E (språk)

**E** (forenklet kinesisk: ; tradisjonell kinesisk: ; pinyin: **') eller **wuse/wusehua** ([[forenklet kinesisk]]: ; [[tradisjonell kinesisk]]: ; [[pinyin]]: **'; bokstavelig «farget språk») er et blandingsspråk som er en blanding mellom tai-språk og kinesisk som snakkes primært i det autonome fylket Rongshui i Guangxi i Kina. E inneholder trekk fra både kinesisk og tai-språk, hovedsakelig der kinesiske ord tilpasses grammatikken til tai-språkene. E er et tonespråk med sju toner og inneholder noen sjeldne fonemer: ustemte versjoner av nasale konsonanter og alveolar lateral approksimant.

## Etymologi
Es uvanlige korte navn skrevet med pinyin, som også er dets autonym, består av enkeltbokstaven *[[e]]*. Tegnet, som skrives «» i forenklet kinesisk og «» i tradisjonell kinesisk, uttrykker vanligvis bekreftelse. Språkets brukere refererer også til språket som **'. **' er et annet, nedlatende navn på e.

## Geografisk utbredelse
I 1992 ble e snakket av rundt &nbsp;mennesker, men innen 2008 hadde dette tallet sunket til . De fleste etalende klassifiseres som zhuanger av den kinesiske regjeringen. Etalere bor primært i Guangxi, mer spesifikt i det autonome fylket Rongshui og tilgrensende områder i Luocheng Mulao. Etnlogoue klassifiserer e som rang 6b (truet). Andre språk etalere bruker er kantonesisk og guiliu-varianten av sørvestmandarin.

## Fonologi
Konsonantene og vokalene i e er for det meste de samme som i foreldrespråkene. Det har imidlertid noen uvanlige konsonanter: de ustemte nasale konsonantene ,  og , og den ustemte alveolare laterale approksimanten . Alle er ustemte varianter av konsonanter som i de fleste andre språk nesten alltid er stemte. E tillater stavingsbærende konsonanter og diftonger.

I likhet med de fleste andre språk i Sørøst-Asia, inkludert tai-språkene og variantene av kinesisk, er e et tonespråk. Det beskrives at språket har sju toner, der den sjuende varierer allofonisk med lengden på vokalen den tilhører. Med numre fra 1 til 5, der 1 er den laveste og 5 er den høyeste tonen, er konturene til de forskjellige tonene i e som følger.

## Grammatikk og ordforråd
E klassifiseres vanligvis som et blandingsspråk som blander tai-kadai-språk og sinotibetanske språk, som begge har utbredelse i Kina og Sørøst-Asia. Noen ikke-kinesiske akademikere regner det imidlertid som et tai-kadai-språk med innflytelse fra kinesisk. Uansett hvordan man klassifiserer det er grammatikken lik den i tai-grenen av tai-kadai-språkene. Mer spesifikt regnes grammatikken som en blanding av grammatikken i zhuang, mulam og kam. Språket caolan i Vietnam har mange likhetstrekk med e.

Ordforrådet er imidlertid for det meste kinesisk, basert på guiliu- og tuguai-variantene av pinghua. Av de  vanligste ordene i e har bare 200 tai-kadai-opphav. E arver også elementer av disse kinesiske variantenes fonologi og hvordan sammensatte ord dannes. Es morfologi er primært analytisk, der konsepter som nektingsord uttrykkes med hjelpeord (**', **'), og ingen pronominal samsvarsbøyning.

I pronomenene skiller e mellom første, andre og tredje person, mellom entall og flertall; og, i andre person flertall, mellom inklusiv og eksklusiv «vi». E har ikke noen grammatiske kjønn.

## Referanser