open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olga Taussky-Todd

**Olga Taussky-Todd** (født den 30. august 1906 i Olmütz i Mähren i Østerrike-Ungarn, død 7. oktober 1995 i Pasadena i California i USA) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Hennes største bidrag var innafor algebra, og hun er kjent som matriseregningas banebryter.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Olga Taussky (eller *Taußky*) kom fra en jødisk familie. Hennes far Julius David Taussky var indrustrikjemiker, og moren Ida Pollach var husmor. Olga var den andre av tre barn.  Hun ble født i Olmütz (dagens *Olomouc* i Tsjekkia, den gang i det østerriksk-ungarske kronlandet Mähren), men vokste opp i Wien og Linz. 

Hun studerte matematikk ved Universitetet i Wien og tok doktorgrad i tallteori hos Philipp Furtwängler i 1930. Hennes tema var *Über eine Verschärfung des Hauptidealsatzes*. 

Hun deltok på denne tiden aktivt i Karl Mengers matematiske seminarer og i noen av Wienerkretsens møter.

### Matematiker
1931 fikk Taussky en assistentstilling ved Universität Göttingen, der det var hennes oppgave å bearbeide, korrigere og utgi David Hilberts verker. Her ble hun også venn med Emmy Noether, som emigrerte til USA i 1933. 

Taussky var assistent i Wien fra 1932 til 1934, men fulgte så etter Noether til Bryn Mawr College i USA (både Noether og Taussky var av jødisk avstamning og forstod i tide at de ikke hadde noen fremtid i Tyskland og Østerrike). Året etter døde Noether, og Taussky flytta videre til Storbritannia, der hun hadde fått et stipend ved Girton College i Cambridge. Fra 1937 virka hun ved University of London og gifta seg kort tid etter med den irske statistikeren John Todd. 

Under andre verdenskrig arbeida Taussky-Todd, som hun nå het, i det britiske National Physical Laboratory, der hun brukte sine analytiske metoder for å forbedre konstruksjonen og stabiliteten til fly.

Ekteparet flytta til USA i 1947 og jobba ved National Bureau of Standards. Her opparbeida Taussky-Todd seg et renommé som datapionér. 1957 ble ekteparet tilbudt stillinger ved California Institute of Technology i Pasadena (i&nbsp;nærheten av Los Angeles). Selv om hun hadde arbeidsoppgavene til en professor, var hun først ansatt som sin manns forskningsassistent. Dette ble ikke korrigert før i 1971. 

Taussky-Todd ble emeritert i 1977.

## Referanser


## Litteratur
* Albters, Alexanderson: *Mathematical people*, Math.Association America 1985 (autobiografisk essay)
* 
* Case, Leggett (utg.): *Complexities- woman in mathematics*, Princeton 2005
* Chandler Davis: *Remembering Olga Taussky-Todd*, Mathematical Intelligencer Bd.19, 1997, Nr.1 (sowie Beitrag von Edmund Hlawka)
* Stadler, Friedrich: *Studien zum Wiener Kreis. Ursprung, Entwicklung und Wirkung des Logischen Empirismus im Kontext.* Frankfurt am Main: Suhrkamp 1997. Kurzbiografie und Bibliografie von Olga Taussky-Todd: 784-796.

## Eksterne lenker
* Biografi i ''MacTutor History of Mathematics Archive'' (engelsk)
* Biografi i ''Austria-Forum'' (tysk)
* Biografi hos ''Agnes Scott College'' (engelsk)
Hilda Geiringer

**Hilda Geiringer von Mises** (også *Hilda Geiringer*, *Hilda Pollaczek*, *Hilda Polatschek*, *Hilda Pollaczek-Geiringer*; født 28. september 1893 i Wien, død 22. mars 1973 i Santa Barbara) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Hun forsket innen sannsynlighetsteori, statistikk, plastisitet og genetikk.

## Biografi
Hilda Geiringer tok doktorgrad i matematikk i Wien i 1917. 1921 fikk hun en assistentstilling i anvendt matematikk hos Richard von Mises ved Universitetet i Berlin. Samme år giftet hun seg med statistikeren Felix Pollaczek, som hun fikk en datter med, men skilte seg kort tid senere. 1927 ble hun privatdosent (den første kvinnelige sådanne innen matematikk i Tyskland) og ble innstilt til en professorstilling i 1933, men på grunn av hennes jødiske avstamning ble utnevnelsen lagt på is etter Hitlers *[[Machtergreifung]]*. Etter ett år ved institutt for mekanikk i Brussel fulgte hun von&nbsp;Mises til Istanbul, hvor hun ble professor. Begge flyttet videre til USA i 1939.

Etter å ha blitt utsatt for rasediskriminering i Tyskland, ble hun utsatt for kjønnsdiskriminering i USA og slet til tross for sine kvalifikasjoner med å få en fast universitetsansettelse. Hun underviste ved Bryn Mawr College og Brown University. Geiringer og von&nbsp;Mises giftet seg i 1943. Året etter ble hun professor og instituttleder ved Wheaton College, som imidlertid ikke kunne tilby noe godt matematisk fagmiljø. Etter von&nbsp;Mises’ død utgav hun sin manns etterlatte skrifter (i&nbsp;en midlertidig forskerstilling ved Harvard University).

## Verker
* *Die Gedankenwelt der Mathematik* (1922)
* *Geometrical foundations of mechanics* (1942)
* *Mathematical theory of probability and statistics* (som redaktør for Richard von Mises’ etterlatte manuskript, 1964)

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* Biografi i ''MacTutor History of Mathematics Archive'' (engelsk)
* Biografi i ''biografische datenbank und lexikon österreichischer frauen'' (tysk)
* Biografi hos ''Berliner Mathematische Gesellschaft'' (tysk)
* Biografi i ''Austria-Forum'' (tysk)
Richard von Mises

**Richard [[Edler]] von Mises** (født 19. april 1883 i Lemberg, død 14. juli 1953 i Boston) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Han kom med viktige bidrag innen aerodynamikk, fluidmekanikk, numerisk analyse, sannsynlighetsteori og statistikk. Blant oppdagelsene hans er von Mises-spenninga, fødselsdagsparadokset, von Mises-fordelinga, *Bernstein-von Mises’ teorem* og *Cramér-von Mises’ test*. Han var også filosofisk og kunstnerisk interessert – f.eks. var han medlem av Wienerkretsen og eier av en stor privatsamling om dikteren Rilke.

## Biografi
Richard von Mises ble født i Lemberg (dagens *Lviv* i Vest-Ukraina, den gang hovedstaden i det østerriksk-ungarske kronlandet Galicia og Lodomeria) i en tysktalende, jødisk adelsfamilie. Hans bror var Ludwig von Mises.

Richard von Mises studerte matematikk, fysikk og ingeniørvitenskap i Wien, der han tok doktorgrad i 1907. Etter å ha undervist i Brünn (*Brno*), ble han utnevnt til professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Straßburg (*Strasbourg*) i 1909. Under første verdenskrig arbeida han i den østerriksk-ungarske armé med å utvikle fly.

Etter en kort periode som professor i aero- og hydrodynamikk ved Universitetet i Dresden ble von&nbsp;Mises professor i anvendt matematikk ved Universitetet i Berlin. Rett etter Hitlers *[[Machtergreifung]]* (1933) emigrerte han til Tyrkia og ble professor og instituttleder i Istanbul. 1939 flytta han videre til USA og fikk en stilling (fra 1945 professorat) ved Harvard University.

Fra 1921 samarbeida von&nbsp;Mises mye med sin kollega Hilda Geiringer. De to flytta sammen fra Berlin til Istanbul og videre til USA, og gifta seg i 1943.

## Verker (utvalg)
* *Fluglehre* (1918)
* *Die Differential- und Integralgleichungen der Mechanik und Physik* (med Philipp Frank, 1925–27)
* *Wahrscheinlichkeitsrechnung und ihre Anwendung in der Statistik und theoretischen Physik* (1931)
* *Wahrscheinlichkeit, Statistik und Wahrheit* (1928; engelsk som *Probability, Statistics and Truth*, 1939)
* *Kleines Lehrbuch des Positivismus. Einführung in die empiristische Wissenschaftsauffassung* (1939; engelsk som *Positivism: A Study in Human Understanding*, 1951)
* *Fluid Dynamics* (med K.O. Friedrichs, 1942)
* *Theory of Flight* (1945)
* *Rilke in English: A Tentative Bibliography* (red., 1947)
* *Mathematical Theory of Probability and Statistics* (utgitt av Hilda Geiringer, 1964)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi i ''MacTutor History of Mathematics Archive'' (engelsk)
* Verker tilgjengelig i Oria
Grete Henry-Hermann

**Grete Henry-Hermann** (født 2. mars 1901 i Bremen, død 15. april 1984 samme sted) var en tysk matematiker, fysiker, vitenskapsteoretiker, pedagog, motstandskvinne og politiker. Hun er mest kjent for sine bidrag til algebra. Hennes bidrag til kvantemekanikkens filosofi har derimot lenge blitt oversett.

## Biografi
Grete Hermann studerte matematikk, fysikk og filosofi ved universitetene i Freiburg og Göttingen. Hun tok doktorgrad hos Emmy Noether i 1925 og jobba etterpå som assistent for filosofen Leonard Nelson. Etter mange diskusjoner med bl.a. Carl Friedrich von Weizsäcker, Werner Heisenberg og Niels Bohr publiserte hun «en av de første og beste filosofiske analysene av den nye kvantemekanikken.» Her påviste hun bl.a. en feil i John von Neumanns bevis på umuligheten av «skjulte variabler», men artikkelen ble ikke lagt merke før på 1970-tallet.

Parallelt med sin forskning var Hermann aktiv i Internationaler Sozialistischer Kampfbund («Internasjonal sosialistisk kampforbund»), som fra 1926 jobba for å forhindre og fra 1933 for å bekjempe nasjonalsosialistenes styre. 1936 måtte hun flykte til Danmark og flytta året etter videre til Storbritannia, der hun fortsatte sin politiske aktivisme. 1938 inngikk hun et pro forma-ekteskap for å bli britisk statsborger. Hun het heretter Grete Henry eller Henry-Hermann, selv om hun skilte seg i 1946.

1946 flytta hun tilbake til Tyskland, ble medlem av SPD og var bl.a. aktiv i utforminga av Godesberg-programmet. Hun var spesielt engasjert i utdanningspolitikk og innehadde ledende posisjoner i fagforeninga for utdanning og vitenskap.

I Bremen organiserte hun oppbygginga av Den pedagogiske høyskole (nå del av Universität Bremen), der hun ble professor i filosofi og fysikk. Hun leda høyskolen fra 1947 til 1950, og var nestleder fra 1950 til 1966.

## Verker
* *Die Bedeutung der modernen Physik für die Theorie der Erkenntnis* (1937, med E. May og T. Vogel)
* *Die Überwindung des Zufalls. Kritische Betrachtungen zu Leonard Nelsons Begründung der Ethik als Wissenschaft* (1953)
* *Leonard Nelson. Gesammelte Schriften in neun Bänden* (redaksjon, 1970–1974, med flere)
* *Leonard Nelson. Vom Selbstvertrauen der Vernunft. Schriften zur kritischen Philosophie und ihrer Ethik* (1975)

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Biografi i «Exil-Archiv» (tysk)
David Miller (filosof)

**David William Miller** (født 19. august 1942 i Watford) er en britisk vitenskapsteoretiker og representant for den kritiske rasjonalismen. Han har kommet med flere bidrag til sannsynlighetsteoriens filosofi, bl.a. til propensiteter, til beregninga av sannhetsnærhet (*verisimilitude*) og med bevis for umuligheten av induktiv sannsynlighet.

Etter å ha studert logikk og vitenskapsteori hos Karl Popper ved London School of Economics, var Miller i en årrekke Poppers assistent. Senere foreleste han i filosofi ved University of Warwick.

## Verker
* *Critical Rationalism: A Restatement and Defence* (1994)
* *Out of Error: Further Essays on Critical Rationalism* (2006)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bøker av Miller registrert i Oria
Karl Menger

**Karl Menger** (født 13. januar 1902 i Wien, død 5. oktober 1985 i Chicago) var en østerriksk-amerikansk matematiker. Hans forskning lå hovedsakelig innen algebra, topologi, grafteori, fraktalgeometri og fuzzylogikk. Han er mest kjent for «Menger-svampen» og *Mengers teorem*, som begge er oppkalt etter ham.

Karl Menger var sønn av økonomen Carl Menger. Han tok doktorgrad i matematikk under veiledelse av Hans Hahn ved Universität Wien i 1924. Etter en stilling hos L.E.J. Brouwer ved Universiteit van Amsterdam fikk han i 1928 professoratet i geometri i Wien. I&nbsp;denne tiden var han et sentralt medlem av Wienerkretsen. 1937 emigrerte Menger til USA, der han var professor ved University of Notre Dame og fra 1946 ved Illinois Institute of Technology.

## Verker
* *Dimensionstheorie* (1928)
* *Kurventheorie* (1932)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi i ''MacTutor History of Mathematics Archive'' (engelsk)
Mengers svamp

**Mengers svamp** er et av de mest kjente objektene i fraktalgeometrien. Som en tredimensjonal analogi til Cantor-mengden og Sierpinskis teppe kan Mengers svamp konstrueres ved suksessivt å fjerne deler av en kube, slik at den gjennomhulles mer og mer (som en svamp). Ved hvert trinn fjernes 7/27 av kubens gjenværende volum, mens de nye hullene blir mindre og mindre. Mengers svamp er fraktalet som oppstår etter uendelig mange slike trinn.

Mengers svamp er oppkalt etter matematikeren Karl Menger, som beskrev figuren i 1926.

## Litteratur
*
Norway Chess 2017

**Norway Chess 2017** var den femte utgaven av sjakkturneringen Norway Chess, og ble arrangert i Stavanger fra 5. til 17. juni 2017. I turneringen deltok ti av verdens tolv beste sjakkspillere, kun femteplasserte Şəhriyar Məmmədyarov og tiendeplasserte Ding Liren var utelatt.

Magnus Carlsen innledet turneringen ved å vinne fem partier og spille remis i fem partier under den innledende lynsjakkturneringen, og endte på topp med 7,5 av 9 mulige poeng. I hovedturneringen endte han på niendeplass.

## Turneringsinformasjon

### Program

### Spillere
Deltagende spillere sortert etter FIDE-ratingen for juni 2017:

# 
# 
# 
# 
# *deltok ikke*
# 
# 
# 
# 
# *deltok ikke*
# 
# 

## Resultater
### Lynsjakk

### Hovedturnering

;Runde 1
*Carlsen ½ – ½ So
***Nakamura 1** – 0 Giri
*Aronjan ½ – ½ Caruana
*Vachier-Lagrave ½ – ½ Anand
*Kramnik ½ – ½ Karjakin

;Runde 2
*Nakamura ½ – ½ Aronjan
*Giri ½ – ½ Karjakin
*Caruana ½ – ½ Carlsen
*So ½ – ½ Vachier-Lagrave
*Anand 0 – **1 Kramnik**

;Runde 3
*Carlsen ½ – ½ Nakamura
*Kramnik ½ – ½ So
*Aronjan ½ – ½ Giri
*Vachier-Lagrave ½ – ½ Caruana
*Karjakin ½ – ½ Anand



;Runde 4
***Aronjan 1**  – 0 Carlsen
***Nakamura 1** – 0 Vachier-Lagrave
***Giri 1** – 0 Anand
*Caruana ½ – ½ Kramnik
*So ½ – ½ Karjakin

;Runde 5
*Carlsen ½ – ½ Giri
*Kramnik ½ – ½ Nakamura
*Vachier-Lagrave ½ – ½ Aronjan
*Karjakin ½ – ½ Caruana
*Anand ½ – ½ So

;Runde 6
*Carlsen ½ – ½ Vachier-Lagrave
***Aronjan 1** – 0 Kramnik
*Nakamura ½ – ½ Karjakin
*Giri ½ – ½ So
*Caruana 0 – **1 Anand**



;Runde 7
***Kramnik 1** – 0 Carlsen
*Vachier-Lagrave 0 – **1 Giri**
*Karjakin 0 – **1 Aronjan**
*So ½ – ½ Caruana
*Anand ½ – ½ Nakamura

;Runde 8
***Carlsen 1** – 0 Karjakin
*Aronjan ½ – ½ Anand
***Vachier-Lagrave 1** – 0 Kramnik
*Nakamura ½ – ½ So
*Giri ½ – ½ Caruana

;Runde 9
***Kramnik 1** – 0 Giri
*Karjakin ½ – ½ Vachier-Lagrave
***Caruana 1** – 0 Nakamura
*So ½ – ½ Aronjan
*Anand ½ – ½ Carlsen

#### Sluttstilling

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Victor Kraft

**Victor Kraft** (født 4. juli 1880 i Wien, død 3. januar 1975 samme sted) var en østerriksk filosof og bibliotekar. Han bidrag lå hovedsakelig innenfor feltene vitenskapsteori, erkjennelsesteori og moralfilosofi.

Etter å ha studert filosofi, historie og geografi i Wien og Berlin, fikk Kraft i 1912 en stilling som bibliotekar ved universitetsbiblioteket i Wien. Fra 1924 var han professor i filosofi. Han var et aktivt medlem av Wienerkretsen, men var nokså kritisk til flere sider ved kretsens logiske empirisme (der han inntok posisjoner som mer lignet på Karl Poppers). Under nasjonalsosialistisk styre fikk Kraft yrkesforbud på grunn av sin «halvjødiske» kone. Han ble gjeninnsatt etter krigen og var bl.a. veilederen til Ingeborg Bachmann og Paul Feyerabend.

## Verker
* *Die Grundformen der wissenschaftlichen Methoden* (1925)
* *Die Grundlagen einer wissenschaftlichen Wertlehre* (1937; engelsk som *Foundations for a Scientific Analysis of Value*, 1981)
* *Der Wiener Kreis. Der Ursprung des Neopositivismus* (1950; engelsk som *The Vienna Circle: The Origin of Neopositivism*, 1953)
* *Einführung in die Philosophie. Philosophie, Weltanschauung, Wissenschaft* (1950)
* *Erkenntnislehre* (1960)
* *Die Grundlagen der Erkenntnis und der Moral* (1968)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Artikkel om Kraft i ''Internet Encyclopedia of Philosophy'' (engelsk)
Hans Hahn

**Hans Hahn** (1879–1934) var en østerriksk matematiker og filosof (vitenskapsteoretiker). Han har kommet med bidrag til bl.a. topologi, måleteori, funksjonsanalyse, mengdelære og variasjonsregning. Han er mest kjent for *Vitali-Hahn-Saks’ teorem*, *Hahn-Banachs teorem* og *Hahn-Kolmogorovs teorem*.

Hahn begynte på et studium i rettsvitenskap i Wien, men gikk så over til matematikk, som han studerte i Straßburg og München, før han tok doktorgrad i Wien. Etter stillinger i Innsbruck, Bonn og Tschernowitz ble han utnevnt til professor ved Universitetet i Wien i 1921. Han var blant annet veilederen til Karl Menger og Kurt Gödel. Hahn var et sentralt medlem av Wienerkretsen og publiserte også enkelte filosofiske bidrag. Han døde i 1934 etter en mislykket operasjon.

## Verker
* *Theorie der reellen Funktionen* (1921)
* *Einführung in die Elemente der höheren Mathematik* (1925)
* *Logik, Mathematik und Naturerkenntnis* (1933)
* *Set Functions* (1948)
* *Empirismus, Logik, Mathematik* (1988; engelsk som *Empiricism, Logic, and Mathematics*, 1980)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på ''Austria-Forum'' (tysk)
Herbert Feigl

**Herbert Feigl** (født 14. desember 1902 i Reichenberg [*Liberec*], død 1. juni 1988 i Minneapolis) var en østerriksk-amerikansk vitenskapsfilosof. Han var en representant for den logiske empirismen og et aktivt medlem i Wienerkretsen.

Feigl studerte fysikk og filosofi under veiledning av Moritz Schlick ved Universitetet i Wien. Han tok doktorgrad i 1927. Få år senere emigrerte han til USA. Fra 1933 underviste han ved University of Iowa. I&nbsp;1940 ble han tilbudt et professorat ved University of Minnesota, som han innehadde frem til 1971. 1953 grunnla han *Minnesota Center for Philosophy of Science* og ble dens første direktør.

## Verker
* *Theorie und Erfahrung in der Physik* (1929)
* *The Mental and the Physical: The Essay and a Postscript* (1967)
* *Inquiries and Provocations: Selected Writings 1929–1974* (1980)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Historia til ''Minnesota Center for Philosophy of Science'' (engelsk)
Charlotte Bühler

**Charlotte Bühler** (født *Malachowski* den 20. desember 1893 i Berlin, død 3. februar 1974 i Stuttgart) var en tysk utviklingspsykolog. Hun er mest kjent for sine banebrytende arbeider innen barne- og ungdomspsykologi og som en av grunnleggerne av den humanistiske psykologien. Hun dokumenterte bl.a. at mennesker allerede som spedbarn er intensjonelle, nysgjerrige og sosiale.

## Biografi
Charlotte Bühler ble født i Berlin av jødiske foreldre. Hun studerte filosofi og medisin ved Universitetet i Berlin og Freiburg og tok i 1918 doktorgrad i psykologi ved Universitetet i München. Sammen med ektemannen Karl Bühler (de hadde giftet seg i 1916) flyttet hun deretter til Dresden og 1922 til Wien, der hun i 1929 ble utnevnt til professor i barnepsykologi ved universitetet. Forskningen hennes ble lagt merke til internasjonalt, og hun hadde forskningsopphold og opprettet klinikker i bl.a. USA og Storbritannia.

Under ett av sine utenlandsopphold fikk hun høre om Østerrikes *[[Anschluss]]* og ektemannens arrestasjon. Hun oppnådde ved hjelp av norske diplomater at mannen ble sluppet ut av fengsel og kunne reise til Oslo. Mens han reiste videre til USA, fikk Charlotte Bühler i 1939 et professorat ved Norges lærerhøgskole i Trondheim og året etter ved Universitetet i Oslo. Hun fulgte etter til USA i mars 1940, bare en drøy uke før nazistenes okkupasjon av Norge.

I USA ble Bühler professor ved Saint Catherine College i Saint Paul og fra 1942 ledende psykolog ved sentralsykehuset i Minneapolis. 1945 ble hun US-amerikansk statsborger og flyttet til Los Angeles. Der jobbet hun også som ledende psykolog ved sykehuset, samtidig som hun var professor ved University of Southern California. Etter sin emeritering i 1958 drev hun en privatklinikk i Beverly Hills. 1971 flyttet hun tilbake til Tyskland (Stuttgart), hvor barna hennes levde, og hvor hun døde tre år senere, 80&nbsp;år gammel.

## Verker (utvalg)
* *Das Seelenleben des Jugendlichen. Versuch einer Analyse und Theorie der psychischen Pubertät* (1922)
* *Soziologische und psychologische Studien über das erste Lebensjahr* (1927, med H. Hetzer og B. Tudor-Hart; engelsk som *The First Year of Life*, 1930)
* *Kindheit und Jugend. Genese des Bewußtseins* (1928; engelsk som *From Birth to Maturity: An Outline of the Psychological Development of the Child*, 1935)
* *Der menschliche Lebenslauf als psychologisches Problem* (1933)
* *Praktische Kinderpsychologie* (1938)
* *Fra barndom til alderdom. Utviklingspsykologi* (1938)
* *The Course of Human Life: A Study of Goals in the Humanistic Perspective* (1968, med F. Massarik og J. Bugental)

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* Biografi på ''MedKolleg. Portal für Medizin & Gesundheit'' (tysk)
* Biografi på ''Charlotte Bühler Institut für praxisorientierte Kleinkindforschung'' (tysk)
* Biografi på ''Psychology's Feminist Voices''  (engelsk)
* Verker tilgjengelig i Oria
Karl Bühler

**Karl Bühler** (født 27. mai 1879 i Meckesheim i Storhertugdømmet Baden, død 24. oktober 1963 i Los Angeles) var en tysk psykolog og lingvist. Bühler kom med bidrag til utviklings- og gestaltpsykologien, men også til språkvitenskapen. Hans kanskje viktigste verk var boka *Sprachtheorie* («Språkteori», 1934), som kombinerte psykologiske, lingvistiske, filosofiske og kommunikasjonsvitenskapelige spørsmålstillinger og metoder i utviklingen av en bredt anlagt teori om språk.

Karl Bühler var gift med utviklingspsykologen Charlotte Bühler og var doktorgradsveilederen til filosofen Karl Popper.

## Biografi
Bühler tok doktorgrad i medisin ved Universitetet i Freiburg (1903) og i psykologi ved Universitetet i Straßburg (1904). Han innehadde stillinger ved universitetene i Freiburg, Würzburg og Bonn, før han fikk et professorat i München (1913).

I 1916 giftet han seg med sin doktorgradsstudent Charlotte Malachowski. De fikk barna Ingeborg (1917) og Rolf (1919). Ekteparet jobbet sammen ved Universitetet i Dresden (fra 1918) og ved Universitetet i Wien (fra 1922), der Karl ble leder av det nygrunnlagte psykologiske institutt og Charlotte ble professor i barnepsykologi. Fra 1928 til 1931 var han leder av Det tyske selskap for psykologi.

Umiddelbart etter Østerrikes *[[Anschluss]]* til Nazi-Tyskland i 1938 ble Bühler fengslet for sine politiske holdninger, men kona klarte ved hjelp av norske diplomater å få ektemannen ut av fengsel og til Oslo. Herfra emigrerte ekteparet til USA. Fra 1940 til 1945 var han professor i Minnesota, og fra 1945 til 1955 ved University of Southern California i Los Angeles.

## Verker (utvalg)
* *Die Gestaltwahrnehmungen. Experimentelle Untersuchungen zur psychologischen und ästhetischen Analyse der Raum- und Zeitanschauung* (1913)
* *Die geistige Entwicklung des Kindes* (1918; engelsk som *The mental development of the child*, 1933)
* *Die Krise der Psychologie* (1927)
* *Ausdruckstheorie. Das System an der Geschichte aufgezeigt* (1933)
* *Sprachtheorie. Die Darstellungsfunktion der Sprache* (1934, engelsk som *Theory of Language: The Representational Function of Language*, 1990)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Artikkel om Karl Bühler i AustriaForum (tysk)
* Artikkel om ekteparet Bühler på Universitetet i Dresdens nettsider (engelsk)
* Verker tilgjengelig i Oria
Toleransens paradoks

**Toleransens paradoks** betegner det sosialfilosofiske paradokset at et overmål av toleranse kan resultere i toleransens avskaffelse. Karl Popper beskrev paradokset slik i *[[The Open Society and Its Enemies]]* fra 1945
:

Et demokratisk og åpent samfunn er således alltid sårbart for nedbrytning «innenfra» – dvs. fra personer som er villig til å bruke frihetene som et tolerant samfunn gir (f.eks. ytringsfrihet), for å bekjempe nettopp disse frihetene. Et vanlig svar til denne trusselen er at selv et tolerant samfunn bør ha en tålegrense, ved at det ikke godtar ytringer som tar sikte på å avskaffe toleransens fundament. Popper konkluderte f.eks.: «Vi bør derfor i toleransens navn forbeholde oss retten til ikke å tolerere de intolerante.» John Rawls kom til en lignende slutning i *[[A Theory of Justice]]* fra 1971.

## Kilder
* 
*
Philipp Frank

**Philipp Frank** (født 20. mars 1884 i Wien, død 21. juli 1966 i Cambridge, Massachusetts) var en østerriksk matematiker, fysiker og vitenskapsfilosof. Som tilhenger av Ernst Mach og medlem av Wienerkretsen var han en overbevist logisk empirist.

Frank tok doktorgrad i teoretisk fysikk under veiledning av Ludwig Boltzmann ved Universitetet i Wien. På Albert Einsteins anbefalning ble Frank i 1912 Einsteins etterfølger som professor i teoretisk fysikk ved Universitetet i Praha. På grunn av Nazi-Tysklands *[[Anschluss]]* av Østerrike og okkupasjon av Tsjekkoslovakia emigrerte han i 1938 til USA. Der foreleste han i matematikk og fysikk ved Harvard University.

## Verker
* *Die Differential- und Integralgleichungen der Mechanik und Physik* (1925, med Richard von Mises)
* *Das Kausalgesetz und seine Grenzen* (1932)
* *Between Physics and Philosophy* (1941)
* *Einstein: His Life and Times* (1947)
* *Modern Science and its Philosophy* (1949)
* *Philosophy of Science: The Link Between Science and Philosophy* (1957)

## Referanser
Ernest Gellner

**Ernest Gellner** (født 9. desember 1925 i Paris, død 5. november 1995 i Praha) var en tsjekkisk-britisk filosof, sosialantropolog og sosiolog. Han er mest kjent for sine teorier om nasjonalisme, men har også bidratt til samfunnsvitenskapenes metode, har forsket på islam, og har markert seg politisk som motstander av «lukkede tankesystemer» som kommunisme og markedsliberalisme.

## Biografi
Ernest Gellner ble født i Paris av tyskspråklige, jødiske foreldre fra Böhmen. Kort etter fødselen flyttet familien til Praha, og i 1939 til England. Han studerte filosofi, politikk og økonomi ved Balliol College, avbrutt av en krigsdeltagelse på britisk side.

Gellner begynte sin akademiske karriere ved University of Edinburgh i 1947 og jobbet fra 1949 ved London School of Economics, der han ble utnevnt til professor i filosofi i 1962. Under påvirkning av sin kollega Karl Popper ble Gellner en overbevist kritisk rasjonalist. Fra 1984 var han professor i sosialantropologi ved Cambridge University. 1993 ble han leder av Senteret for nasjonalismestudier ved Central European University i Praha.

## Verker (utvalg)
* *Words and Things* (1959)
* *Thought and Change (1964)
* *Contemporary Thought and Politics (1974)
* *Legitimation of Belief (1974)
* *Muslim Society* (1981)
* *Nations and Nationalism* (1983)
* *Relativism and the Social Sciences* (1985)
* *Culture, Identity and Politics* (1987)
* *State and Society in Soviet Thought* (1988)
* *Plough, Sword and Book* (1988)
* *Postmodernism, Reason and Religion* (1992)
* *Conditions of Liberty'' (1994)

## Referanser


## Eksterne lenker
* "The Ernest Gellner Resource Site" (London School of Economics)
* Verker tilgjengelig i Oria
Aquila-ørner

* Se inndeling!

**Aquila-ørner** (*Aquila*) er en slekt i haukefamilien (Accipitridae) som består av elleve arter med storvokste typiske ørner. De fleste artene er knyttet til Afrika og Eurasia, inkludert Australasia. Én art finnes imidlertid også i Nord-Amerika, nemlig en underart av typearten kongeørn .

## Biologi
Aquila-ørner er blant de største og kraftigste rovfuglene i verden. De har brede vinger og kraftige dolkelignende klør som gjør dem i stand til å jakte på relativt store byttedyr, inkludert pattedyr og fugler. De voksne fuglene har ofte mørk fjærdrakt, og ungfuglene ligner mer på de voksne enn hos mange andre rovfugler. Dette skiller dem fra slekter som *[[Spizaetus]]* og *[[Nisaetus]]*, hvor ungene har lysere og mer stripete fjær. 

Aquila-ørner deler visse genetiske markører, som to spesifikke slettinger i LDH-genet og likheter i mitokondrielt DNA. Dette har vært viktig i moderne systematikk og artsinndeling.

Artene opptrer hovedsakelig i Afrika, Eurasia og Australasia, men kongeørna (*A. c. canadensis*) finnes også i Nord-Amerika.

## Inndeling
Inndelingen under følger Birds of the World i henhold til Clements *et al.* (2024).

* Accipitriformes, haukefugler
** Accipitridae, haukefamilien
*** Accipitrinae, (ikke navngitt gruppe på norsk)
**** *[[Aquila-ørner|Aquila]]*, aquila-ørner
***** *[[Steppeørn|A. nipalensis]]*, steppeørn
***** *[[Keiserørn|A. heliaca]]*, keiserørn
***** *[[iberiaørn|A. adalberti]]*, iberiaørn
***** *[[Savanneørn|A. rapax]]*, savanneørn
***** *[[kongoørn|A. africana]]*, kongoørn
***** *[[Jungelørn|A. gurneyi]]*, jungelørn
***** *[[Kilehaleørn|A. audax]]*, kilehaleørn
***** *[[Kongeørn|A. chrysaetos]]*, kongeørn
***** *[[Klippeørn|A. verreauxii]]*, klippeørn
***** *[[Haukørn|A. fasciata]]*, haukørn

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Falcipennis franklinii

***Falcipennis franklinii*** er en hønsefugl som IUCN i 2014 skilte ut som en selvstendig art fra granjerpe (*F. canadensis*). Arten er utbredt i vestlige Nord-Amerika fra sørvestlige Alaska til nordvestlige Wyoming og Idaho.

International Ornithological Congress anerkjenner ikke denne oppsplittingen og regner fortsatt denne formen som en underart av granjerpe. De har også flyttet granjerpe til slekten *Canachites* slik at det korrekte vitenskapelige navnet ifølge dem blir *Canachites canadensis franklinii*.

## Inndeling
Inndelingen følger International Ornithological Congress og er i henhold til Kimball, Hosner & Braun (2021). Norske navn på arter og grupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017). Navn på arter og grupper i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av en offisiell beskrivelse.

* Galliformes, hønsefugler
** Megapodiidae, ovnhønsfamilien
** Cracidae, hokkofamilien
** Numididae, perlehønsfamilien
** Odontophoridae, tannvaktelfamilien
** Phasianidae, fasanfamilien
*** Rollulinae, (jungelrapphøns eller jungelrapphøner)
*** Pavoninae
*** Phasianinae
**** Lerwini
**** Ithaginini
**** Lophophorini
**** Meleagridini, kalkuner
**** Phasianini
**** Pucrasiini
**** Rhizotherini
**** Tetraonini, skoghøns, (10 slekter, 19 arter)
***** *[[Kragejerpe|Bonasa]]*, (1 art)
***** *[[Jerper|Tetrastes]]*, jerper, (2 arter) 
***** *[[ryper|Lagopus]]*, ryper, (3 arter)
***** *[[Dendragapus]]* (2 arter)
***** *[[Falcipennis]]* (1 art)
****** *[[amurjerpe|F. falcipennis]]*, amurjerpe
***** *Canachites* (1 art)
****** *[[granjerpe|C. canadensis]]*, granjerpe
******* ***C. canadensis franklinii***
******* 5 andre underarter
***** *[[storfugler|Tetrao]]*, storfugler, (2 arter)
***** *[[orrfugler|Lyrurus]]*, orrfugler, (2 arter)
***** *[[Centrocercus]]* (2 arter)
***** *[[Tympanuchus]]*, præriejerper, (3 arter)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Svindlere i paradis

***Svindlere i paradis*** (originaltittel: *Trouble in Paradise*) er en amerikansk romantisk komedie fra 1932 regissert av Ernst Lubitsch med Miriam Hopkins, Kay Francis og Herbert Marshall i hovedrollene.

Filmens forelegg er et teaterstykke av den ungarske dramatikeren László Aladár og omhandler en gentlemantyv som slår seg sammen med en kvinnelig lommetyv for å svindle en rik kvinne som eier et parfymefirma.

## Handlingsreferat
Gaston Monescu er en mester-tyv som maskerer seg som en baron. I Venezia møter han Lily, en vakker lommetyv som later som hun er en grevinne. De blir forelsket, og bestemmer seg for å slå seg sammen. De reiser deretter fra Venezia til Paris. Gaston stjeler en spesiell veske til en verdi av 125 000 franc fra Madame Mariette Colet, eier av den berømte parfyme-produsenten Colet and Company. Når Mariette tilbyr en veldig stor dusør for å få vesken tilbake, krever Gaston inn belønningen - og oppgir det falske navnet Lavalle til henne.

Gaston sjarmerer Mariette, og innrømmer å være blakk. Mariette ansetter ham som hennes private sekretær. Han sørger for at Lily også blir ansatt ved Mariettes kontor. Mariettes bedrift blir ledet av direktør Monsieur Adolph J. Giron, som er åpenlyst mistenksom overfor Gaston. Etter å ha observert Mariette åpne sin private safe (og husker safe-kombinasjonen) overtaler Gaston henne til å beholde en større sum penger der. Mariette begynner å flørte med Gaston, og Gaston begynner å få romantiske følelser for henne.

Dessverre for tyvene har Mariette også to andre friere: En av dem var François Filiba, som tidligere ble ranet i Venezia av Gaston når Gaston lot som han var en doktor. François ser Gaston på en fest, og er sikker på at de har møttes tidligere. Men han klarer ikke umiddelbart huske hvor eller når. I frykt for å bli oppdaget og avslørt bestemmer Gaston og Lily seg for å flykte den kvelden med de pengene som finnes i en safe, i stedet for å vente på ett større utbytte.

Mariette blir invitert til et middagsselskap gitt av majoren. Hun kan ikke bestemme om hun skal gå, eller heller overnatte sammen med Gaston. Men Lily får med seg at Gaston har falt for svindel-offeret deres, og han ønsker å trekke seg ut av planen deres. François husker deretter Venezia-hendelsen hvor han ble narret av Gaston. François forteller Mariette om Gaston, men hun nekter å tro ham. Lily raner Mariette, etter å ha konfrontert sin partner. Gaston forteller Mariette at monsieur Giron har stjålet millioner fra firmaet hennes gjennom årene.

## Rolleliste

*Miriam Hopkins - Lily
*Kay Francis - madam Mariette Colet
*Herbert Marshall - Gaston Monescu / Gaston Lavalle
*Charlie Ruggles - Major
*Edward Everett Horton - François Filiba
*C. Aubrey Smith - Adolph J. Giron
*Robert Greig - Jacques, butler
*Leonid Kinskey - kommunisten

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Løslatt på prøve

***Løslatt på prøve*** (originaltittel: fransk: *Tumultes*, tysk: *Stürme der Leidenschaft*) er et tysk-fransk kriminal-drama fra 1932 regissert av Robert Siodmak.

Filmen var en koproduksjon mellom Frankrike og Tyskland og var en franskspråklig versjon av den tyske *[[Lidenskapens stormer]]* fra samme år.

## Handling
Etter at en kjeltring blir løslatt av politiet, havner han snart i trøbbel igjen. Først stjeler han en pels-frakk som tilhører hans tidligere kjæreste.

Deretter havner han i slåsskamper mot to forskjellige menn som har forsøkt å ta over kjæresten hans, og en av disse mennene ender opp med å drukne.

## Medvirkende
* Charles Boyer : Ralph Schwarz
* Florelle : Ania
* Clara Tambour : Yvonne
* Thomy Bourdelle : Gustave Krouchovski
* Robert Arnoux : Willi
* Marcel André : le commissaire
* Armand Bernard : le bègue
* Lucien Callamand : Max
* Marcel Vallée : Paul
* Louis Florencie : 'Emma' Emmerich
* Georges Deneubourg : un gardien de prison
* Noël Roquevert : un gardien de prison
* Marcel Merminod

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mannen med ballongene

***Mannen med ballongene*** (originaltittel: *L'uomo dei cinque palloni*) er en italiensk komedie fra 1965 regissert av Marco Ferreri.

## Medvirkende
* Marcello Mastroianni – Mario
* Catherine Spaak – Giovanna
* Ugo Tognazzi – mann i bil
* William Berger – Benny

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Franz Brendel

**Karl Franz Brendel** (1811–1868) var en tysk musikk-kritiker og musikkviter.

## Liv og virke
Brendel var sønn av den saksiske gruveingeniøren Christian Friedrich Brendel.

I 1844 etterfulgte Brendel Robert Schumann som redaktør for *[[Neue Zeitschrift für Musik]]* i Leipzig. Samme år giftet han seg med pianisten Elisabeth (Lysinka) Tautmann (1818–1866).

Med Brendel i redaktørstolen utviklet tidsskriftet seg raskt til å bli et talerør for *[[den nytyske skole]]*, et uttrykk Brendel utmyntet på tilhengerne av det som ble sett på som moderne programmusikk i opposisjon til det som ble oppfattet som en konservativ absolutt musikk.  I Brendels redaktørtid lå tidsskriftet i permanent strid med motstanderne av «framtidsmusikken», spesielt Eduard Hanslick. Brendel publiserte en rekke skrifter av «nytyskerne» i *Neue Zeitschrift für Musik*, deriblant Richard Wagners beryktede artikkel *[[Das Judenthum in der Musik]]*.

Brendel beholdt redaktørposten fram til sin død i 1868.

I tillegg til sin journalistiske virksomhet holdt Brendel en tid forelesninger i musikkhistorie ved konservatoriet i Leipzig.

## Referanser


## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Franz Brendel i *Sächsische Bibliographie*
* Elisabeth Brendel, uni-leipzig.de
Carl Gustaf Thomson

**Carl Gustaf Thomson** (født 13. oktober 1824 i Mellan-Grevie socken i Malmöhus län, død 20. september 1899 i Lund, var en svensk entomolog.

## Biografi
Thomson begynte som student i Lund i 1843, filosofie magister 1850 og dosent i zoologi i 1857. Han hadde ansvaret i adskillige terminer for  dette emnet, ble 1862 intendant for den entomologiske avdelningen av det zoologiske museet og ble i 1864 utnevnt til amanuensis (adjunkt) i entomologi. Thomson besøkte i 1872 som statens stipendiat flere kontinent og foretok også andre forskningsreiser i utlandet. Han fikk i 1877 en stilling ved det entomologiske museet i Berlin, men tok ikke imot stillingen. 

Thomson bearbeidet ulike områder av sin spesialvitenskap i arbeidene *Coleoptera Scandinaviæ* (ti bind, 1859-68), *Skandinaviens Hymenoptera* (fem bind, 1871–1879) og *Opuscula entomologica* (22 bind, 1869–1897). Han offentliggjorde dessuten i vitenskapsakademiets skrifter og oversiktsmonografier over skandinaviske insektslekter sammen med andre avhandlinger om Sveriges insektverden samt utgav *Skandinaviens insecter* (1862). I bearbeidingen av det vitenskapelige materialet som ble ført til Sverige fra fregatten «Eugenies» verdensomseiling, deltok han med avhandlingen *Diptera, species novas etc.* (1858). 

Thomson var medlem av Fysiografiska sällskapet i Lund (1861) og æresmedlem av i de entomologiske samfunnene i Paris, Berlin, Brussel, London og St. Petersburg. 

Thomson fått navnet sitt på kjeglebien thomsonkjeglebie, en biart som bare finnes i Sverige.

Thomsons er gravlagt på Norra kyrkogården i Lund.

## Referanser


## Kilder
*
Jean Djorkaeff

**Jean Djorkaeff** (født 27. oktober 1939) er en tidligere fransk fotballspiller. Han fikk over 400 kamper på øverste nivå i fransk klubbfotball fra 1958 til 1974, samt 48 kamper for det franske landslaget. Djorkaeff var opprinnelig angrepsspiller, men huskes best for sine senere år som forsvarsspiller.

Djorkaeff fikk debuten i fransk toppfotball for Lyon mot Limoges i 1958. Han spilte i Lyon frem til 1966, da han gikk til Marseille. På tampen av karrieren hadde han to sesonger i Paris Saint-Germain (1972–1974) og Paris FC (1972–1974). Djorkaeff vant Coupe de France to ganger, i 1964 (med Lyon) og 1969 (med Marseille). 

På landslagsnivå debuterte Djorkaeff mot  i 1964. Han fikk totalt 48 kamper (hvorav 24 som kaptein), og scoret tre landslagsmål. Hans siste landskamp kom mot  i 1972. 

Jean Djorkaeff er far til den senere franske landslagsspilleren Youri Djorkaeff. 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Djemaa al-Fna

**Djemaa al-Fna** (arabisk: جامع الفناء *jâmiʻ al-fanâʼ*) er et torv og en markedsplass i Marrakechs gamle bydel (medina). Navnets opprinnelse er uviss; det kunne bety *De dødes forsamling* på arabisk, men da ordet *djema* også betyr *moské* på arabisk, er det også mulig at det betyr *den forsvunne moskes plass* med henvisning til en almoravidisk moské som ble ødelagt.

Plassen er den viktigste i Marrakech og benyttes av både lokale og turister. Om dagen inntas den hovedsakelig av boder med appelsinjuice, unge mennesker med berberaper i lenker, vannselgere i farverike drakter med tradisjonelle vannposer av lær og messingbegre, samt slangetemmere som poserer for turistenes kameraer. Senere på dagen endrer utbudet av underholdning seg, slangetemmerne forsvinner, og om ettermiddagen og henimot aftenen blir plassen enda fullere av mennesker, heriblant dansende Chleuh-gutter (det ville være mot skikk og bruk å la piker tilby denne form for underholdning), historiefortellere (som forteller på berbisk eller arabisk overfor et publikum av interesserte lokale), tryllekunstnere og omvandrende handelsmenn med tradisjonell medisin. Når mørket faller på fylles plassen med et vell av markedsboder, og menneskemengden er på sitt høyeste.

Opp til plassens ene side grenser Marrakechs souk, det tradisjonelle nordafrikanske markedskvarter, som både sørger for bybefolkningens daglige forbruk og handelen med turister. Til plassens andre sider ligger det terrasserte kaféer, hvor man kan flykte fra støyen og mylderet nede på plassen, likesom det ligger diverse hoteller og haveanlegg. Rundt om plassen er det likeledes trange gater som fører inn i medinaens innvoller. På bildet ses inngangen til souk-markedet til venstre, caféer midt på plassen og til høyre inngangen til medinaen via *Olivensgaten* (*derb al zitoun*).

Plassen var tidligere en busstasjon, men ble lukket for trafikk i begynnelsen av 2000-årene. Myndighetene er klar over hvor viktig plassen er for turisthandelen, og en sterk men diskret polititilstedeværelse sikrer de besøkendes sikkerhet.

## Diverse
* Plassen forekommer i Alfred Hitchcocks film *[[Mannen som visste for meget (1956)|Mannen som visste for meget]]* (1956).
* I Esther Freuds roman *Hideous Kinky* finnes det en interessant fremstilling av plassen i 1970-årene.

## Litteratur
* *The Rough Guide To Morocco*, 2001. Rough Guide Publishing 

## Eksterne lenker
* 
* A Night at Djemaa El-Fna – en artikkel på engelsk med mange av foto i god kvalitet
* Artikkel om Djema al-Fna fra reisehåndboken Marrakech Holiday Guide.
Prudhoe Bay (Alaska)

**Prudhoe Bay** eller **Sagavanirktok** er et tettsted i North Slope Borough i den amerikanske delstaten Alaska. Prudhoe Bay-feltet ligger ved stedet. Ved folketellingen i 2010 hadde stedet 2174 innbyggere., i tillegg er det mange folk på stedet som jobber på Prudhoe Bay-feltet. Blant annet butikken og flyplassen ligger i Deadhorse.

## Geografi
Bukta Prudhoe Bay har en diameter på ca 15,5 km. I den østlige delen av bukta ligger tettstedet Prudhoe Bay. I Prudhoe Bay starter oljeledningen Trans-Alaska Pipeline som går til Valdez.

## Historie
Prudhoe Bay ble navngitt av John Franklin i 1826. Han oppkalte stedet etter sin venn lord Prudhoe. 

### Oljefunn
I 1906 fant Ernest Leffingwell olje under en ekspedisjon. Ut ifra Leffingwells studier begynte man å søke etter olje i området. Den 12. mars 1968 oppdaget man Prudhoe Bay-oljefeltet. Utvinningen startet i 1977. I dag er Prudhoe Bay-feltet Nord-Amerikas største.

## Galleri

Fil:Arctic Caribou Inn at Prudhoe Bay.jpg|Skilt ved Arctic Caribou Inn
Fil:Caribou at Prudhoe Bay.jpg|Karibu ved Prudhoe Bay
Fil:Prudhoe Bay oil fields 1971 FWS.jpg|Oljefeltene ved Prudhoe Bay
Fil:Prudhoe Bay w Caribou FWS.jpg|Karibu i forgrunnen, Prudhoe Bay i bakgrunnen
Fil:PrudhoeBayBPOperations.pdf|Kart over Nord-Alaska. Prudhoe Bay i midten.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
*Prudhoe Bay's nettside
*Prudhoe Bay (Travel Alaska) 
*Prudhoe Bay (Store norske leksikon)
Sinbad, sjøfareren

***Sinbad, sjøfareren*** (originaltittel: *The 7th Voyage of Sinbad*) er en amerikansk fantasy- og eventyrfilm fra 1958 regissert av Nathan H. Juran.

Dette er den første av tre spillefilmer produsert av filmselskapet Columbia som omhandler Sinbad sjøfareren. De resterende to er *Jakten på ondskapens øy* (1974) og *Sinbad and the Eye of the Tiger* (1977). Ray Harryhausen står bak stop-motion-effektene i alle tre filmer som han gav navnet Dynamation.

## Handlingsreferat
Sjømannen Sinbad og skipets mannskap går i land på øya Colossa, hvor de møter en tryllekunstner Sokurah på flukt fra en gigantisk kyklop. Selv om han kommer seg unna, mister Sokurah en magisk lampe. Sinbad har prinsesse av Chandra om bord på skipet sitt. Det kommende ekteskapet deres er ment å sikre varig fred mellom farens rike og Sinbads hjemland. Etter å ha nådd frem til Bagdad, utfører Sokurah sin magi, og gjør blant annet Parisas tjenestepike til et slange-aktig vesen. Til tross for hans dyktighet og en mørk profeti om krig mellom Bagdad og Chandra, nekter en kalif i Bagdad å hjelpe tryllekunstneren tilbake til Colossa.

Senere den kvelden krymper Sokurah prinsessen i all hemmelighet. Den rasende faren hennes, sultan av Chandra, erklærer krig mot Bagdad. Sinbad og kalifen gir etter for Sokurah, som forklarer hva som er nødvendig for å gjenopprette Parisa, og disse tingene finnes bare på Colossa. Sokurah gir Sinbad en gigantisk armbrøst for beskyttelse mot øyas gigantiske skapninger. Sinbad rekrutterer flere mannskap, blant domfelte fra kalifens fengsler. Før de når Colossa, begår mannskapet mytteri, ledet a den forræderske Karim og fanger Sokurah, Sinbad og hans menn. Men under en storm blir Sinbad løslatt slik at han kan redde skipet, etter at Karim faller til sin død. På Colossa kommer Sinbad, Sokurah og seks fra hans mannskap til en dal, fulgt av Sinbads lojale assistent Harufa. Sinbad og hans menn blir fanget av en skapning, og låst i et trebur.

I mellomtiden henter Sokurah den magiske lampen, men blir jaget av kyklop, som dreper tre fra mannskapet. Med Parisas hjelp klarer Sinbad å unnslippe, og blinder den enøyede skapningen. Sinbad bestemmer seg for å holde på den magiske lampen frem til Parisa er tilbake i normal størrelse. Parisa går inn i den magiske lampen og blir venn med Barani, en ånd. Sinbad bruker den magiske lampen, og får frem Barani. Sokurah gjenoppretter prinsessen til det normale. Men når Sinbad nekter å overlate lampen, animerer tryllekunstneren en kriger, som Sinbad må slåss mot.

## Skuespillere
* Kerwin Mathews som Sinbad
* Kathryn Grant som prinsesse Parisa
* Richard Eyer som Barani. Ånden i den magiske lampen.
* Torin Thatcher som Sokurah
* Alec Mango som kalif i Baghdad
* Harold Kasket som en Sultan, Parisa's far.
* Alfred Brown som Harufa, Sinbad's lojale høyre hånd.
* Nana DeHerrera som Sadi.
* Nino Falanga som en sjømann.
* Luis Guedes  som mannskap på Sinbads skip.
* Virgilio Teixeira som Ali. En av Sinbad's sjømenn.
* Danny Green som Karim. Leder for en gruppe sjømenn som begår mytteri.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Flotilje

En **flotilje** (spansk *flotilla*, «liten flåte») er en sjømilitær avdeling. Orlogsfartøyer av samme type samles administrativt i skvadroner, for eksempel torpedobåtskvadroner. Flere skvadroner samles i eskadrer. Flere eskadrer samles i flotiljer, som igjen samles i nummererte flåter, eller hele lands mariner.

I siste halvdel av det 19. århundre og første halvdel av det 20. var slagskip og kryssere organisert i eskadrer, mens mindre fartøy som destroyere og undervannsbåter var organisert i flotiljer. Italias Regia Marina hadde for eksempel samlet sine torpedobåter i flere *Flottiglia* MAS (Motoscafo Armato Silurante).

I Bundesmarine er flåten samlet i to *Einsatzflottillen*, som er inndelt i flere *Geschwader* (eskadrer). Flotiljene ledes av flotiljeadmiraler. 

Det danske Marinehjemmevernet er oppstilt i hjemmevernsflotiljer (HVF): 30 flotiljer bestående av et hjemmevernsfartøy med besetning, fem bevoktnings- og nærforsvarsflotiljer tilsvarende et kompani i Hæren, samt musikk- og stabsflotiljer. 

## Referanser
Emilio Gentile

**Emilio Gentile** (født i 1946 i Bojano, Provinsen Campobasso) er en italiensk samtidshistoriker som har spesialisert seg innenfor fascismen, med spesielt fokus på kulturen og ideologien bak den. Gentile regnes for å være én av Italias viktigste bidragsytere i studiet av italiensk fascisme. 

Han var student av Renzo De Felice som spesialiserte seg i fascisttiden og som skrev en lang biografi om Benito Mussolini. 

I dag er Gentile professor ved Universitetet i Roma og er mest kjent for sin teori om politisk religion, og er én av de første til å koble totalitarismebegrepet til religion. Hans forskning fokuserer på å se forskjellene mellom de politiske og de religiøse elementene i de totalitære regimene som oppstod i mellomkrigstiden. Han fastslår også at kommunisme, fascisme og nazisme var i grunnen politiske religioner kamuflert bak ideologiene. I den senere tid har han fått oppslutning av flere forskere.

### Gentile om fascismen
Ifølge Gentile hadde ikke fascistene sin egen teologi, men egen moralitet. De konstruerte heller sin egen tro basert på mytologi, gamle helter, egne ritualer og symboler, og på denne måten kunne oppnå sakralisering av staten. Disse elementene innenfor fascismen viser likheter i forhold til tradisjonell religion og kan på bakgrunn av det karakteriseres som en «politisk religion». Gentile mente å se religiøse eller kvasireligiøse trekk i fascismen fordi de ønsket å lage sin egen tro som folk kunne dyrke og vende lojale til. Han anså fascismen som en religion fordi den hadde en slags genuin religiøs tilnærming der den skulle ta tak i å forstå livet. Han mente videre at det var en bevegelse som hadde oppstått fra hele nasjonens sjel, og at de også hadde dannet et eget konsept for staten. Ifølge Gentile så Mussolini på sin fascistiske bevegelse som en «nasjonal religion». Hans makt økte ved å institusjonalisere fascismen som en religion: *A religious or political belief is based on faith, but it could never last without rituals and symbols.*  

I forbindelse med angrepene den 11. september presenterte han sine teorier om politisk religion til USA. Det er på bakgrunn av Gentiles teorier om politisk religion at islamisme blir betraktet som en totalitær ideologi. 

## Referanser