Alfa Romeo 8C

:*Denne artikkelen handler om bilmodellen Alfa Romeo 8C fra 1930-tallet. For den nye sportscoupéen, se [[Alfa Romeo 8C Competizione]].*

**Alfa Romeo 8C** var navnet på en serie bilmodeller fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo på 1930-tallet, brukt på både vanlige gatemodeller og løpsbiler. Navnet **8C** refererte opprinnelig til bilens rekkemotor, som hadde åtte sylindre. Motoren var designet av Vittorio Jano, og ble benyttet i Alfa Romeos løpsbiler fra introduksjonen i 1931 og frem til 1939. Senere ble motoren videreutviklet, og ble også brukt i modeller som *Bimotore* fra 1935, som var utstyrt med to separate motorer, *Monoposto 8C 35 Type C* fra 1935, og *8C 2900B Mille Miglia Roadster*. I 2004 hentet Alfa Romeo frem 8C-navnet på en V8-motorisert konseptbil, som ble satt i produksjon i 2007 under navnet Alfa Romeo 8C Competizione.

## Historie

I 1924 designet Vittorio Jano sin første rekkemotor med åtte sylindre og et volum på to liter, brukt i P2. Denne motoren ble benyttet i racing frem til 1930, men 8C-navnet ble ikke brukt. Senere kom P3, denne gangen med navnet P3 8C, som første gang ble brukt i **8C 2300** i 1931, navnet henspiller på bilens 2,3 liter sylindervolum. En nylig regelendring gjorde at racerbiler ikke lenger behøvde å ha plass til en mekaniker, og Alfa Romeo designet dermed sin første énseters løpsbil, Monoposto Tipo B P3 før Grand Prix-sesongen 1932. Denne bilen ble kjørt av Tazio Nuvolari, og vant løpet Targa Florio på Sicilia i både 1931 og 1932, før den tok seieren i Italienske Grand Prix på Monza-banen, og fikk dermed navnet *Monza*. Eugen Bjørnstad kjøpte en Alfa Romeo 8C 2300 Monza i 1932, året etter vant han Grand Prix, Lviv Grand Prix i Polen. Bjørnstad hadde stor suksess med denne bilen og vant en lang rekke løp på is, grus og også bakkeløp. I tillegg til Grand Prix løpet i Lviv vant han også andre grand Prix løp som Finsk Grand Prix 1934, Hörkenloppet 1936, Svensk Winter Grand Prix 1936, Norsk Grand Prix 1936, Finsk Grand Prix 1936, Flatenloppet 1937 og Fredenloppet 1937.

Flere varianter, både roadster- og coupé-modeller, var tilgjengelige, vanligvis med karosserier fra flere karosseribyggere, selv om Alfa Romeo også laget karosserier selv.

I 1933 ble rekkemotoren videreutviklet, og sylindervolumet økte til 2,6 liter (*8C 2600*), men Alfa Romeos økonomiske problemer gjorde at det meste av racingaktiviteten ble organisert av Scuderia Ferrari. Med denne motoren klarte modellen *Monoposto 8C Type B (P3)* 0-100 km/t på under syv sekunder, og hadde en toppfart på 217 km/t. Før sesongen 1934 ble motorens sylindervolum ytterligere økt til 2,9 liter.

I 1935 ble produksjonsmodellen *8C 2900A* introdusert, men kun 11 eksemplarer ble bygget før *8C 2900B* ble introdusert to år senere. 

### 1935 Bimotore
I 1935 bygget Enzo Ferrari (som ledet Alfa Romeos racingteam) og designeren Luigi Bazzi en løpsbil med to 3,2-liters motorer, en foran og en bak. De to motorene ble koblet via separate drivaksler til en girkasse med to aksler inn samt to vinklede aksler ut, som var koblet videre til hvert sitt bakhjul. Bilmodellen gjorde det ikke særlig bra mot konkurrentene, og både dekkslitasje og bensinforbruk var uforholdsmessig høyt. Den 12. mai 1935 startet bilen i Tripolis Grand Prix, med Nuvolari og Chiron bak rattet, som fullførte til henholdsvis fjerde- og femteplass. Chiron tok en andreplass i et senere løp, men etter dette ble bilen faset ut til fordel for modellen Tipo C.
## Litteratur
*
*
*
* 
*
*
*
*

## Eksterne lenker
* Alfa Romeo 8C-35. Information on Alfa Romeo 8C-35 #50013 (post-war);