open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cyriaco av Ancona

**Cyriaco av Ancona** eller **Cyriacus av Ancona** (italiensk: Ciriaco d'Ancona eller Ciriaco Pizzecolli) (født 31. juli 1391 i Ancona, død 1452 i Cremona) var en italiensk arkeolog, humanist, og epigrafisk reisende. Cyriaco vurderes, selv av sine egne samtidige, som *antiquitatis pater* (far til arkeologi); som faktisk gjenoppdaget Delphi, Parthenon, Apollonia i Albania.

## Liv og virke
Han var autodidakt, men med stor lærdom. Han var blant de tidligste humanister som personlig studerte de fysiske rester av den greske og romerske verden; og han var den første lærde som gjenoppdager den greske oldtids berømte steder, så som Parthenon og Delfi, et at de fire store kultsentre i antikkens Hellas. Cyriacus besøkte også Egypt, hvor han så pyramidekomplekset med sfinksen ved Giza.

På sine mange reiser til Italia, Dalmatia, Hellas, Lilleasia og Egypt utarbeidet Cyriacus detaljerte beskrivelser av fortidsminner, ledsaget av illustrasjoner som han selv utførte. Han førte en detaljert dagbok, *Commentaria*, hvor han også noterte de mange steder han besøkte, samt de betydningsfulle personer han møtte. Han illustrerte ofte med skisser av monumenter og transskriberte inskripsjoner.

## Billedgalleri

Repubbliche marinare - fondachi anconitani.png|Cyriacus' reiser
20090723 anek olympic46.jpg|Fra Ancona til Grekenland
Domenichino - A Triumphal Arch of Allegories - WGA06409.jpg|Ancona: Trajans bue (Domenichino)
Cyriacus Giraffe.jpg|En giraff - tegning av Cyriacus
Парфенон Кириако Анконский.jpg|Parthenon - tegning av Cyriacus


## Verker
* *Itinerarium* (*Kyriaci Anconitani Itinerarium*)
* *Commentaria* (*Antiquarium rerum commentaria*)
* *Epigrammata reperta per Illyricum a Kyriaco Anconitano* 
* *Epistolario*

## Referanser


## Bibliografi
### Dansk
* Hanne Tommerup: *Cyriacus fra Ancona, hans tredje Peloponnes-rejse 1447-48*, 1983

### Fransk
* Jean Colin: *Cyriaque d'Ancône : le voyageur, le marchand, l'humaniste*, Paris, Maloire, 1981. ISBN 2-224-00683-7
* Carel Claudius van Essen: *Cyriaque d'Ancône en Egypte*, Noord-Hollandsche Uitg. Mij., 1958

### Engelsk
* Edward W. Bodnár: *Cyriacus of Ancona and Athens*, Latomus, 1960.
* Edward W. Bodnar: Charles Mitchell (Hrsg.): *Cyriacus of Ancona’s journeys in the Propontis and the Northern Aegean, 1444–1445*. American Philosophical Society, Philadelphia 1976. ISBN 0-87169-112-4.
* Edward W. Bodnar, Clive Foss (Hrsg.): *Cyriac of Ancona: Later travels*. Harvard University Press, Cambridge, MA 2003. ISBN 0-674-00758-1.

### Italiensk
* Christian Hülsen: *La Roma antica di Ciriaco d'Ancona*, E. Loescher (W. Regenberg), 1907
* Giuseppe A. Possedoni (redigeret af): *Ciriaco d'Ancona e il suo tempo*. Ancona, Canonici, 2002.
* Gianfranco Paci: *Ciriaco d'Ancona e la cultura antiquaria dell'Umanesimo. Atti del convegno internazionale di studio, Ancona, 6–9 febbraio 1992*. Diabasis, Reggio Emilia 1998. ISBN 88-8103-031-4.

## Eksterne lenker
* Agora nr. 11 2013 
* Clip pel
* Leven boom
*
Asurara

**Asurara** (*Anodorhynchus glaucus*) er en av tre arter i slekten *[[Anodorhynchus]]*, som består av store blålige araer. Arten har tradisjonelt hatt tilhold i det nordlige Argentina, sørlige Paraguay, nordøstre Uruguay og i deler av Brasil. Det er usikkert om arten fortsatt eksiterer.

## Beskrivelse
Asurara blir cirka 70&nbsp;cm lang, målt fra toppen av hodet til tuppen av stjerten. Fjærdrakten er asurblå. Mer blålig på vingene og oversiden, og mer grønn på brystet og i buken. Stjerten er lang og kileformet. Nebbet er sort og kraftig. Arten har bare gulfargede hudflekker nederst på kinnene, mot roten av undernebbet, og som ei tynn stripe rundt øynene. I underkant av øynene er hudflekken større. Den har korte lemmer med sorte, nakne føtter og klør.

## Atferd
Arten hekker i klipper og legger normalt to egg. Man har antatt at den eter ulike frø og nøtter, trolig fra Yatay-palmen (*Butia yatay*).

## Trusler
Arten står oppført på IUCNs rødliste som *kritisk truet* av utryddelse og er dessuten oppført på CITES Appendix 1 og 2. Mange har regnet den som utryddet, men rykter og observasjoner i senere tid kan tyde på at den fortsatt overlever i en svært begrenset populasjon, estimert til færre enn 50 fugler. De siste sikre observasjonene stammer fra Uruguay i 1951 og Paraná i Brasil tidlig på 1960-tallet. Selv om det i senere tid er gjort flere forsøk på å bekrefte artens eksistens, har man så langt ikke hatt suksess.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lennart Askerlund

**Ernst Lennart Askerlund** (fram til 1943 kjent under navnet **Ernst Lennart Carlsson**; født 2. juli 1918 i Eskilstuna, død 2. juli 1957 i Norrköping) var en svensk fotballspiller. Askerlund, som var spiss, spilte for IFK Eskilstuna, Malmö FF og AIK i Allsvenskan. Askerlund spilte også for Sveriges herrelandslag i fotball.

## Klubbkarriere
### IFK Eskilstuna
Askerlund, som også var en talentfull løper, startet karrieren som fotballspiller i IFK Eskilstuna. Askerlund spilte også ti kamper og scoret ett mål for klubben i Allsvenskan, før de rykket ned etter 1935/36-sesongen.

### Malmö FF
Askerlund ble hentet til Malmö FF av Eric Persson i 1940. Askerlund spilte 35 kamper og scoret seks mål for klubben fra 1940 til 1942.

### AIK
Askerlund hadde fått arbeid i Södertälje, og gikk i 1942 til AIK. Han spilte 43 kamper og scoret 14 mål for klubben fra 1942 til 1944.

### Tilbake til IFK Eskilstuna
Askerlund avsluttet karrieren i IFK Eskilstuna, hvor han spilte en andre periode fra 1945 til 1951. Askerlund la opp på grunn av en meniskskade som ikke lot seg operere.

## Landslagsspill
Askerlund spilte en kamp for Sverige, da de tapte 0–5 for Tyskland på bortebane i 1937. Askerlund var tatt ut, til tross for at han spilte i Division 2 for IFK Eskilstuna.

## Privat
Askerlund var født Carlsson, men hadde byttet etternavn til Askerlund etter 1942-sesongen. Han var maskiningeniør, og en jobbmulighet påvirket hans valg å spille for AIK fra 1942. Askerlund døde i relativt ung alder 2. juli 1957, kort tid etter at hans ektefelle hadde gått bort på grunn av sykdom, og ble begravet på dagen han ville fylt 39 år.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* «Lennart Carlsson-Askerlund - Från Carlsson till Askerlund», av Anders Johrén, profil og fotballbiografi fra AIKs hjemmeside
Fiolettara

**Fiolettara** (*Anodorhynchus purpurascens*) er en blåara som ble beskrevet av Walter Rothschild i 1905 og publisert i boken *Extinct Birds* av Rothschild i 1907. Den savner vitenskapelig støtte som egen art og har aldri blitt dokumentert. Derfor kan den heller ikke regnes som utdødd og blir ikke oppført med takstboks.

Rothschild beskrev fuglen med bakgrunn i en populasjon på øya Guadeloupe i Karibia, men i ettertid har man kommet til at det må ha vært fugler av arten hyasintara (*A. hyacinthinus*) som var blitt importert dit fra Sør-Amerika. Kilden Rothschild oppga har nemlig aldri latt seg spore og det er dessuten bare kjent av papegøyer i slekten *[[Ara (slekt)|Ara]]* har kolonisert øyene i Karibia.

## Se også
* asurara
* hyasintara
* indigoara

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Proagosternus

***Proagosternus*** er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore til store (21-52 millimeter), avlangt ovale oldenborrer. Oversiden er kledt med lyse (hvite, gule eller okerfargede) skjell.
## Levevis
Larvene lever i jorda der de eter på røtter.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det nordlige og østlige Madagaskar. En ubestemt art skal være funnet på Komorene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
***** Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
****** Stammen Leucopholini 
******* Slekten *Proagosternus* Blanchard, 1851 
******** *[[Proagosternus antanala]]* Künckel
******** *[[Proagosternus lacteus]]* (Gory, 1833)
******** *[[Proagosternus niveus]]* Blanchard, 1851
******** *[[Proagosternus ochraceus]]* Blanchard, 1851
******** *[[Proagosternus rubigineus]]* Fairmaire, 1903
******** *[[Proagosternus sicardi]]* Dewailly, 1950

## Kilder
* hannetons.fr - berskivelse av slekten (på fransk)

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Proagosternus lacteus''
* Bilde av ''Proagosternus niveus''
Miljan Mutavdžić

**Miljan Mutavdžić** (serbisk: Mиљaн Mутaвџић; født 3. februar 1986 i Novi Pazar) er en serbisk fotballspiller. Mutavdžić, som er midtbanespiller, spiller for Borac Čačak i Superliga Srbije. Mutavdžić har tidligere spilt for en rekke serbiske klubber, men også for Malmö FF i Allsvenskan. Han har to landskamper for Serbia fra henholdsvis 2008 og 2009.

## Klubbkarriere
### Tidlig karriere
Mutavdžić startet karrieren i Bane Raška, før han signerte for den serbiske toppklubben Javor Ivanjica. Klubben rykket ned til nivå 2 i serbisk serie i 2006. Mutavdžić spilte seg inn til fast plass på laget, og var med da klubben vant serien og rykket opp til Superliga Srbije i 2008.

### Malmö FF
Det ble 8. mars 2009 klart at Mutavdžić hadde signert for Malmö FF. Han scoret et mål i debutkampen, hvor Malmö FF møtte BK Häcken. Mutavdžić pådro seg imidlertid en kneskade kun dager etter debutkampen, og var ute resten av sesongen. Han slet med å spille seg inn på laget etter skaden, og spilte kun tolv seriekamper i 2010-sesongen. Midtbaneduoen Wílton Figueiredo og Ivo Pękalski hadde også suksess på midtbanen, og satte Mutavdžić og Rick Kruys til dels på sidelinjen. Mutavdžić hadde imidlertid fremgang sesongen etter, da han spilte 22 seriekamper og scoret ett mål. Han spilte også i kvalifiseringen av Mesterligaen, samt gruppespillet av Europaligaen. Malmö FF valgte imidlertid å ikke tilby Mutavdžić ny kontrakt etter 2011-sesongen.

### Senere karriere
Mutavdžić gikk i 2012 til Radnički. Han var innom Novi Pazar, før han kom til sin nåværende klubb, Borac Čačak, i 2014.

## Landslagskarriere
Mutavdžić spilte sin første landskamp for Serbia 14. desember 2008, da laget møtte Polen i en vennskapskamp. Mutavdžić har spilt sammenlagt to kamper for Serbia, i henholdsvis 2008 og 2009.

## Meritter
### Javor Ivanjica
* Prva Liga (Serbia): 2008
### Malmö FF
* Allsvenskan: 2010

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Miljan Mutavdzic», profil på SvFFs hjemmeside 
* «Miljan Mutavdžić», profil på national-football-teams.com
Indigoara

**Indigoara** (*Anodorhynchus leari*) er en av tre arter i slekten *[[Anodorhynchus]]*, som består av store blålige araer. Arten finnes i Bahia, i Caatinga i det østre Brasil.

## Beskrivelse
Indigoara blir cirka 70–75 cm lang, målt fra toppen av hodet til tuppen av stjerten. Fjærdrakten er indigoblå. Mer intens på oversiden og mørkere bakover mot stjerten, som er lang og kileformet. Nebbet er sort og kraftig. Arten har store gulfargede nakne hudflekker nederst på kinnene, mot roten av undernebbet, og tydelige gule hudringer med bar hud rundt øynene. I bakkant av øynene går hudringene ut i ei tynn, kort stripe. Lemmene er korte og har naken sort hud på føttene og sorte klør på tærne.

## Atferd
Arten hekker i sandsteinklipper og legger normalt 1–2 egg. Fuglene eter ulike frø og palmenøtter fra blant annet licurípalmen.

## Trusler
Arten står oppført på IUCNs rødliste som *sterkt truet* (En) av utryddelse og er dessuten oppført på CITES Appendix 1 og 2. Arten var i ferd med å dø ut på 1990-tallet, men ble reddet gjennom et avlsprosjekt og strenge lokale tiltak. Bestanden er nå økende og estimert til cirka 1100 fugler.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Stortingsvalget 2013 i Gildeskål

**[[Stortingsvalget 2013]] i Gildeskål** ble avholdt 9. september 2013 i Gildeskål kommune i Nordland.
Det var  stemmeberettigede velgere i Gildeskål. Av disse avga  stemme. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:

## Referanser
Guðmundur Mete

**Guðmundur Viðar Mete** (født 2. april 1981) er en islandsk tidligere fotballspiller. Mete, som var midtstopper, har spilt for Malmö FF i Allsvenskan og FC Midtjylland i Superligaen.

## Klubbkarriere
### I Sverige og Danmark
Mete startet karrieren som profesjonell spiller i Malmö FF. Han spilte 34 seriekamper for klubben, hvorav 14 i Allsvenskan. Under sitt opphold i klubben ble Mete lånt ut til FC Midtjylland, hvor han spilte en kamp.

Mete gikk i 2003 til IFK Norrköping, hvor han i 2003 og 2004 spilte sammenlagt 27 kamper i Superettan, og scoret ett mål.

### Tilbake til Island
Mete gikk til den islandske klubben Keflavík ÍF i 2005. Han spilte 48 seriekamper for klubben, før han i 2009 gikk til Valur. Han gikk året etter til Haukar, før han avsluttet karrieren i Afturelding.

## Trenerkarriere
Mete har siden 2013 vært trener for Aftureldings rekruttlag, Hvíti riddarinn.

## Referanser


## Litteratur
* 
*
Missourikompromisset

**Missourikompromisset** (engelsk: *Missouri Compromise*), også kalt **1820-kompromisset** (engelsk: *Compromise of 1820*), var en lov mellom slaveri-tilhengere og abolisjonister i Kongressen. Avtalen ble fattet for å regulere slaveriet i USAs vestligste territorier.

Kompromisset ble organisert av Henry Clay, og ble inngått mens James Monroe var president. Kompromisset innebar at slaveri skulle være forbudt i alle delstater nord for 36°30' breddegraden, bortsett fra Missouri og delstater øst for Missouri. I delstater sør for breddegraden kunne slaveri være tillatt dersom myndighetene og den frie befolkningen ønsket dette, i tråd med tenkningen i folkesuverenitetsprinsippet. I forbindelse med denne avtalen brøt Maine ut av Massachusetts den 15. mars 1820. 

Kompromisset ble først avløst av kompromisset av 1850, og deretter av Kansas-Nebraska-loven av 1854, som skapte Kansas-territoriet og Nebraska-territoriet, men tillot også disse, i tråd med tenkningen i folkesuverenitetsprinsippet at disse territoriene kunne innføre slavehold om den frie befolkningen ønsket det.

## Referanser
Al-Baida’

**Al-Baida** (også *al-Baidhah* eller *Beida*; arabisk: البيضاء) er en by i det sentrale Jemen, i guvernementet Al-Bayda, med 28&nbsp;300 innbyggere (2004).
Kansas-Nebraska-loven

**Kansas-Nebraska-loven** ble vedtatt i 1854 i USA mens Franklin Pierce var president.

Loven ble fremmet av Stephen A. Douglas fra demokratene i Illinois, og denne sørget for at deler av Great Plains-territoriet ble organisert i to nye territorier: Kansas-territoriet og Nebraska-territoriet. Disse områdene ble da åpnet for nybyggere, noe som førte til at både Kansas og Nebraska fikk nok innbyggere til å ble tatt opp som delstater i unionen. I tråd med tenkningen i folkesuverenitetsprinsippet bestemte loven at innbyggerne disse territoriene kunne innføre slavehold om den frie befolkningen ønsket det. Dette brøt således med Missouri-kompromisset av 1820, og i realiteten opphevet dette.

Det ble imidlertid et problem da folkesuvereniteten var skrevet inn i lovforslaget, slik at de som var valgere på dette tidspunktet skulle stemme over om en skulle tillate slaveriet eller ei. Dette førte til at både slaveri-tilhengere og abolisjonister stømmet inn i staten for å påvirke avstemningsresultatet, noe som førte til Bleeding Kansas.

## Referanser
Prekmurje

**Prekmurje** (prekmurjedialekt: *Prèkmürsko* eller *Prèkmüre*; ungarsk: *Muravidék*) er en geografisk, språklig, kulturell, og etnisk definert region bosatt av slovenere, og med beliggenhet mellom elven Mur i Slovenia, og Rábadalen (nedbørsfeltet til elven Rába) i Vest-Ungarn.

## Referanser
Dolenjska

**Dolenjska**, eller **Unterkrain**, også kjent som **Nedre Krain** (engelsk: **Lower Carniola**), er et historisk landskap i Slovenia, og den sørøstlige delen av den historiske regionen Krain. Den grenser til Nedre Steiermark på andre siden av elven Sava, og byen Brežice er delt mellom de to historiske områdene.

## Referanser
Nebraska-territoriet

**Nebraska-territoriet** (engelsk: *Nebraska Territory*) var et amerikansk territorium i perioden 30. mai 1854 til 1. mars 1867, da det det ble omgjort til delstaten Nebraska. Nebraska-territoriet ble opprettet gjennom Kansas-Nebraska-loven av 1854. Hovedstaden var Omaha og territoriet bestod av områder som senere ble Nebraska, Wyoming, Sør-Dakota, Nord-Dakota, Colorado og Montana.

## Territorialguvernører

## Referanser
Terdøla

**Terdøla**  er ei elv i Hornindal kommune i Sogn og Fjordane. Den har utspring fra Fossevatnet (988 moh.) og renner i nordlig retning til dalbunnen øverst i Hornindalen. Her snur elva mot vest og løper sammen med Sætreelva og danner Horndøla, som fortsetter videre til Hornindalsvatnet. Elva er  lang, og den har et nedbørfelt på .

## Referanser
Gorenjska (historisk region)

**Gorenjska** (italiensk: *Alta Carniola*, tysk: *Oberkrain*), også kjent som **Øvre Krain** eller **Øvre Carniola**, er en historisk region av Slovenia, og den nordligste delen av den større regionen Krain. Regionens hovedstad er Kranj, mens andre urbane sentre er Jesenice, Tržič, Škofja Loka, Kamnik, og Domžale, Området har rundt  innbyggere – 14% av Slovenias befolkning.

## Bildegalleri

Fil:Lake Bled panorama 01.jpg|Panorama av Bledsjøen 
Fil:Znamenje-LuzeGorenjska1.jpg|Et landlig veikantsalter
Fil:Plague Pillar in Škofja Loka.jpg|St. Mary-søylen i Škofja Loka
Fil:VrbaSvMarkoN 2009 06.jpg|St. Markus' sognekirke i Vrba
Fil:Tamar Valley (NW Slovenia) – 2015-07-17.jpg|Planicadalen
Fil:Kranj 19.jpg |Utsikt over Kranj
Fil:Krstenica.jpg|De juliske Alpene
Fil:KozolciStudor1.JPG|Hesjer
Fil:Bohinjsko jezero 2.jpg|Bohinjsjøen
Fil:Slap Savica.jpg|Sava Bohinjka
Fil:GradBrdoPriKranju.jpg|Brdo pri Kranju-slottet



## Referanser
Cyphochilus

***Cyphochilus*** er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Billene, i alle fall hannene, er kledt med skinnende hvite skjell, de blir hevdet å være de hviteste av alle dyr, og også hvitere enn noen hittil produserte, kunstige materialer. Dette skyldes skjellenes mikrostruktur.

## Utseende
Middelsstore oldenborrer, kroppen er tett kledt med hvite skjell. Disse artene er ofte skinnende hvite.

## Levevis
Larvene lever i jorda der de eter på røtter.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
***** Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
****** Stammen Leucopholini 
******* Slekten *Cyphochilus* Waterhouse, 1867 
******** *[[Cyphochilus apicalis]]* Waterhouse, 1867
******** *[[Cyphochilus candidus]]* (Olivier, 1789)
******** *[[Cyphochilus carinchebanus]]* Brenske, 1903
******** *[[Cyphochilus costulatus]]* H.W. Bates, 1891
******** *[[Cyphochilus cratacea]]* (Nijima & Kinoshita, 1923)
******** *[[Cyphochilus cylindricus]]* Brenske, 1903
******** *[[Cyphochilus elongatus]]* Brenske, 1894
******** *[[Cyphochilus farinosus]]* Waterhouse, 1867
******** *[[Cyphochilus feae]]* Brenske, 1903
******** *[[Cyphochilus flavomarginatus]]* Frey, 1971
******** *[[Cyphochilus insulanus]]* Moser, 1918
******** *[[Cyphochilus kukriana]]* Sreedevi, Sahoo & Sabatinelli, 2025
******** *[[Cyphochilus latus]]* Arrow, 1941
******** *[[Cyphochilus manipurensis]]* Nonfried, 1893
******** *[[Cyphochilus marginalis]]* Fairmaire, 1902
******** *[[Cyphochilus niveosquamosus]]* (Blanchard, 1851)
******** *[[Cyphochilus obscurus]]* Sharp, 1876
******** *[[Cyphochilus ochraceus]]* Moser, 1915
******** *[[Cyphochilus peninsularis]]* Arrow, 1938
******** *[[Cyphochilus pentaphysia]]* Sreedevi, Sahoo & Sabatinelli, 2025
******** *[[Cyphochilus podicalis]]* Moser, 1908
******** *[[Cyphochilus proximus]]* Sharp, 1876
******** *[[Cyphochilus pygidialis]]* Nonfried, 1893
******** *[[Cyphochilus tenzingyatsoi]]* Sabatinelli, 2020
******** *[[Cyphochilus testaceipes]]* Fairmaire, 1902
******** *[[Cyphochilus tonkinensis]]* Brenske, 1903
******** *[[Cyphochilus tricolor]]* Waterhouse, 1867
******** *[[Cyphochilus unidentatus]]* Nomura, 1977
******** *[[Cyphochilus ventriglaber]]* Brenske, 1903
******** *[[Cyphochilus ventritectus]]* Brenske, 1903
******** *[[Cyphochilus vestitus]]* Sharp, 1876
******** *[[Cyphochilus waterhousei]]* Brenske, 1903

## Referanser


## Kilder
* Espuig, M.D. (2014) Beetles' whiteness understood. BBC News, Science and Environment, 16. august 2014. http://www.bbc.com/news/science-environment-28811232

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Cyphochilus insulanus''
Islamabad hovedstadsterritorium

**Islamabad hovedstadsterritorium** er et territorium i Pakistan. Her ligger Pakistans hovedstad Islamabad.

## Eksterne lenker
*
Joacim Ødegård Bjøreng

**Joacim Ødegård Bjøreng** (født 14. desember 1995) er en norsk skihopper. Han representerer Røykenhopp og er med i treningsteamet Flyingteam Vikersund. Siden mai 2015 har Bjøreng vært en del av Skiforbundets Toppidrettssatsning, "B-laget" 
I junior-VM i Almaty 2015 var han med på norske laget som tok gull i laghopp sammen med Halvor Egner Granerud, Phillip Sjøen og Johann André Forfang. Han kom på 7.-plass i det individuelle rennet.
Bjøreng debuterte i FIS-Cup på Notodden 12. desember 2013 med en 6.-plass. Ett år senere vant Bjøreng begge FIS-cuprennene på Notodden 11 og 12. desember 2014.
Seirene i FIS-Cup gav Bjøreng debut i Kontinentalcupen (COC) 27. desember 2014 i Engelberg med 6.-plass, i Planica 24. januar tok han sin første pallplassering, som nummer 3. Han har vunnet to seiere i COC. (Wisla (POL) 8. august 2015 og Lillehammer 10. september 2016) 
Bjøreng debuterte i World Cup i skiflygingsrennet i Vikersund 14. februar 2015, hvor han ble nummer 36. Han tok sine første poeng i samme bakke året etter, da han ble 28.
5. september 2015 debuterte Bjøreng i Sommer Grand Prix (SGP) i Chaikovsky (RUS) med en 17.-plass.
I junior-NM har Bjøreng gull i stor bakke i Granåsen 2015.

I 2022 kom Bjøreng på delt andreplass i NM hopp stor bakke i Holmenkollbakken.
## Resultater verdenscup

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Veerle Baetens

**Veerle Baetens** (født 25. januar 1978 i Brasschaat, Belgia) er en belgisk skuespillerinne.

Veerle Baetens er musisk utdannet ved Koninklijk Conservatorium Brussel. Hun har medvirket i både teater- og musikalroller samt i TV og film. I 2015 ses hun også som etterforskeren *Alicia Verbeek* i den paneuropeiske TV-serien *[[Mord uten grenser (TV-serie)|Mord uten grenser]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Exopholis

***Exopholis*** er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore, lyst brunlige oldenborrer. Kroppsformen er avlangt oval. Dekkvingene har noen lave lengderibber, mellom disse fint og nokså tett punktert. Undersiden er tett kledt med hvite skjell.

## Levevis
Larvene lever i ofte to år, og lever av røttene på mange ulike planter. Eggene legges i flere omganger i jorden. For de artene som lever i kaldt klima overvintrer larvene ved å trekke seg ned i jorden under frostlaget. Neste vår kommer de opp og eter videre eller klekker til  voksne biller.
De voksne billene er oftest skumrings- eller nattaktive og kommer gjerne til lys.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Borneo, Filippinene).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
***** Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
****** Stammen Leucopholini 
******* Slekten *Exopholis* Motschulsky, 1860
******** *[[Exopholis birmanica]]* (Motschulsky, 1859)
******** *[[Exopholis borneensis]]* Brenske, 1893
******** *[[Exopholis brenskei]]* Nonfried, 1891
******** *[[Exopholis costata]]* (Burmeister, 1855)
******** *[[Exopholis hypoleuca]]* (Wiedemann, 1819)
******** *[[Exopholis lacordairei]]* Waterhouse, 1867
******** *[[Exopholis philippinica]]* Brenske, 1896
******** *[[Exopholis pinguis]]* Lansberge, 1879

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Exopholis hypoleuca''
Deportivo Cali

**Asociación Deportivo Cali**, oftest omtalt i kortformen **Deportivo Cali**, **Cali**, er en fotballklubb fra havnebyen Cali i Colombia, stiftet 23. november 1912.

Hjemmebanen Estadio Deportivo Cali, eller bare *El Monumental de Palmaseca*, *El Coloso de Rozo* som den kalles på folkemunne, ligger.

## Kjente spillere
* Carlos Valderrama
* Mario Yepes
* Faryd Mondragón
* Abel Aguilar

## Meritter
### Seriemesterskap (10)
1965, 1967, 1969, 1970, 1974, 1996, 1998, 2005-II, 2015-I og 2021-II
* Seriesølv (14): 1949, 1962, 1968, 1972, 1976, 1977, 1978, 1980, 1985, 1986, 2003-II, 2006-I, 2013-II, 2017–I. 

### Cupmesterskap (1)
2010
* NM-sølv (2): 1962-1963, 1981

### Superfinalen (1)
2014

### Copa Libertadores
Copa Libertadores Finalist: 1970, 1999

### Copa Merconorte
Copa Merconorte Finalist: 1999

## Eksterne lenker
*
De gjenvunnede områder

**De «gjenvunnede»** eller **«gjenopprettede» områder** (polsk: *Ziemie Odzyskane*) var det offisielle begrepet brukt av Folkerepublikken Polen om områdene til Fristaden Danzig og de tidligere tyske østområdene som ble en del av Polen etter annen verdenskrig. Grunnen til at områdene ble betegnet som «gjenvunnet» hadde sitt opphav i «Piastkonseptet» – nemlig at disse områdene en gang hadde vært del av det tradisjonelle polske hjemlandet; områdene hadde vært del av, eller len av, den polske staten oppigjennom historien. Gjennom flere århundrer hadde de derimot blitt germanisert gjennom tysk bosetting østover (*[[Ostsiedlung]]*) samt politisk ekspansjon (*[[Drang nach Osten]]*), og inneholdt ofte ikke engang en polsktalende minoritet.

Majoriteten av tyske innbyggere i området ble fordrevet eller flyktet i slutt fasen av annen verdenskrig, eller rett etter. En liten tysktalende minoritet eksisterer fortsatt i visse områder. De nye ervervede områdene ble bosatt av det polske kommuniststyre, hovedsakelig med polakker som flyttet frivillig fra Sentral-Polen, samt ukrainere som ble tvangsflyttet under operasjon Vistula og polske flyktninger fra de polske østområder som ble annektert av Sovjetunionen. Kommuniststyret gjorde stor innsats i å fjerne alle spor etter tysk kultur, som stedsnavn og historiske inskripsjoner på bygninger, fra områdene.

Etterkrigsgrensen mellom Tyskland og Polen (Oder-Neisse-linjen) ble formelt anerkjent av Øst-Tyskland i 1950, og Vest-Tyskland i 1970. Dette ble bekreftet på ny av det gjenforente Tyskland i den tysk-polske-grenseavtalen i 1990.

## Se også
*De tidligere tyske østområdene

## Referanser
Engertia

***Engertia*** er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore (18-25 millimeter), brunlige oldenborrer. Dekkvingene har lengdestriper av lyse skjell.

## Levevis
Larvene lever i jorda som vanlig for oldenborrer.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Sri Lanka, Filippinene, Amboina, Ny-Guinea).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, Scarabaeidae Latreille, 1806
***** Underfamilien oldenborrer, Melolonthinae Samouelle, 1819
****** Stammen Leucopholini Burmeister, 1855
******* Slekten *Engertia* Dalla Torre, 1912
******** *[[Engertia amboinae]]* (Brenske, 1897)
******** *[[Engertia lii]]* Keith, 2006
******** *[[Engertia maculosa]]* (Brenske, 1896)
******** *[[Engertia papuana]]* Moser, 1913
******** *[[Engertia setifera]]* Moser, 1913

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Engertia'' sp.
* Bilde av ''Engertia'' sp.
Thomas Sunesson

**Thomas Sunesson** (født 12. januar 1959 i Mönsterås, død 25. oktober 2015 i Malmö) var en svensk fotballspiller. Sunesson, som var spiss, har spilt for Kalmar FF, Malmö FF og Djurgårdens IF i Allsvenskan, samt flere svenske klubber i Superettan. Han har også vært utenlandsproff i Sveits og Portugal, samt spilt landslagsfotball for Sverige.

## Klubbkarriere
Sunesson startet karrieren som ung spiller i Mönsterås. Han fikk sin profesjonelle debut i Kalmar FF, hvor han spilte 101 kamper og scoret 16 mål fra 1978 til 1982. Han gikk til Malmö FF i 1983, hvor han over to sesonger spilte 32 kamper og scoret tolv mål. Sunesson spilte for FC Lausanne-Sport fra 1984 til 1986, før han vendte tilbake til Sverige.

I 1986 og 1987 spilte han for Djurgårdens IF, første sesongen i Allsvenskan, men han rykket ned sammen med klubben. Sunesson spilte sammenlagt 19 kamper og scoret fire mål for klubben, hvorav ti kamper og to mål i Allsvenskan. Sesongene etter spilte han for IF Brommapojkarna, etterfulgt av Hammarby IF, før han i 1989 gikk til portugisiske Beira-Mar. Han kom også til å spille for Seixal, også de fra Portugal, før han la opp i 1991.

## Landslagskarriere
Sunesson spilte tolv kamper og scoret seks mål for Sverige i 1983 og 1984, inklusive to EM-kvalifiseringskamper til EM i 1984.

## Referanser


## Litteratur
* 
## Eksterne lenker
*
Blåstrupeara

**Blåstrupeara** (*Ara glaucogularis*) er en art i slekten *[[Ara (slekt)|Ara]]*. Arten, som er *kritisk truet* (CR) av utryddelse, er kjent fra Llanos de Moxos (Beni savannen) i det nordlige Bolivia, der populasjonen trolig ikke teller flere enn cirka 110–130 fugler, hvorav cirka 73–87 voksne individer.

Blåstrupeara har fått navn etter den karakteristiske blåfargede strupen, som minner om to store mer eller mindre sammenvokste flekker med blp fjær. Fuglen blir cirka 85&nbsp;cm lang, fra hodet til tuppen av stjerten, og er blant de lengste araene.
 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stortingsvalget 2013 i Fauske

**[[Stortingsvalget 2013]] i Fauske** ble avholdt 9. september 2013 i Fauske kommune i Nordland.
Det var  stemmeberettigede velgere i Fauske. Av disse avga  stemme. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:

## Referanser
Great Northern Railway (Storbritannia)

:*For andre jernbaner med samme navn, se [[Great Northern Railway]]*.

**Great Northern Railway** (forkortet *GNR*) var et britisk jernbaneselskap som ble grunnlagt i 1846 da parlamentet ga sin godkjenning til prospektet *London & York Railway*. Navnet *London & York Railway* ble droppet til fordel for *Great Northern Railway* straks parlamentet hadde gitt konsesjonen. Selskapets første styreformann var Edmund Denison, og sjefsingeniør var William Cubitt. Linjen mellom Peterborough og London ble fullført i 1850. I 1852 ble den midlertidige stasjonen ved Maiden Lane (nær King's Cross) erstattet av dagens King's Cross stasjon samtidig som linjen mellom London og Doncaster var ferdig. GNR ble det første jernbaneselskapet som transporterte kull direkte inn til London, noe som gjorde at kullprisene ble nesten halvert.

I 1862 innledet Great Northern Railway, North British Railway og North Eastern Railway et samarbeid om drift av et ekspresstog mellom London og Edinburgh - en strekning på 628 kilometer. Ekspresstoget hadde daglige avganger klokken 10:00 i begge retninger, og fikk navnet *Special Scotch Express*, men fikk snart kallenavnet *Flying Scotsman*&nbsp; (per 2024 er det det statseide London North Eastern Railway (LNER) som drifter ekspresstog på ruten langs østkysten).

Til å begynne med ble rullende materiell (vogner og lokomotiver) kjøpt inn fra eksterne leverandører, men i 1853 hadde GNR etablert et vogn- og lokomotivverksted i Doncaster og begynte å bygge egne lokomotiver og vogner. Verkstedsanlegget i Doncaster het *Doncaster Works*, men ble i dagligtale kalt *The Plant*. Anlegget ble videreført etter opprettelsen av LNER, og omkring 2&nbsp;500 lokomotiver ble bygd her totalt. De mest kjente lokomotivene var Nigel Gresley's Pacific-lokomotiver av klassene A1, A3 og A4 som inkluderer lokomotivene *[[Mallard (lokomotiv)|Mallard]]* og *[[Flying Scotsman (lokomotiv)|Flying Scotsman]]*.

I 1923 ble alle jernbaneselskapene i Storbritannia pålagt en tvungen omstrukturering der all jernbanevirksomhet ble samlet i fire selskaper: Great Western Railway (GWR), London, Midland and Scottish Railway (LMS), London and North Eastern Railway (LNER) og Southern Railway (SR). Great Northern Railway ble innlemmet i London and North Eastern Railway og opphørte som selskap 1. januar 1923. Linjenettet var ved sammenslåingen i 1923 på 1&nbsp;680 kilometer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*The History of the Great Northern Railway, 1845 - 1895, av Charles Herbert Grinling, via *Archive.org*
*The Great Northern Railway, *London & North Eastern Railway Encyclopedia*
Fort Leavenworth

**Fort Leavenworth** er et fort i Leavenworth County i Kansas, like nord for byen Leavenworth. Fortet er den eldste aktive garnison i U.S. Army vest for Washington, DC.

Det var i Fort Leavenworth at «*Buffalo soldiers*», armeens afroamerikanske regimenter, hadde sitt opphav.

Fortet er base for blant annet Training and Doctrine Command, Combined Arms Center og United States Disciplinary Barracks.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Federal Reserve Police

**Federal Reserve Police** er politistyrken som vokter Federal Reserve, USAs sentralbank. Politistyrken har ansvar for å beskytte sentralbankens lokaler, ansatte og besøkende. Den har både uniformert og sivilt mannskap, og avdelinger med politihunder.

I 2001, i kjølvannet av terrorangrepet 11. september, ble det vedtatt lovgivning som gav tjenestemenn i Federal Reserve Police utvidet politimyndighet, slik at de kan håndheve føderale lover også utenfor sentralbankens eiendommer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Rekrutteringsside
Kjærlighetsstien (Tønsberg)

**Kjærlighetsstien** (1-29, 2-28) er en 500 meter lang gate på Træleborg i Tønsberg. Gaten fikk sitt offisielle navn i bystyret 15. juni 1932.

## Referanser
Valløveien (Tønsberg)

**Valløveien** (2-104, 3-105) er en 3,7 km lang vei mellom Presterødkilen og Vallø i Tønsberg. Veien er en del av fylkesveiene 311 og 510. Den er hovedveien gjennom Tolvsrød. Tidligere inkluderte Valløveien også Halfdan Wilhelmsens allé, og gikk da helt fra Farmannstorvet til Vallø.

Bakken der Valløveien går fra Kilen opp mot Presterød, kalles Presterødbakken. Dette er en flaskehals i trafikken og veien skal derfor utvides til fire felt der. Dette medfører at Timoteiveien som går parallelt med Presterødbakken må fjernes og husene på ti eiendommer må rives.

## Bilder

File:Fv311Presterødbakken.jpg|Presterødbakken
File:PresterodBarneskole2.jpg|Presterød skole i Valløveien 22
File:Tolvsrødsenteret.jpg|Tolvsrødsenteret i Valløveien 56 og 58
File:Vallø kapell 1.jpg|Vallø kapell fra 1932 i Valløveien 210


## Referanser
Soldatara

**Soldatara** (*Ara militaris*) er en art i slekten *[[Ara (slekt)|Ara]]*. Arten er *sårbar* (VU) for utryddelse. Den er utbredt fra Mexico i nord til Bolivia i sør og overlever i form av tre distinkte underarter.

Nominatformen er *A. m. militaris*, som finnes i det nordlige Bolivia, Peru, Ecuador, Colombia, og Venezuela. *A. m. mexicana* finnes i Mexico og *A. m. boliviana* lenger sør i Bolivia. *A. m. mexicana* er fysisk størst av underartene, mens *A. m. militaris* er minst.

Soldataraen har fått navn etter den karakteristiske grønne grunnfargen, som kan minne om en soldats uniform. Det er kun mindre forskjeller i utfargingen mellom underartene. Fuglen blir typisk 70–80&nbsp;cm lang, målt fra hodet til tuppen av stjerten, og veier typisk 900–1&nbsp;100 gram. Alle har en karakteristisk rød pannelapp i overkant av overnebbet, som er sort. Den ytre halvdelen av vingene er blå på oversiden og gulaktig på undersiden. Bakre del av ryggen og de midtre halefjærene er også blå, mens de ytre halefjærene er gulaktig.

Utfargingen av fjærdrakten gjør at soldatara kan forveksles med gladiatorara (*Ara ambiguus*), men sistnevnte er fysisk større.
 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gladiatorara

**Gladiatorara** (*Ara ambiguus*) er en art i slekten *[[Ara (slekt)|Ara]]*. Arten er *strekt truet* (VU) for utryddelse. Fuglen er utbredt i Mellom-Amerika og det nordvestlige Sør-Amerika, der den overlever som to distinkte underarter.

Nominatformen *A. a. ambiguus* finnes fra Honduras til det nordvestre Colombia, mens *A. a. guayaquilensis* finnes i Vest-Ecuador. Totalbestanden består av cirka 3&nbsp;700 individer, hvorav færre enn 2&nbsp;500 voksne.

Det er kun mindre forskjeller i utfargingen mellom underartene. Fuglen blir typisk 85–90 cm lang, målt fra hodet til tuppen av stjerten, og veier omkring 1&nbsp;300 gram. Begge underartene har en karakteristisk rød pannelapp i overkant av overnebbet, som er sort. Den ytre halvdelen av vingene er stålblå på oversiden og mørkerød på undersiden. Bakre del av ryggen og de midtre halefjærene er også stålblå, mens de ytre halefjærene er mørkerød.

Utfargingen av fjærdrakten gjør at gladiatorara kan forveksles med soldat (*Ara militaris*), men sistnevnte er fysisk mindre og har gule fjær der denne har mørkerøde.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gulvingerødara

**Gulvingerødara** (*Ara macao*) er en art i slekten *[[Ara (slekt)|Ara]]*. Arten er ikke truet (LC) av utryddelse. Fuglen overlever som to distinkte underarter.

Nominatformen *A. m. macao* finnes fra Bolivia i Sør-Amerika og nord til Guatemala i Mellom-Amerika, mens *A. m. cyanoptera* finnes fra grensestrøkene mellom Costa Rica og Nicaragua i sør og nord til Veracruz i Mexico. Totalbestanden er usikker, men den er færre enn 50&nbsp;000 individer.

Gulvingerødara har rød grunnfarge på kroppen og hodet. Rundt øyene har fuglen store, nakne hvite hudflekker. Vingene er for det meste blå på oversiden, med feltinnslag av gult og rødt. Fjæra på bakparten er lyse blå, mens halefjæra er bå i ytterkant og røde i midten. På undersiden er vingene grønne, med innslag av rødt fjær på vingens framkant. Halefjærene er hovedsakelig røde på undersiden, men innerste del av stjerten er lyseblå.

Gulvingerødara blir omkring 80 cm lang og veier typisk cirka 1&nbsp;000 gram. Den nordligste underarten blir noe større enn den sørligste. Sistnevnte har dessuten mer grønn utfarging på vingene, der den nordlige er mer blå.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rødøreara

**Rødøreara** (*Ara rubrogenys*) er en art i slekten *[[Ara (slekt)|Ara]]*. Arten er *strekt truet* (VU) for utryddelse. Fuglen er utbredt i skråningene til Andesfjellene i Bolivia og trives i elevasjoner på 1&nbsp;100–2&nbsp;700 moh, enkelte steder helt opp mot 3&nbsp;000 moh.

Fuglene hekker i hulrom i klippene og lever for det meste i subtropisk tornekratt, ispedd kaktus og andre lokale tresorter. Klimaet er relativt tørt. Totalbestanden er uklar, men består trolig av cirka 1&nbsp;000–4&nbsp;000 individer, hvorav færre enn 670–2&nbsp;700 voksne. Tap av habitat er trolig artens største trussel.

Rødøreara er hovedsakelig grønn og har rød pannelapp. Vingene har innslag av blått, gult og rødt på oversiden, mens de er røde og grønne på undersiden. Fuglen er blant de minste araene og blir typisk 55–60&nbsp;cm lang, målt fra hodet til tuppen av stjerten.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fiat G.212

**Fiat G.212** var et italiensk passasjerfly, bygget av Fiat i årene 1947–1952.

Flyet, som var et tre-motors med plass til 34 passasjerer, ble bygget i et mindre antall og var i bruk, foruten av det italienske flyvåpen, hos mindre selskaper i Italia, Frankrike, Kuwait og Egypt.

## Ulykker
Et fly av denne typen var involvert i Superga-ulykken den 4. mai 1949, hvor hele det italienske fotballaget, Grande Torino omkom.

## Eksterne lenker
*
Dušan Melichárek

**Dušan Melichárek** (født 29. november 1983) er en tsjekkisk fotballspiller som fra 31. desember 2020 er klubbløs.

Melichárek har tidligere spilt for Malmö FF i Allsvenskan, samt Slovácko i Synot liga.

## Karriere som klubbspiller
### Tidlig karriere og Mjällby AIF
Melichárek, som startet karrieren som profesjonell spiller i 1. FC Slovácko, kom til Mjällby AIF i 2005. Han spilte 54 seriekamper de neste tre sesongene, samtlige i Superettan.

### Malmö FF

I mars 2008 ble Melichárek lånt ut til Malmö FF, som også hadde kjøpsopsjon på spilleren. Han signerte 16. juli samme år en avtale som løp ut 2011.

Melicháreks opphold i Malmö FF var preget av konflikter og kontroversielle enkeltepisoder. Høsten samme år som Melichárek kom til klubben, ble han tatt for kjøring i alkoholpåvirket tilstand i høy hastighet. Kun uker etter ble han av klubben utestengt i en uke etter å ha utført obskøne gester overfor motstanderlagets tilhengere. Med bakgrunn i de to hendelsene vurderte klubbens ledelse heving av kontrakten. Ifølge svenske medier var Melichárek også misfornøyd med sin rolle som andrekeeper i klubben, en rolle klubben ønsket for ham også etter en eventuell overgang for Johan Dahlin. Malmö FF valgte å ikke forlenge kontrakten med Melichárek etter at den løp ut i 2011.

Melichárek spilte sammenlagt 32 seriekamper for Malmö FF.

### Senere karriere
Etter oppholdet i Sverige gikk Melichárek til Slovácko. Han gikk i 2015 til Inter Zaprešić, men ble lånt ut til Zbrojovka Brno uten å ha spilt kamper for Inter Zaprešić. Da overganger mellom tsjekkiske klubber utløser en lovpålagt kompensasjon, ble det spekulasjoner i tsjekkiske medier etter overgangen til kroatiske Inter Zaprešić etterfulgt av det umiddelbare utlånet av spilleren til tsjekkiske Zbrojovka Brno, hvor det er hevdet at overgangen etterfulgt av utlån var forhåndsavtalt for å unngå en kompensasjon Slovácko ellers hadde vært berettiget til.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Dušan Melichárek», profil på FC Zbrojovka Brnos hjemmeside 
* «Dusan Melichárek», profil på SvFFs hjemmeside
Lille Gørja

**Lille Gørja** er et vann i Nordmarka i Oslo. Det ligger 371 meter over havet og har et areal på . Vannet får tilløp fra Store Gørja i øst og har utløp gjennom Gørjabekken mot nordvest til Helgeren.

## Referanser
Klokkene ringer for deg

***Klokkene ringer for deg*** (engelsk originaltittel: ***For Whom the Bell Tolls***) er en roman av Ernest Hemingway fra 1940. Den forteller historien om Robert Jordan, en ung amerikaner i de internasjonale brigadene som kjemper sammen med en republikansk geriljaenhet under den spanske borgerkrigen. Som bombemann blir han tildelt oppgaven å sprenge en bro under angrepet på Segovia. Romanen er ansett som en av Hemingways sentrale verker, sammen med *[[Og solen går sin gang]]*, *[[Den gamle mannen og havet]]*, og *[[Farvel til våpnene]]*.*

Bokens tittel skriver seg fra den metafysiske poeten [[John Donne]]s *Devotions upon Emergent Occasions* (1624); spesifikt henviser Hemingway til «Meditation XVII». Hemingway siterer deler av «Meditation» (og bruker Donnes originalspråk) i bokens innledning, som igjen henviser til praksisen med å ringe med kirkeklokker ved begravelser:

:«No man is an *Island*, intire of it selfe; every man is a peece of the *Continent*, a part of the *maine*; if a *Clod* bee washed away by the *Sea*, *Europe* is the lesse, as well as if a *Promontorie* were, as well as if a *Mannor* of thy *friends* or of *thine* *owne* were; any mans *death* diminishes *me*, because I am involved in *Mankinde*; And therefore never send to know for whom the *bell* tolls; It tolls for *thee''.»

## Referanser
Ertevannet (andre betydninger)

**Ertevannet** kan ha flere betydninger:
* Ertevannet ved Degernes i Rakkestad.
* Ertevannet (Rømskog) i Aurskog-Høland.
* Ertevannene (Nordre, Midtre og Søndre) i Indre Østfold.
* Store Erte i Halden.
Rustbukara

**Rustbukara** (*Orthopsittaca manilatus*) er en fugl i gruppen araer og eneste art i slekten *Orthopsittaca*. Arten er ikke truet (LC) av utryddelse. Fuglen er utbredt i det nordlige Sør-Amerika, øst av Andes fra Bolivia og Brasil.

Arten spiser nesten eksklusivt frø og frukt fra morichepalmen (*[[Mauritia flexuosa]]*). Fuglene hekker i hulrom i døde palmetrær og trives i tropisk klima. Totalbestanden er uklar, men den er ganske vanlig og har stor spredning.

Rustbukara er hovedsakelig grønn med blå skalle og strupe. Den har også innslag av blått på vingene og i buken. Fuglen er blant de minste araene og blir typisk cirka 46&nbsp;cm lang, målt fra hodet til tuppen av stjerten, veier normalt cirka 300 gram.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brunpanneara

**Brunpanneara** (*Ara severus*) er en art i slekten *[[Ara (slekt)|Ara]]*. Arten er ikke truet (LC) av utryddelse. Fuglen er utbredt fra Panama i Mellom-Amerika til Brasil og Bolivia i Sør-Amerika.

Fuglene hekker i hulrom i trestammer og trives i tropisk klima. Totalbestanden er uklar, men den er ganske vanlig.

Brunpanneara er hovedsakelig grønn og har mørkebrun pannelapp og et hvitt, bart felt med naken hud rundt øynene. Vingene har innslag av blågrått og litt rødt. Fuglen er blant de minste araene og blir typisk 45–50 cm lang, målt fra hodet til tuppen av stjerten, veier normalt 300–410 gram.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gørjavannene

**Gørjavannene** kan vise til to vann i Nordmarka i Oslo:

*Store Gørja (376 moh)
*Lille Gørja (371 moh)
Primolius

* blåhodeara
* rødbukara
* gulnakkeara

***Primolius*** er ei slekt som består av tre arter med arapapegøyer, som alle hører hjemme i Sør-Amerika. 

Arter i slekten *Primolius* har i hovedsak grønn fjærdrakt, med innslag av blått, rødt og gult. En fellesnevner er at alle tre artene har blått hode, om ikke hele hodet. Artene varierer i lengde, fra 38 til 41 cm.

## Arter
* blåhodeara (*Primolius couloni*), Sclater PL, 1876
* rødbukara (*Primolius maracana*), Vieillot, 1816
* gulnakkeara (*Primolius auricollis*), Cassin, 1853

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Hakkloelva

**Hakkloelva** er ei elv i Nordmarka i Oslo. Den renner fra Hakkloa til Bjørnsjøen, og er en del av Akerselvas nedbørfelt. Elva er  lang og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

## Se også
* Liste over elver i Oslo

## Referanser
Dvergara

**Dvergara** (*Diopsittaca nobilis*) er en fugl i gruppen araer og eneste art i slekten *Diopsittaca*. Arten er ikke truet (LC) av utryddelse. Fuglen er utbredt i det nordøstlige delen av Sør-Amerika.

Det er beskrevet tre underarter av dvergara, hvorav to anerkjennes som distinkte. Dette er nominatformen *D. n. nobilis* (Hahns dvergara) og *D. n. cumanensis* (nobel dvergara). Disse to ble tidligere ansett som separate arter, men de nå slått sammen i samme art. Den tredje beskrevne underarten er *D. n. longipennis*, som skal ha noe større vingespenn enn de to førstnevnte. Det er imidlertid uklart om det er snakk om en egen underart eller en variant av *D. n. cumanensis*. De to første kan lett skilles på overnebbet. *D. n. nobilis* (Hahns dvergara) har sort overnebb, mens *D. n. cumanensis* (nobel dvergara) har beinfarget overnebb.

Dvergara er hovedsakelig grønn (skarpgrønn på oversiden og mer olivengrønn på undersiden) med mørkere blågrønn panne og litt rødt på front- og undervingene. Øynene er oransje og hudflekken rundt øynene hvit. Fuglen er blant de minste araene og blir typisk cirka 30&nbsp;cm lang, målt fra hodet til tuppen av stjerten, veier normalt cirka 165 gram.

Arten spiser nesten eksklusivt frø og frukt. Fuglene hekker i hulrom i lokale tresorter og trives i tropisk klima. Totalbestanden er uklar, men den er ganske vanlig og har stor spredning.

## Galleri

Diopsittaca nobilis -pet-2.jpg|*D. n. nobilis*
Diopsittaca nobilis -Parque das Aves, Foz do Iguacu, Brazil-8a.jpg|*D. n. cumanensis*
Diopsittaca nobilis MHNT.ZOO.2010.11.148.25.jpg |Museum specimen 


## Referanser


## Eksterne lenker
*