet av uværet. Også Midtre Gauldal kommune bisto med penger.

## Referanser
Lophorrhina donckieri

***Lophorrhina donckieri*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor (15-20 millimeter), avlang, rødbrunlig gullbasse. Hannen har et kort, spadeformet framspring i pannen. Pronotum er brunsvart eller mørkgrønt med brunoransje sidestriper hos hannen, rødbrunt hos hunnen. Dekkvingene er brunsvarte med brunoransje tegninger, de har en opphøyd lengderibbe.
Beina er mørke.

## Utbredelse
Arten lever i Kongo og Tanzania.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
******* Slekten *[[Lophorrhina]]* Westwood, 1842
******** underslekten *[[Lophorrhina]]* (i snever forstand)
********* ***Lophorrhina donckieri*** Bourgoin, 1913

## Eksterne lenker
*
Zero waste

**Zero waste** (null avfall eller null svinn) er en filosofi som oppmuntrer til at alle ressurser skal gjenbrukes. Bevegelsen rundt det jobber for å forebygge avfall og svinn, og for at ressurser får en livssyklus som ligner den som finnes i naturen.

Zero Waste vektlegger avfallsforebygging i motsetning til avfallshåndtering hvor avfallet ender opp et sted. Dette gjelder også ved forbrenning. Ifølge Zero Waste Norge er «Zero Waste en mentalitet som handler om å redesigne dagens industrielle tilnærming til ressursbruk – fra produksjonsdesign til avhending av avfall – for å hindre uttømming av ressurser, spare energi, bekjempe klimaendringer, redusere bruk av vann, hindre spredning av giftstoffer og stanse ødeleggelse av økosystemer».

Zero Waste omfatter med andre ord mer enn resirkulering og gjenbruk. Bevegelsen fokuserer også på restrukturering av produksjons- og distribusjonssystemer. Null avfall, null svinn er i større grad et ideelt mål enn et hardt mål.

Zero Waste-tankegangen innebærer å prøve å følge de fem R-ene i rekkefølgen «Refuse, Reduce, Reuse, Recycle, Rot». De fem R-ene bygger på Zero Waste-pioneren Bea Johnson sin metode.

Rekkefølgen til de fem R-ene er viktig:
# *Refuse*, ta avstand fra det du ikke trenger.
# *Reduce*, reduser det du trenger.
# *Reuse*, gjenbruk av det du har/kan.
# *Recycle*, resirkuler
# *Rot*, komposter det som er igjen.

Bevegelsen i Norge er i vekst. Eksempelvis er det blant annet Zero Waste-butikker i Oslo,, Bergen Arendal og Trondheim.

## Referanser
Lophorrhina tridenticornis

***Lophorrhina tridenticornis*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor, avlang, fløyelsaktig mørk gullbasse med gult hode. Hannen har et spadeformet framspring midt i pannen, og et kort horn på hver side av dette. Dekkvingene har to opphøyde lengderibber.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Tanzania.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Stammen Goliathini Griffith & Pidgeon, 1832
******* Slekten *[[Lophorrhina]]* Westwood, 1842
******** underslekten (eventuelt egen slekt) *[[Daedycorrhina]]* Bates, 1888
********* ***Lophorrhina tridenticornis*** Moser, 1916

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av en hann
Anny Ondra

**Anny Ondra**, egentlig *Anna Sophie Ondráková*, gift *Anny Schmeling* (født 15. mai 1902 i Tarnów, Galizia, Østerrike-Ungarn, død 28. februar 1987 i Dierstorf-Heide, Niedersachsen) var en tsjekkisk-tysk skuespillerinne.

## Filmer i utvalg
*1924 – Bílý ráj 
*1926 – Prater-Mizzi (Die Pratermizzi)
*1928 – Det første kyss (Der erste Kuß)
*1929 – Alice White-saken (Blackmail)
*1930 – Kaviarprinsessen
*1931 – Nitouche
*1932 – En natt i paradis (Eine Nacht im Paradies)
*1932 – Kiki
*1933 – Regimentets datter
*1934 – Polsk blod
*1935 – Den unge greve
*1936 – Hvetebrødsdager
*1937 – Selv i tider som disse
*1937 – Den uimotståelige (Der Unwiderstehliche)
*1941 – En herre i pysjamas (Der Gasmann)
*1951 – Krake finner make

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jacqueline Durran

**Jacqueline Durran** er en britisk kostymedesigner som vant Oscar for beste kostymedesign for kostymene i *[[Anna Karenina (2012)|Anna Karenina]]* (2012). Hun ble også nominert for kostymearbeidet i *[[Stolthet og fordom (2005)|Stolthet og fordom]]* (2005), *[[Om forlatelse]]* (2007), *[[Mr. Turner]]* (2014), *[[Skjønnheten og udyret (2017)|Skjønnheten og udyret]]* (2017) og *[[Darkest Hour]]* (2017).

Durran vant i tillegg en BAFTA-pris for kostymene i dramafilmen *[[Vera Drake]]* (2004).

## Filmografi (utvalg)
* 2004 – *[[Vera Drake]]*
* 2005 – *[[Stolthet og fordom (2005)|Stolthet og fordom]]*, nominert til Oscar
* 2007 – *[[Om forlatelse]]*, nominert til Oscar
* 2009 – *[[Solisten]]*
* 2010 – *[[Nanny McPhee og det store smellet]]*
* 2010 – *[[Another Year]]*
* 2011 – *[[Muldvarpen (film)|Muldvarpen]]*
* 2012 – *[[Anna Karenina (2012)|Anna Karenina]]*, vant Oscar
* 2014 – *[[Mr. Turner]]*, nominert til Oscar
* 2015 – *[[Macbeth (film)|Macbeth]]*
* 2017 – *[[Skjønnheten og udyret (2017)|Skjønnheten og udyret]]*, nominert til Oscar
* 2017 – *[[Darkest Hour]]*, nominert til Oscar
* 2018 – *[[Maria Magdalena (film)|Maria Magdalena]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Daniel Kaluuya

**Daniel Kaluuya** (født 1989) er en britisk skuespiller.

Han har medvirket i flere TV-serier, blant annet *[[Skins]]* og *[[Black Mirror]]*. Kaluuya skrev også manus til et par episoder av *Skins*. Han fikk god mye oppmerksomhet for rollen som Chris Washington i Jordan Peeles satiriske skrekkfilm *[[Get Out]]* (2017). Kaluuya ble nominert til flere bransjepriser for rollen, blant annet Oscar for beste mannlige hovedrolle. I 2018 ble han også tildelt den britiske nykommerprisen BAFTA Rising Star Award fra BAFTA-akademiet.

Kaluuyas foreldre ble født i Uganda.

## Filmografi (utvalg)
* 2007–2009 – *[[Skins|Skins]]* (TV-serie)
* 2011 – *[[Johnny English Reborn]]*
* 2011 – *[[Black Mirror|Black Mirror]]* (TV-serie)
* 2013 – *[[Welcome to the Punch]]*
* 2013 – *[[Kick-Ass 2]]*
* 2015 – *[[Sicario]]*
* 2017 – *[[Get Out]]*
* 2018 – *[[Black Panther]]*
* 2018 – *[[Widows]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
New Balance Indoor Grand Prix 2018

**[[New Balance Indoor Grand Prix]] 2018** var et internasjonalt friidrettsstevne som ble arrangert 10. februar 2018, i Reggie Lewis Center i Boston i USA. Stevnet var en del av IAAF World Indoor Tour. 

En del rekorder ble satt:
* Jereem Richards (Trinidad og Tobago) satte ny nasjonal bestenotering på 300 meter med 32,10
* Chris O'Hare (Storbritannia) satte ny skotsk rekord på 1500 meter med 3:37,03
* Dawit Seyaum (Ethiopia) satte ny nasjonal rekord på 1500 meter med 4:03,38
* Aisha Praught-Leer (Jamaica) satte ny nasjonal rekord på 1500 meter med 4:04,95
* Dominique Scott (Sør-Afrika) satte ny nasjonal rekord på 1500 meter med 4:07,25 (fjerdeplass i dette løpet)

Øvelser markert i **fet skrift** inngår i IAAF World Indoor Tour.

## Medaljevinnere
### Menn

### Kvinner

## Referanser


## Kilder
* Resultater hos IAAF

## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted - New Balance Indoor Grand Prix
Joan Harris

**Joan Harris Nergaard** (1920–2020) var en britisk ballettdanser og ballettsjef utdannet hos Vera Volkova, Stanislas Idzikowski, Audrey de Vos og Ninette de Valois. Hun var ballettsjef for Operaballetten (nå Nasjonalballetten) og grunnlegger og sjef for Den norske Operas ballettskole.

## Liv og virke
Harris var tilknyttet Saddler's Wells Theatre i London fra debuten i 1935 og frem til 1947, med unntak av krigsårene 1940-45 da hun var solodanser ved International Ballet Company, som turnerte i England.

Fra 1947 til 1954 hadde hun oppgaver i flere filmproduksjoner, blant annet som assisterende ballettmester og solodanser i filmen *The Red Shoes* (1948), som koreografassistent for ballett- og eventyrfilmen *The Tales of Hoffmann* (1951) og som ballettassistent for Gene Kelly i filmen *Invitation to the Dance* (1956).

I årene 1954 til 1961 var hun ballettmester og ballettdirektør for Bayerische Staatsoper i München.

Harris var ballettsjef for Den Norske Opera fra 1961 til 1965. Kompaniet ble under henne bygget ut med corps de ballett, og hun skapte et repertoar som viste frem de norske dansernes særpreg, stil og personlighet. Hun hentet inn koreografene Anthony Tudor og Birgit Cullberg og benyttet ny norsk musikk av Arne Nordheim og Pauline Hall.

Harris bygget opp og ledet Den Norske Operas Ballettskole fra etableringen i 1965 og frem til 1987. Kveldsskolen hadde som mål å utdanne klassiske dansere til Nasjonalballetten (den gang Operaballetten). Skolens heldagslinje for dansere og pedagoger – etablert 1968 – fikk stor betydning for utviklingen av dansekunsten utenfor Den Norske Opera. 

Da Statens Balletthøgskole ble etablert i 1979, og heldagslinjen i Operaen samtidig ble lagt ned, ble Harris tilknyttet skolen. Hun var først timelærer, deretter lektor i klassisk ballett frem til 1988. I 1988 vendte hun tilbake til England med sin norske mann og bosatte seg i Dorset. 

## Priser og utmerkelser
* Harris var æresmedlem av The Royal Academy of Dancing, London 
* Den Norske Operas Venners hederspris (1987)
* Ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden (1988) 
* Danseinformasjonens ærespris (2001)

## Referanser


## Kilder
* Dybdeintervju i Dansearkivets historieprosjekt 
* Sunderland, Monique Skavlan (2017), *Joan Harris*, Kolofon Forlag.

## Eksterne lenker
*
Jiangzhai

**Jiangzhai-funnstedet** () er et arkeologisk funnsted av en neolittisk bosetting av Yangshaokulturen (av Banpo- og Miaodigou-typene av Yangshaokulturen).

De så langt eldste kopperartefakter i Kina ble funnet her.

Stedet er i bydistriktet Lintong i Xi’an i den kinesiske provinsen Shaanxi. Den dateres til 4600–4400 f.Kr. og ble utgravs i perioden 1972 til 1979. Her er det avdekket bosteder, keramikkbrennerier og graver. Jiangzhai-funnstedet (*Jiangzhai yizhi*) ble i 1996 tilføyd på listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner (4-20).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Jiangzhai Site- engelsk
* Jiangzhai yizhi – kinesisk
Stapelia

***Stapelia*** er ei planteslekt i gravmyrtfamilien. Den ble tidligere regnet til svalerotfamilien.

Artene er lave stammesukkulenter. Stenglene har en opprett vekst og er forgrenet ved basis. De er firkantet i tverrsnitt med tenner langs kantene. I sterk sol får stenglene ofte rød farge. Blomstene har fem kronfliker som kan være røde, purpur eller gule. De har ofte et mønster av mørke bånd. Blomstene kan være glatt eller hårete og har som regel en motbydelig åtsellukt. Spyfluer blir tiltrukket av lukten og pollinerer blomsten. Det finnes også et par arter med søt duft.

De fleste artene vokser i Sør-Afrika, men noen finnes litt lenger nord i nabolandene. Noen arter dyrkes som potteplanter. Vanlig ordensblomst (*Orbea variegata*) regnes ikke lenger til denne slekta.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Kangjia

**Kangjia-funnstedet** (*Kangjia yizhi* 康家遗址) er et neolittisk funnsted i den kinesiske provinsen Shaanxi. Den ligger nord i landsbyen Kangjia 康家村 i storkommunen Xiangqiao 相桥镇  i bydistriktet Lintong 临潼区 i Xi'an. Stedet dateres til -4000 til -2000. Her er det blitt funnet spor av mer enn 300 bygninger og over titusen artefakter av leirtøy (overveiende grå keramikk), stein, knokler og horn.

Kangjia-funnstedet (*Kangjia yizhi*) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner (5-113).

## Referanser


## Litteratur
*Xi'an Banpo bowuguan 西安半坡博物馆 (Xi'an Banpo-Museum): „Shaanxi Lintong Kangjia yizhi di yi, er ci fajue jianbao“ 陕西临潼康家遗址第一、二次试掘简报 [Kurzbericht über die erste und zweite Testgrabung an der Kangjia-Stätte in Lintong, Shaanxi]. *Shiqian yanjiu* 1985.1
*„Shaanxi Lintong Kangjia yizhi fajue jianbao.“ *Kaogu yu wenwu* 1988 (5–6), S. 214–28.
*„Shaanxi Sheng Lintong Xian Kangjia yizhi 1987 nian fajue jianbao.“ *Kaogu yu wenwu* 1992 (4), S. 11–25.

## Eksterne lenker
* Li Liu: The Chinese Neolithic (Implications of Kangjia archaeological remains) – Engelsk
* Xi'an Kangjia yizhi jianjie – Kinesisk
Li Shan (fjell)

**Li-fjellet** eller **Li Shan** (kinesisk: 骊山) er et fjell i Kina. Det ligger i bydistriktet Lintong øst for Xi'an i Shaanxiprovinsen, i den sentrale delen av landet. Toppen på Li Shan er  meter over havet.

Nord for Li-fjellet er den første keiseren Qin Shi Huangdis mausoleum med Terrakottahæren.

Terrenget rundt Liberget er kupert mot sørøst, men mot nordvest er det glatt. Li Shan er det høyeste punkt i trakten. Rundt fjellet er det tettbefolket.
Huaqing Chi

**Huaqing Chi** (kinesisk: 华清池) er en varm kilde i Kina. Den ligger om lag 25 km øst for Xi'an i bydistriktet Lintong i provinsen Shaanxi, i den sentrale delen av landet,  km sørvest for hovedstaden Beijing. Huaqing Chi ligger  meter over havet, ved nordre del av Li-fjellene.

## Historie
Disse varme kildene er omtalt i dokumentert historie siden nesten 1000 f.Kr., fordi flere konger og keisere bygde palasser ger. Blant dem var kong You av Zhou-dynastiet og keiser Qin Shi Huang av Qin-dynastiet. En utvidet versjon ble bygd av keiser Wu Han under Handynastiet. 

Under Tang-keiserne Taizong og  Xuanzong ble palasstrukturen her ombygd (ferdig 723) og gitt navnet Huaqingpalasset. Men i forbindelse med An Lushan-opprøret ble det gjort stor skade på anlegget. 

Huaqings varme kulper er blitt udødeliggjort i kinesisk diktning, som for eksempel i Bai Juyis dikt *[[s:Song of Everlasting Regret|Song of Everlasting Regret]]* som tar for seg Xuanzong og Yang:

:*On a cold spring day, he bestowed upon her the honor of bathing with him at the Huaqing pools,	
:*According to legend, this is the pool that was used by Yang Guifei and the emperor.
:*The waters of the hot springs were smooth, and washed over her pale white skin.
:*The palace maids helped her to leave the pool, because she was too delicate and lacked strength.
:*This was when she began to receive the emperor's advances.

Dette var også åstedet for den historisk interessante [[Xi'an-episoden]] i desember 1936 ved disse varme kildene. Det var her som [[Zhang Xueliang]] kidnappet [[Chiang Kai-shek]] og tvang Chiang til å inngå en allianse med [[Kinas kommunistiske parti]] mot det japanske rike.

==Galleri==
<gallery>
File:Hua-Qing-Chi-Gui-Fei-Tang.jpg|Guifeidammen (貴妃湯).
File:Hua-Qing-Chi-Lian-Hua-Tang.jpg|Lianhuadammen (蓮花湯).
File:Hua-Qing-Chi-Yang-Gui-Fei.jpg|Statue av [[Yang Guifei]].
File:Huaqingchi 1.JPG|*Huaqing Chi*.
File:Huaqingchi 2.JPG|Huaqing Vhi med kunstig lotus.
File:华清池贵妃泉.JPG|Guifeikilden (*Fruekilden*).
File:华清池飞霜殿.JPG|Feishuanghallen (*Den driftende frosts hall*).
File:华清池的一副壁画.JPG|
File:华清池的杨妃池.JPG|*Fru Yangs dam'', versjon rekonstrert i Qing, seneere brukt av Chiang Kai-shek. 
File:贵妃出浴.jpg|Statue av Fru Yang kommende ut av badet.


## Referanser
Bjørn Marius Hegge

**Bjørn Marius Hegge** (født 11. september 1987 i Elvran i Stjørdal) er en norsk jazzmusiker (kontrabass) og komponist.

Han startet kvintetten **Hegge** i 2016 og fikk med seg Jonas Kullhammar (tenorsax), Martin Myhre Olsen (alt- og sopransax), Vigleik Storaas (piano) og Håkon Mjåset Johansen (trommer). De ga ut albumet *Vi är ledsna men du får inte längre vara barn* i 2017 og vant Spellemannprisen 2017 i klassen jazz for utgivelsen.

Han ble utnevnt som NTNU-ambassadør for 2022. I juryens begrunnelse het det blant annet «Årets kandidat er en usedvanlig fribåren kunstner som jobber hardt og målbevisst for å sette sine musikalske visjoner ut i livet. Han har en nysgjerrig og åpen tilgang til det å skape, og en lekende energi som danner et kreativt kraftfelt rundt ham selv og hans medmusikere».

## Diskografi
* *The Creator Has A Bachelor Plan* (2018, Particular Recordings)
* *Assosiasjoner* (2018, Particular Recordings), Bjørn Marius Hegge Trio
* *Ideas For Axel Dörner, Rudi Mahall, Hans Hulbækmo And Håvard Wiik* (2019, Particular Recordings)
* *With Fredrik Ljungkvist Live At Glenn Miller Cafë In Stockholm* (2020, Particular Recordings), Bjørn Marius Hegge Trio
* *Standards* (2020, Particular Recordings), Bjørn Marius Hegge Trio
* *Eventyret om kronprins esse* (2022, Øra fonogram), Alpaca Ensemble, Bjørn Marius Hegge, og Rasmus Rohde

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jazzintro

**Jazzintro** (1998–) er en konkurranse for for unge jazzmusikere, der vinneren får tittelen «årets unge jazzmusiker» og mottar en lanseringspakke verdt flere hundre tusen kroner. Den arrangeres annethvert år under ledelse av Norsk jazzforum.

## Deltakelse
For å få delta må solister være norske og under 27 år, orkestre skal ha en snittalder under 27 år og minst halvparten norsk skal være norsk. Storband får ikke være med. Tidligere vinnere kan være med, men ikke som solister, og ikke i band der de utgjør mer enn halvparten.

## Utvelgelse
En fagjury plukker ut inntil åtte band på bakgrunn av innsendte søknader og demo-materiale. De utvalgte bandene spiller i løpet av våren og sommeren på én av jazzfestivalene Vossa Jazz (påske), MaiJazz (mai), Nattjazz (mai), Kongsberg Jazzfestival (tidlig juli). To band spiller på hver festival, og basert på konserten velger fagjuryen ett av bandene til finalespill på Moldejazz (midt i juli). Fire band deltar i finalen og juryen kårer én vinner som de påfølgende to år får en lanseringspakke.

## Hovedpremie (lanseringspakke)
Lanseringspakken var for det meste et bidrag fra Rikskonsertene i form av festivaljobber, norgesturné, skolekonserter, utenlandskonserter, produksjons- og redigeringsstudio. Etter de la ned sitt offentlige turnéprogram i 2014, og trakk seg ut, har Norsk jazzforum ansvaret.

Østnorsk jazzsenter har bidratt til produksjon av norgesturné for Årets unge jazzmusikere i 2016 og 2018.

Vederlagsbyrået Gramo kom inn som samarbeidspartner i 2008 med et stipend til Årets unge jazzmusikere på 100 000 kroner i 2008 og 2010, hevet til 150 000 kroner i 2012.

I 2018 bidro Talent Norge med  kroner.

## Vinnere og deltakere

## Referanser
Krabbeeter

**Krabbeeter** (*Dromas ardeola*) er en monotypisk art i slekten **krabbeetere** (*Dromas*), som er eneste slekt i **krabbeeterfamilien** (Dromadidae). Arten er en typisk vadende fugl som regnes som basal i gruppen av måkefugler (Lari).

## Beskrivelse

Krabbeetere måler cirka  og veier omkring , mens vingespennet utgjør cirka . Fjærdrakten er hovedsakelig hvit med en sort markering på rygge og sorte primærfjær. Også øynene er nærmest sorte, og det halvlange, kraftige nebbet er sort, mens de lange undere ekstremitetene er gråhvite. Føttene har delvis svømmehud mellom tærne (tre framover og én bakover). Ungfugler har dusere kontraster (grå i stedet for sort) enn voksne individer.

## Utbredelse og habitat
Arten er utbredt vinterstid langs kysten av Indiahavet, Persiabukten og Rødehavet, noe som inkluderer store deler av Afrikas østkyst med Madagaskar, samt kysten av Den arabiske halvøy og videre østover til grensen mot India, samt langs sørspissen av India og på Sri Lanka, og langs kysten av det sørvestre Thailand, samt på en rekke mindre øyer i dette havområdet (som Maldivene og Chagosøyene i Indiahavet, og Andamanene i Bengalbukta). Arten tilbringer hele året langs kysten fra innerst i Rødehavet og rundt Den arabisk halvøya østover til grensen mot Pakistan.

Habitatet består i hovedsak av sand- og mudderstrender langs kysten av fastlandet og på øyer, herunder laguner og avdekte korallrev, men fuglene er også observert på steinholdige strender.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Rands & Kirwan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008) og Syvertsen *et al.* (2017).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
*** Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
**** *Dromas*, krabbeetere (monotypisk)
***** *D. ardeola*, krabbeeter (monotypisk)
*** Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
*** Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
*** Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
*** Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter

## Atferd
Krabbeeter eter hovedsakelig krabber (>95% i hekketiden), men også noen andre krepsdyr, bløtdyr og små virvelløse dyr fra tidevannssonen. Fisk blir dessuten av og til gitt til ungene.

Arten er trolig monogam hekker i kolonier på fra 2–3 til opp mot 100 par. Reirplassen legges ofte ei sandstrand på ei koralløy, ofte der det vokser omkring  høy vegetasjon. Redet er et ufôret kammer (en tunnel) som ligger  under bakken, av og til kun  langt, men mer vanlig  (i snitt ). Tunnelen blir av og til forlenget etter eggleggingen. Hunnen legger som regel kun ett egg, og bare sjelden to, og inkubasjonstiden tar cirka  dager. Klekkingen skjer nærmest synkront i kolonien. Avkommet har lang, grå dun og blir matet av begge foreldrene.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Bjarte Eike

**Bjarte Eike** (født 24. april 1972) er en norsk barokkfiolinist fra Gjøvik.

Han er kunstnerisk leder og fiolinist i orkesteret Barokksolistene som han startet i 2005. Eike og Barokksolistene er blitt nominert til Spellemannprisen i klassen klassisk to ganger: i 2013 for *The Image of Melancholy* og i 2017 for *The Alehouse Sessions*.

Han har også vært medlem av Magnetic North Orchestra og Oslo kammerorkester.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Barokksolistene

**Barokksolistene** er et norsk musikkensemble innen barokkmusikk og tidligmusikk. Ensemblet ble startet i 2005 av Bjarte Eike som er kunstnerisk leder og fiolinist i orkesteret.

Barokksolistene og Eike er blitt nominert til Spellemannprisen i klassen klassisk to ganger: i 2013 for *The Image of Melancholy* og i 2017 for *The Alehouse Sessions*.

Sammen med mezzosopran Tuva Semmingsen bidro de i 2009 med musikk til Lars von Triers film *[[Antichrist (film)|Antichrist]]* hvor deres innspilling av Georg Friedrich Händels *[[Lascia ch'io pianga]]* fikk en sentral plassering.

Sammen med  fikk de Folkelarmprisen 2025 i klassen årets produksjon – bestillingsverk eller forestilling for forestillingen *The Dancers Brew*.

## Diskografi
* *London Calling!* (2012, BIS)
* *The Image of Melancholy* (2014, BIS)
* *The Alehouse Sessions* (2017, Rubicon Classic)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Albansk folkedrakt

En **albansk folkedrakt** er en type folkedrakt som blir benyttet av etniske albanere og der det tradisjonelt sett bor eller har bodd albanere. Folkedrakten blir benyttet i blant annet Kosovo, Albania, Makedonia, Hellas, Montenegro og av arbëreshë-minoriteten. Flere elementer fra folkedraktene kan spores helt tilbake til antikken.

## Karakteristika
Albanske folkedrakter er ofte dekorert med elementer med bakgrunn av tidlig illyrisk oppstandelse, der symbolene ofte er soler, ørner, stjerner og slanger.

## Klesplagg

### Hodeplagg

#### Qeleshe
Det mest tradisjonelle hodeplagget heter qeleshe, men blir også kalt «Plis».

#### ''Chapeau Albanois''
Albansk Hatt også kjent for sitt franske navn - "*chapeau albanois*", var en type hatt som ble benyttet hovedsakelig av albanske leiesoldater i europa rundt 15-århundre frem til 18-århundre. Det blir beskrevet som en høy-kronet lue vevd fra eføy-grener.

#### Qylafë
Qylafë er en høy ullhatt som blir brukt i det sørlige Albania.

### Sokker
Çorape er det albanske ordet for sokker. Çorape blir enten laget av ull eller bomull, og har mange motiver og farger, og noen ganger er det inkludert meget tynne metalltråder.

### Belte
Brez er et tradisjonelt belte for menn, som blir benyttet av etniske albanere i balkan samt i Arbëreshe-landsbyer i Italia. Det har sin direkte opprinnelse fra det illyriske beltet.

### Sko
Opinga er det tradisjonelle albanske skoene.

### Vest
Xhamadan er en tradisjonell-Albansk vest laget av ullplagg, som blir benyttet av etnisk albanske menn.

## Referanser
Hideo Azuma

var en japansk manganka. Han debuterte profesjonelt i 1969 i *[[Manga Ō]]*. Han er mest kjent for sine science fiction- og lolicon-orienterte verk, som har dukket opp i tidsskrift som *[[Weekly Shōnen Champion]]*, i tillegg til barnekomedieserier som *[[Nanako SOS]]* og *[[Little Pollon]]*.

Fra 1978 begynte verkene hans å dukke opp nesten eksklusivt i nisjetidsskrift som *[[Bessatsu Kisōten]]*. Fra 1979 publiserte han loliconmangaen sin *[[White Cybele]]*, som var den første av denne typen i Japan. Han har siden blitt kalt «lolicons far». Siden begynte han å publisere i tidsskrift som *[[Shōjo Alice]]*, og ble siden en meget viktig skikkelse innenfor  den pornografiske delen av loliconmangaindustrien og en stor del av otakukulturen.

Utover 1980- og 1990-årene, på grunn av stress rundt sin hektiske og krevende arbeidsdag de siste 20 årene i arbeid som manganka, begynte Azuma å bli alkoholiker, forsvant flere måneder og en gang over et år fra offentligheten, og prøvde å begå selvmord minst en gang. Han ble tvunget til å legge seg inn på et rehabiliteringsprogram. I 2005 ga han ut en mangajournal over sine opplevelser kalt *Disappearance Diary*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Chongyangtempelet

**Chongyang Gong** eller **Chongyangtempelet** () er et daoistisk tempel i fylket Hu (户县) vest for Xi'an i den kinesiske provins Shaanxi. Tempelet er oppkalt etter Wang Chongyang, som kom fra Shaanxi og står i den quanzhendaoistiske tradisjon. Wang Chongyang er begravd her.

*[[Zu'an (storkommune)|Zu'an]]-steleskogen ved Chongyang-tempelet* () ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner (5-466).

## Eksterne lenker
* [Chongyang Temple](http://en.daoinfo.org/wiki/Chongyang_Temple_(Hu_County,_Shanxi)) – kinesisk
* Chongyang Gong – kinesisk
Ungdomsasiamesterskapet i friidrett 2017

**[[Ungdomsasiamesterskapet i friidrett]] 2017** var den andre utgaven av dette toårige mesterskapet for asiatiske friidrettsutøvere i alderen 15 til 17 år (U18), dvs utøvere født i 2000 og 2001.

Mesterskapet ble arrangert fra 20. til 23. mai 2017 på National Stadium i Bangkok, og arrangør var Thailands friidrettsforbund (Athletics Association of Thailand).

Kina ble den mestvinnende nasjonen, med 16 gullmedaljer, og den kinesiske sprinteren Feng Lulu vant flest gullmedaljer, hun vant 100 og 200 meter individuelt og deltok også på Kinas stafettlag som vant medleystafetten.

## Medaljevinnere
### Menn

* Mathew vant på fotofinish, med tiden 1:54,991, to tusendeler foran Mudiyansela
* Shin Mink-yu fra Sør-Korea satte ny mesterskapsrekord på 21,45 sekunder i den innledende runden.
* Hao Hua Lu fra Kinesisk Taipei satte ny mesterskapsrekord på 13,40 sekunder i den innledende runden.

### Kvinner

## Medaljetabell
;Fargekode:

## Se også
* Ungdoms-VM i friidrett 2017
* Ungdomsafrikamesterskapet i friidrett 2017

## Referanser


## Kilder
* Resultater 

## Eksterne lenker
* Athletics Asia