Medisinsk etikk

**Medisinsk etikk** er en del av den medisinske filosofi og består av etikk som gjelder for medisinsk virksomhet. Medisinsk etikk, har sub-kategorier for medisinske spesialiteter, som for eksempel, sykepleieetikk.

## Historie
Medisinsk etikk har sitt fundament i den hippokratiske ed, sammen med jødedommen og kristendommen. På 17 - og 1800-tallet, utviklet medisinsk etikk seg til et eget område med forfattere som Thomas Percival.

I løpet av 1900-tallet var et brudd på medisinsk etikk, for eksempel eksperimenter på mennesker i Nazi-Tyskland, tvungen sterilisering og Vipeholmsexperimenten.

Ved slutten av 1900-tallet var utviklingen av bioteknologi et nærliggende området, og bioetikk dukket opp rundt problemer om bruk av humane celler i dyr.

### Nürnberg-kodeksen

Under Legeprosessen i Nürnberg i 1946 medvirket blant andre Leo Alexander til utforming av «Nürnberg-kodeksen» (engelsk: *Nuremberg Code;* tysk*: Nürnberger Kodex*) for medisinsk etikk i forbindelse med forskning. Dommer Harold Sebring inkluderte disse 10 prinsippene i sin avsluttende kommentar. Det har i ettertid vært uklart om Nürnberg-kodeksen skulle tilskrives Alexander, dommerne eller Andrew Ivy. Alexander formulerte tidlige utkast av Nürnberg-koden i notater til aktor Telford Taylor underveis i rettsprosessen.

Evelyne Shuster konkluderte med at koden vokste frem av rettssaken der Alexander, Ivy og Sebring alle bidro. To dager før Legeprosessen ga Alexander et notat til Taylor med tittelen *Ethical and Non-Ethical Experimentation on Human Beings* (etisk og ikke-etisk eksperimentering på mennesker) der Alexander stillte opp tre etisk, juridiske og vitenskapelige krav til eksperimenter med mennesker. I april 1947 leverte Alexander et nytt notat med seks spesifikke betingelser for akseptable forsøk på mennesker.

Dommerne brukte en god del av ordlyden i Ivys og Alexanders formuleringer, og tilføyde samtidig tydelig krav om forsøksdeltakernes informerte samtykke og deres rett til å trekke seg. Informert samtykke innebærer blant annet at deltakeren skal ha intellektuell evne til å forstå hva forsøket går ut på. Dommerne formulerte punkt 9 (rett til å trekke seg) som en rett og ikke bare som en retningslinje. Nürnberg-koden var juridiske nyskapinger innenfor pasientrettigheter. Ivy og Alexander hadde lagt til grunn at medisinsk etikk (basert på den hippokratiske ed) for lege-pasient-forhold kunne utvides til å omfatte medisinsk forskning.

Den hippokratiske ed omhandler legens relasjon til pasienten og omhandler ikke medisinsk forskning og eksperimenter med mennesker. Alexander og Ivy mente at prinsippene de skisserte var i samsvar med etablert praksis. Alexanders vitnemål var blant annet basert på standarder som gjaldt i Tyskland før krigen. Kodeksen kombinerer den hippokratiske ed med menneskeretter. Verdens legeforening utarbeidet i 1964 Helsinki-deklarasjonen som utvidet kodeksen til å omfatte klinisk forskning, det vil si forskning både på pasienter og friske personer.

## Vurderinger
* Bioethics
* Deontologi
* Veldedige - helsepersonell bør ivareta pasientens beste. (*Salus aegroti suprema lex*.)
* Primum non nocere - helsepersonell bør ikke skade pasienten (*primum non-profit*).
* Respekt for autonomi - helsepersonell bør verne om og ta hensyn til pasientens autonomi (*Voluntas aegroti suprema lex*.)
* Rettferdighet - ressurser skal fordeles rettferdig.
* Verdighet
* Livskvalitet
* Sannhet og ærlighet - pasienten skal ha gitt informert samtykke til behandling.

## Organer for medisinsk etikk
* Statens medisinsk-etiske råd
## Referanser