open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Robert Holmes (admiral)

**Robert Holmes** (født ca. 1622 i Mallow på Irland, død 18. november 1692) var en engelsk admiral i marinen under restaurasjonen i England. Holmes deltok i den andre og den tredje av de anglo-nederlandske kriger, som han noen ganger er blitt kreditert for å ha startet. Han ble utnevnt til guvernør av Isle of Wight, hvor han er begravet i sognekirken i  Yarmouth. Holmes er husket for sin seilas til Guinea i 1664 for Royal African Company og for den såkalte Holmes' Bonfire i 1666. Han er betraktet som en arketypisk skikkelse både i form av den kranglevorne offiser under den engelske restaurasjonen og som den profesjonelle britiske marineoffiser.

## Referanser
Ingeborg I. Brekke

**Ingeborg I. Brekke** (1908–1999) var ei norsk hotellvertinne, postkvinne, kokke og kvinnesakskvinne fra Brekke i Gulen.

Som ung arbeidet Ingeborg Brekke bl.a. som kokke på diverse ulike hoteller før hun vendte hjem til Brekke for å bli telefonbestyrer og poståpner rundt 1940. Som postkvinne ble Ingeborg Brekke kjent med alle i bygda, og hun fikk stadig besøk av folk som hadde kommet for seint til dagens siste ferge fra Brekke til Lavik. Slik fikk hun idéen om et hotell, og hele bygda stilte seg bak forslaget. Det var Ingeborg Brekke som stod for planlegginga, og under bygginga av hotellet var Brekke ei dame i sekstiårsalderen. 

I 1970 stod *Brekkestranda Fjordpensjonat* ferdig – senere kjent som Brekkestranda Fjordhotel. Det var tegnet av arkitekt Bjørn Simonnæs, og vakte oppsikt på grunn av en særpreget, rustikk arkitektur med torvtak, naturstein og hunbord som kledning. Knapt noen vinkel i bygget var rett!

Som hotellvertinne ble Ingeborg kjent for å ta seg godt av gjestene med både sanger og fortellinger. Ellers var hun sterkt engasjert i samfunnet. Hun kjempet bl.a. for likestilling i Den norske kirke i både muntlig og skriftlig form. 

Sønnen Bjørn Brekke kom med i drifta i 1976 og tok over som eier i 1996. Ingeborg Brekke døde i 1999, men hotellet hun startet er ennå i drift i dag, med nye ledere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sogn og Fjordane fylkesleksikon om Ingeborg Brekke.
* Sogn og Fjordane fylkesleksikon om Det skeive hotellet på Brekkestranda.
* Avisa Nordhordland, 14. oktober 2010: «Brekkestranda førti år».
Acta Didactica Norge

***Acta Didactica*** er et nordisk forskningstidsskrift for fagdidaktisk og profesjonsfaglig forsknings- og utviklingsarbeid. Hovedvekt er på undervisning og læring i og på tvers av ulike fag i grunnskolen og i videregående opplæring. Tidsskriftet publiserer bidrag fra forskning på fagdidaktikk, lærerutdanning og læreres profesjonelle utvikling. Det utgis artikler på skandinaviske språk og engelsk. Den faglige kvaliteten på bidragene sikres gjennom fagfellevurdering (*peer review*).

Acta Didactica tar ikke forfatterbetaling. Det gis umiddelbar og fri tilgang (Open Access) til tidsskriftets innhold, ut fra prinsippet om at forskning skal være fritt tilgjengelig for allmennheten.

Nåværende (pr. 2024) ansvarlig redaktør er Eva Thue Vold.

Tidligere ansvarlige redaktører er:

* Rita Hvistendahl (2007 - h 2009),
* Jon Magne Vestøl (h 2009 - h 2011)
* Glenn Ole Hellekjær (h 2011 – 2016/2017).

## Referanser
Uruguay under Sommer-OL 2004

**Uruguay under Sommer-OL 2004**. Femten sportsutøvere, tretten menn og to kvinner fra Uruguay deltok i seks sporter, friidrett, sykling, seiling, svømming, roing og padling under Sommer-OL 2004 i Athen. De vant ikke noen medalje. Svømmeren Serrana Fernández var landets flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer
Resonnement

Et **resonnement** (fra fransk *raisonnement*) er en tankerekke som logisk fører til en slutning/konklusjon. Et resonnement er altså fornuftig og følgeriktig tenkning. Det er handlingen eller prosessen med å trekke konklusjoner fra fakta, bevis, osv.

## Referanser
Funchal bispedømme

**Funchal bispedømme** er et romersk-katolsk bispedømme som omfatter den portugisiske øya Madeira. Det har dermed i dag et landareal på 794&nbsp;km², men dekket ved grunnleggelsen i 1514 nærmere 46&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;km² land, fordelt over fire verdensdeler.

Domkirken i Funchal er en gotisk katedral, som ble påbegynt på 1490-tallet og ferdigstilt i 1514.

## Historie
Madeira ble bosatt rundt 1420. De kristne på øya sognet først til Marrakech bispedømme, men fikk sin egen biskop i 1514, noen år etter at Funchal hadde fått bystatus. De tre første (erke)biskopene oppholdt seg imidlertid aldri på Madeira. Bispesetet var i tillegg til selve Madeira ansvarlig for alle oversjøiske områder i portugisisk besittelse &ndash; som ifølge Tordesillastraktaten omfattet samtlige nyoppdagete landområder øst for 46,5°&nbsp;vestlig bredde (dvs. Brasil, Afrika, Asia og Oseania).

Dette ansvaret var til å begynne med mest symbolsk, siden det bare fantes et fåtall bosettinger som var under faktisk portugisisk kontroll. Etter hvert som antallet katolikker økte, ble ulike kirkelige jurisdiksjoner skilt ut av dette enorme bispedømmet. Per i dag har Funchal bispedømme på denne måten direkte eller indirekte gitt opphav til over tusen jurisdiksjoner i 82 land eller territorier.

Prosessen begynte i 1533 med at Funchal bispedømme ble opphøyet til erkebispedømme over to nyopprettede bispedømmer:
* Goa bispedømme (som i historiens løp har gitt opphav til nesten 600 jurisdiksjoner i 47 land i Østindia og Det fjerne østen) og
* Santiago bispedømme (som ble til fire jurisdiksjoner i Guinea-Bissau og Kapp Verde).

1534 ble to ytterligere suffraganbispedømmer skilt ut:
* Angra bispedømme (Azorene, Portugal) og
* Tomé bispedømme (som ble til ca. 72 jurisdiksjoner i tolv afrikanske land).

1551 ble Funchal igjen nedgradert til vanlig bispedømme, samtidig som Brasil ble skilt ut som São Salvador da Bahia bispedømme (per i dag 268 jurisdiksjoner). Funchal ble innlemmet i Lisboas kirkeprovins, som det fremdeles er suffragan under.

Etter to siste fradelinger var Funchal bispedømmes territorium redusert til selve øygruppa Madeira:
* det apostoliske prefekturet Senegal ble skilt ut i 1763 (som ble til tre jurisdiksjoner i Mauritania og Senegal) og 
* det apostoliske prefekturet Begge Guineaer og Senegambia i 1842 (som ble til ca. 211 jurisdiksjoner i 20 afrikanske land).
## Eksterne lenker
*
Tmeticus nigriceps

***Tmeticus nigriceps*** er en av edderkoppene i gruppen dvergedderkopper (Linyphiidae). 

## Utseende
*Tmeticus nigriceps* er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og  forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. 

Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens genitalier, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.

## Litteratur
* W. Nentwig, A. Hänggi, C. Kropf & T. Blick (Hrsg.): *Spinnen Mitteleuropas – Bestimmungsschlüssel*, slekten (gattung) ''Tmeticus'' (tysk)

## Eksterne lenker
* 
* Dvergedderkopper – edderkopper.net  (norsk)
Frankrike under Sommer-OL 2012

**Frankrike** deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Trehundretretti utøvere, ethundreåttitre menn og ethundreførtisju kvinner deltok i tjuefire sporter. Det var tjuesjuende gangen Frankrike deltok i et sommer-OL, de har deltatt i samtlige sommer-OL siden de første moderne lekene ble arrangert 1898 i Athen. De ble sjuende beste nasjon med elleve gull-, elleve sølv- og tolv bronsemedaljer. Fekteren Laura Flessel-Colovic var landets flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Referanser


## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Saint-Denis bispedømme (Réunion)

**Saint-Denis bispedømme** er et romersk-katolsk bispedømme som omfatter det franske øversjøiske departementet og indiahavsøya Réunion. Ved grunnleggelsen som apostolisk prefektur i 1712 omfattet jurisdiksjonen de fleste øyene i India- og Stillehavet, et areal som i dag utgjør 26 ulike stater og territorier med ca. 150 katolske jurisdiksjoner.

Katolisismen er den dominerende trosretningen på Réunion &ndash; landet har ca. 595&nbsp;000 katolikker, noe som tilsvarer 92&nbsp;% av befolkningen.

Saint-Denis bispedømme er ikke medlem av Frankrikes, men av Indiahavets bispekonferanse. De andre tre landene som er representert i denne, er Komorene, Mauritius og Seychellene.

## Historie
I 1712 ble samtlige øyer i Malakka bispedømme skilt ut som et eget apostolisk prefektur med sete på Réunion og navnet **det apostoliske prefekturet Indiahavets øyer**. Også deler av den afrikanske østkysten lå under jurisdiksjonen, som skiftet navn til **det apostoliske prefekturet Bourbon** i 1818.

Prefekturets ansvarsområde ble etter hvert redusert ved at deler av området ble skilt ut som egne jurisdiksjoner:
* 1826 ble således Indonesia skilt ut som det apostoliske prefekturet Batavia (i&nbsp;dag 45 jurisdiksjoner i Brunei, Indonesia og deler av Malaysia).
* 1830 ble stillehavsøyene skilt ut som det apostoliske prefekturet Oseania (i&nbsp;dag 44 jurisdiksjoner i 21 land og territorier).
* 1841 ble Komorene, Madagaskar og Mayotte skilt ut som det apostoliske prefekturet Madagaskar (i&nbsp;dag 22 jurisdiksjoner i tre land).
* 1860 ble Zanzibar, Somalia og kyststrøkene i Kenya og Tanzania skilt ut som det apostoliske prefekturet Zanzibar (i&nbsp;dag ca. 37 jurisdiksjoner i tre land).

Opphøyelsen til bispedømme skjedde i 1850. Samtidig ble jurisdiksjonens navn endret fra *Bourbon* (øyas gamle navn) til *Saint-Denis* (hovedstadens navn).

## Eksterne lenker
* 
* «Giga-Catholic Information» om Réunion
Saint-Denis bispedømme

:*For bispedømmet av samme navn på øya Réunion se* Saint-Denis bispedømme (Réunion)

**Sant-Denis bispedømme** er et romersk-katolsk bispedømme i Frankrike. Det ble opprettet i 1966 ved at det ble utskilt fra Versailles bispedømme og Paris erkebispedømme. Den første biskopen var Olivier Jean-Marie Michel de Berranger, utpekt i 1966, og satt fram til 15. januar 2009.

## Eksterne lenker
* 
* Diocese of Saint-Denis. ''Dioecesis Sancti Dionysii in Francia''
Vlie

**Vlie** eller **Vliestroom** er en sjøvei mellom øyene Vlieland og Terschelling i Nederland. I middelalderen var Vlie estuaret til elven IJssel. Under den andre anglo-nederlandske krig i 1666, brente den engelske admiralen Robert Holmes den nederlandske handelsflåten på 130 skip under den såkalte Holmes' Bonfire. Båtene hadde søkt tilflukt i Vlie og trodde feilaktig at den engelske marinen ikke ville finne veien mellom de farlige grunnene. Idag er det mulig å nå frem til havnen i Harlingen via Vlie.

Det gamle romerske navnet på innsjøen *Lacus Flavo*, som senere ble Zuiderzee, har muligens samme opphav som navnet Vlie. Vlie kan ha vært navnet på hele innsjøen og den store elven som rant ut fra den.

På 1200-tallet førte store oversvømmelser til at estuaret ble utvidet, og torvmyrene innenfor ble ødelagte. Dette skapte et stort område med sand og mudderflater.
HMS «Resolution» (1654)

**HMS** «**Resolution**» var en tredje raters fregatt med 50 kanoner som ble bygd under 1652-programmet for marinen til det engelske samveldet. Fregatten ble bygd under ledelse av Phineas Pett II ved Ratcliffe, og ble sjøsatt i 1654 under navnet «**Tredagh**». Tredagh er et uoffisielt navn på den irske byen Drogheda, hvor slaget ved Drogheda utspant seg under den engelske borgerkrigen.

Etter restaureringen i 1660 ble fregattens navn endret til HMS «Resolution». Den 25. juli 1666 etter juliansk kalender (4. august 1666 etter gregoriansk kalender), deltok fregatten i Slaget ved North Foreland, som flaggskipet til kontreadmiral John Harman. Fregatten gikk på grunn og ble brent av et nederlandsk brannskip.
Sinbad

**Sinbad** (også skrevet **Sindbad**) eller **Sinbad sjøfareren** (på arabisk سندباد‎ *Sin-di-bad* og persisk ‏سندباد‎ *Sand-baad*) er en arabisk oppdiktet sjømann fra dagens Irak  som er kjent fra *[[Tusen og en natt]]*, en orientalsk samling folkelige eventyr opprinnelig fra 900-tallet, men som kom til Europa i fransk oversettelse på 1700-tallet. Der er Sinbad helt og hovedperson i fortellingene om de fantastiske sju sjøreisene hans. Historiene om Sinbad skal imidlertid ikke være med i de eldste versjonene av samlingen. I tillegg til fantasifulle overdrivelser og beskrivelser av fabeldyr, spennende steder og annet, inneholder fortellingene også forestillinger araberne hadde om områdene i Det indiske hav øst for Afrika. 

Fortellingene om Sinbad sjøfareren er de mest berømte i *Tusen og en natt* sammen med «Aladdin og den forunderlige lampen» og «Ali Baba og de førti røverne». 

Historiene om Sinbad har inspirert flere fortellinger siden og blitt tatt opp i populærkulturen, blant annet i flere eventyrfilmer, for eksempel den amerikanske *[[Sinbad, sjøfareren]]* fra 1958, og animasjonsfilmer, deriblant den japanske *[[Arabian Naito Shindobatto no Bōken]]*, en tegnefilm produsert for fjernsyn i 52 episoder 1975-1976. I nyere tid har særlig den canadiske serien *[[The Adventures of Sinbad]]* (1996-98) med 44 epioder hatt stor utbredelse, og blitt vist på norsk tv.


|* *Szindbád ötödik*, [[ungarn|ungarsk]] frimerke fra 1965 med motiv fra *Tusen og en natt*
</gallery>

== Se også ==
* *Sindbads bok*, en av flere orientalske titler på en opprinnelig en indisk fabelsamling som ble spredt i ulike varianter som [[folkebøker]] over store deler av verden
* [[Liste over historiene i Tusen og en natt]]

== Referanser ==
<references />

== Eksterne lenker ==
* 
* [http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2010031503050 «Sindbad Farmanns sjuende reise» i *Boken om tusen og en natt'' side 390 (søkbar digitalkopi av bind 6, utgitt 1996, oversatt av Waldemar Brøgger)]
The Launderettes

**The Launderettes** er et norsk 60-tallsinspirert garasje-rockeband bestående av fem jenter bosatt i Oslo. 
__notoc__
## Historie
Bandet startet som The Guerilla Girls i 1994, men skiftet navn til The Launderettes i 1996, da gitarist Christian Brødsjø ble byttet ut med Håvard Dyvesveen. De øvrige medlemmene, Ingvild Nordang (vokal, Cecilie Asker (trommer) og Vibeke Rooas (bass) fortsatte.  

Bandet er et av Norges lengstlevende band innen sin sjanger, og har holdt det gående siden 1996. Bandet har turnert både i USA og Europa, utgitt flere album og en rekke vinylsingler. Siden 2007 har de vært signert til Steven Van Zandts plateselskap Wicked Cool Records.

## Medlemmer

Image:The Launderettes-State-Club-2011-04-03-Ingvild Nordang.jpg|Ingvild Nordang (vokal)
Image:The_Launderettes-State-Club-2011-04-03-Linda_Kastbakken.jpg|Linda Kastbakken (gitar)
Image:The_Launderettes-State-Club-2011-04-03-Johanne_Hjorthol.jpg|Johanne Hjorthol (bass)
Image:The_Launderettes-State-Club-2011-04-03-Mona_Varpe_Helleland.jpg|Mona Helleland Varpe (orgel)
Image:The_Launderettes-State-Club-2011-04-03-Cecilie_Asker.jpg|Cecilie Asker (trommer)


## Diskografi
* *Shaken And Disturbed* (Big Dipper, 2002)
* *Take Me To The Race EP* (Big Dipper, 2003) 
* *Every Heart Is A Time Bomb* (Big Dipper, 2005) 
* *Fluff ´N´ Fold – The Best Of The Launderettes* (Wicked Cool Records, 2007)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Ukraina under Sommer-OL 2000

**Ukraina under Sommer-OL 2000**. 230 sportsutøvere, 139 menn og 91 kvinner fra Ukraina deltok i tjuetre sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var andre gangen som Ukraina deltok i et sommer-OL, de kom på 21.-plass med tre gull-, ti sølv- og ti bronsemedaljer. Seileren Jevhen Braslavets var Ukrainas flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne
Nederland under Sommer-OL 2000

**Nederland under Sommer-OL 2000**. 231 sportsutøvere fra Nederland deltok i 21 sporter under sommer-OL 2000 i Sydney. De kom på åttendeplass med tolv gull-, ni sølv- og fire bronsemedaljer. Rytteren Anky van Grunsven var landets flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Kilder
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
São Tomé og Príncipe bispedømme

**São Tomé og Príncipe bispedømme** er et romersk-katolsk bispedømme som omfatter hele øystaten São Tomé og Príncipe. Ved grunnleggelsen i 1534 var det verdens sørligste bispedømme og omfattet store deler av det vestlige, sentrale og sørlige Afrika.

Katolisismen er den dominerende trosretningen på São&nbsp;Tomé og Príncipe: Landet har ca. 122&nbsp;000 katolikker, noe som tilsvarer 88&nbsp;% av befolkningen.

## Historie
**Tomé bispedømme**, som det opprinnelig het, ble opprettet i 1534 av portugisiske kolonisatorer. Det var i begynnelsen suffraganbispedømme under Funchal erkebispedømme, som det hadde blitt utskilt fra. I&nbsp;1551 ble Tomé innlemmet i Lisboas kirkeprovins.

Gjennom fraskillelse av andre bispedømmer o.l. har São&nbsp;Tomé og Príncipe bispedømme direkte eller indirekte gitt opphav til en lang rekke kirkelige jurisdiksjoner i flere afrikanske stater:
* 1596 ble São Salvador da Congo bispedømme skilt ut (i&nbsp;dag 19 jurisdiksjoner i Angola).
* 1818 ble det apostoliske vikariatet Kapp det gode håp og tilstøtende områder skilt ut (i&nbsp;dag ca. 50 jurisdiksjoner i Ascension, Botswana, Lesotho, Mauritius, Namibia, Saint Helena, Seychellene, Swaziland, Sør-Afrika, Tristan da Cunha, Zambia og Zimbabwe).
* 1842 ble det apostoliske prefekturet Begge Guineaer og Senegambia opprettet fra deler av bispedømmene Tomé og Funchal (i&nbsp;dag ca. 210 jurisdiksjoner i 20 land).

Bispedømmets navn ble endret til *São&nbsp;Tomé bispedømme* i 1924 og *São&nbsp;Tomé og Príncipe bispedømme* i 1957. 1975 ble bispedømmet eksemptert, dvs. løst fra Lisboas kirkeprovins og umiddelbart underlagt Den hellige stol.

## Internasjonale forbindelser
Biskopen av São&nbsp;Tomé og Príncipe er medlem av bispekonferansen for Angola og São&nbsp;Tomé. Angola og São&nbsp;Tomé og Príncipe har også en felles nuntius med sete i Luanda, som siden 2010 er Novatus Rugambwa.
Norsk medietidsskrift

***Norsk Medietidsskrift*** er et norsk medievitenskapelig forskningstdisskrift. Tidsskriftet eies av Norsk Medieforskerlag (NML), og utgis av Universitetsforlaget med støtte fra Norges forskningsråd og Rådet for anvendt medieforskning.

Tidsskriftet publiserer artikler, debattstoff, intervjuer, omtale av doktorgrader og bokanmeldelser. *Norsk Medietidsskrift* kommer ut fire ganger i året, og publiserer hovedsakelig på norsk, men også enkelte artikler på svensk, dansk og engelsk.

Artikkelen «Samfunnsoppdrag i forvitring?» (2020) av Hendrik Storstein Spilker og medforfattere mottok den nordiske prisen Årets tidsskriftartikkel.

## Referanser
Sankt Tomas bispedømme

**Sankt Tomas bispedømme** (latin *Dioecesis Sancti Thomae*) er navnet på en rekke katolske bispedømmer, som er oppkalt etter apostelen Tomas. Listen er sortert etter bispesetet:
* Saint Thomas bispedømme i Charlotte Amalie (De amerikanske Jomfruøyer, romersk-katolsk)
* Saint Thomas the Apostle bispedømme i Chicago (USA, syro-malabarisk)
* Santo Tomás bispedømme i Ciudad Bolívar (Venezuela, romersk-katolsk, tidligere navn)
* Saint Thomas the Apostle bispedømme i Detroit (USA, kaldeisk-katolsk)
* São Tomé bispedømme i Meliapor (India, romersk-katolsk, historisk)
* Santo Tomé bispedømme i Santo Tomé (Argentina, romersk-katolsk)
* São Tomé og Príncipe bispedømme i São Tomé (São Tomé og Príncipe, romersk-katolsk)
* Saint Thomas the Apostle bispedømme i Sydney (Australia og New Zealand, kaldeisk-katolsk)
Cornelis de Graeff

**Cornelis de Graeff** (født 15. oktober 1599 i Amsterdam, død 4. mai 1664 samme sted) var en hollandsk statsmann og borgermester i Amsterdam. I den nederlandske gullalderen styrte De Graeff sammen med sin bror Andries og sin nevø Johan de Witt Generalstatene. 

## Biografi
De Graeff ble født som sønn til halv-suveren friherre Jacob Dircksz de Graeff og hans hustru Aeltje Boelens Loen. De Graeff giftet seg 14. august 1635 med Catharina Hooft.

De Graeff var rådsherre i Amsterdam og som takk för sin innsats ble han i 1643 Amsterdams regent og borgmästare. På den måten blev han, sammen med sin fetter, Andries Bicker, en viktig maktfaktor. På uppdrag av familiene De Graeff og Bicker arbeidet man for å forhindre at den spanske innflytelsen ble gjenopprettet. Detta skjedde blant annet gjennom den spansk-nederlandske krige som ble avsluttet med freden i Münster (1648).

### Krig med England og Sverige
Da de Graeff tiltrådte lå Holland i krig med England som undertegnet freden i Westminster i 1654. Freden var ikke til Hollands fordel, men De Graeff og De Witt var fornøyde. Blant betingelsene for fred var en hemmelig artikkel, som ekskluderte Huset Nassau-Oranien fra alle statlige embeter i Holland. Karl X Gustavs resultater i krig mot Polen og Danmark (1655 – 60) medførte, til tross for at Sverige forsøkte av blidgjøre Holland med handelsprivilegier, til fientligheter mellom Holland og Sverige. For å forhindre at Sverige skulle få kontroll over Øresund, motarbeidet De Witt og De Graeff disse forsøkene. 

## Referanser


## Litteratur
* Israel, Jonathan I. (1995) *The dutch Republic – Its Rise, Greatness, and Fall – 1477-1806*, Clarendon Press, Oxford, ISBN 978-0-19-820734-4
* Rowen, Herbert H. (1986) *John de Witt – Statesman of the „True Freedom*“, Cambridge University Press, ISBN 0-521-52708-2
* Kernkamp, G.W. (1977) *Prins Willem II 1626-1650*, p. 107-110.
* Zandvliet, Kees *De 250 rijksten van de Gouden Eeuw – Kapitaal, macht, familie en levensstijl* (2006 Amsterdam; Nieuw Amsterdam Uitgevers)
* Burke, P. (1994) *Venice and Amsterdam. A study of seventeenth-century élites.*

## Eksterne lenker
* 
* Biografi (nederlandsk)
* Biografi (nederlandsk)
* Triumpf of Peace (engelsk)
Uåa

**Uåa**, ofte bare **Ua**, er en elv i Nes kommune på Romerike. Elva starter der Fallåa møter Bemla, ved Vangen. Den renner stort sett sørover, gjennom Skogbygda (Ingeborgrud), ned til den tar opp Kampåa like før utløp i Glomma ved Uvesund. Lengden er da 13,5 km.

De nederste 4&nbsp;km (opp til brua ved Bygdevegen) er elva farbar med båt. Det er imidlertid ikke tillatt med vannscooter eller husbåt, og høyeste tillatte fart er 5 knop.

Navnet kommer av det norrøne úa, 'myldre', i betydningen den fiskerike.

## Se også
* Liste over elver i Akershus

## Referanser
Audun Kidøy

**Audun Jan Kidøy** (født 8. mai 1943) er en norsk forretningsmann fra Gulen.

Kidøy startet karrieren sin som entreprenør i begynnelsen av 1960-årene. I perioden 1969 til 1981 var han leder av Aksel Bruviks avdeling i Førde. Kidøy ble likeverdig eier i entreprenørfirmaet Gravdalgruppa, eller *Gravdal Byggjeforretning*, i 1981, og overtok da 20 prosent av aksjene i firmaet. Gravdalgruppa hadde blitt etablert av Magne Gravdal i 1961 som personlig selskap. I 1993 overtok Kidøy hele eierskapet av Gravdalgruppa. Audun ble sittende som daglig leder i Gravdalgruppa fram til 31. desember 1998.

Kidøy er fremdeles eier av Gravdalgruppa. Firmaet har vokst seg til å bli en av de største byggeforretningene i Sogn og Fjordane i dag.
Gravdalgruppa har hovedkontor i Førde, der Audun Kidøy også er bosatt. 

## Eksterne lenker
* Sogn og Fjordane fylkesleksikon om Audun Kidøy.
* Powerpointpresentasjon av Gravdalgruppa.
Kunst og kultur

***Kunst og kultur*** er et kunsthistorisk forskningstidskrift. Hovedvekten av artiklene omhandler billedkunst, arkitektur og kunsthåndverk. Tidsskriftet ble grunnlagt i 1910 av Harry Fett og Haakon Shetelig. Tidsskriftets redaksjon har alltid vært nær knyttet til Nasjonalgalleriet (nå Nasjonalmuseet), og redaktør fra og med sommeren 2018 er Bente Aass Solbakken.

## Redaktører
*Harry Fett og Haakon Shetelig (1910–26)
*Harry Fett (1927–45)
*Harry Fett og Arne Nygård-Nilssen (1946–54)
*Leif Østby (1955–80)
*Sidsel Helliesen og Per Jonas Nordhagen (1981–85)
*Sidsel Helliesen (1986–88)
*Tone Skedsmo og Oscar Thue (1989–94)
*Knut Berg og Nils Messel (1996–97)
*Knut Berg og Anne Berit Skaug (1998–99)
*Bodil Sørensen (2000–01)
*Bodil Sørensen og Ellen Lerberg (2002)
*Ellen Lerberg (2003–08)
*Birgitte Sauge (2009–14)
*Øystein Sjåstad (2014–18)
*Bente Aass Solbakken (2018–2022)
*Simen K. Nielsen (2022–

Tidsskriftet utgis av Universitetsforlaget med støtte fra Norges forskningsråd.

## Eksterne lenker
* ''Kunst og kultur'' – En hundreårsmarkering
* Nasjonalmuseets hjemmeside
*https://www.idunn.no/kk
Yngre arkitektforening

**Yngre arkitektforening** ble stiftet 8. januar 1891, etter initiativ fra arkitekt Holger Sinding-Larsen, som også ble foreningens første formann. De andre stifterne var arkitektene Ole Stenbraaten (senere Ole Stein), Hans Mossevig, Halfdan Krabbe og Egill Selmer. Før foreningen ble stiftet, eksisterte allerede Den Norske Ingeniør- og Arkitektforening (NIAF). De fleste arkitektene som var medlemmer der, hadde sin utdannelse fra tekniske høyskoler i Tyskland. Det var derfor naturlig at de opprettet en felles forening med ingeniørene. Slike felles foreninger for ingeniører og arkitekter fantes også i Bergen og Trondhjem.

Den nye generasjon arkitekter, som dels hadde sin utdannelse fra Den Kongelige Tegneskole i Christiania, hadde hatt nærmere kontakt med kunstnere enn ingeniører under sin utdanning – og var mer nasjonalt innstilt enn sine eldre kolleger som var utdannet i Tyskland.

Yngre arkitektforening samarbeidet med NIAFs arkitektavdeling i større saker – og i 1904 opprettet de et felles representantskap. Etter hvert fant man nok ut at det var mer som samlet enn skilte de to foreningene. I 1906 skrev en rekke medlemmer fra begge foreninger under på et dokument, der de forpliktet seg til å gå ut av sine respektive foreninger og danne Kristiania Arkitektforening, forutsatt at minst ¾ av medlemmene i den andre forening gjorde det samme. Dette skjedde; et tilstrekkelig antall medlemmer gikk ut av de gamle foreningene. NIAFs arkitektavdeling og Yngre arkitektforening ble nedlagt. Kristiania Arkitektforening ble etablert og hadde sitt stiftelsesmøte 30. oktober 1906. 

## Referanser
Freden i Breda

**Freden i Breda** var en fredsavtale som England, De forente Nederlandene, Frankrike og Danmark-Norge undertegnet i den nederlandske byen Breda den 31. juli 1667, og som førte til en brå, men uavklart avslutning på den andre anglo-nederlandske krig (1665–1667). 

## Bakgrunn
Etter nederlendernes vellykkede raid på Medway i krigens siste fase, kontrollerte de havet omkring sørkysten av England, noe som gjorde engelskmennene svært motivert til å forhandle om fred. De langtrukne forhandlingene hadde pågått en stund, men da forhandlingene ble tatt opp igjen etter raidet tok det bare ti dager å komme til enighet.

## Vilkår
Vilkårene i fredsavtalen ble moderate. Det ble lettet på bestemmelsene i Navigasjonsakten, så nederlandske handelsskip fikk tillatelse til å føre handelsvarer nedstrøms på Rhinen for leveranse i England. England gav opp støttepunktet Poeloe Run i Indonesia og anerkjente nederlandsk overhøyhet i Surinam, som en liten nederlandsk ekspedisjon hadde erobret i 1667. Til gjengjeld beholdt England koloniene New York og New Jersey. Ved at Nederlandene trakk seg tilbake fra Nord-Amerika, og England forlot Surinam og Indonesia, inntrådte det en reell avspenning.

## Den historiske utviklingen i krigens kjølvann
Traktaten lot mange territorielle konflikter ligge urørt, og slik sett var det en typisk *[[uti possidetis]]* traktat. Den politiske utviklingen etter krigen viste også at Nederlandene og England både hadde sammenfallende og motstridende interesser. 

Ludvig IV angrep kort tid etter fredsslutningen i Breda De spanske Nederlandene. Det førte til at De forente Nederlandene, England og Sverige i januar 1668 inngikk en trippelallianse for å tvinge Ludvig IV til å trekke seg tilbake fra De spanske Nederlandene, og  2. mai 1668 endte devolusjonskrigen ved freden i Aachen.

Den franske kongen rettet deretter sin ekspansjonstrang mot Nederlandene som han mente hadde forrådt ham. Karl II av England inngikk et hemmelig forbund med Ludvig IV (Dovertraktaten 1670), og med forenede krefter gikk de til angrep på De forente Nederlandene i 1672 (*→ [[Den fransk-nederlandske krig]]*). En delkonflikt av denne, den tredje anglo-nederlandske krig, endte i 1674 før England i 1678 igjen støttet Nederland i krigen mot Frankrike. Hensikten var selvsagt å demme opp for Frankrikes dominerende stilling i Europa.

## Litteratur
* Heinz Neukirchen: *Seemacht im Spiegel der Geschichte*, Berlin 1982. ISBN 3-8112-0368-1
FR Jugoslavia under Sommer-OL 2000

**FR Jugoslavia under Sommer-OL 2000**. 111 sportsutøvere fra Den føderale republikken Jugoslavia (Serbia og Montenegro) deltok i fjorten sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. De kom på 43.-plass med en gull-, en sølv- og en bronsemedalje. Dette var siste gang utøvere deltok under Jugoslavias flagg.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

      
## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Uavhengige deltakere under Sommer-OL 1992

**Uavhengige deltakere under Sommer-OL 1992**. Femtiåtte sportsutøvere fra Republikken Makedonia og Den føderale republikken Jugoslavia (Serbia og Montenegro) deltok i tretten idretter under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Den internasjonale olympiske komité hadde ennå ikke anerkjent Makedonia og Jugoslavias nasjonale olympiske komiteer, og de konkurrerte derfor som uavhengige deltakere under OL-flagget. Laget kom på 44.-plass med én sølv- og to bronsemedaljer.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

      
## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Tommy Gulliksen

**Tommy Gulliksen** (født 1980) er en norsk dokumentarfilmskaper.

Gulliksen startet sin karriere i *[[Dokument2]]* på TV 2 og har siden laget en rekke prisbelønte dokumentarer gjennom egne produksjonsselskaper, blant annet Dokumentaravdelingen, Norsk Fjernsyn og Oslo Pictures. I 2023 startet han DOX Division sammen med Tonje Hessen Schei.

Gulliksen er særlig kjent for sine filmer om 22. juli, politisk historie, varsling, og internasjonale samarbeid, og har mottatt en rekke priser, inkludert flere Gullruten-utmerkelser og internasjonale priser. Totalt har Gulliksens produksjoner vunnet Gullruten sju ganger og mottatt 17 nominasjoner.

Under innspilling av filmen *Gategutt i 2010*, ble Gulliksen arrestert sammen med den svenske rapperen Ken Ring av svensk politi, fratatt alt utstyr og kastet på glattcelle da han filmet ungdomsopptøyer i drabantbyen Bagarmossen utenfor Stockholm. Senere fikk TV 2 og Gulliksen medhold i tingretten, og alt materialet ble utlevert og siktelsen frafalt.

Gulliksen har tre ganger reist til Nord-Korea sammen med den norske kunstneren Morten Traavik, og dette resulterte i to dokumentarfilmer. Den første filmen *Liberation Day* i 2017 fulgte prosessen da Laibach holdt tidenes første rockekonsert i Nord Korea. 2019 kom *War of Art,* som fulgte prosessen da Traavik tok med en gruppe internasjonale kunstnere til Pyongyang for å samarbeide med nordkoreanske kunstnere. Filmen vant Human-prisen i 2019.

Gulliksen fulgte daværende generalsekretær i NATO, Jens Stoltenberg, tett med kamera i fra januar 2023 til november 2024 til dokumentarprosjektet *Facing War.*

## Filmografi
* 2003: *Jesusrussen*
* 2004: *Roger og Mor*
* 2005: *Siste bussen hjem*
* 2005: *Når læreren blir slått*
* 2006: *Stille med pille*
* 2006: *Veldedighet AS* 
* 2007: *Livvaktene*
* 2007: *En fristed for krigsforbrytere*
* 2008: *Blodpenger*
* 2009: *Sykkeldrømmen*
* 2009: *Den store styrkeprøven*
* 2009: *Dømt til døden i Kongo* – medregissør: Fredrik Græsvik
* 2010: *Gategutt*
* 2011: *Jonna får en mamma*
* 2011: *En liten øy i verden*
* 2011: *300 sekunder: Trådløs*
* 2012: *Et nytt liv*
* 2012: *Tilbake til Utøya*
* 2012: *Fanget av drømmen*
* 2012: *Frihetens øyeblikk*
* 2012: *Et nytt liv*
* 2013: *Våre Kjære*
* 2013: *Når pappa dreper*
* 2014: *Fotballeventyret Carew*
* 2014: *Operasjon konspirasjon*
* 2015: *Edderkoppen*
* 2016: *Varsleren*
* 2017: *[[Når knoklene blir til gelé]]* (dokumentarfilm) – om vokalisten Michael Krohn
* 2018: *Liberation Day* – co-producer
* 2018: *[[Vår mann i Pyongyang (dokumentarfilm)|Vår mann i Pyongyang]]*
* 2019: *War of Art*
* 2020: *[[Mannen som falt (dokumentarfilm)|Mannen som falt]]* 
* 2021: *Arven etter 22.juli*
* 2023: *Det Hvite Sinnet*
* 2025: *Stoltenberg: Facing War* (dokumentarfilm)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Alzate Brianza

**Alzate Brianza** er en *[[comune]]* (kommune) i provinsen Como i den italiensk regionen Lombardia, som ligger omkring 35&nbsp;km nord for Milano og omtrent 10&nbsp;km sørøst for Como.

## Demografisk utvikling
Tall fra ISTAT


Colors=
  id:lightgrey value:gray(0.9)
  id:darkgrey  value:gray(0.8)
  id:sfondo value:rgb(1,1,1)
  id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8)

ImageSize  = width:500 height:303
PlotArea   = left:50 bottom:50 top:30 right:30
DateFormat = x.y
Period     = from:0 till:5100
TimeAxis   = orientation:vertical
AlignBars  = justify
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:1000 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:200 start:0
BackgroundColors = canvas:sfondo

BarData=
  bar:1861 text:1861
  bar:1871 text:1871
  bar:1881 text:1881
  bar:1901 text:1901
  bar:1911 text:1911
  bar:1921 text:1921
  bar:1931 text:1931
  bar:1936 text:1936
  bar:1951 text:1951
  bar:1961 text:1961
  bar:1971 text:1971
  bar:1981 text:1981
  bar:1991 text:1991
  bar:2001 text:2001
  bar:2011 text:2011
  bar:2013 text:2013

PlotData=
  color:barra width:20 align:left

  bar:1861 from: 0 till:2062
  bar:1871 from: 0 till:2303
  bar:1881 from: 0 till:2222
  bar:1901 from: 0 till:2303
  bar:1911 from: 0 till:2366
  bar:1921 from: 0 till:2303
  bar:1931 from: 0 till:2149
  bar:1936 from: 0 till:2061
  bar:1951 from: 0 till:2223
  bar:1961 from: 0 till:2488
  bar:1971 from: 0 till:2903
  bar:1981 from: 0 till:3497
  bar:1991 from: 0 till:3989
  bar:2001 from: 0 till:4556
  bar:2011 from: 0 till:5019
  bar:2013 from: 0 till:5026

PlotData=

  bar:1861 at:2062 fontsize:S text: 2062 shift:(-8,5)
  bar:1871 at:2303 fontsize:S text: 2303 shift:(-8,5)
  bar:1881 at:2222 fontsize:S text: 2222 shift:(-8,5)
  bar:1901 at:2303 fontsize:S text: 2303 shift:(-8,5)
  bar:1911 at:2366 fontsize:S text: 2366 shift:(-8,5)
  bar:1921 at:2303 fontsize:S text: 2303 shift:(-8,5)
  bar:1931 at:2149 fontsize:S text: 2149 shift:(-8,5)
  bar:1936 at:2061 fontsize:S text: 2061 shift:(-8,5)
  bar:1951 at:2223 fontsize:S text: 2223 shift:(-8,5)
  bar:1961 at:2488 fontsize:S text: 2488 shift:(-8,5)
  bar:1971 at:2903 fontsize:S text: 2903 shift:(-8,5)
  bar:1981 at:3497 fontsize:S text: 3497 shift:(-8,5)
  bar:1991 at:3989 fontsize:S text: 3989 shift:(-8,5)
  bar:2001 at:4556 fontsize:S text: 4556 shift:(-8,5)
  bar:2011 at:5019 fontsize:S text: 5019 shift:(-8,5)
  bar:2013 at:5026 fontsize:S text: 5026 shift:(-8,5)


## Referanser


## Eksterne lenker
*
MK «Arthur»

**MK «Arthur»**, M-192-B, var en av båtene som ble brukt av Shetlandsgjengen til å transportere flyktninger og kurerer mellom Norge og Shetland under andre verdenskrig.

MK «Arthur» var eid av partsrederiet Reidar Søvik m.fl i Søvik (Haram) i Borgund kommune.

Arthur  ble kapret av Leif Larsen og hans mannskap etter et mineleggings-oppdrag i Edøyfjorden i oktober 1941 med fiskebåten "Nordsjøen". Etter at de hadde lagt ut miner i fjorden seilte de inn i en storm hvor "Nordsjøen" havarerte og sank. Den 30. oktober ble Arthur  kapret av Leif Larsen, Palmar Bjørnøy og to andre fra Shetlandsgjengen, mens fartøyet lå i bøye i Søvik. Arthur gjorde flere turer med agenter over Nordsjøen. Den ble benyttet under Operasjon Title, da den skulle slepe to Chariot-miniubåter til Norge for å senke Tirpitz». Tirpitz lå da i Åsenfjorden. Chariotene slet seg i en storm 16&nbsp;km fra målet og  «Arthur» måtte  senkes av eget mannskap utenfor Tautra i november 1942 og mannskapet komme seg over til Sverige til fots. Kapteinen ombord var Leif Larsen fra Bergen, maskinist var Palmar Bjørnøy fra Gamlem.

Etter krigen ble fartøyet hevet, overlevert til eierne  og brukt som fiskefartøy igjen. Da Larsen kapret Arthur hang det et armbåndsur i styrehuset. Larsen tok vare på det, og etter krigen oppsøkte han eieren og leverte det tilbake.

## Kilder
* Frithjof Sælen: ''Shetlands-Larsen'', 2. utgave, Oslo: Gyldendal , 1995, s. 25ff.

## Eksterne lenker
* 
*  Shetlands-Larsen, *Benåda. Eit samandrag av boka til Gunnar Hellesen: "Benådet"* av Anders Mosaker
Fjellhammarelva

**Fjellhammarelva** har utspring i Langvannet i Lørenskog, og flyter like nedenfor sammen med Losbyelva. Elva renner videre østover til Vittenbergbekken som danner kommunegrensa mot Lillestrøm, hvor elva skifter navn til Sagelva. Ved utløpet av Langvann har elva et nedbørfelt på 38,6 km². Sammen med Losbyvassdraget, er nedbørfeltet 93,1 km². Der Sagelva renner ut i Nittelva er nedbørsfeltet blitt 109 km².

## Referanser
Erling Virkesdal

**Erling Birger Virkesdal** (født 1937) er en norsk historiker og forfatter fra Dalsøyra i Gulen kommune i Sogn og Fjordane.

I årene 1971 – 1996 arbeidet Virkesdal som undervisningsleder ved Bergens Sjøfartsmuseum, og fra 1996 og utover var han bestyrer ved Herdla Museum.

Virkesdal har gitt ut en stor mengde historiebøker om ulike ruteselskap i Bergen og resten av Hordaland, og om kystkultur. Han har arbeidet svært mye med restaureringen av det gamle bygningsmiljøet i Strusshamn på Askøy. Her finst det bl.a. mølle og fabrikkbygninger. 

Virkesdal er bosatt på Askøy.

## Bøker utgitt av Virkesdal (utvalg)

* *Dei kvite segls århundre* (1975)
* *Den eldste dampskipsfart* (1975)
* *Bruksbåtar* (1975)
* *Jektefarten* (1976)
* *Sjøfart. Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane – FSF* (1979)
* *Hardanger Sunnhordlandske dampskipsselskap (HSD)* (1979)
* *Indre Nordhordland dampbåtlag* (1979)
* *Gamle Bergen: 1982* (1982)
* *Fra dampbåt til leddbuss. Rutelaget Bergen-Vest A/s 1898-1988* (1988)
* *Englandsfarten – flukt til krigen* i samarbeid med Ragnar Ulstein (1991) 
* *Handelsflåten i krig 1939-1945* (1991)
* *Vår eldste skipsfart* (1993)
* *"Fra Muren til Slottsgaten" : passasjertrafikk på Vågen, Lungegårdsvannene, Puddefjorden og Sandviken* med Jo Gjerstad (1994)
* *50-års markering for Bjørn West og opning av Bjørn West-museet laurdag 15. oktober 1994* (1994)
* *Sjøfartshistorisk årbok: 1993* (1994)
* *Tolv på hel og tolv på halv : Rutelaget Askøy-Bergen A/S* (1994)
* *Nordsjøfarten* (1995)
* *Stempelslag på sjø og land* (1998)
* *Herdla – den spesielle øya* (2002)

## Eksterne lenker
* 
*  Bergen Sjøfartsmuseums publikasjonsliste.
*  Virkesdals bøker ved søk hos Bergen Offentlige Bibliotek.
Setane

**Setane** er et fjell i Gulen kommune i Sogn og Fjordane. Det ligger mellom dalene til Oppedalselva og Storelva, rundt 6 kilometer sør-sørøst for Ytre Oppedal. Største høyde er 697 meter over havet. Det er bratte fjellsider i alle retninger unntatt nordøst og sørvest.

## Referanser
Rødt, hvitt og flott

***Rødt, hvitt og flott*** er et musikkalbum med Pjokken Eide, utgitt i 1973. 

## Sporliste
# «Rødt, hvitt og flott»
# «Vals a la carte»
# «Kjære Mathilde»
# «Eskimovise»
# «Den uheldige pike»
# «Turnersken»
# «Liten samler vise»
# «Idrettsvise»
# «Høstkveldvise»
# «Ekteskapet»
# «Form og flora»
# «Visen min»
# «Kjærlighet og husholdningslære»
# «Sophus, Fia og Sophie»
# «Sommersorg»
# «Realiteter: Noget om kloke og gale»
# «Realiteter: Møllers jubileum»
# «Realiteter: Noget om talent»
# «Realiteter: Noget om hikke»
# «Post mortem»
Pjokken Eide

**Pjokken Eide** (født **Johan David Eide** den 27. september 1945 i Bergen) er en norsk musiker, fløytist og trombonespiller. Han er best kjent som tidligere medlem i Popol Vuh. Han platedebuterte i 1967 med albumet *[[Gul og blå]]*.

## Diskografi
* 1973: *[[Rødt, hvitt og flott]]*
* 2011: *[[Gul og blå]]*

### Popol Vuh
* 1972: *[[Popol Vuh (album)|Popol Vuh]]*
* 1974: *[[Popol Ace (LP)|Popol Ace]]*
* 1994: *[[Cat of 9 Tales &ndash; Best of 1972&ndash;78]]*
* 2003: *[[Popoloddities]]*

#### Singler
* 1973: *The Art of Living/Neon Nightmare*

### Arman Sumpe D.E.
* 1972: *Fly High/Steelgrass*

### Deltar på
* 1970: Ole Paus: *[[Der ute &ndash; der inne]]*
* 1971: Øystein Sunde: *[[Det året det var så bratt (album)|Det året det var så bratt]]*
* 1973: Erling Bonde: *[[I Bonde's aker]]*
* 1973: Talent: *[[Bygg en bro]]* 
* 1974: Inger Lise Rypdal & Stein Ingebrigtsen: *[[830 S. &ndash; Bak Sølvmikrofonen med Inger Lise og Stein]]*
* 1974: Karussell: *[[Pop på topp Vol. 2]]*
* 1975: Ole Paus: *[[Ekte Paus]]*
* 1976: Brødrene Thue (= Trygve og Ove Thue): *Vest e' best* 
* 1977: Jan Eggum: *[[Heksedans]]*
* 1978: Direksjonsmusikken: *[[Direksjonsmusikken 15 år 1963&ndash;1978]]*
* 1978: Cap's: *[[Cap's Sunrise]]*
* 1980: Jahn Teigen: *[[All We Have Is the Past]]*
* 1980: Det Beste: *[[70-årene i norske toner]]*
* 1980: Bergen Blues Band: *[[Bergen Blues Band (album)|Bergen Blues Band]]*
* 1980: Ove Thue: *[[Tekst og musikk]]*
* 1981: Helge & Rune: *[[Sweet Mints]]*
* 1982: Jan Eggum: *[[Alarmen går (album)|Alarmen går]]*
* 1982: Kammersangerne, Musica Viva: *[[Musikk i hallen (Music in the Hall)]]*
* 1984: Sissel Kvambe: *[[Som en drøm]]*
* 1988: Malvin Skulbru: *[[Sørgelige sanger, skrøpelige dikt og sensuell samba]]*
* 1992: Tove Karoline Knutsen: *[[Tenn lampa]]*
* 1994: Ole Paus: *[[Jeg kaller det vakker musikk: Hjemmevant utenfor &ndash; Ca. 40 Beste]]*
* 1995: Jahn Teigen: *[[Hele historien 1967&ndash;1994]]*
* 2000: Stein Ingebrigtsen & Inger Lise Rypdal: *[[Parade (album)|Parade]]*
* 2000: H2 Records: *[[Byen med det store hjertet &ndash; Oslo 1000 år]]*
* 2001: Believue Entertainment: *[[Viser er så mangt]]*
* 2001: Believue Entertainment: *[[Barnas eventyrmix Vol. 4&ndash;6]]*
* 2004: Platinum Entertainment: *[[Barnas kuleste sanger!]]*
* 2007: NRK/Plastic Strip: *[[NRK Sessions &ndash; Soul, Afro-Jazz and Latin from the Club 7 Scene]]*
* 2008: West Audio: *[[Ingen banke oss på stadion]]*
* 2010: Bergen Blues Band: *[[The Best of Bergen Blues Band]]*
* 2010: Inger Lise Rypdal: *[[De beste jeg vet &ndash; 40 slagere fra søttitallet]]*
* 2013: Ole Paus: *[[20 av de beste sangene]]*

## Eksterne lenker
*
Sagelva (Skedsmo)

**Sagelva** er en elv i Lillestrøm i Akershus. Elva er en fortsettelse av Fjellhammarelva fra kommunegrensa mot Lørenskog. Elva renner gjennom industriområdet på Strømmen, fortsetter ned Sagdalen og munner ut i Nittelva ved Skjervagapet. Ved utløpet i Nittelva har Sagelva et nedbørsfelt på 109 km².

Som navnet sier har det vært drevet sagbruk langs denne elva, og en av de gamle sagene er blitt gjenoppbygget.

Det er også observert bever i elva.

## Se også
* Liste over elver i Akershus

## Referanser




## Eksterne lenker
* Sagelvas Venner
George Monck

**George Monck**, 1. hertug av Albemarle, (født 6. desember 1608 i Great Torrington i Devon, død 3. januar 1670 i London) var en engelsk soldat og politiker og en nøkkelfigur i restaurasjonen av Karl II av England. 

Ved utbruddet av den andre anglo-nederlandske krig ble han utnevnt til øverste kommandør for den engelske flåten. Han utkjempet kamper i munningen av Themsen mot den nederlandske flåten, som trakk seg ramponert fra kamphandlingene, men bare etter at England hadde tapt dobbelt så mange skip og dobbelt så mange menn.

Monck trakk seg etter dette tilbake til sitt private liv, selv om han offisielt tjenestegjorde som *[[First Lord of the Treasury]]*. Han døde av ødem den 3. januar 1670, og ble gravlagt i Westminster Abbey.  Hans titler ble arvet av hans eneste sønn, Christopher Monck, og de opphørte ved sønnens død.

## Referanser
Jon Bleiklie Devik

**Jon Bleiklie Devik** (født 1974) er en norsk skuespiller. Han har utdannelse fra Statens teaterhøgskole (1998–2001). Devik spilte i stykker ved Det norske teatret i 2005 og 2007, og har vært en del av ensemblet ved teateret siden *[[Next to Normal]]* i 2010. Han har også spilt i en rekke filmer og TV-serier, deriblant Sebjørn i *[[Få meg på, for faen!]]* i 2011.

## Roller

## Eksterne lenker
* 
* Presentasjon av Jon Bleiklie Devik på Det norske teatrets nettsider
Thorleif Borgersen

**Thorleif Borgersen** (1918&ndash;1990) var en norsk lokalpolitiker for Høyre som var ordfører i Hole kommune i Buskerud i perioden, 1977&ndash;1983. 

Bergersen var en fremtredende skikkelse i aksjonskomiteen som var sterkt mot kommunesammenslåingen av Hole med landkommunene Tyristrand, Norderhov, Ådal og bykommunen Hønefoss til storkommunen Ringerike i 1964. En langvarig prosess for løsrivelsen av Hole ble ved en folkeavstemning hvor 93 % stemte mot storkommunen. 23. juli 1976 ble det ved kongelig resolusjon bestemt at Hole skulle fraskilles Ringerike som egen herredskommune.

Borgersen var malermester av yrke.  

## Referanser
Einar Sundøen

**Einar Sundøen** (født 20. februar 1900, død 9. mai 1976) var i en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. 

Han ble første gang innvalgt i herredsstyret i 1928. Sundøen var ordfører i Hole kommune i perioden, 1946&ndash;1963. Siste ordfører for Hole før kommunesammenslåingen med Norderhov, Hønefoss, Tyristrand og Ådal til storkommunen Ringerike i 1964.

Sundøen var byggmester av yrke og drev oppføring, samt tegning av flere hus og hytter i Hole.

## Referanser
Fingar Johbraaten

**Fingar Johbraaten** (1885&ndash;1949) var en norsk lokalpolitiker. Han satt flere perioder i herredsstyret og skolestyret. Johbraaten ble valgt til viseordfører i Hole kommune i 1940&ndash;1941 grunnet Halvor Hammersbøens sykdom hvor varaordfører Søren Bjerke måtte ta over rollen som ordfører. I 1941 ble NS-medlemmer innsatt i vervene. Sommeren 1945 overtok Bjerke og Johbraaten igjen. I september døde Bjerke og Johbraaten overtok og fungerte som ordfører til herredstyret tiltrådte ved årsskiftet 1945/1946. 

Johbraaten var gårdbruker på Utvika og drev med sikfiske som binæring. 

## Referanser
John Blackwall

**John Blackwall** (født 20. januar 1790, død 11. mai 1881) var en britisk naturforsker og entomolog. 

Han ble tidlig interessert i naturen, i begynnelsen i fugler, senere edderkopper. Fra 1833 og inntil sin død levde han i Hendre House nær Llanrwst i det nordlige Wales.

Blackwall har skrevet en rekke artikler i sitt fagområde. Hans første artikkel i 1827, var om edderkopper. Han var en av de første som interesserte seg for de små edderkoppene, særlig innen den artsrike familien dvergedderkopper (Linyphiidae), blant annet slektene *[[Neriene]]* og *[[Walckenaera]]*.  Et stort antall edderkopper har Blackwall som autor, flere av artene bærer hans navn, som *[[Idiops blackwallii]]*, *[[Salticus|Salticus blackwallii]]*, husmuseedderkopp *Scotophaeus blackwalli*, *[[Theriodion blackwalli]]* og vevkjerringen *[[Leiobunum blackwalli]]*.

I årene 1861 og 1864 publiserte han et større arbeide på edderkopper i Storbritannia og Irland. Her beskrev han 304 arter og dette verket var det første som ga en adekvat beskrivelse av britiske edderkopper. Ti av fargeplansjene var laget av Octavius Pickard-Cambridge og tolv av den irske nauturforskeren Robert Templeton. 

Blackwall skrev i 1868 til 1869 fire brev til Charles Darwin, om edderkopper. Brevene finnes bevart i *Darwin Archive* i biblioteket ved Cambridge University. 

Blackwall er medlem i *Linnean Society of London*.

## Publikasjoner
* *A History of the Spiders of Great Britain and Ireland* (2 vols., 1861-1864, Ray Society)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Octavius Pickard-Cambridge

**Octavius Pickard-Cambridge** (født 3. november 1828 i Bloxworth i Dorset, død 9. mars 1917) var en britisk naturforsker og zoolog. Han var født i Bloxworth, Dorset, og var den femte sønnen til Revd George Pickard. Familien endret sitt navn til Pickard-Cambridge i 1848. Han studerte teologi ved University of Durham, og ble ordinert i 1858.

Han ble tidlig interessert i naturen, særlig edderkopper, men også fugler og sommerfugler. Pickard-Cambridge har skrevet en rekke artikler i sitt fagområde. Han står som autor for en rekke edderkopparter, særlig de små artene i familien dvergedderkopper (Linyphiidae).

I årene 1861 og 1864 publiserte John Blackwall et større arbeide på edderkopper i Storbritannia og Irland. Her beskrev han 304 arter, og dette verket var det første som ga en adekvat beskrivelse av britiske edderkopper. Ti av fargeplansjene var laget av Octavius Pickard-Cambridge og tolv av den irske nauturforskeren Robert Templeton. 

Han ble medlem av britiske *Royal Society* 9. september 1887. Hans naturhistoriske samling og bibliotek er oppbevart ved University of Oxford.

## Publikasjoner / arbeider
* 1875 –  ''Arachnida'', in *[[Encyclopædia Britannica]]*, 9th Edition, Volume II (Edinburgh, 1875)
* 1879-1882 – *The Spiders of Dorset: From the 'Proceedings of the Dorset Natural History and Antiquarian Field Club.' * (Sherbourne, 1879–82)
* 1885 – *Araneidea*. Scientific Results of the Second Yarkand Mission. (Calcutta, 1885)
* 1890 – *Monograph of the British Phalangidea or Harvest-Men*. (Dorchester, 1890)

## Referanser