Karl II av Spania

**Karl II av Spania** på spansk **Carlos II** (født 6. november 1661 i Madrid, død 1. november 1700 samme sted) var den siste konge av Spania av habsburgerslekten. I Karl IIs rike inngikk Spanske nederlandene, Sør-Italia og flere byer i Nord-Afrika. Han regjerte i perioden 1665&ndash;1700. Han var sønn av sin forgjenger, kong Filip IV av Spania og dennes andre dronning, Mariana av Østerrike, begge av habsburgerslekten. Karl var i samtiden og ettertiden kjent for å ha så  alvorlige fysiske og psykiske funksjonshemminger at han var ute av stand til å styre. Han var omtalt under tilnavnet *el Hechizado* (den forheksede). Hans funksjonshemminger var forårsaket av innavl. Da han døde barnløs i 1700 førte arvestridigheter til Den spanske arvefølgekrigen. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var den siste i den spanske gren av habsburgerslekten, fysisk handikappet, mentalt tilbakestående og vansiret (delvis grunnet mandibulær prognati, dvs. fremskutte kjever og fortenner). Det er også mulig at han led av bensykdommen akromegali. Karl var svak i sinn og kropp, og kunne knapt gå eller snakke. Hans tilstand skyldtes sannsynligvis den århundrelange innavlen innenfor Huset Habsburg. Allerede keiser Maximilian I (1459–1519) hadde tegn på den såkalte «habsburgerkjeven», et underbitt som økte i omfang i slektsledd etter slektsledd. Han nedstammet fjorten ganger fra Johanna den vanvittige.

### Konge
Hans mor var regent gjennom størsteparten av hans regjeringstid. Selv om hun ble tvunget i eksil av kongens halvbror, Johan av Østerrike (den yngre), vendte hun tilbake for å regjere etter Johans død. 

Spanias nedgangstid hadde vart gjennom mesteparten av århundret, og fortsatte gjennom hele Karls regjeringstid. Gjennom en fredsavtale med Portugal i 1668 ble imidlertid enklaven Ceuta i Nord-Afrika, avstått til Spania (som den fremdeles tilhører).

I 1679 giftet Karl II seg med Marie Louise (1662&ndash;1689), datter av Filip I av Orléans, den eneste bror av Ludvig XIV av Frankrike. Antagelig var kongen impotent, og han fikk dermed ingen barn. Marie Louise ble svært deprimert, sykelig overvektig og døde i 1689, noe som gjorde Karl svært forstyrret. Han giftet seg for andre gang med Maria Anna av Neuberg, svigersøster av Leopold I av det tysk-romerske rike.  Men dette ekteskapet gikk ikke bedre enn det første. Mot slutten av sitt liv ble Karl stadig mer overfølsom og merkelig, og på et tidspunkt befalte han at levningene etter hans familie skulle graves opp slik at han kunne se på likene. Han skal ha grått da han så liket av sin kone, Marie Louise.

Han var mer eller mindre hjelpeløs i sine to siste leveår. Han var helt lam, døv, nesten tannløs, og nesten helt blind. Han var også offer for epileptiske anfall.

I 1700 døde han, knapt 39 år gammel. Gjennom hele Karls regjeringstid ventet Europas fyrster på at han skulle dø, for dermed ville hans ætt være utdødd, og de andre fyrstehusene kunne gjøre mer eller mindre berettigede krav på tronen. Imidlertid viste det seg at Karl II selv hadde bestemt seg for å utpeke sin etterfølger. I sitt testamente overlot han tronen til Philippe de Bourbon, hertugen av Anjou, Ludvig XIVs sønnesønn, på det vilkår at han ikke arvet Frankrikes trone. De øvrige stormaktene kunne ikke tillate at Spania falt i Ludvigs hender, og den spanske arvefølgekrigen brøt straks etter ut.

## Litteratur
* Ludwig Pfandl: *Karl II. Das Ende der spanischen Machtstellung in Europa*, München 1940
* John Nada: *Karl der Behexte. Der letzte Habsburger auf Spaniens Thron*, Wien 1963

## Eksterne lenker
*