open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sulisvise

«**Sulisvise**» er en skillingsvise fra Sulitjelma, skrevet i 1897. Forfatteren jobbet i gruvene der, som ble stiftet i 1891 under navnet Sulitjelma Aktiebolag. De hadde sitt hovedsete i Helsingborg i Sverige. Det var samen Mons Persen som i 1860 først påviste kobber i Sulitjelma. Visa er innspilt på *[[Frem fra Glemselen kap. 12]]* med Arnstein Tungvåg.

## Teksten
#Jeg minnes så vel da fra hjemmet jeg dro jeg skulle til Sulis å arbeide få,jeg hadde en kompis en kar som var grei, og begge så la vi i vei.
#Jeg selv heter Kalle du kjenner meg nok, de piker meg elsker ja alle i flokk.Min kompis het Sunberg han var stor og svær, i jenter var han også kjær.
#Og var vi så heldig vi slapp inn i hus da måtte vi tigge om mat og om snus,for penger det hadde ei noen av oss, ja blakke vi bar jo til gangs.
#Men Sunberg han lo og han snakket i vei, han sa fra til meg nå skal du min gosse seat Sunberg din kompis er lykkelig i rus, når bare han får mat og snus.
#Vi rasket da på og til Sulis vi kom, men klesløse var vi og pungen var tom,men heldig vi var og arbeide vi fikk, vi glade fra kullgruven gikk.
#Vi reiste til Hanken for der fikk vi bo og glade vi begge till gullgruven dro,forhåpninger stor hadde Sunberg og jeg, men han var nok bedre enn meg.
#Nå står vi i synken og traller og slår med feisel og hammer som i gråberget går.Vi liker oss godt og vi synger en sang og tiden den faller ei lang.
#Nå tjener vi begge og lønning vi får men pengene kommer og pengene går,og synes vi dagen den blir litt for sur til Bodø vi tar oss en tur.
#Vi kjøper oss skotøy og de fineste klær, og så fint som en greve pleier vi leve der.Med jenter og vin nok har vi det så flott til pengene våre har gått.

## Kilder
*Bakgrunnstoff til platen *[[Frem fra Glemselen kap. 12]]*, Per Johan Skjærstad, PolyGram 1983
EM i friidrett 1950 – Sleggekast menn

Dette er de offisielle resultatene for øvelsen **Sleggekast herrer** ved EM i friidrett 1950 i Brussel, Belgia. 

Sverre Strandli fra Norge ble europamester.
__TOC__
## Finalen



## Eksterne lenker
* Resultater
* Norske EM-deltakere
Jørgen Victor Bloch

**Jørgen Victor Bloch** (født 25. september 1812, død 21. desember 1892) var en dansk prest, politiker og salmedikter. 

Block vokset opp i en prestefamilie, og fikk den første undervisningen i hjemmet. Fra 1828 til 29 gikk han på Borgerdydsskolen i Christianshavn. Deretter begynte han å studere teologi, og var ferdig utdannet i 1833. Han jobbet et år som lærer i Randers, før han dro tilbake til København og skrev en oppgave i teologi som gav ham en licentiatgrad i teologi. Denne fikk han i 1835. Han jobbet så som adjunkt i Horsens i to år, før han ble sogneprest i Bonbjærg i 1837, og tok over sin fars stilling i Lønborg og Egvad i 1838. I 1851 ble han prost for et område i Ringkjøbing amt, men var det bare fire år før han igjen ble sogneprest, nå i Kjærteminde. Der jobbet han fram til 1868 da han ble forflyttet til Vig og Asminderup hvor han var fram til han gikk av i 1881.  

Etter et par mislykkede forsøk, ble han i perioden 1855 til 1859 innvalgt på Landstinget.

Teologisk var han påvirket av N.F.S. Grundvig, og var opptatt av misjon. Både i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]* og *[[Norsk salmebok 2013]]* finner man en salme skrevet av Bloch.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Oppføring i Dansk Biografisk Lexikon
Den gamle sigøyner

«**Den gamle sigøyner**» er en ballade av den ungarske komponisten og tekstforfatteren Ernő Kondor. Teksten er oversatt til norsk av Norwald Jacobsen. «Den gamle sigøyner» er en av de mest kjente sigøynervisene ved siden av «Sigøynerpiken» og «Mustalainen». Skillingsvisa er innspilt på *[[Frem fra Glemselen kap.12]]* med Helge Borglund.
Arthur Lowe

**Arthur Lowe** (født 22. september 1915 – død 15. april 1982) var en engelsk skuespiller kjent fra tv-serien ''Dad's Army.'' 

Han ble mest kjent for sin rolle som karakteren kaptein *George Mainwaring* i den populære britiske komiserien *Dad's Army* som ble sendt mellom 1968 og 1977. Lowe gjorde sin debut som skuespiller på Hulme Hippodrome repertoar-teater i den engelske byen Manchester i 1945. I løpet av sin skuespiller-karriere hadde han vært med på flere teater-oppsetninger over hele Storbritannia og på det britiske nasjonalteateret. Han hadde også spilt i minst 50 filmer og flere britiske TV-serier i løpet av sin skuespiller-karriere.
 
Arthur Lowe giftet seg med Joan Cooper den 10. januar 1948. De hadde møttes for første gang i 1945 da hun var hans fremste dame på teateret Hulme Hippodrome, og de forble sammen frem til hans død. Deres sønn Stephen Lowe ble født i januar 1953. 

Lowe kollapset av slag i sin garderobe ved Alexandra Theatre i Birmingham rett før en forestilling av oppsetningen Home at Seven (hvor han opptrådte sammen med sin kone Joan) den 15. april 1982. Han døde på sykehuset kort tid etterpå, i alder av 66 år.  

Hans aske ble spredd på Sutton Coldfield Krematorium etter en lite befolket begravelse. Joan selv deltok ikke i ektemannens begravelse ettersom hun nektet å gå glipp av den neste forestillingen til oppsetningen Home at Seven, som ble vist i Belfast på samme tid som begravelsen etter ektemannen hennes foregikk. 

En minnestund etter Arthur Lowe ble holdt i mai 1982 i kirken St. Martin-in-the-Fields, som ble fulgt hans gjenværende familie, flere tidligere skuespiller-kollegaer og mange av hans tidligere venner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frem fra Glemselen kap. 13

***Frem fra Glemselen kap. 13*** er den trettende platen i serien Frem fra Glemselen med Rita Engebretsen og Helge Borglund. *Frem fra Glemselen kap. 13* kom på markedet i november 1983, og var en juleplate. Engebretsen og Borglund sang ikke bare de tradisjonelle julesangene som «Glade jul» og «Nå tennes tusen julelys», men tok også med skillingsviser som omhandlet jul: «Min barndoms jul», og «En aftenstund før jul». På denne platen finner man også «Sjømannsjul på Hawaii», og dette er en innspilling fra 1979 med Engebretsen og Borglund, originalt med på et samlealbumet *God Jul* fra Talent, men ble altså tatt med på denne platen. 

På *Frem fra Glemselen kap. 13* finner vi også en litt uvanlig sang: «Det lyser i stille grender» av Jakob Sande på bokmål. *Frem fra Glemselen kap. 13* er det albumet i serien med minst informasjon på omslaget – det opplyses ikke hvem som er musikere, teknikere osv. Nok en gjesteartist er med, Hilde Bekkevold, som synger på to viser, uten at det følger med noen presentasjon av henne heller. Musikerne på denne produksjonen er så å si de samme som på *[[Frem fra Glemselen kap. 12]]*. Det er igjen Pete Knutsen som har arrangert visene. Juleplaten solgte godt, og har et samlet opplag på nesten 60&nbsp;000 eksemplarer.

## Sporliste
#«Min barndoms jul» (K. E. Filip Olsson), sunget av Rita Engebretsen & Helge Borglund
#«Vinternatt» (Jules Sylvain/Kjell Nordvik), sunget av Helge Borglund
#«Nå tennes tusen julelys» (E. Köhler), sunget av Hilde Bekkevold
#«Kom julenatt» (Adolphe Adam, Placide Cappeau, Arve Sigvaldsen, arr. Pete Knutsen), sunget av Rita Engebretsen
#«Julevise fra Finnmarken» (T. Bergman/Dan Andersson-A. Løvtjernet), sunget av Helge Borglund
#«Glade jul» (Mohr/Gruber), sunget av Rita Engebretsen
#«Så mildt lyser stjernen» (Ukjent), sunget av Hilde Bekkevold
#«Det lyser i stille grender» (Lars Søraas/Jacob Sande), sunget av Helge Borglund
#«Når lysene tennes der hjemme» (Lions/Heart/Vagabond-Gunner), sunget av Rita Engebretsen
#«Julekveldsvisa» (A. Høyland/Alf Prøysen), sunget av Helge Borglund
#«Jeg er så glad hver julekveld» (Peder Knudsen/Marie Wexelsen), sunget av Rita Engebretsen
#«Sjømannsjul på Hawaii» (Yngve Stoor/Juul Hansen), sunget av Rita Engebretsen & Helge Borglund
#«En aftenstund før jul» (Ukjent), sunget av Helge Borglund

## Andre medvirkende
*Idé og opplegg: Per Johan Skjærstad
*Produsent: Johnny Sareussen
*Arrangementer: Pete Knutsen
*Gjest: Hilde Bekkevold, med velvillig tillatelse fra Totenschlager Studios A/S
*Make up: Studio 67 ved Jorunn Lorgen
*Cover: BM Design A/S

## Utgivelser
* 1983 LP/MC PolyGram Records Philips 814 685
* 1995 CD PolyGram Records Karussel 551 812
* 2004 CD Nidelven Grammofon/Universal NCD 0403

## Eksterne lenker
*
Giorgia Gueglio

**Giorgia Gueglio** (født 15. mars 1969 i Genova) er en Italiensk sanger, best kjent fra heavy metal-bandet Mastercastle. Som 16-åring startet han sitt første cover band. 

I 2008 fikk Pier Gonella høre om Gueglio, og headhuntet ham til Mastercastle, som var på utkikk etter en ny vokalist.

Giorgia Gueglio er den som har skrevet de fleste av bandets sangtekster, og som dessuten har tatt "lederstillingen" i 'Mastercastle', Sammen med Pier Gonella. 

## Diskografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* Giorgia Gueglio Offisielle hjemmeside
* Mastercastle Offisielle hjemmeside
The Oslo Agreement

***The Oslo Agreement*** er Paperboys sitt comeback-album, utgitt i 2009. Albumet lå 5 uker på VG-lista og endte med 4.-plass som beste plassering.

## Sporliste

# «The Way» 4:57
# «Easy Street» 3:46
# «See Me Comeing» 5:02
# «Into the Same» 4:54
# «On a High» 3:08
# «Lonesome Traveller» (med Team Vinni) 3:55
# «The Greatest Thing» 5:00
# «I Be I» 3:32
# «12 Step» 4:29
# «Morning Rain» 5:23
# «After All» 3:38
# «Out of Control» 5:33
Mantaro Hashimoto

**Mantaro Hashimoto** (japansk: 橋本万太郎 *Hashimoto Mantaro*, født 26. november 1932 i Gunma, død 7. juni 1987) er en japanskfødt sinolog som forsket meget på sinittiske språk, fonologi, hakkaspråket, leksikologi, taiwansk hokkien, og de altaiske språks innvirken på mandarin.

I 1965 tok han doktorgrad i lingvistikk ved Ohio State University.

## Verker
* *The Bon-shio （文昌） Dialect of Hainan — A  Historical and Comparative Study of Its Phonological Structure, First part: The Initials* (1960)、《ジュンヤン語（ソビェト・ドゥンガーン語）研究書目解題》（1962）、
* 《西夏国書字典同音の同居韻》 （1963）
* *The Phonology of Ancient Chinese* (1978)
* 《客家语基础语汇集》 （1972）
* *The  Hakka Dialect* (1973)
* 《言语类型地理论》 （1977）
* *The Altaicization of Northern Chinese* (1986) http://books.google.com/books?id=jdYUAAAAIAAJ&pg=PA76&dq=Hashimoto+Mantaro+Altaicization&hl=en&ei=hnz7S5aZHIKBlAfqtp3KDw&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=1&ved=0CC4Q6AEwAA#v=onepage&q=Hashimoto%20Mantaro%20Altaicization&f=true
* *Hakka in Wellentheorie Perspective*
* *Current Developments in Sino-Vietnamese Studies*
* *A Phonological Characterization of Syllabic Intonations in the so-called Tone Languages.
* *The Current State of Sino-Vietnamese Studies*. Journal of Chinese  Linguistics.
== Referanser ==
<references/>
== Eksterne lenker ==
* [http://findarticles.com/p/articles/mi_go2081/is_n1_v116/ai_n28675166/pg_3/?tag=content;col1 *Altaic influences on Beijing dialect: the Manchu case*]
* [http://languagelog.ldc.upenn.edu/nll/?p=1211 *Mutual Intelligibility of Sinitic Languages*]
* [http://sino-platonic.org/ *Sino-Platonic Papers'']
Kjelvene

**Kjelvene** er et område i Storhaug (Østre) bydel i Stavanger omkring Johanneskirken. Kjelvene har trolig omfattet området øst for St. Hansvollen, sør for Strømsteinen og vest for Spilderhaug. 

Kjelvene er inntegnet første gang på et kart i 1860. Navnet Kjelvene brukes i skriftlige kilder fra 1764 – og  omtales som «Tielven». Gunder Ånesen fikk da lov til å slå graset på myra Kjelvene, mellom St. Hansvollen og Spilderhaug. 
Fram til 1851 var Kjelvene en del av Hetland prestegård. 

I 1851  kjøpte Carl Petter Nyman eiendommen Kjelvene sammen med St. Hansvollen og Lervikryggen av Staten. Det ble så parsellert opp i mindre tomter, og ble i hovedsak utbebygd fra 1850-årene og framover.

Lekeplassen Kjelvene er mest kjent som den store «damprivalsen», som har vært et yndet leketøy i flere generasjon. Det var også vanlig lekeplass med lekeapparater og en stor fotballbane.  I 2005 ble den ombygget med en stor rullebrettbane (skatebane – «Betongparken») og kurvballbaner. På 1920-tallet brukte Norges Kommunistiske Parti Kjelvene for friluftsmøter.

## Litteratur
* 1ste Mai: Friluftsmøte på Kjelvene, 15. juli 1921.
* Stavanger Aftenblad: Kjelvene, 27. desember 1977.
* Sevald Simonsen: Hetlandsmarkens historie, Ætt og Heim, Stavanger 1972.
* Bjørn Aarre: Kjelvene, Stavangeren, 2004.
* Reidar Frafjord: Nymansveien 44, 2007 – http://www.byhistoriskforening.org/nor/byhistorisk_skilting/1_nymansveien_44 . 

## Referanser
Ragnvald Blakstad

**Ragnvald Blakstad** (født 20. mai 1866 på Blakstad i Asker, Akershus, død 26. april 1929 i London) var en norsk industrimann og kraftutbygger. Ragnvald Blakstad regnes som en av pionerene i norsk krafthistorie. Som utbygger var han særlig aktiv fra århundreskiftet og frem til første verdenskrig.

I 1898 var han med på å stifte kraftselskapet A/S Barbu, da han hadde fått konsesjon på å produsere elektrisitet i Barbuelva. Blakstad er forøvrig mest kjent for Tyssedal kraftanlegg i Hardanger og Aura-anlegget i Romsdal. I 1910 overtok Blakstad aksjemajoriteten i A/S Tyssefaldene og ble generaldirektør for selskapet. Etter dette kjøpet fremstod han som en av de desidert ledende skikkelsene i norsk kraftproduksjon og kraftintensiv industri. I 1913 skaffet han seg, sammen med andre norske interesser, majoriteten i Alby United Carbide Factories Ltd. I tiden Blakstad var generaldirektør for Tyssefaldene ble kraftanlegget trinnvis bygget ut og produksjonen økt fra elektriske  til vel . Den store Ringedalsdammen i Skjeggedal prydes av generaldirektøres initialer.

For å skape et marked for kraften lanserte Blakstad i 1917 planer for en storstilt kraftoverføring mellom landsdelene, en idé som foregriper tanken bak Samkjøringen. Hans kongstanke var elektriske «landeveier» med hovedlinjer for kraftoverføring fra kraftstasjonene i vest til forbrukerne i østlandsområdet.

Etter 1. verdenskrig ble Blakstad rammet av etterkrigsdepresjonen og han måtte selge seg ut av det meste han var involvert i.

## Idrettsmann
Blakstad bodde i Skien i noen år på 1880-tallet og var i 1885 med på å stifte Idrætsforeningen Odd. Blakstad ble idrettsforeningens første formann, og det var også han som foreslo navnet *Odd*.

Ragnvald Blakstad var også en habil skiløper. I 1897 vant han kongepokal i kombinert under et landsskirenn i Arendal.

## Arkivet
Arkivmateriale etter Ragnvald Blakstad befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Materialet omfatter i hovedsak korrespondanse fra perioden 1910-1920-årene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Eydehavnportalen om Ragnvald Blakstad
* NRK Sogn og Fjordane fylkesleksikon om Ragnvald Blakstad
*
Taiping guangji

***Taiping guangji*** (tradisjonell kinesisk: 太平廣記, pinyin: *Tàipíng Guǎngjì*, på engelsk gjerne kalt «Extensive Records of the Taiping Era») er en samling fortellinger kompilert under Li Fangs redaksjon og første gang utgitt i 978. Verket er inndelt i 500 bind (*[[Juan (bind)|juan]]* 卷 – vesentlig mindre omfangsrike enn vestlige bokbind) og består av rundt tre millioner kinesiske skrifttegn.

Verket består av rundt syv tusen fortellinger utvalgt fra over tre hundre bøker og noveller fra Han-dynastiets til det tidlige Song-dynastiets tid. Noen av dem er historiske eller naturalistiske anekdoter. Historisiteten er gjerne tvilsom slik at fortellingene må leses som fiksjon selv om det er en del historiske elementer i dem. Emnene er for det meste knyttet til det overnaturlige, og berører blant annet buddhistiske og taoistiske prester, udødelige, åndevesener og guddommer. Det er medtatt en rekke fortellinger fra Tang-tiden som i utgangspunktet var frittstående litterære verker.

## Litteratur
* Charles E. Hammond: «T'ang Legends: History and Hearsay», i *Tamkang Review* 20.4 (summer 1990), s. 359-82.
*Cheng Yizhong: "Taiping Guangji" ("Extensive Records of the Taiping Era "). *[[Encyclopedia of China]]* (Chinese Literature Edition), 1st ed.
No Cure for Life

***No Cure for Life*** er et musikkalbum med Paperboys, utgitt i 2002. Albumet lå elleve uker på VG-lista og endte med sjetteplass som beste plassering. Dette er hiphop-gruppas debutalbum.

## Sporliste

# «Introducing» 2:26
# «Last Lieutenants» 3:36
# «Barcelona» 4:18
# «Movie Up» 4:00
# «One of Them Days» 3:42
# «In Between (Duets)» 3:04
# «Trust Me» 2:46
# «Ras Steven Skit» 2:43
# «Feel It» 0:56
# «What You Want» 4:06
# «It's Paper» 3:23
# «Find My Way» 8:12

## Eksterne lenker
EM i friidrett 1954 – Sleggekast menn

Øvelsen **[[Sleggekast]] menn** ved EM i friidrett 1954 i Bern, Sveits ble avholdt på Stadion Neufeld med kvalifisering 28. og finalen 29. august.

Sverre Strandli representerte Norge og vant sølvmedaljen.

__TOC__
## Kvalifisering
Kvalifiseringsgrense: 51 m

## Finale

## Referanser


## Eksterne lenker
* Resultater
* Norske EM-deltakere
Frank Samuelsen og George Harbo

**Frank Samuelsen** (født Gabriel Samuelsen 26. februar 1870 i Farsund i Vest-Agder i Norge, død 1946 i Farsund, Norge) og **George Harbo** (født Gottleb Harbo Ragnhildrød 14. september 1864 i Sandar i Vestfold i Norge, død 1909 i USA) var to norske emigranter til USA som i 1896 ble de første til å ro over Atlanterhavet.

George Harbo var fisker og Frank Samuelsen var handelsmann. De fanget kamskjell ved Atlantic Highlands på New Jersey-kysten da de bestemte seg for å skape seg et navn ved å ro over Atlanterhavet.

Med støtte fra utgiveren av *Police Gazette*, Richard Fox, som hadde støttet flere lignende prosjekter tidligere, fikk de bygget en 18-fots klinkbygd robåt i eik med vannfaste spanter i sedertre, et par vanntette flyte&shy;tanker og to tofter. Båten var utstyrt med håndtak for å hjelpe dem å snu båten hvis den kantret, noe som reddet livet deres ute på havet. Om bord hadde de et kompass, en sekstant, et eksemplar av *Nautical Almanac*, oljehyrer og tre ekstra sett årer. De satte ut fra The Battery i New York 6. juni 1896 og ankom Scillyøyene utenfor kysten av Cornwall i England etter 55 dager i sjøen.

Partnerne feiret suksessen og lastet så robåten ombord på en dampbåt for turen tilbake. Damperen gikk tom for kull utenfor kysten av Cape Cod, og da kapteinen beordret alt tremateriale ombord til å lage damp for resten av turen, låret Samuelsen og Harbo båten sin og rodde tilbake til New York.

Samuelsen og Harbo oppnådde aldri noen stor berømmelse eller formue på senere foredragsturneer, og de fikk aldri noen premiepenger fra Fox, kun et par gullmedaljer. Rekorden for kryssing av Nord-Atlanteren i robåt uansett type i klassen for to personer står fortsatt den dag i dag. Til sammenligning er rekorden for raskeste kryssing over Atlanterhavet for to roere med moderne båt  40 dager. For fire roere er rekorden 29 dager.  Norsk rekord for kryssing av Nord-Atlanteren av fire roere i en moderne båt er 35 dager.

Loggboken deres og en journal diktert av Harbo eksisterer fortsatt. I 1985 skrev folkesangeren Jerry Bryant *The Ballad of Harbo and Samuelsen*. I 2016 gav Ingvild Koksvik ut sangen "Gabriel" som omhandler ferden over Atlanteren.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* I robåt over Atlanterhavet av Harald Hansen.
Min barndoms jul

«**Min barndoms jul**» er opprinnelig en gammel svensk vise, skrevet av K. E. Filip Olsson på begynnelsen av 1900-tallet. Den ble kjent i Norden da duoen Mia Marianne og Per Filip tok den med på platen sin med samme navn. I Norge er den innspilt på *[[Frem fra Glemselen kap.13]]* med Rita Engebretsen og Helge Borglund.

## Teksten
#Over dalens høye fjeller, over triste mørke hus,over øde torp og bygdas gamle vei,dalte sakte snøkrystaller i en verden fylt av lysja, jeg husker godt min egen barndomsjul.*Ref: Ja, min barndomsjul jeg alltid minnes,<br />strålende vakker og høytidsfull den var.<br />Klokker klinger og stjerner lyser klart,<br />jeg min barndomsjul har kjær.*
#Jeg kan høre elven bruse i mitt barndomseventyrder gikk livet støtt sin gamle vandte gang.Over skogene og berget lyser stjerner like klar,når det ringes inn til jul og kirkegang.
#Etter siste jul der hjemme da sto mor i hjemmets dør,hennes avskjedsord de husker jeg så vel:Tenk om blott jeg kunne bære deg i armene som førfor å verne om deg arme barnesjel.
#Ja, der hjemme lyser stjerner som de gjorde før en gangover skog og fjell står månen stor og klar.Til min hjembygdsgård og enger mine tanker stadig går,til mitt gamle hjem og til min barndoms jul.
So Far – So Good

***So Far – So Good*** er et samlealbum med Paperboys, utgitt i 2006. Albumet lå 14 uker på VG-lista og endte med 4.-plass som beste plassering.  

## Sporliste
### CD

# «Move On» med Madcon
# «Wiggle It»
# «Ra Ra» med Keith Cook
# «Find My Way» med Keith Cook
# «Barcelona» med Madcon
# «One Day»
# «Tomorrow»
# «Ain't Easy» med Keith Cook
# «Riot»
# «What You Need»
# «It's Paper» med Madcon
# «Coming of Age»
# «Close to You»
# «On a Roll»
# «On the Low» med Sofian Benzaim
# «Keep It Cool»
### DVD

# «Keep It Cool»
# «Wiggle It»
# «Hey Man»
# «Barcelona»
# «Find My Way»
# «What You Need»
# «One Day»
# «On the Low»
# «Moving Up/It's Paper»
Matthias de Zordo

**Matthias de Zordo** (født 21. februar 1988 i Bad Kreuznach) er en tysk spydkaster. Han deltok i spydkastkonkurransen under EM i friidrett 2010 i Barcelona og tok sølvmedaljen etter en spennende konkurranse med Andreas Thorkildsen, som til slutt vant. Matthias de Zordos kast var på 87,81 meter. Med det forbedret han sin tidligere bestenotering med over tre meter. I juli 2010 ble han også tysk mester i spydkast.

De Zordo er en av få som kaster spyd med venstre hånd, og den som har kastet lengst i verden av disse. Han var aktiv i flere idretter da han vokste opp, blant annet spilte han håndball for HGC Bad Kreuznach. Fra 2006 til 2007 gjorde han tjeneste innenfor «Freiwilliges Soziales Jahr in Sport». Han har hatt en ull-lue, som han selv omtaler som lykkelua, som han til tider har nyttet i konkurranser.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Portrett hos leichtathletik.de (tysk)
* Intervju med Matthias de Zordo (tysk)
Så mildt lyser stjernen

**«Så mildt lyser stjernen»** er en gammel vise fra slutten av 1800-tallet. Opphavsmenn er ukjent, men sangen er kjent i hele Norden. Visa er innspilt på *[[Frem fra Glemselen kap.13]]* med Hilde Bekkevold.

## Teksten
#Så mildt skinner stjernen skjønt natten er kald,den skinner på krybben i Betlehems stall,for der hviler Jesus på leiet av strå,hans glede skal alle i julekveld nå.
#Han kommer til store, han kommer til små,og følger oss siden den vei vi skal gå.Og la oss nå synge med jublende fryd,som englene små opp i himmelens sky.
Selsøyvik gamle handelssted

**Selsøyvik gamle handelssted** er et handelssted på øya Selsøyvik i Rødøy kommune i Nordland.

Det er et av få handelssteder langs kysten som fortsatt er i drift, med landhandel, båtekspedisjon og lakseoppdrett. Fra 1777 har det vært sammenhengende drift på handelsstedet, men allerede på 1600-tallet var Selsøyvik borgerleie for utliggere fra Trondheim. Handelsstedet ble fredet i 1942. De eldste bygningene er over 200 år gamle og den yngste fra 1980-tallet.

I perioden 1983–1985 ble det bygget et nytt fiskeforedlingsanlegg, og en ominnredning av Storbrygga. Arbeidet ble tegnet av et arkitektfirma fra Bodø, Boarch arkitekter. De ble tildelt tredjepremie i Europarådets arkitekturvernkonkurranse i 1986 for sitt arbeid med det fredede handelsstedet.

I 2000 ble Selsøyvik gamle handelssted valgt til Rødøy kommunes tusenårssted.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Når lysene tennes der hjemme

«**Når lysene tennes der hjemme**» er opprinnelig en amerikansk vise fra begynnelsen av 1900-tallet med tittelen «When the Lamplight Shine in the Valley» (eller også «When It's Lamp Lighting Time in the Valley»). Det er ukjent hvem som har laget tekst og melodi, navn som Vagabond/ Gunner/ Lions og Hart er nevnt i ulike visebøker. Denne sangen finnes på en rekke plateinnspillinger, bl.a. med Jens Book-Jenssen (hyppig spilt i NRKs program Ønskekonserten). I de senere år er den blitt samlet opp på juleplater, og mange tror dermed at det er en julesang. Den er innspilt på platen *[[Frem fra Glemselen kap.13]]* med Rita Engebretsen, og av De Syngende Husmødre på platen *[[Den ros du ga meg]]*.

## Teksten
1. Hver gang skumringen stille seg senkermine tanker til hjemmet da går,og jeg smiler skjønt hjertet det gråter,for mot kvelden jeg hjemlengsel får.
Hver gang lysene tennes der hjemme,i min tanke jeg atter er der.Aldri kan hjemmets lys jeg vel glemme,thi de minner om den jeg har kjær. 

2. Jeg er gammel og sitter og drømmer 
om min barndom som fort rant forbi. 
Og skjønt årene går, enn jeg gjemmer 
på en lavmælt og tyst melodi. 
Og når lysene tennes der hjemme, 
i min drøm er jeg atter så nær. 
Hjemmets lys kan jeg aldri mer glemme, 
thi det minner om den jeg har kjær.
25 (album)

***25*** er et samlealbum med a-ha, utgitt 19. juli 2010. Albumet inneholder singelen «Butterfly, Butterfly (The Last Hurrah)» som var planlagt å bli bandets siste singel. Etter gjenforeningen i desember 2014 har a-ha gitt ut flere singler.

## Sporliste
**CD 1**
# «Take on Me» (Waaktaar/Furuholmen/Harket)
# «The Blue Sky» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «The Sun Always Shines on T.V.» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «Train of Thought» (Paul Waaktaar-Savoy) (7" Remix)
# «Hunting High and Low» (Paul Waaktaar-Savoy) (7" Remix)
# «I've Been Losing You» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «Scoundrel Days» (Waaktaar/Furuholmen)
# «The Swing of Things» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «Cry Wolf» (Waaktaar/Furuholmen)
# «Manhattan Skyline» (Waaktaar/Furuholmen), (Edit versjon)
# «The Living Daylights» (John Barry/Waaktaar)
# «Stay on These Roads» (Waaktaar/Furuholmen/Harket)
# «Touchy» (Waaktaar/Furuholmen/Harket), (UK DJ Edit)
# «There's Never a Forever Thing» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «You Are the One» (Waaktaar/Furuholmen) (7" Remix)
# «The Blood That Moves the Body» (Paul Waaktaar-Savoy) (To-Time Gun Remix)
# «Crying in the Rain» (Howard Greenfield/Carole King)
# «Early Morning» (Waaktaar/Furuholmen)
# «Slender Frame»  (Waaktaar/Furuholmen)
# «I Call Your Name» (Waaktaar/Furuholmen)
**CD 2**
# «Move to Memphis» (Waaktaar/Furuholmen), (Singleversjon)
# «Dark Is the Night for All» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «Cold as Stone» (Paul Waaktaar-Savoy) (Re-mix)
# «Angel in the Snow» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «Shapes That Go Together» (Waaktaar/Furuholmen)
# «Summer Moved On» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «Minor Earth Major Sky» (Waaktaar/Furuholmen), (Niven's Radio Edit)
# «The Sun Never Shone That Day» (Waaktaar/Savoy), (Radio Edit)
# «Velvet» (Waaktaar/Savoy)
# «Forever Not Yours» (Magne Furuholmen/Morten Harket/Ole Sverre Olsen)
# «Lifelines» (Magne Furuholmen)
# «Did Anyone Approach You?» (Paul Waaktaar-Savoy)
# «Celice» (Magne Furuholmen/Martin Terefe)
# «Analogue» (Paul Waaktaar-Savoy/Magne Furuholmen/Martin Sandberg)
# «Cosy Prisons» (Magne Furuholmen), (Radio Mix)
# «Foot of the Mountain» (Paul Waaktaar-Savoy/Magne Furuholmen/Martin Terefe)
# «Nothing Is Keeping You Here» (Paul Waaktaar-Savoy), (Single Remix)
# «Shadowside» (Paul Waaktaar-Savoy), (Single Edit)
# «Butterfly, Butterfly (The Last Hurrah)» (Paul Waaktaar-Savoy)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
45 R.P.M. Club

***45 R.P.M. Club*** er en japansk musikk-EP med den norske popgruppen a-ha. Albumet ble utgitt i 1985 og produsert av Alan Tarney og bandet.

## Sporliste
# «The Sun Always Shines on TV» (Extended versjon) 8:25
# «Driftwood» 3:06
# «Take on Me» (Extended versjon) 4:47
# «The Sun Always Shines on TV» (instrumental) 6:38

## Kilder
*Rockipedia: 45 RPM Club (1985)  Besøkt 13. april 2015
*A-ha Discography: 45 R.P.M. CLUB (1985) Besøkt 13. april 2015
Sjømannsjul på Hawaii

«**Sjømannsjul på Hawaii**» er en gammel svensk vise, skrevet i 1945 av Yngve Stoor, med tekst av Helge Roundquist. Den norske teksten er skrevet av Juul Hansen (1913–1981). Sangen ble en kjempesuksess over hele Norden og er i dag en av klassikerne innen julesanger. Den er innspilt på plate av artister i Norge som Yngve Stoor selv, Sven Ingvars, Håkon Banken, Sputnik og Rita Engebretsen og Helge Borglund på *[[Frem fra Glemselen kap.13]]* fra 1983. Engebretsen og Borglund hadde en stor radioslager med denne, og den var en gjenganger i Ønskekonserten på NRK. Engebretsen og Borglunds versjon florerer også på en rekke samleplater med temaet jul. Yngve Stoor het egentlig Hans Yngve Stoor, og han døde i 1985.
Julevise fra Finnmarken

**«Julevise fra Finnmarken»** er en svensk vise, skrevet på begynnelsen av 1900-tallet av Dan Andersson. Melodien er av T. Berman. Det er A. Løvtjernet som har bearbeidet teksten til norsk for innspillingen på *[[Frem fra Glemselen kap.13]]* med Helge Borglund.

## Teksten
#For den hvinende vinden og vinterbroder,for den grånende morgenens klare luft,for vårt hjem og vårt land og vår bedende moder,for yrende steder og istunge floder,vi hever vårt krus og for kommende dager,for kjærlighet lykken som var.
#Når sjøene ligger der frosne og døde,og uværet danser i nord og i syd,vi drikker og drømmer om bekker som flyter,og minner om kuldefyllt sol fra Kong Vinter.Og gårder som lyser blant vårblad og liljer,og skygger som danser i skog.
#For hardeste skare og kaldeste vinden,for det fattige folket som slåss for sitt brød.For den som i armod blir kalde om kinnen,for angrende tanker og for svie fra smerten,for sårfylte kropper og smertefull død.
#For lykke og glede i stjernenes time,vi glemmer at jorden ble dekket av hat,vi reiser oss opp under stjerner som glitrer,omkring oss de helliges natt vi opplever.For dem og for jorden, for himmelen og oss,våre krus vi nå hever min venn.
Straum

**Straum** er navn på et tettsted og en gård på Hitra, som ligger innerst i Straumfjorden. Stedet er vegdele for fylkesvei 713 og fylkesvei 381. Straumsbrynet ble funnet på gården Straum, nærmere bestemt Øvre Sageide, på Hitra i 1908.

Mellom Straumfjorden og Barmfjorden ligger vassleiet *Straumvassdraget*, fra den gangen da øya Hitra var delt i to deler. I dag er høyden over havet langs vassdraget under 30 meter.

Like øst for Straum ligger innkjørselen til Hitra vindpark.
En aftenstund før jul

«**En aftenstund før jul**» er en skillingsvise fra begynnelsen av 1900-tallet, og skal komme fra Kristiania. Visa er innspilt på *[[Frem fra Glemselen kap.13]]* med Helge Borglund.

## Teksten
#En aftenstund før jul når solen har gått ned,jeg sitter her alene under et stort tre,og fuglene som kvitrer sin lyse glade sang,har spist de siste smuler fra en vandrers gamle hand.
#Nå sitter jeg og drømmer om fordums juletid,i tankeflukten kommer jo de lyser minner fram,den gang jeg var som andre i arbeid, lek og sang,den gode arbeidslønnen jeg til venner viste fram.
#De glade ungdomsåra ble plutselig revet bort,med sykdom, sorg og smerte kan et liv forandres fort.Jeg savner mine venner, jeg alltid ensom var,men i den vesle stua ventet alltid mor og far.
#Jeg vandret ut i verden, jeg dro fra sted til sted,jeg ville lykken søke for jeg hadde ikke fred,men hver en dør var lukket, jeg nådde aldri inn,jeg bitter ble og stille for det blødde i mitt sinn.
#På stier som jeg vandret jeg nå er kommet til,i kalde vintergater jeg vandrer som jeg vil,men ingen kjenner mannen med skreppa på sin rygg,de bare står og hvisker stillt: Å Gud hvor han er stygg.
#Nå faller mørke skygger seg over bygd og by,og julestjerna blinker stilt og hvisker søtt godnatt.Skal aldri mer jeg komme i lune stuen innog møte en som smiler blidt og stryker ømt mitt kinn.
#En tankeflukt er over og natten faller på,og nå så vil jeg legge meg og kanskje sove få,når solen atter rinner på vandringsmannens vei,da kvitrer alle fugler ja, de synger jo for meg.
Folkets Hus Eydehavn

**Folkets Hus Eydehavn** ble bygget ferdig i 1926, og bak sto fagforeningene på Eydehavn, Stokken Arbeiderparti, og kvinnegruppa i partiet.

Huset har fungert som kulturhus for den tidligere Stokken kommune, og har blant annet fungert som kino i 50 år, frem til 1988. Kinoen ble drevet av Eydehavn lydfilmteater A/L. Etter at aluminiumsfabrikken Nitriden ble nedlagt i 1975 og store nedbemanninger av Arendal Smelteverk, forsvant mye av behovet og det økonomiske grunnlaget for driften. Huset blir drevet etter dette på dugnad av noen få personer.

Pr. 2010 benyttes huset til lokale kulturarrangementer og private arrangementer. Det brukes under 1. mai-feiringer hvert år. 

Huset inneholder i hovedetasjen en konsert- og teatersal med scene, og har 180 sitteplasser. I underetasjen er det møterom, salong og kjøkken med plass til arrangementer opp til 40 personer.

Fra 1995 til 2003 ble huset renovert for et par millioner kroner, penger som var gaver fra næringsliv og private. Nytt tak ble sponset med en pengegave på 100&nbsp;000 kr fra Sparebanken Sør i 2010.

## Kilder
* Agderposten 16. juli 2010
Gartenstadt Falkenberg

**Gartenstadt Falkenberg** (norsk: Falkenberg Hageby), også kalt **Tuschkastensiedlung** (norsk: *tusjeskeboligene*) er et boligområde i ortsteilen Bohnsdorf i bydelen Treptow-Köpenick i Berlin. I juli 2008 ble det som ett av seks boligområder i byen oppført som en del av UNESCOs verdensarv under tittelen «Modernistiske boligområder i Berlin».

## Planlegging

Arkitekt Bruno Taut fikk 1912 fra daværende Berliner Spar- und Bauverein (norsk: *Berlins spare- og boligbyggelag*) i dag *Berliner Bau- und Wohnungsgenossenschaft von 1892 eG*, et oppdrag med å lage en utbyggingsplan for et 750 dekar stort område under hensyntagen til de stedlige forhold som var et bakkete landskap. Hans totalplan for hagebyen ved Falkenberg i Altglienicke inneholdt 1500 boliger for ca 7000 innbyggere. Planen som hadde engelske hagebyer som forbilde, inneholdt boligrekker i to etasjer på hver side av en gate som ble plassert i stigende retning i det bakkete landskapet. Hvert hus fikk en egen farge og anledning til å holde hage mot det offentlige rom.

## Gjennomføring

I første byggetrinn ble i Akazienhof oppført 34 leiligheter, og i andre byggetrinn i Gartenstadweg 93 leiligheter. Ved utbruddet av den første verdenskrigen ble arbeidene deretter stanset. Disse boligene er idag vernet.

Etter den tyske gjenforeningen i 1989 gikk de ubebygde tomtene tilbake til *Berliner Bau- und Wohnungsgenossenschaft 1892*. I en konkurranse i 1992 vant arkitektfirmaet *Berliner Architektengemeinschaft Quick und Bäckmann* oppdraget med utbyggingen av den 400 dekar store tomten. Deres konsept distanserte seg fra Tauts opprinnelige program og gjennomførte hagebyideen i dagens stil.
 
## Oppføring og karakteristiske trekk

Den intensive fargeleggingen av boligene er iøynefallende og det er da også den som også har gitt boligkvarteret tilleggsnavnet *Tuschkastensiedlung* (tusjeskeboligene). Denne fargerikdom var ny i samtiden og var under innflytelse av John Ruskins ideer om at kun bestemte klare farger var «riktige» farger i arkitektur. Resultatet ble svært ulike farger for de ulike boligene. Bruno Taut gjorde fargen uavhengig av byggematerialet og fikk slik et billig virkemiddel for å skape et nytt uttrykk i boligbyggingen.

Karakteristisk er også de forskjellige utformingene av gater og plasser. Mens andre boligområder på denne tiden med sine identiske hus virket ganske ensformige, lekte Taut med aksene fra gater og plasser. For eksempel står i Akazienhof gavlen ikke sentrert, men er forskjøvet til høyre mot gaten. Heller ikke inngangspartiene står overfor hverandre på en linje. Slik oppsto følelsen av et «gammelt» kvarter.

## Eksterne lenker
* 
* Berline Senatsforvalning for byutvikling: ''Berliner Siedlungen der 1920er Jahre''
* „Siedlung Gartenstadt Falkenberg“, Infoside til *Berliner Bau- und Wohnungsgenossenschaft 1892*, juli 2008
* Bildergalerie Tuschkastensiedlung, Wissenschaftliches Bildarchiv für Architektur, april 2006
Desertasøyene

**Desertasøyene** (portugisisk: *Ilhas Desertas*; «De øde øyene») er ei lita portugisisk øygruppe i Atlanterhavet. Den tilhører den autonome regionen Madeira og ligger 20–25 kilometer sørøst for Ponta de São Lourenço på østspissen av øya Madeira. Gruppa består av tre smale og avlange øyer, Chão, Deserta Grande og Bugio, på i alt om lag 14 kvadratkilometer. Øyene er i dag ikke bebodd, bortsett fra ansatte på en naturoppsynsstasjon og periodisk av forskere. 

Desertasøyene er en fortsettelse av fjellryggen som går langs sentralaksen på Madeira og utover Ponta de São Laurenço. Det er imidlertid havdyp på opptil 500 meter som skiller. Klimaet er – som på Ponta – relativt tørt. På Bugio og Chão er det ingen ferskvannskilder, og heller ikke på Grande er vanntilgangen god. Vegetasjonen er derfor sparsom, men en finner likevel 38 mosearter, 10 bregnearter og 191 ulike blomsterplanter på øyene. En sennepsplante (*Senapidendron sempervivifolium*) er endemisk for Deserta Grande.

Foruten virvelløse dyr består faunaen av seksten fuglearter, en art dvergflaggermus og en art firfisle. En del pattedyr er blitt innført av sjøfolk og andre som har gått i land. I dag finner en geiter, kaniner, katter og noen gnagere på øyene. I tillegg er det en liten koloni av munkeseler der, og denne er hovedgrunnen til at Desertasøyene fra 1990 er regulert som naturreservat. Dette gjelder også havområdet rundt øyene ned til 100 meters dyp. Reservatet er dermed på i alt 82,5 kvadratkilometer. Det er ikke tillatt å gå i land uten løyve.

Desertasøyene blei kolonisert i det små allerede i 1419, samtidig med Madeira for øvrig. I ei beretning fra 1548 (Gaspar Frutuoso: *Saudades da Terra*) berettes det om ei handfull beboere på Deserta Grande, som dyrker korn og holder kyr, sauer, geiter, duer, påfugl og perlehøns. Kaniner var på denne tida satt ut på Chão. Dette beskjedne jordbruket holdt seg til utpå 1800-tallet. Fra 1894 var øyene i privat engelsk eie, og under andre verdenskrig var det mindre militærbaser her. Disse blei seinere benytta av hvalfangere. I 1971 kjøpte den portugisiske staten øyene tilbake.   

Øygruppa er administrativt en del av kommunen Santa Cruz.

## Kilder
* Peter Sziemer: *Madeira's Natural History in a Nutshell*, Francisco Ribeiro & Filhos 2000, ISBN 972-9177-31-7

## Eksterne lenker
* 
* Topografisk kart (1:250000) over Madeira med Desertasøyene
Giro d’Italia 2000

Den **83. utgaven av [[Giro d'Italia]]** ble arrangert fra 13. mai til 4. juni 2000. Italieneren Stefano Garzelli vant sammenlagt. 

## Etappene

### [[Rosa trøye (Giro d'Italia)|Sammenlagt – ''maglia rosa'']]

### [[Klatretrøya (Giro d'Italia)|Klatretrøya – ''maglia verde'']]

### [[Poengtrøya (Giro d'Italia)|Poengtrøya – ''maglia ciclamino'']]
Gaviapasset

**Gaviapasset** (italiensk: *Passo di Gavia*) er et fjellpass i Dolomittene i Italia (Lombardia). Veien over passet forbinder Bormio med Ponte di Legno, og har en høyde på 2618 moh.

Passet forekommer ofte på fjelletapper i Giro d'Italia, og har blitt legendarisk på grunn av sitt lunefulle vær.

## Eksterne lenker
*
John Eccles

:*Denne artikkelen omhandler den engelske barokkomponisten; for den australske fysiologen og nobelpristakeren,  se [[John Carew Eccles]].*

**John Eccles** (sjeldnere *Eagles*; født rundt 1668 i London; død 12. januar 1735 i Hampton Wick) var en engelsk komponist.

## Liv
John Eccles var eneste sønn av Henry Eccles (rundt 1640–1711), som ikke må forveksles med fiolinisten og komponisten Henry Eccles. Utdanningen til Eccles er ikke dokumentert. I 1695 ble han musiker ved det engelske kongehoffet. I 1700 utnevnte kongen ham til den prestisjefylte *Master of the King's Musick*, en post han hadde til sin død. I 1700 kom han på andreplass i en konkurranse om å tonesette William Congreves *The Judgement of Paris*. Vinner var John Weldon.

Eccles komponerte en rekke verk for teateret, deriblant teatermusikk og *masques*, en engelsk operaform. I 1693 ble han komponist ved Drury Lane Theatre i London. Etter at noen av skuespillerne i 1695 gikk ut og etablerte et eget ensemble med tilhold  i Lincoln's Inn Fields, skrev Eccles også for dette teatret. Eccles skrev dessuten musikk til kroningen av dronning Anne av Storbritannia og enkelte sanger.

Sin livsaften tilbrakte  Eccles hovedsakelig i Kingston upon Thames der han komponerte lite og brukte mye tid på å fiske.

## Verk
* **Skuespillmusikk**
** *Love for Love* av William Congreve
** *The Spanish Friar* av John Dryden
** *Don Quixote* av Thomas d'Urfey (med Henry Purcell)
* **Masques**
** *[[Macbeth (skuespill)|Macbeth]]* etter William Shakespeare (London 1694)
** *The Rape of Europa Masque* (London 1694)
** *The Loves of Mars and Venus* (med Gottfried Finger, London 1696)
** *Hercules* (London 1697)
** *A Musical Entertainment* (London 1697)
** *Ixion* (London 1697)
** *Europe's Revels for the Peace* (London 1697)
** *Rinaldo and Armida* (London 1698)
** *The Judgment of Paris or The Prize of Music* (London 1701)
** *The British Enchanters or No Magic like Love* (London 1706)
** *Semele* (1707)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Jürgen Sparwasser

**Jürgen Sparwasser** (født 4. juni 1948 i Halberstadt, Sachsen-Anhalt) er en tidligere østtysk fotballspiller og fotballtrener.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
John Carew Eccles

**John Carew Eccles** (født 27. januar 1903 i Melbourne, død 2. mai 1997 i Locarno) var en australsk nevrofysiolog og nobelprisvinner. Han ble tildelt nobelprisen i fysiologi eller medisin sammen med Alan L. Hodgkin og Andrew Fielding Huxley, for deres forskning på nerveceller.

## Referanser


## Eksterne lenker
Maurice Wilkins

**Maurice Hugh Frederick Wilkins** (1916–2004) var en newzealandsk-britisk fysiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1962 sammen med Francis Crick og James D. Watson for deres oppdagelser vedrørende den molekylære strukturen til nukleinsyrer og dens betydning for informasjonsoverføring i levende materiale. 

Wilkins ble også tildelt Albert Lasker Basic Medical Research Award i 1960.

## Referanser


## Eksterne lenker
Hans Scharoun

**Hans Scharoun** (født 20. september 1893 i Bremen; død 25. november 1972 i Berlin; fullt navn: **Bernhard Hans Henry Scharoun**) var en tysk arkitekt og en av de viktigste representantene for organisk arkitektur. 

Scharoun var en av planleggerne av Grosssiedlung Siemensstadt som er ett av de seks boligområdene som under overskriften Modernistiske boligområder i Berlin i 2008 ble notert på UNESCOs liste over verdensarven. Scharoun har videre tegnet blant annet Berlinfilharmonien. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Biografi  festskrift til 125-årsjubileet til Technische Universität Berlin
Norsk Titanium

**Norsk Titanium** er et norsk selskap etablert i 2004 som utvikler og industrialiserer ny teknologi for produksjon av avanserte komponenter i titan. Norsk Titanium er etablert og eid av Alf Bjørseths Scatec Innovation. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alan Lloyd Hodgkin

**Alan Lloyd Hodgkin** (født 5. februar 1914 i Banbury i Oxfordshire, død 20. desember 1998 i Cambridge i Cambridgeshire) var en britisk fysiolog og nobelprisvinner. Han ble tildelt nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1963 sammen med John Carew Eccles og Andrew Fielding Huxley for forskning rundt aksjonspotensialer i nerveceller.

Han ble innvalgt som Fellow of the Royal Society i 1948, og var deres president i 1970&ndash;75. Han ble tildelt Royal Medal i 1958 og Copleymedaljen i 1965. I 1973 ble han innvalgt som utenlandsk representant av Kungliga Vetenskapsakademien.

## Referanser


## Eksterne lenker
Stokken Arbeiderparti

**Stokken Arbeiderparti** var en organisasjon som ble etablert 8. april 1916 som **Eydehavn Arbeiderparti**.

Partiet var i hovedsak en valgorganisasjon, med spesiell aktivitet rundt kommunevalg. Før kommunevalget i 1916 holdt laget et fellesmøte med Stokken Socialdemokratiske forening for å stille felles liste til valget. 

Allerede i 1918 ble det startet eget ungdomslag. I 1919 ble Stokken kommune utskilt fra Austre Moland formannskapsdistrikt som egen kommune, og navnet ble endret til Stokken Arbeiderparti. Etter at kommunen ble sammenslått med andre kommuner og ble til Moland kommune ble navnet igjen endret, og etter kommunesammenslåingen i 1992 hvor Moland gikk inn i Arendal kommune, ble det slutt på den lokale arbeiderpartiorganisasjonen.

## Kommuneprogrammet fra 1916
# Deling av herredet i to nye kommuner, industribygda Stokken og jordbruksbygda Austre Moland,
# Kommunal avhjelp av dyrtida
# Utvikling av folkeskolen for å nå målet; en felles skole for alle barn
# Kommunal overtakelse av sykepleien
# Utredning av kommunal alderspensjon
# Kommunalt bibliotek,
# Avsetning på budsjettet til ett fond for å forebygge arbeidsledighet

## Kilder
*Eydehavnsportalen – Stokken Arbeiderparti
Gowalla

**Gowalla** var en lokasjonsbasert sosial nettjeneste laget av Alamofire, et programvareselskap i Texas, USA. 

Tjenesten gikk ut på at brukere kunne sjekke inn på *steder* eller *spots* som det heter på engelsk. Ved å bruke en applikasjon for mobiltelefoner som bruker GPS kunne man finne ut om det fantes noen steder i nærheten, eller man kunne opprette et sted selv dersom det ikke allerede fantes.

Brukerne kunne legge inn egne kommentarer eller anmeldelser av steder, for eksempel etter restaurantbesøk og liknende. Et sted kunne brukes i markedsføringen av en bedrift eller butikk, og brukerne kunne få premier når man sjekket inn på et sted. Det var mulig å se hvilke brukere som tidligere hadde sjekket inn på stedet, samt lese eventuelle kommentarer andre brukere hadde lagt inn. Man kunne også få varsling når venner på Gowalla sjekket inn på steder. 

Man kunne også opprette reiser som inneholdt opp til 20 forskjellige steder. En reise kunne kategoriseres for eksempel som *Fjelltur* eller *Pubrunde*.

I mars 2010 hadde Gowalla cirka 150 000 aktive brukere.

En annen liknende tjeneste er Foursquare.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tjenestens nettside – gowalla.com
* Hva er vitsen med Gowalla? – nrkbeta.no
Vallsjøen

**Vallsjøen** er en grend i Meløy kommune. Den ligger ved Meløyfjorden, omtrent midt i mellom Engavågen og Vassdalsvik.

Det har vært bosetning på Vallsjøen i over tusen år, noe som gjør det til en av kommunens eldste bosteninger.

Stedet har hatt både post og butikk, men posten hadde lenge vært nedlagt når «Bye-butikken» brant ned i begynnelsen på nittitallet.

Grunnkretsen Vallsjøen hadde 224 innbyggere i 2010.

## Referanser
Inn for landing

***Inn for landing*** er et musikkalbum med Bjørn Eidsvåg, spilt inn i januar 1976 og utgitt våren samme år. Dette er hans debutalbum. Bjørn Eidsvåg har skrevet alle tekstene selv, med hjelp av Jan Eirik Breen, Vidar Kristensen og Erik Hillestad på enkelte av sporene. Platen ble utgitt på Kirkelig Kulturverksted i 1976 og ble lansert på CD i 1992.

Tekstene markerte avstand til rådende politikk og til tradisjonelle kristne holdninger. På sporet «Fader forlat oss» lyder følgende vers: «Tusen sivile mennesker ble bombet i Vietnam, de skyldige var veldig lei seg da sannheten kom fram...» Andre sanger er ironiske som «Kristen livsstil»: «Ikke storme inn i stua, før du har tatt av deg lua, gutten min, sett deg pent ved bordet, hysj vær stille, ikke søl, si takk for maten, de kaller det kristen livsstil...»

Bjørn Eidsvåg skriver bak på coveret: «Utgangspunktet for å kunne gå, er at man i det minste har ett bein på jorda...» Musikken på albumet kan ifølge Eidsvågs nettsted karakteriseres som en blanding av folkegospel og countryrock med tekster som inneholder satire, forkynnelse og kirkekritikk. Bjørn Eidsvåg har ikke brukt sangene herfra på senere *best of*-plater.

I 2022 kom boka "Bjørn Eidsvåg & Frender - Inn for landing" ut, skrevet av bandmedlem Tormod Eikill, som et ledd i Falck Forlags bokprosjekt "Norske albumklassikere".

## Sporliste
# «Fremmede har fortært din kraft»
# «Fader forlat oss»
# «Mer enn ord»
# «For ham er vi like»
# «Bønn om kjærlighet»
# «Kristen livsstil»
# «Å dere dårer»
# «De sa det lå i luften»
# «Tegn på kjærlighet»
# «Reservert lovsang»

## Andre medvirkende
*Bass: Ole Jacob Flæten «Jacken»
*Sang: Lisbet Jensen
*Sang, gitar: Kristin Voll
*Mandolin,bouzoki, tenorbanjo, sang: Odd Kristian Reme «Kian»
*Rytmeinstrumenter, trombone, à la tuba: Børre Arnøy
*Piano, el-piano, orgel, sang: Ragnar Tesdal «Raggen»
*Sang, akustisk gitar, rytmeinstrumenter: Bjørn Eidsvåg
*El-gitar, akustisk gitar, mandolin, sang: Tormod Eikill «Masso»
*Trommer: Stig Fossum
*Fiolin: Sveinung Sand
*Klarinett: Arild Stav
*Arrangement: Ragnar Tesdal, Tormod Eikill
*Melodi og tekst: Bjørn Eidsvåg
*Tekniker: Bjørn Lillehagen, Arne Bendiksen Studio A/S
*Flyfoto: Jo Grim Gullvåg
*Gruppefoto: Marianne Lystrup
*Omslag, layout: Erik Hillestad
*Produsent: Håkon Berge

## Utgivelser
* 1976 LP/MC Kirkelig Kulturverksted FXLP4
* 1992 CD Kirkelig Kulturverksted FXCD4

## Kilder
* https://www.bjorneidsvag.no/album/inn-for-landing

## Eksterne lenker
*