open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Sims (videospill)

***The Sims*** er et videospill utviklet av Maxis og utgitt av Electronic Arts. Spillet er skapt av spilldesigner Will Wright, som også er mannen bak suksesspillene *[[SimCity]]* og *[[SimEarth]]*.

*The Sims* er en simulasjon av daglige aktiviteter til en eller flere virtuelle personer («simmer») i en mindre forstad utenfor SimCity. En kan si at spilleren leker i et virtuelt dukkehus.

Spillet ble først utgitt 4. februar 2000. Ved 22. mars 2002 hadde *The Sims* solgt over 6,3&nbsp;millioner kopier over hele verden, og overtok tittelen som «tidenes bestselgende PC-spill» fra *[[Myst]]* (1993). 7. februar 2005 hadde det blitt solgt over 16&nbsp;millioner kopier av spillet.

Siden utgivelsen i 2000 har det også blitt utgitt syv utvidelsespakker og tre oppfølgere, *[[The Sims 2]]*, *[[The Sims 3]]* og *[[The Sims 4]]*.

*The Sims* har vunnet en rekke priser, inkludert GameSpots «Årets Spill» (Game of the Year Award) i 2000.

## Overblikk

I motsetning til mange andre videospill, har ikke *The Sims* et spesifisert mål eller en bestemt slutt. I stedet fokuserer spillet på dagliglivet til simmene, og vanlige aktiviteter som å sove, spise, lese og bade. Spilleren har mulighet til å lage sine egne simmer, men det er også en rekke forhåndsinstallerte simmer, som for eksempel familiene Goth og Newbie.

## Musikk

Musikken i spillet ble komponert av Jerry Martin og Marc Russo.

## Simlish

Will Wright ønsket seg et unikt språk for *The Sims* som var følelsesladet og energisk. Geri Lawlor og Stephen Kearin, skuespillere fra San Francisco, ble hentet inn til jobben og skapte *simlish* gjennom improvisasjon i studio.

## Utvidelsespakker

Det ble lansert syv utvidelsespakker til spillet frem til 2003:

* *Livin' It Up*
* *House Party*
* *Hot Date*
* *On Holiday*
* ''Unleashed''
* *Superstar*
* *Makin' Magic*

## Se også

* *[[Sim City]]*
* *[[The Sims Online]]*
* *[[The Sims 2]]*
* *[[The Sims 3]]*
* *[[The Sims 4]]*
* *[[The Urbz]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over olympiske medaljevinnere i friidrett (menn)

__TOC__

Dette er de mannlige **[[OL]]-medaljørene i [[friidrett]]**. 

Se også OL-medaljører i friidrett, damer.

## 60 m
Denne øvelsen er bare blitt arrangert to ganger. Begge vinnerne, Kraenzlein og Hahn, hadde også suksess i andre øvelser, og har totalt vunnet 7 sprinttitler.

## 100 m

## 200 m

## 400 m

## 800 m

## 1500 m

## 5000 m

## 5 miles
Løpet over 5 miles (8047 meter) er blitt arrangert to ganger, i 1906 og 1908. Løpet ble vunnet av britiske løpere hver gang.

## 10 000 m

## [[Maraton]]

## [[110 m hekk]]

## 200 m hekk
200 m hekk ble bare løpt i 1900 og 1904.

## 400 m hekk

## 2500 m hinder
Det første olympiske hinderløpet ble arrangert i 1900, da to øvelser stod på programmet, 2500 og 4000 meter. Vinneren George Orton var Canadas første olympiske mester.

## 2590 m hinder

Hinderløpet i 1904 gikk over 5 runder à en tredjedels mile. 

## 3000 m hinder

## 3200 m hinder
Hinderdistansen var på 3200 m i 1908, før den ble standardisert til 3000 m tolv år senere.

## 4000 m hinder
I lekene i 1900 var 4000 m hinder den ene av to hinderøvelser. 

## 4 × 100 m stafett
Den første olympiske kortstafetten ble arrangert i 1912, og har etterpå stått på programmet hver gang. USA har vært den dominerende nasjonen med 15 seire. Av de øvrige seks gangene er de blitt diskvalifisert tre ganger, og i 1980 boikottet de lekene. De eneste gangene det amerikanske laget er blitt slått, er 1996 og 2004, da henholdsvis Canada og Storbritannia hadde raskere lag. 

## 4 × 400 m stafett
4 × 400 meter stafett ble innført i 1912, og har siden stått på programmet. Med 15 seire har USA dominert også denne sprintøvelsen. 

## 1600 m stafett
Den første olympiske stafetten, 1600 meter stafett, bestod av to etapper på 200 meter, en på 400 meter og en på 800 meter. Stafetten ble senere erstattet med 4 × 400 meter.

## 3000 m for lag

## 3 miles for lag

## 5000 m for lag

## 4 miles for lag

## Terrengløp - individuelt

## Terrengløp - lag

## 1500 m kappgang

## 3000 m kappgang

## 3500 m kappgang

## 10 km kappgang

## 10 miles kappgang

## 20 km kappgang

## 50 km kappgang

## [[Høydehopp]]

## Høyde uten tilløp

## [[Stavsprang]]

## [[Lengdehopp]]

## Lengde uten tilløp

## [[Tresteg]]

## Tresteg uten tilløp

## [[Kulestøt]]

 
## Kulestøt med begge hender

## [[Diskos]]

## Diskoskast – gresk stil

## Diskoskast med begge hender

## [[Sleggekast]]

## Steinstøt

## Kast med 56 punds vekt

## [[Spydkast]]

## Spydkast – fristil

## Spydkast med begge hender

## Femkamp

1906 &ndash; stille lengde, diskos (gresk stil), spydkast, 192 m løp og gresk-romersk bryting
1912-24 &ndash; lengde, spydkast, 200 m, diskos og 1500 m

## All round

100 yards løp, kulestøt, høydehopp, 880 yards kappgang, sleggekast, stavsprang, 120 yards hekk, kast av 56 punds vekt, lengdehopp og 1 mile løp.

## Tikamp

## Referanser


## Eksterne lenker
* Medaljevinnere  på sports-reference.com
Grimsby Town FC

**Grimsby Town Football Club** er en engelsk fotballklubb.  Klubben ble stiftet i 1878, og ble valgt inn i The Football League i 1892. «The Mariners», som er kallenavnet til Grimsby Town, spiller hjemmekampene sine på Blundell Park i nabobyen Cleethorpes. Grimsby og Cleethorpes ligger i den engelske regionen Yorkshire og Humber.

## 2013/2014-sesongen: Til Play Off
The Mariners endte på fjerdeplass i serien og drømmen om et comeback i The Football League lever gjennom play off-sluttspillet. 

Sesongen har vært preget av gode cupprestasjoner. I FA-cupen kom man forbi kvalifiseringen og slo rivalen Scunthorpe etter omkamp i første runde. Et annet ligalag ble passert i andre runde da Northampton ble slått overbevisende 2-0. I tredje runde sa det stopp mot Championship-laget Huddersfield, men man ledet 2-1 fire minutter før slutt. 

I cupen for ikke-liga-lag, FA Trophy, kom man helt til semifinalen hvor Cambridge vant 3-2 sammenlagt. 

## Meritter

*Beste ligaresultat: Nr 5 i 1. divisjon i 1934/35.
*Vinner av 2. divisjon: 1900/01 og 1933/34.
*Vinner av 3. divisjon (nord): 1925/26 og 1955/56.
*Vinner av 3. divisjon: 1979/80.
*Vinner av 4. divisjon: 1971/72.
*Beste resultat i FA-Cupen: Semifinale i 1936 og 1939.
*Beste resultat i Ligacupen: 5. runde i 1980 og 1985.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Max Julen

**Max Julen** (født 1961) er en tidligere sveitsisk alpinist.

Toppunktet i Julens karriere kom under OL i Sarajevo, der han gikk til topps i storslalåm den 14. februar 1984. Ved siden av den olympiske triumfen vant han kun ett verdenscuprenn. Han la opp som alpinist i 1987, 26 år gammel, og driver i dag hotell i hjembyen Zermatt.

## Resultater i verdenscupen i alpint

### Pallplasseringer

### Sammenlagtplasseringer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Roger Staub

**Roger Staub** (født 1. juli 1936, død 30. juni 1974) var en sveitsisk alpinist. Karrierens største triumf kunne han feire under OL 1960 i Squaw Valley, da han ble olympisk mester i storslalåm.

Under VM 1958 i Bad Gastein kom han på tredjeplass i kombinasjonen.
 
Roger Staub omkom i 1974 under deltaflygning.

## Eksterne lenker
*
Fritz Strobl

**Fritz Strobl** (født 24. august 1972 i Lienz) er en østerriksk alpinist.

Han vant gull i utfor under OL 2002 i Salt Lake City.

Strobl bekjentgjorde at han la opp som alpinist 15. mars 2007. I sitt siste renn hadde han kledd seg ut som Mozart mens han kjørte rundt og delte ut Mozart-kuler.

## OL- og VM-medaljer
* **OL:**
** 2002 Salt Lake City – **gull** i utfor
* **VM:**
** 2007 i Åre – **gull** i lagkonkurransen
** 2007 i Åre – sølv i super-G

## Resultater i verdenscupen i alpint

### Enkeltseire

### Sammenlagtplasseringer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Hondle

**Hondle** er en elv og et vassdrag i Tinn kommune i Telemark. Den har sitt utspring i Langesjå/Gåsos og munner via *Hondletjørni* ut i Møsvatnet, som tilhører Skiensvassdraget. En annen gren av Hondle renner ut fra Raudfittjørni.

Hondle ligger i landskapsvernsområdet og Hondle våtmarksområde. Kommunegrensen mellom Tinn og Vinje følger avsnittet mellom Hondletjørni og Møsvatn.

## Fotnoter



## Referanser
Stockport County FC

**Stockport County Football Club** er en engelsk fotballklubb som spiller i League One. Klubben ble stiftet i 1883, og ble valgt inn i The Football League i 1900. De rykket ned fra The Football League i 2011, og videre ned fra Conference National til Conference North i 2013. I 2019 rykket de opp igjen til National League (som var det nye navnet til Conference National), i 2022 til League Two og i 2024 videre til League One. «The Hatters», som er kallenavnet til Stockport County, spiller hjemmekampene sine på Edgeley Park i Stockport; kallenavnet har laget fått etter byens tidligere hattemaker-industri. Byen Stockport ligger i den engelske regionen Nordvest-England.

## Meritter
*Beste ligaresultat: Nr 8 i 1. divisjon (nivå 2) i 1997/98.
*Vinner av 3. divisjon (nord): 1921/22 og 1936/37.
*Vinner av 4. divisjon/League Two (nivå 4): 1966/67 og 2023/24.
*Vinner av National League (nivå 5): 2021/22.
*Vinner av National League North (nivå 6 nord): 2018/19.
*Beste resultat i FA-Cupen: 5. runde i 1935, 1950 og 2001.
*Beste resultat i Ligacupen: Semifinale i 1997.
*Finalist i Football League Trophy: 1992 og 1993.

## Eksterne lenker
*
Carlisle United FC

**Carlisle United Football Club** er en engelsk fotballklubb. Klubben ble stiftet i 1903, og ble valgt inn i The Football League i 1928.  «The Cumbrians», som er kallenavnet til Carlisle United, spiller hjemmekampene sine på Brunton Park Stadium i Carlisle. Byen Carlisle ligger i den engelske regionen Nordvest-England.

## Meritter
* **[[Football League Trophy]] (1)**: 1997
* Beste ligaresultat: Nr. 22 i 1. divisjon i 1974/75.
* Vinner av 3. divisjon: 1964/65.
* Vinner av 3. divisjon (gamle 4. divisjon): 1994/95.
* Beste resultat i FA-Cupen: 6. runde i 1975.
* Beste resultat i Ligacupen: Semifinale i 1970.
* Finalist i Football League Trophy: 1995 og 2003.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Chanel

**Chanel** er et fransk motehus grunnlagt i 1910 av Gabrielle Bonheur «Coco» Chanel (1883–1971). Hun fikk kallenavnet «Coco» da hun jobbet som sanger i en fransk kafé. Chanels visjon var å erstatte overdådige antrekk med plagg som fremhevet uformell eleganse. I dag er Chanel kjent for å innføre «den lille sorte kjolen» og «Chanel-drakten».

Motehuset Chanel eies idag av Alain Wertheimer og Gerard Wertheimer, som er barnebarn til den tidligere Chanel-partneren og utvikleren av Chanel №&nbsp;5 Pierre Wertheimer.

## Logoen
Chanels logo består av to C-er. Disse kommer fra navnet Coco Chanel. «Coco» er kallenavnet som er hyppig brukt om Chanels grunnlegger, Gabrielle Chanel. En dag hun satt på sofaen i stuen sin i rue Cambon, så hun opp på lysekronen som hang over salongbordet. Den var laget av smijern og hadde to buer som la seg over hverandre, fra den synsvinkelen hun hadde. Dette ble da logoen til firmaet. Logoen var ikke kopibeskyttet før de første Chanel-butikkene ble åpnet.

Chanel arbeider mot illegal bruk av deres logo, som ofte blir etterlignet på billigere varer – i stor grad etterligninger av Chanels vesker. Asiatiske land skal være de som produserer mest piratkopier av veskene.

## Chanel №&nbsp;5

Chanel №&nbsp;5 ble introdusert i 1922, og er verdens mest solgte parfyme. For en stund tilbake har Chanel kommet med en ny reklamefilm med den franske skuespillerinnen  Audrey Tautou i hovedrollen. Hun er Chanel No. 5s nye ansikt utad. Regissøren var Jean Pierre Jeunet og opptakene ble gjort i Istanbul og Paris. Tautou spiller rollen som en kvinne som reiser med orient-ekspressen og forelsker seg umiddelbart i en mann som hun møter i gangene på toget. Det nye fjeset for Chanel No. 5 i 2012 er den amerikanske skuespilleren Brad Pitt. Reklame-kampanjen blir ventet lansert om ikke lenge.

## Karl Lagerfeld
Karl Lagerfeld var i perioden 1983–2019 sjefsdesigner for Chanel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Morbærfiken

**Morbærfiken** (*Ficus sycomorus*) er et delvis eviggrønt tre i morbærfamilien. 

Det har en vid krone og kan bli opptil 21&nbsp;m høyt. Bladene minner om morbærblader og er helt forskjellige fra bladene til slektningen ekte fiken; de er mindre, eggformete, uten fliker og helrandete. Blomstene sitter rett på stammen og eldre greiner (kauliflori). De spiselige fruktene kalles adamsfiken og er to–tre cm i diameter med gul eller rød farge når de er modne.

Den viktigste pollinatoren i Afrika sør for Sahara er fikenvepsen *Ceratosolen arabicus*. Den finnes ikke i sørøstlige middelhavsområdet, men her finnes to andre arter, *Sycophaga sycomori* og *Apocrypta longitarsus*. For å stimulere fruktutviklingen er det vanlig å skjære et snitt i («prikke») fruktene på et tidlig stadium.  

Morbærfiken kaster vid skygge og har ofte blitt plantet ved veier. Treverket er svært lett og er enkelt å bearbeide. Det har vært høyt verdsatt, og i oldtidens Egypt ble det brukt til mumiekister. Morbærfiken er nevnt flere steder i Bibelen, og det var et slikt tre Sakkeus klatret opp i for å se Jesus da han kom til Jeriko.

Arten vokser naturlig i savannestrøkene i Afrika sør for Sahara, noen få steder på Madagaskar og i Sør-Arabia. Den er siden de tidligste tider blitt dyrket i det sørøstlige middelhavsområdet. Morbærfiken er forvillet i Egypt, Palestina og Syria, men danner ikke spiredyktige frø her, så den må formeres med stiklinger.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 


BCBG Ficus Sycomorus 05.jpg|Bladverk
PikiWiki Israel 5476 fruits of sycamore tree.jpg|Frukt på stammen
Ficus sycomorus fruits MHNT.jpg|Nærbilde av frukt
Getrocknete Wildfeigen.jpg|Tørket adamsfiken
SMK

**SMK** kan vise til:
* Statsministerens kontor
* Sjømilitære korps
* En sovjestisk stridsvogn
* Statens Museum for Kunst
Mansfield Town FC

**Mansfield Town Football Club** er en engelsk fotballklubb, hjemmehørende i byen Mansfield i den engelske regionen Øst-Midlands. Klubben ble stiftet i 1897, og ble valgt inn i The Football League i 1931. «The Stags», som er kallenavnet til Mansfield Town, spiller hjemmekampene sine på Field Mill i Mansfield.

## Meritter

*Beste ligaresultat: Nr. 21 i 2. divisjon i 1977/78.
*Vinner av 3. divisjon: 1976/77.
*Vinner av 4. divisjon: 1974/75.
*Beste resultat i FA-Cupen: 6. runde i 1969.
*Beste resultat i Ligacupen: 5. runde i 1976.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielle nettsider
Ragnvald Blix

**Ragnvald Blix** (født 12. september 1882 i Oslo, død 2. mai 1958 i København) var en norsk avis- og karikaturtegner. Han er særlig kjent for sine antinazistiske tegninger fra andre verdenskrig.

## Karriere og arbeid
Ragnvald Blix var redaktør av vittighetsbladet *[[Tyrihans (vittighetsblad)|Tyrihans]]* i 1901, medarbeider i *[[Simplicissimus]]* i München mellom 1907 og 1918 og redigerte og tegnet til det nordiske satiremagasinet *[[Exlex]]* i dets korte levetid fra 1919 til 1921. Han slo igjennom internasjonalt i Paris i 1905 med en serie parodier av kjente kunstverk i Louvre Le Voile tombe, utgitt samlet i 1908. 

Under 2. verdenskrig leverte Ragnvald Blix anti-nazistiske tegninger under signaturen **Stig Höök** i den svenske avisa *[[Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning]]*, der den liberale Torgny Segerstedt var redaktør. Flere av disse tegningene ble utgitt i bøkene *Stig Höök 1942–44* (1944) og *De fem årene* (1945) og ble kjent og populære i Norge særlig etter krigen. Ragnvald Blix tegnet seinere til flere nordiske aviser, bl.a. det norske *[[Dagbladet]]*, der han med bitende ironi kommenterte samtidas politiske begivenheter i en rask og presis strek og med et nært samspill mellom tekst og tegning.

Ragnvald Blix er kanskje mest kjent for tegningen «Til audiens hos Hitler» der Vidkun Quisling besøker føreren i Berlin. Quisling strekker ut armen til nazihilsen og sier: «Jeg er Quisling». Dørvakten spør: «Og navnet?». Tegningen stod på trykk 29. januar 1944 og bidro til at navnet Quisling ble styrket som internasjonal betegnelse på landsforræder. På en annen kjent tegning lar Blix den barnløse Edvard Grieg klimpre ubekymret på sin harpe i himmelen, mens Bjørnstjerne Bjørnson og Jonas Lie ser uhyre nedstemte ut pga. sine NS-etterkommere, hhv. sønnen Erling Bjørnson og barnebarnet Jonas Lie.

Ragnvald Blix var ellers kulturradikaler og riksmålsmann. Han var sønnen til salmedikteren og teologiprofessoren Elias Blix, som også ble kirkeminister. Moren, Emma Blix, skal ha gjemt de første satiretegningene for mannen sin som ikke var særlig begeistret for sønnens karrierevalg.

## Referanser


## Eksterne lenker

*  Typisk Stig Höök-tegning
*  Fra Blix' karikaturer av de mest kjente kunstverkene i Louvre-museet
*
Lefnui

**Lefnui** er en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Lefnui blir regnet som en av Ossiriands syv elver.

Elva begynte i de sørvestre dalene av fjellet Starkhorn, som er en av toppene i Kvitklettene, og den rant mot sørvest nesten parallelt med fjellkjeden.

Lefnui blir en stor og vid strøm og flyter ut i Belfalasbukten i Gondor. Vest for denne elvas delta ligger den lange odden Andrast.

## Referanser
Lune

**Lune** kan vise til:

## Elver
* Lune (Cumbria) – ei elv i Cumbria i England
* Lune (Durham) – ei elv i Durham i England
* Lune eller Lhûn – ei fiktiv elv fra Tolkiens verden

## Annet
* Lune – et annet ord for humør
* Lune – et åpningspoeng scoret på en *jeu quarré*-bane i real tennis
Hva er tredjestanden?

***Hva er tredjestanden?*** (*Qu'est-ce que le tiers état?* ) er en pamflett som abbed Sieyès (Emmanuel-Joseph Sieyès) utga i en innledende fase av den franske revolusjonen.

Han svarer selv: «Tredjestanden er alt. Hva har den vært? Intet.» Han hevder at det er tredjestanden som utfører arbeidet, mens de privilegerte klassene – adelen og geistligheten – er dronene i samfunnets bikube. Tredjestanden er de virkelige representantene for det franske folket, og det er dens representanter som utgjør den nasjonalforsamlinga som kan gi landet en konstitusjon. Sieyès var selv geistlig, men hadde latt seg velge som representant for tredjestanden til stenderforsamlingen 1789.

Spissformuleringene i pamfletten ble raskt parodiert: «Hva er tredjestanden? Intet. Hva vil den? Alt». Sosialfilosofen Pierre-Joseph Proudhon brukte tredjestanden i betydningen «folket» da han på 1800-tallet omformulerte Sieyès: «Hva er tredjestanden? Intet. Hva bør den være? Alt».

## Se også
Klasse (sosiologi) (klasseteori)

## Litteratur
* Emmanuel-Joseph Sieyès *Hva er tredjestanden?* Aschehoug 2016 ISBN 9788203360985
* What is the Third Estate?
Limskir

**Limskir** (fra Alvisk: **Limlîht**) var en elv i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne elva oppstod i den sørøstre delenav Tåkefjellene ikke så langt fra enten Treskjeggs hjem.

Fra utspringet rant den hele veien østover gjennom skogen Fangorn og støtte så på Anduin og fortsatte med den.

Denne elva dannet den søndre grensen av Celebrants mark, og den ble krevd som søndre grense til Lórien av Celeborn og Galadriel.

Den har også tidligere i historien vært Gondors nordre grense, og siden Rohans.
Malduin

**Malduin** var en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne elva lå i Beleriand, og var en nordre sideelv av elva Taeglin. Den sank i havet sammen med resten av Beleriand på slutten av det første tidevervet.

## Referanser
DAPs 25-punktsprogram

**25-punktsprogrammet** var partiprogrammet til Det tyske Arbeiderparti *(Deutsche Arbeiterpartei (DAP)* av 24. februar 1920. Samme dag fikk DAP det utvidede navnet ''Det nasjonalsosialistiske tyske Arbeiderparti (NSDAP).

Adolf Hitler var en av forfatterne av 25-punktsprogrammet. Her er det allerede tale om en Fører, om opphevelse av Versaillestraktaten, og Tysklands forening med Østerrike og om at jødene skulle miste sitt tyske statsborgerskap. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 ble etterhvert mange av punktene satt ut i livet. 

Ikke alle sosialistiske elementene i programmet ble virkeliggjort, ettersom Hitler ville ha både Reichswehr og industriherrene på sitt lag. Da ledelsen for SA heller ønsket at «revolusjonen» skulle fortsette og at programmet skulle settes ut i livet i alle sine enkeltheter, fulgte drapene av Ernst Röhm og den øvrige SA-ledelsen.

Følgende tyske menneskerettigheter ble strøket eller forandret etter Riksdagsbrannen:

1. Retten til fritt å uttale sin mening (privat)

2. Retten til fritt å trykke sin mening (avissensur)

3. Foreningsretten

4. Retten til ikke å få sine brev lest av offentlige tjenestemenn/posten

5. Husundersøkninger uten fullmakt

6. Statlig konfiskasjonsrett

7. Begrensing av eiendomsretten (staten kunne konfiskere alt fra en bolig til et fabrikkonsern)

## Eksterne lenker
* 25-Punktsprogrammet i sin helhet
Lhûn

**Lhûn** eller **Lune** er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Denne elva lå i den nordvestre delen av Eriador.

I det andre og tredje tidevervet hadde Lune sitt utløp i Lune gulfen, som hadde brutt gjennom Blåfjellene da Beleriand sank i havet før begynnelsen av det andre tidevervet, og på den måten rant Lune ut i det store havet Belegaer.

Lune hadde tre elver som fløt inn i den på veien mot havet, men ingen av dem er navngitt. To av dem hadde sitt opphav i Ered Luin, og den siste hadde sitt i Emyn Uial (Skumringens Åser) nord for den senere hovedstaden til Arnor, Annúminas. Lune var dermed ikke knyttet til sjøen Nenuial, som var opphavet til elva Baranduin (Brennvina).

I det første tidevervet er elvas løp ikke kjent. Lunes gulf ble først skapt i Vredens krig så elva må ha hatt en annen kurs før dette. Det er mulig at Lune ble forbundet med Baranduin lenger nede.
Meringstrømmen

**Meringstrømmen** er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Denne elva var den naturlige grensen mellom Rohan og Gondor.

Meringstrømmen eller **Glanhír** på Sindarin skapte en helhetlig grense mellom de to rikene sammen med fjellkjeden Kvitklettene og Entsigets munninger.

Vest for Mering strømmen lå den Rohirriske provinsen *Østfold* og est for elva lå den Gondorske provinsen Anórien.

Meringstrømmen fløt gjennom *Fírien skogen*, som vokste rundt fjellet *Halifirien*, som er den siste av Gondors bauner.
Markus Wasmeier

**Markus Wasmeier** (født 9. september 1963 i Schliersee) er en tysk tidligere alpinist.

Wasmeier vant en overraskende gullmedalje i storslalåm under alpin-VM i 1985 i italienske Bormio. Under OL på Lillehammer i 1994 vant han to gullmedaljer, i super-G og i storslalåm.

I tillegg har Wasmeier bronse i super-G fra alpin-VM 1987 i Crans Montana, ni verdenscupseire (to i utfor, seks i super-G, én i kombinasjon), og én sammenlagtseier i super-G-cupen (1987).

Etter dobbeltseieren på Lillehammer i 1994 la Wasmeier opp som alpinist.

## Resultater i verdenscupen i alpint

### Enkeltseire

### Sammenlagtplasseringer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Franck Piccard

**Franck Piccard** (født 17. september 1964 i Les Saisies) er en tidligere, fransk alpinist.

I junior-VM i alpint 1982 tok han gull i utfor.

Under OL i Calgary i 1988 vant han historiens første olympiske renn i super-G. I tillegg fikk han bronse i utforrennet. Fire år senere, under OL i Albertville, fikk han nok en gang medalje i utfor, denne gangen sølv.

Han har også en VM-medalje, bronse i super-G fra VM 1991 i Saalbach.

I løpet av karrieren vant han fire renn i verdenscupen. I sesongene 1988/89 og 1989/90 kom han på tredjeplass i disiplincupen i super-G, og i sesongen 1993/94 ble det tredjeplass i storslalåmcupen.

## Verdenscupseire

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thomas Fogdö

**Thomas Fogdö** (født 14. mars 1970 i Gällivare) er en svensk tidligere alpinist.

Fogdø vant 5 verdenscupseire i slalåm og 1 sammenlagtseier i slalåmcupen. Karrieren tok en brå slutt da han i 1995 falt stygt under en treningsøkt i Åre og ble lammet fra livet og ned. Etter ulykken har Fogdö arbeidet som foreleser, mental rådgiver og forfatter.

## Verdenscupseire

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vang Fotballag

:*For fotballklubben fra Valdres, se [[Fotballklubben Vang]].*

**Vang Fotballag** (stiftet 20. mai 1918) er en fotballklubb fra Hamar i Innlandet. Klubbens A-lag for herrer spiller i 6. divisjon, men har vært i 4. divisjon fram til 2016. Klubben driver dessuten en aktiv breddesatsing.

På 1990-tallet spilte klubbens A-lag i 3. divisjon og spilte treningskamper mot storlag som Wimbledon FC og Nottingham Forest FC.

## Tabellen

## Divisjonsutvikling

## Eksterne lenker
* Side hos KlubbenOnline
Debbie Armstrong

**Debra Rae «Debbie» Armstrong** (født 6. desember 1963 i Seattle) er en tidligere amerikansk alpinist.

Hun hadde én seier i storslalåm fra verdenscupen før hun i 1984 vant gull i samme øvelse under OL i Sarajevo.

## Eksterne lenker
*
Gustav von Kahr

**Gustav [[Ritter]] von Kahr** (født 29. november 1862 i Weißenburg in Bayern i Tyskland, død 30. juni 1934 i Dachau) var fra 16. mars 1920 til 11. september 1921 partiløs ministerpresident i Bayern. Gustav von Kahr var en protestantisk monarkist som stod BVP nær.

Han ble drept under De lange knivers natt.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Gustav von Kahr var sønn av presidenten for den bayerske forvaltningsrett Gustav von Kahr og dennes hustru Emilie, født Rüttel. Fra 1877 til 1882 var han elev på Maxgymnasium i München. Fra 1882 til 1888 studerte von Kahr jus i München og var samtidig medlem av studenterforeningen Akademischer Gesangverein München.

### Tidlig karriere
Fra 1888 til 1902 arbeidet han som forvaltningsjurist i München og Kaufbeuren. I 1890 giftet han seg med Ella Schübeck. Fra 1902 var han ansatt i det bayerske innenriksministerium, hvor han var ansvarlig for folkelig kunst og minnesmerker. I 1911 mottok han den bayerske krones fortjenstorden for sin innsats for den folkelige kunst, hvilket innebar at han ble opptatt i ridderstanden.

### Politiker
I 1917 ble han regjeringspresident i Oberbayern.

Etter novemberrevolusjonen og Kappkuppet ble Kahr den 16. mars 1920 valgt til bayersk ministerpresident etter Johannes Hoffmann. Han forsøkte å løse opp Bayerns bånd til Det tyske rike. Etter motgang trakk han seg i protest fra embedet den 12. september 1921.

I  1923 ble han utnevnt til generalstatskommissær med diktatoriske fullmakter. Han ville ikke være med på Hitlers kuppforsøk den 9. november 1923, og det at han ikke ville være med, bidro til kuppets sammenbrudd. Den 17. februar 1924 trådte Gustav von Kahr tilbake og ble president for den bayerske forfatningsdomstol.

Den 30. juni 1934 ble han arrestert av nasjonalsosialistene i sin bolig i Ruffinistraße 14 i München. På vei til konsentrasjonsleiren Dachau ble han sterkt mishandlet av to SS-menn, og ved ankomst ble han skutt på kommandant Theodor Eickes kommando.

Mordet var del av den utrenskningsbølgen som ble satt i gang ved *[[De lange knivers natt]]*.

## Referanser


## Litteratur
* Otto Gritschneder, *Der Führer hat Sie zum Tode verurteilt...*, München 1993, S. 136, ISBN 3-406-37651-7
* Johannes Tuchel, *Konzentrationslager*, Boppard am Rhein 1991, S. 179, ISBN 3-7646-1902-3

## Eksterne lenker
* Biografi med tidslinje (tysk)
Sveinung Fjeldstad

**Sveinung Fjeldstad** (født 26. august 1978) er en norsk fotballspiller som spiller spiss for Gjøvik-Lyn. Han hadde vært innom blant annet for Raufoss, Lillestrøm og Odd Grenland, og spilte for Ham-Kam da han 14. mai 2004 ble den første eliteseriespiller noensinne som ble tatt for doping. Han hadde 21. april samme år testet positivt på metabolitter av et anabolt steroid i dopingklasse S4. Han ble utestengt i to år fra all fotball og avskjediget i Hamarkameratene. Før sesongen 2006 ble han hentet hjem til moderklubben Gjøvik-Lyn, og 11. juni spilte han sin første seriekamp på over to år.
Sveinung Fjeldstad driver nå frisørsalong i Gjøvik. 

Sveinung Fjeldstad spilte cupfinale for Odd Grenland i 2002 på utlån fra Hamarkameratene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* HamKam.no – Fjeldstads spillerprofil
* Gjovik-Lyn.no – Fjeldstads spillerprofil
Stenderforsamlingen 1789

**Stenderforsamlingen 1789** i Frankrike ble sammenkalt av Ludvig XVI i Versailles 5. mai 1789. Dette var da den første stenderforsamling i Frankrike siden 1614. Bakgrunnen for møtet var den dårlige statsfinansielle situasjonen, kombinert med en dårlig høst året før, som førte til matmangel og uro på landet og stigende matpriser og opprørsstemning i byene.  Møtet ble møtt med stor interesse, og en menneskemengde hadde samla seg i Versailles for å se riksstendene innta møtesalen.

Kongen presiderte sammen med dronning Marie Antoinette i Hôtel des Menus i Versailles foran 290 deputerte fra adelen, 292 fra geistligheten og 584 fra tredjestanden. Tredjestandens representanter besto overveiende av forretningsmenn, advokater og andre menn med juridisk, økonomisk og administrativ kompetanse. Mange var dessuten sterkt påvirka av opplysningstidens tanker.

Talsmenn for tredjestanden markerte seg tidlig under forhandlingene med en offensiv strategi, idet de ikke lenger ville finne seg i det tradisjonelle systemet for stemmegivning, der stendene forhandla hver for seg og stemte med én stemme. Resultatet ble da gjerne at de privilegerte stendene stemte ned tredjestandens forslag med to stemmer mot én. De deputerte fra tredjestanden forlangte avstemning i plenum med én stemme pr hode, noe som ville bety at tredjestanden (som representerte mer enn 95% av befolkninga) ville være i flertall.

Den 17. juni erklærte tredjestanden seg som Frankrikes nasjonalforsamling, og tilbød representanter for de andre stendene å slutte seg til dem enkeltvis med samme rettigheter. Under denne akten – som er blitt omtalt som den franske revolusjons fødsel – spilte Emmanuel-Joseph Sieyès en avgjørende rolle.

Kongen fulgte dronningas råd om ikke å godkjenne en forsamling der det ble stemt pr. hode, og stengte tredjestanden ute fra møtesalen. De deputerte søkte da inn i den kongelige tennishallen, der de den 20. juni avla Ballhuseden.

23. juni sammenkalte kongen riksstendene på nytt, erklærte tredjestandens vedtak av 17. juni ugyldig, og lanserte samtidig et kongelig reformprogram. Kongen annonserte at forhandlingene skulle fortsette neste dag, med hver stand for seg, og trakk seg tilbake. Medlemmene av tredjestanden ble sittende. Etter en stund innfant en høg hoffmann seg og oppfordra de tilstedeværende til å gå hver til sitt. Det var i denne situasjonen at Mirabeau trådte fram og forkynte: «Gå og si til de som har sendt Dem at vi er her med folkets vilje, og vi forlater bare våre plasser for bajonettene.»

Den 27. juni resignerte kongen, og befalte adel og geistlighet å gå sammen med tredjestanden for i fellesskap å ta fatt på rikets anliggender.
Den tysk-britiske flåteavtale

**Den tysk-britiske flåteavtale** eller **AGNA** for **Anglo-German Naval Agreement** ble inngått mellom Storbritannia og Tyskland og undertegnet den 18. juni 1935. Til tross for bestemmelsene i Versaillestraktaten tillot avtalen, som var fremforhandlet av Joachim von Ribbentrop, Tyskland å la sin flåte vokse til én tredjepart av den britiske Royal Navy. Samtidig gikk Storbritannia med på å trekke sin flåte helt ut av Østersjøen, noe som gav Tyskland dominans der. Adolf Hitler var svært begeistet over avtalen, og sa at «Storbritannia har oppgitt sin flåtes innflytelse i Østersjøen, en flaske som vi tyskere kan lukke. Engelskmennene kan ikke utøve noen kontroll der. Vi er Østersjøens herrer.»

## Virkning
Den tysk-britiske flåteavtale gjorde det lettere for den tyske *Kriegsmarine* å kontrollere mesteparten av transporten inn og ut av Østersjøen, som også inkludere Bottenviken. Det var fra havnen Luleå innerst i den at halvparten av Tysklands jernmalm ble transportert fra. Denne viktige forsyningslinjen ville nå ikke lenger britene kunne forstyrre i tilfelle krig.

Da Den tysk-britiske flåteavtale ble undertegnet, var det faktisk Danmark som hadde det beste utgangspunkt for eventuelt å blokkere Østersjøen. Men Operation Weserübung den 9. april 1940 endret dette med et slag.

## Eksterne lenker

* Avtalen i fulltekst (engelsk)
Inuitter

**Inuitter** er urbefolkning som lever på Grønland, i Alaska (USA) og Canada. Ordet «inuit» er grønlandsk og betyr «menneskene»; entallsformen er *inuk*.

Tradisjonelt var inuittene et nomadefolk som levde av jakt og fiske. Noen holder fast på tradisjonene, men bruker likevel moderne hjelpemidler som snøscootere og skytevåpen.

## Terminologi og grupper

## Jakt, mat og framkomstmidler
Inuittene var jegere og fiskere og utviklet gode fangstmetoder som fungerte svært godt. De levde av reinjakt og pattedyr som levde i havet: hvaler, hvalross, seler og torsk. Noen ganger ble fangsten isbjørner, moskusfe, fugler eller andre dyr. Det fantes ikke mange spiselig planter eller røtter, noe som sier seg selv med all snøen, men det hendte at sjøgress ble brukt som tilbehør til maten. Kajakken (qajaq) var til stor hjelp ved jakt av sjødyr. Det var en enmannsbåt som var dekket med selskinn og var lett å styre, selv når den tippet over, og fløt veldig godt. Inuittene lagde også større, åpne båter av skinn og bein som ble kalt umiaq, den var til for å transportere mennesker, varer og hunder.

Sjødyr kunne også bli jaktet på land. Inuittene hadde studert isbjørnen som jaktet ved å lage hull i isen og ventet på at seler og hvalrosser kom opp for å trekke luft.

Hundesleder ble brukt som transportmiddel over isen, og hundene dro sleden som var laget av skinn og bein, og tre i noen mer sørlige steder hvor de hadde tilgang til det.

## Materiell kultur
Elfenben fra hvalross var et veldig viktig materiale til å lage kniver, og inuittene som bodde i nærheten av en skog brukte også tre som materiale. Når de skulle sy klær og sko, ble det lagd nåler av bein etter dyr og tråden ble lagd av andre deler av dyret.

Klærne var lagd av skinn fra enten hvalross og sel eller rein. Mange av plaggene brukte hårlaget til å lage luftrom som isolerte ekstra mot kulde. Denne virkningen kunne økes ved å ha to plagg med hårsiden mot hverandre. Skinn fra rein felt på ettersomrene var best skikket til klær. Reinskinnene ble skrapt på kjøttsiden, deretter tørket og så garvet ved å tygge eller banke skinnsiden myk. Selskinn er godt egnet til fottøy. Fottøyet var ofte flere lag skinn og gikk opp til knehasene. Buksenes lengde gikk ned til og med kneet. Reinsanorakken ble kantet med skinn av enten bjørn, jerv eller ulv alt etter som hvilket av disse som var tilgjengelig. Klærne var romslige og varme.

## Mytologi
Inuittenes mytologi tolker inuittenes liv i relasjon til havet, kulden, dyrene, samfunnet og skjebnemakter. De sentrale overnaturlige maktene er Månemannen og Havkvinnen, som kontrollerer kaoskreftene havet og været, og som også kontrollerte fruktbarhet og jaktlykke. Det er også en sjamanistisk religionsform, styrt av angakkoqen. Sangfesten er en sentral kultisk samværsform.

## Se også
* Inuitter i Canada
* Grønlands historie
* Dorsetkulturen

## Eksterne lenker
*
Scooter Libby

**Irve Lewis «Scooter» Libby jr.** (født 22. august 1950) er en amerikansk jurist og tidligere høytstående tjenestemann i Det hvite hus. Han var stabssjef for den amerikanske visepresidenten Dick Cheney, samt visepresidentens rådgiver for sikkerhetssaker og assistent for den amerikanske presidenten George W. Bush i nasjonale sikkerhetssaker. I denne rollen var han involvert i nesten alle større beslutninger foretatt av Bush-regjeringen, og spilte en nøkkelrolle i arbeidet til Det hvite hus i å bygge opp påstandene om Iraks besittelse av masseødeleggelsesvåpen før invasjonen av Irak i 2003.

Libby ble i mars 2007 dømt for mened og for å ha hindret etterforskningen av en lekkasje i juli 2003 der identiteten til CIA-agenten Valerie Plame ble kjent. Kritikere mener at Det hvite hus sørget for lekkasjen for å ramme Plames ektefelle, eks-ambassadøren Joseph Wilson, som like før hadde gått ut med oppsiktsvekkende, svært velbegrunnet og sterk kritikk av sentrale deler av grunnlaget til Bush-administrasjonen for invasjonen i Irak.

Libby ble dømt til 30 måneders ubetinget fengsel, to års prøvetid, samt en bot på  dollar. 2. juli 2007 omgjorde president Bush straffen, slik at Libby slipper å sone i fengsel. Prøvetiden og boten står fortsatt ved like. Libby er den første ansatte i Det hvite hus på 130 år som har blitt anklaget av en føderal domstol mens han var i embedet.

## Referanser


## Eksterne lenker

* BBC-profil om Lewis Libby 
* BBC-profil om USAs tidligere fungerende Irak-ambassadør Joseph Wilson 
* BBC-artikkel: Rettssaken mot Libby – kronologisk oversikt 
* BBC-artikkel: Avsløringer som kom fram under rettssaken 
* BBC-artikkel: Bush omgjør dommen mot Libby
Heinz Linge

**Heinz Linge** (født 23. mars 1913 i Bremen i Tyskland, død 9. mars 1980 i Hamburg) var en høyere SS-offiser (*[[Sturmbannführer]]*) og i tiåret 1935-45 en av Adolf Hitlers kammertjenere.

Han meldte seg inn i NSDAP og SS i 1932.

I de siste ukene av Hitlers liv var Linge Hitlers kammertjener. Han var også førerens personlige ordonnans, bragte meldinger til Hitler og ledsaget folk som Hitler sendte bud etter. 

Neppe noen periode av Hitlers liv er like godt kartlagt som de fem månedene fra oktober 1944 til februar 1945, for da førte Linge dagbok for Hitler. Denne almanakken ble funnet etterlatt i rikskanselliets ruiner, urørt av russerne, i september 1945. En britisk offiser tok den med. På venstresiden er det en time-for-time noteringskalender, men omtale av avbrudd grunnet luftalarm viser at innføringene er skrevet etter - ikke før - hendelsene. På høyresiden står bare datoens førerhovedkvarter; inntil 20. november *[[Wolfsschanze]]* («ulveskansen») i Øst-Preussen der 20. juli-attentatet fant sted den siste krigssommeren, og senere *[[Adlerhorst]]* («ørneredet») ved Bad Nauheim, som han ledet Ardenneroffensiven fra. 16. januar 1945 dro han til førerbunkeren i Berlin, der han ble værende.

Linge var en av de mange soldater, tjenere, sekretærer og offiserer som flyttet ned i førerbunkeren i 1945. Han var øyenvitne til Hitlers siste dager, og svøpte den døde Hitler inn i et teppe som skjulte det skamskutte hodet. 

1. mai 1945 forlot Linge førerbunkeren, men ble noen dager senere arrestert av russerne. Han ble ført til Moskva der han satt i Lubjanka-fengselet. Han ble løslatt fra sovjetisk fangenskap i 1955 og døde i Hamburg i 1980. 

## Referanser


## Litteratur
* Heinz Linge: *Bis zum Ende. Als Chef des Persönlichen Dienstes bei Hitler*, 2000, ISBN 3-920677-51-X
* Heinz Linge, Werner Maser: *Bis zum Untergang. Als Chef des persönlichen Dienstes bei Hitler*, Herbig München 1983, ISBN 3-7766-1021-2
* Henrik Eberle, Matthias Uhl: *Das Buch Hitler – Geheimdossier des NKWD für J.W. Stalin*, Lübbe Verlag, Bergisch Gladbach 2005
* Christa Schroeder: *Er war mein Chef – aus dem Nachlaß der Sekretärin von Adolf Hitler*, Langen Müller Verlag GmbH, München – Wien, 1985, ISBN 0-384-42059-1
Busy Bee of Norway

**Busy Bee of Norway** (eller bare **Busy Bee**, tidligere **Busy Bee Air Service**, og for en periode på 1970- og 1980-tallet **Air Executive Norway**) var et norsk flyselskap som ble startet i 1966 av skipsrederen Bjørn Braathen. Selskapet fraktet forretningsreisende både i inn- og utland, i tillegg til at selskapet også opererte mange charterflygninger for Forsvaret. Busy Bee brukte i hovedsak flytypen Fokker F-27 Friendship men opererte også fly som Short Skyvan og en Boeing 737, for så i de senere driftsår å bytte ut flåten med Fokker 50-maskiner. Selskapet gikk konkurs i 1993 og driften ble videreført av det som er i dag Norwegian Air Shuttle.

## Historie
Planen bak Busy Bee var å danne et lite flyselskap som kunne tilby flytaxi-tjenester for forretningsreisende. Det opprinnelige styret i selskapet kom fram til at for å få til dette trengte man kun ett fly i flåten; en Piper Aztec C. Selskapet startet drift i mai 1966, men hadde allerede i 1967 gått til innkjøp av nok et fly, en Learjet 23, som ble Norges første såkalte *businessjet*. I 1973 skiftet selskapet navn til *Air Executive Norway*.

Navnet Busy Bee ble inspirert av en bar i London med samme navn. 

På starten av 1980-tallet inngikk selskapet en kontrakt med Braathens S.A.F.E., og begynte å operere deler av Braathens' Fokker F-27-flåte. Kontrakten gikk ut på at Busy Bee skulle operere Braathens' kystrutenettverk, mens Braathens selv skulle fokusere på høyfrekvenstrafikk med Boeing 737-maskiner. Selskapet fikk også en rekke Shorts Skyvan-fly tilført til flåten. Selskapet hadde også skaffet seg en Boeing 737-200, et fly som i hovedsak ble brukt som chartermaskin for å transportere personell for forsvaret.

I 1980 skiftet selskapet igjen navn, tilbake til Busy Bee. Selskapet led store tap gjennom 80-tallet, blant annet fordi forsvaret startet å bruke rutefly til å transportere personell, i stedet for å chartre inn egne flygninger. Selskapet ble slått konkurs i 1992, og hadde da en flåte bestående av 14 Fokker F-27 og Fokker 50-maskiner. Det nye flyselskapet Norwegian Air Shuttle, som ble etablert i kjølvannet av Busy Bees konkurs tok over selskapets Fokker 50-flåte, sammen med kontrakten for kystrutene på vegne av Braathens.

## Flåte
Busy Bee administrerte en flåte bestående av følgende fly før konkursen i 1992:

Selskapet har også administrert følgende fly:

## Ruter og destinasjoner

Busy Bee opererte ikke noe eget rutenettverk, men fløy ruter for Braathens der hvor mindre flytyper passet bedre. Braathens ønsket en flåte bestående utelukkende av Boeing-maskiner, derfor ble *kystrutene*, som ikke var lønnsomme med så store fly outsourcet til Busy Bee. Ved konkursen i 1992 opererte Busy Bee flygninger til følgende destinasjoner på vegne av Braathens:

## Eksterne lenker
Om selskapet
David Halberstam

**David Halberstam** (1934–2007) var en amerikansk journalist og forfatter, født i New York. Han var sønn av en kirurg og en lærer. 13 av bøkene hans har vært bestselgere.

Halberstam fullførte journalistikkstudiene ved Harvard University i 1955, og begynte karrieren med å skrive for avisen *Daily Times Leader* i West Point i Mississippi. Mot slutten av 1950-årene og tidlig i 1960-årene dekket han begynnelsen på borgerrettsbevegelsen for avisen *Nashville Tennesseean*.

I midten av 1960-tallet dekket han Vietnamkrigen for The New York Times. Journalistikken hans ledet den amerikanske presidenten John F. Kennedy til å be om at han skulle bli overført til et annet byrå. Han vant Pulitzerprisen for internasjonal reportasje i 1964.

Seinere i karrieren skreiv Halberstam om emner innen historie og sport. 

## Bøker
* *The Unfinished Odyssey of Robert Kennedy,* 1965
* *The Making of a Quagmire: America and Vietnam during the Kennedy Era,* 1965	
* *Ho,* 1971
* *[[The Best and the Brightest]]*, 1972
* *The Powers That Be,* 1979
* *The Amateurs: The Story of Four Young Men and Their Quest for an Olympic Gold Medal,* 1985
* *The Reckoning,* 1986
* *Summer of '49,* 1989
* *The Next Century,* 1991
* *The Fifties,* 1993
* *October Nineteen Sixty-Four,* 1994
* *Freedom Riders,* 1998
* *The Children,* 1999
* *Playing for Keeps: Michael Jordan and the World He Made,* 1999	
* *Sports on New York Radio: A Play-By-Play History,* 1999
* *War in a Time of Peace: Bush, Clinton, and the Generals,* 2001
* *Firehouse,* 2002
* *The Teammates,* 2003

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Biografi
*
Ediktet i Potsdam

**Ediktet i Potsdam** var et edikt om religiøs toleranse, utstedt i Potsdam 29. oktober 1685 av den brandenburgiske kurfyrsten, Fredrik Vilhelm. Det tilbød hugenottene, som ble forfulgt i Frankrike på grunn av sin religion, fritt og sikkert opphold i Brandenburg. Hugenottene var i likhet med kurfyrsten, tilhenger av læren til kirkereformatoren Jean Calvin.

Bakgrunnen for ediktet var den fornyede forfølgelsen av hugenotter, etter at ediktet i Nantes ble trukket tilbake av den franske Ludvig XIV den 18. oktober 1685.

Flyktningene som reiste til Brandenburg mottok generøse privilegier, som skatte- og tollfrihet og understøttelse for næringsvirksomhet og betaling av deres prest av kurfyrstedømmet.

Ca. 20 000 franske hugenotter tok imot tilbudet fra Brandenburg og slo seg ned der. Ediktet bidro vesentlig til å bygge opp Brandenburgs næringsliv etter ødeleggelsene under tredveårskrigen, og la grunnstenen for det senere kongeriket Preussens makt. Gjennom den franske immigrasjonen steg befolkningen i Berlin med en tredjedel.

Reformasjonsminnesmerket i Genève minner om den brandenburgiske mottagelsen av hugenottiske flyktninger.
Fil:Medaille1785.jpg|Medalje utført av Daniel Chodowiecki til jubileet i 1785.
Fil:Mur des Réformateurs 09-05-2013 - 02 - Postdamer Edikt 1685.jpg|Reformasjonsminnesmerket i Genève. 


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Salomon Morel

**Salomon** (**Solomon** eller **Shlomo**) **Morel** (født 15. november 1919 i Garbów i Polen, død 14. februar 2007 i Tel Aviv i Israel) var en polskfødt jøde som mellom februar og november 1945 var kommandant for den sovjetiske konsentrasjonsleiren Świętochłowice-Zgoda i Schlesien og arbeidet for det beryktede stalinistiske hemmelige politiet Urząd Bezpieczeństwa. 

Han var ettersøkt av polske myndigheter for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.

## Liv og virke
I konsentrasjonsleiren Świętochłowice-Zgoda ble i all hovedsak tyske og polske sivile schlesiere, inkludert kvinner og barn, sperret inne under barbariske forhold. Fangene ble torturtert på grusomme måter. Morel skulle ifølge vitner ha vært spesielt brutal, og drepte i sin tid som konsentrasjonsleirkommandant mer enn 1&nbsp;695 mennesker (over halvparten av alle fangene). Under den sovjetiske okkupasjonen av Polen fortsatte han å arbeide for staten. Etter kommunismens fall begynte vitner i Polen å stå frem med sin historie, og i 1992 sendte det amerikanske programmet «60 Minutes» en reportasje om Morel basert på en bok av John Sack. Dette førte til at polske myndigheter innledet etterforskning av Morel. Samme år flyktet han til Israel og fikk israelsk statsborgerskap. Han nektet å returnere til Polen da rettssaken mot ham begynte i 1996. Til tross for at polske myndigheter flere ganger, senest på sensommeren 2005, hadde krevet ham utlevert, nektet israelske myndigheter å utlevere ham, fordi de hevdet forholdet var foreldet. Ewa Koj ved IPN, som hadde ansvaret for å etterforske krigsforbrytelser, argumenterte med at saker som gjelder forbrytelser mot menneskeheten ikke foreldes og anklaget Israel for dobbeltmoral.

Morel selv hevdet at han ikke hadde gjort noe galt og kalte anklagene fra IPN for en «antisemittisk sammensvergelse».

## Litteratur
* John Sack, *An Eye for an Eye: The Story of Jews Who Sought Revenge for the Holocaust*, John Sack, 4th rev. edition, April 2000, ISBN 0-9675691-0-9

## Eksterne lenker
* Response by the State of Israel to the application for the extradition of Salomon Morel and a report by Dr. Adam Dziurok and Prosecutor Andrzej Majcher on the subject of Salomon Morel and the history and operation of the camp at Świętochłowice-Zgoda.
Służba Bezpieczeństwa

**Służba Bezpieczeństwa** (eller **SB**) var navnet på det stalinistiske hemmelige politiet i Folkerepublikken Polen, opprinnelig etablert av sovjetiske myndigheter i 1944 som **Urząd Bezpieczeństwa** (**UB**). Slangnavnet for det hemmelige politiet i Polen var *Ubecja* eller *Bezpieka*.

På 40- og 50-tallet var SB direkte kontrollert av Sovjetunionen, og hadde bl.a. ansvar for å etterforske og brutalt knuse Armia Krajowa og alle som ble antatt å være antikommunistisk innstilt under og etter annen verdenskrig.

Etter at UB ble omdøpt til SB i 1956 fulgte en mindre aktiv periode under Władysław Gomułkas reformer. Men etter 1968 spilte det hemmelige politiet igjen en stor rolle i politisk undertrykkelse. Særlig var det aktivt i forfølgelsen av Solidaritet-bevegelsen.

Etter kommunismens sammenbrudd i 1990 ble SB oppløst og erstattet av Urząd Ochrony Państwa.

Blant dem henrettet av SB er TAP-medgrunnlegger Witold Pilecki, den katolske presten Jerzy Popiełuszko og Cichociemni-medlemmet Bolesław Kontrym. Siden 1990 er mange SB-offiserer stilt for retten i Polen.
## Referanser