Solaris (operativsystem)

**Solaris** er en proprietær avart av operativsystemet UNIX. Frem til 2010 ble det utviklet av Sun Microsystems; idag utvikles det av Oracle Corporation. Solaris er etterfølgeren til SunOS, et operativsystem som var basert på Berkeley Software Distribution (BSD). Første versjon av Solaris ble lansert i mars 1990, og var en implementasjon av UNIX System V Release 4 (SVR4). Det ble også kalt SunOS 4.1. Siste versjon er Solaris 11.4, som ble lansert 26. august 2018. Den blir også kalt SunOS 5.11.4.

Støttet arkitektur var i begynnelsen 32-biter SPARC. Senere ble kodebasen utvidet med x86-32. Solaris hadde også en kortvarig støtte for PowerPC. En versjon for Intel Itanium ble kunngjort i 2007, men ble aldri lansert. Idag kjører Solaris på 64-biter SPARC og x86-64.

I juni 2005 ble de mest sentrale delene av operativsystemet lisensiert som fri og åpen programvare under navnet OpenSolaris. Prosjektet opphørte i januar 2010, og var opprinnelsen til operativsystemkjernen Illumos.

Solaris er kjent for skalerbarhet, særlig på datamaskiner basert på SPARC. Det er også kjent for å være et innovativt operativsystem. Det har gitt opphav til viktige nyvinninger som filsystemet ZFS, sporingsverktøyer DTrace, interprosesskommunikasjons rammeverket Doors, Solariskontainere og widgetprogrammet Time Slider. Solaris er sertifisert etter Single UNIX Specification, og følger standardene POSIX 2008 og UNIX 03.

## Historie
Den 18. oktober 1988 kunngjorde AT&T og Sun Microsystems et samarbeid for å forene datidens mest populære UNIX-varianter: 4.3BSD, UNIX System V Release 3 (SVR3) og Xenix. Dette resulterte i lanseringen av Unix System V Release 4 (SVR4) i 1989.

4. september 1991 kunngjorde Sun Microsystems at de ville erstatte det eksisterende BSD-baserte UNIX-operativsystemet SunOS 4 med et nytt produkt basert på SVR 4. Det interne navnet på dette operativsystemet var SunOS 5, men i markedsføringsøyemed fikk det navnet Solaris 2.4. Påfølgende vedlikeholdsversjoner av SunOS 4.1.x ble kalt Solaris 1, men navnet Solaris brukes nå i all hovedsak som betegnelse på SVR4-baserte SunOS-versjoner fra 5.0 og oppover.

Den nye versjonen inneholdt i tillegg til SunOS inneholdt det grafiske brukergrensesnittet OpenWindows, ONC+, nettverksstøtte og andre tillegg. Versjonsbetegnelsen til Solaris inneholder versjonsnummeret til SunOS, f.eks. inneholder Solaris 2.4 SunOS 5.4. Etter Solaris 2.6 opphørte bruken av hovedversjonsnummeret «2», slik at den versjonen av Solaris som inneholder SunOS 5.7 fikk versjonsnummer 7.

Solaris ble opprinnelig utviklet som et proprietært produkt med lukket kildekode, men i juni 2005 ble de mest sentrale delene av operativsystemet (kjernen og nettverksdelen) relisensiert som fri programvare under prosjektnavnet OpenSolaris. Siden har flere og flere komponenter fulgt etter, slik at Solaris nå i all hovedsak består av fri programvare som utvikles som del av OpenSolaris-prosjektet

## Støttede arkitekturer
Utfra en felles kodebase kjører Solaris på arkitekturene SPARC, x86 og x86-64.

Det ble lansert en PowerPC-versjon av Solaris 2.5.1 i 1996, men støtten for denne arkitekturen ble utelatt fra den påfølgende Solaris 2.6. I januar 2006 begynte en gruppe utviklere fra miljøet rundt nettstedet Blastwave arebidet med en PowerPC-versjon av Solaris. Denne versjonen fikk navnet Polaris. Samme år ble det opprettet et OpenSolaris-prosjekt med utgangspunkt i Polaris samt et Sun Labs-prosjekt med navnet Pulsar; dette prosjektet er fortsatt aktivt per mai 2009.

En Intel Itanium-versjon av Solaris ble annonsert i 1997, men denne versjonen kom aldri på markedet.

I november 2007 demonstrerte IBM, Sun og Sine Nomine Associates en tidlig versjon av OpenSolaris på System z på en IBM System z stormaskin under virtualiseringssystemet z/VM. Dette varianten fikk navnet Sirius. I oktober 2008 var en prototype ferdig, og i november samme år autoriserte IBM sine IFL-prosessorer for kjøring av Sirius på System z.

## Plattformstrategi og leverandørstøtte

Solaris støtter kjøring på et stort antall prosessorer, og er derfor kjent for å være velegnet for symmetrisk flerprosessering. Historisk har integrasjonen med Suns SPARC-maskinvare vært tett, og kombinasjonen Solaris og SPARC markedsføres gjerne som en integrert pakke. Dette har gitt robuste systemer, men med et betydelig prispåslag i forhold til systemer basert på x86 og x86-64.

Solaris har støttet x86-baserte systemer siden versjon 2.1, med unntak av en periode rundt 2002 der Sun stoppet utviklingen av x86-versjonen. Den så langt siste versjonen, Solaris 10, støtter 64-bits x86-applikasjoner. Dette har muliggjort en større strategisk satsing fra Suns side på systemer basert på den etter hvert svært utbredte x86-64-plattformen. Sun har de siste årene satset tungt på markedsføring av Solaris sammen med sine egne x86-64-arbeidstasjoner og -servere.

En rekke andre store leverandører, slik som IBM, Dell, Hewlett Packard, Intel og Fujitsu Siemens, leverer Solaris som fullt støttet operativsystem på sine systemer.

## Skrivebordsmiljø
Tidlige utgaver av Solaris ble levert med OpenWindows. Dette ble fulgt av Common Desktop Environment (CDE) i Solaris 2.6, og Suns GNOME-baserte Java Desktop System som benyttes i Solaris 10. 

## Lisens
Lisensen som er brukt for de åpne delene av Solaris (OpenSolaris) er Common Development and Distribution License (CDDL). Opphavet til OpenSolaris er de delene av Solaris som siden 14. juni 2005 har blitt relisensiert under CDDL. Framtidige versjoner av Solaris er planlagt basert på OpenSolaris.

## Versjoner

## Referanser


## Litteratur
### Solaris 2.6
* 
### Solaris 7
* 
* 
### Solaris 8
* 
* 
* 
* 

### Solaris 9
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Solaris 10
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Solaris 11
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*  OpenSolaris-prosjektet
*  Sunfreeware.com  – En samling av gratis programvare for Solaris
*  Blastwave.org – En samling av Solaris-programvare
*  Sun Country – Solaris-relaterte lenker
*  Solaris x86  – Solaris x86-portal
*  Belenix –  En LiveCD basert på OpenSolaris