Border collie

**Border collie** (FCI #297) er en meget energisk og utholdende britisk fårehund av collietype, opprinnelig en landrase. Storbritannia er rasens hjemland og ansvarlig for rasestandarden. Hunderasen er svært populær som gjeterhund og har stor arbeidskapasitet og et mangfold av brukshundegenskaper. Det vet mange å utnytte til en rekke andre formål enn den opprinnelige, for eksempel innen ulike grener av hundesport.

International Sheep Dog Society (ISDS) i Storbritannia og Irland har vært og er det viktigste stambokregisteret for border collie. Det ble i sin tid etablert for å ivareta border colliens egenskaper som gjeterhund. Registeret vektlegger derfor kun rasens funksjonelle bruksegenskaper som gjeterhund og stiller ingen krav til eksteriøret. Rasen anerkjennes imidlertid også av mange andre internasjonale og nasjonale stambokregistre, som Fédération Cynologique Internationale (FCI), The Kennel Club (KC) og American Kennel Club (AKC). Disse har normalt krav til både eksteriøret og bruksegenskapene. Norsk Sau og Geit (NSG), som er tilsluttet FCI gjennom sin avtale fra 1985 med Norsk Kennel Klub (NKK), er offisiell raseklubb i Norge og har tradisjonelt vektlagt rasens bruksegenskaper framfor eksteriøret.

## Etymologi
Border collie går under mange navn, som *arbeidende collie*, *collie fra grensetraktene*, *grensecollie*, *gammeldags collie* og *gårdscollie*. Det er uenighet om hvor betegnelsen *collie* stammer fra, men det eksisterer flere teorier. En vanlig oppfatning er at betegnelsen er avledet av det gammelengelske ordet *col*, som betyr *svart*, kanskje avledet av uttrykket *colley*, som betyr mørkhåret. En annen forklaring er at navnet stammer fra det gæliske uttrykket *cuilean*, som betyr *[[valp]]* og er avledet fra det gammelengelske uttrykket *cuilén*. En tredje teori er at uttrykket er avledet av det keltiske ordet *coelio*, som betyr *en man kan stole på*.

## Opprinnelse

Typen har vært kjent i århundrer, og det er grunn til å tro at alle collierasene har et felles opphav i Storbritannia. Det fins referanser til gjeterhunder av denne eller en lignende type fra  og framover, blant annet gitt av legen John Caius. Han beskriver gjeterhunder som lyder muntlige og plystrende kommandoer på samme vis som dagens gjeterhunder gjør. 

Det er først på andre halvdel av 1800-tallet at man begynner å se selektering - altså avl for bestemte egenskaper. James A. Reid, som i 1915 ble sekretær for ISDS i Storbritannia og Irland, er (så langt man vet) den første som nevner denne collien som *border collie*. Det hadde nok sammenheng med hvor han og andre mente at typen oppsto. Reid, som selv var skotte, mente at den oppsto på skotsk side av grensen, men folk og oppdrettere i det nordlige Northumberland var kanskje av en annen mening. Det er full enighet om at den moderne hunderasen oppsto i grensestrøkene, trolig fra hunder som i generasjoner har tilhørt en lokal landrase av collietype, men nøyaktig hvilke hunder som danner grunnlaget, vet man ikke i dag.

Det man vet i dag, er at hannen Old Hemp, som ble født i september 1893 på Woodhouse i West Woodburn i Northumberland og var eid av oppdretteren Adam Telfer (1859-1940), regnes som den moderne border colliens stamfar. Old Hemp, som døde i mai 1901, var en tricolor border collie. Faren (Roy) var en sort og brun collie, mens mora (Meg) var helsvart og hadde et blått og et brunt øye. Da ISDS ble etablert i 1906, og noen år senere (1915) åpnet stambok for arbeidende border collie, ble Old Hemp ført inn som hund nummer ni. Den første hunden som ble ført inn i stamboka, var imidlertid tispen Old Maid fra Lauder i Berwickshire, Skottland, som var eid av Andrew Brown. Første utgave av stamboka ble publisert i 1955.

Adam Telfer selv var en merittert gjeterhundhandler. Han ble kåret til mester i gjeting i både 1910 og 1921 og nasjonal britisk mester i 1924. Faren hans, Walter Telfer, vant den første registrerte konkurransen i gjeting ved Byrness (Northumberland) i 1876. Adam Telfers sønn Walter, oppkalt etter sin bestefar, ble mester i gjeting i både 1919 og 1932.

Border collie ble akseptert av FCI på permanent basis 27. september 1977. Den offisielle rasestandarden ble publisert 24. juni 1987. Mange har siden advart mot at avl av eksteriørmessig karakter kan gi negative følger for rasens bruksegenskaper på sikt. Også NSG er bevisst på dette problemet.

I Storbritannia er det to stambokregistre for border collie, ISDS og KC. ISDS, som er eldst og størst av de to organisasjonene, vektlegger ikke eksteriøret, men kun helsen og bruksegenskapene rasen har som gjeterhund. KC er, som FCI, primært opptatt av helsen og egenskapene hunderasen har i showringen og innen ulike former for hundesport. De er ansvarlig for rasestandarden. Hunder registrert hos ISDS, kan registreres hos KC, men ikke omvendt. En border collie uten stamtavle fra ISDS kan registreres hos ISDS gjennom *Registration on Merit,* men da må hundens bruksegenskaper dokumenteres i etablerte tester (gjeterhundprøver).

## Beskrivelse
Border collie er en middels stor, slank, smal og langstrakt hund med et forholdsvis smalt hode og delvis stående ører. Hanner har en ideell mankehøyde på 53 cm, mens tisper er litt mindre. Snutepartiet er ikke like langt som hos collie.

Ifølge rasestandarden kan pelsen være middels lang eller kort. Ytterpelsen skal være tett og passe tykk, mens underullen skal være myk og tett og gi god beskyttelse mot vær og vind. Ved middels lang pels skal behåringen være så rikelig at den danner krage, bukser og faner. Ellers skal pelsen være kort og glatt på hodet, ører, framlemmene (faner er greit) og hasene. Fargen er vanligvis sort og hvit. Alle farger og kombinasjoner av farger er tillatt, men hvitt skal aldri dominere. Store fargevekslende felt er mest vanlig, og såkalt *blue merle* (spettet/melert) er normalt. Øynene skal være brune og kan variere fra mørk brune til amber i farge, men hos blue merle kan ett eller begge øyne, eller deler av ett eller begge, være blå. Nesebrusken skal følge grunnfargen i pelsen. Om sort dominerer, skal også nesebrusken være sort.

Raseklubbene som jobber med border collie, for eksempel NSG i Norge og ISDS i Storbritannia og Irland, stiller i praksis få eller ingen krav til rasens eksteriør, siden det er uten betydning for bruksegenskapene. Det avles primært på hundens egenskaper som gjeterhund og lynne og helse. Hundenes eksteriør, anatomi og fysikk blir dermed et resultat av hva som er praktisk og hensiktsmessig for en gjeterhund, som løper mye og jobber intenst i både korte og lange økter av gangen.

Border collie hevdes av noen å ha vært mørkere før i tiden. Lignende påstander gjelder også for andre collier. Dette stemmer med en hypotese om gammelengelsk opphav, men har av åpenbare grunner ikke latt seg teste.


BC Rüde.jpg|sort og hvit
Blue merle Border Collie.jpg|blue merle
Border Collie red.jpg|rød og hvit
Ring of Kerry - Town dog downstream of bridge - geograph.org.uk - 1569958.jpg|korthår
Zeusthebordrcollie.jpg|tricolor med ulike øyne
Youki.JPG|dominerende hvit med isblå øyne


## Bruksområde

Arbeidskapasiteten er betydelig. Border collie er en utpreget gjeterhund med en rekke egenskaper som også kan utnyttes til andre formål, for eksempel som narkotika-, lavine- eller hjelpehund, eller som brukshund i ulike former for hundesport, som agility, lydighet og flyball.

Rasen er svært energisk, men blir også gjerne en god familiehund når den bare får tilstrekkelig utløp for sitt energiske lynne.

## Lynne og væremåte
Rasen blir vanligvis regnet som en snill og tolerant familiehund, men den er også kjent for å ville gjete «alt som leer på seg», herunder også barn, syklister og biler.

Border collie er en hurtig, energisk og meget oppvakt hunderase som krever mye oppmerksomhet og mosjon/arbeid for å trives. Uten psykisk og fysisk trening kan den bli destruktiv og dominerende. Noen mener at rasens energinivå og intelligens kan sammenlignes med  gamle barn, men dette er svært kontroversielt. En vitenskapelig studie dokumenterte at hunden Chaser*,* som var av denne rasen, over en treårsperiode lærte betydningen av  navn på objekter og hentet dem på kommando.

I den grad ulike hunderaser har blitt testet vitenskapelig for sin «intelligens», har border collie ofte kommet godt ut, men rasen topper ikke listene i alle sammenhenger. I en begrenset vitenskapelig studie, gjort med bakgrunn i 208 dommer fra hundesporten lydighet i USA og Canada, ble border collie rangert på topp i lydighet og arbeidsintelligens. Forskeren påpekte samtidig at om undersøkelsen skulle vært vitenskapelig holdbar, så ville den krevd at 25 personer jobbet med testen i 3–5 år, til en kostnad av cirka 14 millioner amerikanske dollar. Testen har ofte blitt tatt til inntekt for denne rasens intelligens, men omfattet også tre andre intelligenstester (som ofte ikke nevnes); *høyest generell intelligens*, *best lære- og huskekapasitet* og *best i problemløsing*. Border collie er blant rasene med *best lære- og huskekapasitet*, sammen med (i tilfeldig rekkefølge) beagle, malinois, groenendael, tervueren og berner sennenhund, men den nådde ikke opp i de to andre testene. I testen for *høyest generell intelligens* var blant annet dobermann, schäferhund, norsk elghund grå, puddel, puli og shetland sheepdog, og border collie var ikke blant topp ti. I testen for *best i problemløsing* var blant annet australsk terrier, basenji, cairn terrier, chihuahua, foxterrier, kerry blue terrier, alaskan malamute, samojedhund og schipperke. Heller ikke der var border collie blant topp 10. En annen studie konkluderte med at et individ av border collie, hannen Rico, hadde den samme evnen til såkalt *fast mapping* som barn har, altså evnen til raskt og grovt å oppfatte betydningen av nye ord etter å ha blitt eksponert for dem kun én gang. Rico forsto betydningen av cirka 200 ord knyttet til ting. Han lærte seg nye sammenhenger mellom ord og ting ved å utelukke tingene han alt kjente til, og koble nye ord til nye ting. Studien viste også at Rico husket de nye ordene etter fire uker, selv om han bare hadde blitt eksponert for dem ved én anledning.

## Annet
NSG, som fungerer som raseklubb for både border collie og working kelpie i Norge, inngikk i 1985 en avtale med NKK, som regulerer adgangen til å stille ut disse rasene på visse vilkår.

Med effekt fra 1. januar 2013 stambokfører ikke KC valper etter merle/merle-paringer, på grunn av risikoen for arvelige syns- og hørselssykdommer som knyttes til merle-genet.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Norsk Sau og Geit