open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sparta Amfi

**Sparta Amfi** er hjemmearenaen til ishockeylaget Sparta, en del av idrettslaget Sparta Sarpsborg. Hallen er Norges eldste, og ble bygd på dugnad. Den stod ferdig i 1963, på Brevik like utenfor Sarpsborg by.

Publikumsrekorden i Sparta Amfi er , men kapasiteten er redusert til . Det er ble gjennomført en ombygging av hallen etter sesongen 2011/2012, som blant annet ga hallen en publikumskapasitet på .

Anlegget har to isflater. Den nyeste ble offisielt åpnet 25. januar 2007 i en egen, nybygget hall vegg-i-vegg med selve amfibygningen. Den nye hallen heter «**Hafslund Ungdomshall**». I tilknytning til ungdomshallen ble det bygget blant annet en ny kafé, nye treningsrom og ny hovedinngang felles for begge hallene. Ungdomshallen har bidratt til at unge og lovende spillere får økt sin treningsmengde.

Ved siden av å være hjemmearena for Sparta Sarpsborg, er Sparta Amfi oppført som hjemmebane for Borg ishockeyklubb og Varteig Ishockeyklubb, og var også hjemmebane for mosselaget Kråkene IL før det ble bygget ishall i Moss.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ishaller og baner i Norge på ishockeyforbundets nettsider 
* Omtale på Spartas nettsider
Langenes kirke

__NOTOC__

**Langenes kirke** ligger på Langnes i Øksnes kommune i Nordland. Kirka er ei korskirke i laftet tømmer med 170 plasser. Byggeåret for kirka er ukjent, sannsynligvis tidlig på 1500-tallet. Den er den eldste bevarte kirka i Vesterålen. Det er mulig at kirka opprinnelig ble bygd på Gisløya, litt lenger sør i kommunen, og senere flyttet til Langnes. Kirka fikk sitt første orgel i 1868.

På en høyde ved kirka står en bauta til minne om fiskere i Langenes som er omkommet på havet. Bautaen ble reist i 1944, etter initiativ fra Langenes Fiskarlag. På baksiden av steinen er 51 navn hogd inn.

Det fantes tidligere ei *Langnes kirke* i Tana i Finnmark, men den ble brent av tyskerne i 1944, og ikke gjenoppbygd.

## Inventar
Kirka er kjent for det gamle inventaret. Det meste av dette er gitt som gaver til kirka fra prester eller oppsittere i været. Noe av det originale inventaret har senere blitt fjernet fra kirka, enten gitt til andre kirker eller til Tromsø museum.

Altertavla ble malt i 1758 av tyskfødte Gottfried Ezechiel. Tavla har toppstykke med kraftig profilering og sidefelter og er rikt utstyrt med marmoreringer. Ezekiels figurstil er frisk og dekorativ. Han utnyttet ofte rødt og purpurbrunt, friskt blått og grønt. 

På tavla er det flere bilder. Hovedbildet midt på altertavla er av Jesus på korset. På hver side av Jesus på korset henger det et nytt bilde. Til høyre er det disippelen Johannes (jfr. ørnen ved hans føtter som er et merke for disippelen Johannes), og til venstre er det Moses med de to lovtavlene. Over hovedmotivet med korsfestelen finner man bilde av oppstandelen. Under hovedmotivet finner man nattverdsmåltidet som er malt inn. Tavlen ble gitt som gave til kirken av Anders Brønlund og hans kone i 1758.

I kirka finnes også et maleri av Jesus og Peter med en spesiell barokkramme som i 1767 ble gitt som gave fra den kaptein Hendrich La de Boer Friisland. Han hadde forlist med skipet sitt utenfor Langenes. Befolkningen berget mannskapet og gav dem mat og husly i vel et år. Kaptein Hendrich La de Boer Friisland viste sin takknemlighet med å gi denne rammen til kirken.

Prekestolen er laget av presten Morten Tuesønn og er fra slutten av 1500-tallet.

## Se også
*Alsvåg kirke
*Myre kirke
*Øksnes kirke

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
A-League

**A-League**, tidligere **[[Hyundai]] A-League** av sponsorhensyn, er den øverste fotball-ligaen i Australia, og første sesong spilles i 2005/06. Fotball er ikke like populært i Australia som australsk fotball og rugby, men håpet til arrangørene er at den skal bli revitalisert. Den består av åtte klubber, fra Sydney, Perth, Brisbane, Melbourne, Adelaide, Newcastle, Gosford og Wellington (New Zealand).

Ligaens mest kjente spiller er Dwight Yorke.

## UEFA-ranking (2022)
*UEFA-rangering foran 2023/24-sesongen.*

## Lagene (2023&ndash;24)

## Seriemestere

* 2005/06 &ndash; Adelaide United
* 2006/07 &ndash; Melbourne Victory
* 2007/08 &ndash; Central Coast Mariners
* 2008/09 &ndash; Melbourne Victory
* 2009/10 &ndash; 
* 2010/11 &ndash; Brisbane Roar
* 2011/12 &ndash; Central Coast Mariners
* 2012/13 &ndash; Western Sydney Wanderers
* 2013/14 &ndash; Brisbane Roar
* 2014/15 &ndash; Melbourne Victory
* 2015/16 &ndash; Adelaide United
* 2016/17 &ndash; 
* 2017/18 &ndash; 
* 2018/19 &ndash; Perth Glory
* 2019/20 &ndash; 
* 2020/21 &ndash; 
* 2021/22 &ndash; 
* 2022/23 &ndash; 

## Vinnere av Grand Final

* 2006 &ndash; 
* 2007 &ndash; Melbourne Victory
* 2008 &ndash; Newcastle Jets
* 2009 &ndash; Melbourne Victory
* 2010 &ndash; 
* 2011 &ndash; Brisbane Roar
* 2012 &ndash; Brisbane Roar
* 2013 &ndash; Central Coast Mariners
* 2014 &ndash; Brisbane Roar
* 2015 &ndash; Melbourne Victory
* 2016 &ndash; Adelaide United
* 2017 &ndash; 
* 2018 &ndash; Melbourne Victory
* 2019 &ndash; 
* 2020 &ndash; 
* 2021 &ndash; 
* 2022 &ndash; 
* 2023 &ndash; 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sortland (andre betydninger)

**Sortland** kan vise til:

* Sortland – en kommune i Nordland fylke
* Sortland (tettsted) – et tettsted i Sortland kommune i Nordland fylke
* Sortland i Vestvågøy – et sted i Vestvågøy kommune i Nordland fylke
* Tettstedet Sortland/Svortland i Bømlo kommune i Vestland fylke
* Forfatteren Bjørn Sortland
Hans Hammond Rossbach

**Hans Ditlev Hammond Rossbach** (1931–2012) var en norsk sosialøkonom og politiker (V).

Rossbach representerte Møre og Romsdal på Stortinget fra 1965 til 1985, og var blant annet parlamentarisk leder fra 1973 til 1985, og Stortingets varapresident fra 1969 til 1972. Rossbach var politisk nestleder i Venstre fra 1973 til 1975, og partileder fra 1976 til 1982. 

Han var  utdannet cand.oecon. i 1957 og arbeidet blant annet ved Laders handelsskole i Kristiansund 1957–1958, Statistisk sentralbyrå 1958–1959 og Kristiansund gymnas som lektor fra 1960 til 1965. Etter stortingsperioden var han lektor ved Atlanten videregående skole i hjembyen fra 1985 til 1991.

Rossbach satt i Kristiansund bystyre fra 1963 og var medlem av Møre og Romsdal fylkesting 1963-1967. Han var medlem av utvalget av 1968 som gikk gjennom lovgivningen om pengevesenet og Norges Bank. Han var æresmedlem i Unge Venstre. Rossbach var medlem av Venstres landsstyre fra 1970 og politisk nestformann fra 1973. Han var delegert til FNs generalforsamling 1966 og 1968.

Han var sønn av kjøpmannen Hans Hammond Rossbach (1882–1954) og Margot Laura Bøe (1889–1970), og gift med Berte Målfrid Moe. 
## Se også
* Hammond (slekt), en engelsk slekt som kom til Norge rundt 1630
## Referanser


## Kilder
* *Hvem er hvem?* (1994)

## Eksterne lenker
*
Emirates Stadium

**Emirates Stadium** er et engelsk fotballstadion som er hjemmebane for fotballaget Arsenal FC, og Arsenal WFC. Anlegget sto ferdig i juli 2006.

Stadionet ble bygget i området Ashburton Grove i Holloway, et kort stykke fra Arsenals tidligere hjemmebane Highbury. Stadionet fikk først navnet *Ashburton Grove*, men da flyselskapet Fly Emirates ville være hovedsponsor for Arsenal fra og med 2006, var det et krav at stadionet ble hetende Emirates Stadium. Det vil det gjøre i 15 år, da er avtalen slutt og Arsenal kan velge om de vil forandre navnet eller ikke.

Nærliggende undergrunnsstasjoner er Holloway Road, Arsenal og Highbury & Islington.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

* Ashburton Grove  beskrivelse fra sportsvenue-technology.com (engelsk)
* Supporterbilder fra Emirates Stadium
BEAC

**BEAC** kan vise til:

* Sentralbanken for de sentralafrikanske statene (*Banque des États de l’Afrique centrale*)
* Barents Euro-Arctic Council
Kvalvik (Utsira)

**Kvalvik**, eller **Kvalvikvågen** er en vik på sørsiden av Utsira i Rogaland.

Kvalvik er også navnet på en av slektene som forbindes med øya. Navnet stammer sannsynligvis ikke fra hval, som det er vanlig å tro, men fra hvalross, som var utbredt i regionen fram til vikingtiden.

## Referanser
99942 Apophis

**99942 Apophis** er en asteroide som vil passere mellom månen og jorden 13. april 2029. Selv om himmellegemet på nåværende tidspunkt ikke er på kollisjonskurs, vil passeringen endre asteroidens bane drastisk. 

Forskere fra NASA mente derfor i 2004 at risikoen for at Aphophis ville kunne treffe jorden ved en senere passering i 2036 den 13. april, var rundt 1:300. 
Siden har det blitt gjort flere målinger av asteroidens bane. Etter hvert som nøyaktigheten økte, sank den beregnede risikoen. I 2011 var den beregnet til rundt 1:135&nbsp;000. 
I januar 2013 passerte asteroiden 0.0966 AU (14&nbsp;450&nbsp;000 km) unna jorden. Observasjonene fra passeringen reduserte risikoen ytterligere, og de nyeste beregningene (2013) utelukker at asteroiden vil treffe jorden i 2036.

Det har blitt beregnet at asteroiden, ved et evt nedslag, ville treffe med en kraft tilsvarende 65&nbsp;500 ganger Hiroshima-bomben. 

Apophis er gitt navnet sitt etter den egyptiske slangeguden Apep (Apophis), kjent som *Ødeleggeren*.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Forbundet Mot Rusgift

**Forbundet Mot Rusgift** (FMR) er en norsk, ruspolitisk organisasjon som retter sin virksomhet inn mot studenter og fagfolk ved universiteter og høgskoler. Organisasjonen ble stiftet som Norges Studerende Ungdoms Avholdsforbund (NSUA) i 1904 og skiftet navn til Forbundet Mot Rusgift i 1973.

FMR arbeider gjennom enkeltmedlemmer, lokallag og sympatisører, og har engasjert seg sterkest i forebyggende arbeid. Flere store prosjekter har vært innrettet mot å endrerussefeiringen, og skape en mindre alkoholpreget studentkultur. I perioder har organisasjonen også engasjert seg i diskusjonen om behandlingsspørsmål og internasjonale rus-spørsmål.

FMRs viktigste talerør er tidsskriftet *[[Mot Rusgift]]*, som også ligger i fulltekst på Internett.  

FMR er medlemsorganisasjon i Actis – rusfeltets samarbeidsorgan, EURAD – Europe Against Drugs, ExtraStiftelsen Helse og Rehabilitering, Studieforbundet Næring og Samfunn, AV-OG-TIL, Aksjonsuka mot narkotika, og flere andre samarbeidsorganer – og organisasjoner.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Liste over konsuler i den romerske republikk

**Listen over konsuler i den romerske republikk** er basert på Varrus' kronologi over romerske konsuler, som inneholder fire «diktatorår» og noen andre merkverdigheter. Den er like fullt den mest komplette liste, og brukes i de langt fleste historiske verker.

## Se også
*Liste over konsuler i det tidlige romerske keiserdømme
*Liste over konsuler i det sene romerske keiserdømme
Johan Mathiassen

**Johan Mathiassen Moe** (1875&ndash;1950) var en norsk politiker. Han var stortingsrepresentant fra 1927 til 1945, og var den første representant for Arbeiderpartiet fra Vestfold valgkrets og regnes som pionér i arbeiderbevegelsen.

Mathiassen var født i Bohuslän i Sverige. Han kom til Norge i 1894 og begynte som gårdsgutt hos Andersen Kamfjord. Han var kjørekar i Oslo i 4 år og forpaktet et gårdsbruk på Lysaker, senere på Østre Nes. Han kjøpte gårdsbruk på Moe i 1910. Han var medlem av Sandar herredsstyre 1913&ndash;45, fra 1917 også formannskapet. Han var også leder i Vestfold Arbeiderparti, og som stortingsrepresentant satt han i landbrukskomiteen.

## Referanser
 



## Eksterne lenker
*
Sverre Mitsem (1907–2004)

**Sverre Mitsem** (født 25. november 1907 i Glemmen (da Glemminge) ved Fredrikstad, død 14. mars 2004 på Nøtterøy) var en norsk journalist og redaktør.
 
Han begynte som student i Oslo i 1926 og studerte statsøkonomi. Han var først journalist i Fedrelandslagets aviser *[[Norges Framtid]]* (1930) og *[[ABC (avis)|ABC]]* (1933), i sistnevnte var han også redaktør. Han var deretter redaksjonssekretær i *[[Tidens Tegn (avis)|Tidens Tegn]]* (1939) og journalist i nyhetsbyrået Press Telegraph (1941). I 1945 ble han journalist i *[[Tønsbergs Blad]]*, deretter redaktør fra 1954 til 1977.
 
Han var styreformann i Høyres Pressebyrå (1966–1972), hvor han i tillegg var teateranmelder, formann og stifter av Vestfold Konservative Presseklubb og formann i Tønsberg Riksmålsforening. 
 
Han skrev også under pseudonymer som *SORRY e. Trollhaugens Tass* i Aftenposten (selv om han aldri hadde hund), *Andriksen*, *Gambrinus* og *Petter Punktum*. Sverre Mitsem leverte sitt siste bidrag som *SORRY* 29. mai 1996, etter nøyaktig 50 år som bidragsyter. Dagen etter overtok Knut Bøckman.

Navnet *SORRY* stammer fra en skikk fra den tid Mitsem spilte tennis: dersom man ga motspilleren en umulig ball, sa man av høflighet «sorry». Noen dager før han sluttet uttalte Mitsem i *Aftenposten* at «Man beklaget på en måte at man kunne være så ondsinnet som å prestere et så vellykket slag. Det samme har jeg altså gjort i spaltene: Jeg beklager overfor dem jeg måtte ha såret med mine bemerkninger, noe jeg forresten håper jeg aldri har gjort.»

*SORRY* hadde ikke to navn: e-en sto for «etter», ikke «eller». Tass er altså den stolte ut-faren, juvelen i *SORRY*s stamtavle.

I 1946 fikk Mitsem overrakt overrakt en bunke dyrebilder av *Aftenposten*s mangeårige signatur *Daphnis*: dyrevennen og frimerke- og ballettmedarbeideren Egil Meidell Hopp. Mitsem falt for hunden som dukket frem fra bunken, som dermed ble til *SORRY* og som er blitt avbildet tusenvis av ganger, men ikke en dag eldre.

I 1970 mottok han Narvesenprisen.

## Referanser


## Kilder
* Nekrolog av Andreas Norland i Aftenposten 18. mars 2004
* Aftenposten 25. november 2002: «Han er Sorrys far»
* Aftenposten 25. mai 1996: «SORRY 50 ÅR Sorrys skaper slutter, hvalpen lever videre»
* Hvem er Hvem?
Sverre Mitsem

**Sverre Mitsem** er navnet til flere personer:

* Sverre Mitsem (1944–2005), norsk jurist og høyesterettsdommer
* Sverre Mitsem (1907–2004), norsk journalist og redaktør
Galata

**Galata** (på tyrkisk heter det nå **Karaköy**) er en bydel i sentrum av Istanbul, på neset mellom Det gylne horn og Bosporos, i kommunen Beyoğlu.

Området har vært bebygd gjennom hele Istanbuls historie. Legenden sier at Bysants' grunnlegger Byzas reiste et tempel for heroen Amfiaraus her. I oldtida het en av bosetningene i området *Sykai* – «Fikentrærne». På 400-tallet ble området innlemma i Konstantinopel som byens 8. region under navnet *Regio Sycaena*. Den hadde egne kirker og offentlige bad, et forum og teater, og var omgitt av en bymur. Seint på 500-tallet bygde keiser Tiberius II et fort ute på neset, hvorfa det var mulig å strekke en kjetting tvers over sundet for å stenge innseilinga til Det gylne horn.

Navnet Sykai ser ut til å ha holdt seg fram til 800-tallet, da Galata kom i bruk. Navnet Galata er ikke sikkert forklart, men det kan komme av italiensk *calata*, «veien ned til sjøen». Byen Galata begynte å få sin nåværende form under genoveserne. På  1200-tallet fikk området status som en delvis sjølstyrt koloni under Genova, med sin egen *podesta* (guvernør) utpekt av senatet i Genova. Mot de bysantinske myndighetenes uttrykkelige forbud gikk genoveserne i gang med å befeste byen sin, og den dag i dag kan en se rester av disse forsvarsverkene, med det imponerende Galatatårnet som det mest iøynefallende.

Etter tyrkernes erobring av Konstantinopel i 1453 ble murene rundt Galata delvis ødelagt, og under det ottomanske styret ble Galata tilholdssted for utlendinger bosatt i byen. Her bygde europeiske kjøpmenn sine boliger og butikker, og her oppførte de fleste europeiske land sine ambassader. Da de sefardiske jødene ble utvist fra Spania i 1492, tilbød Beyazit II dem å bosette seg i Det ottomanske riket, og mange slo seg ned i Galata. På samme tid slo en stor kontingent av mauriske flyktninger seg ned her. Innflytta grekere og armenere fra hele Lilleasia bidro til Galatas internasjonale atmosfære. 

Etter hvert som det opprinnelige Galata ble mer og mer tettbefolka, trakk de utenlandske delegasjonene og de mer velstående kjøpmennene ut, og bygde store palasser med omkringliggende hager på høydedraget ovenfor byen, langs den vegen som seinere ble omtalt som «Grand Rue de Pera».

To bybranner på 1800-tallet – i 1831 og 1871 – la store deler av både Galata og Pera i aske, og er årsak til at bydelen i dag framstår med en arkitektur som forteller lite om dens årtusenlange historie.
Fedora (hatt)

:*For flere betydinger av «fedora», se pekersiden [[fedora]]*.

**Fedora** er en type hatt. Den lages i myk filt, ofte av kaninhår. Den brukes hovedsakelig av menn, men det finnes også modeller for kvinner. Fedora kalles i Frankrike gjerne *Borsalino* etter den hattemakeren som tilvirket den på 1800-tallet. En variant blir gjerne kalt *[[trilby]]* og kan ha en litt smalere brem.

Fedorahatten karakteriseres av en relativt bred brem, en brem som som regel brettes ned foran. Pullen på en fedorahatt vil også være slått inn på begge sider foran.

Navnet *fedora* kommer fra et skuespill fra 1882 av Victorien Sardou, der hovedpersonen het Fédora og brukte en hatt av denne typen.

Fedorahatten ble skapt rundt 1920, og ble raskt populær. På 1940-tallet inntok fedorahatten filmindustrien i Hollywood, og ble et typisk kjennetegn på detektiver, mafia og andre «tøffinger» i populærkulturen. Al Capone, Indiana Jones og Fantomet er tre kjente brukere av fedorahatter. Fedora er også hatten Michael Jackson har brukt under fremføringer av låten Billie Jean.

Borsalino er en kjent italiensk produsent.
Paula Creamer

**Paula Creamer** (*uttalt: cream-er*, født 5. august 1986, i Mountain View, California) er en amerikansk profesjonell golfspiller.

Creamer begynte å spille golf 10 år gammel. Som amatør vant hun 19 nasjonale amatørturneringer, inkludert 11 AJGA-turneringer. Hun var semifinalist i U.S. Women's Amateur Championship i 2003 i en alder av 16 og nådde samme resultat i 2004. Samme år kom hun på annenplass i ShopRite Classic på LPGA-touren og delt 13.&nbsp;plass i U.S. Women's Open, og hun var med på det amerikanske laget i Curtis Cup. Hun vant kvalifiseringsskolen til LPGA-touren i 2004 med fem slag og fikk dermed spillerett på touren i 2005. Creamer var den yngste spilleren og den første amatøren til å vinne kvalifiseringsskolen, og hun ble profesjonell golfspiller rett etterpå.

22. mai 2005 vant Creamer Sybase Classic i New York, 18 år gammel. Dette gjorde henne til den nest yngste vinneren av en LPGA-turnering noensinne, etter Marlene Bauer-Hagge som vant sin første turnering i 1952. Noen få dager senere tok hun avsluttende eksamen ved Pendleton School i Florida. 23. juli vant hun Evian Masters, som arrangeres av LPGA i samarbeid med Ladies European Tour. Turneringen regnes som en ''major'' av Ladies European Tour, men ikke av LPGA. Med seieren ble hun den yngste og raskeste til å nå én million dollar i inntjente penger på LPGA-touren. I august 2005 vant hun NEC Open på LPGA of Japan Tour. Hun fikk også plass på det amerikanske Solheim Cup-laget, som den yngste spilleren noensinne. Creamer avsluttet 2005-sesongen som nummer&nbsp;2 på LPGA-tourens pengeliste bak Annika Sörenstam, med totalt 1&nbsp;531&nbsp;780 dollar i pengepremier.

I 2006 ble det 14 topp-10-plasseringer, men ingen seire.  Det ble det derimot i den første turneringen hun spilte i 2007, SBS Open at Turtle Bay.  Hun ble også tatt ut til å spille i Solheim Cup.

I juli 2010 kom den første seieren i en LPGA-godkjent major-turnering, da hun vant US Women's Open Championship.

## Meritter

### Seire på LPGA
*2005: Sybase Classic, Evian Masters
*2007: SBS Open at Turtle Bay, The Mitchell Company Tournament of Champions
*2008: Fields Open in Hawaii, SemGroup Championship, Jamie Farr Owens Corning Classic, Samsung World Championship
*2010: US Women's Open Championship
*2014: HSBC Women's Champions

### Seire på Japan Tour
* 2005: NEC Open, Masters GC Ladies Classic

### Deltakelse i Solheim Cup
*2005, 2007, 2009, 2011, 2013, 2015

### Seire og utmerkelser som amatør
*19 nasjonale seire, inkludert 11 AJGA-turneringer.
*2002: Medlem av det seirende amerikanske Junior Solheim Cup-laget.
*2003: Kåret til «årets spiller» av American Junior Golf Association (AJGA). Kåret til «årets junior» av *Golfweek* og *Golf Digest*.
*2004: Kåret til «årets amatør» av *Golfweek* og *Golf Digest*. Medlem av det seirende Curtis Cup-laget. Vinner av LPGA-tourens kvalifiseringsskole.

## Sitater

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Haredyr

* harefamilien
* pipeharer

**Haredyr** eller **dobbelttannede gnagere** (Lagomorpha) omfatter de to gruppene harefamilien (Leporidae) og pipeharer (Ochotonidae). De ble tidligere gjerne gruppert som en underorden av gnagere, men blir i dag stort sett regnet som en egen orden. I motsetning til gnagerne har haredyrene et ekstra sett med fortenner (såkalte «stifttenner») bak de fremre fortennene.

Alle haredyr er rene planteetere. De er imidlertid for små til å ha et fordøyelsessystem som bryter ned cellulose slik som drøvtyggere. I stedet har de en egen blindtarm der celluloserik avføring samles opp og gjennomgår en gjæringsprosess, slik at cellulosen omgjøres til mer fordøyelige sukkerarter. Disse kommer ut bak som en egen type avføring, som dyrene spiser for å trekke ut næringen fra den nedbrutte cellulosen.

## Systematisk inndeling
Det første kladogrammet under viser primatenes slektskap til andre grupper, slik man har regnet det i senere år, blant annet i henhold til Kriegs *et al.* (2007). Det andre kladogrammet viser en nyere inndeling av dette slektskapet, og er i henhold til Meredith *et al.* (2011) og Zhou *et al.* (2015). Selv om det ser ut til å være generell enighet om, at Scandentia (trespissmus) har en basal plassering i slektstreet, er det fortsatt usikkerhet knyttet til den nøyaktige plasseringen.

En ny inndeling plasserer Scandentia (trespissmus) som søstergruppen til Glires (gnagere og haredyr) og ekskluderer dermed Euarchonta.

## Se også
* Liste over pattedyr i Norge

## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Meteor

En **meteor** er den synlige banen til en meteoroide som trer inn i en planets atmosfære. På populærspråk blir meteorer ofte kalt **stjerneskudd**. Hvis de er svært kraftige kalles de gjerne ildkuler. 
En meteoroide består oftest av små partikler på størrelse med sandkorn, som reiser gjennom rommet med hastigheter opptil 72 km/s.

Den synlige lysstrålen skyldes at den voldsomme oppbremsingen gjør at molekylene meteroiden passerer, blir ioniserte. 
De fleste meteoroider fordamper før de kommer ned til jorden.

Hvis meteoroiden overlever oppbremsingen uten å fordampe, og lander nede på planetens overflate, kalles den en meteoritt.
Meteorer som treffer planeter eller andre himmellegemer lager ofte et krater.

## Se også
* Meteoroide
* Meteoritt
*Meteorsverm
## Eksterne lenker
*
Kystartilleri

**Kystartilleri** er en militær våpengren som historisk har hatt ansvaret for kanoner i faste installasjoner og i utgangspunktet disponert for beskytning av sjømål. Kystartilleriet har også inkludert undervannsforsvaret med minefelt og torpedobatterier, nærforsvarstropper, landgangsfartøyer, luftvern og til tider diverse missilbaserte våpen (eksempelvis Hellfire). 

## Historie

Siden 1990-årene har kystartilleriet i de fleste land blitt gradvis bygget ned, da faste installasjoner har blitt veldig sårbare for presisjonsvåpen, samt at den tradisjonelle invasjonsfrykten har avtatt globalt. Kystartilleri har vært særlig utbredt i Norge, Sverige og Finland. Sverige holder på å avvikle sine kystfort, mens Norge og Finland fremdeles har anlegg i møllpose, men de skal også avvikles. 

## Norge

Under okkupasjonen bygde tyskerne ut kystartillerianlegg, og høyeste antallet ble nådd høsten 1942 med 293 anlegg (72 fra marinen og 221 fra hæren) av sterkt varierende standard i Norge, i tillegg til 88 anlegg fra Lyngenfjorden og østover som hadde blitt demolert under tilbaketrekningen fra Finnmark. Kystartilleriet overtok 157 kanonbatterier med 589 kanoner og 15 torpedobatterier etter tyskerne, de siste av disse anleggene og materiellet ble tatt ut av bruk ved årtusenskiftet. 

Den mest kjente trefningen mellom et kystfort og fiendtlige skip i Norge skjedde 9. april 1940 da krysseren «Blücher» ble senket i Drøbaksundet etter ildgivning fra Oscarsborg festning. Kystartilleriet har pr. idag ingen aktive kystfort, torpedobatterier eller minefelt lenger, selv om noen ligger i «møllpose», og våpenarten i seg selv er nedlagt og tatt inn i Kysteskadren. I tillegg til torpedofort har Norge to typer kanonmateriell i «møllpose», hhv. 75 og 120mm tårnkanon, begge fra Bofors.

## Russland
Russlands kystartilleri er en våpenart i Russlands marine. Den er utstyrt med landbaserte faste og mobile robot- og artillerisystemer. Sammen med Russlands marineinfanteri er det en del av den russiske marinens kyststyrker. 

## Sverige

Det svenske kystartilleri ble en egen våpenart i 1902, underlagt Svenska marinen. Kystartilleriet besto etterhvert av fem regimenter. I 2000 ble det bestemt at kystartilleriet skulle avvikles og erstattes av Amfibiekåren.

## USA

Det amerikanske artilleriet ble i 1907 delt i feltartilleri og kystartilleri. Kystartillerikorpset bestod da av 107 kompanier. I 1924 ble det opprettet en regimentorganisasjon i kystartilleriet. Det var 16 faste kystartilleriregimenter og flere mobile kystartilleri- og luftvernregimenter. Kystartilleriet fantes også innenfor Nasjonalgarden og reserven. I 1943 ble bataljonen organisasjonsenhet. De fleste kystartillerieenheter ble avviklet fra 1944-1946 og våpenarten ble offisielt nedlagt i 1950. Til kystartilleriet hørte siden 1918 *U.S. Army Mine Planter Service*, en organisasjon for utlegging av minesperrer med egen mineutleggingsfartøyer.

## Se også
*Kystartilleriet i Norge
*Kystfort
*Torpedobatteri

## Referanser


## Litteratur
* *Klar til strid*, Kystartilleriet gjennom århundrene, Oslo 1999 ISBN 82-995208-0-0 
* *Tyske kystfort i Norge*, Jan Egil Fjørtoft, Arendal 1982 ISBN 82-990878-1-3
John Lejeune

**John Archer Lejeune** (født 10. januar 1867 i Pointe Coupee Parish i  Louisiana i USA, død 20. november 1942 i Baltimore) var en amerikansk general i marinekorpset, og en hadde innflytelse på doktrineutviklingen for amfibisk krigføring.  Lejune ble høyt dekorert under første verdenskrig, og var der den første marinekorpsoffiseren som har hatt kommando over en divisjon fra den amerikanske hæren.

## Referanser
Saint-Denis (Réunion)

**Saint-Denis** (uoffisielt også kalt **Saint-Denis de la Réunion**) er en by og kommune i det franske oversjøiske departementet og regionen Réunion på øya med samme navn i Det indiske hav. Saint-Denis er *[[Frankrikes departementshovedsteder|préfecture]]* (administrativ hovedstad) på øya, og er øyas største by med flere bydeler opp langs fjellsiden. I 2008 var det nesten  innbyggere i storbyområdet.

## Geografi
Saint-Denis ligger lengst nord på Réunion. Kommunen grenser mot La Possession, Sainte-Marie og Salazie. Høyeste punkt er toppen Roche Écrite som ligger 2276 moh.

## Historie
Saint-Denis ble grunnlagt av Étienne Régnault i 1669 og ble Réunions hovedstad i  1738.

## Transport
Nærmeste flyplass er Aéroport de la Réunion Roland Garros, som også er øyas internasjonale flyplass.


Fil:Roche ecrite Reunion 0.jpg|Roche Écrite
Fil:Mairie-saint-denis.JPG|Rådhuset i Saint-Denis og seiersmonumentet i forgrunnen
Fil:Saint-Jacques-Réunion.JPG|Gatebilde fra Saint-Denis


## Vennskapsbyer
*  Nice i Frankrike (1961)
*  Metz i Frankrike (1986)
*  Tanger i Marokko
*  Taiyuan i Folkerepublikken Kina (2012)

## Attraksjoner
* Byens eldste kvarter, "Le Barachois"
* Cathédrale Saint-Denis (bispedømmet dekker hele øya)
* Moskéen Noor-e-Islam, den største moskéen på Réunion og den eldste eksisterende på fransk jord (1905).
* En nasjonal have, som også inkluderer et naturhistoriemuseum

## Kjente personer født i Saint-Denis
Dømt til eksil i Réunion, levde den marokkanske Rais Abd el-Krim noen år i Saint-Denis fra 1926.

* François Gédéon Bailly de Monthion  (1776-1850), generalmajor, innskrevet på Triumfbuen i Paris.
* Augustes Lacaussade (1815-1897), poet
* Roland Garros (1888-1918), flyveren
* Raymond Barre (1924-2007), politiker
* Daniel Sangouma (1965), sprinter
* Daniel Narcisse (1979), internasjonal håndball

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Saint-Denis (Réunion)***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Saint-Benoît (Réunion)

**Saint-Benoît** er en by og kommune i det franske oversjøiske departementet og regionen Réunion på øya med samme navn i Det indiske hav. Saint-Benoît ligger 40 km sørøst for øyas hovedstad Saint-Denis.

Innbyggerne kalles *bénédictins* (benediktinere).

## Geografi
Saint-Benoît ligger nordøst på Réunion, og er den nest største kommunen på øya målt i areal. Kommunen grenser mot Bras-Panon, Cilaos, L'Entre-Deux, La Plaine-des-Palmistes, Sainte-Rose, Salazie og Le Tampon


Fil:ReunionSteAnne Eglise.JPG|Kirke i Saint-Benoît
Fil:Bassin.paix-bras.pannon.jpg|
Fil:Statue-Louis-Brunet.JPG|Statue av politikeren Louis Brunet


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Saint-Paul (Réunion)

**Saint-Paul** er en by og kommune i det franske oversjøiske departementet og regionen Réunion på øya med samme navn i Det indiske hav. Saint-Paul er den største kommunen på øya i utstrekning. I 2012 hadde kommunen 104 646 innbyggere.

Innbyggerne kalles for *saint-paulois*.

## Geografi
Saint-Paul ligger på vestkysten av Réunion. Kommunen grenser mot Cilaos, Port, La Possession og Trois-Bassins.


Fil:Maison-Grande-Cour.JPG|Historisk herskapshus i Saint-Paul
Fil:Église-de-la-Conversion-de-saint-Paul.JPG|Kirke i Saint-Paul
Fil:Bateau à voile en baie de Saint Paul (3978890927).jpg|


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Saint-Pierre (Réunion)

**Saint-Pierre** er en by og kommune i det franske oversjøiske departementet og regionen Réunion på øya med samme navn i Det indiske hav. Saint-Pierre er den tredje største kommunen på øya.

Innbyggerne kalles for saint-pierrois og saint-pierroises.

## Geografi
Saint-Pierre ligger sør på Réunion, med kystlinje til Det indiske hav. Ellers grenser kommunen mot L'Entre-Deux, Petite-Île, Saint-Joseph, Saint-Louis og Le Tampon.


Fil:Saint-Pierre974 mairie.jpg|Rådhuset i Saint-Pierre
Fil:I.U.T Saint-Pierre974.JPG|Teknisk institutt på Universitetet i Saint-Pierre
Fil:Reunion SaintPierre PointeDuDiable.JPG|Pointe du Diable


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Piton des Neiges

**Piton des Neiges** (fransk: *Snøtoppen*) er en 3&nbsp;071 meter høy inaktiv vulkan på øya Réunion i Det indiske hav. Den ligger nordvest på øya. Piton des Neiges steg opp fra sjøen for omtrent to millioner år siden og har vært inaktiv i 20 000 år. Fjellet er sterkt påvirket av erosjon. På tross av sitt navn, er det svært sjelden det er snø på toppen av fjellet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Beyoğlu

**Beyoğlu** er en kommune i det sentrale Istanbul, bestående av de historiske byene Galata og Pera, og bydelene på nordsida av Det gylne horn opp til Fatihbrua (ringvegen). Kommunens areal er 8,3 km² og den hadde i 2005 232 000 innbyggere. Beyoğlu er én av de tre kommunene som utgjør det historiske Istanbul. Denne delen av byen har helt siden tidlig osmansk tid vært tilholdssted for vesteuropeere bosatt i Istanbul.

I Beyoğlu ligger Istanbuls verdslige kulturelle sentrum, med teatre, kinoer, museer og gallerier, og en lang rekke kjente skoler og universiteter. Her ligger også byens mest fasjonable forretningsstrøk, sentrert rundt gågata Istiklal Caddesi. Gjennom denne gata passerer hver dag 1,2 mill. mennesker, og det doble antall på lørdager. Mange av byens mest kjente hoteller, restauranter, barer og kafeer ligger i Beyoğlu.

Bydelens 700-årige historie som kosmopolitisk sentrum har etterlatt en variert og spennende arkitektur med påvirkning fra mange ulike hold. Her finnes romerske, gresk-ortodokse og russiske kirker, synagoger og moskeer, greske og armenske institusjoner – ved siden av ottomanske moskeer og verdslige byggverk. Etter en bybrann på slutten av 1800-tallet ble mange kvartaler gjenoppbygd i art nouveau, på samme tid som stilen fikk sitt gjennombrudd i vesteuropeiske byer som Amsterdam og Brussel.

Beyoglu består av en lang rekke bydeler og kvarterer som går under egne navn, som Galata, Pera, Tünel, Taksim, Galatasaray, Tepebasi, Cihangir, Cukurcuma, Dolapdere, Tarlabasi, Kasımpaşa, Hasköy, Kabataş, Tophane, Gümüssuyu, og Odakule.
## Eksterne lenker
* Kommunens hjemmeside
Vik (andre betydninger)

**Vik** kan vise til:

* Vik (landform) – ei mindre, gjerne trang, innskjæring i strandlinja mot sjø eller vann, ikke ulikt en liten fjordarm. 

*Vik brukes også som stedsnavn (både selvstendig og som forstavelse eller ending i et navn) og til å beskrive noe som ligner en vik, for eksempel ei munnvik eller viker i hårfestet ved tinningene til et menneske.

## Geografi
Geografisk finnes Vik flere steder:

### Norske kommuner
* Vik kommune
* Inntil 1940 navnet på Sømna kommune i Nordland

### Norske  tettsteder
* Vik (Kvæfjord), Troms
* Vik i Austevoll, Hordaland
* Vik (Hole) i Hole, Buskerud
* Vik (Flatanger) i Flatanger, Trøndelag
* Vik i Klepp, Rogaland
* Vik (Sortland) i Sortland, Nordland
* Vik (Helgeland) i Sømna, Nordland
* Vik i Vågan, Nordland
* Vik (Saltdal)
*Vik (Hadsel)

### Utenfor Norge
* Vík í Mýrdal i Mýrdalshreppur på sør-kysten av Island
* Vik (Skåne) i Simrishamn kommune, Skåne län i Sverige

## Personer
Per januar 2020 har  personer i Norge etternavnet Vik.

## Se også
* Viken
* Bukt
* Sund
* Wick, en by i Skottland med den samme etymologi

## Kilder
* Bokmåls- og Nynorskordboka
Eksentrisitet

: *Eksentrisitet kan også brukes om være- og levemåten til [[eksentriker]]e, det vil si eksentriske personligheter og uvanlige individualister som står utenfor sentrum.*
**Eksentrisiteten** definerer hvor nær en ideell sirkel en bane er.

Eksentrisiteten  *e* er strengt definert for alle sirkulære, elliptiske, parabolske og hyperbolske baner og kan ha følgende verdier:

*for sirkulære baner: *e = 0* 
*for elliptiske baner:  *0 < e < 1*
*for parabolske baner: *e = 1*
*for hyperbolske baner: *e > 1*

## Eksempel
For eksempel er eksentrisiteten til jordas bane rundt sola på 0,0167 i dag. Gjennom tiden vil denne variere mellom nær 0 til nesten 0,05 på grunn av gravitasjonell påvirkning mellom planetene (se graf: http://www.museum.state.il.us/exhibits/ice_ages/eccentricity_graph.html ).

Andre verdier: Merkur 0,2056, Månen 0,0554.
Saint-Louis (Réunion)

**Saint-Louis** er en by og kommune i det franske oversjøiske departementet og regionen Réunion på øya med samme navn i Det indiske hav. I 2012 hadde kommunen 52 614 innbyggere.

Innbyggerne kalles for *Saint-Louisiens*.

## Geografi
Saint-Louis ligger sørvest på øya og har kystlinje mot Det indiske hav. Kommunen grenser ellers mot Les Avirons, Cilaos, Entre-Deux, L'Étang-Salé og Saint-Pierre.


Fil:Réunion LesMakes.JPG|Utsikt mot Saint-Louis fra fjellene
Fil:Usine Gol.JPG|Sukkerraffineri og kullkraftverk
Fil:Domaine-de-Maison-Rouge.JPG|Kulturminne i Saint-Louis


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stridsvogner under første verdenskrig

Stridsvogner kom først i bruk under første verdenskrig.  

Winston Churchill hadde sett Rolls-Royce panserbiler i bruk i 1914, og hadde hørt om planer om å lage et beltegående kampkjøretøy.  Han var på den tiden marineminister, og nedsatte *Landskipskomitéen* for å utvikle dette nye våpenet.  Selv om stridsvogner opprinnelig ble kalt *landskip* av komitéen, ble det hetende *tank* på engelsk, etter en avledningsmanøver for å skjule hva som egentlig ble utviklet. Britiske aviser ble nemlig nysgjerrig på den store mengde jern og stål som ble fraktet til spesifikke fabrikker. På spørsmål om hva det gjaldt, fikk de til svar fra myndighetene at det dreide seg om bygging av «water tanks».

Den første stridsvognen var i operativ tjeneste da kaptein H. W. Mortimore fra Royal Navy ledet en Mark I i kamp ved Delville Wood under slaget ved Somme i 1916.  I Frankrike utviklet de Schneider CA1 ut fra Holt beltegående traktorer, og de brukte dem første gang 16. april 1917.  Den første bruken av stridsvogner i større sammenheng var ved slaget ved Cambrai, 20. november 1917.

Stridsvognen var med på å gjøre skyttergravskrigen umoderne, og tusener av stridsvogner i bruk av britiske og franske styrker var med å bidra til allierte seire.  I begynnelsen var det blandede resultater ved bruk av stridsvogner, da de var svært upålitelige. Tyske styrker brukte stort sett et lite utvalg av erobrede styrker, da de bare produserte tyve av sitt eget design A7V.

## Egenskapene til stridsvognene

;Merknader:
: Produksjon av Renault FT: 3&nbsp;177 til Frankrike, minst 517 for allierte; senere lagde USA 950 M1917, en variant utviklet av FT, men bare 64 før slutten av krigen.
: Det var også en A7V (Female) med to ekstra mitraljøser i stedet for 57 mm kanon.
: Panseret på A7V var vanlig stål.  Ikke-herdet stål er omtrent 1/2 til 1/3 så effektivt som herdet panserstål.

Stridsvogner som ble planlagt og laget som prototyper under krigen, men som kom i tjeneste etterpå.

## Se også
* Stridsvognens historie

## Kilder
* ''War is Over''
Vik (Sortland)

**Vik** er ei bygd i Sortland kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, ca. 13 km nord for Sortland.

Gården Vik omfattet i utgangspunktet et område helt fra Vikeidet i vest til Gåsfjorden i nordøst – 6 km mellom yttergrensene. Men i dag regnes stedet Vik som området i midten av dette større området. Vik ligger på nordsiden av Vikosen. I Sortlandssundet øst for stedet ligger den lille Vikøya. Nord for Vik ligger Vikdalen med Vikvatnet. Elva fra vannet renner ut i Vikosen.

Vik har lang historie, og stedet kan ha ei av de eldste bosetningene i Sortland. En kuriositet er at det på 1840-tallet var stor innflytning av folk fra Voss til Vik.

Sortland er ingen stor fiskerikommune, men det har likevel bodd fiskere spredt over store deler av kommunen, ikke minst i Vik.

Gruntvannsområdet i Vikosen er vernet som naturreservat, særlig på grunn av betydningen området har for kortnebbgås under vårtrekket.

## Kilder
*Johan Borgos m. fl.: Sortland bygdebok – Gård og slekt, del 2, ISBN 82-991889-5-4

## Se også
*Fagernes
*Vikosen naturreservat

## Eksterne lenker
* Oluf Rygh: Norske Gaardnavne b. 16, s. 365.
* Diplomatarium Norvegicum: Et diplom (brev) fra 1400 der Vik nevnes.
Brembo (elv)

**Brembo** er en 74 km lang elv i Lombardia i Italia. Den befinner seg i sin helhet i provinsen Provinsen Bergamo.
Det er to grener av Brembo som møtes ved Lenna langt oppe i *Val Brembana* (Brembodalen). Den ene starter ved foten av *Pizzo del Diávolo* (Djeveltoppen) (2916 moh). Den andre kommer fra området ved *Pizzo dei Tre Signori* (De tre herrers topp) (2554 moh). Videre får den tilsig blant annet fra *Val Taleggio*. Den renner forbi San Pellegrino Terme og Ponte San Pietro ved Bergamo før den renner ut i Adda.

## Referanser
De tre røde banneres politikk

**De tre røde banneres politikk** uttrykker det kinesiske kommunistpartis politiske linje fra 1958 og noen år fremover og ender den epoken av Folkerepublikken Kinas historie som kalles «det store spranget». 

**De tre bannere** var: 

# banner: «Den sosiale oppbygnings generallinje», som skulle drive fremover utviklingen av både industri og landbruk ved bruk av tradisjonelle og moderne produksjonsmetoder side om side.
# banner: «Det store spranget fremover», med sitt konsept med arbeidsintensiv utvikling. 
# banner: Opprettelsen av «folkekommuner», som skulle forberede en omfattende kollektivisering av hele landbruket. 

Mao Zedong ønsket at Folkerepublikken ved hjelp av disse tiltakene ikke bare skulle klare å kompensere for den reduserte økonomiiske bistand fra Sovjetunionen, men også vokse seg sterk til en ledende industrimakt på rekordtid. De tre råde banneres politikk ble forberedt på ledelseskonferanser i Hangzhou, Nanjing og Chengdu i løpet av våren 1958 og offisielt bekjentgjort under det 5. plenum for den 8. sentralkomite i august 1958 i Beidaihe.
Vincent Schiavelli

**Vincent Andrew Schiavelli** (født 11. november 1948, død 26. desember 2005) var en amerikansk karakterskuespiller kjent for eksentriske roller i film og på TV, blant annet i den oscarvinnende «Gjøkeredet» fra 1975.

## Eksterne lenker
*
Ivar Eskeland

**Ivar Eskeland** (født 30. november 1927 på Stord, død 23. desember 2005) var en norsk oversetter, forfatter, kåsør og litteraturkritiker.

Eskeland var kjent som kåsør i NRK. Han var formann i Norsk Oversetterforening (1965–67 og 1978–86). Også formann i Noregs Mållag (1960–63), formann i Kringkastingsrådet (1963–68), direktør for Nordens hus i Reykjavík på Island (1968–72). Fra 1976 var han statsstipendiat. Han oversatte mer enn 120 bøker fra dansk, svensk, færøysk, islandsk, engelsk, fransk og tysk. Eskeland ble utnevnt til æresmedlem av Noregs Mållag og Norsk Oversetterforening.

Han var sønn av Severin Eskeland og nevø av Lars Eskeland.

## Noen verk
* 1997: *Vår norske folkesjel : beste kåseri 1974-1997* ISBN 82-521-4760-7
* 1992: *Snorri Sturluson : ein biografi*; illustrert med "Snorre suiten" av Jarle Rosseland Biografi om Snorre Sturlason. ISBN 82-504-1951-0
* 1957: *Halldór Kiljan Laxness : menneske og motiv*
* 1956: *I strid for norsk mål : Noregs mållag 1906-1956*

## Priser og utmerkelser
* Storridder av Den islandske falkeorden (Island) (1971)
* Bastianprisen (1972)
* Sokneprest Alfred Andersson-Ryssts fond (1977)
* Kultur- og kirkedepartementets oversetterpris for barne- og ungdomslitteratur (1979)
* Vinjeprisen (1989)
* Storridder med stjerne av Den islandske falkeorden, (Island) (1997)
* Storegutprisen (2002)

## Referanser


## Eksterne lenker
* NRK om Ivar Eskeland (med lydklipp)
* Intervju med Ivar Eskeland; Norgesdokumentasjon
*Ivar Eskeland hos Norsk Oversetterleksikon
Carl-Johan Vallgren

**Carl-Johan Vallgren** (født 26. juli 1964 i Linköping) er en svensk forfatter, visesanger og musiker. Han ble født i Linköping i 1964, er oppvokst i Falkenberg og siden bosatt i Stockholm og på Gotland.

Vallgren har hatt sin foreløpig største publikumssuksess med, *[[Den vidunderlige kjærlighetens historie]]* (2002), en historie om den telepatiske dvergen Hercule Barfuss i 1800-tallets Königsberg. Boken vant Augustprisen. Hans bok *[[Til Herr Bachmanns brosjyre]]* kan nærmest beskrives som et brev skrevet til en fiktiv person, en Herr Bachmann, der Sverige, dets befolkning, medier, historie, kulturliv etc. beskrives i meget kompromitterende ordelag. Boken har oppnådd stor popularitet i Sverige og kommet ut i flere opplag. *[[Dokumenter vedrørende spilleren Rubashov]]* handler om en spilleavhengig, Herr Rubashov, som i St. Petersburg nyttårsaften 1899-1900 taper sin sjel i et parti kort med djevelen, og som en følge av dette blir udødelig og vandrer gjennom hele det europeiske 1900-tallet. Bokens form spiller til en viss grad på den klassiske russiske 1800-tallslitteraturen.

Vallgren opptrer også som sanger med egen produksjon av viser i en stil som varierer mellom det satirisk kabarétaktige og det litterært romantiske.

## Bibliografi

* *Nomaderna* (1987) 
* *Längta bort* (1988) 
* *Fågelkvinnan* (1990) 
* *Berättelser om sömn och vaka* (1994) 
* *Dokument rörande spelaren Rubashov* (1996) - Utgitt på norsk som *Dokumenter vedrørende spilleren Rubashov*
* *För herr Bachmanns broschyr* (1998) - Utgitt på norsk som *Til herr Bachmanns brosjyre*
* *Berlin på 8 kapitel* (1999) 
* *Den vidunderliga kärlekens historia* (2002)  Utgitt på norsk som *Den vidunderlige kjærlighetens historie*
* *Kunzelmann och Kunzelmann* (2009) - Utgitt på norsk som *Kunzelmann & Kunzelmann* (2009) ISBN 978-82-10-05064-0
* *Havsmannen* (2012) - Utgitt på norsk som *Havmannen*
* *Skuggpojken* (2013) - Utgitt på norsk som *Skyggegutten*

## Priser og utmerkelser
* Augustprisen, 2002, beste skjønnlitterære bok:  *Den vidunderliga kärlekens historia* 
* BMF-plaketten 2002
* Litteraturklubbens Stora Litteraturpris 2002
* Årets bok-Månadens boks litterära pris 2002

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  vallgren.nu
Kystbanen

**Kystbanen** er en dansk jernbanestrekning mellom København og Helsingør, åpnet 1897.

Den er i dag en av Danmarks mest trafikkerte strekninger og trafikkeres av regionaltog mellom Helsingør og Malmö og av lokaltog mellom Nivå og Københavns lufthavn.

Strekningen mellom Klampenborg og Hellerup utgjør den nordøstlige del av Klampenborgbanen, Københavns første S-togstrekning, åpnet 1934.

## Kilder
* Banedanmark Netredegørelsen 2014 Bilag 3.1A Baner i Danmark
* Eisenbahn- und Verkehrsatlas von Europa, J. J. Arnd, Leipzig 1897.
Trailer

**Trailer** (en: *tilhenger*) er et engelsk lånord (nyord) som er tatt inn i norsk, og kan referere til:
* Tilhenger til et vogntog
* Trekkvogn med semitrailer (feilaktig)
* (Amerikansk uttrykk for) et enkelt modulhus-element med hjulene beholdt på

* Trailer (film), et kort sammendrag av en film, brukt som reklame for filmen

## Referanser
Fagernes (Sortland)

**Fagernes** er et lite sted i Sortland kommune i Nordland. Stedet ligger på Langøya, ca. 15 km nord for Sortland.

Fagernes var opprinnelig den nordligste delen av gården Vik. Selve Fagerneset er et lite nes ved Sortlandssundet, like sør for Gåsfjorden. Navnet er sannsynligvis laget sist på 1800-tallet. Det er et «rosende» navn, av samme type som Grønland.

## Kilder
*Johan Borgos m. fl.: Sortland bygdebok – Gård og slekt, del 2, ISBN 82-991889-5-4
Psykoterapeut

**Psykoterapeut** er en alternativ behandler som utøver psykoterapi, og er utdannet med henblikk på å lege eller hele menneskers mentale lidelser gjennom individuelt arbeid med én pasient, eller en gruppe med pasienter i form av gruppeterapi. 

Det kreves ingen autorisasjon for å jobbe som psykoterapeut og det er ulike utdanninger og kurs som gir kompetanse i psykoterapi.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av psykoterapeut
Carl Øyvind Apeland

**Carl Øyvind Apeland** (også kjent som **Calle Apeland**) (født 18. april 1964) er en norsk musiker. Han var bassist i Haugesunds-bandet Vamp fra 1991 til 2014 og har siden 2015 vært medlem av bandet Blest.

Torbjørn Økland, Øyvind Staveland og Jan Toft hadde behov for en bassist og inviterte med seg Apeland i januar 1991 til å være med i Vamp. Apeland har i tillegg til å spille bass i bandet, skrevet musikk til enkelte av sangene. Blant de meste kjente er «Sommar i hekken», «Ingeborg» (sammen med Jan Toft), «Sirkus av lys», «Byen» og «Svin på skog» (sammen med Odin Aarvik Staveland). Han har også spilt tangentinstrumenter i bandet, samt gitar på enkelte sanger. 

## Diskografi
### Vamp
* *[[Godmorgen, søster]]* (1993)
* *[[Horisonter]]* (1994)
* *[[13 humler]]* (1996)
* *[[Folken (album)|Folken]]* (1996)
* *[[Flua på veggen]]* (1998)
* *[[Ei med alt]]* (1999)
* *[[En annen sol]]* (2000)
* *[[Camomile]]* (2001), med Emi Fujita
* *[[Månemannen]]* (2002)
* *[[Siste stikk]]* (2005)
* *[[I full symfoni]]* (2006)
* *[[St. Mandag]]* (2008)
* *[[I full symfoni II &ndash; Med Kringkastingsorkesteret]]* (2010)
* *[[Liten fuggel]]* (2012)
* *[[To me alt]]* (2013)
* *[[Populas (album)|Populas]]* (2015): Komponist 
;Singler
* *Hallo &ndash; adjø/Til havs, Sao Raphael* (1991)
* *[[Tir n'a Noir (EP)|Tir n'a Noir]]* (1993)
* *Ost* (1994)
* *Verden ror* (1994)
* *13 humler* (1996)
* *Gla' i deg* (1998)
* *Hei på deg/Sirkus av lys* (1998)
* *Byen* (2000)
* *Månemannen* (2002)
* *Fuglane vett* (2002)
* *Siste stikk* (2005)
* *Kim du nå va?* (2005)
* *Tir n'a noir* (2006)
* *Velkommen inn* (2008)
* *På bredden* (2008)
* *Ta meg med* (2008)
* *Et nytt land* (2010)
* *Liten fuggel* (2012)
* *Skål* (2012)

### Vestlandsfanden
* *[[Livets glade gutter]]* (1989)
### Blest
;Album
**[[Blest (album)|Blest]]* (2017)
;Singler
**I dine sko* (2016)
**Bare du* (2016)
**Oslo ein sommarkveld* (2017)
### Deltar på
* Ungdomskoret Nytt Liv: *[[Ungdomskoret Nytt Liv (album)|Ungdomskoret Nytt Liv]]* (1983)
* Fete Hits: *[[Heart of Gold &ndash; 20 skandinaviske sanger fra hjertet]]* (2001)
* Løgnaslaget: *[[Utsolgt! (Løgnaslaget-album)|Utsolgt!]]* (2002)
* Vidar Sandbeck-hyllest: *[[Gull i fra grønne skoger]]* (2003)
* West Audio: *[[Rogasnadder]]* (2003)
* Barfot: *[[Barfot (Barfot-album)|Barfot]]* (2004)
* Rune Andersen: *[[Diverse artister (album)|Diverse artister]]* (2005)
* Tylden & co: *[[Sommer hele året!]]* (2006)
* Vilde Bjerke: *[[Kyss meg]]* (2009)
* Bjørn Eidsvåg-hyllest: *[[Bauta ~ en hyllest til Bjørn Eidsvåg]]* (2014)
* Busserulls Jubalon: *En by trenger folk* (2015)
* Slumberbeat: *Truce* (2015)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*