open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fylkesvei 101

**Fylkesvei 101** (**Fv101**) gikk mellom Lindemo og riksgrensen ved Kornsjø i Halden kommune. Veiens lengde var 11&nbsp;km med variabel standard.

## Historikk
Før 1. januar 2010 var veien riksvei. Etter at regionsreformen trådte i kraft, fikk den status som fylkesvei.

1928–1950 var veien en del av riksvei 1 mellom Oslo og Kornsjø. Den nåværende brua ved grensen ble bygget omtrent 1960. Det var da en eldre bru 250 meter lenger mot øst.

2019 ble veien erstattet av fylkesvei 884, strekningen mellom Fv22 og Prestebakke ble arm av fylkesvei 220.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

* Prestebakke bru (Ørelva, 11 m)

***[[Kornsjø]]**
*Kornsjø stasjon
*  Kornsjø bru (Sundet riksgrense, 28 m)
**Ingen tollstasjon. Forbudt å ta med varer over grensen som må deklareres.
* (Sverige) fra Sundet til  Mellerud

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart
Thoracotomi

**Thoracotomi** (gresk: *thorax*=brystkasse, -*tomi*=å dele) er den medisinske betegnelsen for kirurgisk åpning av brystkassen, som utføres blant annet i forbindelse med hjerte- og lungeoperasjoner.
Xanana Gusmão

**Kay Rala Xanana Gusmão** (født **José Alexandre Gusmão**, 20. juni 1946 i Manaututo, Portugisisk Timor) er en politiker fra Øst-Timor. Han var Øst-Timors president fra 2002 til 2007 og deretter statsminister fra 2007 til 2015.

Gusmão gikk på jesuittisk skole, hadde førstegangstjeneste i den portugisiske hær (1968-1971), deltok i ikke-voldelig frigjøringsarbeid (1971-1974) før kortvarig arrest i 1975.  Under Indonesisk styre var Gusmao sentral i arbeidet med å synliggjøre overgrepene mot det timoresiske folk og fikk for dette Sakharovprisen (1999) og Sydneys Fredspris (2000).  Etter å ha vært med i den FN-ledete interimregjeringen ble han i 2001 valgt til president. Han tiltrådte samtidig med at Øst-Timor fikk sin selvstendighet 20. mai 2002. Han stilte ikke til gjenvalg i 2007. Gusmão fikk 6. august 2007 i oppdrag av landets nye president José Ramos Horta å stable på beina en ny regjering, og to dager senere ble han tatt i ed som ny statsminister. Den 16. februar 2015 ble han etterfulgt av Rui Araujo i statsministerposten.

I 2017 ble han tildelt den sørafrikanske Ordenen O.R. Tambos følgesvenner i gull.

## Referanser


## Eksterne lenker
* BBC: Profile: Xanana Gusmao
Vest-Timor

**Vest-Timor** er betegnelsen på den vestlige del av øya Timor. Arealet er . Den var fra 1520 en del av Portugisisk Timor, men ble i 1640 nederlandsk og kjent som Nederlandsk Timor, da under ledelse av det Hollandske Ostindiske Selskap, som i 1799 overga styret til Nederland. Rundt 1860 vedtok Portugal og Nederland en grenseoppgang, som ble iverksatt i 1914.  Vest-Timor var under japansk okkupasjon under andre verdenskrig og ble i 1945 en del av Indonesia som provinsen *Nusa-Tenggara-Timur*.

Befolkningen er som i Øst-Timor.
Frank B. Kellogg

**Frank Billings Kellogg** (1856–1937) var en amerikansk jurist og republikansk politiker. Han var USAs utenriksminister 1925–1929. 

Han mottok Nobels fredspris for 1929, for sin rolle i arbeidet med å etablere Briand-Kellogg-pakten i 1928, sammen med den franske utenriksministeren Aristide Briand.

Han begynte å praktisere som jurist i 1877, og førte flere antitrustsaker mot olje- og jernbaneselskaper på vegne av USAs føderale myndigheter.

I 1916 valgte hjemstaten Minnesota ham til senator. Kellogg var en av få republikanske senatorer som ville ratifisere Versaillestraktaten. Dette var upopulært blant isolasjonistiske velgere i hjemstaten, og han tapte senatsvalget i 1922 mot norsk-amerikaneren Henrik Shipstead.

Kellogg ble i 1924 utnevnt av president Calvin Coolidge til USAs ambassadør i Storbritannia, i 1925 til utenriksminister. Han la ikke bare ned en stor innsats bak Briand-Kellogg-pakten, men forbedret også USAs forhold til Mexico og bidrog til å løse grensetvisten mellom Peru og Chile.

Etter tiden som utenriksminister var han i årene 1930–35 dommer ved Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie i Haag. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Ulvådalsvatnet

**Ulvådalsvatnet** eller **Hånådalsvatnet** er en innsjø i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Innsjøen har tilførsel fra elver med utspring langs vannskillet mot Norddal kommune og fra Høgtunga. Vatnet har utløp til Ulvåa og inngår i Raumavassdraget. Største dybde er knapt 14 meter og vannet rommer litt over .

Lokalt omtales dalen og vannet også som henholdsvis Hånådalen og Hånådalsvatnet. Olav Brøste tror at en karttegner i nyere tid har overført elvenavnet Ulvåa dalføret og innsjøen. Kart fra omkring 1700 har navnet Handelsdalen og Brøste tror dette var en handelsplass der østlendinger og vestlendinger møttes. Jens Kraft beskrev i 1832 en fjellvei mellom Valldal og Lesja langs innsjøen.

Det var seterdrift i dalen til 1956. Ålesund-Sunnmøre Turistforening har hytten Vakkerstøylen ved vannet. Fotturister bruker robåt over vannet. Turistforeningen kjøpte tomten i 1928. Ved øvre ende av vannet ligger Trollstølen. Store nedbørsmengder 26. juni 1960 utløste en rekke jordras på dalførets nordside, ovenfor sørenden av vannet. Flere naust ble tatt og vannet ble demmet opp omkring 2 meter av massene. Det er funnet sikre spor av steinalderboplasser ved vannet. Blant annet er det funnet dyregraver eller «bogesteller» som kan være flere tusen år gamle, Ulvådalsvannet kan også ha blitt brukt til såkalt vannfangst der reinsdyrene ble jaget ut i vannet og avlivet der.

Omkring 1980 var det planer for utbygging av Ulvåa og Rauma til kraftproduksjon. Planene omfattet å bruke Ulvådalen som magasin ved oppføring av en demning. Planen innbefattet anlegg av en demning på opp til 59 meter høyde som ville gi et magasin på 350 millioner m3 og utvide vannets areal til 8 km2. Striden om utbygging endte med varig vern av Ulvåa og Rauma i 1992. 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Dybdekart utarbeidet av NVE i 1974 (PDF)
Nøklevatnet (Grue og Torsby)

**Nøkkelvatnet** eller **Nøklevatnet** (svensk: *Nyckelvattnet*) er et vann som ligger på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Grue i Innlandet, den svenske delen ligger i Torsby i Värmland.

## Referanser
Otrøvatnet

**Otrøvatnet** (også kalt **Støgofjorden**) er en innsjø som ligger i Vang kommune i Innlandet, 971 moh. Dette er utspringet til den lengste grenen av Drammensvassdraget: Begna, som renner gjennom Valdres. Den lange vannveien fra Otrøvatnet til Drammensfjorden er 301 km. Innsjøen er regulert.

## Omliggende steder og landskap
På nordsiden av vannet er  mellom Bergen og Oslo fra 2017 lagt i tunnel, tidligere lå veien i et bratt fjellparti opp mot et fjellplatå som ligger ca. 400 m høyere. På sørsiden skråner det skogkledte terrenget mye slakere opp mot et platå på ca. . I vestenden av vannet ligger Nystuen skysstasjon «Nystøgo», som opprinnelig var en av statens fjellstuer. Ca 4 km mot vest ligger fylkesgrensen til Sogn og Fjordane, og bare 1 km over grensen ligger Øvre Smeddalsvatnet (932 moh) som har utløp vestover mot Lærdal ved Sognefjorden. Vest for Otrøvatnet ligger også St. Thomas-kirken. 
På nordøstsiden, hvor Begna har sitt utspring, ligger gården Grinde. Langs hele østsiden ligger et spredt hyttefelt i skogsterreng i tilknytning til alpinbakkene ved Filefjell skiheiser. På sørsiden ligger hyttetunet Gamlestoga.

## Aktiviteter
* Filefjell skiheiser med alpinbakker, ca. 1 km øst for vannet.
* Kiting, det har vært arrangert Norgescup i kiting som også foregår utpå isen.
* Langrenn, bl.a. en 10 km dobbel skiløype rundt vannet, men også oppkjørte løyper opp til enkelte fjelltopper i nærheten.
* Fiske, stort sett fjellørret.

## Fauna
Det er ikke bare mennesker som har dette området som hovedvei mellom øst og vest. Liene på spesielt nordsiden, men også delvis på sørsiden, av vannet er en viktig sesongvis trekklinje for bl.a. hjort og elg mellom Vestlandet (Lærdal) og Østlandet (Valdres).

## Dialekt
Den stedlige dialekten er nærmere forbundet med Sogn på Vestlandet enn med de tilstøtende områder i Land.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* www.gamlestoga.no
Albert Bandura

**Albert Bandura** (født 4. desember 1925, død 26. juli 2021) var en kanadisk psykolog. Han har forsket spesielt på feltene læring og personlighet. Bandura har hatt stor innflytelse på feltet psykologi, og har vært med på å etablere sosial-kognitiv teori og begrepet self-efficacy (mestringstro), som har fått stor påvirkning på moderne psykologi. I 1974 ble Albert Bandura valgt som president nummer 84 i American Psychological Association (APA).

## Publikasjoner
* *Sosial Learning Theory*. 1977
* *Social Foundations of Thought and action: A Social Cognitive Theory*. 1986
* *Selv-efficacy. The Exercise of Control*. 1997 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Albert Bandura: A Biographical Sketch
Hallux valgus

**Hallux valgus** er en ervervet feilstilling i stortåens ledd.

Hallux betyr tå.

Valgus er beskrivelse av en feilstilling i et ledd hvor benet lengst vekk fra kroppen er dreid utover, vekk fra kroppens symmetriplan. Kalvbenthet er feilstilling i knærne, «genu valgum», det vil si at anklene står et stykke fra hverandre når knærne er rette og samlet.

Hallux valgus betyr at stortåen peker utover fra symmetriplanet, eller mot de andre tærne på samme fot på grunn av skjevhet i stortåens grunnledd (metatarsophalangealledd).

Ofte sees dette sammen med diagnosen «hammertå» som innebærer feilstillinger i stortåens ledd slik at grunnleddet er bøyd oppover (dorsalfleksjon) og at det ytre leddet i stortåen (interfalangealleddet) er bøyd nedover (plantarfleksjon).

En annen diagnose som ofte forekommer samtidig er en dannelse av en kul på benet (eksostose) på innsiden av foten ved stortåens grunnledd. Det vil si en kul på benet i foten innenfor stortåa, (første metatars). Denne kulen vil trykke ut læret på siden av skoen ved stortåas grunnledd og gir ubehagelig trykk og smerter.

Tilstanden opptrer som regel hos middelaldrende og er mest vanlig hos kvinner, hvor bruk av sko med høye hæler og smal såle foran på skoen trykker tærne sammen.

Ortopediteknikere kan utforme fotsenger, som har et løft slik at forfoten/området som er vondt ikke blir belastet. De kan også tilpasse sko etter foten.

Ved operasjon fjernes den innerste delen av det innerste benet (proksimale falang) av stortåa. Dette gir en del ubehag noen få uker, men pasientene er vanligvis fornøyde når disse ukene er over.

Tidlig korreksjon av tverrplattfot og fornuftig bruk av sko, kan bremse utviklingen av tilstanden. Dog på lang sikt er kirurgi den eneste behandlingsformen som kan gi varig bedring av tilstanden.

## Referanser
Gutulisjøen

**Gutulisjøen** er en innsjø i Engerdal kommune i Innlandet. Østbredden av vannet danner grense for Gutulia nasjonalpark. Navnet uttales *guttuli-sjøn* og blir også kalt *Fåleguttulisjøen*. 

Vannet har tilsig fra Fjellgutusjøen i nord, og drenerer videre mot sørøst til Sverige. Vannet har bestander av abbor, gjedde, harr, lake, sik, ørekyt og ørret.

## Referanser
Vatsvatnet

**Vatsvatnet** er en innsjø i Vindafjord kommune i Rogaland. Den har utløp mot sør til Åmselva, og hovedtilløpet er Aurdalselva som munner ut i nordenden av vatnet.

## Referanser
Storburusjøen

**Storburusjøen** (også kalt **Burusjøen** og **Store Burusjøen**) er en innsjø i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag. Det naturlige utløpet er mot sørvest til elva Storburu, men vannføringen fra Storburusjøen er siden 1960-tallet overført til Samsjøen via en 2,8 kilometer lang tunnel for å benyttes i kraftverkene i Lundesokna. Sjøen er ikke regulert ut over overføringen, men utløpselva er som regel tørrlagt.

## Referanser
Risevatnet

**Risevatnet** er en innsjø i Bremanger kommune i Sogn og Fjordane. Den ligger like sør for tettstedet Svelgen og har utløp gjennom Riseelva, som munner ut i Nordgulen. Den har tilløp fra øst og sør gjennom Åsenelva, Elvane og Stavvatnelva, men alle tilløpselvene er tørrlagt og overført til kraftproduksjon i Svelgen IV kraftverk.

I april 2025 ble en damluke åpnet i et cyberangrep og 497 liter vann i sekundet over minstevannsføringen rant ut. dette pågikk i fire timer før det ble stoppet. I august 2025 opplyste PST at deres etterforskning viste at det var prorussiske hackere som stod bak.lukeåpningen.

## Referanser
Autonomi

**Autonomi** kan vise til:

* Autonomi (biologi) – egenskap som definerer et levedyktig enkeltindivid
* Autonomi (filosofi) – egenskap som kjennetegner en moralsk aktør
* Autonomi (kirke) – særstatus for enkelte ortodokse særkirker som ikke er autokefale
* Autonomi (politikk) – særstatus for enkelte delstater eller regioner som ikke er suverene
* Autonomi (psykologi) – et psykologisk aspekt ved det å bli et voksent individ
* Autonom differensialligning – spesielt system av differensialligninger
* Autonome – venstreradikale og/eller -anarkistiske grupperinger
* Autonomt nervesystem – delen av nervesystemet som ikke er underlagt bevisst kontroll
* Autonomt system (internett) – gruppering av sammenkoblede IP-nettverk

## Se også
* Autarki
* Autokefali
* Selvstendighet
* Suverenitet
Vestre Bjonevatnet

**Vestre Bjonevatnet** er et vann som ligger mellom Sperillen og Randsfjorden, i all vesentlighet i Ringerike kommune i Buskerud, men også delvis i kommunene Gran og Søndre Land i Innlandet.

## Referanser
Sildhopvatnet

**Sildhopvatnet** (lulesamisk: *Silldavuopjávrre*) er en innsjø i Sørfold kommune i Nordland.

## Referanser
Kulivatnet

**Kulivatnet** er en innsjø i Sirdal kommune i Agder. Den er regulert som magasin for kraftverkene Kuli, Osen og Finså.

## Referanser
Strindvatnet

**Strindvatnet** (lulesamisk: *Tjoalmejávrre*) er en innsjø i Hamarøy kommune i Nordland, omtrent ti kilometer sør for Innhavet.

Vatnet ligger i Sagvassdalen mellom Strindfjellet i nordøst og Strindnes- og Rokkvikfjellet i sørvest, og er det andre av en rekke innsjøer som går under fellesnavnet Sagvatnan. Strindvatnet ligger på samme høyde som  Sandnesvatnet og Rotvatnet. I sørøst har vatnet forbindelse til Sandnesvatnet gjennom Strindstraumen, mens det gjennom Nerstraumen i nordvest er knyttet til Rotvatnet og videre via Sagelva til Sagfjorden. De tre innsjøene er regulert som magasin for Sagfossen kraftverk.

E6 går langs nordøstsiden av vatnet mellom grenden Strinda og Strindberg.

## Fotnoter



## Referanser
Magasinet Monitor

**Magasinet Monitor** var et norsk antifascistisk nettmagasin som overvåket og publiserte informasjon om høyreekstreme og innvandringskritiske personer og miljøer.

Monitor startet i Bergen, i samarbeid med det engelske tidsskriftet Searchlight, og utkom første gang i mai 1994. Sommeren 1997 flyttet bladet redaksjonen til Oslo, med Lars Jørgen Tvedt som redaktør. Samme år startet de også å publisere på web.

Sommeren 2001 gikk Monitor fra å være papirmagasin til å bli et rent nettmagasin. Samme år overtok Tor Bach redaktørvervet frem til han ble avløst av Espen Grønlie i 2004. Bladet ved redaktøren har blitt sitert noe i media.

I forbindelse med stortingsvalget 2005 gjorde Monitor seg bemerket med en kampanje rettet mot partiet Demokratene. De har også gjort seg bemerket ved å fronte kampanjer mot musikkgrupper.

Monitor samarbeidet med andre magasiner på venstresiden, som Searchlight (Storbritannia), Reflex (Frankrike), Antifa infoblatt (Tyskland), Tum Balalaika (Russland) og Expo (Sverige).

Tidsskriftet eksisterer ikke lenger, hverken som papir- eller nettutgave.

## Referanser
Akademie für Alte Musik Berlin

**Akademie für Alte Musik Berlin** (forkortet *Akamus*) er et berømt musikkensemble i Berlin etablert på begynnelsen av 1980-tallet.

Ensemblet arbeider med barokkmusikk og annen tidligmusikk og legger stor vekt på autentisk instrumentbruk.

## Priser og utmerkelser
Ensemblet har utgitt mange kjente innspillinger og mottatt en rekke priser:

* *Grammy* for Christoph Willibald Glucks *Italian Arias with Cecilia Bartoli*, 2002
* *International Classical Music Awards* for Wolfgang Amadeus Mozarts *Tryllefløyten*, 2011
* *Preis der deutschen Schallplattenkritik* for Georg Philipp Telemann: *Orpheus* (René Jacobs), 1998; Arias for Farinelli, med Vivica Genaux, 2002 og Wolfgang Amadeus Mozart *Trylleføyten* (René Jacobs), 2011
* *Choc du Monde de la Musique* for Johann Sebastian Bachs *Geistliche Kantaten*, 1996; Johann Sebastian Bach: *Juleoratoriet*, 1997; Arias for Farinelli, 2002; Carl Philipp Emanuel Bach: *Sinfonias and Concertos*, 2001; Johann Sebastian Bach: *Motets*, med RIAS-Kammerchor, 2005; Georg Philipp Telemann: *Recorder concertos* med Maurice Steger, 2006 og Antonio Vivaldi: *Double concertos*, 2007
* *Choc de Classica* for Georg Philipp Telemann: *Brockes-Passion*, 2009 og Wolfgang Amadeus Mozart *Tryllefløyten*, 2011
* *Diapason d’Or* for Alessandro Scarlattis *Il primo omicidio*, 1998; Georg Philipp Telemann: *La Chasse*, 1999; Georg Philipp Telemann: *Recorder concertos*, 2006; og Reinhard Keiser: *Croesus* (René Jacobs), 2000; Johann Sebastian Bach: *Motets*, 2005 og Johann Ludwig Bach: *Trauermusik*, 2011
* Edison Classical Music Award for Georg Philipp Telemann: La Chasse, 1999 and Reinhard Keiser: Croesus, 2000
* *Gramophone Award* for Alessandro Scarlatti: Il primo omicidio, 1998 and Georg Friedrich Händel: Ombra mai fù with Andreas Scholl, 1999
* *Midem Classical Award* for Georg Friedrich Händel: *Ombra mai fù*, 1999
* *Georg-Philipp-Telemann-Preis der Landeshauptstadt Magdeburg*, 2006

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Hjemmesidene til ''Akamus-Freunde''
Helmut Hirsch

**Helmut (Helle) Hirsch** (født 27. januar 1916 i Stuttgart, død 4. juni 1937 i Plötzenseefengselet) var en tysk student med jødisk bakgrunn som planla å bombe nazistenes paradeområde i Nürnberg. Han ble for dette dømt til døden og henrettet.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Helmut Hirsch vokste opp i Stuttgart, hvor han ble medlem av *[[Deutsche Jungenschaft]]*. I 1935 emigrerte han til Tsjekkoslovakia, hvor han studerte arkitektur. Han opprettholdt kontakten til vennene i Deutsche Jungenschaft, som i mellomtiden var blitt forbudt.

### Attentatplanlegger
I Praha kom han i forbindelse med en gruppe av organisasjonen *Schwarze Front*, ledet av Gregor Strasser. Sammen med et angivelig medlem av denne gruppen, som i virkeligheten var agent for den tyske politiske sikkerhetstjenesten (Gestapo), planla han et bombeangrep på rikspartidagområdet i Nürnberg. Ved slutten av 1936 ble han arrestert under en reise til Stuttgart.

Etter at Hirsch den 8. mars 1937 ble dømt til døden, forsøkte den amerikanske ambassadør i Berlin, William Dodd, forgjeves å redde hans liv ved å tildele ham amerikansk statsborgerskap, og rettet en direkte appell til Adolf Hitler. Benådningsansøkningen ble avvist. Han ble henrettet ved giljotinering den 4. juli 1937 i Plötzensee-fengselet.

Han ble også brukt som vitne av myndighetene mot forbudte ungdomsgrupper som ble anklaget for forberedelse til høyforræderi og brudd på sprengstoffloven.

## Referanser


## Litteratur
* -schrift- 31 des Bundes deutscher Jungenschaften, Redaktion Günter Behrmann: *helmut hirsch. 27.1.1916–4.6.1937.* Bad Godesberg ca. 1967
* Paulus Buscher: *das helle-hirsch-heft*. Puls 15. Südmarkverlag, Heidenheim 1987. 
* Paulus Buscher: *Helmut „helle“ Hirsch – ein junger Jude und bündischer Künstler im Widerstand*. In: Hinrich Siefken, Hildegard Vieregg (Hg.): *Resistance to National Socialism: Kunst und Widerstand. Forschungsergebnisse und Erfahrungsberichte. Third Nottingham Symposium.*  Iudicium Verlag, München 1995, ISBN 3-89129-232-5
* Fritz Schmidt: *Mord droht den Männern auf der andern Seite: Bedrohung und Ermordung jugendbewegter Menschen im Dritten Reich*. Achims Verlag, Edermünde 2003, ISBN 3-932435-12-5
* Fritz Schmidt: *Helmut Hirsch. Ein junges Leben vom Nationalsozialismus gewaltsam ausgelöscht*. Spurbuchverlag, Baunach 2015, ISBN 978-3-88778-468-3.
*Christopher Dowe: *Helle Hirsch (1916-1937) – mit 21 Jahren in Stuttgart hingerichtet*. In: Angela Borgstedt u. a. (Hrsg.): *Mut bewiesen. Widerstandsbiographien aus dem Südwesten,* Stuttgart 2017 (*S*chriften zur politischen Landeskunde Baden-Württembergs; 46), S. 321–330 ISBN 9783945414378.
Saglivatnet

**Saglivatnet** er en innsjø i Nærøysund kommune i Trøndelag og Bindal kommune i Nordland.

## Referanser
Kaldvågvatnet

**Kaldvågvatnet** er en innsjø i Hamarøy kommune i Nordland, omtrent fem kilometer sør for Ulvsvåg, mellom grendene Kaldvåg og Skillvassbakk.

Vatnet har utløp mot sør via Skjevågelva til Skjevågen og Innhavet.

## Referanser
Rasmus Hjort

**Rasmus Hjort** (født ca. 1525, død 17. april 1604) var en norsk prest og humanist. Både Rasmus Hjorts fødested og herkomst er ukjent, og det vites derfor ikke om han var født norsk eller dansk. Han var gift med Gidse Frantsdatter Berg, datteren til biskop Frants Berg, og var faren til Christoffer Hjort. 

I sin ungdom drev han med humanistiske studier, og var da venn med Sjællands biskop, Poul Madsen. I 1550-årene ble Hjort ansatt på Oslo katedralskole, hvor han senere var rektor. Fra 1562 var han dekan i Tønsberg prosti, som hans svigerfar, biskop Frants Berg i Oslo hadde avstått til ham. Til dette len var den forpliktelse knyttet, at besitteren skulle opprettholde skolen i Tønsberg og forsørge de fattige i hospitalet. Hjort var biskop Jens Nilssøns lærer, og ble hans svoger. Det eneste skriftet som er bevart etter Hjort, er et trøstebrev som han skrev til Jens Nilssøn ved hans første kones død. 

Han er også kjent for sin rolle som far. Tre av sønnene hans ble beskyldt for katolisisme og tiltalt på Herredagen i Gjerpen i 1613. To av dem ble landsforvist for jesuittisk vranglære, den tredje frikjent. Hans sønnedatter Bente Jacobsdatter Hiorth (Hjort) ble gift med Samuel Povelsen Thrane (ca. 1617-1677), sogneprest til Nes på Romerike.

## Referanser
Loudoun Hill

**Loudoun Hill** (skotsk-gælisk: *Beinn Lùghdain*) ligger i hjertet av bygdelandskapet i Skottland, rundt 5 km øst for byen Darvel. Høyden er en vulkansk plugg i East Ayrshire. Den er lokalisert nær toppen av elven Irvine, øst for Darvel.

Loudoun Hill har vært åsted for flere historiske slag gjennom årene hvor betydningsfulle historiske skikkelser fra engelsk og skotsk historie har vært involvert.

## Beskrivelse

På en klar dag kan man se bakketoppene av Arran og Ailsa Craig herfra. Ved foten av Loundoun Hill ligger Loudoun Hill Inn, et familiedrevet vertshus omtrent 2 km fra Darvel. På sletten nedenfor Loudoun Hill finnes byen Kilmarnock, hjemstedet for Johnnie Walker whisky, og utover dalen ligger eiendommene Caprington, Treesbank, Coodham, og Knockmarloch. Blant de mange bondegårdene finnes også Mosshead hvor James Shaw ble født, som fra beskjedne kår endte opp som borgermester av London, England.

Byen Darvel, som ble 250 år gammel i 2002, er kjent for sin produksjon av kniplinger, og ikke minst for å være fødestedet til Nobel-prisvinneren Alexander Fleming.

Loudoun Hills geofysiske alder er minst 3 millioner år gammel. Dets form av klipper og bratte fjellskrenter ble glattet ut av istiden.

## Romerske festninger
På sørsiden av Loudoun Hill, i nærheten av Allanton Beg, lå det et romersk festning som opprinnelig var 165 m langt og 100 m bredt. Den siste okkupasjon var under regimet til keiser Antonius Pius, 150 e.Kr. Romerske mynter og fragmenter av vaser og boller er funnet av arkeologer, foruten våpen som slyngsteiner av hard leire. Det viktigste funnet er kanskje en romersk oljelampe i bronse, det eneste av sitt slag i Skottland.

## William Wallace
* *Se egen artikkel: [[Slaget ved Loudoun Hill (1296)]]*

I det sørøstlige hjørnet av det romerske festningen forteller legenden at en engelsk konvoi ledet av en Fenwick, i henhold til dikteren Blind Harry, overfalt av Skottlands store frihetshelt William Wallace på slutten av 1200-tallet. Bakholdet lå på innsiden av den romerske ruinen. Det sies at Wallace hadde en hevn å gjøre opp ettersom Fenwick hadde myrdet frihetsheltens far, Malcolm Wallace. Fenwick endte livet ved Wallace lange sverd som i mange år senere ble lagret på Loudoun Castle. Wallace var selv født i Kilmarnock.

## Robert Bruce
* *Se egen artikkel: [[Slaget ved Loudoun Hill (1307)]]*

I det samme området som William Wallace hadde sitt bakholdsangrep kjempet Robert Bruce, den senere Robert I av Skottland, slaget ved Loudoun Hill i 1307. Med 600 soldater nedkjempet Bruce jarlen av Pembroke og en engelsk hær på 6000 mann. På toppen av Loudoun Hill er det en plate av marmor som minnes hendelsene.

## Referanser


## Eksterne lenker
Christoffer Hjort

**Christoffer Hjort** (født 1561, død 1616) var en norsk prest.

Christoffer Hjort var sønn av prost Rasmus Hjort i Tønsberg. Under sine studier fikk han inntekten av et prebende i Oslo. 1596 var han hos Tyge Brahe på Hven. Han ervervet magistergraden utenlands, og etter hjemkomsten ble han, da han hadde gode forbindelser, sogneprest i Aker og slottsprest på Akershus. 

Men da det kom til regjeringens kunnskap, at han og to av hans brødre, som også var prester i Oslo stift, samt et par andre av stiftets prester, hellet mot katolisismen, utgikk det befaling om at de skulle innstevnes til herredagen i Skien 2. august 1613. Her lyktes det biskop Niels Clausen Sinning i Oslo etter tre dagers forhør å bringe dem til bekjennelse, hvorpå de ble dømt til embetsfortapelse og til innen tre døgn å forlate kongens riker og land. Vendte de uten tillatelse tilbake, skulle de ha sitt liv forbrutt. Christoffer Hjort skal ha dødd i Danzig (Gdańsk) i 1616.

## Referanser
Adam Mickiewicz

**Adam Bernard Mickiewicz** (født 24. desember 1798, død 26. november 1855) var en polsk og belarusisk romantisk dikter. Han blir vurdert som en av de tre viktigste polske diktere (med Juliusz Słowacki og Zygmunt Krasiński) og den største slaviske dikter (ved siden av Aleksandr Pusjkin).

## Verk
Den politiske situasjonen i Polen på 1800-tallet ble speilet i den polske litteraturen, som etter Polens deling ble engasjert tendensdiktning. Mickiewiczs patriotiske verk hadde den gang en stor innflytelse på det polske folk. Han ble ansett for å være den største fortolker av folkets håp og idealer. 

Mickiewicz skrev i en tid da romantikken preget den europeiske litteratur og hans bøker bærer i stor grad preg av denne, men handler også i stor grad om den politiske og kulturelle situasjon i Polen.

De to viktigste bøkene til Mickiewicz er:
* *Dziady* (Våkenatt)
* *[[Pan Tadeusz]]* (*Pan Tadeusz, eller den siste adelsfeide i Litwa*)

*Pan Tadeusz* ble oversatt til dansk av Valdemar Rørdam og består av tolv sanger og mer enn ti tusen linjer.

## Nasjonalitet
Mickiewicz er normalt kjent som en polsk dikter. Alle hans bøker ble skrevet på polsk. I akademiske kretser betviles ikke hans polske nasjonalitet, men hos folk flest er det mer kniving. I Litauen ses han som litauer og hans navn er skrever som *Adomas Mickevičius* og i Belarus er han kjent som *Ада́м Міцке́віч* og hans familie blir sett på som «poloniserete belarusere».

Disse kontroverser peker tilbake på at nasjonalitet på 1800-tallet ikke var så hardt nedtømret som konsept som i dag. De geografiske begreper, som Mickiewicz brukte, hadde en meget bredere betydning enn i dag. Dikteren vokste opp i Polen-Litauen, en multikulturell stat som besto av det som i dag er ulike land: Polen, Litauen, Belarus og Ukraina. 

Hans mest berømte verk, den episke diktning *Pan Tadeusz*, begynner med ordene (i dansk oversettelse):
:**''Du, [[Litauen|Litwa]], mitt hjemland**; er lig vor ungdoms kraft:*
:*Kun den, der har mistet deg, forstår hva han har hatt.*
:*Nå ser jeg din skjønnhet, længes nætter og dage;*
:*av min hjemlengsel stiger lovsang og bærer meg tilbake.*

Den første linje «Litauen, mit hjemland» dreier seg faktisk om territoriet som i dag ligger i Belarus. Mickiewicz brukte ordet *Litwa* (Litauen) som en geografisk og ikke et nasjonalt eller kulturelt begrep.

== Bibliografi ==
* *Ballady i Romanse* («Ballader og romanser»)
* *Grażyna*
* *Dziady* («Våkenatt»)
* *Sonety krymskie* («Sonetter fra Krim»)
* *Konrad Wallenrod*
* *Pan Tadeusz czyli Ostatni zajazd na Litwie* («Pan Tadeusz, eller det siste adelsfeide i Litwa»)
* *Księgi narodu polskiego i pielgrzymstwa polskiego* («Bøker av den polske nasjon og fra polske pilegrimsferder»)
* *Historia przyszłości* («Framtidige historie»)

*Merk at bøker med oversatt tittel ikke nødvendigvis betyr at de er utgitt på norsk.''

## Se også
* "de tre barder": Adam Mickiewicz, Juliusz Słowacki, Zygmunt Krasiński

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
*
La Scala

**Teatro alla Scala** (også kjent som **La Scala**) er et av de ledende og mest berømte operahus i verden. Det ligger i Milano i Italia.
 
Teatro alla Scala ble grunnlagt under den høye beskyttelse av keiserinne Maria Theresia av Østerrike som erstatning for Teatro Regio Ducale som brant ned 26. februar 1776 og som tidligere hadde fungert som opera i Milano.

Den neoklassisistiske bygningen ble tegnet av Giuseppe Piermarini. Teateret åpnet 3. august 1778 med Antonio Salieris opera *L'Europa riconosciuta*, med libretto til Mattia Verazi.

Teateret gjennomgikk flere ombygginger og utvidelser fra 1813. Scenen ble gjort større og det ble bygd en ny inngang fra Piazza della Scala. 

En gjennomgripende modernisering foregikk fra 1921 og utover. Et scenetårn ble bygd i 1924. Det scenetekniske anlegget ble også moderisert i 1937 av Lorenzo Secco. Man bygde da sceneheiser. 

2002 – 2004 ble den bakre delen av La Scala gjenoppbygd. Man bygde en scene på 1600m2 og utvidet både høyde og dybde. Videre ble de historiske bygningsdelene restaurert og modernisert. Akustikken ble videre forbedret, gjennom spesialbygde gulv i sal og scene. I denne perioden holdt kompaniet til i Teatro degli Arcimboldi i utkanten av Milano. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Nevernes

**Nevernes** kan vise til:

*Nevernes (Rana) – ei bygd i Rana kommune i Nordland
*Nevernes (Sortland) – ei grend i Sortland kommune i Nordland
*Nevernes (Brønnøy) – et sted i Brønnøy kommune i Nordland
Fagernes (andre betydninger)

**Fagernes** er navnet på flere steder i Norge og kan vise til:

*Fagernes – et tettsted i Nord-Aurdal kommune i Oppland
*Fagernes (Narvik) – et sted i Narvik kommune i Nordland
*Fagernes (Tromsø) – et sted i Tromsø kommune i Troms
*Fagernes (Ringerike) – et sted i Ringerike kommune i Buskerud
*Fagernes (Eidsvoll) – et sted i Eidsvoll kommune i Akershus
*Fagernes (Tysfjord) – et lite sted i Tysfjord kommune i Nordland
*Fagernes (Sortland) – et lite sted i Sortland kommune i Nordland
*Fagernes (Lenvik) – et sted i Lenvik kommune i Troms
On the Road 1982

***On the Road 1982*** er et progrockalbum utgitt i 1994 fra bandet Camel. Utgivelsen er et konsertalbum og regnes som den tredje offisielle piratutgaven (bootleg) fra Camel Productions. Konserten ble opprinnelig spilt inn av en nederlandsk radiostasjon den 13. juni 1982 ved *Congressgibau* i Haag i Nederland. 

Hovedtapen fra radiostasjonen ble for øvrig ødelagt og denne utgivelsen er derfor tatt opp direkte fra miksebordet til lydtekniker Pete Ward. Gitaristen Andrew Latimer så på denne kilden som «lite ønsket» fra et produksjonsstandpunkt, siden blant annet bassgitaren på tapen ble betegnet som av meget dårlig kvalitet. Tre sanger som også ble spilt denne kvelden, «Remote Romance», «Rhayader Goes to Town» og «No Easy Answer» var av så dårlig forfatning at de ikke kunne brukes og er av den grunn ikke med på denne utgivelsen.

Andy Dalby kjent fra Kingdom Come og Vapour Trails er med som bakgrunnsvokalist under turneen og er med på denne utgivelsen. Mesteparten av låtene fra *On the Road 1982* er fra det da nyutgitte albumet *[[The Single Factor]]* (1982), men inneholder også låter fra *[[Nude]]* (1981) og tidligere album.

## Sporliste
#«Sasquatch» (4.30) – Andrew Latimer
#«Highways of the Sun» (4.38) – Peter Bardens, Andrew Latimer
#«Hymn to Her» (5.23) – Andrew Latimer, Jan Schelhaas
#«Neon Magic» (4.04) – Andrew Latimer, Jan Schelhaas
#«You Are the One» (5.21) – Andrew Latimer
#«Drafted» (4.01) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«Lies» (4.10) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«Captured» (3.19) – Andrew Latimer, Jan Schelhaas
#«A Heart's Desire»/«End Peace» (4.34) – Susan Hoover, Andrew Latimer, Anthony Phillips
#«Heroes» (5-36) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«Who We Are» (6.21) – Andrew Latimer
#«Manic» (4.11) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«Wait» (4.49) – Andrew Latimer, John McBurnie
#«Never Let Go» (6.44) – Andrew Latimer

## Personell
* Andrew Latimer – Gitar, vokal, keyboard
* David Paton – Bass, vokaler 
* Chris Rainbow – Vokaler, keyboard 
* Kit Watkins – Keyboard 
* Stuart Tosh – Trommer 
* Andy Dalby – Bakgrunnsgitar

## Eksterne lenker
*
Folkerepublikken Polen

**Folkerepublikken Polen** (*Polska Rzeczpospolita Ludowa*, ***PRL***) eksisterte fra 1952 til 1990, og var en sovjetisk satellittstat styrt av det polske kommunistpartiet, Polska Zjednoczona Partia Robotnicza. Det er en forgjenger til dagens Polen.

Folkerepublikken Polen var offisielt en suveren stat, og alliert med Sovjetunionen og de andre landene i Warszawapakten. Dens ledere ble likevel utnevnt (Bolesław Bierut) eller godkjent (fra 1956) av Sovjetunionens ledere, og Sovjetunionen kontrollerte i stor grad direkte Folkerepublikken Polens innenriks- og utenrikspolitikk. Et stort antall sovjetiske styrker var stasjonert i Polen, og ministeriet for indre sikkerhet var underlagt sovjetiske rådgivere. Til tross for liten støtte i den polske befolkningen hadde sovjetlojale polske kommunister total kontroll over landet, opposisjonelle ble forfulgt og ingen frie valg ble holdt før 1990.

Kommunistene kontrollerte den polske regjeringen fra 1944, men det nye navnet ble først tatt i bruk med den polske forfatningen fra 1952.

## Se også
*Służba Bezpieczeństwa (sikkerhetspolitiet)

## Eksterne lenker
*
Ewald von Kleist-Schmenzin

**Ewald Albert Friedrich Karl Leopold Arnold von Kleist-Schmenzin** (født 22. mars 1890 i Gut Groß Dubberow i Pommern i Tyskland; død 9. april 1945 i Berlin-Plötzensee) var en tysk konservativ politiker som ble dømt og henrettet som medsammensvoren under 20. juli-attentatet.

## Livog virke
### Bakgrunn
Ewald von Kleist-Schmenzin nedstammet fra en gammel prøyssisk adelsfamilie, og kunne telle blant sine direkte forfedre landråden Otto Bogislaff von Kleist (tippoldefar).

Kleist studerte jus ved Universitetet i Leipzig, senere ved Universitetet i Greifswald. Etter avlagt embetseksamen var han en kort tid i statens tjeneste, men meldte seg som frivillig ved utbruddet av første verdenskrig. På grunn av en begynnende reumatisk lidelse var han bare i aktiv tjeneste en kort periode i starten av krigen. 

Etter krigen arvet han bestemorens forskjellige gods, deriblant Schmenzin, og endret navnet til Kleist-Schmenzin.

Under Weimarrepublikken sto Kleist-Schmenzin politisk nær den antidemokratiske høyresiden, han ble medlem av DNVP og hilste både Kappkuppet og ølkjellerkuppet velkommen.

Han engasjerte seg for å gjeninnsette Hohenzollerne og handlet mot Weimarrepublikkens **.

### Nasjonalsosialismens tid
På grunn av sin konservative grunnholdning, avviste han nasjonalsosialismen, som han betraktet som et nytt forsøk på å virkeliggjøre ideene fra den franske revolusjon. 

Etterhvert som det ble stadig mer klart at Hitler hadde stø kurs mot krig, søkte Kleist-Schmenzin kontakt med den militære motstandbevegelsen rundt Ludwig Beck. I august 1938, under Sudetenkrisa, reiste Kleist-Schmenzin til London for å undersøke britiske politikeres holdninger til et eventuelt kupp mot Hitler, og å opplyse dem om Hitlers faste beslutning om å gå til krig. Han var også i Stockholm i august 1939, under Polenfelttoget, og diskuterte tyske angrepsplaner og den militære opposisjonen i Tyskland.

20. juli-attentatet hadde han bare befatning med gjennom sønnen Ewald-Heinrich von Kleist-Schmenzin. Etter at attentatet slo feil ble far og sønn arrestert, men sønnen ble satt fri på grunn av bevismangel. Ewald von Kleist-Schmenzin ble dømt til døden henrettet 9. april 1945 i Plötzenseefengselet i Berlin.

## Litteratur
* Bodo Scheurig: *Ewald von Kleist-Schmenzin. Ein Konservativer gegen Hitler*; Berlin, Frankfurt am Main: Propyläen, 1994; ISBN 3-549-05324-X
* Gerhard Ringshausen: *Ewald von Kleist-Schmenzin*; i *Widerstand und christlicher Glaube angesichts des Nationalsozialismus*; Lüneburger Theologische Beiträge, 3; Berlin 2008; ISBN 978-3-8258-8306-5
* *Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser A*, bind 25, bind 117; Limburg (Lahn): C. A. Starke, 1998; ISBN 3-7980-0817-5; s. 219

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi, v-kleist.com
*
Dagsposten

***Dagsposten*** var en dagsavis som ble utgitt i Trondheim i perioden 2. oktober 1877 til 8. mai 1945. *Dagsposten* var i nesten hele sin levetid Trondheims største avis.

Avisen ble etablert som en avhengig avis, men erklærte seg som venstreavis i 1882. Samme år tok *Dagsposten* opp i seg to andre aviser, *Trondhjems nye stiftstidende* (etablert i 1855 under navnet *Trondhjems Stiftsavis*) og *Trondhjems-Posten*.

I 1890 skiftet *[[Adresseavisen]]* navn til *Trondhjems Adresseavis* og feiret syv år senere sitt 130-årsjubileum. Samtidig kunne en konstatere at den 20 år gamle *Dagsposten* med sitt opplag på vel 10&nbsp;000 var dobbelt så stor.

*Dagsposten*s eiere mente i 1902 at redaktør Håkon Løken var blitt for radikal. Det endte med at han tok med seg hele staben og startet en ny venstreavis, *[[Nidaros (avis)|Nidaros]]*. Dagsposten erklærte seg som organ for Frisinnede Venstre i 1909.

1930-årenes gryende politiske opprør og fremveksten av fascismen og nazismens tanker og ideer i Europa gav også ringvirkninger for trondheimspressen. *Dagsposten* fant sammen med to andre byaviser, *[[Nasjonalbladet]]* og *[[Adresseavisen]]*, en slags forståelse for den nye politiske retningen, noe som senere skulle bli dødsstøtet for *Dagsposten*. Avisen var blant annet svært negativ til at den tyske journalisten og sosialisten Carl von Ossietzky fikk Nobels fredspris i 1936.

*Dagsposten* gikk inn i okkupasjonstiden som Trondheims ledende avis, tett fulgt av *Adresseavisen*. *Dagsposten* la uten påtrykk helt om til en tyskvennlig linje, til forskjell fra *Adresseavisen* som fikk innsatt redaktør av de tyske okkupasjonsmyndighetene.

Den 15. oktober 1940 framsto *Dagsposten* med undertittelen «organ for Nasjonal Samling». Dette skjedde etter direkte påtrykk fra Vidkun Quisling. Tiden som åpent NS-organ varte i to måneder. Etter et stort frafall av abonnenter og småannonser bad *Dagsposten*s ledelse det offisielle Pressekontoret om lov til å trekke setningen fra tittelhodet. Men skaden var allerede skjedd.

Som tidligere NS-organ hadde avisen ingen muligheter i maidagene 1945. Avisen hadde et opplag på vel 18&nbsp;000 da den kom ut med sin siste utgave 8. mai 1945. Avisen ble ekskludert med en gang og deltok ikke i fellesavisen *[[Trondheims-Pressen]]*, noe de tre andre byavisene, *Adresseavisen*, *[[Arbeider-Avisa|Arbeider-Avisen]]* og *Nidaros* gjorde.

Avisens lokaler, trykkeri og øvrige ressurser ble av norske myndigheter stilt til rådighet for etablering av den nye kristne *[[Dagsavisa]]*.

## Redaktører

* Olai Olsen 1877–1883
* Kr. Olsen 1883–1886
* Hjalmar Løken 1886–1890
* Håkon Løken 1890–1902
* H. O. Oppedal 1902–1914
* Gerhard Jynge 1914–1917
* Johannes Knudsen 1917–1945

## Referanser
Gåsfjorden

**Gåsfjorden** er en fjord på østsiden av Langøya i Vesterålen, i Sortland kommune i Nordland. Den har innløp fra Sortlandsundet mellom Fagerneset i sør og Nevernes i nord og strekker seg rundt tre kilometer vestover til fjordbotnen ved Vollen.

Innerst i fjorden finnes et offentlig friluftsområde som er eid av staten. Der ligger også et område som er populært for oppstilling av campingvogner. Like innenfor fjordbotnen ligger Gåsfjordvatnet, som er populært som fiskevann. Fiskekort selges av grunneierne.

Fylkesvei 956 går rundt fjorden. Fjellet på sørsiden av fjorden er bratt, og det går snøras der hver vinter. På begynnelsen av 1990-tallet ble veien utbedret noe, for å unngå at veien skulle bli stengt av ras.

På nordsiden av Gåsfjorden ligger bygda Gåsbøl. Gås-delen av navnet skal visstnok ikke ha noe med fuglen gås å gjøre, men kan komme av et gammelt samisk navn; *Gåse*. Rundt fjorden finnes gamle samiske boplasser og rester fra steinalderen.

I januar 1981 ødela et jordskred en gård på Gåsbøl. (Kilde: Bladet Vesterålen.)

## Referanser




## Eksterne lenker
* Kuling.net: Det store fornminnefeltet i Gåsfjorden
* Kuling.net: To gravhauger innerst i Gåsfjorden
* Kuling.net: Gravhauger og nausttufter ved campingplassen
* Vesterålen Online: Mener Reno-Vest forsøplet på fest (om forsøpling i Gåsfjorden, 20. juni 2005)
Kari-Mette Eidem

**Kari-Mette Eidem** (født 14. januar 1944 i Oslo, død 5. mai 2014) var en norsk legfransiskaner. Hun var en periode leder for legfransiskanerne. Eidem var generalsekretær i Caritas Norge 2001–2011, bidro i hjelpearbeid utenlands, og arbeidet med innvandrere på Nedre Romerike 1977–1997.

## Referanser
On the Road 1981

***On the Road 1981*** er et progrockalbum og et konsertalbum utgitt i 1997 fra bandet Camel og regnes som den fjerde offisielle piratutgaven (bootleg) fra Camel Productions. Konserten ble opprinnelig spilt inn av BBC den 2. april 1981 i Hammersmith Apollo i London som en del av turneen etter albumet *[[Nude]]*, som kom ut samme år. 

Utgivelsen *On the Road 1981* er av bedre kvalitet enn tilsvarende opptak fra denne konserten rent lydmessig, også i motsetning til konsertutgivelsen *[[On the Road 1982]]*. Det at konserten ble redigert av BBC og deres teknikkere uten kreativ kontroll fra bandet er således årsaken til at det mangler sanger som ville gjort denne liveutgivelsen av *Nude* komplett. *On the Road 1981* byr for øvrig også på sanger fra tidligere studioutgivelser av Camel, og Kit Watkins opptreden med fløyte på enkelte sanger er for øvrig godt dokumentert. Dette er også den siste turneen til trommeslageren Andy Ward, som ble tvunget til å gi seg av personlige grunner. Ellers er besetningen fra dette albumet det samme som fra henholdsvis *[[I Can See Your House from Here]]* (1979) og *[[Nude]]* (1981).

## Sporliste
#«Never Let Go» (7.03) –Andrew Latimer
#«Song Within a Song» (7.20) – Peter Bardens, Andrew Latimer
#«Lunar Sea» (10.50) – Peter Bardens, Andrew Latimer
#«City Life» (4.43) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«Nude» (0.27) – Andrew Latimer
#«Drafted» (3.55) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«Docks» (4.06) – Andrew Latimer, Kit Watkins
#«Beached» (3.34) – Andrew Latimer
#«Landscapes» (3.22) – Andrew Latimer
#«Changing Places» (3.31) – Andrew Latimer
#«Reflections» (2.24) – Andrew Latimer
#«Captured» (3.19) – Andrew Latimer, Jan Schelhaas
#«The Last Farewell» (4.04) – Andrew Latimer
 
## Personell
* Andrew Latimer – Gitar, fløyte, vokaler
* Colin Bass – Bass, vokaler
* Andy Ward – Trommer
* Kit Watkins – Keyboards, fløyte
* Jan Schelhaas – Keyboards

## Eksterne lenker
*
Norsk Katolsk Flyktningehjelp

**Norsk Katolsk Flyktningehjelp** var en norsk bistandsorganisasjon, organisert under Den katolske kirke.
Den ble opprettet i 1952. 
I 1964 ble den omorganisert og skiftet navn til Caritas Norge.

## Eksterne lenker
*
Jarl av Gosford

Tittelen **jarl av Gosford** ble opprettet i 1806 for Arthur Acheson, 2. vicomte Gosford. De subsidiære titlene som tilhører grevskapet er *vicomte Gosford* (opprettet 1785), *baron Gosford* (1776), *baron Worlingham of Beccles* (1835) og *baron Acheson* (1847). Baroniet, visegrevskapet og grevskapet Gosford tilhører den irske adelen, mens de øvrige baronier tilhører den britiske.

## Baronetter av Glencairny ([[1628]])
*Archibald Acheson, 1. baronet (d. 1634)
*Patrick Acheson, 2. baronet (c. 1611&ndash;1638)
*George Acheson, 3. baronet (1629&ndash;1685)
*Nicholas Acheson, 4. baronet (c. 1656&ndash;1701)
*Arthur Acheson, 5. baronet (1688&ndash;1749)
*Sir Archibald Acheson, 6. baronet (1718&ndash;1790) (ble vicomte Gosford i 1785)

## Vicomte Gosford ([[1785]])
*Archibald Acheson, 1. vicomte Gosford (1718–1790)
*Arthur Acheson, 2. vicomte Gosford (c. 1745–1807) (ble jarl av Gosford i 1806)

## Jarler av Gosford ([[1806]])
*Arthur Acheson, 1. jarl av Gosford (c. 1745–1807)
*Archibald Acheson, 2. jarl av Gosford (1776–1849)
*Archibald Acheson, 3. jarl av Gosford (1806–1864)
*Archibald Brabazon Sparrow Acheson, 4. jarl av Gosford (1841–1922)
*Archibald Charles Montagu Brabazon Acheson, 5. jarl av Gosford (1877–1954)
*Archibald Alexander John Stanley Acheson, 6. jarl av Gosford (1911–1966)
*Charles David Alexander John Sparrow Acheson, 7. jarl av Gosford (b. 1942)
Ikkevold

:*Se også *Ikkevold (tidsskrift)*


*'Ikkevold** (også skrevet **ikke-vold*') betegner ulike tankesett og strategier som avviser fysisk [[vold]] som virkemiddel for å nå et mål, men som samtidig er rettet inn mot sosial endring. Ikkevold kan dermed ses som et alternativ til både passiv aksept av undertrykkelse og til voldelig, væpnet eller [[militær]] kamp mot denne.

Ikkevold blir ofte, men likevel noe feilaktig brukt synonymt med [[pasifisme]]. Begge deler innebærer riktignok en avvising av vold, men der pasifisme gjerne er tuftet på en [[religiøs]], [[filosofi]]sk eller [[humanistisk]] livsanskuelse som i prinsipiell og absolutt forstand avviser bruk av vold, er ikkevold ofte begrunnet ut fra mer strategiske og pragmatiske hensyn.

Utøvere av ikkevold kan bruke varierte metoder i kampanjer for sosial endring, eksempelvis [[Politisk demonstrasjon|demonstrasjoner]], opprop, opplysningsarbeid, [[streik]], [[sultestreik]], blokader, [[boikott]], [[sivil ulydighet]] og ikke-deltagelse, det vil si aktivt å motsette seg samarbeid med og deltagelse i visse samfunnsinstitusjoner. 

Ikkevold oppfattes som en sentral teknikk for mange bevegelser og aktører innenfor fredsarbeid, også i Norge.

==Se også==
*[[Pasifisme]]
*[[Sabotasje]]
*[[Sivil ulydighet]]
*[[Sivilmotstand]]
*[[Ikkevold (tidsskrift)]], tidsskrift utgitt av [[Folkereisning mot krig]] (FMK) siden 1968

==Eksterne lenker==
* 
* [https://web.archive.org/web/20041215083939/http://lotus.uib.no/norgeslexi/paxlex/alfabetet/i/i01.html#ikkevold  Om «Ikkevold» i det politiske *Pax Leksikon* fra 1976-1982]
* [http://uit.no/getfile.php?PageId=3324&FileId=31  Jørgen Johansen: *Sosialt forsvar* (PDF), bok med historiske eksempler på pasifistiske og ikke-voldelige aksjonsformer.]
* [http://www.vernalproject.org/papers/understanding/WhyNV/WhyNonviolence1.html *Why Nonviolence:  Introduction to Theory and Strategy, by Bob Irwin and Gordon Faison'']
* FN-resolusjon om en internasjonal dag for ikke-vold, 2. oktober.
Rajaz

***Rajaz*** er et progrockalbum utgitt i 1999 fra bandet Camel. Utgivelsen var bandets tredje studioutgivelse på 1990-tallet og markerer en forandring fra tidligere konseptbaserte album til et mer løsere format. 

Andrew Latimer viser et bredere spekter av engasjement og utvider sin gitarspilling med eksperimentale jazzinnflytelser. Latimer synger også på alle albumets sanger, og gir dermed en mer personlig følelse på tekstene, som ofte reflekterer hans livslange artistiske valg og personlige erfaringer med bandet. Albumets tittel, *Rajaz*, refererer til sangene sunget av østens reisende, som passer deres rytme med dyrenes fotsteg. Dette er et gjennomgående tema gjennom hele albumets tekster, som er skrevet av Latimer og hans partner Susan Hoover.

Da Andrew Latimer skrev musikken for *Rajaz* hadde han allerede øvelser på materialet med Colin Bass og Dave Stewart, som sammen dannet bandets trio. Arbeidet med bandet førte til et fokus rettet mot Latimers gitarspilling uten dobbeltlag av keyboardspillere, som da hadde vært et av bandets varemerke under utgivelsene *[[Dust and Dreams]]* (1991) og *[[Harbour of Tears]]* (1996). Da innspillingen fant sted deltok keyboardspilleren Ton Scherpenzeel, som sendte hans materiale fra sitt nederlandske hjemmestudio, over internett til Latimers amerikanske studio. Dette på grunn av at Scherpenzeel led av flyskrekk, noe som gjorde artistisk samarbeid med Latimer vanskelig inntil internett gav mulighe for samarbeid. Til tross for at Scherpenzeels keyboardelementer er tilstede hele veien i utgivelsen er det få keyboardsoloer i dette albumet, som for det meste er gitarorientert.

## Sporliste
#«Three Wishes» (6.58) – Andrew Latimer
#«Lost and Found» (5.38) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«The Final Encore» (8.07) – Andrew Latimer
#«Rajaz» (8.15) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«Shout» (5.15) – Susan Hoover, Andrew Latimer
#«Straight to My Heart» (6.23) – Andrew Latimer
#«Sahara» (6.44) – Andrew Latimer
#«Lawrence» (10.46) – Susan Hoover, Andrew Latimer

## Personell
* Andrew Latimer – Gitar, vokal, fløyte, keyboard, perkusjon 
* Colin Bass – Bass 
* Ton Scherpenzeel – Keyboards
* Dave Stewart – Trommer 
* Barry Phillips – Cello 

## Eksterne lenker
*