open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Carl Axel Magnus Lindman

**Carl Axel Magnus Lindman** (født 6. april 1856 i Halmstad, død 21. juni 1928 i Stockholm) var en svensk botaniker.

## Liv og virke
Lindman tok licentiateksamen ved Universitetet i Uppsala i 1884, med botanikk og zoologi som hovedfag. Samme år ble han utnevnt til dosent i botanikk. 

Fra 1887 til 1905 underviste han ved Högre latinlärovärket på Norrmalm i Stockholm, med to lengre avbrudd: I 1892- 94 reiste han på en stipendreise til Rio Grande do Sul i Brasil og til Paraguay, og i åra 1896-1900 var han privatlærer for prinsene Gustav Adolf (seinere kong Gustav VI Adolf), Wilhelm og Eugen.

I 1905 ble Lindman utnevnt til professor ved Riksmuseets botaniske avdeling, det nåværende Naturhistoriska riksmuseet, en stilling han hadde til han gikk av med pensjon i 1923.

Som botaniker huskes Lindman best for flere arbeider i befruktningsbiologi, som *Om postflorationen och dess betydelse såsom skyddsmedel för fruktanlaget*. Seinere orienterte han seg mer og mer mot systematikk. Som intendant for Riksmuseet var han også opptatt av formidling og utstilling, og han planla og bygde opp utstillinger som sto oppe til inn på 1980-tallet. Han har også skrevet lærebøker i botanikk for den høgere skolen. Lindman var en meget dyktig plantetegner, og mange av avhandlingene hans er illustrert med egne tegninger.

Det verket som er best kjent for allmennheten, er *Bilder ur Nordens flora*, som kom ut første gang i 1901-05, og med en utvida utgave i 1917. Dette verket har omkring 650 fargeplansjer; de fleste er forbedringer av illustrasjoner til en eldre svensk flora, men omkring en fjerdedel er Lindmans egne. Verket kom i 1974 i en forkorta ettbindsutgave med tittelen *Nordens flora*.

Etter stipendreisa til Sør-Amerika publiserte Lindman en mengde artikler om bregner, gress, siv, ananas, erteplanter og andre familier. Han beskrev mange inntil da ubeskrevne arter, og oppdaga blant annet en ny slekt som fikk navnet *[[Regnellidium]]* i familien Marsiliaceae. I 1900 kom det store arbeidet *Vegetationen i Rio Grande do Sul*. Seinere utførte han feltarbeid i Tunisia, Algerie og flere europeiske land.

Lindman huskes også for sitt arbeid med å få samla og ordna den store svenske botanikeren Carl von Linnés herbarier, og han utga også flere skrifter om Linné, blant annet *Carl von Linné såsom botanist*, som ble utgitt til 200-årsjubileet for Linnés fødsel i 1907.

Lindman har fått planteslekten *[[Lindmania]]* oppkalt etter seg.

## Verker
* *Om postflorationen och dess betydelse såsom skyddsmedel för fruktanlaget*, 1884
* *Bidrag till kännedomen om Skandinaviska fjellväxternas blomning och befruktning*, 1887
* *Vegetationen i Rio Grande do Sul*, 1900
* ur Nordens flora'', 1901-05
* *Carl von Linnés betydelse såsom naturforskare och läkare*, 1907

## Referanser


## Kilder
* Hesselman, Henrik: *Carl Axel Magnus Lindman*, 1929

## Eksterne lenker
*
Nerja

**Nerja** (maurisk *Narixa* – rik kilde) er en kommune og en by i Spania. Kommunen Nerja består av byen Nerja og tettstedet Maro.

Nerja ligger i landskapet Axarquía ved Costa del Sol i provinsen Málaga i Andalucía, rundt 50 km øst for byen Málaga. Kommunen har rundt 20&nbsp;000 innbyggere, om sommeren kommer flere titusen turister i tillegg.

Nerjas historie strekker seg svært langt tilbake. I 1959 oppdaget lekende barn noen dryppsteinhuler i nærheten av byen. I disse hulene fant man knokler, steinverktøy, keramikk og malerier. Det antas at hulene var bebodd allerede 20&nbsp;000 år f.Kr. En del av hulene er åpne for publikum og er etter Prado i Madrid og Alhambra i Granada den mest besøkte severdighet i Spania.

I byens sentrum ligger *Balcón de Europa* (Europas balkong). Dette er et utsiktspunkt som gir besøkende et imponerende skue mot havet. Det blir sagt at navnet ble foreslått av kong Alfonso XII, som besøkte området i 1885 i forbindelse med en jordskjelvskatastrofe, og ble trollbundet av utsikten. Historiske dokumenter har likevel vist at navnet eksisterte før dette besøket.

Nerja har et mikroklima med forhold som gjør stedet mer solrikt, samt kjøligere om sommeren og varmere om vinteren, sammenlignet med mesteparten av regionen. Forholdene skyldes at området ligger i le av fjellområdet Sierra Almijara. Dette har gjort det gunstig for dyrking av subtropiske frukter som annona og avokado, og klimaet har tiltrukket seg mange utenlandske fastboende.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Nerjas huler
Fylkesvei 467

**Fylkesvei 467** (**Fv467**) går mellom Skjeggestad og Sira i Flekkefjord. Veiens lengde er 4,4&nbsp;km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Themistokles

**Themistokles** (gresk: Θεμιστοκλῆς, «Lovens prakt»; født ca. 524 f.Kr., død ca. 459 f.Kr.) var en athensk politiker og hærfører. Han tilhørte den nye generasjonen av politikere som ikke kom fra aristokratiet i de første årene av demokratiet i Athen. Hans mor skal ha vært en hetære fra Trakia, Abrotonom. Som politiker var Themistokles en populist som hadde støtte fra de lavere klasser athenere, og sto generelt i motsetning til den athenske adelen. Han ble valgt til arkont i 493 f.Kr., han overbeviste Athen til øke sin krigsflåte, noe som ble et vedvarende tema i hans politiske karriere. I løpet av den første persiske invasjonen av Hellas, kjempet han ved slaget ved Maraton, og var muligens en av ti athenske ''strategoi'' (generaler) i dette slaget.

I årene etter Maraton, og i oppløpet til den andre persiske invasjonen ble han den meste framstående politikeren i Athen. Han fortsatte å fremme en sterk, athensk marine, og i 483 f.Kr. overtalte han athenerne til å bygge en flåte på 200 triremer. Disse kom til å vise seg som avgjørende i den kommende konflikten med Perserriket. I løpet av den andre invasjonen var han den som kommanderte den greske allierte flåtestyrken i slagene ved Artemision og Salamis, og den avgjørende greske seirene der var vendepunktet i invasjonen som ble avsluttet året etter ved det persiske nederlaget på land i slaget ved Plataiai.

Etter at krigen var over fortsatte Themistokles å være en av de fremste athenske politikerne. Imidlertid fremmet han fiendskap i Sparta ved å beordre Athen til å bli befestet på nytt og hans arroganse begynte å fremmedgjøre ham hos athenerne. I 472 eller 471 f.Kr. ble han forvist og han dro til Argos. Spartanerne så da en mulighet for å få ødelagt Themistokles, og impliserte ham i et forrædersk komplott på deres egen hærfører Pausanias. Themistokles ble tvunget til å flykte fra Hellas og hans reiste til Anatolia hvor han gikk i tjeneste hos fienden, den persiske kong Artaxerxes. Han ble gjort til guvernør av Magnesia, og levde der for resten av sitt liv.

Themistokles døde i 459 f.Kr., antagelig av naturlige årsaker. Hans omdømme var rehabilitert etter hans død, og han ble på nytt betraktet som en athensk helt. Han er fortsatt vurdert som «den mann som var mest medvirkende til redde Hellas» fra den persiske trussel, slik Plutark beskrev ham. Hans flåtepolitikk hadde varig virkning på Athen da byens marinemakt ble en hjørnestein i det athenske rike og byens gullalder. Det var historikeren Thukydides' bedømmelse at Themistokles var «en mann som viste de mest utvilsomme tegn på genialitet; faktisk, i dette har han særskilt krav på vår beundring som meget ekstraordinær og uten sidestykke.»

## Litteratur
* Arthur Keaveney: *The life and journey of Athenian statesman Themistocles (524-460-B.C.?) as a refugee in Persia*. Lewiston, 2003.
## Referanser
Oskar von Hindenburg

**Oskar von Hindenburg** (født 31. januar 1883 i Königsberg i Øst-Preussen, død 12. februar 1960 i Bad Harzburg) var en tysk general og rikspresident Paul von Hindenburgs sønn. Han var en politisk mektig adjutant, sekretær og medlem av presidentens såkalte kamarilja.

Hindenburg fulgte i farens fotspor og utdannet seg til offiser. I begynnelsen var han ansett som lite intelligent av sine overordnede og karrièren gikk langsomt. Han tjenestegjorde blant annet i det tredje garderegiment, hvor han innledet et vennskap med Kurt von Schleicher. Hans karrière tok for alvor av etter at faren ble Tysklands største krigshelt i første verdenskrig. Under krigen gjorde han tjeneste som adjutant for faren og oppnådde graden major. Da faren ble valgt til president i 1925 ble Oskar von Hindenburg hans sekretær. Som farens nærmeste venn og rådgiver utøvet han anselig politisk makt i bakgrunnen, ettersom han i stor grad kontrollerte adgangen til presidenten. Det var hovedsakelig takket være vennskapet med den yngre Hindenburg at Schleicher kom til å bli en av presidentens nærmeste rådgivere.

I januar 1933 ble major Hindenburg - som i likhet med sin far lenge hadde vært sterkt imot å utnevne Adolf Hitler til kansler - likevel overbevist av den katolske sentrumspolitikeren Franz von Papens plan om å utnevne Hitler til kansler, men la Papen kontrollere ham i bakgrunnen som visekansler. Med et kabinett med klar majoritet av ikke-nazister var Papen overbevist om at i løpet av noen uker hadde de «presset Hitler så langt opp i hjørnet at han skrek». Oskar von Hindenburg bidro til å overbevise også sin far om å endre sitt standpunkt til fordel for Papens plan.

Etter at faren døde i august 1934 mistet Oskar von Hindenburg all politisk makt, og etter å ha blitt forfremmet til oberst forsvant han for offentligheten. Han tok avskjed fra hæren som generalmajor og bodde etter andre verdenskrig sammen med sin svoger Christian von Penz i Medingen på Lüneburger Heide.

## Referanser


## Litteratur
;Biografi og militære løpebane

* Ernst Klee: *Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945*. Fischer, Frankfurt am Main 2003, ISBN 3-10-039309-0
* Christian Zentner und Friedemann Bedürftig (Hrsg.): *Das große Lexikon des Dritten Reiches*. Südwest-Verlag, München 1985, ISBN 3-517-00834-6
* Walther Killy und Rudolf Vierhaus (Hrsg.): *Deutsche Biographische Enzyklopädie*. Band 5, Saur, München u.&thinsp;a. 1997 
* *Internationales Biographisches Archiv* 20/1997 vom 5. Mai 1997 

;Rolle ved Weimarrepublikkens undergang og Hitlers maktovertakelse

* Karl-Dietrich Bracher: *Die Auflösung der Weimarer Republik. Eine Studie zum Problem des Machtverfalls in der Demokratie*. Athenäum-Verlag/Droste, Königstein/Düsseldorf 1978, ISBN 3-7610-7216-3 (unveränderter Nachdruck der 5. Auflage, Villingen 1971)
* Wolfram Pyta: Hindenburg. Herrschaft zwischen Hohenzollern und Hitler, Siedler, München 2007, ISBN 978-3-88680-865-6
* Heinrich-August Winkler: *Weimar. 1918–1933. Die Geschichte der ersten deutschen Demokratie*. 4. Auflage, Beck, München 2005, ISBN 3-4064-4037-1
Dørk

**Dørk** betegner gulvet i et skips maskinrom eller andre rom ombord.  Ordet er sammen med en rekke andre skipsuttrykk tatt opp fra hanseatenes nedertysk. «Dørken» i bestemt form betyr ofte fyrdørken, det vil si fyrrommet eller kjelerommet ombord i et skip.

Fra dette ordet har vi uttrykket *å gå i dørken* for å falle om.

## Referanser
Akter

**Akter** (atter) betegner den bakre delen på et skip, aktenfor tvers, det vil si alt som er bak midtskips. Ordet kommer fra nederlandsk, på samme måte som en rekke andre skipsuttrykk. De ble tatt opp i norsk språk mens Nederland var en dominerende handels- og sjøfartsnasjon i vår del av verden på 1600-tallet.

Antonymet til *akter* er forut, og til selve akterenden eller akterspeilet er baugen.

## Se også
*Baug
*Styrbord
*Babord
*Skipskonstruksjon
Skott

**Skott** er en betegnelse for vertikale skillevegger ombord i skip. Skott som går i skipets lengderetning omtales som *langskipsskott*, mens de som står på tvers omtales som *tverrskipsskott*.  Små rom under for- og akterdekk i båter kan også kalles skott. Skottene forsterker skroget og tar opp tverr- og langskipspåkjenninger samt torsjonskrefter.

For å sikre at vann ikke trenger inn i et skip eller for å sikre at vann ikke får flomme uhindret fra rom til rom inne i et skadet skip bygger man *vanntette skott*.  De vanntette, innvendige skottene er en oppfinnelse som kineserne gjorde mange hundre år før de kom i vanlig bruk i europeiske skip.  Det forulykkede skipet RMS «Titanic» var konstruert og bygget med delvis vanntette skott, men de gikk ikke høyt nok. Dermed kunne vann renne over toppen av de vanntette skottene og over i neste rom så snart skipet fikk slagside.

*Vanntette skott* brukes i dagligtalen når det ikke er kommunikasjon eller annen forbindelse mellom folk, grupper eller ting.

Ordet kommer fra nederlandsk sammen med en rekke andre skipsuttrykk som ble tatt opp i norsk språk mens Nederland var en dominerende handels- og sjøfartsnasjon på 1600-tallet.

Et **skvalpeskott** er et delvis gjennomtrengbart skott inni en væskebeholder og brukes til transport for å minske skvulping i væskebeholdere som ikke er fulle. Eksempler på bruksområder er tankskip, tankbiler og oljereservoar i tørrsumpsmøring.
Fylkesvei 465

**Fylkesvei 465** (**Fv465**) går mellom Risnes i Kvinesdal og Kjørrefjord i Farsund.

## Historikk
Fram til 2006 var strekningen mellom Hangelandsvika og Faret bru del av E39. Etter at den nye traseen til E39 ble åpnet, ble den gamle strekningen mellom Rørvik og Faret bru nedgradert og er nå del av fylkesvei 4090.

24. november 2009 ble strekningen Hanesund–Sande (6,8&nbsp;km) i Farsund kommune åpnet som ny vei. Byggearbeidene startet høsten 2006. Den nye strekningen var 6,8 kilometer lang og inkluderte Ravneheitunnelen på 3340 meter. Tunnelen er Agders lengste veitunnel. I tillegg til vesentlig bedre veistandard, førte dette til en innkorting av strekningen på fire kilometer, og seks minutter kortere reisetid.

Ytterligere ti kilometer vei mellom Sande og Ulland ble utbedret frem til 2012, og hele strekningen mellom Farsund og Liknes er nå tofelts. 

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

### Trafikktall
Strekningen mellom Kjørrefjord og Opofte (krysset med E39) hadde en trafikkøkning fra 300 til drøye 1000 kjøretøy i døgnet etter at strekningen stod ferdig i 2012. I 2018 var årsdøgntrafikken gjennom Ravneheitunnelen 1280 kjøretøy. Størst trafikk har veien mellom Opofte og Liknes, der trafikken ligger fra 4000 til 5000 kjøretøy i døgnet.

Strekningsvis trafikkmengde målt i 2018. Kilde Statens vegvesen.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

----
Erstattet av europavei 39

----

 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* 
* vegvesen.no – Vegprosjekter Rv. 465 Kjørrefjord-Ulland
* NRK.no Sørlandet – Lang tunnel åpnet (24. november 2009)
Brian McFadden

**Brian Nicholas McFadden** (født 12. april 1980 i Artane, Dublin) er en irsk sanger.

McFadden er mest kjent som et medlem av boybandet Westlife. Han forlot gruppa den 9. mars 2004 for å jobbe med soloprosjekt. Mens han var medlem av Westlife kalte han seg for Bryan McFadden, men endret navnet til dåpsnavnet Brian McFadden etterpå. Han sluttet i Westlife for å bruke mer tid på familien.

Han utga sin debutsingel «Real to Me» i september 2004, og den fikk en førsteplass på britiske hitlistene. Hans andre singel, «Irish Son», ble utgitt i november 2004 og gikk til 6.-plass på de britiske listene. Men hans album, også kalt for «Irish Son», nådde bare en skuffende 30.-plass og den påfølgende singelen «Demons» fra albumet nådde kun plass 28. mai 2005.

Videoen for «Irish Son» skapte en del kontrovers ettersom den viste en Christian Brothers skole i Sutton mens sangteksten impliserte at McFadden hadde blitt psykisk mishandlet ved en slik skole, selv om han i realiteten ikke hadde gått på en sådan. Sangen kritiserte det grep som den katolske kirke hadde på det irske samfunnet tidligere, til tross for at forholdene hadde endret seg da McFadden ble født.

McFadden var gift med Kerry Katona fra jentegruppa Atomic Kitten i 2002. Ekteparet har to barn, Molly og Lilly Sue, men de annonserte i september 2004 at de skulle separeres. Skilsmissen gikk gjennom cirka to år senere.

I august 2004 spilte han inn duetten «Almost Here» sammen med den australske sangeren og skuespilleren Delta Goodrem, og i desember samme år ble de sammen. «Almost Here» nådde en tredjeplass på hitlistene i Storbritannia i februar 2005, og førsteplass i Australia noen uker senere. Sommeren 2005 turnerte han sammen med henne på hennes "Visualise Tour", der de blant annet sang «Almost Here» og «Flying Without Wings» (sang han hadde spilt inn sammen med Westlife). Paret er idag forlovet.

Våren og sommeren 2006 spilte han inn sitt nye album som kom ut senere på året. Albumet inneholdt blant annet en ny duett med den amerikanske country-artisten LeAnn Rimes som heter «Everybody's Someone». 

## Diskografi
* Irish Son, 2004

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Uttlesford

**Uttlesford** er et administrativt distrikt i Essex, England. Administrasjonsbyen er Saffron Walden. Navnet kommer fra et gammelt *[[hundred]]*, et administrativt distrikt i angelsaksisk tid.

Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at bydistriktet Saffron Walden ble slått sammen med landdistriktene Dunmow og Saffron Walden. Distriktet dekker et areal på 641,18 km² og hadde 79&nbsp;443 innbyggere i 2011.

I 2001 ble Uttlesford kåret til det beste sted å bo i England i en undersøkelse utført av Sunday Times. Faktorer som sikret seieren var lave boligkostnader, gode skoler og lav kriminalitet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Samtidsmusikk

**Samtidsmusikk** brukes som en fellesnevner for kunstmusikk i det 20. og 21. århundre. Den blir ofte regnet som en stil innen den vestlige musikken, men også komponister fra andre deler av verden faller inn under samtidsmusikken.

Samtidsmusikk dekker et mangfold av uttrykk, fra modernisme og postmodernisme til nyklassisisme, minimalisme og nyvennlighet. Det er tydelig dersom en sammenligner komponister som Pierre Boulez, Karlheinz Stockhausen, György Ligeti, Iannis Xenakis, Luciano Berio, John Adams, Philip Glass, Henryk Górecki, Steve Reich, Louis Andriessen, Brian Ferneyhough, Helmut Lachenmann, Wolfgang Rihm, Krzysztof Penderecki, Arvo Pärt, Tristan Murail, Philippe Hurel, John Tavener, Salvatore Sciarrino, Younghi Pagh-Paan og Kaija Saariaho. Samtidskomponister har utviklet teknikker som serialismen og tolvtonemusikken.

Kjente norske samtidskomponister er blant andre Fartein Valen, Arne Nordheim, Magnar Åm, Olav Anton Thommessen, Lasse Thoresen, Cecilie Ore, Rolf Wallin, Asbjørn Schaathun, Jon Øivind Ness, John Persen, Eivind Buene og Maja Ratkje. En landsomfattende, kunstnerstyrt organisasjon for å spre kjennskap til samtidsmusikk, Ny Musikk, ble etablert i 1938. Norsk Musikkforlag og Norsk musikkinformasjon har også vært viktige for utgivelse av samtidsmusikk. Tilskudd til musikkformen kommer blant annet gjennom Musikkfondene, tidligere Norsk Musikkfond, som Ny Musikks Komponistgruppe var med på å opprette i 1993.

Siden 1980-årene har det blitt dannet en rekke ensembler i Norge som fremfører nyskrevet musikk, blant andre Oslo Sinfonietta, Cikada, asamisimasa, Poing og BIT20 Ensemble.

Det finnes flere utmerkelser i Norge innen kategorien samtidsmusikk, blant annet Edvard-prisen og Spellemannprisen. 

Samtidsmusikk ble obligatorisk emne i grunnskolen med Læreplan 97.

## Se også
* Liste over komponister, spesielt «Komponister født 1901–1945» og «Komponister født etter 1945».

## Referanser
NyMusikk

:*Denne artikkelen er om organisasjonen. For «ny musikk» som musikkform, se [[Samtidsmusikk]].*

**Ny Musikk** (stilisert som **nyMusikk**) er en norsk konsertarrangør og forening for samtidsmusikk som ble stiftet 17. september 1938 etter initiativ av musikkritikeren og komponisten Pauline Hall. Foreningen er en nasjonal avdeling av International Society for Contemporary Music. Medlemmer kan være både aktive utøvere, komponister og andre interesserte.

Ny Musikks hovedformål er å «fremme den radikale, eksperimentelle og sjangeroverskridende musikken i hele Norge.»

Foreningen arrangerer konserter, deltar på festivaler, driver bistand overfor nye kunstnere via Ny Musikks Komponistgruppe, og er ellers pådriver i ulike miljø der samtidsmusikken har interesse. I perioden 1976–1988 hadde foreningen ansvaret for å drifte Ny Musikks Ensemble, det første rene samtidsmusikkensemblet i Norge. I 1989 ble det erstattet av det mer frittstående Cikada Ensemble. 

Mellom 1978 og 1995 utga Ny Musikk kvartalstidsskriftet *[[Ballade (tidsskrift)|Ballade]]*, som var et viktig debattforum for den nye musikken i Norge. Etter 2000 har tidsskriftet *[[Parergon]]*, senere *[[Lydskrift (tidsskrift)|Lydskrift]]*,  fylt noenlunde den samme rollen, men har en friere stilling overfor foreningen. 

Ny Musikk har sitt sekretariat i Platous gate 18 i Oslo, og har lokale avdelinger i Østfold, Kristiansand, Stavanger, Bergen, Trondheim, Nordland, Tromsø, Harstad (ILIOS-festivalen), Bodø, Vestfold, Innlandet og Oslo (konsertserien Periferien).

## Ledere
Mellom 1938 og 1976 var ledertittelen «formann», til 2004: «president» og deretter «kunstneriske leder».

*1938–1961: Pauline Hall 
*1961–1964: Finn Mortensen
*1964–1966: Arne Nordheim
*1966–1967: Finn Mortensen
*1967–1968: Gunnar Rugstad
*1968–1970: Kjell Skyllstad
*1970–1973: Kåre Kolberg
*1973–1974: John Ellingsen/Egil Kapstad
*1974–1976: Gunnar Germeten jr./John Persen
*1976–1978: Åse Hedstrøm
*1978–1979: Per Lyng
*1979: Oddvar S. Kvam
*1979–1982: Nils E. Bjerkestrand
*1982–1986: Yngve Slettholm
*1986–1988: Solveig Løchen
*1989–1994: Geir Johnson
*1995–2001: Peter Tornquist
*2001–2003: Lene Grenager
*2003–2009: Lars Petter Hagen
*2009–2012: Øyvind Torvund
*2012–2017: Anne Hilde Neset
*2017–: Bjørnar Habbestad

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ny Musikks websider
* Cikada
* Parergon/Lydskrift
* International Society of Contemporary Music
Urvannet

**Urvannet** (nordsamisk: *Juovvajávri*) er en innsjø i Alta kommune i Finnmark. Den ligger rundt 11 kilometer nordvest for Iešjávri, og har utløp mot nord til Falkelva i Tverrelvas nedbørfelt.

## Referanser
Hettefjorden

**Hettefjorden** er et vann som ligger i Nore og Uvdal kommune i Buskerud. Den ligger øst på Hardangervidda, like innenfor grensa til Hardangervidda nasjonalpark.

## Referanser
Fjerdvatnet

**Fjerdvatnet** (lulesamisk: *Skilggajávrre*), også kalt **Kråkmovatnet**, er en innsjø i Hamarøy kommune i Nordland omtrent 15 kilometer sørøst for Innhavet.

Vatnet ligger i Sagvassdalen ved foten til Kråkmotinden, og er én av en rekke innsjøer som går under navnet Sagvatnan, som forbindes, og har utløp, gjennom Sagelvvassdraget.

E6 følger østsiden av vatnet fra grenden Kråkmo og nordover.

## Se også
* Rekvatn kraftverk

## Referanser
Hersjøen (Østre Toten)

**Hersjøen** er en innsjø i Østre Toten kommune i Innlandet. Den er en del av Andelvas nedbørfelt og har utløp mot øst til Stubbelva som renner til Steinsjøen, hvorfra Steinsjøelva fortsetter videre mot Hurdal. Hersjøen ligger 492 meter over havet og har et areal på .

## Referanser
Onarheimsvatnet

**Opsangervatnet** er en innsjø i Kvinnherad kommune i Hordaland. Den har utløp mot sørvest til Opsangerelva. Det største tilløpet er Onarheimselva (Hellandselva), som munner ut i nordøst.

Innsjøen ligger mellom tettstedene Husnes i nord og Sunde i sør. Ved nordenden av sjøen ligger aluminiumsverket Hydro Husnes.

## Referanser
Guttorm Hansen

**Guttorm Hansen** (født 3. november 1920 i Namsos, død 2. april 2009 i Namsos) var en norsk politiker (Arbeiderpartiet) som var stortingspresident (1973–1981). Han var også kjent som forkjemper for friluftslivet.

Hansen arbeidet som mekaniker (1936–1945), var journalist og redaksjonssekretær i *[[Menneskevennen]]* (1945–1948), redaktør i *[[Firdaposten]]* (1948–1951) og journalist i *[[Namdal Arbeiderblad]]* (1951–1961), inntil han ble valgt inn på Stortinget i 1961, hvor han satt frem til 1985. Han var parlamentarisk leder for Arbeiderpartiets stortingsgruppe 1971&ndash;1972. Hansen var sentral i arbeidet med å få vernet Børgefjell nasjonalpark (1963).

## Bøker
* Guttorm Håkonsen (pseudonym): *Tunsjø-guden&nbsp;&ndash; Fortelling for gutter*. Arthur Rosen forlag AS, Oslo (1943). Om samegudene på Gudfjelløya).
* *Arbeiderbevegelsen i Nord-Trøndelag 50 år* (1953)
* *Rypesvea* (1975). Roman.
* *Fjellets lasso rundt mitt hjerte. Om vandringer, dyr og folk i Børgefjell og andre Namdalske fjell* (1979).
* *Arti å hør de læll: Trønderhumor i flere variasjoner* (1982).
* *Trygve Bratteli, en søyle av vilje* (1984). Biografi. – sm.m. Paul Engstad
* *Der er det godt å sitte:  Hverdag på Løvebakken gjennom hundre års parlamentarisme.* (1984).
* *Trehesten, Partiet og Gutten:  Bilder fra en barndom* (1987). Biografi.
* *Fra min plass. Politiske erindringer 1970-1985* (1986). Selvbiografi.
* *Mitt Trøndelag* (1991). Billedverk.
**Å sånt ska styr bygda:* Muntre episoder og rammende replikker i politikken (1992).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Kong Haakon

**Kong Haakon**, eller **Kong Håkon**, kan vise til flere norske konger:
* Håkon I Adalsteinsfostre «den gode» (ca. 920–960), konge fra ca. 933
* Håkon Magnusson Toresfostre (1069–1094), konge fra 1093 (regnes ikke med i kongerekken)
* Håkon II Herdebrei («skulderbred») 1147–1162, konge fra 1157
* Håkon III Sverresson  (død 1204), konge fra 1202
* Håkon IV Håkonsson  (den gamle) (1204–1263), konge 1217–1263
* Håkon V Magnusson  (den eldre) (1270–1319), konge 1299–1319
* Håkon VI Magnusson (den yngre) (1340–1380) , konge 1343–1380, konge av Sverige 1362–1364
* Haakon VII (1872–1957), konge 1905–1957

**Kong Haakon** kan også vise til:
* Kong Haakon (konfekt), et konfektprodukt fra Freia
* KNM «Kong Haakon VII», et krigsskip USA gav Norge i gave under andre verdenskrig
* DS «Kong Haakon», et tidligere hurtigruteskip bygd i 1904
* TT «Kong Haakon VII» (1969), et dampturbin-drevet tankskip bygd i 1969
HJK

**HJK** er forkortelsen til blant annet:

* Hærens jegerkommando (1962-2006)
* Den danske Hjemmeværnskommandoen
* Den finske fotballklubben HJK Helsinki
Team Norway

**Team Norway** var Norges Golfforbunds toppsatsing på Norges beste golfspillere. Fra 2019 overtok Team Norway Golf, hvor NGF gikk bort fra lagstruktur med en forhåndsuttatt «stamme» over til et mer resultatbasert uttak.

## Medlemmer

Følgende spillere ble tatt ut til Team Norway Proff sesongen 2018:
* Suzann Pettersen, Oslo Golfklubb &ndash; LPGA-touren, LET
* Mariell Bruun, Larvik Golfklubb &ndash; LET
* Tonje Daffinrud, Vestfold Golfklubb &ndash; LET
* Celine Borge, Vestfold Golfklubb &ndash; LET
* Madelene Stavnar, Vestfold Golfklubb &ndash; LET
* Karoline Lund, Losby Golfklubb &ndash; LET
* Espen Kofstad, Oslo Golfklubb &ndash; CT
* Kristian Krogh Johannessen, Drammen Golfklubb &ndash; CT
* Jarand Ekeland Arnøy, Fana Golfklubb &ndash; CT
* Aksel K. Olsen, Stavanger Golfklubb &ndash;
* Elias Bertheussen, Byneset Golfklubb &ndash; Nordic League

### 2005
I satsingens første år, 2005, besto Team Norway av Suzann Pettersen, Henrik Bjørnstad, Marianne Skarpnord, Lars Petter Brovold og amatøren Eirik Tage Johansen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norges Golfforbund
* Golfoffensiven – golf.no
Vrengen

:*Se også [[Vrengen (Arendal)|Vrengen i Arendal]].*

**Vrengen** eller **Vrengensundet** er et krokete sund mellom øyene Nøtterøy og Tjøme i Færder kommune i Vestfold fylke. Den 465 meter lange og over 27 meter høye Vrengenbrua, med fylkesvei 308, krysser sundet. Et eldre navn på Vrengen, brukt i kilder fra middelalderen og 1700-tallet, er *Grindholmsund*.

## Geografi og aktiviteter

På nøtterøysida ligger stedene Kjøpmannskjær og Strengsdal, på Tjøme stedene Sundene og Mågerø. Det ligger dessuten en rekke sommerhus og hytter på begge sider av Vrengensundet. I strandstedet Kjøpmannskjær er det båthavn, bensinstasjon og dagligvarehandel med maritim tilknytning. Det er også en kjemisk fabrikk, Kjemi-Service eid av Unitor Chemicals, som produserer kjemiske produkter for maritimt bruk. På Tjøme-siden er det flere båthavner langs Vrengensundet. 

I de siste åra har Statens forurensningstilsyn funnet høye forekomster av det kreftfremkallende kjemikaliet diuron i Vrengensundet. Det er usikkert hvor giften i sundet stammer fra, men diuron brukes i bunnstoff til båter for å hindre begroing. 

Øya Leistein markerer hvor seilleden går fra Oslofjorden mot Vrengensundet. 

I Vrengensundet, på tjømesiden, ligger noen holmer med navn Grindholmene.  Disse er regulert til fritidsformål. 

## Historie


File:Hos landhandleren i Vrengen - Edvard Munch.jpg|Landhandel i Vrengen, på Sundene på Tjøme. Maleri av Edvard Munch. 
File:Vrengen_(14580346106).jpg|Gammelt flyfoto av Vrengen med Gindholmene i sundet, Sundene nord på Tjøme fremst i bildet og Nøtterøy bak med Kjøpmannskjær oppe til venstre.
File:Kjøpmannskjær (14599261561).jpg|Fylkesvei 308 fra Kjøpmannskjær på Nøtterøy langs Vrengensundet over Vrengenbrua (utenfor bildet til venstre) til Tjøme foran i bildet 
File:Kjøpmannskjær (14602137652).jpg|Fra Nøtterøysida langs sundet 
File:Vrengen bru (14579726536).jpg|Den gamle Vrengebrua og Nøtterøysida av sundet
File:Bjørnhodet, Fuglevik (14424799377).jpg|Bjørnhodet, Fuglevik på Nøtterøy med Vrengenbrua over Vrengensundet helt til høyre


## Eksterne lenker
* Nedlastbart dokument om ferjetrafikken over Vrengensundet
* Galleri NORs fotografier av Vrengen 1901–1929
Det andre Fantomet

**Det andre [[Fantomet (figur)|Fantomet]]** (født Christopher Walker i 1548, død 1604) er i tegneserien Fantomet den andre personen som sverger Hodeskalleeden, etter sin far. Han er sammen med faren på Malta, der faren blir dødelig skadet, og overtar arven som «Hevneren» i 1566. Han blir den første som kaller seg selv Fantomet og blir kjent som «Ånden som går».

I 1572 får han vite at han har en halvbror, René de Montmorency, som han må redde fra et fengsel i Paris. Han ser sin bror bli drept under en fektekamp mot Grev De la Mothe. Chris dreper så greven. I 1585 blir han gift med Anne, datter av en engelsk bonde, som året etter føder ham en sønn, det kommende tredje Fantomet. Han møter kong Arthur i 1588 og får med seg Excalibur hjem til Hodeskallegrotten. Han dør i 1604 etter å ha blitt såret av pirater fra *El Quatar*. Han blir dermed hele 56 år gammel, og eldst av de 20 første Fantomene. Han blir også det eneste Fantomet som rekker å bli bestefar, da Christopher Walker den femte kommer til verden kort tid før hans død. 

## Kilder
**Det andre Fantomet*, redaktør Hege Høiby. ISBN 82-429-1863-5
*«2. Fantomet», fra Fantomet.org
*«Historia, Den 1:e - 18:e Fantomen», fra Fantomen.com

## Se også
*Liste over historier med det andre Fantomet
Det tredje Fantomet

**Det tredje [[Fantomet (figur)|Fantomet]]** (født 1586, død 1625) var i tegneserien Fantomet den tredje personen som sverget Hodeskalleeden. Seksten år gammel, i 1602 rømte han fra skolen han gikk på, og ble med i William Shakespeares teatertrupp. Året etter gifter han seg med Shakespeares niese, Rosamunda, men hun blir forgiftet og drept i 1604. Samme året blir faren dødelig såret, og Christopher reiser hjem til Bengal og sverger Hodeskalleeden.

Det var under en kamp mellom det tredje Fantomet og en heksedoktor, M'Wanu, i 1617 at myten om at Fantomet ikke kan dø, festet seg.

## Se også
*Liste over historier med det tredje Fantomet

## Kilder
**Det tredje Fantomet*, redaktør Hege Høiby. ISBN 82-429-1889-9
*«3. Fantomet», fra Fantomet.org
*«Historia, Den 1:e - 18:e Fantomen», fra Fantomen.com
Ness, Risan & Partners

**Ness, Risan & Partners AS** (**NRP**) er et norsk selskap som driver med finansiering innen shipping og eiendom. Selskapet ble etablert i juni 2000 av Christian Ness, Rangvald Risan og Anita Nesheim.

NRP arrangerer prosjekter for privatpersoner og private investeringsselskaper. Et typisk prosjekt eller selskap er et med begrenset levetid og som ikke har børsnotering som mål. NRP har fire datterselskaper: NRP Investorservice AS, NRP Eiendom AS, Aker Eiendomsdrift AS og NRP Forvaltning AS.

## Eksterne lenker
* NRPs nettside
Mikaël

***Mikaël*** er en roman av den danske forfatteren Herman Bang, utgitt på Gyldendal i København og Kristiania i 1904.

Handlinga foregår i Paris. Den unge tsjekkeren «Mikaël» har slått seg ned i metropolen som protesjé av den verdenskjente maleren «Calude Zoret». De møttes i Praha, og har siden hatt et nært forhold, og «Mikaël» har stått modell for flere store arbeider. «Zoret»s spesialitet er historiemalerier fra den greske og romerske antikken. Et av hovedverkene hans er «Seieren», som han forærer «Mikaël», og som denne henger opp i soveværelset i leiligheten sin. Hos «Zoret» vanker også en krets av kunstelskere og rike og/eller adelige personer, blant dem flere skandinaver.

En dag blir «Zoret» oppsøkt av en russisk fyrstinne, «Lucia Zamikoff», som ønsker å bli portrettert. «Zoret» vegrer seg, men aksepterer omsider oppdraget. Det viser seg å by på store vanskeligheter, og det lykkes ikke den store mesteren å få fram det rette ansiktsuttrykket. Han er i ferd med å gi opp, da han en dag ber «Mikaël» forsøke. Med noen raske penselstrøk fullfører han ansiktet, og blikket kommer fram nøyaktig slik det skal være.

Ikke lenge etter viser det seg at det har oppstått et stormende kjærlighetsforhold mellom den unge mannen og den mer modne fyrstinnen. De møtes i hemmelighet i leiligheten hans og på ulike steder i Paris, men forholdet blir snart en offentlig hemmelighet. For øvrig koster stevnemøtene deres atskillig mer enn «Mikaël» får av «Zoret» og «Lucia» får av sin mann, og «Mikaël» begynner å ta opp lån hos bankieren til «Zoret». En dag blir det offentlig kjent at fyrst «Zamikoff» er konkurs, og at alle eiendommene hans i Russland skal under hammeren. I et desperat forsøk på å sikre seg sjøl og «Lucia» et fortsatt liv i luksus, reiser «Mikaël» til London og selger «Seieren» til en kunsthandler.

«Zoret» går inn i en dyp krise, forårsaka av sjalusi, av «Mikaël»s svik og av en følelse av at den kunstneriske kraften er i ferd med å svinne. Han kommer seg ut av den kunstneriske krisen ved å stenge seg inne i atelieret og lage tre store bilder, der han tolker sin egen skjebne i bibelske motiver. Ett bilde forstiller Jobs lidelser; et annet Cæsar som hogges ned av en ung germaner.

Utstillinga blir en sensasjon og en kunstnerisk suksess, men «Zoret»s krefter er blitt svekka av påkjenningene. Særlig tar det på at «Mikaël» ikke lenger viser seg, men i stedet går bak ryggen hans og dyrker forholdet til «Lucia». Han blir sjuk og dør etter kort tid, men på dødsleiet bekrefter han ved testament at «Mikaël» arver alt etter han. «Mikaël» viser seg ikke ved dødsleiet, enda det blir sendt bud etter han.
Karsten Manufacturing Corporation

**Karsten Manufacturing Corporation** er et amerikansk, familieid selskap som produserer golfkøller og tilhørende utstyr under det registrerte varemerket **PING**. Selskapet ble grunnlagt i 1959 etter at Karsten Solheim utviklet en revolusjonerende putter i garasjen. Etter at Solheim døde i 2000 er det hans yngste sønn, John A. Solheim, som leder det familieeide selskapet.

## Eksterne lenker
* PING Golf &ndash; offisielt nettsted
Ping

**Ping** kan referere til:

* Lyden av at noen knipser eller slår forsiktig mot en metall- eller glassgjenstand
* Sonar-lydsignal
* Ping (program), et elektronisk signal som blir brukt for å kontrollere om datanettet mellom to datamaskiner fungerer, og hvordan stabiliteten er på nettverket
* Ping (golfkølle) fra Karsten Manufacturing Corporation
* PING (Partimage Is Not Ghost), et kloneverktøy for datamaskiner
* Ping (band), det norske poprock-bandet

Personer
* Lang Ping, kinesisk volleyballspiller

## Se også
* Ping pong, bordtennis
* Ping pong opptaksteknikk
* Pong, et videospill
Nike (selskap)

**Nike, Inc.** er et amerikansk multinasjonalt selskap som markedsfører joggesko, treningsklær og sportsutstyr. Nike var tidligere kjent som Blue Ribbon Sports (BRS, 1964–1978), og ble grunnlagt av friidrettsutøveren Phil Knight og hans trener Bill Bowerman. I 1978 bytta firmaet navnet til Nike inc og publiserte 2 år etterpå. På tidlig 21 århundre-det hadde Nike utsalgssteder og distributører i mer enn 170 land, og logoen deres var kjent igjen over hele verden Virksomheten bruker merkenavn som Nike, Air Jordan, Nike Golf, Nike SB (Skateboarding) og Team Starter, men bruker også navn til heleide datterselskaper som Cole Haan, Converse og Hurley International. 

Nike uttales *naɪki*, som er den amerikansk-engelske uttalen av den greske gudinnen Nike (*Νίκη*), som legemliggjorde seier.

Selskapet ble grunnlagt 25. januar 1964 og har hovedkvarter i Washington County (Oregon) Selskapet hadde  ansatte i 2017.

Nike er et av verdens største sportsselskaper, og driver omfattende sponsorvirksomhet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nike

**Nike** kan vise til

* Nike (mytologi), en seiersgudinne i gresk mytologi
* Nike (selskap), et amerikansk selskap som lager sportsutstyr
* Nike (missil), en tidlig missiltype og seinere et militært missilsystem
* Nike fra Samothrake, en antikk skulptur
* Jentenavnet Nike
Led Zeppelin II

***Led Zeppelin II*** er det andre albumet til den britiske rockergruppa Led Zeppelin. Albumet kom ut 22. oktober 1969 og solgte til gull i USA på tre uker. 

Albumet ble spilt inn i en av bandets mest hektiske perioder, fra januar til august 1969, hvor de gjennomførte hele fire turneer i Europa og tre i USA. Likevel blir *Led Zeppelin II* regnet som et av de viktigste bidragene i hardrockens historie.

## Sporliste
#«Whole Lotta Love» (Bonham/Dixon/Jones/Page/Plant)
#«What Is and What Should Never Be» (Page/Plant)
#«The Lemon Song» (Bonham/Jones/Page/Plant)
#«Thank You» (Page/Plant)
#«Heartbreaker» (Bonham/Jones/Page/Plant)
#«Living Loving Maid» (She's Just a Woman)" (Page/Plant)
#«Ramble On» (Page/Plant)
#«Moby Dick» (Bonham/Jones/Page)
#«Bring It On Home» (Dixon/Page/Plant)

## Personell
*Robert Plant&nbsp;– vokal, munnspill
*Jimmy Page&nbsp;– akustisk gitar, elektrisk gitar, bakgrunnsvokal
*John Paul Jones&nbsp;– bass, orgel, bakgrunnsvokal
*John Bonham&nbsp;– trommer, perkusjon, bakgrunnsvokal

## Eksterne lenker
*
Det fjerde Fantomet

**Det fjerde [[Fantomet (figur)|Fantomet]]** (født 1604, død 1646) er i tegneserien Fantomet den fjerde personen som avlegger Hodeskalleeden. I 1622 rømmer han fra skolen han går på i England for å bli malteserridder men blir tatt til fange og gjort til galeislave. Hans far, Det tredje Fantomet, finner ham og redder ham. I 1625 avlegger han Hodeskalleeden, etter at faren blir drept av pirater.

Han blir betegnet som et av de mest intelligente av Fantomene, og er lærd både i matematikk og astrologi. Han tar en doktorgrad ved University of Oxford i 1632. I tillegg til å være mest intelligent, er han også blant de mest uheldige Fantomene &ndash; kvinnen han gifter seg med, dør i barselseng etter å ha født ham en sønn (det kommende femte Fantomet), og i 1631 mister han slektens Hodeskallering.

## Se også
*Liste over historier med det fjerde Fantomet

## Kilder
**Det fjerde Fantomet*, redaktør Hege Høiby. ISBN 82-429-1926-7
*«4. Fantomet», fra Fantomet.org
*«Historia, Den 1:e - 18:e Fantomen», fra Fantomen.com
DC++

**DC++** er en *[[peer-to-peer]]* fildelingsklient som kan brukes til å koble seg opp mot Direct Connect-nettverket. Programmets kildekode er åpen, men utvikles hovedsakelig av Jacek Sieka.

DC++/Direct Connect-nettverket må ikke forveksles med det norske teleselskapet Direct Connect AS

## Eksterne lenker
*
Tufte

**Tufte** kan ha betydningen tomt, ofte brukt i forbindelse med arkeologi ved utgraving av gammel bebyggelse. Tufte er også et norsk stedsnavn og etternavn. 

Tufte kan ha flere betydninger:

* Tufte IL, norsk fotballag 
* *[[Heia Tufte!]]*, realityserie på TVNorge

## Personer
* Olaf Tufte, norske roeren 
* Bård Tufte Johansen, norsk komiker og proramleder

## Se også
* Tuft
* Tuften
Hufsa

**Hufsa** (svensk *Mårran*) er en av figurene i Tove Janssons bøker om Mummitrollet, utgitt fra 1945 til 1970. Hun introduseres i den tredje boka, *[[Trollmannens hatt]]*. Hufsa er en taus, truende, mystisk, og monsterliknende skikkelse.

Hufsa tegnes i Janssons stiliserte illustrasjonsstil som et vesen med stor, uformelig og klumpete kropp, en blanding mellom et lite fjell og et tungt, slepende lakenspøkelse.

## Beskrivelser i bøker og filmer

Hufsa introduseres i *[[Trollmannens hatt]]* (1948). Der beskrives Hufsa som en «hun», kald og nifs, taus og urørlig, og med «runde, uttrykksløse øyne». Hun kommer og går i mørke og kulde, og der hun har stått, fryser bakken til is. Hufsa sprer frykt i den idylliske og vennlige Mummidalen, men Mummimamma gir henne til sist en magisk flosshatt, og dermed glir Hufsa «bort uten et ord, som en gråkald skygge». Trollmannens hatt blir en erstatning for *Trollmannens rubin*, som Tufsla og Vifsla har, og som Hufsa tror kan gjøre hennes kalde sjel varm.

I *[[Mummipappa på eventyr]]* (1950) presenteres Hufsa mer som et tradisjonelt monster enn senere framstillinger der hun portretteres som mildere, men mer ensom og misforstått. Jokseren, Snusmumrikkens far, forteller blant annet om en slektning som ble spist av Hufsa, og da Mummipappa, Fredriksen, Jokseren og Fjomsedyret er ombord i en båt i nattemørket, hører de jaktsangen hennes på land og at hun jager et offer som kommer til å bli spist levende. I den animerte TV-serien *[[I Mummidalen]]* fra 1990-tallet er handlingen skrevet om til at Hufsa egentlig bare er ensom og derfor jager denne personen. I boken snakkes det også om «hufser», som tyder på at dette er en egen art, og ikke bare ett individ.

I *[[Trollvinter]]* (1957) setter Hufsa seg på et bål i søken etter å få varme, men ender opp med å slukke det. Her representerer Hufsa det farlige, og med det den smertefulle løsrivelsen fra barnets trygge verden som Mummitrollet gjennomgår. I bildeboka *[[Hvem skal trøste Knøttet?]]* (1960) er Hufsa det truende, farlige, som Knøttet må overvinne for å redde Nurket. Her er likevel Hufsa «framstilt som nokså troskyldig. […] hendene henger slapt og initiativløst ned langs siden.» Hufsa kan derved like gjerne oppfattes som en ytre konkretisering av en indre, abstrakt motstander: Knøttets egen redsel.

Hufsa dukker også opp i boken *[[Pappaen og havet]]* (1965) - hvor hun fremdeles representerer ensomhet og kulde, i tegnefilmversjonene og i tegneserien *[[Mummitrollet (tegneserie)|Mummitrollet]]*.

I de senere bøkene vil Hufsa bare ha varme og er ikke egentlig slem, og er også forelsket i Mummitrollet. Figuren har blitt oppfattet som et uttrykk for både ensomhet, ulykkelighet, utenforskap, vinterdepresjon, vinter og død, og som «en personifikasjon av kontaktløsheten». Hun er og også blitt knyttet til tradisjoner i finsk mytologi, og sett som symbol på en «truende og overmektig *ytre* fiende – Finlands geografiske beliggenhet tatt i betraktning.»

## Utenfor bøkene

Det norske black metal bandet Arcturus har skrevet en sang om Hufsa. Den finnes utgitt på albumet Sideshow Symphonies fra 2005.

## Referanser
Milde

**Milde** er en grunnkrets og halvøy i Ytrebygda bydel i Bergen kommune, sørvest for byens sentrum. 

Blant virksomhetene på Milde er Arboretet og Botanisk hage, Fana Folkehøgskule på herregården Store Milde og Hjellestadklinikken som er en del av Stiftelsen Bergensklinikkene. 

Hjellestad ligger på samme halvøy som Milde. Bebyggelsen preges ellers av eneboliger, villabebyggelse, landlige omgivelser og maritime miljøer.   

Fra Hjellestad går fergerute til Klokkarvik i Øygarden.

Milde grunnkrets i Bergen kommune hadde 549 innbyggere 1. januar 2012, og et areal på 2,38 km², hvorav 0,10 km² er ferskvann. 

Milde lå tidligere i Fana kommune. 

## Referanser
Hjellestad skole

**Hjellestad skole** er en kommunal barneskole  på Hjellestad i Ytrebygda bydel i Bergen kommune, med plass til 350 elever. 

Skolen har de senere årene lagt vesentlig vekt på *natur, kultur og miljø* i pedagogikken. Innenfor rammene av læreplanene ønsker skolen å gi elevene tilhørighet i lokalmiljøet, og særlig kunnskap innenfor disse emnene. Skolen gikk i 2004 bort fra å benytte klasser som begrep for gruppeinndeling av elevene.

Skolen tar opp elever hovedsakelig fra Hjellestad og Milde. Skolens leder er rektor Bjørg Irene Hagen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjellestad skole 
* Bergen byleksikon på nett, om Hjellestad skole
* https://www.bergen.kommune.no/omkommunen/avdelinger/hjellestad-skole/kontakt
Mickey Simmonds

**Mickey Simmonds** (født 31. januar 1959 i Derbyshire) er en engelsk musiker, kjent som  keyboardspiller for Mike Oldfield, Fish og Camel.

Simmonds er mest kjent for sitt arbeid med Mike Oldfield, Fish og Camel, men han har også arbeidet med flere artister som Paul Young, Art Garfunkel, Joan Armatrading, Jennifer Rush, Marillion, Imagination, Judie Tzuke, The Rutles, Elkie Brookes, Breathe, Buck's Fizz, Alfonso XII, Bill Nelson, Peter Green, Juicy Lucy, Kiki Dee, The Diesel Band, Renaissance og mange flere. Mickey deltok blant annet på tre Mike Oldfield-album; *Islands*, *Earth Moving* og *Heaven's Open*.

Særpreget til Simmonds er at han kan spille for 2 personer, det vil si han kan spille på to keyboards samtidig. På Camels verdensturné i 1992, som ble utgitt på albumet *[[Never Let Go]]*, gjorde han det mulig for bandet å turnere med 4 personer mot normalt 5. Han deltok også på utgivelsen *[[Harbour of Tears]]* med Camel. Simmonds mestrer for øvrig også andre instrumenter som gitarog bass, og han har vist et særeget talent ved at han kan spille keyboard med føttene sine.

I 1999 ga han ut soloalbumet *The Shape Of Rain* som har et lydbilde med blanding av Pink Floyd, Alan Parsons Project, Genesis og Vangelis. I dag bor Mickey Simmonds i Elmbridge, England hvor han delvis har trukket seg tilbake av familiære grunner og produserer for mindre, ukjente band.

## Utgivelser
* 1999 – *The Shape of Rain* (soloutgivelse i eget navn).
* 2009 – *The Seven Colours of Emptines* (soloutgivelse i eget navn).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Mickey Simmonds.com – Offisiell hjemmeside
Inga Bostad

**Inga Bostad** (født 1963) er en norsk filosof, forfatter og universitetspolitiker. Hun ble i 2009 valgt til prorektor ved Universitetet i Oslo, og var dermed universitetets nest øverste leder etter rektor Ole Petter Ottersen, og satt i vervet til 2013. Hun er ansatt ved Institutt for pedagogikk ved UiO.

Hun var utnevnt av rektor Geir Ellingsrud som viserektor i perioden 2006–2009, og ble da universitetets første viserektor. Fra 2014 til 2017 var Bostad direktør for Norsk senter for menneskerettigheter, et tverrfaglig senter under Det juridiske fakultet.

Bostad ble mag.art. i filosofi med avhandlingen *Om språk, kunnskap og tvil: en analyse av Wittgensteins Über Gewisstheit* i 1989, og ble dr.philos. med avhandlingen *Tro eller tvil – en rekonstruksjon av filosofisk skeptisisme* i 2005. I 1992 ble hun ansatt som universitetslektor ved Universitetet i Oslo, der hun siden 1990 har undervist i filosofihistorie, språk-og argumentasjonsteori og etikk. I 2005 etter avlagt doktorgrad ble hun førsteamanuensis og hun fikk opprykk til professor i filosofi i 2017.

Bostad har tidligere blant annet vært redaktør i *[[Kritikkjournalen]]*, forlagsredaktør i Cappelen forlag og forlagssjef i Aventura forlag. Bostad har også vært aktiv skribent i en rekke publikasjoner, blant annet kritiker i flere dagsaviser og i NRK. Hun har utgitt flere fag- og lærebøker innen filosofi og beslektede fagområder. Hun er kjent for sitt engasjement innen erkjennelsesteori, skeptisisme og språkfilosofi, samt norsk filosofi, særlig Arne Næss og Peter Wessel Zapffe.

Fra 2. mai 2006 til 1. juni 2007 ledet Bostad et regjeringsoppnevnt utvalg som så på de kristne formålsparagrafene i barnehagen og skolen (Bostad-utvalget).

## Bibliografi
* 1999: Inga Bostad og Dag Olav Hessen (redaktører):  *Et liv på mange vis:  En antologi om [[Peter Wessel Zapffe]]* – utgitt på Pax forlag
* 2000: Hilde Bondvik og Inga Bostad: *Tenkepauser:  Filosofi og Refleksjon 1* 
* 2002: Inga Bostad og Arne Næss: *Inn i Filosofien*
* 2003: Hilde Bondvik og Inga Bostad.  *Tenkepauser:  Filosofi og Vitenskapsteori*
* 2004: Per Ariansen, Inga Bostad, Steinar Mathisen og Øyvind Rabbås: *Exphil 1:  Tekster i filosofi og vitenskapshistorie*
* 2004: Per Ariansen, Inga Bostad, Steinar Mathisen og Øyvind Rabbås.  Lærebok i filosofi- og vitenskapshistorie*
* 2005: Inga Bostad: *Tro eller tvil – en rekonstruksjon av filosofisk skeptisisme*
* 2006: Inga Bostad og [[Tove Pettersen (filosof)|Tove Pettersen]]: *Dialog og danning: det filosofiske grunnlaget for læring'' 2006 – ISBN 978-82-304-0022-7

## Referanser


## Eksterne lenker

* Utvalg for skolens og barnehagens formål, pressemelding fra Kunnskapsdepartementet 2. mai 2006.
* Publikasjonsliste
* Intervju i Universitas i 2006
* Kort om bakgrunnen