open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Forsvarsadvokatene

***Forsvarsadvokatene*** (originaltittel: *The Defenders*) var en amerikansk drama- og kriminalserie som gikk på CBS fra 1961 til 1965. Hovedrollene som de to forsvarsadvokatene Lawrence og Kelly Preston ble spilt av E.G. Marshall og Robert Reed. Serien ble skapt av Reginald Rose.

*Forsvarsadvokatene* var en oppfølger til radio- og TV-serien *[[Studio One]]*, som gikk fra 1948 til 1958. Serien ble i årene 1997 og 98 etterfulgt av fem TV-filmer, hvorpå to regnes som spin-off-produkter.

Serien ble i 1963 belønnet med en Golden Globe for beste TV-drama, og ble i årene den gikk tildelt en rekke Emmy-priser.

Serien gikk sporadisk i Detektimen fra 1963 til 1966.

## Handling
Den nyutdannede juristen Kenneth Preston slår seg sammen med sin far, den anerkjente forsvarsadvokaten Lawrence Preston. Sammen havner forsvarsduoen opp i en rekke saker som var «delikate» i 1960-årenes USA, blant annet abort, eutanasi og filmsensur. 

## Om serien
*Forsvarsadokatene* ble i 1963 tildelt en Golden Globe for beste dramaserie på TV. Den ble i perioden 1962-64 tildelt tre Emmy-priser i samme kategori, og endte i årenes løp opp med totalt 13 Emmy-priser – blant annet to til hovedrolleinnehaver E.G. Marshall og to til seriens skaper, Reginald Rose.

### Seertall
**Rangering basert på seertall** (USA).

(-) = utenfor topp 30 lista

## I rollene
* E.G. Marshall ...  Lawrence Preston (132 episoder, 1961-1965) 
* Robert Reed ...  Kenneth Preston (132 episoder, 1961-1965) 
* Ossie Davis ...  District Attorney Daniel Jackson / ... (8 episoder, 1961-1965) 
* J.D. Cannon ...  District Attorney ... (8 episoder, 1961-1965) 
* Lonny Chapman ...  District Attorney ... (8 episoder, 1961-1965) 
* Murray Hamilton ...  District Attorney ... (6 episoder, 1962-1965) 
* Judson Laire ...  Dommer... (6 episoder, 1961-1965) 
* Lester Rawlins ...  Dr. Wuhl / ... (6 episoder, 1961-1965) 
* Robert Gerringer ...  District Attorney ... (6 episoder, 1961-1964) 
* John Boruff ...  Dommer ... (6 episoder, 1962-1965) 
* Marc Connelly ...  Dommer ... (6 episoder, 1962-1964) 
* William Shatner ...  Assistant District Attorney Earl Rhodes ... (5 episoder, 1961-1965)

### Gjesteopptredener
Kjente skuespillere som hadde gjesteopptredener i serien.

Edward Asner, Martin Balsam, Ed Begley, Tom Bosley, Richard Bright, James Coburn, Robert Duvall, Peter Fonda, Gene Hackman, Larry Hagman, Dustin Hoffman, Dennis Hopper, James Earl Jones, Jack Klugman, Martin Landau, Cloris Leachman, Robert Loggia, Julie Newmar, Leslie Nielsen, Donald Pleasence, Robert Redford, Martin Sheen, Jon Voight, Gene Wilder,

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Defenders

***The Defenders*** er en amerikansk miniserie fra 2017 utviklet for Netflix av Douglas Petrie og Marco Ramirez, basert på en tegneserie av Marvel Comics og fire andre nettfjernsynsserier: ''Daredevil'', ''Jessica Jones'', *[[Luke Cage]]* og ''Iron Fist''.

Hovedrollene spilles av Charlie Cox, Krysten Ritter, Mike Colter og Finn Jones. Andre sentrale roller innehas av Sigourney Weaver, Élodie Yung, Simone Missick, Deborah Ann Woll, Elden Henson, Carrie-Anne Moss, Scott Glenn, Rachael Taylor, Rosario Dawson og Jessica Henwick.

## Handlingsreferat
Når de jakter på agenter som arbeider for «The Hand» i Kambodsja, får Danny Rand / Iron Fist og Colleen Wing vite at krigen de kjemper faktisk finner sted i New York City. Der har Matt Murdock gitt opp tilværelsen som den årvåkne Daredevil, og arbeider nå som pro bono-advokat. Han er fremdeles forelsket i Elektra Natchios, som døde mens Dardevil forsøkte å slåss mot The Hand. Luke Cage slippes løs fra fengsel, og vender tilbake til Harlem, hvor politi-etterforsker Misty Knight informerer ham om lokale barn som har blitt involvert i en mystisk virksomhet og endt opp døde.

Etter å ha fått vite at alle de viktigste indre organene hennes svikter og hun har lite tid igjen å leve, informerer en kvinne kollegaene sine om å fremskynde planene deres. Men kort tid senere river et stort jordskjelv gjennom New York, og privatetterforsker Jessica Jones oppdager eksplosiver når hun leter etter sin savnede ektemann. Jones kontakter politiet, men Knight observerer henne ta med seg noen bevis når hun forlater et åsted.

Cage følger noen spor fra lokale barn, og oppdager at barna blir sendt for å rydde opp i et verksted hvor flere fiender av «The Hand» har blitt myrdet. Rand og Wing undersøker også verkstedet, noe som fører til en konflikt mellom Rand og Cage som først tar slutt når politiet dukker opp. Den mystiske kvinnen, Alexandra, blir informert om at gruppens planer har blitt stoppet på grunn av en mystisk vegg. Alexandra tror dette faktisk kan være en dør, og avhører en gammel fiende, Stick, for å få svar på dette. The Hand forsøker å skaffe det eldgamle våpenet Black Sky – kroppen til Natchios – og brukte de siste ressursene deres for å gjenopplive henne.

## Rolleliste
* Matt Murdock / Daredevil … Charlie Cox
* Jessica Jones … Krysten Ritter
* Luke Cage … Mike Colter
* Danny Rand / Iron Fist … Finn Jones
* Elektra Natchios … Élodie Yung
* Alexandra … Sigourney Weaver
* Stick … Scott Glenn
* Claire Temple … Rosario Dawson
* Malcolm Ducasse … Eka Darville
* Karen Page … Deborah Ann Woll
* Foggy Nelson … Elden Henson
* Jeri Hogarth … Carrie-Anne Moss
* Trish Walker … Rachael Taylor
* Misty Knight … Simone Missick
* Colleen Wing … Jessica Henwick

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sierolomorphidae

* *[[Sierolomorpha]]*

**Sierolomorphidae** er en familie av stilkvepser. Gruppen omfatter 10 nålevende arter.

## Utseende
Små til middelsstore (ca. 6&nbsp;mm), slanke, mørke vepser. Kroppen er litt flattrykt og blank. De kan minne om familien Bethylidae, men vingene har et mer fremtredende årenett. Hodet er forholdsvis stort, noe flatt, fasettøynene ovale. Antennene er sylindriske og omtrent så lange som hodet. Forkroppen (thorax) er smal og litt flat, hårløs og blank på sidene, mer matt på ryggen. Beina er temmelig korte, lårene spoleformede. Vingene er velutviklede hos begge kjønn, med et markert, mørkt vingemerke og tre lukkede celler bak dette i forvingen. Bakkroppen er avlang,litt flat, festet til forkroppen med en kort "stilk" (*petiolus*). Den ha sju synlige ryggplater (tergitter).

## Levevis
Ingenting er kjent om biologien til disse sjeldne vepsene. de har blitt funnet på gressmark.

## Utbredelse
Gruppen finnes i Amerika så langt nord som til Canada, og i varme områder i Asia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen vepser (vepser, humler, bier og maur) (Hymenoptera) 
** Underordenen stilkvepser (Apocrita)
*** delgruppe broddvepser (Aculeata) 
**** Overfamilien Tiphioidea
***** Familien Sierolomorphidae
****** Slekten *[[Sierolomorpha]]* Ashmead, 1903
******* *[[Sierolomorpha apache]]* Evans, 1961
******* *[[Sierolomorpha barri]]* Miller, 1986
******* *[[Sierolomorpha bicolor]]* Evans, 1961
******* *[[Sierolomorpha brevicornis]]* Evans, 1961
******* *[[Sierolomorpha canadensis]]* (Provancher, 1888) – Nord-Amerika
******* *[[Sierolomorpha nigrescens]]* Evans, 1961 – Nord-Amerika
******* *[[Sierolomorpha similis]]* Evans, 1961

## Kilder
* Bilde av *[[Sierolomorpha canadensis]]* : https://web.archive.org/web/20110720085652/http://lib.uky.edu/ETD/ukyento2004t00207/Vespoidea/habitus/Sierolomorphidae.pdf
* Bilde av *[[Sierolomorpha nigrescens]]*: http://www.bugguide.net/node/view/161414
## Eksterne lenker
*
Kåre A. Lie

**Kåre Albert Lie** (født 9. september 1942) er en norsk religionshistoriker, faglitterær forfatter og oversetter. Han har oversatt, eller bidratt til oversettelsen av, nærmere 60 bøker, særlig innen religions- og kulturhistorie. I tillegg har han utgitt en rekke bøker om buddhisme og buddhismens eldste tekster. 

Han er utdannet cand. philol. med hovedfag i religionshistorie, med indologi (sanskrit og pali) i fagkretsen. Han har oversatt bøker fra pali, sanskrit, engelsk, tysk, fransk, nederlandsk, dansk og svensk. Lie arbeidet flere år i skoleverket, før han konsentrerte seg om virket som forfatter og oversetter fra 1996.

## Bøker
* *Prinsen som våknet*, Solum Forlag, 1999
* *Innsiktsmeditasjon. En buddhistisk metode*, Pax Forlag, 2002
* *Veien og hjulet. Buddhisme i praksis*, Solum Forlag, 2004. 
* *Jesus og Buddha. Parallelle uttalelser fra kristen og buddhistisk tradisjon*, Emilia forlag, 2005
* *Mahasatipatthanasutta. En analytisk studie*, Schweitzerforlaget, 2006
* *Tanke og virkelighet. Buddhistisk filosofi og praksis i lys av Vasubandhus Madhyantavibhaga*, Solum forlag, 2006
* *Buddhistisk psykologi. Innføring i abhidhamma*, Solum forlag, 2007
* *Smaken av frihet. Et humanistisk perspektiv på buddhismen*, Emilia forlag, 2007
**Spor av vikingenes sanger. Sanger og danser fra vikingtid og middelalder.* Midgard forlag, 2009
**Gotamas verktøy. Sekulær buddhisme - lære og praksis,* Emilia forlag, 2016
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Live at the Rainbow

**Live at the Rainbow** er Iron Maidens første video, og en av deres tidligste konserter sammen med vokalisten Paul Di'Anno. 

Videoen er filmet på Rainbow Theatre i London, 21. desember 1980. Denne videoen inneholder også helt andre tekster for sangen «Killers».

Den ble utgitt i 1981.

## Sporliste
#«The Ides of March» (Harris) – 1:46
#«Wrathchild» (Harris) – 2:54
#«Killers» (Di`Anno, Harris) – 5:01
#«Remember Tomorrow» (Harris, Di`Anno, Harris) – 5:27
#«Transylvania» (Harris) – 4:05
#«Phantom of the Opera» (Harris) – 7:20
#«Iron Maiden» (Harris) – 3:35

## Personell
* Paul Di'Anno – Vokal
* Dave Murray – Gitar
* Adrian Smith – Gitar
* Steve Harris – Bassgitar
* Clive Burr – Slagverk

## Eksterne lenker
*
2. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009

**2. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009** startet 18. april. Den siste kampen ble spilt 11. mai da det utsatte oppgjøret mellom Bossekop og Tromsø 2 ble spilt.


## Resultater

## Eksterne lenker
* 2. divisjon avdeling 4 2009: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Kredittid

**Kredittid** er den tiden en kredittkunde får låne penger. Dersom kredittiden er mer enn 30 dager, har kredittakeren rett til å få vite hva det vil koste. Betaler man før kredittiden er omme, blir beløpet man skal betale tilbake, mindre. Hvis man derimot overskrider betalingstiden, må man betale ekstra.
Tsundere

er et japansk ord for en person som normalt sett oppfører seg sjefete og sur, men som også har en snill side ved visse omstendigheter. Dette personlighetsskiftet skjer ofte når personen er alene eller er redd, eller under andre spesielle omgivelser. Slike personer brukes ofte i mange anime- og manga-serier.
Hollender (kanin)

**Hollender** er en kaninrase opprinnelig fra Belgia. Den har eksistert fra rundt 1500-tallet da Belgia var en del av Nederland, derav navnet. Engelske sjømenn tok dem med seg hjem til England og avlet dem opp til det rasen er i 2011. Hollenderen er kjent for å være en rolig rase og er godkjent i alle farger.

## Eksterne lenker
*
Otaku

er et japansk ord som brukes om personer som har spesielt stor interesse for et bestemt tema eller hobby. Ordet har en nedsettende betydning, men brukes av enkelte, ofte spøkefullt, som en hedersbetegnelse.

I engelsk har ordet fått betydningen «(fanatisk) tilhenger av japansk kultur». Ordet brukes også nedsettende i denne betydningen.

## Se også
* Nerd

## Referanser
Mouth for War

«**Mouth for War**» er en populær sang av heavy metal-bandet Pantera. Den ble først gitt ut på albumet *[[Vulgar Display of Power]]*, og var den første singelen fra dette albumet. Sangen ble senere gitt ut på bandets samlealbum, *[[The Best of Pantera: Far Beyond the Great Southern Cowboys' Vulgar Hits!]]*.

## Sangen
Sangen holder et høyt tempo gjennom de nesten fire minuttene, med Dimebag Darrells ivrige riff, Vinnie Paul sine hamrende rytmer og Phil Anselmos kraftige stemme. Teksten består av hardtslående, direkte ord, for å vise at bandet har vilje til å erklære krig mot andre.

## Coverversjoner
*Mouth for War ble covret av Disarmonia Mundi for *MindTricks*, et av albumene deres.
*Before the Dawn og Jone Nikula covret sangen på singelen Faithless.
*En MIDI-versjon dukket opp på videospillet *[[DOOM]]* fra 1993, på nivåene E2M9 og E3M1.

## Referanser
Comic Gum

***Comic Gum*** er et japansk manga-magasin som blir utgitt hver måned av bokselskapet Wani Books. Store deler av innholdet i dette magasinet har er av moderat seksuelt karakter. Magasinet er beregnet for unge menn fra 18 år og oppover.

## Manga utgitt i bladet
**[[Amaenaideyo!!|Amaenaideyo]]*
**[[Because I'm the Goddess]]*
**[[Ikki Tousen]]*
**[[Mahoromatic]]*
**[[Tetragrammaton Labyrinth]]*
**[[The Candidate for Goddess]]*
**[[Tsukuyomi -Moon Phase-|Tsukuyomi]]*
**[[Ashiarai]]*
**[[Fight Ippatsu! Juuden-chan!]]*

## Eksterne lenker
* Comic Gum's official website
Thyringer

**Thyringer** er en kaninrase som stammer fra Tyskland. Den ble avlet frem av David Gärtner i Waltershausen i landsdelen Thüringen, derav navnet. Thyringer er rødbrun med et svartsotet slør. Regnes som litt redd og hissig, men det varierer fra kanin til kanin. Denne kaninrasene er ikke så veldig kjent, og regnes som "sjelden".

## Se også
* Liste over kaninraser
Stor sølv

**Stor sølv** eller **Sølvkanin** er en kaninrase som mest sannsynligvis er avlet frem i provinsen Champagne i Frankrike. Der har den vært kjent siden 1730. Den første beskrivelsen av rasen skjedde i 1631, av engelskmannen Markham.

Fargen på pelsen er blandinger av forskjellige grå, hvite og svarte toner, som får den til å se litt sølvaktig ut, derav navnet.

## Se også
* Liten sølv

## Eksterne lenker
* Silver Rabbit
* The National Silver Rabbit Club (NSRC)
Kolbeinsvik

**Kolbeinsvik** er ei bygd i Austevoll kommune i Vestland. Grunnkretsen Kolbeinsvik hadde i 2001 en befolkning på 481 mennesker. Bygden ligger på vestsiden av Huftarøy, sør for Rostøy. Kolbeinsvik har en privat montessoriskole.

## Referanser
Hollow (sang)

«**Hollow**» er en sang av heavy metal-gruppen Pantera fra albumet *[[Vulgar Display of Power]]*, som ble gitt ut i 1992. Tekstene er en refleksjon over en venn som har gått inn i koma eller inn i en vegetativ tilstand. Bandet har aldri nevnt noe om at sangen kan handle om en ikke-eksisterende person. En live medley av «Hollow» sammen med en annen sang av Pantera, «Domination», kan bli funnet på *[[Official Live: 101 Proof]]*, som «Dom/Hollow».

## Sangens struktur
Sangen er den siste på albumet, og begynnes med et harmonisert elektrisk gitar-riff, med en akustisk gitar i bakgrunnen. Phil Anselmos stemme er mye roligere i begynnelsen av sangen, som kontrast til resten av albumet. Syngingen er ellers meget lik en annen ballade av Pantera, «Cemetery Gates». Sangen starter med et middels tempo, som fortsetter til rundt midt i sangen. Før en kort solo av Dimebag Darrell Abbott, er det en kort breakdown, og sangen fortsetter med mye tyngre riff og mer aggressiv synging fra Anselmo.

## Spor
# «Hollow (single edit)»
# «Hollow (LP version)»

## Referanser
Vinnes

**Vinnes** er ei bygd i Austevoll i Vestland. Grunnkretsen Vinnes hadde i 2001 en befolkning på 378 mennesker. Bygden ligger på sørsiden av Huftarøy.

Burde ikke forveksles med Vinnes som ligger i Drammen.

## Referanser
Haukanes

**Haukanes** er ei bygd i Austevoll i Vestland. Grunnkretsen Haukanes hadde i 2001 en befolkning på 235 mennesker. Bygden ligger på østsiden av Huftarøy. I Haukanes finner man Kolbeinshamn gjestehamn.

## Referanser
This Love

«**This Love**» er en populær sang av heavy metal-bandet Pantera. Det ble først utgitt på bandets bestselgende album, *[[Vulgar Display of Power]]*, og senere på bandets samlealbum, *[[The Best of Pantera: Far Beyond the Great Southern Cowboys' Vulgar Hits!]]*. En liveversjon ble også inkludert på *[[Official Live: 101 Proof]]*.

## Musikkvideo
Musikkvideoen for «This Love» ble regissert av Kevin Kerslake og viser bandet spillende på et hustak mens røyk driver rundt dem. Musikkvideoen klipper mellom scener av dette, til prostitusjon, mens refrengene viser bandet inne, hvor de spiller på en scene. Den prostituerte går inn i en taxi hvor en annen mann sitter, som prøver å voldta henne. Ut fra de siste scenene i musikkvideoen kan det antas at hun dreper ham, da man kan se henne dra ham fra taxien og etterlate ham i veikanten.

## I popkulturen
* En MIDI-versjon kan bli funnet på *[[Doom II: Hell on Earth]]*, på nivåene 18 og 27.
* Musikkvideoen for denne sangen dukket opp på MTVs *[[Beavis and Butt-Head]]*, og er tilgjengelig på *[[Beavis and Butt-Head: The Mike Judge Collection|Beavis and Butt-Head: The Mike Judge Collection Volume 1]]*.

## Referanser
Seinen Manga

**Seinen Manga** er det japanske begrepet for mangaserier som har menn fra 17 år som målgruppe.

Mangaserier i denne kategorien inneholder ofte overdrevet bruk av vold, en stor del nakenhet/seksuelle referanser eller ekstrem språkbruk.

## Noen kjente serier
*Amaenaideyo!!
*Genshiken
*Ikkitousen
*Black Lagoon
*Full Metal Panic
*Gantz
*Nogizaka Haruka no Himitsu
Storakalsøy

**Storakalsøy** er ei øy i Austevoll i Vestland. Øya har 167 innbyggere og Bakkasund er den største bygden på øya. Her er det butikk og en liten havn. Det er bruforbindelse til Hundvåko. Vest for øya ligger Marstein fyr. Arealet er 6 km².

Navnet Storakalsøy ble fastsatt i 2018. Før det ble navneformen Stora Kalsøy brukt.

## Referanser
Tvare

**Tvare**, også kalt *tvore*,  *tvøre*, *toro*, *turu*, *tvuru* og *tvørel*, er et gammelt kjøkkenredskap eller en visp til å røre i gryter eller stampe grøt med. Den kan også dreies hurtig rundt mellom håndflatene.

Det finnes to hovedtyper av tvarer, og begge har et rett rundt skaft. Den ene typen er laget av hel ved i gran eller furu slik at det står en krans av avskårne kvister i enden. Den andre har et innfelt kryss som man rører med. Lengden ble tilpasset bruken – og en stor, god tvare (40–50&nbsp;cm) var brukt til ysting eller koking av store grøtporsjoner. Tvaren var også et godt redskap ved tilbereding av kålrot- eller potetstappe. 

File:Tvare NF.1946-1207.jpg|Tvare i gran laget i 1946 i Vestre Slidre i Oppland. Lengde 43&nbsp;cm. 
File:Tvare NF.1953-0630.jpg|Tvare i bjørk med innfelt kryss. Lengde 27&nbsp;cm. 


## Se også
* Visp

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
*Wiker, Lars Johan: Slik lager du tvare 
* Se tvarer i DigitaltMuseum
Oss kjeltringer imellom

***Oss kjeltringer imellom*** (orig: *The Rogues*) er en amerikansk krim- og komiserie som gikk på NBC fra 1964 til 1965. Serien handlet om en trio av svindlere som var i slekt med hverandre. De hadde hatt såpass suksess med sine lyssky affærer at de hadde trukket seg tilbake. Men for den rette prisen var de villige til å gjenoppta sine bedrifter. Midlet var svindel og målgruppen var de styrtrike. Hovedrollene ble spilt av David Niven, Charles Boyer og Gig Young. Serien ble skapt av Ivan Goff og Ben Roberts. 

Serien ble belønnet med en Golden Globe for beste TV-program.

Serien gikk som Detektime på NRK i 1965 og 1966.

## Om serien
Serien ble produsert av selskapet Four Star Television, som både Niven og Boyer i sin tid var med på å stifte.

## I rollene
* David Niven ... Alexander "Alec" Fleming
* Charles Boyer ... Marcel St. Clair
* Gig Young ... Tony Fleming
* Gladys Cooper ... Auntie Margaret St. Clair 
* Robert Coote ... Timmy St. Clair 
* Larry Hagman ... Mark Fleming 
* John Williams ... Inspector Briscoe
* Barbara Bouchet ... Elsa Idonescu

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Møkster

**Møkster** er ei øy i Austevoll i Vestland. Øya har 34 innbyggere. Her er det butikk og en liten havn. Øya har ikke broforbindelse. Hurtigbåt går sørover til Bekkjarvik og nordover til Hufthamar, Flesland og Bergen. Reisetid fra Bergen er litt over en time. Møkster har turområder i inn- og utmark. Velforeningen Møkster Bu ble opprettet høsten 2008 med hovedmål å øke folketallet på øya. Videre mål er tilrettelegging for barnehage, arbeidsplasser og bedre båtruter.

Møkster har et areal på 1,39 kvadratkilometer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Møkster - en liten øy sørvest for Bergen: nettside med info og bilder
* En liten øy i havet: en blogg om hverdagen på Møkster og arbeidet med å øke folketallet
*
Litlakalsøy

**Litlakalsøy** er ei øy i Austevoll i Vestland. Øya har 26 innbyggere. Her er det en liten havn som det går en hurtigbåt til Storebø fra.

Navnet Litlakalsøy ble vedtatt i 2018.

## Referanser
Lunnøya

**Lunnøya**, også kalt **Lundøy**, er ei øy i Austevoll i Vestland. Øya hadde i 2001 ti innbyggere. Austevollsruten har stopp på Lunnøya. Arbeidsbåten MS «Lunnøy» er oppkalt etter øya. I 2023 er øya ubebodd. 

## Galleri

Fil:Wooden seahouse in Lundøy, Austevoll 02.jpg|Sjøhus på Lunnøya.
Fil:Sheep in Lundøy, Austevoll 06.jpg|Sauebeite på Lunnøy.
Fil:Lundøy docking area, Austevoll.jpg|Hovedhavna på Lunnøy.
Fil:View towards Stolmen seen from Lundøy, Austevoll.jpg|Utsikt mot Stolmen sett fra Lunnøy.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Musikkorpset Gjallarhorn

**Musikkorpset Gjallarhorn** er et amatørkorps som ble stiftet i 28. august 1948 i Stavanger.

Uoffisielt ble korpset stiftet under andre verdenskrig, da en gruppe ungdommer kom sammen for å vedlikeholde sine musikalske kunnskaper i de hardere tider. Den lille gjengen krympet til en gruppe på ni venner, da flere falt av og ble vervet inn i andre musikkorps. De ni gjenstående var Aksel J. Gilje, Erik Wold, Dagfinn Viste, Paul Larsen, Magne Mæland, Arne Torgersen, Ole Braadland og Åge Berg Torgersen. Den 28. august 1948 ble korpset offisielt grunnlagt, og korpsets formann ble valgt til Erik Wold.

Dirigent og initiativtaker på denne tiden var Aksel Johan Gilje, som fortsatte i denne stillingen i hele 37 år. Aksel er blitt tatt opp som æresmedlem i Musikkorpset Gjallarhorn. Etter at Aksel Johan gikk av som dirigent tok hans sønn, Rolf Aksel Gilje, opp denne jobben, og fortsatte frem til 2004, da Espen Westbye, en av Norges ledende trompetister, tok over.

Øvingslokale frem til 1967 var Lervik Bedehus i Ryfylkegaten. Da huset ble solgt byttet de øvingslokale til Nylund Skole, og deretter til Kampen skole, da Aksel Johan Gilje tok over som dirigent for Kampen Skolekorps. Korpset brukte også Totalen i Stavanger som øvingslokale i tre år, men øver for tiden i samme øvingslokale som Stavanger Brass band på Åsen.

Musikkorpset Gjallarhorn har deltatt i en rekke brassbandkonkurranser. 

## Meritter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Demis Roussos

**Artemios Ventouris Roussos** (født 15. juni 1946 i Alexandria, død 25. januar 2015 i Athen) var en gresk sanger. Han fremførte sanger som «Goodbye, My Love, Goodbye» og «Forever and Ever».

Han ble født i Egypt av etnisk greske foreldre, George og Olga, og vokste opp i Alexandria. Foreldrene mistet alt og flyttet til Hellas etter Suezkrisen.

Han ble med i progressiv rock-bandet Aphrodite's Child med blant andre Vangelis i 1968, først som sanger, men spilte også etter hvert bass. Med dette bandet hadde han suksess med singelen «Rain and Tears» i 1968.

## Diskografi
;Aphrodite's Child
* *End of the World* (1968)
* *It's Five O'Clock* (1969)
* *666* (1972)
;Solo (utvalg)
* *On the Greek side of my mind* (1971)
* *Forever and ever* (1973)
* *My only fascination* (1974)
* *Auf Wiederseh'n*  (1974)
* *Souvenirs* (1975)
* *Happy to be* (1976)
* *Die Nacht und der Wein* (1976)
* *Kyrila* (1977)
* *The Demis Roussos magic* (1977)
* *Ainsi soit-il* (1977)
* *Los super 2 LP* (1977)
* *Demis Roussos*(1978)
* *Universum* (1979)
* *Man of the world* (1980)
* *Roussos live!* (1980)
* *Demis* (1982)
* *Attitudes* (1982)
* *Reflection* (1984)
* *Senza tempo*( 1985)
* *Greater love* (1986)
* *The story of...* (1987)
* *Come all ye faithful* (1987)
* *Le grec* (1988)
* *Time* (1988)
* *Voice and vision* (1989)
* *Insight* (also called *Morning has Broken*) (1993)
* *Demis Roussos in Holland* (1995)
* *Immortel* (1995)
* *Serenade* (1996)
* *Mon île* (1997)
* *Auf meinen Wegen* (2000)
* *Live in Brazil* (2006)
* *Demis* (May 2009)

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Sleiv

**Sleiv** (slev) er et kjøkkenredskap til å røre i gryter og stekepanner med under matlaging og å øse opp maten med når den serveres. En sleiv har form som en stor skje med blad og skaft og kan lages i tre, metall eller plast. Sleiver lages i en lang rekke størrelser tilpasset kokekar og serveringsfat, og kan være opptil 50 cm lange. Enkelte har en praktisk mothake øverst på skaftet for å forhindre at de faller ned i gryten. I sammesetninger er blant annet ordene tresleiv og grøtsleiv vanlig.

## Ystesleiv
Ved koking av ost og prim brukte man en stor sleiv med langt skaft eller en *[[ystespade]]* (spade med langt skaft og flatt blad) til å røre med.

## Rømmesleiv
Stor sleiv til å ta rømmen fra toppen av melkeringer. Rømmesleiver kan være laget av tre eller horn. De har gjerne et ovalt, grunt blad og et relativt kort skaft. Det har også vært brukt rømmeskeier eller rømmesleiver av blikk, med et rundt blad og et innoverbøyd skaft.

## Annet
Størrelsen på sleivbladet har gitt opphav til uttrykket *sleivkjeft* som brukes om folk som er uforsiktige med hva de sier, er store i munnen eller flåkjeftet.

## Eksterne lenker
* Se sleiver i Digitaltmuseum
Godefroid Kurth

**Godefroid Kurth** (født 11. mai 1847 i Arlon i Belgia, død 4. januar 1916 i Asse) var en belgisk historiker. Han huskes for sine verker om byen Liège i middelalderen og om Belgia, og fra sine katolske beretninger i *Les Origines de la Civilisation Moderne* om tilblivelsen av det moderne Europa, samt for hans forsvar av det middelalderske laugsvesenet.

Kurth ble professor ved Lièges universitet i 1873, der han støtte på motstand på grunn av sine sterke katolske holdninger. Han forlot universitet i 1916 og døde kort tid etter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi og bibliografi
Stovner Rockefabrikk

**Stovner Rockefabrikk** er et tilbud til barn og unge fra Oslo kommune for å motvirke rasisme, rus og vold, opprettet i 1993.

De holder til i Tokeruddalen 105, på Stovner i Oslo, men har brukere fra hele Norge. Rockefabrikken tilbyr instrumentopplæring, pre-produksjon, studio, øvingslokaler og kurs i musikkproduksjon.

Flere av Norges mest kjente artister har benyttet seg av Rockefabrikken, artister som a-ha, Kurt Nilsen, Turboneger, Sissel Kyrkjebø og mange flere, har leid seg inn i Stovner Rockefabrikks lokaler.

## Se også
*Fyrhuset musikkverksted
*Trikkestallen
*Trikkehallen

## Eksterne lenker
* Groruddalen.no – Rocker for ungdom
Sigmund Monen

**Sigmund Andreas Monen** (født 29. august 1940) er en norsk pensjonert adjunkt. Frem til han ble pensjonist arbeidet han ved Evje skule, men han er mest kjent som pådriver for å få etablert et bygdemuseum i Evje og Hornnes kommune. I dette arbeidet kom han i kontakt med amatørgeologen Theodor Gautestad. Monen var selv interessert i stein og mineraler. Mye av innsatsen hans var knyttet til å sikre de verdifulle mineralene i museets samlinger. Monen er svært aktiv innen kulturlivet i kommunen også som pensjonist. 

Evje og Hornnes geomuseum Fennefoss har per 2021 en permanent samling som inneholder med et stort antall mineraler funnet i de mange gruvene i Evje-Ivelandsområdet.  

## Kongens fortjenstmedalje
15. februar 2008 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv av ordfører Bjørn Alfred Ropstad ved et arrangement på Fennefoss museum. På diplomet stod det at han var lektor, og da Monen i ettertid oppdaget dette, kontaktet han Slottet for å opplyse at han stillingsbetegnelsen på diplomet måtte «nedgraderes» til adjunkt. Ved Slottet fant man da at fortjenstmedaljen burde oppgraderes fra sølv til gull. Ved nytt vedtak 25. mars 2008 ble han derfor tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull. Den nye utmerkelsen ble overrakt Monen den 25. november av konstituert fylkesmann Svein Åril.

## Gruvebøker
I 2016 publiserte Sigmund Monen et svært bind med tre bøker om gruvedriften på Evje og med noe om de andre gruver i Setesdal. Det som blir skrevet om den en gang svært viktige Flåt nikkelgruve, blir presentert som fortellinger av gruvearbeidere. Han hadde intervjuet mange gruvearbeidere og hadde skrivet ned alle historier om livet nede i gruvene, i de ulike anlegg på gruvetråkka, og nede ved smelteverket. Tittelen er: "Gruvedrift og nikkelindustri i Setesdal. Arbeidsfolk fortell m.m.". Bindet selges hos Evje og Hornnes kommune.

## Kilder
* Setesdølen  25. november 2008 side 13
* Monen, S. (2016): Gruvedrift og nikkelindustri i Setesdal. Arbeidsfolk fortel m.m. Bind med 3 bøker. Evje og Hornnes kommune. ISBN Samlekassett: 978-82-690462-0-5

## Referanser
Mauser m/38

**Mauser m/38** eller **6,5&nbsp;mm Gevär m/38** er en svensk rifle approbert av det svenske forsvar i 1938.

Riflen erstattet den tidligere Gevär m/96 fra 1896, og den største forskjellen var at m/38 var 14&nbsp;cm kortere enn sin forgjenger. Dette var trenden innen militærrifler, kortere infanteririfler, men allikevel lengre enn kavaleri-karabiner. 55 080 m/96 (med rett hendel på sluttstykket) ble bygget om til m/38 ved Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori i Sverige fra 1938 til 1940. Disse går av og til under den uoffisielle betegnelsen m/96-38. Det ble produsert 88 150 av m/38 med bøyd hendel på sluttstykket hos Husqvarna, fra 1942 til 1944.

m/38 brukte samme bajonett som m/96.

## Varianter
***Gevär m/38 B**

## Eksterne lenker
* Gøta Våpen – Swedish Military Rifles 1894 – 1995
* Schinke, Carsten – Die leichten schwedischen Infanteriegwehre Armée und Heimwehr – Journal-Verlag Schwendet (1990)
Øse

**Øse** (eller **ause**) er et kjøkkenredskap som består av en beholder som kan være halvkuleformet, sylindrisk eller likne en dyp skål og som er festet til et skaft. Selve beholderen kan ofte ha en tut. Enden på skaftet kan ha form som en krok for at øsen skal kunne henges på kanten av en stor gryte, kasserolle, melkespann, vannbøtte eller knagg og å forhindre at den drukner i væsken. 

Øser kan være laget av tre, metall, glass eller plast. 

## Bruk
Øsen brukes primært til å håndtere all slags matretter og råvarer som har en flytende eller overveiende flytende konsistens, som f.eks vann, olje, øl, supper, sodd eller mel. De er brukt både til å flytte en masse fra et kar til et annet, til å drikke av og til å måle med. De forskjellige typene har gjerne egne betegnelser som vannøse, fløteøse eller fløteskje, sauseøse eller sauseskje, øløse, meløse eller måleøse. Små drikkeøser av tre kalles gjerne *koks*.

Øser finnes i mange størrelser og for en rekke spesialiserte formål, fra små fløtehentere og sauseøser til store vannøser og melkeøser, også kalt spannøser eller måleøser, som rommer en liter eller mer.

På 16-, 17- og 1800-tallet var øser av tre ofte brukt som drikkekar til vann, melk og øl i Norge, og øløser hadde gjerne skåret eller malt dekor. Fra Telemark kjenner vi også tvilling- og trillingøser som er brukt til ø drikke øl av. Slike øser er skåret i tre med to eller tre sammekoblede kar. Mellom karene er det hull slk at ølet kan flyte fritt mellom rommene. En trillingøse fra Treungen, Nissedal i Telemark som er datert 1799 har denne innskriften: *Drik mig ud om Du kaan seen saa Til den Tredie maan: Jørgen H S H.*.

Melkeøser ble brukt både til å øse opp og til å drikke eller melk eller myse av. Melkeøser har gjerne et dypt blad og kort skaft. I eldre tider var melkeøser gjerne laget i tre, men i senere tid ble det mer vanlig med melkeøser i metall, først i kobber med hank av jern og senere i emaljert jernblikk og så i rustfritt stål. Melkeøser er også brukt som betegnelse på de måleøsene i forskjellige størrelser som ble brukt til å øse melke og fløte opp i kundenes medbrakte spann før det ble innført salg av melk i flasker. 

Øser finnes også i enda større dimensjoner i smelteverk og brukes til intern transport av smeltet metall.

**[[Øsekar]]** er en øse med en form som er spesielt tilpasset arbeidet med å tømme en båt for regn- eller sjøvann.

## Referanser


## Litteratur
* Gjærder, Per (1975): *Norsk drikkekar av tre*. Bergen – Oslo – Tromsø 
* Østby, Jon Birger (1983): ''Nomenklatur for drikkestell'', med tegninger av Torill Sand. Oslo
* Østby, Jon Birger (1984): ''Nomenklatur for melkestell. Med tegninger av Torill Sand.'' Oslo.

## Eksterne lenker
* Øser i Digitaltmuseum
* Fløteøser i DigitaltMuseum
* Øløser i DigitaltMuseum
Ustemt velar frikativ

En **ustemt velar frikativ** er en konsonantlyd som forekommer i en rekke språk. Den uttales *[[ustemt konsonant|ustemt]]*, med tungeryggen presset mot ganeseilet (*[[velar]]*) og gjennom friksjon av utstrømmende luft (*[[frikativ]]*). IPA-koden for lyden er «**x**» (en liten latinsk *[[x]]*). På norsk transkriberes lyden som *kh* hvis den forekommer i ikke-latinske alfabeter (f.eks. gresk «χ», kyrillisk «х», arabisk «خ»).

Ustemte velare frikativer forekommer ikke i det norske språket. Eksempler på lyden i andre språk er:

I noen språk utgjør ustemt velar frikativ og ustemt uvular frikativ to allofoner innenfor samme fonem, avhengig av bl.a. dialekt og/eller lydens posisjon i forhold til andre lyder i samme ord.
Rainbow Theatre

**Rainbow Theatre** var et konsertlokale i Finsbury Park i Nord-London, tidligere et kinolokale i Astoria-kjeden. 

Det var her at Jimi Hendrix første gang satte fyr på en gitar på scenen, 31. mars 1967 (den gang under navnet The Finsbury Astoria).

Plassen åpnet i september 1971 med en konsert av The Who. Van Morrison spilte to kvelder i 1973. Den andre kvelden ble sendt på BBC 2 og Radio 2. Konserten ble kåret av Q Magazine som en av de beste konserter gjennom tidene. Flere av sangene kom på Morrisons konsertalbum *It's Too Late to Stop Now*. Bob Marley & The Wailers spilte der i juni 1977 på Exodus-turneen. Iron Maiden spilte inn sin video Live at the Rainbow på stedet 21. desember 1980. Andre band som har spilt der er The Ramones, Elton John, Yes, Led Zeppelin, Kinks, Queen og Pink Floyd. Mesteparten av musikken på *[[The Dark Side of the Moon]]* ble fremført på Rainbow Theatre første gang 17. februar 1972, ett år før albumet ble gitt ut. Til konserten ble det rigget utstyret, til sammen 9 tonn, som aldri tidligere hadde blitt brukt på en rocekscene. Det ble spilt inn en bootleg som ble kopiert i over 100.000 eksemplarer.

Lokalet stengte for siste gang i januar 1982. Bygget ble kjøpt i 1995 av Universal Church of the Kingdom of God, og blir brukt til religiøse seremonier.
## Referanser
Thulitt

:*Thulitt blir av mange betegnet som «Norges nasjonalstein» for Norges nasjonalbergart se [[larvikitt]].*
**Thulitt** er en manganrik rødrosa variant av mineralet zoisitt. Typelokaliteten ligger mellom gårdene Kleppen og Øvstebø i Sauland, Hjartdal, Telemark, der den ble oppdaget for nesten 200 år siden. Steinen fikk navnet sitt fra svensken Anders Gustaf Ekeberg etter Ultima Thule som var ansett som den ytterste del av den bebodde verden, og som flere på den tiden, og også i dag mener kan ha referert til det vi i dag kaller Norge.

## «Norges nasjonalstein»
Thulitt har på grunn av navn, norske særegenhet og ikke minst Torgeir T. Garmo i Lom, uoffisielt blitt blitt kåret til «Norges nasjonalstein». Selve kåringen har aldri hatt en bred forankring slik som kåringen av Norges nasjonalbergart, men thulitt er oppført i Encyclopædia Britannica som «the national stone of Norway».

## Funn i Norge
Thulitt er funnet på en rekke lokaliteter:

*Arendal i Aust-Agder
*Averøy i Møre og Romsdal
*Elverum i Hedmark
*Flekkefjord i Vest-Agder
*Hamarøy i Nordland
*Iveland i Aust-Agder
*Jotunheimen i Oppland
*Leksvik i Trøndelag
*Lierne i Trøndelag
*Lom i Oppland
*Snillfjord i Trøndelag
*Sauland i Telemark
*Tafjord i Møre og Romsdal
*Våler i Hedmark
*Åfjord i Trøndelag

## Referanser


## Kilder
**Norsk steinbok: norske mineral og bergartar* av Torgeir T. Garmo, Universitetsforlaget, 1995

## Eksterne lenker
* Artikkel i Store norske leksikon
Apostolisk administrasjon

En **apostolisk administrasjon** er en organisasjonsstruktur i Den katolske kirke. Den brukes i områder der befolkningsgrunnlaget og andelen av katolikker ikke tilsier opprettelsen av et bispedømme. Dens overhyrde er en *[[apostolisk administrator]]*.

For tiden har Den katolske kirke ni apostoliske administrasjoner på verdensbasis:
* Albania: Syd-Albania (i kirkeprovinsen Tiranë-Durrës; albansk-katolsk)
* Armenia og Georgia: Kaukasus (immediat; romersk-katolsk)
* Brasil: São João Maria Vianney («personlig apostolisk administrasjon», immediat; romersk-katolsk)
* Estland: hele landet (immediat; romersk-katolsk)
* Kasakhstan: Atyrau (i kirkeprovinsen Astana; romersk-katolsk)
* Kina: Harbin (immediat; romersk-katolsk)
* Kirgisistan: hele landet (immediat; romersk-katolsk)
* Serbia: Prizren (immediat; romersk-katolsk)
* Usbekistan: hele landet (immediat; romersk-katolsk)

## Eksterne lenker
* 
*  Fullstendig liste over og informasjon om alle nåværende apostoliske administrasjoner
Saare-Lääne bispedømme

**Saare-Lääne** eller **Ösel-Wiek bispedømme** var et av ni bispedømmer som eksisterte i De tyske riddernes ordensstat. Bispedømmet utgjorde den vestlige tredjedelen av dagens Estland med bl.a. øyene Saaremaa (dansk og norsk *Øsel*, tysk og svensk *Ösel*), Hiiumaa (*Dagö*) og festlandsområdet Läänemaa (*Wiek*).

Ofte nevnes en Gottfried (latin *Gedefricus*) i 1228 som første biskop av Ösel-Wiek med sete i Lihula (tysk *Leal*). Det er imidlertid allerede for perioden 1211 til 1224 nevnt to biskoper av Lihula: Dietrich/Theodorich (1211&ndash;1219) og den senere første biskopen av Tartu, Hermann von Buxhoeveden (1220&ndash;1224).

Fra 1237 ble bispedømmet inkorporert i ordensstaten, men biskopen var faktisk også verdslig hersker (dvs. fyrstbiskop) over mesteparten av territoriet sitt (7600&nbsp;km²). I&nbsp;1246 ble Saare-Lääne bispedømmet lagt under Rīga erkebispedømme. Saare-Läänes bispesete ble også flyttet flere ganger: i 1251 fra Lihula til Pärnu (tysk *Pernau*), i 1265 til Haapsalu (*Hapsal*), der bispedømmets katedral ble bygget i tilknytning til en bispeborg, og på 1300-tallet til Kuressaare (*Arensburg*) på øya Saaremaa.

Da Den tyske ordens høymester gikk over til protestantismen og opphevet ordensstaten i 1525, ble dette en alvorlig krise for statens bispedømmer. Saare-Lääne bispedømme eksisterte offisielt videre som et fyrstbispedømme under overhøyhet av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, men den siste katolske biskopen (Johann von Münchhausen) gikk av i 1559. Estland ble reformert, bispedømmet fikk 1560&ndash;1572 en protestantisk biskop (den dansk-norske prinsen Magnus) og ble så opphevet. Dets territorium tilfalt Danmark.

## Liste over biskoper
* 1211&ndash;1219: Dietrich
* 1220&ndash;1224: Hermann von Buxhoeveden
* 1228&ndash;1229: Gottfried
* 1234&ndash;1260: Heinrich I
* 1262&ndash;1285: Hermann I von Buxhoeveden
* 1290&ndash;1294: Heinrich II
* 1297&ndash;1307: Konrad I
* 1310&ndash;1321: Hartung
* 1322&ndash;1337: Jakob
* 1338&ndash;1362: Hermann II Osenbrügge
* 1363&ndash;1374: Konrad II
* 1374&ndash;1381: Heinrich III
* 1385&ndash;1419: Winrich von Kniprode
* 1420&ndash;1423: Caspar Schuwenflug
* 1423&ndash;1432: Christian Kuband
* 1432&ndash;1438: Johann I. Schutte
* 1439&ndash;1449: Johann II Creul
* 1449&ndash;1458: Ludolf Grove
* 1458&ndash;1471: Jodokus Hoenstein
* 1471&ndash;1491: Peter Wetberg
* 1492&ndash;1515: Johann III Orgies
* 1515&ndash;1527: Johann IV. Kyvel
* 1528&ndash;1530: Georg von Tiesenhausen
* 1532&ndash;1541: Reinhold Buxhoeveden
* 1542&ndash;1560: Johann V von Münchhausen
* 1560&ndash;1572: Magnus av Danmark og Norge (protestantisk)
Tartu katolske bispedømme

**Tartu** eller **Dorpat bispedømme** var et av ni bispedømmer som eksisterte i De tyske riddernes ordensstat. Bispedømmet ble grunnlagt i 1224 og utgjorde den sydøstlige tredjedelen av dagens Estland.

Fra 1237 ble bispedømmet inkorporert i ordensstaten, men biskopen var faktisk også verdslig hersker (dvs. fyrstbiskop) over nesten halvparten av territoriet sitt (9600&nbsp;km²). I&nbsp;1246 ble Tartu bispedømmet lagt under Rīga erkebispedømme.

Da Den tyske ordens høymester gikk over til protestantismen og opphevet ordensstaten i 1525, ble dette en alvorlig krise for statens bispedømmer. Tartu bispedømme eksisterte offisielt videre som et fyrstbispedømme under overhøyhet av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Den siste biskopen (Hermann II) ble deportert til Russland, da russiske tropper okkuperte Tartu ved begynnelsen av Livlandskrigen (1558). Dette betød slutten på bispedømmet. Territoriet tilfalt i 1561 Polen.

## Liste over biskoper
* 1224&ndash;1247: Hermann I von Buxhoeveden
* 1251&ndash;1263: Bernhard I
* 1263&ndash;1268: Alexander
* 1268&ndash;1288: Friedrich von Haseldorf
* 1289&ndash;1302: Bernhard II
* 1303&ndash;1312: Dietrich II Fischhausen
* 1313&ndash;1323: Nikolaus
* 1323&ndash;1341: Engelbert von Dolen
* 1342&ndash;1344: Wescelus
* 1346&ndash;1373: Johannes I Funfhausen
* 1373&ndash;1377: Heinrich I von Velde
* 1379&ndash;1400: Dietrich III Damerow
* 1400&ndash;1410: Heinrich II von Wrangel
* 1411&ndash;1413: Bernhard III von Bülow
* 1413&ndash;1441: Dietrich IV Retzler
* 1442&ndash;1459: Bartholomäus Savijerwe
* 1459&ndash;1468: Helmich von Mallinkrodt
* 1468&ndash;1473: Andreas Pepler
* 1473&ndash;1485: Johannes II Bertkow
* 1485&ndash;1498: Dietrich V Hake
* 1499&ndash;1505: Johannes III von der Rope
* 1505&ndash;1513: Gerhard Schrove
* 1513: Johannes IV Duisburg
* 1514: Bernhard IV
* 1514&ndash;1518: Christian Bomhower
* 1518&ndash;1527: Johannes V Blankenfeld
* 1528&ndash;1543: Johannes VI Bey
* 1544&ndash;1551: Jost von der Recke
* 1554&ndash;1558: Hermann II Wesel
Rīga katolske erkebispedømme

**Rīga erkebispedømme** er Latvias eneste romersk-katolske erkebispedømme. Dets kirkeprovins, som også omfatter de tre suffraganbispedømmene Jelgava, Liepāja og Rēzekne-Aglona, er derfor sammenfallende med staten Latvia.

## Historie
Dagens bispedømme ble opprettet etter første verdenskrig, da Latvia for første gang fikk sin statlige uavhengighet. Bispedømmets historie begynner imidlertid i det 12. århundre med opprettelsen av **Livland bispedømme** (latvisk *Livonijas bīskapija*, latin *Episcopatus Livoniensis*). Den første biskopen av Livland, Meinhard, ble innsatt i 1186. Den gang var bispesetet i Yxkull (dagens *Ikšķile*). Det var den tredje biskopen av Livland, Albert av Rīga, som flyttet bispesetet til Rīga i 1201.

1204 ble Sverdbroderordenen dannet for å beskytte biskopen av Rīga og kristne Livland, Kurland og Estland. Som belønning fikk ordenen beholde halvparten av de erobra områdene. 1237 gikk Sverdbroderordenen opp i Den tyske ridderorden, slik at også Rīga bispedømme ble en del av De tyske riddernes ordensstat. Biskopen hadde imidlertid fra 1224 fått tittel som riksfyrste, og en stor del av bispedømmet (erkestiftet på 19&nbsp;000&nbsp;km²) var også i biskopens verdslige besittelse. 1255 ble biskopen av Rīga opphøyet til erkebiskop og ble metropolitt over sju suffraganbispedømmer:
* Pomesanien (gammelprøyssisk *Pamedia*)
* Kulm (polsk *Chełmna*)
* Ermland (gammelprøyssisk *Warmia*)
* Samland (gammelprøyssisk *Sembia*)
* Kurland (latvisk *Kurzeme*)
* Dorpat (estisk *Tartu*)
* Ösel-Wiek (estisk *Saare-Lääne*)

Rīgas kirkeprovins var dermed sammenfallende med ordensstatens territorium. Bare ordenens senere ervervelser tilhørte andre metropolitanbispedømmer (Reval/Tallinn til Lund, Wilna/Vilnius og Kujawien/Kujawy til Gnesen/Gniezno).

Da Den tyske ordens høymester gikk over til protestantismen og opphevet ordensstaten i 1525, ble dette en alvorlig krise for statens bispedømmer. Rīga erkebispedømme eksisterte offisielt videre som et fyrstbispedømme under overhøyhet av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Den siste erkebiskopen (Vilhelm av Brandenburg) gikk av i 1561, Livland ble protestantisk, og territoriet tilfalt Polen.

Bispedømmet ble ikke gjenopprettet før i 1918, etter Latvias uavhengighet. Til å begynne med omfattet bispedømmet hele Latvia og Estland, men Estland ble skilt ut i 1924 som en egen apostolisk administrasjon. Året før hadde Rīga på nytt blitt opphøyet til erkebispedømme. Med opprettelsen av Liepaja bispedømme ble Rīga i 1937 også metropolitanbispedømme igjen. To nye suffraganbispdømmer ble opprettet i 1995 (Jelgava og Rēzekne-Aglona).

Bispesetet var vakant (ubesatt) fra 1958 og frem til Latvias andre uavhengighet i 1991. Siden den gang har Jānis Pujats vært Rīgas erkebiskop.
Evolusjonær etikk

**Evolusjonær etikk** er en gren av etikken som prøver å forklare utbredelsen av moralske verdier i menneskelige samfunn på bakgrunn av vår arts evolusjonære forhistorie.

Evolusjonsbiologisk og -psykologisk forskning har ført til erkjennelsen av at det menneskelige sinn ikke er en «ubeskrevet tavle» (*[[tabula rasa]]*), men inneholder en god del medfødte tilbøyeligheter. Evolusjonære etikere mener at disse tilbøyelighetene delvis er tilpasninger til vår arts biologiske og sosiale miljø, som det naturlige utvalg har formet i våre forfedre og -mødre. Dette innebærer også at våre normative forestillinger ikke oppstår i et tomrom, som hver kultur fyller med sine egne verdier, men at en del verdier faktisk er universelt menneskelige. Andre verdier varierer mellom kulturer, men selv en del av denne variasjonen kan forklares ut ifra kulturenes biologiske og sosiale miljøer.

De fleste utøvere er enige om at evolusjonær etikk hører inn under den ''deskriptive'' etikken, ikke den ''normative''. Ifølge dette synet kan evolusjonære etikere altså *forklare* hvorfor visse verdier er veldig utbredt, hvilke verdier dette er, og hvorfor andre verdier varierer mellom kulturer. Evolusjonær etikk kan derimot ikke *begrunne* verdier som «riktige», dvs. kan ikke avgjøre hvilke verdier vi *bør* ha. Det følger heller ikke av den evolusjonære etikken at samtlige verdier kan forklares evolusjonært, eller at medfødte verdier er uforanderlige (jf. gendeterminisme). Verdier og normative systemer antas heller å utvikles i et samspill mellom medfødte tilbøyeligheter og kulturelle (deriblant religiøse) påvirkninger, delvis også bevisste valg.

Det fantes flere historiske forsøk på å avlede en normativ etikk fra biologiske ideer (f.eks. «sosialdarwinisme»), men det er ytterst få evolusjonære etikere som har dette som en målsetning i dag.

Evolusjonsetiske forklaringer kan illustreres med incesttabuer, dvs. forbudet mot og den moralske fordømmelsen av seksuelle forhold mellom nære slektninger som ser ut til å finnes i alle kulturer (jf. incest og tabu). Evolusjonært sett kan dette forbudet forklares med innavlsdepresjonen, dvs. den økende sannsynligheten for forekomsten av arvelige sykdommer ved innavl. Individer som unngikk paringer med nære slektninger, fikk friskere og mer overlevelsesdyktig avkom, slik at mentale mekanismer som førte til incesttabuer kunne spre seg gjennom naturlig seleksjon.

Et annet eksempel er at snylting på sosiale goder anses som uakseptabel i alle samfunn. En frisk person som får hjelp av andre, men selv aldri (gjen)yter hjelp, vil oppfattes som en snylter med lav moral og eventuell straffes gjennom sosiale sanksjoner. Dette lar seg forklare gjennom viktigheten av samarbeid for en sosial art som mennesket. Ved en for høy andel sosiale snyltere i populasjonen vil samarbeidet bryte sammen, og man vil derfor i alle samfunn finne former for sosial avstraffelse av snylting.

## Litteratur
Nyere antologier innen evolusjonær etikk omfatter:
* 
* 
* 
* 

## Referanser