Latterugle

**Latterugle** (†*Ninox albifacies*) er en nå utdødd monotypisk rovfugl i slekten *[[Ninox]]* og inngår i uglefamilien (Strigidae). Arten var endemisk til New Zealand og døde trolig ut omkring år 1950 eller kanskje noe senere.

## Taksonomi
Arten ble opprinnelig beskrevet som *Athene albifacies* av den britiske zoologen George Robert Gray i 1844. Den var i en tid plassert i den monotypiske slekten *Sceloglaux*, og antatt å være nært beslektet med *[[Uroglaux]]* og *Ninox*. Wood *et al.* (2017) synonymiserte *Sceloglaux* med *Ninox* og anbefalte at latterugla heretter skulle omtales som *Ninox albifacies*, noe stadig flere nå anerkjenner som en korrekt klassifisering av den nå utdødde arten.

Geografisk variasjon er usikker, og størrelsesforskjeller kan ha vært klinale. Bestanden på Nordøya ble imidlertid noen ganger anerkjent som underarten *rufifacies*, men latterugla regnes i dag for å ha vært monotypisk.

## Biologi
Latterugla ble cirka 38–47 cm lang og veide omkring 600 g.

Dette var en mellomstor, terrestrisk ugle med bredt hode, korte vinger, lang hale og lange ben. Pannen, sidene av hodet og halsen var gråhvit med svarte fjærskaft; ansiktsmasken var hvit til lys rødbrun, tydelig men med uklart definerte kanter; oversiden var rødbrun, stripet mørkebrun, med hvitaktige til okerfargede fjærkanter; skulderfjær og vingedekkere var mørkebrune, stripet og flekket i gulhvitt; halen var mørkebrun, med gulhvite bånd; undersiden var dyp okerfarget, bredt stripet mørkebrun; nebbet var grålig hornfarget; øynene var svært mørkerød-brune eller hasselnøttbrune; tarsene var fjæret og lys okerfarget; tærne var lysebrune og dekket av mørke hår. Ungfugler er ikke beskrevet.

Arten forekom tidligere hovedsakelig i den sørlige halvdelen av Nordøya i områder med lavere nedbør, på Sørøya øst for Søralpene, men også langt inn i fjellene, samt på Stewart Island. Habitatet besto av steinete daler og klipper i åpent landskap og temperert skog; også krattskog og skogkanter.

Latteruglas hovedrop var et høyt, gjentatt *coo-ee* eller *kee-wee*, mens latterropet (som er opphavet til det norske populærnavnet) var et langtrukket *cack-cack-cack*.

Dietten besto av meitemark (*Lumbricidae*), insekter og små virveldyr som fugler, flaggermus, gnagere, frosker og øgler. Det antas at den jaktet hovedsakelig på bakken, men også fra lave busker og de nedre delene av trær. Den var annsynligvis natt- og skumringsaktiv.

Hekkebiologien er lite kjent. Egglegging skjedde sent i august–oktober. Reiret ble lagt til en tørr sprekk mellom steiner eller under store steinblokker, og hulrommet kunne være foret med tørt gress, starr, og røtter med mer. Vanligvis la hunnen to egg, som ble ruget av henne. Ungen klekket med grov, gulhvit dun.

Latterugla var ikke uvanlig inntil første halvdel av det 19. århundre. Den ble først observert i 1840-årene, men sjelden fra 1880-årene og framover, etter at europeerne bosatte seg på øyene. Observasjoner ble rapportert fram til 1950 og eggfragmenter ble funnet på Sørøya (Canterbury) i 1960. Leilighetsvise rapporter fra Stewart Island (1970-tallet) og Sørøya (1980-tallet) har ikke blitt bekreftet i ettertid. Trolig ble den utryddet som følge av habitatetforringelser og introduserte rovdyr (mårdyr og huskatter), sammen med menneskelig aktivitet og kanskje beiting og brenning av mark.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på artene følger Artsdatabanken. Norske beskrivelser i parentes er ikke offisielle.

* Strigiformes, ugler
** Strigidae, uglefamilien 
*** Ieraglaucinae, (haukugler)
**** *[[Ninox]]*
***** †*N. albifacies*, latterugle (monotypisk)
**** *[[Uroglaux]]*

## Referanser




## Eksterne lenker
*