open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sivuca

**Severino (Sivuca) Dias de Oliveira** (født 26. mai 1930 i Itabaiana, Brasil, død 14. desember 2006 i João Pessoa, Paraíba) var en brasiliansk jazzmusiker (trekkspill), kjent for flere utgivelser og opptredener med skandinaviske jazzartister på 1980-tallet.

Hans profesjonelle karriere tok fatt i Pernambuco der han vokste opp, og utga sitt første album med Humberto Teixeira (1950), hvorpå han arbeidet i radio og fjernsyn i Rio de Janeiro fra 1955.  Med «Os Brasileiros» turnerte han Europa (1958).  Han flyttet til New York (1964–1976) og samarbeidet bl.a. med Miriam Makeba.

Han gjorde innspillinger med Putte Wickman (*P.W. & Sivuca*, 1969), Ulf Wakenius' «Guitars Unlimited» (1987) og Sylvia Vrethammar (*Rio de Janeiry Blue*, 1985; *Rendezvois in Rio*, 1995).  Hans «Sivuca Brasilian Group» turnerte skandinavia rundt 1990.

## Utgivelser
* *Motivo para Dançar* (1956)
* *Motivo para Dançar Nº 2* – Sivuca e Seu Conjunto (1957)
* *Rendez-vous a Rio* (1965)
* *Golden Bossa Nova Guitar* (1968)
* *Sivuca* (1968)
* *[[Putte Wickman]] & Sivuca* (1969)
* *Sivuca* (1969)
* *Joy – Trilha Sonora do Musical* – Oscar Brown Jr. / Jean Pace / Sivuca (1970)
* *Sivuca* (1973)
* *Live at the Village Gate* (1975)
* *Sivuca e Rosinha de Valença Ao Vivo* (1977)
* *Sivuca* (1978)
* *Forró e Frevo* (1980)
* *Cabelo de Milho* (1980)
* *Forró e Frevo Vol. 2* (1982)
* *Vou Vida Afora* (1982)
* *Onça Caetana* (1983)
* *Forró e Frevo Vol. 3* (1983)
* *Forró e Frevo Vol. 4* (1984)
* *Sivuca & Chiquinho Do Accordion* (1984)
* *Som Brasil* (1985)
* *Chiko's Bar* – Toots Thielemans & Sivuca (1986)
* *Rendez-Vous in Rio* Sivuca / Toots Thielemans / Sylvia Vrethammar (1986)
* *Sanfona e Realejo* (1987)
* *Let's Vamos* – Sivuca & Guitars Unlimited (1987)
* *Um Pé No Asfalto, Um Pé Na Buraqueira* (1990)
* *Pau Doido* (1993)
* *Enfim Solo* (1997)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Hunerik

**Hunerik** (død 23. desember 484) var vandalenes konge fra 477 til 484 og den eldste sønn av Geiserik. 

## Liv og virke
Han gikk bort fra sin fars imperiale politikkog konsentrerte seg hovedsakelig om interne saker. Han var gift med Eudocia, datter av den vestromerske keiseren Valentinian III (419&ndash;455), men hun forlot ham antagelig i 472.

Til tross for at han tilhørte ariansk kristendom, tillot Hunerik i begynnelsen av sitt styre valget av en ny katolsk biskop i Karthago og forfulgte manikeernes sekt. Så begynte han å forfølge katolikkene. Denne forfølgelse kjennes fra den katolske biskop Victor av Vita (i den nordafrikanske provins Byzacena), som kort tid etter forfattet *Historia persecutionis Africanae provinciae*. Dette er den viktigste historiske kilden, men ikke den eneste. Selv om biskopen ikke skriver helt objektivt (han kaller for eksempel kongen for «brølende løve» som henspiller på en nytestamentlig beskrivelse av djevelsen, og som den verste av alle illgjeningsmenn), er det klart at forfølgelsen ble gjennomført med stor brutalitet.

Hunerik straffet alle katolske vandaler. Videre forsøkte han å gjøre katolsk eiendom om til statlig eiendom, men da dette førte til for store protester fra den bysantinske keiseren, valgte han å forflytte et antall katolikker til provinser langt unna i stedet. 

Den 1. februar 484 organiserte han et møte mellom katolske og arianske biskoper, men den 24. februar erklærte han katolikkene som vranglærere. Et antall katolske biskoper ble forflyttet til Korsika, de fleste andre ble fjernet fra sitt embete, men fikk holde seg i nærheten av deres tidligere bispedømme. Noen få ble martyrer. 

I hans relasjoner med andre stater, hadde ikke Hunerik prestisjen som hans far Geiserik hadde nøt godt av. Men vandalene beholdt sin sjømakt og sin kontroll over øyene i det vestlige Middelhavet. Men maurerne i innlandet, som hadde vært i ro på Geiseriks tid, klarte å erobre noen vandalske utposter i sitt område. Dermed svekket de forbindelsen mellom vandalenes hovedområde rundt Karthago og deres vestligste områder rundt Tanger.

Han myrdet også mange medlemmer av asding&ndash;dynastiet. Hunerik var den første vandalerkongen som brukte tittelen *konge av vandalene og [[alanerne]]*. Samtidig presenterte Hunerik seg i vandalerriket som etterfølger av de romerske keisere, blant annet ved at han gav lover som holdt seg tett opp til romerske forbilder, og ved at han endret navnet til havnebyen Hadrumetum (som er det moderne Sousse i Tunisia) til *Uniricopolis* - det vil si, etter seg selv.

Han ble etterfulgt av sin nevø Guntamund, og få sørget over ham blant vandalene eller deres undersåtter på grunn av hans grusomhet.

## Litteratur
* Helmut Castritius: *Die Vandalen*. Kohlhammer, Stuttgart u.a. 2007.
* John Robert Martindale: *The Prosopography of the Later Roman Empire* (PLRE). Bd. 1, Cambridge University Press, Cambridge 1971, s. 572f. (online)

## Referanser
Guntamund

**Guntamund** (født ca. 450, død 496) var vandalenes og alanernes konge fra 484 til 496. Han etterfulgte sin upopulære onkel Hunerik, og av den grunn alene opplevde han et nokså vellykket styre.

Guntamund var den andre sønnen til Gento, den fjerde og yngste sønnen til Geiserik, grunnleggeren av vandalenes kongedømme i Afrika. Siden de fleste av Geiseriks nærmeste familie døde unge, var Guntamund det eldste mannlige medlemmet i familien da Hunerik døde i 484. Etter hans bestefars lover om etterfølging på tronen, ble han utropt til konge. 

Guntamund tjente gjennom hele sitt styre på det faktum at vandalenes mektigste rivaler, vestgoterne, østgoterne og Østromerriket, var alle involvert i kriger. Selv om vandalenes makt hadde avtatt kraftig siden dets toppunkt under Geiserik, opplevde de fred under Guntamund. Han lettet også trykket på forfølgingene av katolikkene som begynte under Hunerik, et grep som dempet noe av uroen i hans kongedømme, og stabiliserte kongedømmets økonomi som var på grensen til kollaps under Hunerik.

Uheldigvis for vandalene fulgte Guntamund i fotsporene til hans nærmeste familie og døde nokså ung, midt i førtiårene. Han ble etterfulgt av sin bror Trasamund som ikke var like effektiv i styret av kongedømmet.

## Referanser
Sjakkur

Et **sjakkur** (eller **sjakklokke**) brukes for å måle tiden som er blitt benyttet i sjakk og andre spill mellom to personer der betenkningstiden er begrenset. Det består av to klokker som er koblet sammen på en slik måte at når den ene går, så stopper den andre. Når en spiller har gjort et trekk trykker han ned knappen på sin klokke, noe som stopper hans klokke og setter igang motstanderens.

Klassiske analoge ur med urskiver er fortsatt svært vanlige og ikke så forskjellige fra de opprinnelige sjakkurene. Et tidlig problem var at det på en vanlig klokke ikke er lett å si på sekundet når langviseren peker rett opp og at tidsbegrensningen er oversteget. Da tidsbegrensing i sjakk først ble innført var straffen for å overstige tidsbegrensningen en liten bot og det var derfor ikke så kritisk å ha det helt nøyaktig når betenkningstiden var overskredet, men da straffen ble at partiet ble dømt til tap hvis man begikk en «klar» overskridelse førte det til en del krangler. For å synliggjøre når betenkningstiden er oppbrukt er derfor analoge sjakkur utstyrt med en «klaff» litt til venstre for 12-tallet. Når tiden er i ferd med å løpe ut vil langviseren løfte klaffen oppover inntil langviseren passerer 12 da klaffen faller og markerer at tiden er ute.

Som regel er sjakkuret innstilt til å la klaffen falle når uret viser kl. 6. Hvis tidsbegrensningen er f.eks 40 trekk på 90 minutter og deretter 30 minutter på resten av partiet stilles klokken til 4:30. (I så fall vil klaffen løftes og så falle kl. 5 også, men det har ingen betydning bortsett fra å markere at en halvtime har gått.) Når 40 trekk er blitt spilt stilles klokken, som regel av turneringslederen, en halvtime tilbake etter beste skjønn. (Hadde andre tidskontroll vært resten av partiet på 60 minutter kunne man heller bare la klokken gå til 7.) For å telle trekkene har begge spillere noteringsplikt.

Sjakkur med digitale visere har blitt vanligere og har en rekke fordeler overfor de analoge. De sier på sekundet hvor mye betenkningstid spilleren har igjen og er mer nøyaktige. I tillegg kan digitale ur oftest håndtere en rekke andre typer tidsbegrensning, som å gi 15 sekunder ekstra for hvert trekk som spilles. Enkelte ur er også utstyrt med trekktellere, men da uret av og til stanses på grunn av remiskrav eller feil fra en spiller er ikke dette så vanlig. Digitale ur er imidlertid noe dyrere enn de analoge.
Trasamund

**Trasamund** (født 450, død 523) var vandalenes og alanernes konge fra 496 til 523, den fjerde kongen i vandalenes kongedømme i Nord-Afrika, og styrte lenger enn noen annen vandalkonge i Afrika, med unntak av sin bestefar, Geiserik.

Trasamund var den tredje sønnen av Geiseriks fjerde sønn, Gento, og ble konge i 496 bare fordi alle Geiseriks sønner og hans egen bror, kong Guntamund, alle døde før de ble 50 år. Da Guntamund døde, var han den ene av to gjenlevende barnebarn av Geiserik og arvet tronen i henhold til en lov som hans bestefar innførte, som gav kongetittelen til det eldste mannlige medlemmet av en avdød konges familie.

Han har vanligvis blitt beskrevet som en ineffektiv hersker. Under hans lederskap ser vandalenes kongedømme ut til å ha fortsatt nedgangen som begynte med Geiseriks død og mistet kontrollen over nesten hele dagens Algerie til berberne. I det siste året av hans styre, ble den viktige byen Leptis Magna plyndret av berberne.

På den andre siden ser det ut til at han opprettholdt et sterkt grep om kjerneområdet til vandalenes kongedømme som bestod av dagens Tunisia og det østlige Algerie. Han gjorde også slutt på mange års forfølgelse av katolikker som hadde begynt under hans onkel Huneriks styre, et grep som forbedret vandalenes forbindelser med Østromerriket.

Trasamund døde i 523 og ble etterfulgt av sin fetter Hilderik, den førstefødte sønnen til Hunerik.
Storyville Jazz Club

**Storyville Jazz Club** (etablert i Molde den 27. januar 1953) er en norsk jazzklubb, kjent som en av de første i landet, og i dag den nest eldste i landet.

Byen hadde **Molde Hot Club** i en kortere periode, frem til 1946, og miljøet etablerte så ny klubb etter initiativ av Størk Halstensen, Rolf Huseby og Otto «Kikkan» Sættem, som satt som leder 1953-1965, og var sentral i etableringen av Norsk jazzforbund (1953), der han satt som leder fra 1975 til 1977. Klubbens første konsert var med Egil Monn-Iversens orkester, med Per Asplin som solist.

Klubben hadde sitt eget «Dixielandband», «Storyville Dixieland Band, «Baby Jazzband» ble prisvinnere i NM for amatørjazzband (1959) og senere vant trompetisten Åge Venås med sin kvartett samme NM.
Klubben etablerte landets første jazzfestival, Moldejazz i 1961. 
Kjente jazzmusikere som er fostret av klubben er Jan Inge Melsæter, Lars Martin Thomassen, Terje Venaas, Erling Aksdal, Ola Kvernberg og Tuva Halse, og dessuten band som Artur Bleiken og hans jazzbeskjed, og Dixi (1996–). Dixi var startsted for de anerkjente Hayden Powell og Daniel Herskedal.

Øyvind Aasgård skrev klubbens historie i boken *Stort miljø i liten by* til 50-årsjubileet i 2003.

Klubben gikk i 2005 – etter en tid med lav aktivitet – sammen med Molde Jazzmusikerlaug, og har siden den tid igjen vært svært aktiv med ukentlige arrangementer, til dels i samarbeid med og finansiert av jazzfestivalen (Moldejazz).

I 2012 flyttet klubben inn i lokalet «Storyville» i Moldes nye kulturbygg, Plassen.

I 2013 fylte klubben 60 år. Dette ble markert med en stor jubileumskonsert på Plassen, hvor moldemusikere fra 15 til 73 år ble satt sammen til et storband. Musikk av Petter Wettre og Hans Mathisen, som også deltok på konserten. Samme år ble klubben tildelt Kulturprisen av Molde kommune.

I 2014 ble Storyville Jazz Club kåret til årets jazzklubb.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
CONCACAF

**Confederation of North, Central American and Caribbean Association Football** (**CONCACAF**) (fransk: *Confédération de football d'Amérique du Nord, d'Amérique centrale et des Caraïbes*, spansk: *Confederación Norte-Centroamerica y del Caribe de Fútbol*) er det nord- og mellomamerikanske fotballforbundet. Det ble stiftet i 1961. Det er Gold Cup for kvinner og menn og CONCACAFs mesterliga som er de to cupene som spilles i CONCACAF.

## Lag i CONCACAF
Lagene i føderasjonen skal i utgangspunktet være fra det nordamerikanske kontinentet, men også tre lag fra Sør-Amerika er med. De tre regionene som kontinentet kan deles i har også hver sin organisasjon som er en del av CONCACAF (derav navnet):
* Land fra Nord-Amerika (region) er med i NAFU, med unntak av Bermuda. Grønland er på sin side ikke med i noen organisasjoner grunnet lite aktivitet. 
* Land fra Mellom-Amerika (ikke medregnet sydlige Mexico) er med i UNCAF.
* Land fra Karibia er med i CFU. Her finner man også Bermuda fra den geografiske Nord-Amerika-regionen, og Surinam, Guyana og Fransk Guyana fra Sør-Amerika.

### Oversikt

## Se også
*NAFU
*UNCAF
*CFU
*NAFC
*CCCF
## Eksterne lenker
*
Eregion

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var **Eregion** et av Noldo-alvenes kongeriker i Eriador i det andre tidevervet. Det var plassert nær ved vest porten til dvergenes rike Khazad-dûm, og lå i skyggen av Hithaeglir (Tåkefjellene). Eregions hovedstad var Ost-in-Edhil.

Eregion var befolket av alver av Noldoenes folk, og i en tid ble de styrt av Galadriel og Celeborn, helt til disse dro til Lothlórien på den østre siden av Tåkefjellene. Alvene i Eregion levde i fred og harmoni med dvergene fra Khazad-dûm, og de handlet fritt med dvergene i *Hadhodrond* som var alvenes navn på Khazad-dûm.

Etter at Galadriel og Celeborn hadde dratt fra Eregion var det Celebrimbor, en etterkommer av Fëanor, som overtok styre. Under hans styre ble Eregions alver venner med Annatar, *Herre av Gaver*, og skapte maktens ringer. Da Annatar ble avslørt som den onde herren Sauron prøvde Eregions alver å holde ringene fra å falle i Saurons hender, men de greide bare å redde Vilya, Narya og Nenya (de tre alveringene). Eregion ble totalt utslettet, og de overlevende flyktet til Lindon, Lothlórien og tilfluktsstedet Imladris (Kløvendal).

I det tredje tidevervet var Eregion et fint men ubebodd land.
Cellulose

**Cellulose** (C6H10O5)n, også kalt **kostfiber**, er et polysakkarid. Cellulosemolekylet er en lang ugrenet kjede av β-glukoseenheter som er bundet sammen av β 1→4 bindinger. Kjedelengden kan være fra noen hundre til fler titalls tusen enheter.

Cellulose er den vanligste organiske forbindelsen på jorden. Det produseres av planter, alger, noen bakterierer og kappedyr, men den vanligste kilden for cellulose i industrien er plantemateriale. Innholdet av cellulose i bomull er 90&nbsp;% og i treved ca. 50&nbsp;%.

## Historie
Cellulose ble oppdaget i 1838 av den franske kjemikeren Anselme Payen, som isolerte det fra plantemateriale og bestemte den kjemiske formelen. Cellulose ble andvendt til å produsere den første termoplastiske polymer, celluloid, av Hyatt Manufacturing Company i 1870. Hermann Staudinger fant polymerstrukturen til cellulose i 1920. Forbindelsen ble forste gang syntetisert (uten bruk av enzymer) in 1992, av Kobayashi og Shoda.

## Økologi
Cellulose bygger opp celleveggene i planteceller og utgjør en tredel av alt organisk materiale i naturen. Både planter og belgfrukter (erter, bønner m.m.) inneholder mye cellulose.

Mennesker kan ikke fordøye cellulose, men det virker stimulerende og rensende for fordøyelseskanalen. En rekke dyr kan imidlertid utnytte cellulose. Disse kaller vi planteetere. Enkelte sopper (som de fleste kjuker) kan bryte ned cellulose, og danner «brunråte». Hvit- eller brunråte er et viktig artskjennetegn hos kjuker.

## Industriell anvendelse
Cellulose har en bred teknisk anvending. 
*Cellulosemasse kalles kjemisk masse og anvendes som papirmasse til høykvalitetspapir.
*Dissolving cellulose anvendes til å lage regenerert cellulose som viskose og  cellofan
*Trefiberisolering
*Tekstiler. Av cellulose blir det fremstilt tekstiler i viskose, eller den forsterkede typen modal. Andre navn er cellull, kunstsilke, rayon. Inngår ofte som blandingsfiber i andre tekstiler. 
*Konsistensgiver
*Lim
*Sprengstoff, da ofte i form av cellulosederivat
*Uderivatisert cellulosepulver anvendes for å lage tabletter (legemiddel).
*Celluloselakk, en lakktype som på første halvdel av 1900-tallet var nærmest enerådende. Fortsatt brukes den til spesielle ting som restaurering, musikkinstrumenter etc.

## Se også
*Celluloseproduksjon

## Referanser
Emerië

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden er **Emerië** en region i midten av øya, og kongeriket, Númenor.

Emerië var et område av grønne daler, hvor folk holdt sauene sine. Folket som levde i Emerië var hovedsakelig av Bëoriansk avstamning (etterkommere av de som tidligere tilhørte Bëors hus i Beleriand), og de snakket Adûnaisk med aksent og mange Bëorianske ord og andre rariteter.

Erendis, kona til Tar-Aldarion, kom fra Emerië, og etter at de to ble skilt dro hun tilbake dit og ble der helt til hun døde.
Karolinerne

**Karolinerne** (av Carolus, latinisert form av navnet Karl, svensk *karolinerna*) er betegnelsen på soldatene til Karl XII av Sverige som styrte fra 1697 til 1718, herunder den svenske arméen ledet av Carl Gustaf Armfeldt som ble overrumplet av uvær i Tydalsfjellene i januar 1719, se karolinernes dødsmarsj.

## Se også
* Karolinsk tid, perioden 1654–1718 i svensk historie
* Karolinernes dødsmarsj, svenskenes tilbaketog over Tydalsfjellene 1719
* Den store nordiske krigen, krig 1700–1721 mellom Sverige og Sachsen-Polen, Danmark-Norge, Russland, Preussen og Hannover

### Liknende ord
* Karolinene, stort øyområde i Stillehavet med blant annet Palau og Mikronesia
* Karolingerne, et fransk herskerdynasti i middelalderen

## Referanser
Gévaudan

**Gévaudan** er et fjellrikt og vanskelig fremkommelig område i fjellområdet Massif Central i det sørlige Frankrike. Det ligger for det meste innen dagens departement Lozère; litt av nordenden strekker seg inn i Haute-Loire. Området har sitt navn etter den galliske stammen gabalene. 

## Historie
Etter den romerske erobringen av områder ble gabalenes gamle hovedstad Anderitum bevart under navnet Gabalum (nå Javols). 

I middelalderen var området kjent som *Pagus Gabalum*, og ble underlagt grevskapet Toulouse. I 1096 dro greven av Toulouse på korstog, og overlot den østlige delen av Gévaudan til biskopen av Mende. Byen Mende hadde i løpet av det 10. århundre erstattet Javols som religiøst og administrativt senter. Den vestlige delen av Gévaudan utgjørde visegrevskapet Grèzes. 

Biskop Adalbert av Mende bestemte seg for å utnytte den manglende interessen for området fra verdslige makthavere, og bad kong Ludvig VII om å få overført den verdslige autoritet over området. Dette ble gitt i *Bulle royale du Gévaudan*. Gévaudan ble derigjennom det første okstitansktalende området som nominelt ble underlagt den franske monarken. Biskopen av Mende fikk tittelen greve av Gévaudan, og kunne slå mynt og holde rettssaker. Nominelt var Gévaudan en del av Languedoc, men hadde sine egne myndigheter til 1789. 

På begynnelsen av det 16. århundre var området svært velstående, ikke minst på grunn av at flere pilegrimsveier gikk gjennom området. Men omkring 1550 ble den protestantiske grupperingen *[[Camisarder|camisardene]]* en maktfaktor der, og en serie religøst motiverte kriger raserte Gévaudan. 

Området ble også hardt rammet under begge verdenskriger i det 20. århundre.

## Se også
* Beistet i Gévaudan
Christophe Gans

**Christophe Gans** (født 11. mars 1960 i Antibes) er en fransk filmregissør. 

Gans ble tidlig filminteressert, og laget i ungdomsårene samurai- og Kung fu-filmer med et Super 8-kamera. Han begynte i 1980 på den franske filmskolen Idhec, og laget sin første profesjonelle kortfilm, *[[Silver Slime]]*. Han hadde en interesse for bisarr og voldelig film, og forsvarte i sitt tidsskrift *Starfix* regissører som David Cronenberg, Dario Argento, Russel Mulcahy, David Lynch og John Carpenter. 

I 1994 regisserte han en av tre deler av *[[Necronomicon]]*. Et prosjekt for å filmatisere Jules Vernes klassiker *[[En verdensomseiling under havet]]* slo feil etter to års arbeid. I 1999 fikk han tilbud om å filmatisere historien om Beistet i Gévaudan, noe han gjorde i *[[Ulvenes klan]]* (2001).

## Filmografi
* *[[Silent Hill]]* (2006)
* *[[Ulvenes klan]]* (2001)
* *[[Crying Freeman]]* (1995)
* *[[Necronomicon]]* (del 2, 1994)
* *[[Silver Slime]]* (1981)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Trashigang

**Trashigang** (eller *Tashigang*) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan, og det aller østligste.

De fleste innbyggerne i Trashigang tilhører folkegruppen Sharchop, som betyr «østboere» på Dzongkha. Sharchop antas å være av blandet indisk og Tibetansk opprinnelse, mens majoritetsgruppen Ngalop som bor i sentrl- og vest-Bhutan er av overveiende tibetansk opprinnelse. 

Fylkeshovedstaden er **Trashigang**, andre byer er **Radhi** og **Phongmey**. Poteter og grønnsaker er de viktigste salgsvarene fra landbruket, men fylket produserer også ris, lavendel, mais, hvete og sennep. 

Selv om det er lite bymessig, har fylket den tetteste befolkningen i landet. Dette var en gang et ledd i en viktig handelsrute mellom Assam og Tibet, og den viktigste ruten for handel mellom Bhutan og India går gjennom fylket. Markedene ligger i nabofylket Samdrup Jongkhar.

Sherubtse College, det opphavelige college i Royal University of Bhutan, etablert i 1964, ligger i Trashigang.

## Reisemål
Mange pakketurer til Bhutan omfatter en reise fra Thimpu til Trashigang, selv om reisen tar 17 timer langs hovedveien i landet.

Trashigang dzong ble bygd så tidlig som i 1659, til forsvar mot tibetanske angrep. Det ligger høyt og fritt i landskapet. 

Gom Kora 28 km fra fylkeshovedstaden er et gammelt *lhakhang* (tempel), kjent for sin steinhage, hvor det er bevart et hellig fottrinn etter Guru Rinpoche.

## Gewog
Trashigang består av 16 underdistrikt *[[gewog]]*:
*Bartsham Gewog
*Bidung Gewog
*Kanglung Gewog
*Kangpara Gewog
*Khaling Gewog
*Lumang Gewog
*Merak Gewog
*Nanong Gewog
*Phongmey Gewog
*Radhi Gewog
*Sakten Gewog
*Samkhar Gewog
*Shongphu Gewog
*Thrimshing Gewog
*Uzorong Gewog
*Yangneer Gewog
*of Wamrong

## Eksterne lenker
* Trashigang Dzongkhag
* Bhutan Portal  offisiell informasjon
* Chhundu.com.bt
* art.com bilde av Trashigang dzong
* joeenglander.com bilde av Trashigang dzong
* joeenglander.com bilde fra Trashigang
Dokumentavgift

**Dokumentavgift** er en særavgift til statskassen. Avgiftsplikten inntrer ved tinglysing av dokumenter som overfører hjemmel til fast eiendom, herunder bygning på fremmed grunn og tilhørende festerett til tomta. Avgiften er 2,5&nbsp;% av eiendommens markedsverdi, dog minst 250 kroner. Ved tinglysing av førstegangs overføring av hjemmel til eierseksjon eller til fysisk del av eiendom i forbindelse med oppløsning av borettslag og boligaksjeselskaper, betales en fast avgift på 1&nbsp;000 kroner per hjemmelsoverføring.

Dokumentavgiften avløste stempelavgiften i 1976. Dokumentavgiften er fiskalt begrunnet, dvs. at den kun har til hensikt å skaffe staten inntekter. Størrelsen på avgiften er derfor ikke ment å dekke statens kostnader ved tinglysing. Disse kostnadene dekkes av tinglysingsgebyret.

Dokumentavgiften innbragte i 2010 henhold til revidert nasjonalbudsjett for 2011 ca. 5,4 mrd. kroner. 

I den politiske debatten omtaler motstandere av dokumentavgiften den ofte som «flytteskatt».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dokumentavgiftsloven
* Forskrift om dokumentavgift
* Toll- og avgiftsdirektoratet
Camisarder

**Camisarder** var franske protestanter (hugenotter) i fjellområdet Cevennene i den sørlige sentrale delen av landet. De gjorde opprør på grunn av forfølgelsene som fulgte tilbaketrekkingen av Ediktet fra Nantes i 1685. Navnet kommer antagelig av skjortene, *camisa*, som de bar i sine nattlige raid. 

Opprøret brøt ut i 1702, og de hardeste kampene fant sted i 1704. Deretter fulgte mindre kamphandlinger inntil 1710, og en fredsavtale i 1715. De ble møtt av katolske soldater, som ble kjent som *hvite camisarder* som en motsetning til de svartkledde protestantene. Begge grupper var beryktet for sine overgrep.
Mebond

**Mebond** eller **Mebonden** er et tettsted og administrasjonssenteret i Selbu kommune i Trøndelag. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger ved sørøstenden av Selbusjøen ved munningen til Nea. Tettstedet ligger omtrent 63 kilometer sørøst for Trondheim og 40 kilometer sør for Stjørdal. Selbu kirke fra 1150 ligger her.

Mebond var en sentral plass under andre verdenskrig. SS-personell fra Tyskland holdt til der i perioden 1941&ndash;1945.

Tettstedet er skiltet som Selbu Sentrum.

## Referanser
Florian Henckel von Donnersmarck

**Florian Maria Georg Christian Graf Henckel von Donnersmarck** (født 1973) er en tysk filmregissør og manusforfatter.

Han tilhører den grevelige schlesiske adelsslekten Henckel von Donnersmarck, og er sønn av Lufthansa-direktøren Leo-Ferdinand Graf Henckel von Donnersmarck, som også var bailli og leder for den tyske seksjonen i Malteserordenen.

Florian Henckel von Donnarsmarck vokste opp i New York, Berlin, Frankfurt am Main og Brussel. Etter to års studier i St. Petersburg og en kort karrière som russisklærer, tok han mastergrad i filosofi ved Oxford-universitetet. Samtidig begynte han sin filmkarrière, med et praktikantopphold hos Richard Attenborough. Senere studerte han ved Hochschule für Fernsehen und Film i München, hvor han laget spillefilmen *[[De andres liv]]*. Filmen ble belønnet med Oscar for beste fremmedspråklige film i 2006.

Henckel von Donnersmarck er gift med juristen Christiane Asschenfeldt, og har to barn.

## Filmografi
* 2005 – *[[De andres liv]]* (regi, manus, medprodusent)
* 2003 – *Petits mythes urbains* (regi)
* 2002 – *Der Templer* (regi)
* 1999 – *Dobermann* (regi, manus, produsent)
* 1998 – *Das Datum* (regi, manus, produsent)
* 1997 – *Mitternacht* (regi, manus, produsent)

## Bibliografi
* Florian Henckel von Donnersmarck: *Das Leben der anderen.* Suhrkamp, Frankfurt am Main 2006, ISBN 3-518-45786-1
* Florian Henckel von Donnersmarck: *Das Leben der anderen. Geschwärzte Ausgabe.* Suhrkamp, Frankfurt am Main 2007, ISBN 3-518-45908-2

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  
*  Biografi
Bue (geometri)

En **bue** eller **boge** er i geometri en vilkårlig kontinuerlig del av en kurve.   
Noen forfattere bruker en strengere definisjon, ved tilleggskrav til kurvesegmentet.  En sirkelbue, ofte bare kalt en bue, er en del av en sirkel.

## Formell definisjon

Tilsvarende som for en kurve kan en bue defineres basert på en funksjon F fra et reelt intervall I inn i et rom V:

: F: I \rightarrow V 

Noen forfattere refererer til verdimengden til F som kurven, andre til funksjonen F.  Hvilke tilleggskrav som stilles til
funksjonen F og rommet V varierer med forfatter og sammenheng.  Eksempler på tillegskrav kan være

* Funksjonen F er kontinuerlig.  Med en slik definisjon blir begrepene bue og kurve synonyme.  
* Buen er *glatt*, det vil si er deriverbar og har kontinuerlige deriverte, slik at teori for differensialgeometri gjelder for buen.
* Funksjonen F er bijektiv, det vil si en en-til-en-avbildning.
* Funksjonen F er homeomorf og intervalet I er lukket

## Buelengde

En bue er i det euklidske rommet \mathbf{R}^3 definert med en parameterframstilling

:
\mathbf{r}(t) = x(t)\mathbf{i}+ y(t)\mathbf{j} + z(t)\mathbf{k} \qquad  t \in [a,b] . 


Buen er *glatt* når funksjonene x(t), y(t) og z(t) er deriverbare og de deriverte er kontinuerlige.  For en slik bue er buelengden gitt ved

:L = \int_{a}^{b}| \mathbf{r}\ '(t)|\,dt= = \int_a^b \sqrt{ x'^2 + y'^2 +  z'^2} \; dt \ . 

Her betyr merket den deriverte med hensyn på parameteren t, slik at x' = dx / dt.

## Sirkelbuen

En sirkelbue er en del av en sirkel.  I klassisk geometri for planet brukes sirkelbuen mye, konstruert ved hjelp av en passer.  I denne sammenhengen brukes kortformen «bue» ofte ekvivalent med «sirkelbue».  
Sirkelbuen har sentrum og radius lik sirkelen den er en del av.

En bue sies å være *utspent* av en vinkel dersom buen har sentrum i toppunktet til vinkelen og har endepunkt på vinkelbeina.

En sirkelbue kan defineres ved å oppgi sentrum og radius, samt endepunktene til buen. Alternativt kan en gi ett endepunkt og størrelsen på vinkelen som utspenner buen.

Sirkelbuer danner grunnlaget for definisjon av vinkelmålet radian, definert som lengden av en bue utspent av vinkelen, delt på radien til sirkelbuen.  
Lengden av en sirkelbue L som spenner over en vinkel \theta målt i radianer er gitt ved

:
L =  r \theta ,


når r er radien til buen.

Er vinkelen målt i grader, så er lengden av en bue utspent av vinkelen v gitt ved

:
L = \pi r \frac{v}{180}


Vinkelmålet grader kan også deles opp i mindre enheter bueminutt og buesekund.

En sirkelsektor er en del av en sirkel, begrenset av to radier og en sirkelbue.  Arealet A av en sirkelsektor er gitt ved

:A = \frac{1}{2}r^2 \theta

## Referanser





## Eksterne lenker
* www.mathopenref.com *Definition and properties of a circular arc*.  Med interaktiv animasjon.  Besøkt 12. desember 2019.
Soppsky

**Soppsky** er en sky av røyk og gass som oppstår ved store eksplosjoner i åpen atmosfære.

De har fremfor alt blitt forbundet med sprengning av atomvåpen, men også andre eksplosjoner, branner og vulkanutbrudd kan gi opphav til fenomenet.

En kraftig eksplosjonen danner et krater som fokuserer varme og utblåsning loddrett oppover. Det blir en konsentrert, hurtig stigende røyk- og gass-strøm som stopper opp og danner «hatten», så høyt over bakken som kreftene klarer. En soppsky kan lages i liten målestokk, ved hjelp av en kopp og litt krutt f.eks.

 
 

## Eksterne lenker
*
Radio Free Afghanistan

**Radio Free Afghanistan** er en radiostasjon som drives av den amerikanske regjeringen i Afghanistan. Den har eksistert i to forskjellige perioder: den første stasjonen ble opprettet i 1985 og eksisterte til 1993, og kringkastet et antisovjetisk budskap for å oppfordre afghanere til motstand mot den sovjetiske okkupasjonen. Stasjonen var ment som en parallell til Radio Free Europe/Radio Liberty. Fra 2002 har amerikanske myndigheter igjen drevet en radiokanal med dette navnet, som (pr. 2006) kringkaster 12 timer om dager på språkene pusjtu og dari. Kanalens oppdrag beskrives som «å fremme og sikre demokratiske verdier og institusjoner i Afghanistan ved å spre nyheter, korrekt informasjon og idéer».

## Eksterne lenker
* azadiradio.org – offisiell side
Henry VIII (andre betydninger)

**Henrik VIII** har flere betydninger:

*En britisk konge som levde på 1500-tallet: Henrik VIII av England
*En britisk mini-serie på TV fra 2003: *[[Henry VIII (serie 2003)|Henry VIII]]*.
Traceroute

**traceroute** (**tracepath** i moderne Linux-systemer, **tracert** i Windows) er et verktøy for datanettverk for å finne vegen  datapakker tar i et IP-basert nettverk.

## Hvordan Traceroute virker
Traceroute virker ved at det øker TTL-verdien i pakkehodet til hver enkelt pakke. Den første pakken har en TTL-verdi på én, den andre har verdien to, den tredje har verdien tre og så videre. Når pakken passerer et knutepunkt på nettverket (for eksempel en router), trekker dette punktet én fra på TTL-verdien før pakken sendes til neste knutepunkt.

Når TTL-verdien når 1, droppes pakken. I tillegg sendes det en ICMP-melding som sier hvor pakken endte, levetid utløpt. Traceroute-verktøyet bruker disse returpakkene til å opprette en oversikt over hvilke steder pakken passerte på vegen til mottaker.

«Vegkartet» viser hviken veg denne serien pakker gikk, dette innebærer ikke at neste serie pakker til bestemmelsesstedet nødvendigvis vil gå samme veg.

## Forskjellige varianter
På moderne Unix og Linux-baserte operativsystemer bruker traceroute UDP-datapakker, over porter høyere enn 33434.

Windows' tracert-program bruker ICMP ekko-forespørsler istedenfor.

Samtlige utgaver av traceroute er avhengig av at ICMP-pakker (type 11) sendes tilbake til avsender. Ikke alle nettverk gjør dette, blant annet fordi de ikke vil identifisere seg for crackere.

## Opprinnelse
Ifølge manualen ble det opprinnelige programmet skrevet av Van Jacobson og andre.

## Bruk
Traceroute brukes for utforskning av nettverksproblemer. Ved å vise hvilken veg kommunikasjonen går, hjelper det til å identifisere problemer med routing og brannmurer.

## Eksterne lenker
*RFC792, Standarden for ICMP-meldinger
Stasjon Krabbendijke

**Stasjon Krabbendijke** er en jernbanestasjon på *[[Zeeuwse linje]]* (Roosendaal – Vlissingen). Stasjonen ligger på nordsiden av landsbyen Krabbendijke i den nederlandske provinsen Zeeland, like ved den reformatoriske skolen *Calvijn College*, som har elever mellom 12 og 17 år.

Stasjonen ble åpnet 1. juli 1868, med en stasjonsbygning som er bygget i Staatsspoorwegens husstil. Krabbendijkes perronger ligger skrått overfor hverandre. I første halvår 2006 stopper lokaltoget mellom Roosendaal og Vlissingen her en gang i timen, i begge retninger.

## 2008
I 2008 ble rutetidene i Zeeland forandret. Fjerntogene (intercity's) stopper på alle stasjonene i Zeeland, men for å forkorte reisetiden til Randstad ble tre stasjoner stengt: Arnemuiden, Kapelle-Biezelinge og Krabbendijke.

## Eksterne lenker
* 
* Stasjon Krabbendijke på stationsweb  (nederlandsk)
Stasjon Kruiningen-Yerseke

**Kruiningen-Yerseke** er en jernbanestasjon på *[[Zeeuwse linje]]* (Roosendaal – Vlissingen) i Nederland. Stasjonen ble åpnet 1. juli 1868, og befinner seg i begynnelsen av 2006 på grensen til et industriområde mellom landsbyene Kruiningen og Yerseke i kommunen Reimerswaal på halvøyen Zuid-Beveland.

Stasjonsbygningen som er bygget i Staatsspoorwegens husstil, funksjonerer i senere år kun som venterom. En overgang er forbindelsen mellom perrongen og området sør for jernbanesporet der bortsett fra stasjonsbygningen også en sykkelparkering og en bussholdeplass er plassert.

I første halvår 2006 stopper fjerntoget (intercityen) mellom Vlissingen og Amsterdam her en gang i timen, i begge retninger. Dette gjelder også for lokaltoget mellom Vlissingen og Roosendaal. Da fergesambandet mellom Kruiningen og Perkpolder i Zeeuws-Vlaanderen ble erstattet med Westerscheldetunnelen i 2003, ble antallet reisende til og fra denne stasjonen kraftig redusert. Dette har gjort at en oppheving av stasjonen som stoppested for fjerntoget til Rotterdam og Amsterdam har blitt vurdert flere ganger.

## Eksterne lenker
* Stasjon Kruiningen-Yerseke på stationsweb  (nederlandsk)
Stasjon Kapelle-Biezelinge

**Kapelle-Biezelinge** er en jernbanestasjon i kommunen Kapelle i den nederlandske provinsen Zeeland. Den *[[Zeeuwse linje]]n* (Roosendaal – Vlissingen), som stasjonen er knyttet til er grenselinjen mellom landsbyene Kapelle og Biezelinge.

Stasjonen ble åpnet 1. juli 1868, med en stasjonsbygning som er bygget i Staatsspoorwegens husstil. I første halvår 2006 stopper lokaltoget mellom Roosendaal og Vlissingen her en gang i timen, i begge retninger.

## 2008
I 2008 kommer rutetidene i Zeeland til å bli forandret. Fjerntogene (intercity's) vil da stoppe på alle stasjonene i Zeeland, men for å forkorte reisetiden til Randstad stenges tre stasjoner: Arnemuiden, Kapelle-Biezelinge og Krabbendijke.

## Eksterne lenker
* Stasjon Kapelle-Biezelinge på stationsweb  (nederlandsk)
Yeomen Warders

**Yeomen Warders of 's Royal Palace and Fortress the Tower of London, and member of the Sovereign's Body Guard of the Yeomen Guard Extraordinary**, eller «**beefeaters**» som de gjerne blir kalt, er de tradisjonelle vokterne av Tower of London i Storbritannia. Yeomen Warders (*The Yeomen of the Guard*) ble innsatt av Henrik VII i 1485, med oppgave å være den britiske monarks personlige livvakt og følge ham eller henne i kamp. Oppgavene som livvakt tok slutt under Georg II, og de deltok siste gang i kamp mot franskmenn i slaget ved Dettingen i 1743.

## Kongelig fangevoktere
Under Henrik VIII fikk the Yeoman Warders også rollen som (kongelige) fangevoktere på Tower of London. Det var i denne perioden the Warders fikk rett til å bære «the royal livery» &ndash; den røde livréen eller uniformen. Denne bærer de fortsatt mer eller mindre uforandret fra tudortida når monarken er i Tower eller det pågår en statsseremoni. Til daglig bærer de en mørk blå hverdagsuniform med monarkens monogram i rødt og røde striper og med moderne bukser.

## «Beefeaters»
Man vet ikke helt hvor kallenavnet «beefeaters» kommer fra. Én teori tar utgangspunkt i det franske ordet *buffetier*, som betyr «(kongelig) oppvarter», mens en annen teori bygger på en historie om at vaktene fikk sine daglige rasjoner av kjøtt og derfor ble kalt *beef eaters* («kjøttspisere»). Da Cosimo den store (ord mangler, besøkte?) Tower of London i 1669, skrev han følgende om beefeater-vaktene: «De blir, på spøk, kalt biff-etere, det vil si de som eter biff, og de får daglig en stor rasjon biff av hoffet».

Vaktkorpset ble etablert i 1485, som Henrik VIIs livgarde. Etter Henriks død i 1507 ble de vakter og fangevoktere i Tower of London. I 1552 fikk de sine røde, gullutsmykkede uniformer. I dag passer vaktene offisielt på de britiske kronjuvelene.

## Warders i dag
I dag har the Yeoman Warders kun seremonielle oppgaver og fungerer stort sett som turistguider. Likevel anses det som en ære å få stillingen. Det er kun underoffiserer fra hæren og fra marinen, som har vært i tjeneste der i minst 22 år og som har blitt tildelt «a good conduct medal» (medalje for god oppførsel), som kan bli *yeoman warders*.

## Referanser


## Kilder
* 
* Richard Herrmann: *Mine gleders by*, Cappelens Forlag, 1983
* *The Official Guidebook*, The Tower of London, 2002
* Nettstedet yeomenoftheguard.com (Privat nettsted, ikke offisielt for Beefeaters. Besøkt 15. februar 2017)

## Eksterne lenker
*
Stasjon Goes

**Stasjon Goes** er en jernbanestasjon på *[[Zeeuwse linje]]* (Roosendaal – Vlissingen). Stasjonen ligger på sørsiden av byens Goes' sentrum.

Etter åpningen 1. juli 1868 har stasjonsbygningen blitt påbygget flere ganger. I 1982 ble selve bygningen byttet ut med en ny, tegnet av arkitekt Koenraad van der Gaast, mens det opprinnelige taket over perrongen ble beholdt. Perrongen selv er knyttet til stasjonen med en tunnel for fotgjengere, under jernbanelinjen. I 2002 forlenget man tunnelen slik at den fikk en utgang også på stasjonens sørside.

Jernbanetraséen er trukket tvers gjennom byen, og passerer nær boligområder. På grunn av ubehaget togtrafikken forårsaker, hovedsakelig i forbindelse med godstransport, foreligger planer om enten å flytte linjen til sørsiden av byen like ved fylkesvei *A58* eller å anlegge den slik at den ligger delvis skjult i bakken. Om det første alternativet velges blir det mindre fristende å ta toget når man skal til Goes sentrum, da avstanden dit fra stasjonen vil bli større.

En gang i timen stopper fjerntoget fra Amsterdam til Vlissingen i Goes, akkurat som lokaltoget Roosendaal – Vlissingen.

## Eksterne lenker
* Stasjon Goes på stationsweb  (nederlandsk)
Tantō

**Tanˑtō** (短刀) er navnet for et rituelt kortsverd brukt av samuraiene. Det ligner på en katana, bare i mye mindre skala. 

## Se også
* Harakiri (seppuku)
4. serierunde i Tippeligaen 2006

**4. serierunde i Tippeligaen 2006** startet lørdag 29. april klokken 18:00 med Viking mot Start. Runden avsluttet søndag 30. april med fem kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00.

## Fakta

## Referanser
Odd-Bjørn Fure

**Odd-Bjørn Fure** (født 5. februar 1942 på Stadlandet, død 22. desember 2022) var en norsk historiker som særlig spesialiserte seg på norsk okkupasjonshistorie. Han var den første direktøren ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter (HL-senteret) i Oslo, som han var sentral i opprettelsen av. 

Hans doktorgradsavhandling i historie fra 1984 handler om norsk arbeiderbevegelse 1918–1920.

Fure var professor i moderne historie ved Universitetet i Bergen fra 1998 til 2002, da han tiltrådte som leder og forskningsdirektør ved Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter (Holocaust-senteret/HL-senteret). Han var direktør ved HL-senteret fra 2003 til 2012. Fure var spesialist på forskning på folkemord, samt moderne tysk og europeisk historie.

Fure var i perioden 2002–2004 hovedredaktør av *[[Historisk tidsskrift|Historisk Tidsskrift]]*. 

I 1997 var Fure engasjert i Irving-debatten mot Hans Fredrik Dahl om hvorvidt historiker og holocaust-benekteren David Irvings bøker kunne brukes som etterrettelige faglige fremstillinger av andre verdenskrigs historie. Etter dommen mot Irving i en injuriesak som Irving hadde anlagt mot Deborah Lipstadt, innrømmet Dahl at hans vurderinger av Irvings bøker bygde på feilaktig grunnlag.

## Bibliografi
* 2002 «Tilintetgjørelsen av de europeiske jødene», *[[Nytt Norsk Tidsskrift]]* nr. 2 2002-10-29
* 2002 «Irving-prosessen: Historie, juss og erindring»,  *[[Samtiden]]* nr. 2 2002
* 1997 *[[Kampen mot glemselen.]] Kunnskapsvakuum i mediesamfunnet* Om hvordan minnet om 1900-tallets folkemord svekkes pga. avstand til begivenheten og at generasjonen som opplevde det dør ut. 
* 1996 Mellomkrigstid 1920–40 Bind 3 i Norsk utenrikspolitikks historie ISBN 82-00-22534-8
* 1993 *Kritisk empirisme Historie og vitenskapsteori i [[Ottar Dahl]]s Grunntrekk i Historieforskningens metodelære* 
* 1984 «Jens Arup Seips Utsikt over Norges Historie 1–2», *[[Historisk Tidsskrift]]* s. 117–156
* 1983 «Problemer, metode og teori i historieforskningen, Historie og vitenskapsoppfatningen hos Jens Arup Seips teoretiske produksjon», *Historisk Tidsskrift* s. 373–401.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* Intervju med Odd-Bjørn Fure – Forskningsmagasinet Apollon
* Odd-Bjørn Fure – Allkunne, levande leksikon
VM i ishockey for menn 1954

Verdensmesterskapet i ishockey i 1954 ble arrangert i Stockholm, 26. februar til 7. mars. Åtte lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Turneringen var også det 28. europamesterskapet i ishockey.

## Resultater

## Tabell

## Medaljer VM

## Medaljer EM

## Kilder
* Resultater www.hockeyarchives.info

## Eksterne lenker
* 
*  med 59min 22sek (svenske kommentatorer)
VM i ishockey for menn 1955

**[[Ishockey-VM|Verdensmesterskapet i ishockey]] i [[1955]]** ble arrangert i Krefeld, Düsseldorf og Köln,Vest-Tyskland i perioden 25. februar til 6. mars. Ni lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang.

## Resultater

## Tabell

## Kilder
* Resultater www.hockeyarchives.info
Alanis Morissette

**Alanis Nadine Morissette** (født 1. juni 1974 i Ottawa) er en canadisk musiker. Det første internasjonale albumet hennes, *Jagged Little Pill*, har solgt over 20 millioner eksemplarer over hele verden.

Hun begynte som sanger sent i tenårene, med låten Too Hot. Etter et samarbeid med en representant for plateselskapet til Madonna ga de ut platen Jagged Little Pill, som var en radikal endring av image. Hun har gjennom tidene vært sett på som en opprører, men har etter de første platene roet seg ned litt. Det lange håret, som lenge var et av kjennemerkene hennes, ble klippet i 2000. Morissette har per 16. juni 2008 solgt mer enn 55 millioner plater verden over.

## Diskografi

### Album
* *Alanis* (bare i Canada, 1991)
* *Now Is the Time* (bare i Canada, 1992)
* *[[Jagged Little Pill]]* (1995)
* *Supposed Former Infatuation Junkie* (1998)
* *Alanis Unplugged* (1999)
* *Under Rug Swept* (2002)
* *Feast on Scraps* (CD/DVD, 2002)
* *So-Called Chaos* (2004)
* *Jagged Little Pill Acoustic* (2005)
* *Alanis Morissette: The Collection* (2005)
* *Flavours of Entanglement* (2008)

### DVD
* *Jagged Little Pill Live* (1997)
* *Jagged Little Pill Unplugged*

## Filmografi

## Turné
* 1990: Vanilla Ice tour (åpningsnummer)
* 1995: Jagged Little Pill/Intellectual Intercourse Tour
* 1996: Can't Not Tour
* 1998: Dhanyavad Tour
* 1999: Junkie Tour
* 1999: 5 ½ Weeks Tour
* 2000: One Tour
* 2001: Under Rug Swept Tour
* 2002: Toward Our Union Mended Tour
* 2003: All I Really Want/Feast on Scraps Tour
* 2004: So-Called Chaos Tour/Au Naturale Tour
* 2005: Diamond Wink Tour

2006 var det første året i karrieren Alanis Morissette ikke holdt en eneste konsert hvor hun framførte sine egne sanger.

## Se også
* Liste over verdens mestselgende album

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Mentalitetshistorie

**Mentalitetshistorie** (fra fransk *histoire des mentalités*) er en gren av historiefaget som utforsker tankemønstre og forestillingsmønstre hos fortidens folk. Forskningen på feltet har pågått lenge i mange land, også Norge, men begrepet om mentalitetshistorie knyttes til den senere generasjonen av den franske *Annales*-skolen.

Ved å studere tenkemåter, rammebetingelser, forestillingsverdener og forutsetninger, kan en øke forståelsen av de beslutninger som treffes i gitte epoker, i stedet for å betrakte dem med etterpåklokskap utfra egen tids forestillingsverden.

Mentalitetshistorie skiller seg fra den tradisjonelle idéhistorien ved at mentalitetshistorien studerer «de felles holdningene eller sinnstilstandene i ulike epoker», mens idéhistorien i all hovedsak har begrenset seg til «ideologier, tankesystemer med en forholdsvis høy grad av klarhet og systematikk» og således «dreid seg om eliter og utelatt forestillingsverdenen i brede folkegrupper». Idéhistorien har siden tatt opp i seg elementer fra antropologi, religionshistorie og folkloristikk.

De kjente verk innen *Annales*-skolens mentalitetshistorie er Emmanuel Le Roy Laduries *Montaillou* (1975), en rekonstruksjon av tankeverdenen til befolkningen i en landsby i Pyreneene bastert på forhørsprotokoller fra inkvisisjonen, som også finnes i norsk oversettelse, og Carlo Ginzburgs *Il formaggio e i vermi* (1976) om en 1500-tallsbondes religiøse verdensbilde. Mentalitetshistorisk forskning i Norge kan føres lengre tilbake på «adskilte områder som kristningen i middelalderen og embetsmannsstatens kultur på 1800-tallet». Et eksempel er Johan Hovstads doktorgradavhandling om etikken i det norrøne samfunnet, *Mannen og samfunnet* (1943).

## Referanser


## Litteratur
*
*
Nytt Norsk Tidsskrift

***Nytt Norsk Tidsskrift*** er et norsk, flerfaglig vitenskapelig tidsskrift om politikk, kultur og vitenskap. 

## Om tidsskriftet
*Nytt Norsk Tidsskrift* ble først utgitt i 1984. Initiativtagere var Hans Skjervheim, Rune Slagstad, Øyvind Østerud og Francis Sejersted. Tidsskriftet kommer vanligvis ut med fire utgaver årlig.

### Utmerkelser

I 2017 mottok *Nytt Norsk Tidsskrift* prisen Årets tidsskrift fra Norsk Tidsskriftforening*.*

To artikler publisert i *Nytt Norsk Tidsskrift* har vunnet Universitetsforlagets tidsskriftpris Årets tidsskriftartikkel, artikkelen «Samfunnsforskning på et pseudomarked» av Jens Chr. Andvig (2008) og artikkelen «Tausheten om Libya» av Terje Tvedt (2015).

## Redaktører

* 1984–2009: Rune Slagstad 
* 2010–2015: Cathrine Holst 

* 2016–2017: Vidar Enebakk 

* 2018–2020: Hannah Helseth

* 2021–2023: Jan Grue

* 2023–: Hilde Reinertsen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nytt Norsk Tidsskrift på Idunn.no, utgavene siden 2002 er tilgjengelig i digital utgave (abonnement påkrevd)