open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jørgen Aall

:*For stortingsrepresentanten og ordføreren med samme navn, se [[Jørgen Aall (1806–1894)]]
:*For juristen og professoren med samme navn, se Jørgen Aall (professor)*

*'Jørgen Aall*' (født [[22. februar]] [[1771]] i [[Porsgrunn]], død [[7. april]] [[1833]] samme sted) var en norsk trelasthandler, [[eidsvollsmann]] og stortingsrepresentant. 

== Virksomhet ==
Jørgen Aall fikk handelsutdannelse i England og Frankrike og etter hjemkomsten arbeidet han i farens forretning. Etter farens død i 1798 ble virksomheten delt mellom brødrene og Aall grunnla sin egen forretningsvirksomhet i hjembyen.

I Porsgrunn ble han etter hvert borgerrepresentant og stadskaptein samt fransk [[konsularagent]]. Uheldige konjunkturer innen trelasthandelen etter betydelige tap under krigen med blant annet kapring av skipene hans medførte at han måtte legge ned handelsvirksomheten.

== Eidsvoll og Stortinget ==
Aall var medlem av i [[Riksforsamlingen på Eidsvoll]] i 1814 som 1. representant fra Porsgrunn. Han knyttet seg til [[Selvstendighetspartiet]]. Han var også medlem av [[Stortinget i 1814]] og [[Stortinget i 1815]].

På Grunnloven 17. mai 1814 satt Jørgen Aall sitt [[segl]] med [[slektsvåpen]]et Aall, mens broren Jacob Aall benyttet et segl med [[monogram]].

Aalls dagbok fra Eidsvoll ble trykket i [[Yngvar Nielsen]]s *Bidrag til Norges historie i 1814*.

== Familie ==
Han var sønn av trelasthandler og godseier [[Nicolai Benjamin Aall]], Porsgrunn, og hustru [[Amborg Wesseltoft]] samt bror av [[Jacob Aall|Jacob]], [[Nils Aall|Nils]] og Benedicte Henrikke Aall gift med [[Ulrich Fredrich von Cappelen]]. Stattholder [[Severin Løvenskiold]] var deres fetter gjennom hans mor, [[Benedicta Henrikka Aall|Benedicte Henriette]] [[Løvenskiold]] født Aall, som var søster av deres far.

Jørgen Aall er gravlagt ved [[Østre Porsgrunn kirke]]. 17. mai 1901 ble en bautasten avduket på graven hans.

== Referanser ==
<references />

== Litteratur ==
* [[Haagen Krog Steffens]]: *Slægten Aall*, [[Kristiania]] 1908
* Ivar Kokkersvold: "Eidsvollsmennene fra Telemark", *Ætt og Annet*, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 27-30 med bl.a. Jørgen Aall
* [[Hans Cappelen (1945-)|Hans Cappelen]]: "Seglene på Grunnloven 17. mai 1814", medlemsbladet *Ætt og Annet*, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 31-32, med bl.a. Jørgen Aalls våpensegl
* Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», *Heraldisk Tidsskrift*, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl på side 458
* [[Jørn Holme]] (redaktør): *De kom fra alle kanter – eidsvollsmennene og deres hus'', Oslo 2014

## Eksterne lenker
* 
*
Autonomt prefektur (Kina)

**Et autonomt prefektur** (自治州 pinyin: **zìzhìzhōu**) er en sekundær administrativ enhet i Folkerepublikken Kina som enten har en befolkning der 50 prosent eller mer tilhører en eller flere anerkjente etniske minoriteter, eller som historisk har vært hjemstedet for slike minoriteter som betydelig befolkningsandel. Som regel har de autonome prefekturer likevel i dag en hovedsakelig hankinesisk dominans. 

Ifølge den kinesiske grunnloven kan ikke et autonomt prefektur avvikles.
Rasmus Aarflot

**Rasmus Sivertsen Aarflot** (født 1792, død 1845) var en norsk lensmann, redaktør og stortingsmann.

Rasmus Aarflot var sønn av lensmann og folkeopplyser Sivert Aarflot, og bror av forfatteren Berthe Canutte Aarflot. Han var først poståpner og fra 1816 lensmann i Volda. Rasmus Aarflot overtok farens boktrykkeri, og utgav forskjellige tidsskrifter til fremme av folkeopplysningen (*[[Norsk Landboeblad]]*); han representerte Romsdals amt på stortingene 1824, 1827&ndash;1828, 1833 og 1839, og var valgt 1845, da han døde. Aarflot stod Ivar Aasen nær; det var i hans boksamling den unge Aasen først fikk næring for sin leselyst.

Rasmus Aarflot var far til Mauritz Aarflot.

## Referanser


## Kilder

## Eksterne lenker
*
Daniela Iraschko-Stolz

**Daniela Iraschko-Stolz** (født 1983) er en østerriksk skihopper og fotballspiller. 

## Idrettskarriere

Iraschko-Stolz hadde den uoffisielle verdensrekorden for kvinner, ca. 200 meter, gjort under testhopping i Kulm 29. januar 2003. Det var ikke lengdemåling i bakken da Iraschko hoppet, så lengden på hoppet er anslått omtrentlig. De fleste kilder - inkludert Iraschko-Stolz selv - oppgir lengden til 200 meter, men noen kilder anslår hoppet til 198 meter.

I 2005 vant Iraschko rennet da skihopping for kvinner for første gang sto på programmet under vinteruniversiaden i Seefeld, Østerrike. Hun gjentok denne bedriften i Pragelato, Italia, to år senere. I VM i 2009, det første VM for kvinner, ble hun nummer 4. Hun vant hopprennet i VM i 2011. 

I 2009–10-sesongen var det ingen mesterskap, men Iraschko viste seg som sesongens klart beste hopper med 13 av 18 mulige seire i kontinentalcupen. To av disse tre seirene var i kvinnenes hoppuke, som hun vant sammenlagt. Iraschko doblet dermed sitt antall med rennseire, og gikk opp på andreplass i antall seire i kontinentalcupen gjennom alle tider.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 12 i normalbakkerennet. 

Iraschko har også en framgangsrik fotballkarriere som målvakt for Wacker Innsbrucks kvinnelag, som har spilt flere sesonger i den østerrikske bundesligaen.

## Meritter
### VM
* 2011 i Oslo: **Gull** i normalbakke 
* 2021 i Oberstdorf: **Gull** i lagkonkurranse

### Andre
* 1.-plass i Holmenkollen Skifestival: 2000, 2001, 2003, 2004
* 1.-plass i Vinteruniversiaden 2005, 2007
* Kontinentalcupen:
** 40 enkeltseire (sommer og vinter, pr. 2. mars 2011)
** Vinner sammenlagt 2009–10
** Nummer 2 sammenlagt 2007–08, 2008–09
** Nummer 3 sammenlagt 2004–05
* Ladies Grand Prix (tilsvarer Hoppuka)
** Vinner sammenlagt 2000, 2001, 2002, 2005 og 2010.
* 12 seier i øvrige renn i perioden 2002-2005.

## Rennseiere

### Kontinentalcupen vinter 2004-2011 (tilsvarende verdenscup)

### Verdenscupen

## Se også
* Kvinner i skihopping

## Fotnoter og referanser


## Eksterne lenker
* 
* Liste over Holmenkollvinnere fra 1892 (PDF)
Rick Leach

**Rick Leach** (født 28. desember 1964 i Arcadia i California i USA) er en tidligere profesjonell amerikansk tennisspiller.

Leach vant i løpet av sin tenniskarriere 46 turneringer, alle i double. Han var som best nummer 110 på rankingen over verdens beste mannlige singlespillere og i double var han ranket som verdens beste, han toppet listen i mars 1990. Han vant ni Grand Slam-turneringer, fem i double og fire i mixed double. Han vant doubletitler i tre av fire Grand Slam-turneringer, fem i Australian Open, to i Wimbledon og to i US Open. Han spilte også to double-finaler i French Open, i 1991 double herrer og i 1997 mixed double.    

Leach deltok også på det amerikanske Davis Cup-laget i 1990 som vant cupen. Leach vant doublen sammen med Jim Pugh i finalen mot Australia.   

## Grand Slam-titler
*  **[[Australian Open]]:**
** Double herrer – 1988 (sammen med Jim Pugh)
** Double herrer – 1989 (sammen med Jim Pugh)
** Mixed double – 1995 (sammen med Natasha Zvereva)
** Mixed double – 1997 (sammen med Maron Bollegraf)
** Double herrer – 2000 (sammen med Ellis Ferreira)

*  **[[Wimbledon (tennis)|Wimbledon]]:**
** Double herrer – 1990 (sammen med Jim Pugh) 
** Mixed double – 1990 (sammen med Zina Garrison])

*  **[[US Open (tennis)|US Open]]:** 
** Double herrer – 1993 (sammen med Ken Flach)
** Mixed double – 1997 (sammen med Maron Bollegraf)

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Hans Aall

:*Se også [[Aall|slekten Aall]] for andre med navnet «Hans Aall»
 

*'Hans Jacob Aall*' (1869–1946) var en norsk bibliotekar og museumsdirektør. Etter å ha tatt det filosofiske kandidatur 1890 gjorde han i noen år tjeneste ved [[Universitetsbiblioteket i Oslo|Universitetsbiblioteket]]. I 1893 var han sekretær for den  i [[Trondheim]] og hadde deretter en stor andel i grunnleggelsen av [[Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum|Kunstindustrimuseet]] her. Han tok i 1894 initiativet til grunnleggelsen av [[Norsk Folkemuseum]], som åpnet i 1896. Han var museets leder til han døde i 1946. Først med tittel som [[konservator]] og fra 1904 som [[direktør]].

Hans Aall var sønn av [[Diderich Maria Aall]], og sønnesønns sønn av [[Niels Aall]]. Se også [[Aall|slekten Aall]].

== Referanser ==
<references/>

== Litteratur ==
* [[Tonte Hegard]], [[1994]]: *Hans Aall &mdash; mannen, visjonen og verket*, Oslo.  ISBN 82-7631-023-0
*Eirik Kristoffersen, *Kampen om folkeminnesamlingen: Da folkeminnene ble et forskningsfelt og "folket" krevde dem tilbake '', Scandianvian Academic Press, Oslo 2017. ISBN 9788230402054

## Eksterne lenker
* Bilde på digitaltmuseum.no
Prefektur (Kina)

Et **prefektur** i Folkerepublikken Kina er i generell forstand navn på en gruppe sekundære administrative enheter: byer på prefekturnivå, «rent» prefektur, og autonomt prefektur og – til tross for navnet – liga (som er betegnelsen på et prefektur i Indre Mongolia).

I snever forstand er et prefektur det som ovenfor er kalt et «rent» prefektur, det vil si en enhet som *bare* heter prefektur, og ikke prefektur som er kvalifisert som by eller som autonom.

## Prefekturer
**Prefekturer** (地区, *dìqū*) er regjert av administrative byråer (行政公署, *xíngzhènggōngshǔ*), ledet av en byråsjef (行政首长 *xíngzhèngshǒuzhǎng*) utnevnt av provinsen. For ikke lenge siden var de flest sekundære administrative enheter i Kina slike prefekturer, men siden 1982 er de aller fleste blitt erstattet med de enheter som kalles *byer på prefekturnivå*. Denne tendensen er fremdeles vedvarende. Det er nå (2006) bare 17 gjenværende rene prefekturer i Folkerepublikken Kina, for det meste i Xinjiang og i Tibet, og tre ligaer, i Indre Mongolia.
Mauritz Aarflot

**Mauritz Andreas Aarflot** (født 1821, død 1904) var en norsk redaktør og stortingsmann. Han satt 12 perioder på Stortinget. Broren og faren satt også på Stortinget. Han sluttet seg til Venstre da partiet ble etablert i 1884.

Han var sønn av redaktør og lensmann i Volda Rasmus Aarflot (1792&mdash;1845), fortsatte dennes trykkeri, og utgav *[[Postbudet]]* og *[[Norsk landbrugstidende]]*. Han representerte Romsdals amt på Stortingene 1854&ndash;1888, hvor han alltid sluttet seg til Johan Sverdrup. I 1882 utgav han *Odelsbonden om grundloven i dens hovedbestemmelser*, et forsøk på en imøtegåelse av det juridiske fakultets betenkning om kongens sanksjonsrett i grunnlovssaker. 

Som sin far stod Mauritz Aarflot Ivar Aasen nær. Politiske fulgte han farens linje. Berthe Canutte Aarflot var hans tante.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jacob Jonathan Aars

**Jacob Jonathan Aars** (1837–1908) var en norsk språk- og skolemann.

Han tok filologisk embetseksamen 1860 og opprettet 1863, sammen med Peter Voss, Aars og Voss' skole i Kristiania, som etter hvert ble en av landets største og mest ansette. Aars' fag var gresk, gammelnorsk og norsk. I 1864 utkom hans *Udvalgte norske oldkvad*. Hans virkskomhet som norsklærer ble av epokegjørende betydning, idet hans *Retskrivningsregler til skolebrug*, som utkom 1866, og senere ble trykt i mange utgaver, ble autorisert som norm for dansk-norskens skrivemåte i Norge. Vinteren 1886&ndash;1887 fungerte han som universitetslærer i gresk. Han var formann for Bymålslaget 1906-1908.

Aars' interesse for gresk åndsliv satte frukt i det populær-filosofiske verket *Sokrates skildret gjennem oversættelser af Platon* (1881). En del vitenskapelige filologiske undersøkelser offentliggjorde han i forskjellige tidsskrifter. Han var medlem av flere komiteer til utredning av pedagogiske spørsmål og reformer.

Jacob Jonathan Aars var far til Kristian Birch-Reichenwald Aars og Harald Aars.

## Verker
* *Oldnorsk formlære* (1862)
* *Retskrivningsregler til skolebrug* (1866)
* *Om skæbnen hos Homer* (1877)
* *Lidt om vort sprog og dets udtale* (1880)
* *Sokrates skildret gjennem oversættelser af Platon* (1881)
* *Das Gedicht des Simonides in Platons Protagoras* (1888)
* *Græsk literaturhistorie* (1889)

## Referanser


## Kilder

## Litteratur
* *Festskrift utgit i anledning av Aars og Voss' skoles femti aars jubilæum* (1913)
Sven Aarrestad

**Sven Aarrestad** (født 8. oktober 1850 i Varhaug på Jæren, død 19. januar 1942 i Arendal) var en norsk avholdsmann og Venstre-politiker. Han var landbruksminister i Norge 1906&ndash;08.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Aarrestad ble født på Varhaug, som lå i Hå kommune, men flyttet med foreldrene til Time kommune som fireåring.

Han utdannet seg som folkeskolelærer og virket 1878&ndash;1891 som førstelærer ved Sande høyere allmennskole i Vestfold.

### Politiker
I 1891 ble han valgt som venstremann til stortingsrepresentant for Jarlsberg og Larviks amt og slo seg ved samme tid ned som gårdbruker i Sande. Han representerte Jarlsberg og Larviks amt 1892&ndash;1894 og (som «Samlingsmann») 1906&ndash;1909. 7. november 1906 ble han utnevnt til statsråd og ledet Landbruksdepartementet. Fra 23. oktober 1907 var han også sjef for Revisjonsdepartementet. Han fratrådte – sammen med resten av regjeringen Løvland – 19. mars 1908 og ble samme år utnevnt til amtmann i Nedenes amt. 1900&ndash;1909 var han medlem av Venstres landsstyre.

Aarrestad gav flere ganger støtet til viktige foranstaltninger innenfor landbruket (bl. a. dannelsen av Norsk Landmandsforbund), men størst betydning hadde han som forkjemper for avholdssaken. I 1883 ble han redaktør for avholdsbladet *[[Menneskevennen]]*, og han var formann i Det norske totalavholdsselskap  1887&ndash;1927; i det hele ble han etterhvert Avholdspartiets ledende mann i Norge.

Sven Aarrestad var opphav til den såkalte Aarrestadlinjen i forbudsspørsmålet. Tilhengerne av denne ønsket at alkoholsalget skulle samles i monopoler ved folkeavstemning, og at disse med tiden skulle legges ned – også med folkeavstemning. Aarrestad ønsket ikke i første omgang et nasjonalt forbud, fordi han var bekymret for motreaksjoner fra de langt mindre tørrlagte bykommunene. Hans motstandere innen avholdsbevegelsen mente at en nasjonal folkeavstemning var godt nok mandat, og at helsegevinstene ved et brennevinsforbud ville være tilstrekkelig til å sikre at forbudet vedvarte.

Aarrestad ble av kongen 18. mars 1908 forfremmet til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden «for statsborgerlig og embedsfortjeneste». Han var i 1901 blitt utnevnt til ridder av 1. klasse. Aarrestad var også innehaver av storkors av Dannebrogordenen.

## Verker
* 
* *Samlagsspørgsmaalet* (med Andreas Lavik, 1895)
* 
* 
* *Avholdsfolket og det nye ølet: foredrag* (1913)
* 
* 
* 
* 
* *Om avvæpning* (1927)
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Sven Aarrestad hos Store norske leksikon
Per Reidarson

**Per Reidarson** (1879–1954) 
var en norsk komponist, fiolinist og musikkjournalist.

Reidarson var elev av Sigurd Lie, Gudbrand Bøhn og Catharinus Elling i Kristiania og studerte senere i bl.a. Paris, Berlin og München, dels med statsstipend, dels med understøttelse av Houens legat. Som fiolinist var han aktiv i Kristiania og Bergen i tiden 1896–1906. Årene 1917 til 1919 var han sjefdirigent for Stavanger Orkesterforening og kapellmester i Stavanger Teater. I Stavanger var han en drivkraft i byens musikkliv, og han arbeidet for en opprustning og utvidelse av Stavanger Orkesterforening, slik at orkesteret langt på vei var et profesjonelt symfoniorkester da han forlot byen sommeren 1919. Imidlertid oppsto det gnisninger mellom Reidarson og orkesterets medlemmer. Det kulminerte med at orkesteret nektet å spille en tone da Reidarson løftet taktstokken på en av orkesterets konserter i mai 1919. Konflikten dreide seg om den måten Reidarson hadde behandlet flere musikere på med sterk ordbruk og politiske undertoner. Konflikten endte med en voldgiftsdom. 

Som komponist debuterte Reidarson i 1904 med korverket «Havet» og skrev for øvrig det prisbelønte korverket «Haakon den Godes død», 
orkesterverkene «Nordisk ouverture» og «Nordisk rapsodi», kantaten til Bergensutstillingen 1910 som han selv dirigerte, samt sangspillene *[[Sommereventyr]]* (Centralteatret 1910) og *Sommerluft* (1933). I 1905 skrev han musikk til den i mange år (også etter krigen) brukte arbeidersangen «Den var vor, denne jord» til tekst av Nils Collett Vogt. 

Reidarson ble medlem av Nasjonal Samling under den andre verdenskrig, og medvirket til å gi NS kulturpolitisk innhold med NRK-foredraget «Norsk og unorsk i musikken» ved årsskiftet 1941–1942. Han var åpenbart inspirert av tyske forbilder og raste mot modernismen som angivelig ble dyrket på jødisk og marxistisk hold. Liksom David Monrad Johansen var Reidarson opptatt av å etablere en norsk linje i musikken. Per Reidarson mottok Statens kunstnerlønn i 1938. Den bortfalt for alltid i 1945. Han var en tid internert i sin bolig «Gåsøya».

Hans over 30 år lange karriere som musikkritiker begynte i *[[Tidens Tegn (avis)|Tidens Tegn]]* i 1913 og fortsatte i *[[Arbeiderbladet]]* (1921–1940), der han ble kjent gjennom en rettssak der han var tiltalt for nedslagning av *[[Dagbladet]]*-journalist Paul Gjesdahl i en krangel om Harald Sæverud som Reidarson sterkt mislikte (1927). Årene 1940–1945 var han musikkritiker i NS-avisen *[[Fritt Folk]]*.

Reidarson var formann i programrådet til Kringkastingsselskapet A/S 1925-1930.

## Noter og referanser


## Eksterne lenker
*
Johan Reinert Reiersen

**Johan Reinert Reiersen** (født 17. april 1810 i Vestre Moland, død 6. september 1864 i Prairieville, Texas, USA) var en norsk redaktør, oversetter, skribent og foregangsmann for norsk utvandring til USA. 

Han var født i Norge, men kom til Danmark med understøttelse av Jacob Aall, og begynte å arbeide oversettelse av romaner, for en stor del offentliggjort i tidsskrifter redigert av ham. Etter å ha vendt tilbake til Norge grunnla han i 1839 *[[Christianssandsposten]]*, som besto inntil 1846. 

I 1843 finansierte en gruppe potensielle utvandrere reise for Reiersen til USA, med den hensikt at han skulle lokalisere et egnet sted for en norsk koloni og samle informasjon til en håndbok om forholdene i landet. Etter å ha besøkt flere norske kolonier, ble han i New Orleans av konsulen for den uavhengige Republikken Texas anbefalt å reise dit. I Austin møtte han president Sam Houston, som oppmuntret Reiersen til å bringe norske innvandrere til Texas.

Tilbake i Norge utga Reiersen i 1844 *Veiviser for norske emigranter*, med informasjon om naturforhold, handel, industri og styresett i USA generelt samt forholdene i Midtvesten og Texas spesielt. Boken argumenterte sterkt for utvandring. Reiertsen sammenlignet her og andre steder almuens muligheter i USA og Norge i så krasse ordelag at han fikk motstand fra flere hold i Norge. *Veiviseren* ble imidlertid en viktig inspirasjonskilde for kommende norske emigranter.

Sammen med en liten gruppe utvandrere emigrerte Reiersen i 1845. Etter at Republikken Texas ble annektert som USAs 28. delstat i desember samme år, slo gruppen deg ned i Henderson County. De ga området navnet Normandy, men fra 1848 ble bare navnet til det nærliggende Brownsboro brukt. I 1850 etablerte Reiersen sammen med 14 familier fra Brownsboro en ny koloni på grensen mellom Kaufman County og Van Zandt County. De ga stedet navnet Four Mile Prairie, senere endret til Prairieville. Reiersens kone Henrietta Christine døde i 1851. Han giftet seg kort tid etter med sin brors enke Ouline Jacobine, og levde resten av sitt liv som gårdbruker i Prairieville. Han fortsatte imidlertid fram til sin død å polemisere for norsk utvandring, i form av innlegg i norske aviser. Før avreisen fra Norge i 1845 hadde han også grunnlagt tidsskriftet *Norge og Amerika*, et nyhetsblad for utvandrersaken som han fortsatte å redigere fra Texas. Tidsskriftet gikk imidlertid inn to år senere.

Reiersen døde 6. september 1864 og ble begravet på gården sin i Prairieville.

## Eksterne lenker
* Handbook of Texas Online: Johan Reinert Reiersen
* UTSA's Institute of Texan Cultures: Norwegian Texans – om Reiertsen og hans gruppe innvandrere
* Nasjonalbiblioteket: Tegning av Reiersen, biografiske data i kortform
Tim Blixseth

**Tim Blixseth** (født 1950) er en norsk-ættet amerikansk eiendomsinvestor. Hans foreldre hadde familiebakgrunn fra Toten. Han vokste opp i Roseburg, Oregon i fattige kår, men har siden tjent store deler av sin formue innen tømmer-bransjen, og senere innen eiendomsinvesteringer. I 2006 rangerte Forbes han som nummer 322 på listen over USAs rikeste.

## Referanser
Thorney (London)

**Thorney Island** («Torneøya») var ei grusør ved Themsen, oppstrøms for middelalderens London. Thorney var stedet der Westminster Abbey og Westminster Palace (nå Houses of Parliament) ble bygd.

Øra lå mellom de to løpene som sideleva Tyburn danna ved utløpet i Themsen, nær det laveste stedet der Themsen kunne vades ved lavvann.

Thorney er omtalt i et dokument som er blitt tilskrevet kong Offa av Mercia, og som oppbevares i Westminster Abbey, som «et fryktelig sted». Gjennom de påfølgende hundreåra må det ha foregått en rydding og oppdyrking, for på Edvard Bekjennerens tid omtales Thorney som «et vidunderlig sted, omgitt av fruktbart land og grønne enger».

Alle spor av Thorney er i dag borte, men navnet lever videre i Thorney Street ved hovedkvarteret til MI5.
Mari Backe

**Mari Backe** (født 1987) er en norsk, tidligere skihopper som var medlem av Vikersund IF. I november 2008 var hun første hopper i den nye HS117-bakken i Vikersund Hoppsenter.

Backe hoppet sitt første internasjonale renn i Laidereggbakken, Bischofshofen i 2004. Hun la opp etter sesongen 2009/10, og har etter idrettskarrieren jobbet som fysioterapeut.

Hun tok bronse i NM i 2006.

## Meritter
Backe sine beste plasseringer i ulike konkurranser.
### Senior
;Internasjonale renn
* 13.-plass i *Continental Cup*-rennet i Vikersund 2005
* 3.-plass i laghopp (Meinhardusbakken, Meinerzhagen) 2006
;Nasjonale renn
* 3.-plass i NM (Holmenkollen) 2006
* 5.-plass i NM på plast (Marikollen) 2006
* 3.-plass i Norgescup (Molandsbakken) 2008

### Junior
;Internasjonale renn
* 19.-plass i junior-VM (Bauhenk, Kranj) 2006
;Nasjonale renn
* 2.-plass i Norgescup for junior (Marikollen) 2006

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Mare Backe – Berkutschi skijumping
* 

__NOTOC__
Herman Johan Foss Reimers

**Herman Johan Foss Reimers** (født 15. september 1843, død 7. februar 1928) var en norsk jurist og politiker. Han var finansminister i Schweigaards regjering («Aprilministeriet») 1884.

Han ble cand. jur. 1867, byråsjef i Finansdepartementet 1878 og ekspedisjonssekretær 1880. Etter å ha vært finansminister i Schweigaards ministerium 1884 ble han samme år utnevnt til høyesterettsassessor. I perioden 1888&ndash;1891 var han stortingsrepresentant fra Risør og satt 1887&ndash;1892 som medlem av kommunestyret i Kristiania.

Reimers var strengt konservativ, og var 1872&ndash;1878 medlem av *[[Morgenbladet]]s* redaksjon. 1876&ndash;1884 var han sekretær i Selskabet for Norges Vel.

Han var far til diplomaten Herman Foss Reimers (1874&ndash;1961).

Reimers ble av kongen 4. november 1893 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenstfuld embedsvirksomhed».

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kristian Birch-Reichenwald Aars

**Kristian Birch-Reichenwald Aars** (født 25. september 1868 i Kristiania, død 4. august 1917) var en norsk filosof.

Først gikk han på Aars og Voss' skole som faren drev. Han ble cand. theol. i 1892, tok den filosofiske doktorgrad i 1897 og ble 1900 universitetsstipendiat i filosofi. Han deltok på kongresser for psykologi i München i 1896, Paris i 1900, Roma i 1905, samt filosofikongresser i Paris i 1900, Genève 1904 og i Heidelberg i 1908. I 1903 ble han tildelt tittelen professor ved Université Nouvelle, et universitet i belgiske Brussel.
Han utgav en rekke arbeider av erkjennelsesteoretisk, psykologisk og moralfilosofisk art, og virket for innførelsen av den eksperimentelle psykologi i Norge. Aars ble i 1898 innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1898 og ble statsstipendiat i 1913.

Han var sønn av skolemannen Jacob Jonathan Aars (1837–1908) og Anna Ernesta Birch-Reichenwald (1838–1919), og bror av arkitekten Harald Aars (1875–1945).  I 1895 giftet han seg med Maren Anna (Marna) Nielsine Aall (1873–1948); hun var søster av Anathon Aall og Herman Harris Aall.

## Verker
* *Tanker og syn* (1894)
* *Die Autonomie der Moral* (1896)
* *Indledning til Psykologien* (1898)
* *Zur psychologischen Analyse der Welt* (1900)
* *Gut und Böse. Zur Psychologie der Moral* (1907)
* *Tømmermandens Søn. En fremstilling af Kristi lære* (1910)

## Referanser
Live Frisak

**Live Frisak** (født 1989) er en norsk skihopper som hopper for Jardar IL. Frisak kommer fra Bærum i Akershus. Ifølge FIS er hun ikke lenger aktiv.

## Meritter
* 1.-plass i Junior-NM 2006
* 3.-plass i NM på plast (Marikollen) 2006
* 1.-plass i NM Storbakke vinter (Lysgårdsbakken) 2007
* 1.-plass i NM Longboard 2014,2015,2016

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sophie Reimers

**Petra ''Sophie'' Alette Christine Reimers** (1853–1932) var en norsk skuespillerinne. 

## Familie
Sophie Reimers var datter av sogneprest Claus Frimann Reimers og Severine Cathrine Lem, og søster av Hieronymus Arnoldus Reimers. Hun var svigerinne av lærer, fattigforstander og politiker Elias Nicolai Reksten.

## Liv og virke
Reimers debuterte på Den Nationale Scene 30. oktober 1879 i rollen som *Svanhild* i Ibsens versedrama *[[Kjærlighedens Komedie]]*. Hun kom til Christiania theater i 1881 og gikk senere over til Nationaltheatret. Hun begynte som tragisk skuespillerinne, men nådde senere lengst i komiske roller, særlig som *Grete* i *[[Kierlighed uden strømper]]*.

Sophie Reimers hadde en rolle i den norske filmen *[[Glomdalsbruden (film)|Glomdalsbruden]]* (1926).

Litteraturhistorikeren Francis Bull gledet seg over at han fikk den strenge mørkemannen Ole Hallesby til å skrattle ved å sitere Reimers' siste ord: «*[[Prest]]en skal ikke holde noen tale i min [[begravelse]]. Han skal bare lese repertoaret.*»

## Teaterroller i utvalg
**Svanhild* i *[[Kjærlighedens Komedie]]* av Henrik Ibsen (Den Nationale Scene, 1879)
* *Grete* i *[[Kierlighed uden strømper]]* av Johan Herman Wessel

## Filmografi
* 1926 - *[[Glomdalsbruden]]*

## Verker
* *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2006082900113 Teaterminder: fra Kristiania teater]* Kristiania, Cammermeyer (1919)

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Peder Ferdinand Reinhardt

**Peder Ferdinand Reinhardt** (født 1836, død 1908) var en norsk forretningsmann og politiker. Han var sønn av konsul O. C. Reinhardt i Kristiansand, og overtok etter ham et større handelshus med skipsverft, rederi, dampskipsekspedisjon, kullimport o. a. Han kom tidlig inn i byens kommunestyre, var i en årrekke byens ordfører og i årene 1877&ndash;1882 og 1889&ndash;1891 stortingsmann. Han var medlem av mellomrikskommisjonen av 1889. Fra 1863 var han fransk konsul og fra 1872 dessuten britisk visekonsul og fra 1882 amerikansk konsularagent.

## Familie
Peder Ferdinand Reinhardt har en rekke familiemedlemmer som har gjort seg bemerket.

*O. C. Reinhardt, konsul
****Peder Ferdinand Reinhardt** (1836&ndash;1908), g.m. Andrea Henriette Marie Bessesen (1839&ndash;1901), datter av presten Bernt Tobias Bessesen.
***Ottilie Bie 1864&ndash;1927) g. 1887 med Christen Helmer Bie (1859-1943), stadsfysikus
**** Ferdinand Reinhardt Bie (1888-1961), friidrettsutøver
*** Dorothea Reinhardt (1867&ndash;1933), forfatter og dramatiker også kjent under psevdonymet Doris Rein.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 

*
Georg Reiss

:*Se også jazzmusikeren [[Georg Michael Reiss]], født 1956

*'Georg Michael Dødelein Reiss*' (født [[12. august]] [[1861]] i [[Kristiania]], død [[25. januar]] [[1914]]) var en norsk jurist, [[komponist]] og musikkforsker som i 1913 ble den første som disputerte til norsk doktorgrad over et musikkteoretisk emne.

Reiss var utdannet jurist, med en [[cand. jur.]]) fra [[1886]], og arbeidet som sekretær i [[Kirkedepartementet]] fra [[1899]]. 
Han var  elev av [[Ludvig Mathias Lindeman]], [[Otto Winther-Hjelm]] og [[Christian Cappelen]]. Senere studerte han også ved høyskolen i [[Berlin]]. Han var [[organist]] ved Petrus kirke (fra 1962 kalt [[Sofienberg kirke]]) i [[Kristiania]] [[1893]]–[[1914]], musikkanmelder i [[Dagbladet]] [[1893]]–[[1896|96]], i *Nordisk Musikrevue* [[1903]]–[[1906|06]] og fra [[1904]] i [[Verdens Gang]].

Selv skrev han en kirkekantate i [[1902]], og andre komposisjoner for sang og korverker, blant annet et åttestemmig [[kyrie]].

Med understøttelse av [[Nansenfondet]] og som [[statsstipendiat]] fra 1908 studerte Reiss særlig [[neume]]skrift, [[paleografi]] og middelalderlig musikkteori, offentliggjorde håndskrifter fra [[Riksarkivet]], bearbeidet to sekvenser for [[St. Olav]] og disputerte til [[dr. philos.]]-graden i [[1913]] på avhandlingen «Musikken ved den middelalderlige Olavsdyrkelse i Norden» som ble Norges første doktorgrad i [[musikkhistorie]].
== Familie ==
Georg var sønn av Hans Peter Reiss (1824–1908) og Petronelle Cornelia Hansen (1832–79). Faren var musikklærer.  Selv ble Georg gift i 1893 i svenske Vänersborg med kjøpmannsdattera Elisabeth Dymling (1861–1920). De var foreldre til skuespilleren  [[Thorleif Reiss|Thorleif]] (1898–1988) og [[Elisabeth Reiss]] (1902–70) som også trakterte pianoet.
== Verker ==
* 
* 
* 
__NOTOC__
== Referanser ==
<references />

== Kilder ==
* [https://runeberg.org/ink/6/0026.html Reiss, Georg] i [[Illustreret norsk konversationsleksikon]], 1907-1913
* [[Viggo Ullmann]]: «Elisabeth Reiss, Eventyret om gråspurven som ble dronning» i *Møte i musikk'', Tiden Norsk Forlag Oslo 1975, ISBN 82-10-01148-0

## Eksterne lenker
*
Kasuarer

* dvergkasuar
* enflikkasuar
* toflikkasuar

**Kasuarer** (*Casuarius*) er en slekt i kasuarfamilien (Casuariidae) som består av tre arter (fire taxa) med kjempestore ikke-flygende terrestriske strutsefugler (Struthioniformes) som er endemiske for Australasia.

## Beskrivelse
Kasuarer er kjempestore (normalt  høye, avhengig av art) flygeløse fugler med en strutselignende kropp og lange, svært kraftige ekstremiteter med tre tær på hver fot. På innertåen har fuglene utviklet ei dolkelignende klo, som fuglene bruker som et våpen til å forsvare seg med. Kloa kan bli opp mot 10&nbsp;cm lang. Artene har en karakteristisk hjelm på hodet, en kam av hornstoff (keratin) som vokser opp fra pannen og fremre del av skallen.

## Taksonomi
Casuariidae (kasuarfamilien) og Dromaiidae (emufamilien) er nære slektninger som tidligere ble regnet til ordenen Casuariiformes (kasuarfugler), men i dag regnes disse familiene til ordenen Struthioniformes (strutsefugler), der de sorterer i en egen underorden (Casuarii).

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020).

* Palaeognathae, primitive nåtidsfugler
** Struthioniformes, strutsefugler
** Notopalaeognathae
*** Rheiformes, nandufugler
*** Novaeratitae, kasuarfugler, elefantfugler og kivifugler
**** Casuariiformes, kasuarfugler
***** Casuariidae, kasuarfamilien
****** Casuariinae, kasuarer
******* *[[kasuarer|Casuarius]]*, kasuarslekten
******** *[[toflikkasuar|C. casuarius]]*, toflikkasuar
******** *[[dvergkasuar|C. bennetti]]*, dvergkasuar
******** *[[enflikkasuar|C. unappendiculatus]]*, enflikkasuar
****** Dromaiinae, emuer
**** †Aepyornithiformes, elefantfugler
**** Apterygiformes, kivifugler
*** Tinamiformes, tinamufugler (pampashøns)
*** †Dinornithiformes, moafugler

## Atferd
Kasuarer eter hovedsakelig nedfallsfrukt, men de regnes som altetere og spiser også både frø, sopp og små virvelløse dyr og virveldyr. Fuglene er hovedsakelig standfugler, som bare gjør korte nomadiske migrasjoner i forbindelse med den sesongmessige tilgangen på mat.

Lite er kjent om atferden til disse fuglene, men de eter trolig solitært eller i små familiegrupper. I hekketiden forsvarer parene store territorier, men ellers i året har kjønnene separate territorier. Hunnene praktiserer polyandri (har seg med flere hanner samtidig). Det er hannene som ruger ut eggene.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Norsk Ornitologisk Forening: Casuarius. Hentet ut 5. oktober 2013.
* IBC - The Internet Bird Collection: ''Casuarius''. Hentet ut 5. oktober 2013.
* Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. ''The Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.''. Hentet ut 5. oktober 2013.
* birdforum.net: ''Casuarius''. Hentet ut 5. oktober 2013.
* [ftp://ftp.funet.fi/pub/sci/bio/life/aves/passeriformes/alaudidae/casuarius/index.html ftp.funet.fi: *Casuarius*]. Hentet ut 5. oktober 2013.
John Bernhard Rekstad (geolog)

**John Bernhard Rekstad** (1852–1934) var en norsk geolog. Han tok lærereksamen 1887, var lærer ved de høyere skolene på Røros, Namsos og Lillehammer, og 1896–1900 adjunkt ved Bergens katedralskole. Fra 1900 var han første geolog ved Norges geologiske undersøkelse i Kristiania. Han beskjeftiget seg spesielt med brestudier (han beså i 1890 og 1891 hele Svartisen) og med Norges istidsavleiringer. For Norges geologiske undersøkelse utførte han geologisk kartlegging, særlig på Vestlandet, i Jotunheimen og i Nordland. Han utgav en rekke geologiske avhandlinger.

John Berhard Rekstad var også ivrig amatørfotograf. Hans geologiske reiser skulle føre ham rundt om i hele landet og kameraet var alltid med ham på tokt. Motivet for fotograferingen var først og fremst å dokumentere geologiske formasjoner, fjell, breer og steinprøver. Men han fikk også med seg mange vakre stedsmotiver og menneskene rund ham. Hans negativsamling består av 2962 glassplater og planfilmer. Bildene finnes på Billedsamlingen, Universitetsbiblioteket i Bergen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Billedsamlingen – Universitetsbiblioteket i Bergen
*
Linda Johansson

**Linda Johansson** (født 27. juli 1987) er en norsk skihopper som hopper for Kolbukameratene. 

Hun har personlig rekord på 93 meter, satt i januar 2006.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sociedade Esportiva Palmeiras

**Sociedade Esportiva Palmeiras**, oftest omtalt som **Palmeiras**, er en fotballklubb fra São Paulo i Brasil. Klubben ble stiftet av italienske immigranter 26. august 1914, da under navnet **Societá Sportiva Palestra Italia**. Sitt nåværende navn fikk klubben 14. september 1942, som en følge av at navn som henviste til fiendtlige nasjoner ble forbudt etter at Brasil kom med i andre verdenskrig. Klubbens stadion bærer imidlertid fortsatt klubbens gamle navn &ndash; *Palestra Itália*. Palmeiras spiller til vanlig i grønne trøyer, hvit shorts og grønne strømper.

Palmeiras er en av de mest tradisjonsrike og populære klubbene i Brasil, og de spiller for tiden i den øverste divisjonen, Série A &ndash; en turnering de har vunnet fire ganger, senest i 1994. De har ellers vunnet Copa Libertadores to ganger(1999 e 2020), Copa Mercosur en gang (1998) og São Paulo delstatsmesterskapet 23 ganger.

Noen berømte ex-spillere er blant annet Rivaldo, Roberto Carlos, Mazinho, Faustino Asprilla, Juninho Paulista og Ademir da Guia.

Palmeiras i forhold til sine rivaler klarte aldri å vinne en verdensmesterskap, tapte i 1999 mot Manchester United, og i 2020 passerte det ikke engang semifinalen.

Den største erkerivalen er Corinthians.

I tillegg er hans store fiende São Paulo, og han holder en klassiker med Santos.

## Meritter
### Nasjonalt
* Série A               – **(11)** 1960, 1967, 1967, 1969, 1972, 1973, 1993, 1994, 2016, 2018, 2023
* Série B               – **(2)** 2003, 2013
* Copa do Brasil   – **(4)** 1998, 2012, 2015, 2020
* Supercopa do Brasil - **(1)** 2023

### Internasjonalt
* Recopa Sudamericana- **(1)** 2022
* Copa Libertadores – **(3)** 1999, 2020, 2021
* Copa Mercosur     – **(1)** 1998
* Copa Rio          – **(1)** 1951

## Spillerstall
20. april 2021

### Utlånte spillere

## Kjente profiler
### Kjente spillere
* Ademir da Guia
* César Maluco
* Marcos
* Rivaldo
* Roberto Carlos
* Alex

### Kjente managere
* Luiz Felipe Scolari
* Wanderlei Luxemburgo
* Osvaldo Brandão

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Olai Pedersen Wiig

**Olai Pedersen Wiig** (født 10. oktober 1802 i Trøgstad, død 29. september 1887 på Stikla i Trøgstad) var en norsk bonde og stortingsmann.

Han var gårdbruker på Stikla i Båstad sogn i Trøgstad, hvor han også bygget en liten papirmølle, som ble flyttet til Bønsdalen i Eidsvoll like før han døde. 1844&ndash;1847 var han ordfører i Trøgstad. Han var representant for Smaalenenes amt til Stortinget en rekke ganger mellom 1845 og 1879.

## Referanser


## Kilder
* 
* Tallak Lindstøl: Stortinget og statsraadet : samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg, side 956-957, digital utgave

## Eksterne lenker
*
Carl Sibbern

**Carl Sibbern** (født 11. april 1809 på Vernekloster i Rygge, død 17. mai 1880 på Carlberg i Rygge) var en norsk embetsmann og stortingsmann.

## Foreldre og halvsøsken
Han var sønn av statsråd Valentin C. W. Sibbern i hans første ekteskap. Han var halvbror til sangeren og komponisten Alette Due (1812–1887) og til Georg Sibbern (1816–1901) som ble norsk statsminister i Stockholm.

## Utdannelse
Carl Sibbern gikk på Kristiania katedralskole fra 1823, ble student i 1828 og tok juridisk embetseksamen i desember 1832.

## Stillinger, embeter og verv
I 1833 begynte han som kopist i Revisjonsdepartementet, hvor han ble konstituert fullmektig i 1836. Fra 1837 var han fullmektig ved Stasrådsavdelingens kancelli i Stockholm, før han ble fogd i Jarlsberg i 1847.

Fra 1846 til 1847 samt i 1851 var han en stund konstituert amtmann i Smaalenene, og i 1855 ble han utnevnt til amtmann; han satt i dette embetet til sin død i 1880.

Sibbern representerte Smaalenenes amt på alle Storting i perioden 1857&ndash;1869.

## Utmerkelser
Sibbern ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1863, og forfremmet til kommandør av 1. klasse den 21. januar 1876. Han hadde også storkorset av den svenske Nordstjerneordenen.

## Ektefelle og barn
Carl Sibbern var gift med Agnes Louise Kierulf, søster av Otto Richard Kierulf og kusine av komponisten Halfdan Kierulf. Sammen fikk ekteparet barna Alethe Sophie Catharine Sibbern (1840–1842), kammerherre Aksel Carl Christian Valentin Sibbern (1842–1899), Kathinka Sibbern (1847–1927), Alethe Sibbern (1851–1851) og kammerherre August Sibbern (1856–1933).

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Stig Claesson

**Stig Claesson**, signaturen **Slas** (født 2. juni 1928 i Stockholm i Sverige, død 4. januar 2008) var en meget produktiv svensk forfatter, illustratør og kunstner. Stig Claesson studerte ved Kungliga Konsthögskolan 1947–1952. Han ble 79 år gammel.

## Bøker av Stig Claesson
* Berättelse från Europa, 1956
* Från Nya världen, 1961
* Supportern, 1962
* Bönder, 1963
* Ugnstekt gädda, 1964
* Västgötalagret, 1965
* En Stockholmsbok, 1966 
* Kiki, en liten man, 1966 (foto Yngve Baum) 
* Dråp i hastigt mod, 1966
* Lage Lindell, 1966  (Bonniers små konstböcker) 
* Flickor, 1967
* Döden heter Konrad, 1967
* I stället för telegram Finland 50 år, med Jens Hildén, 1967
* 21 berättelser, 1968
* Vem älskar Yngve Frej, 1968
* Nelly, 1969
* Den ensamme nobelpristagarens vardag, 1970
* Knut K. Selma Johansson med rätt att leva, 1970
* Sanningen och ingenting annat än, 1970
* Att resa sig upp och gå, 1971
* Samtal på ett fjärrtåg, 1972
* Min vän Charlie, 1973
* Yrkesmän emellan, 1974
* Brev till en hembygdsgård, 1974
* Stockholmsbilder, med ill. av Svenolov Ehrén, 1975
* På palmblad och rosor, 1975
* Bättre kan det inte sägas, 1976
* En vandring i solen, 1976
* Henrietta ska du också glömma, 1977 (filmatisert 1983)
* Ni har inget liv att försäkra, 1978
* Allt står i lågor, 1979
* Medan tidvattnet vänder, 1980
* Om vänskap funnes, 1981
* Sveaborg eller Rock happy, 1981
* Lika oskyldigt som meningslöst, 1982
* Sagor för barn och vuxna, 1982
* 10-årskalendern, 1982 (spesialtrykk)
* Utsikt från ett staffli, 1983
* I boulevardens skugga, 1983
* Dagarna före lunch, 1984
* De tio budorden, 1984
* Det bortglömda landskapet, 1985
* Blå måndag, 1985
* Lantlif i Budapest, 1986
* Kamrerns julafton, (Bonniers julebok) 1986
* På behörigt avstånd, (tegninger og collage), 1987
* Nya Stockholmsbilder, (ill. Svenolov Ehrén), 1987
* Skam den som fryser, 1987
* 21 sagor, 1988
* Kärlek rostar inte, 1988
* Landet som inte längre finns, 1989
* Iakttagen (målade porträtt), 1989
* Innan himlen klarnar, 1989
* Sommar-Stockholm, (tegninger) 1990
* En mörts drömmar, 1990
* Målade porträtt, 1991
* Yngve Frejs landskap, (pasteller) 1991
* Rosine, 1991
* Skånebilder, (pasteller) 1991
* Han och hon, (eventyr) 1992
* Blues för Mr Shelley, 1992
* Män i min ålder 1992
* Nästa man till rakning, 1993
* Nästa Katrineholm, 1993 (spesialtrykk)
* På landet, 1993
* Årstider och åsikter, 1993
* Vägen till brevlådan, 1993
* Nice Mat Sol, 1994, (med Nils Emil Ahlin)
* Till Europa 1994, (foto Leif Claesson)
* Den extra milen, 1994
* Eko av en vår, 1995
* Vandring med mig själv, 1996
* Blå stolar, 1996
* Man måste det man önskar, 1997
* Vad man ser och hedrar, 1998
* Varsel om kommande tilldragelse, 1999
* Svart asfalt grönt gräs, 2000
* Det lyckliga Europa, 2001
* Efter oss syndafloden, 2002
* Följ Alltid Cecilias Exempel, 2003
* Sov du så diskar jag, 2004
* Liv och kärlek, 2005
* Sekonderna lämnar ringen, 2005
* God natt fröken Ann, 2006

Claesson skrev også «Harry H – Fallet Mary», en filmberetning på Tv, i regi av Jan Halldoff. Den ble sendt på svensk TV 2 i 1978.

## Priser, utmerkelser og stipend (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Riksdagens talman (Sverige)

**Riksdagens talman** er tittelen til presidenten for Sveriges riksdag. I Sverige blir Riksdagens talman forventet å være en politisk nøytral person, selv om han er valgt til Riksdagen for et politisk parti. Den finske riksdagen har en tilsvarende stilling. Talmannen er i rang etter kongen, men foran statsministeren. Nåværende talmann er Andreas Norlén som tiltrådte etter riksdagsvalget 2018.

## Historikk
Sverige har en lang tradisjon av talmenn som går tilbake til ståndsriksdagens tid. Dagens regler for talmannen kommer fra regjeringsreformen i 1974 da talmannen tok over flere av de oppgaver som tidligere ble utført av statsoverhodet.

## Valg av talmann
Valget av talmann skjer etter at riksdagen har samlet seg etter et riksdagsvalg. Det er ingen regler om hvilket parti har rett til talmanposten og dette har variert gjennom tiden. Kravet er imidlertid at den som er valgt til talmann må sitte i riksdagen. Det vanlige er at talmannen kommer fra ett av regjeringspartiene, men i den borgerlige regjeringsperioden i 1976–1982 var det bare sosialdemokrater som valgtes til talmann. Dette fordi statsminister Thorbjörn Fälldin (senterpartiet) i 1976 ikke ville fjerne den sittende, verdsatte talmannen Henry Allard (sosialdemokrat) og at i 1979 var det noen anonyme borgerlige riksdagsmedlemmer som valgte å ikke stemme på den borgerlige kandidaten Allan Hernelius (moderat) og derfor ble Ingemund Bengtsson (sosialdemokrat) valgt i stedet. Det var derfor ikke før i 1991 at enkammarriksdagen fikk sin første borgerlige talmann da moderaten Ingegerd Troedsson ble valgt. Siden den gang så har praksis vært at en kandidat fra det største regjeringspartiet velges til talmann.

## Talmannens oppgaver
Talmannen har i hovedsak tre oppgaver:
# å foreslå ny statsminister for riksdagen,
# å lede riksdagens arbeide
# å representere Sveriges riksdag.

Oppdraget som talmann er upolitisk. Det betyr at talmannen ikke deltar i det partipolitiske arbeidet og heller ikke stemmer. Talmannen får en erstatter som går inn som medlem av riksdagen. Talmansembetet er det høyeste verv en person kan velges til i Sverige. I rang kommer talmannen etter statslederen, altså etter kongen, men foran statsministeren. 

## [[Standsriksdagen]]s talmenn (1627–1866)
### [[Adelsstanden i Sverige|Adelsstanden]]s talmenn

## Tokammarriksdagens talmenn (1867–1970)

## Ettkammarriksdagens talmenn (fra 1971)

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Valg av talman og Talman under enkammarriksdagen 1971– – Sveriges riksdag
Liste over ordførere i Kjerringøy

**Ordførere i Kjerringøy** er en liste over ordførere i tidligere Kjerringøy kommune som ble adskilt fra Nordfold-Kjerringøy i 1906 før den ble slått sammen med Bodin og Sørfold kommuner i 1964 (Bodin ble i 1968 innlemmet i Bodø kommune).

## Kilder
*
Knut Olai Bjørlykke

**Knut Olai Knutssøn Bjørlykke** (1860–1946) var en norsk pedagog og professor i geologi. Han var ekspert på jordbunn. 

## Liv og virke
### Bakgrunn, utdannelse, tidlig virke
Knut Olai Knutssøn Bjørlykke tok eksamen ved lærerseminaret i Asker 1878 og var så lærer på hjemstedet i Sande et par år. Han tok examen artium 1882 og reallærereksamen i 1889.  Derpå  var han lærer ved Svend Foyn sin praktiske borgerskole på Grünerløkka fra 1889 til 1895 og hadde bigeskjeft hos frk. Bauers pigeskole 1889–90 og ved Hauges minde, en latinskole i tiden 1893–95.  

### Forsker
Han hadde også fra 1889 vært deltidsansatt ved Norges geologiske undersøkelse (NGU), mottok universitetsstipendium i 1891 for et studieopphold i Sverige, og mottok i 1894 et statsstipendium for å studere geologiske samlinger i Danmark, Tyskland, Sveits og England. Bjørlykke vant i 1894 H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen *Geologisk kart over Kristiania by*, og ble i 1897 ansatt som fast geolog ved NGU. I 1898 mottok han nok et statsstipendium, denne gang for å studere undervisningen ved utenlandske læresteder i geologi og zoologi.

Bjørlykke meldte i 1898 overgang til Norges landbrukshøyskole som lærer i zoologi, mineralogi, geologi og jordbunnslære. Han ble overlærer i 1905 og mottok sin dr.philos. den 28. november 1907, og ble straks  utnevnt til professor i geologi. Andre studiereiser han foretok seg var til Tyskland og Russland i 1902, Danmark og Nordlige Tyskland 1905, England i 1907 og Budapest i 1909 for å bivåne den agro-geologiske kongress der.

Han utgav flere lærebøker i geologi og mineralogi. Han studerte det sentrale Norges høyfjell og senere jordbunnstyper. 

Han var en av pionerene i det geologiske foreningsliv i Norge, som sekretær først for *Den geologiske klub* (etablert 1893) og fra 1905 i den nyopprettede Norsk geologisk forening.  

Bjørlykke ga navn til Bjørlykkebreen på Svalbard, etter forslag i 1912 av Adolf Hoel som hadde vært der i 1909.

## Familie
__NOTOC__
Han var gift med Horda Pettersen (1878–1935) og far til geologen Harald Bjørlykke (1901–68), samt farfar til geologene Knut Olav Bjørlykke og Arne Bjørlykke. Datteren Liv Marie ble gift med myrsjef Aasulv Løddesøl. De ble foreldre til rederen Leif Terje Løddesøl.

## Verker (utvalg)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
## Referanser

## Eksterne lenker
*
Hans Leganger Reusch

**Hans Leganger Reusch** (født 22. april 1800, død 13. juli 1854) var en norsk maler. Han var elev av Københavnerakademiet og J. C. Dahl i Dresden, og er sterkt påvirket av den siste. Reusch hadde imidlertid større betydning ved sitt arbeid for norsk kunstliv enn som utøvende kunstner. Han var direktør for Bergens tegneskole.

Han var gift med maleren Anna Sophie Lootz (1820–1879) og sammen ble de foreldre til geologen Hans Reusch (1852–1922).

## Malerier (utvalg)

File:Fra omegnen av Dresden.jpg|«Fra omegnen av Dresden», ca. 1829
File:Hans Leganger Reusch - Bondhusbreen.jpg|«Bondhusbreen»
File:Hans Leganger Reusch - Bjørka.jpg|«Bjørka», 1845
File:Hans Leganger Reusch - Baldersteinen på Leikanger i Sogn.jpg|«Baldersteinen»
Fil:Fra Fortun i Luster.jpg|Fra Fortun i Luster


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Per Westerberg

**Per Westerberg**, (født 2. august 1951 i Nyköping) Moderaterna, er talman, dvs. president i Sveriges riksdag fra 2006. Han ble gjevalgt i 2010 for en ny fireårsperiode. Han er utdannet siviløkonom og Sveriges rikeste riksdagsmedlem. Han har vært medlem av Riksdagen siden 1977 som varamedlem, og fast medlem fra 1979. I regjeringen til Carl Bildt fra oktober 1991 til oktober 1994 var han industriminister.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Moderaterna – Per Westerberg
Guanin

**Guanin** er en av nitrogenbasene som inngår i de nukleotidene som bygger opp DNA og RNA. I likhet med adenin er det en purinbase og består av to ringer av karbon- og nitrogen-atomer. I DNA og RNA binder guanin seg ved tre hydrogenbindinger til den komplementære basen cytosin. 

I RNA forenes guanin med ribose og bygger nukleosidet guanosin. I DNA er guanin på tilsvarende måte forenet med deoxyribose til nukleosiden deoxyguanosin.
## Referanser