Den uendelige historien

***Den uendelige historien*** (originaltittel: *Die unendliche Geschichte*) er en engelskspråklig tysk fantasyfilm fra 1984 regissert av Wolfgang Petersen. Manus er basert på Michael Endes roman med samme navn, fra 1979. De ledende rollene spilles av Barret Oliver, Noah Hathaway og Tami Stronach.

Filmens tittelmelodi, «NeverEnding Story», fremføres av den britiske popartisten Limahl.

*Den uendelige historien* ble godt mottatt av kritikerne og ble en stor publikumssuksess. Den ble på 1980-tallet regnet som den største internasjonale suksessen for tysk film.

Den har to oppfølgere: *[[Den uendelige historien II]]* (1990) og *[[The NeverEnding Story III]]* (1994). Oppfølgerne oppnådde ikke samme suksess. 

## Handling
Bastian er en skolegutt som ofte mobbes på skolen. Store deler av hans fritid bedriver han til å drømme seg bort i diverse eventyrbøker. En dag klarer han å unnslippe plageåndene ved å søke tilflukt i en bokhandel drevet av den mystiske Koreander. Koreander vil ha ham ut, men når Bastian forteller om alle bøkene han har hjemme, begynner Koreander å like ham. Når Bastian begynner å spørre om en spesiell bok han ser Koreander sitter med, får han beskjed om at denne boken ikke er som andre bøker. Han forteller at når man leser vanlige bøker drømmer en seg bort, men i denne boken blir man virkelig dratt inn i historien og man tar selv del i handlingen som en karakter i historien. Da telefonen ringer hos bokhandleren, benytter Bastian sjansen til å låne boken. Da han ankommer skolen er timen begynt for lengst, og han slår seg til ro på skolens loft og begynner å lese i boken om den endeløse historien.

Bastian blir omsider tatt med inn i en fantasiverden kalt Fantasia. Han gjør sin entre inn i den, akkurat i det kjempen Rock Biter er på vei til slottet for å søke hjelp om hvordan man kan stoppe en mørk kraft som kalles tilintetgjørelsen, som truer med å utslette hele landet om den ikke stoppes. Når han ankommer slottet viser det seg at den unge dronningen er syk og ikke kan hjelpe. Håpet finnes imidlertid i en modig kriger ved navn Atreju. Og når han kommer, viser det seg at han bare er en gutt, men det gjør ham ikke mindre betydningsfull. Man må stole på denne Atreju. Om han ikke lykkes, vil den unge dronningen dø – og verden med henne. Et annet sted i Fantasia begynner en mørk skapning sitt oppdrag med å stoppe Atreju. Bastian blir sugd inn i historien og plutselig er han selv med å påvirke Fantasia sin skjebne på sitt helt eget vis.

## Om filmen
Mye av filmen ble innspilt i Bavaria Filmstudio. Noen scene ble også innspilt i Vancouver i Canada og i Almeria i Spania. Den var den dyreste filmproduksjonen i Tyskland til da.

### Anmelderne
Filmen ble godt mottatt av kritikerne. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner.

Anmelderne i VG og Dagbladet gav den terningkast fire.
### Publikum
Filmen innbrakte $100 millioner på verdensbasis, hvorav $20 millioner i USA. Produksjonskostnadene var på ca $27 millioner.
### Utmerkelser
Filmen vant en Saturn Award i klassen beste unge skuespiller (Noah Hathaway). Den ble i tillegg tildelt en Bavarian Film Award, en German Film Award og en Golden Screen.

## Rollebesetning
* Barret Oliver – Bastian Bux
* Noah Hathaway – Atreyu 
* Tami Stronach – Barnekeiserinnen 
* Alan Oppenheimer – Fortelleren og steinbitern (Falkor og Gmork)
* Thomas Hill – Mr. Koreander, eier av bokbutikk
* Deep Roy – Teeny Weeny
* Tilo Prückner – Nighthob
* Moses Gunn – Cairon
* Sydney Bromley – Engywook
* Patricia Hayes – Urgl
* Gerald McRaney – Mr. Bux
* Darryl Cooksey, Drum Garrett, og Nicholas Gilbert – De tre bøllene

## Musikk
Filmens tittelsang het The NeverEnding Story og ble fremført av den britiske pop-sangeren Limahl, som var gang vokalist i Kajagoogoo. Sangen ble meget populær og skulle bli hans største hit i karrieren. Sangen ble komponert av Giorgio Moroder med tekst av Keith Forsey.

Sangen havnet på 4. plass på den britiske singellisten, nr. 6 på den amerikanske Billboard Adult Contemporary listen, nr. 17 på Billboard Hot 100, nr. 2 i Tyskland, Østerrike og Italia og topplassering i Spania, Sverige og Norge. Denne Limahl-sangen, sammen med andre "techno-pop"-innslag til lydsporet, er ikke til med i den tyske versjonen av filmen, som utelukkende inneholder Doldingers orkesterpartitur.

## Referanser


## Eksterne lenker
*