open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dønnes

**Dønnes** er et bygdelag og en tidligere kommune i Nordland fylke, i dag med navnet Dønna kommune. Dønnes var fra 1837 del av Nesna formannskapsdistrikt.

1. juli 1888 ble Dønnes skilt ut som selvstendig kommune med 1&nbsp;348 innbyggere.

1. januar 1962 ble en del av Herøy kommune som lå på Dønna (19 innb), en del av Nesna (området på Løkta med 80 innb), Nordvik kommune (1&nbsp;293 innb) og Dønnes (1&nbsp;348 innb, unntatt en del på øya Tomma med 80 innb) slått sammen til den nye Dønna kommune. Området på Tomma ble slått sammen med Nesna kommune.

Under okkupasjonen av Norge ble det opprettet et tysk kystartilleribatteri på Dønnes. Batteriet, Heeres Küsten Batterie Dönnes 7/974 (HKB 20/974), ble oppsatt med fire 15,5 cm kanoner med skuddvidde 17 000 m, i november 1942.

## Referanser
Pensjonistpartiet

**Pensjonistpartiet** (**Pp**) er et verdikonservativt politisk parti i Norge.

Partiet ble stiftet i 1985, men har hatt lav oppslutning ved stortingsvalg og har aldri vært representert på Stortinget. Partiet har enkelte representanter i kommunestyrer og fylkesting. Ved stortingsvalget i 2021 fikk partiet 19 006 stemmer, noe som tilsvarte 0,6 % av avgitte stemmer.

## Program og ideologi
I sitt partiprogram for perioden 2023–2027 skriver Pensjonistpartiet at partiet vil være et «*blokkuavhengig politisk parti som bygger sitt arbeid på norsk kulturarv, grunnlovens og rettstatens prinsipper og på en styrking av folkestyret.»*

## Historie
Pensjonistpartiet ble i 2003 det første norske politiske partiet som kjøpte reklametid på en TV-kanal, og den lokale TV-stasjonen TV Vest ble i den forbindelse den første norske kanalen som sendte politisk reklame på fjernsyn, selv om det var i strid med konsesjonsbetingelsene for kringkasting i Norge å sende reklame for et politisk parti.

## Valgresultat
Ved stortingsvalget i 2009 stilte partiet liste i tolv fylker og fikk i alt 11 900 stemmer, noe som tilsvarte 0,4 prosent av alle stemmer som totalt ble avgitt. Størst oppslutning hadde partiet i Hedmark (2,0 prosent).

Ved kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 stilte partiet liste i 13 fylker og fikk 0,9 prosent av stemmene nasjonalt; partiet fikk i dette valget én representant i hvert av fylkestingene i Hedmark, Aust-Agder og Rogaland. Partiet stilte også liste i 47 kommuner og ble representert i 34 kommunestyrer, med totalt 50 representanter. Partiet fikk varaordførervervet på Hitra.

Også ved stortingsvalget i 2013 stilte partiet liste i de samme tolv fylkene som i 2009. Samlet fikk partiet 11 841 stemmer. Ved stortingsvalget i 2017 ble det stilt lister i ti fylker. Samlet fikk partiet 12 855 stemmer.

Ved fylkestingsvalget i 2015 fikk partiet valgt inn en representant i hvert av fylkestingene i Aust-Agder, Hedmark og Sør-Trøndelag.

Ved fylkestingsvalget i 2019 stilte partiet lister i ni fylker og fikk til sammen 32 898 stemmer og 6 fylkestingsrepresentanter (To i Trøndelag, én i Innlandet, Viken, Agder og Vestland. Ved kommunestyrevalget samme år stilte partiet liste i 46 kommuner og fikk valgt inn representanter i 38 av disse, totalt 60 representanter.

## Partiledelse
Partileder per januar 2023 er Kurt Johnny Hæggernæs. Per Kristian Dahl er politisk nestleder, og Ida Mellesdahl er organisatorisk nestleder.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Carl August Fleischer

**Carl August Fleischer** (født 1936) er en norsk jurist, dr.juris og professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo fra 1969 til 2006, nå professor emeritus. Hans viktigste fagområder er folkerett og statsrett 

## Bakgrunn og virke
Fra 1962 var han spesialkonsulent for Utenriksdepartementet i folkerettsspørsmål. Han har deltatt på en rekke internasjonale forhandlinger, som FNs 3. havrettskonferanse og mange forhandlinger om olje- og gassfeltene i Nordsjøen. Han spilte en viktig rolle under forhandlingene om kontinentalsokkelen mellom Norge, Danmark og Storbritannia mot slutten av 1960-årene. Andre viktige aktører her var Leif Terje Løddesøl og Jens Evensen. Fleischer har gitt ut en rekke bøker om folkerettslige spørsmål og har gjort en betydelig innsats for Norge på dette rettsområdet.

Fleischer har spilt en svært sentral rolle i det juridiske miljø. Som lærebokforfatter er Fleischer kjent for en lettfattelig og pedagogisk stil og ikke minst for de hyppige innslagene av sterke karakteristikker av det han oppfatter som andre juristers uholdbare faglige standpunkter. Se nærmere om dette i boken *Grunnlovens grenser*.

Hans far var advokaten og dommeren Carl Johan Seckman Fleischer (1903–1981).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Taxibane

**Taxibane** («sportaxi» eller «PRT» er et transportsystem for personer og lettgods basert på små automatiserte vogner som går på en egen bane, gjerne hevet over bakken. Stasjonene ligger alltid på sidespor, slik at vognene kun stopper ved reisens start- og sluttpunkter. 

## Reiseform
Reisestart skjer ved behov og medfører i prinsippet ingen ventetid. Ved et utbygget nettverk velger vognen selv retning og gjør overganger mellom vogner overflødig. Taxibane er en derfor en brukevennlig og komfortabel reisemåte som legger opp til individuell betjening av hver enkelt reisende.

## Økonomi
I forhold til tradisjonell skinnegående trafikk ligger kostnadene grovt sett på 1/3 i investeringer og 1/5 i drift, pga. automatisering, høy kapasitet og modulbasert produksjon . Inntekten kan ligge betydelig høyere enn tradisjonell skinnegående transport grunnet bedre arealdekning, større fleksibilitet og kundevennlighet. En forutsetning for et effektivt system er at sporveksling styres fra vognene, slik at sporet dermed er passivt og ikke beveger seg. Kapasiteten per spor er, ved 36 kmt (10 m/sek) og avhengig av øvrig teknologivalg, høyere enn en 4-felts motorvei i én retning (1600 vogner per felt per time). 

## Pålitelighet

Avhengig av teknologivalg er systemet mer værbestandig enn andre transportsystemer. Ved lukkede spor og/ eller med lineærmotorer, vil systemet kunne tåle metervis med snø uten måking, samt underkjølt regn og is, og vind med opptil orkan styrke.

## Eksterne lenker
* Internasjonal interesseorgarnisasjon ATRA 
* Universitetet i Seattle, 'Innovative Transport'
* SkyTaxi
USAs forsvar

**Amerikas forente staters militærvesen** (*United States Armed Forces*) er USAs militærvesen, bestående av seks forsvarsgrener.
## Forsvarsgrener
USA har seks forsvarsgrener. De fem første er underlagt Krigsdepartementet , mens kystvakten i fredstid er del av Sikkerhetsdepartementet.

## Militære tap i krig
Landet har vært involvert i en rekke kriger og andre militære aksjoner. Antallet drepte i disse operasjonene frem til 1996 har vært disse:
* Andre verdenskrig: 291 557 
* Korea: 33 651 (Koreakrigen)
* Vietnam 47 364 (Vietnamkrigen)
* Grenada: 16 (Invasjonen av Grenada)
* Panama: 24 
* Somalia: 43 (Tallene for de siste fire konfliktene er hentet fra *Oxford Companion to Military History.)*
* Haiti: 4
* Bosnia: 0
* Kosovo: 7
* Irak: 4 217

## Se også
* U.S. Public Health Service Commissioned Corps
* NOAA-korpset
* Militære grader i USA
* Major non-Nato ally

Kilde: Tabell 1 US Personnel Killed in Action (KIA) (Eikenberry, 1996; 113)

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Sandsvær

**Sandsvær** er et område og tidligere selvstendig kommune i Buskerud, opprettet som Sandsvær formannskapsdistrikt i 1837. Området utgjør den sørlige delen av Kongsberg kommune.

## Historie

7. februar 1685 var Sandsvær prestegjeld del av Akershus amt (Numedal og Sandsvær fogderi). I 1760 ble Sandsvær fogderi overført fra Akershus til Buskerud amt.

Sandsvær formannskapsdistrikt ble opprettet i 1837 i forbindelse med formannskapslovene, med utgangspunkt i Sandsvær prestegjeld.

1. januar 1908 ble Sandsvær delt i to kommuner: Ytre Sandsvær med 3&nbsp;245 innbyggere og Øvre Sandsvær med 2&nbsp;464. Disse to kommunene er fra 1. januar 1964 slått sammen med Kongsberg.

## Se også

* Liste over ordførere i Sandsvær

## Eksterne lenker
* 
* Sandsvær på lokalhistoriewiki
Liste over Argentinas presidenter

Dette er en **liste over Argentinas presidenter** fra 1862 til gjeldende president.

## Bakgrunn
Argentina fikk sin uavhengighet i 1816, men i tiden etter uavhengigheten var landet preget av at det ikke fantes en sterk og effektiv sentralmakt. I 1862 ble Bartolomé Mitre den første presidenten i et forent Argentina. Listen nedenfor er derfor kun en liste over argentinske statsledere etter 1862. Argentinas historie er preget av politiske uroligheter, og det har vært flere statskupp opp gjennom tidene. Flere av de lederne som er listet opp nedenfor er satt inn av militærjuntaer og er dermed ikke lovlig demokratisk valgte presidenter. Det siste militærkuppet skjedde i 1976. Etter valget i 1983 har Argentina vært et demokrati.

## Perioden 1862&ndash;1916

## Demokratisk valgte presidenter 1916&ndash;1930

## Militærkuppet i 1930
I 1930 fant det første militære ''coup d'etat'' sted i Argentina. Den innsatte presidenten ble ikke valgt av folket liksom de forutgående presidenter.

## Militære ledere etter statskuppet i 1943

## Folkevalgte presidenter fra 1946

## Militærkuppet i 1955
Kuppet er også kjent som *Revolución Libertadora* («frigjøringsrevolusjonen»).

## Gjenopprettelse av ordningen med en folkevalgt president i 1958

## Militærkuppet i 1966
Kuppet er også kjent som *Revolución Argentina* («argentinske revolusjon»).

## Gjeninnføringen av demokratiet i 1973
Dette demokratiet ble kortvarig grunnet politiske uroligheter.

## Militærkuppet i 1976
Kuppet, også kjent som Proceso de Reorganización Nacional, var det siste i sitt slag i Argentinas historie.

## Sivilt, demokratisk styre fra 1983
Året 1983 markerte overgangen fra det siste militærdiktaturet til sivilt valgte ledere, også kjent som «demokratiets gjenkomst».

## Grunnlovsendring i 1994
En ny tilføyelse i konstitusjonen i 1994, gjorde det mulig for presidenten å bli gjenvalgt for en andre periode (denne ordningen hadde blitt forkastet i 1957).

## Fotnoter

## Eksterne lenker
* Rulers.org – ''Argentina''
Sissel Solbjørg Bjugn

**Sissel Solbjørg Bjugn** (1947–2011) var en norsk forfatter som bodde i Sulitjelma og Bodø. Hun utga diktsamlinger, barnebøker og romaner.

Hun debuterte i 1978 med diktsamlingen *Den første avisa på Lofotveggen*, som ble belønnet med Tarjei Vesaas’ debutantpris. Gjennom hele sitt forfatterskap var Bjugn holdt for å være nyskapende og original med en stil som grenser til absurdisme, også når hun skrev for barn. 

## Bibliografi
* *Den første avisa på Lofotveggen* &ndash; dikt (1978)
* *Stille etter elleve i Bokheimen* &ndash; barnebok (1979)
* *Sulis' Bok* &ndash; barnebok (1980)
* *Spenn beltet kring livet og hald lampa tend! Ei bok om gruva*  &ndash; roman (1981)
* *Elisa der og Beth her* &ndash; barnebok (1983)
* *Handa i buret* &ndash; barnebok (1984) (illustrert av Dag Fyri)
* *Den magre narsissisten* &ndash; dikt (1984
* *Bill og ei til* &ndash; barnebok (1985)
* *Stakkars Ungarn* &ndash; barnebok (1986)
* *Bye, bye* &ndash; dikt (1989)
* *Ti bestemødrer og eitt barnebarn* &ndash; barnebok (1990) (sammen med Judith Allan)
* *Tornekysset* &ndash; dikt (1992)
* *Jente i bitar* &ndash; barnebok, (1992) (illustrert av Fam Ekman)
* *Sjonglering og bjugnlering : 1972-1993* &ndash; dikt i samling (1994)
* *Ola trudde først!* &ndash; barnebok (1994) (illustrert av Alf-Kaare Berg)
* *Lus* &ndash; barnebok (1996) (illustrert av Alf-Kaare Berg)
* *Depp* &ndash; dikt (1999)
* *Brynhilds* &ndash; barnebok (2002) (sammen med Judith Allan)
* *Foten veit* &ndash; barnebok (2009) (under pseudonymet Marry, prinsesse av Europa)

## Priser
* Tarjei Vesaas' debutantpris 1978, for *Den første avisa på Lofotveggen*
* Nynorsk barnelitteraturpris 1985, for *Handa i buret*
* Blixprisen 1989
* Brageprisen 1992, for *Jente i bitar* (sammen med Fam Ekman)
* Melsom-prisen 1993, for *Tornekysset*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Audiatur: Om Sissel Soberg Bjugns diktning
Majavatnaffæren

**Majavatn-affæren** også kalt **Majavasstragedien** var en hendelse i Norge under andre verdenskrig.

Motstandsarbeidet mot den tyske okkupasjonsmakten var omfattende i enkelte deler av Helgeland. Kaptein Birger E. Sjøberg (eg. Nils Berdahl) fikk i oppdrag av sin overordnede, kaptein Martin Linge, å organisere og utruste en ekspedisjon til Helgeland. Formålet med denne ekspedisjonen var å åpne kontakt med motstandsgrupper i distriktet og skaffe våpen og utstyr som gruppene måtte mangle, som en del av Operasjon Jupiter. Store mengder våpen og annet utstyr til motstandskampen ble brakt med båt fra Storbritannia av blant annet Shetlands-Larsen. Disse ble fraktet over fjellene fra Helgelandskysten til Grane og Vefsn.

I 1942 kom tyske Gestapo på sporet av motstandsbevegelsen, og det hele kulminerte om høsten samme år. Trefninger ved Tangen gård på Majavatn høsten 1942, bedre kjent under navnet Majavatn-affæren, resulterte i en lokal opprulling med resultat at 24 menn fra Grane, Vefsn, Vevelstad og Trondheimsområdet ble henrettet i Falstad leir 8. og 9. oktober 1942 etter summariske rettssaker.

## Se også
* Majavatn
* Sjøbergmarsjen

## Litteratur
*Sjøberg, Birger: *Rapport fra Kaptein Sjøberg 8. juli 1943: Majavasstragedien*, Oladalens Venner 2011

## Eksterne lenker
* Friheten.no – Øyenvitneskildring
* Artikkel med lenke til radiodokumentar 
* Mil.no - Motstandsbevegelsens hytte
Fylkesvei 53

**Fylkesvei 53** er veistrekningen som går mellom Rv5 ved Fodnes i Lærdal og Tyinkrysset i Vang, via Årdal.

Strekningen er mest kjent for fjellovergangen Tyin–Årdal, som i utgangspunktet ikke er vinterstengt, men som hver vinter må stenges midlertidig på grunn av uvær, rasfare eller annet.

Med utgangspunkt ved Tyinkrysset tar fylkesvei 53 av fra E16 ved Tyinkrysset, forbi det tidligere Tyin Hotell, langs den sørvestre bredden av Tyin, over fjellet og ned til Øvre Årdal, videre langs den sørlige bredden av Årdalsvatnet til Årdalstangen og så langs den sørlige bredden av Årdalsfjorden før veien ender i riksvei 5 ca. 1,5&nbsp;km fra Fodnes ferjekai i Lærdal.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Historie
Den første veien mellom Årdalstangen og Øvre Årdal ble anlagt av okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Det var på det meste fem tunneler på veien langs Årdalsvatnet. 

Steiggjatunnelen erstattet i 1977 den opprinnelige «Stedjetunnelen» som var 900 m lang og ble åpnet i 1942, og skal da ha vært den lengste tunnelen i Norge. Midnestunnelen erstattet flere kortete tunneler langs Årdalsvatnet. Naustbukttunnelen ble forlenget i 2009, 2022 ble Ljotelitunnelen åpnet.

På 1980-tallet ble det anlagt vei Årdalstangen-Naddvik og i 1993 ble fylkesvei 53 forlenget fra Naddvik til Fodnes.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

 
 Årdal-Tyin

###### 

 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Majavatn

**Majavatn** (sørsamisk: *Maajehjaevrie*) er ei grend i Grane kommune i Nordland. Stedet ligger ved Store Majavatn, like ved grensen til Trøndelag. Europavei 6 og Nordlandsbanen passerer gjennom Majavatn. Majavatn stasjon ligger her. Stasjonsområdet ligger 320 meter over havet. 

Det drives sørsamisk reindrift i områdene rundt Majavatn. Majavatn kirke og Stevneplassen ved Majavatn ble etablert av Finnemisjonen i 1915 som møtested for samer.

## Majavatn-affæren
Majavatn-affæren eller *Majavasstragedien* var en hendelse i Majavatn høsten 1942 under andre verdenskrig.

Den norske motstandsbevegelsen organiserte og utrustet en ekspedisjon til Helgeland, for å forsyne motstandsgrupper med våpen og utstyr. Mye av dette ble brakt med båt fra Storbritannia av blant annet Shetlands-Larsen (1906–1990), og fraktet over fjellene Helgelandskysten til Grane og Vefsn.

Nils Berdahl (1905–1944) hadde fått i oppdrag å gjennomføre denne ekspedisjonen, som en del av Winston Churchills plan om å invadere og frigjøre Norge i 1942 (operasjon Jupiter).

I 1942 kom Gestapo på sporet av motstandsbevegelsen, og det kom til trefninger mellom tyskere og norske motstandsfolk ved Tangen gård. En lokal opprulling gjorde at 24 menn fra Grane, Vefsn, Vevelstad og Trondheimsområdet ble henrettet i Falstad leir den 8. og 9. oktober 1942 etter summariske rettssaker.

## Referanser
Bohai

:*[[Balhae|Bohai]] er også navn på et kongedømme i [[Mandsjuria]] og det nordlige [[Korea]] mellom [[698]] og [[926]].*

**Bohai** eller **Bohaihavet** (kinesisk:  渤海, pinyin: *Bo Hai*, direkte oversatt «Bo-havet») er den innerste av buktene i Gulehavet og omkranses i nord, vest og sør av Kina. Den dekker et område på omkring 823.000 km². Buktens offisielle navn var inntil januar 1929 ***"Chih-li-bukten"***. *Chih-li* (moderne transkripsjon *Zhili*) var et eldre navn for provinsen Hebei. 

Bukten avgrenses i nordøst av Liaodonghalvøya og i sør av Shandonghalvøya. Den utgjøres av tre mindre bukter: Laizhoubukten i sør, Liaodongbukten i nord og Bohaibukten i vest. Elvene Huang He, Liao He og Hai He tømmer seg i Bo Hai. Olje og naturgass er blitt oppdaget i bukten. 

Bohai grenser til provinsene Shandong, Liaoning og Hebei, og til byen Tianjin som er en egen administrativ enhet på provinsnivå. Blant havnebyer inntil Bohai kan nevnes:

* Hebei: Qinhuangdao
* Liaoning: Dalian, Jinzhou, Yingkou
* Shandong: Longkou, Weihai, Yantai
* Tianjin: Tanggu 

Bukten har noen få øyer. Den viktigste er
* Zhifu, som er del av byprefekturet og byen Yantai i Shandong.

## Eksterne lenker
*
Ullevi

**Ullevi**, eventuelt **Ullevi Stadion** eller tidligere **Nya Ullevi**, i Göteborg er en arena som på et tidspunkt var Sveriges største. Ullevi brukes til internasjonale idrettsmesterskap, store musikkonserter og spennende showforestillinger. Ullevi ble innviet i 1958 og har etter ombygging en publikumskapasitet på 43&nbsp;200 tilskuere. Ved musikkonserter er kapasiteten ca. 75 000 plasser, hvorav 25&nbsp;000 ståplasser på banen.

Ullevi var opprinnelig navnet på stadionet som ble innviet i 1916. Dette stadionet ble omdøpt til Gamla Ullevi da den nye arenaen sto ferdig like ved i 1958. Gamla Ullevi ble revet i 2007, og et nytt stadion med samme navn ble åpnet samme sted i april 2009.

## Skøytearena

Som skøytearena var Ullevi den første kunstfrosne 400 m-bane som ble brukt til et internasjonalt mesterskap under EM i 1959. To år senere ble også det første VM på en kunstfrossen bane arrangert her.

Gjennom det meste av sin islagte periode var Nya Ullevi en av skøytesportens hovedarenaer. VM ble arrangert her både i 1961, 1966, 1968, 1971, 1975 (sprint), 1978 og 1984. Foruten EM i 1959 hadde Nya Ullevi EM i 1963 og 1965. I 1963 kunne norske skøyteløpere feire en av sine mest legendariske triumfer her. Da EM var over, var det nordmenn på de fire øverste plassene – med Nils Egil Aaness på topp. I 1968 ble Fred Anton Maier verdensmester på Ullevi med ny verdensrekord sammenlagt. Under VM i 1971 satte Ard Schenk verdensrekord på 10 000 m med 15.01,6 og også verdensrekord sammenlagt.

Siden 1989 har Ruddalen Idrottsplass tatt over som internasjonal skøytearena i Göteborg.

## Friidrettsarena
7.–13. august 2006 ble EM i friidrett arrangert på Ullevi.

## Ullevis publikumsrekorder

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ullevi
* 
* 
*
Romssa Arena

**Romssa Arena** (tidligere **Alfheim stadion**) er et fotballstadion i Tromsø og hjemmebanen til fotballaget Tromsø IL. Arenaen ligger på Tromsøya. Stadion har  sitteplasser.

Fotballbanen på Alfheim ble først anlagt i 1963, men da bare med grusunderlag. Sommeren 1964 ble det lagt gressmatte på Valhall stadion. Vårkampene til Tromsø IL i 1965 måtte dermed spilles på Alfheim grus som allerede den gang hadde internasjonale mål. I 1967 ble «myra» på Alfheim drenert og gressbanen ble åpnet. Grunnarbeidet var dårlig utført - banen tålte ikke nedbør, og gressmatta ble etter hvert i elendig forfatning. Gressmatta på Valhall stadion var bedre, og de fleste kampene spiltes derfor der. Noen kamper måtte imidlertid spilles på det som dengang het Alfheim stadion.

Fotballbanen måler 110 &times; 70 meter, og var regnet som Norges største gressbane. Det var også innsydd kunstgress i selve gressmatta for å forsterke underlaget. I midten av 2006 ble det lagt kunstgress på hele Alfheim stadion. I juni 2009 spurte avisen *[[VG]]* eliteseriespillere fra samtlige 16 tippeligaklubber om hvilke kunstgressbaner de foretrekker. Av de 16 var det 14 som rangerte Alfheim som den dårligste kunstgressbanen i Norge.

I 2022 ble det lagt nytt kunstgress på banen.

På østsiden av stadionet er det oppført et nytt forretningsbygg som blant annet inneholder klubbhus, møterom og kurs- og konferanselokaler. Publikumsrekorden er  fra en kamp mot Rosenborg Ballklub i 1990.

Det er vurdert å bygge ut kortsidene på Alfheim, ettersom de for øyeblikket ligger under standarden i forhold til resten av anlegget.

På østsiden av klubbhuset er det en grusbane som brukes til trening og breddefotball. Den er 90 &times; 45 meter og går derfor innenfor minimumsmålene til fotballbaner.

## Navneskifte
Stadion hadde til 29. mars 2023 navnet Alfheim Stadion før den byttet navn til Romssa Arena. Romssa er genitiv av Romsa som er det nordsamiske stedsnavnet for Tromsø. Romssa Arena betyr Tromsøs arena.

## Eierskap
Tidligere var det aksjeselskapet Alfheim Stadion II AS som stod som eier av stadionet. Aksjeselskapet hadde tre eiere; 51&nbsp;% av aksjene eies av Tromsø kommune, 24,5&nbsp;% av TIL fotball AS og 24,5&nbsp;% av Tromsø idrettslag. Tromsø kommunestyre vedtok 29. mars.2023 å kjøpe samtlige aksjer i selskapet, og dermed blir selskapet og arenaen heleid av Tromsø kommune.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Alfheim Stadion - Nordic Stadiums
* Steder i Nord-Norge: Alfheim stadion
Tyinkrysset

**Tyinkrysset** er en grend som ligger ca. 900&nbsp;moh., øverst i Valdres, i Vang kommune i Innlandet fylke. Ved Tyinkrysset ligger Tyinkrysset Fjellstue og i området rundt ligger et stort antall hytter.

Fra Tyinkrysset går E16 mot Oslo og Bergen og Fv53 mot Årdal. Tyinkrysset er stoppested for bussene som går mellom Oslo og Årdal/Lærdal/Bergen og til Eidsbugarden om sommeren. Ved Tyinkrysset Fjellstue er det ladestasjon for elbiler. Like ved Tyinkrysset ligger Filefjellsenteret. Der inngår Intersport, Joker, Best og campingplass. Innkjøring til Tørrisheisen, en av de flere skiheisene på Filefjell, ved Filefjellsenteret på Tyinkrysset. 

## Referanser
Påskelys

Et **påskelys** er et stort vokslys, eller i moderne tid stearinlys, som brukes kirker. Det er vanlig både i både katolske og protestantiske kirker. Lyset symboliserer Jesus Kristus, som kalte seg «verdens lys». 

Et nytt påskelys tas i bruk hvert år. Tradisjonelt tennes det under påskevigilien, men i de kirker hvor man ikke feirer vigilien tennes det på påskedag. I katolsk liturgi skal det normalt tennes utenfor kirken, og så bæres inn i prosesjon i en mørklagt kirke. 

Ellers i året er det vanlig at lyset tennes under dåpsseremonier og begravelser.
Den stille uke

**Den stille uke** er tiden fra palmesøndag til påskeaften. Den kalles også **Den hellige uke** (latin *Hebdomas sancta*) eller **Den store uke** (*Hebdomas maior*). Uken omtales også ofte feilaktig som påskeuken, som egentlig er betegnelsen på uken mellom påskedag og 2. søndag i påsketiden.

I den tidligste kristne liturgi ble påsken antagelig feiret kun på påskedag. Etter hvert begynte man å feire den over flere dager, for å følge Jesu lidelseshistorie. Dette skjedde særlig i forbindelse med at pilegrimmer begynte å valfarte til Jerusalem. På slutten av 300-tallet var langfredag og påskeaften regnet som dagene for Jesu lidelse, og det utviklet seg en egen liturgi for disse dagene. 

Pave Leo den store bestemte på 400-tallet at man i Roma skulle lese de fire evangelistenes lidelseshistorier på palmesøndag, onsdag og fredag i den stille uke og påskenatt. Dette ble etter hvert endret, men ordningen ble i Den katolske kirke gjeninnført av pave Pius XII i 1955. Mange protestantiske kirker følger en lignende modell. 

Navnet kommer av at man tradisjonelt ikke ringer med kirkeklokker denne uken. Andre navn er *dimmel-uken*, *dømmel-uken* eller *dymbill-uken*, som refererer til en *dymbill*, en treklubbe som kunne brukes til å slå på klokkene med dersom det var behov for å ringe med dem, slik at de fikk en dempet klang. Denne tradisjonen er beholdt i Den katolske kirke, hvor man ringer under Ære være Gud i det høyeste på skjærtorsdag for så å la klokkene stilne inntil påskevigilien. Dette er et symbol på sorg og tomhet i de dagene som minner om Jesu lidelse og tiden han lå i graven.

I flere kirker, og foreskrevet i Den katolske kirke, blir statuer og andre bilder i kirkene dekket til, helst med fiolette kleder.

## Referanser


## Eksterne lenker

* «Den stille uke», fra nettstedet kirken.no
* «Den stille uke og påsken», fra nettstedet katolsk.no
Norn

**Norn** er et utdødd germansk og vestnordisk språk som ble talt på Shetland, Orknøyene og i Caithness i Skottland. Norrøne bosettere kom til de skotske høyland og øygrupper på 800-tallet. Norn hadde, i likhet med færøysk, trekk som kan henføres til sørvestnorske dialekter. Navnet «norn» er en sammentrekning av *norrǿnn*.

I det skotske høylandet hadde norn blitt fortrengt av skotsk allerede på 1400-tallet. På Orknøyene og Shetland levde språket lengre som allmuespråk. Etter at øyene på 1400-tallet ble pantsatt til den skotske kongen og fikk en skotsktalende elite, ble norn gradvis fortrengt. På 1500- og 1600-tallet var øyene for det meste tospråklige.

På Unst skal Walter Sutherland, som døde rundt 1850, ha vært den siste som behersket norn flytende. På Foula var det flere som kunne gjengi deler av sanger og rim på norn da filologen Jakob Jakobsen dokumenterte språket på slutten av 1800-tallet.

Mange stedsnavn på Orknøyene og Shetland med norrønt opphav er bevart, men skrivemåten har aldri vært standardisert i skotske kilder, som ofte ikke visste bakgrunnen for navnene. Noen stedsnavn er derfor ikke mulig å tyde. 

Rester av norn finnes fremdeles i dialektene som snakkes på Orknøyene og Shetland. Mange dialektord, spesielt ord i forbindelse med arbeidsliv og natur, stammer fra norn. Eksempler fra Orknøyene (standard engelsk i parentes):

* Atfers (behaviour) &ndash; Atferd
* Gock (cuckoo) &ndash; Gjøk
* Mirk (darkness) &ndash; Mørke
* Scorie (young seagull) &ndash; Skårunge
* Swartback (black backed gull) &ndash; Svartbak
* Uikie (father-lasher / bullhead) &ndash; Ulke
* Wadmell (homewoven cloth) &ndash; Vadmel

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Forsvarets tros- og livssynskorps

**Forsvarets tros- og livssynskorps (FTLK)**, tidligere **Feltprestkorpset (FPK)**, er en militær fellesinstitusjon som organiserer tros- og livssynstjenesten i det norske Forsvaret. Tros- og livssynspersonellet er fordelt på de ulike avdelingene i Forsvaret.

FTLK organiserer tros- og livssynstjenesten ved alle landets militære avdelinger. I korpset tjenestegjør det for tiden i overkant av 50 sertifiserte fagpersoner fra Den norske kirke og andre tros. og livssynssamfunn. De utfører tros- og livssynsbetjening i henhold til egen sertifisering, legger til rette for annen tros- og livssynsutøvelse, underviser i etikk og gir råd i religiøse, etiske og moralske spørsmål.

Tros- og livssynspersonellet underviser i tillegg i etikk. Alle soldater i grunnleggende soldatutdanning undervises i emnet *etikk og militærmakt*. Etikk er også et integrert fag på Forsvarets skoler. Tros- og livssynspersonllet gjennomfører samtaler med personellet og bidrar også i veteranivaretakelsen i Forsvaret.

FTLKs hovedkvarter er lokalisert på Akershus festning (bygning 7), med Akershus slottskirke like ved som fungerer som Forsvarets hovedkirke. Kirken tjener også som kongefamiliens private gravkirke. Akershus slottskirke blir mye brukt til vielser.

FTLK ledes av sjef Forsvarets tros- og livssynskorps, som er underlagt sjef Forsvarets fellestjenester. Det kirkelige tilsyn ivaretas av Oslo biskop for feltprester tilhørende Den norske kirkes . 

Feltprestkorpset fylte 60 år i 2013.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Forsvaret.no
Fylkesvei 78

**Fylkesvei 78** (tidligere *Riksvei 78*; kalles *Fjordveien* i Mosjøen og *Mosjøveien* ute på Helgelandskysten), forkortet *Fv78*, er en veistrekning som går mellom krysset ved E6 i den nordlige bydelen Halsøya i Mosjøen og krysset mot fylkesvei 17 ved Stormoen i Leirfjord kommune. Den ca. 44 kilometer lange strekningen er en tverrforbindelse mellom indre og ytre deler av Helgeland. Den gir fergefri forbindelse til Leirfjord og Alstahaug kommuner. Veien går gjennom den 10,5&nbsp;km lange Toventunnelen.

## Historikk
Veien mellom Halsøya og Rynes ble bygd før 1880. Mellom 1901 og 1908 ble veien bygd videre til Forsmo. Veianlegget fra Drevja til Leirfjord ble påbegynt på 1930-tallet og åpnet i 1962.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Ny fylkesvei i tunnel (Toventunnelen) gjennom fjellet Toven i Veipakke Helgeland er åpnet. Tunnelprosjektet ble vedtatt av fylkestinget Nordland i februar 2008 og i Stortinget 10. desember 2009. Første entreprise på sprenging av den over 10&nbsp;km lange Toventunnelen ble tildelt Hæhre Entreprenør med byggestart i uke 3 2010. Forberedende arbeider startet 4. januar. Gjennomslaget kom 8. februar 2012. Også andre entreprise, veien mellom tunnelinnslaget i Brattlia og eksisterende vei i Holandsvika, ble tildelt Hæhre Entreprenør. Tunnelen ble åpnet 22. november 2014. Før det fulgte veien østsiden av Vefsnfjorden og var stedvis svært smal og svingete. Deler av den gamle veien ble overført til fylkesvei 220 i Leirfjord og fylkesvei 241 i Vefsn, resten har blitt omklassifisert til kommunale veier. Korsnestunnelen har blitt stengt.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Referanser

## Litteratur
* Svanberg, Erling: *Langs vei og lei i Nordland – Samferdsel gjennom 3000 år*. Nordland fylkeskommune, Bodø 1990. ISBN 82-7416-021-5

## Eksterne lenker
* Kartverkets norgeskart
* Vegvesenets vegkart 
*
Fylkesvei 252

**Fylkesvei 252** er veistrekningen som går mellom det tidligere Tyin Hotell og Eidsbugarden.

Veien er normalt vinterstengt, vanligvis mellom oktober og juni. Fylkesvei 252 er en av de få hovedveiene som har fått beholde grusdekket ettersom den har verdi i henhold til Nasjonal verneplan for veger og bruer. Blant de andre er fylkesvei 258 (Gamle Strynefjellsveg) og fylkesvei 8860 (Bjørnstad–Jacobselv).

Med utgangspunkt ved fylkesvei 53, ved det tidligere Tyin Hotell ved sørenden av Tyin, går veien langs den østre bredden av Tyin til Tyinholmen ved nordenden av Tyin og derfra videre til Eidsbugarden ved vestenden av Bygdin.

Veien ble bygd først på 1950-tallet og første bilen kjørte veien i september 1954. Veien kom til som en forlengelse av riksveien mellom Eidsbugarden og Tyinholmen og hadde status som riksvei helt til regionsreformen trådte i kraft 1. januar 2010. Fra denne dato har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Elling (bokserie)

«**Elling**» er hovedpersonen i en bokserie skrevet av den norske forfatteren Ingvar Ambjørnsen:

* *[[Utsikt til paradiset]]* (1993)
* *[[Fugledansen (roman)|Fugledansen]]* (1995)
* *[[Brødre i blodet]]* (1996)
* *[[Elsk meg i morgen]]* (1999)
* *[[Ekko av en venn]]* (2019)
* *[[Ingen kan hjelpe meg]]* (2020)
** [[Yoko Ono er en sjarlatan]]* (2020)

I den første romanen, *[[Utsikt til paradiset]]*, bor «Elling» alene i en blokk etter at moren nettopp er død og lever mer eller mindre i sin egen verden. I andre roman i serien, *[[Fugledansen (roman)|Fugledansen]]*, følger vi han gjennom hans tid på Brøynes kurssenter der han møter sin første venn,«Kjell Bjarne», som han deler rom med. Midt i denne  romanen er det en beretning fra da han og moren dro på sydenferie i den spanske byen Benidorm, hvor Elling ble satt på sosiale prøvelser, mens moren fikk en liten oppblomstring i sitt kjærlighetsliv. I tredje bok, *[[Brødre i blodet]]*, flytter «Elling» og «Kjell Bjarne» inn i egen blokkleilighet midt i Oslo, på Majorstuen. Her følger vi kameratene til sosialisering, og «Kjell Bjarnes» kjærlighetsliv blomstrer opp. Han får seg etterhvert en kjæreste. I den neste boken, *[[Elsk meg i morgen]]*, prøver Elling seg på kjærlighetsfronten for første gang.

*Brødre i blodet* er dramatisert for teateret og film av Axel Hellstenius. Per Christian Ellefsen spilte hovedrollen begge steder. Sven Nordin spilte Kjell Bjarne.

Romanene om Elling har forandret Ambjørnsens omdømme i Norge, fra å være ansett som sint outsider til å bli folkekjær og mindre kontroversiell.

## Eksterne lenker
*  
*  
*  
* Elling-wiki
Chefoo

**Chefoo** kan vise til:
* En øy i Gulehavet, se Zhifu (øy)
* En tidligere vestlig stavemåte på byen Yantai i Kina
Castlewellan

**Castlewellan** (irsk: *Caisleán Uidhilín*, «Hugelins borg») er en liten by i grevskapet Down, sørøst i Nord-Irland nær Irskesjøen. Det ligger ved siden av Castlewellan Lake og Slievenaslat-fjellet, 18 km sørvest for Downpatrick. Det ligger mellom Mournefjellene og fjellet Slieve Croob. Den hadde en befolkning på 2782 mennesker ved folketellingen i 2011.

Castlewellan har en bred hovedgate som går gjennom to hovedtorg med kastanjetrær. Byen ble designet av en fransk arkitekt for familien Annesley. Annesley-familien eide ikke alltid landet da de kjøpte det fra familien Maginess, den gang eiere av det som nå er Castlewellan Christian Conference Centre og parkanlegget Forest Park, som er kjent for sitt rike planteliv, og har turstier, et aviarium (fuglehus) og muligheter for ørretfiske. Byen er unik i Irland på grunn av sine trekantede torg både i gamlebyen (øvre torg) og nye bydel (nedre torg) også med sin veldig brede hovedgate. Det gamle markedshuset på det øvre torget ble bygget i 1764 og huser nå folkebiblioteket.

## Bilder

Main Street, Castlewellan, May 2010 (02).JPG|Hovedgata i Castlewellan, mai 2010
Old Market House, Castlewellan (06), December 2009.JPG|Old Market House i desember 2009

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Europavei 69

**Europavei 69** (E69) går mellom Nordkapp i Nordkapp kommune i Finnmark fylke til Olderfjord i Porsanger kommune i samme fylke. Strekningen er 127&nbsp;km lang.

Europavei&nbsp;69 er kun begrenset åpen på vinteren mellom avkjøringen til Skarsvåg og Nordkapp, normalt fra oktober til april. Det er kolonnekjøring til faste tider, normalt tre ganger per dag, ikke på natten. Strekningen er værutsatt og stenges ofte. Den var tidligere vinterstengt og var da den eneste vinterstengte europaveien i hele Europa. Også strekningen mellom Skarvbergtunnelen og Nordkapptunnelen er værutsatt, og har planlagte kolonnetider hvis det er dårlig vær.
__TOC__

## Historikk
Riksvei 95 skiftet navn til E69 i 1992. Europavei 69 var 1965–1992 navn på veien Ålesund–Dombås i Norge, som nå heter Europavei 136.

15. juni 1999 åpnet Fastlandsforbindelsen til Magerøya, FATIMA-prosjektet, med Nordkapptunnelen og Honningsvågtunnelen. Veianlegget er på til sammen 28&nbsp;km og kostet 1 milliard kroner. Frem til 29. juni 2012 klokka 17.00 ble det innkrevet bompenger.
26. mai 2023 åpnet den nye Skarvbergtunnelen, bygget fordi den gamle tunnelen var for lav og smal og rasfarlig, og det forkortet E69 1,5 km.

## Trafikk

## Kommuner og knutepunkter
### 

 

## Referanser


## Eksterne lenker

* Vegvesenets vegkart
Hadrians mur

**Hadrians mur** er en befestet voll bygget opp av stein og torv som ble bygd av romerne fra 122 i dagens Storbritannia. Den har navn etter keiser Hadrian, som beordret muren reist. Formålet var å sikre grensen mot nord ved å hindre pikterne og stammer som novantae, selgovae, votadini og dumnonii i streife på plyndringstokt inn på romersk område, og ved å holde selgovaene og brigantene fra hverandre, slik at de ikke skulle forene seg mot romerne. Den strekker seg fra kyst til kyst mellom Wallsend og Solway Firth. 

Opprinnelig startet muren fra Pons Aelius (dvs. Newcastle upon Tyne), og rakk så langt vestover som Cilurnum (dvs. Chesters) før man besluttet seg for en utvidelse fra endestoppet ved Tyne-broen til et nytt fort ved Wallsend. Tidligste omtale av dette nyere navnet stammer fra 1085 og ble stavet Wallesende. I dag ligger det meste av denne delen av muren begravd under A187-veien. 

Muren er 76 romerske mil lang, tilsvarende 117 kilometer. Selv om muren ikke følger den moderne grensen mellom England og Skottland, brukes navnet også ofte om denne grensen. 

Muren var Romerrikets nordgrense i Britannia gjennom det meste av den tiden de styrte området. Selv om muren hovedsakelig ble reist av legionærer, ble den bemannet av hjelpetropper i regimenter på enten 500 eller 1.000 mann, enten infanteri eller kavaleri eller begge deler. Det var også den sterkest befestede grensen i imperiet. I tillegg til at den fungerte som festningsverk, var det også kontroll av sivil trafikk gjennom portene, slik at det kunne kreves toll for varer. Det sies at keiser Hadrian selv besøkte denne muren bare en gang.

Deler av muren har blitt demontert, og steinen er brukt i senere byggverk. Men betydelige deler står igjen, og muren ble i 1987 gjort til et verdensarvsted av UNESCO. *[[English Heritage]]* beskriver muren som «det viktigste romerskbygde monument i Storbritannia». Deler av den eies av *[[National Trust, Storbritannia|National Trust]]*.

Hver stein er hugget ut slik at én mann kan løfte den. I landskapet rundt finnes det lite stein, så de måtte graves opp av grunnen, og der det ikke finnes stein overhodet, ble muren supplert med torv. Siden ble mange hus nær muren bygget av stein hentet fra muren. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* UNESCOs grensene for det romerske riket (engelsk)
* Artikkel om muren fra nettstedet ''English Lakes'' (engelsk)
Le Canard

:*For den franske, satiriske avisen, se [[Le Canard enchaîné]]*

**Le Canard** var en restaurant med én stjerne i Michelinguiden i en årrekke (1994&ndash;2011) som serverte fransk gourmetmat. Restauranten holdt til i President Harbitz' gate på Frogner i Oslo i en vernet villa fra 1899. Daglig leder var Nicolas F. Blomgren og kjøkkensjef var Jonathan Howell. Le Canard hadde en vinkjeller som hadde mottatt «Best of Award of Excellence» fra Winespectator. Navnet *Le Canard* betyr «anden».

Le Canard stengte dørene sommeren 2011.

## Eksterne lenker
* 
* Le Canards nettsider
Kingston Lacy

**Kingston Lacy** er en herregård i nærheten av Wimborne Minster i Dorset, England. Den eies av National Trust. 

Herregården var hovedsetet til Bankesfamilien, som hadde bodd i Corfe slott inntil dette ble ødelagt under borgerkrigen. Bygningen ble tegnet av sir Roger Pratt for Ralph Bankes, og bygget 1663&ndash;1665. Interiøret ble tegnet av Inigo Jones, og utført av hans etterfølger John Webb. Sir Charles Barry utførte store forandringer 1835&ndash;1838, blant annet nye, høye piper i hvert hjørne og senkning av bakkenivået på baksiden slik at kjelleretasjen ble synlig. 

Huset er åpent for publikum, og man kan blant annet se Willam Bankes' kunstsamling, *Det spanske rommet* med vegger kledd i forgylt lær, og Bankes' samling av egyptiske gjenstander, inkludert en obelisk som står på eiendommen. Det var i 2002 nesten 140&nbsp;000 besøkende på herregården.

På eiendommen ligger også Badbury Rings, som er et fort fra jernalderen, og den romerske veien mellom Dorchester og Old Sarum. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Informasjon om Kingston Lacy fra the National Trust (engelsk)
* Kingston Lacy Garden - informasjon om parkens historie (engelsk)
Legio VI Victrix

**Legio VI Victrix** («Den seiersrike») var en romersk legion grunnlagt av Octavian i 41 f.Kr.. Den var en søsterlegion til Legio VI Ferrata, og ble muligens oppsatt med veteraner fra denne. 

Legionens første kamp var i Perugia samme år som den ble opprettet. Den var også i kampe mot Sextus Pompeius, som okkuperte Sicilia og nektet å sende korn til Roma. I 31 f.Kr. kjempet den i slaget ved Actium mot Marcus Antonius. Neste år ble den sendt til Hispania Tarraconensis, hvor den deltok i krigen mot cantabrierne, som varte fra 25 f.Kr. til 13 f.Kr..

Legionen ble stående i Hispania i nesten et århundre, og fikk derfor tilnavnet *Hispaniensis*. Soldater fra denne legionen, og fra X Gemina, var blant de første som bosatte seg i Zaragoza. 

Tilnavnet *Victrix* ble gitt til legionen av Nero. Han var upopulær i regionen, og da guvernøren for Hispania Tarraconensis, Servius Galba, sa at han ville styrte Nero, støttet legionen Nero og utropte ham til keiser i leiren. Galba opprettet da VII Gemina, og marsjerte mot Roma, noe som utløste Neros selvmord.

## Britannia

I 119 ble legionen flyttet til Britannia av Hadrian, slik at den kunne hjelpe til med å slå ned motstand mot det romerske styret der. Victrix spilte en viktig rolle i dette, og erstattet etterhvert den underbemannede IX Hispana. I 122 begynte Victrix arbeidet med Hadrians mur, som sikret fredeligere forhold i to århundre. Tyve år senere deltok de i byggingen av Den antoninske mur, men denne ble for det meste oppgitt innen 164.

I 185 gjorde legionene i Britannia opprør, og fremmet sin egen keiserkandidat, Priscus, for å erstattet Commodus. Priscus lot seg ikke utrope til keiser, og Pertinax, som selv etterfulgte Commodus, slo ned opprøret. Kavalerigeneralen Lucius Artorius Castus, som er en av inspirasjonskildene til Arthurlegenden, gjorde tjeneste i Victrix under dette opprøret; det ser ut til at han var en av de som forble lojale mot Commodus. 

## Litteratur
* Emil Ritterling: *Legio (VI victrix)*. I: Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft (RE). Band XII,2, Stuttgart 1925, Sp. 1598–1614.
Kvikne

**Kvikne** er et bygdelag og en tidligere kommune i Innlandet. Denne fjellbygden ligger i vannskillet mellom Østerdalen og Trøndelag. Øverst i bygda har elva Orkla sitt utspring, denne renner ut i Trondheimsfjorden. Ikke langt unna har elva Tunna sitt opphav, hvilket renner nedover mot Glomma, som ender i Skagerak.
## Kommune

Kvikne kommune ble opprettet i 1838, og lå da i Hedemarkens amt/Hedmark fylke. Kommunen – med et areal på 1,153 km² – ble i 1966 delt ved at Kvikne sogn (da 664 innbyggere) ble innlemmet i Tynset kommune, og Innset sogn (da 420 innbyggere) ble innlemmet i Rennebu kommune. Den overveiende delen av kommunens areal (952 km²) ble liggende i Tynset. Fra 1970 ble gården Garlia med 5 innbyggere overført fra Tynset til Rennebu. Fra 2020 er Tynset i Innlandet fylke, mens Rennebu er i Trøndelag.

Det har vært uenighet mellom Tynset og Rennebu om grensene i Innerdalsområdet, idet grensene har stor betydning for kommunenes inntekter av eiendomsskatt fra kraftanlegget. Uenigheten er nå løst rettslig.
## Fjellbygd
Innerdalen i fjellområdene mellom Tynset og Rennebu ble neddemt ved en elektrisitetsutbygging i Orkla/Grana i 1981. Kampen mot utbygging var meget omfattende i perioden 1979–81 og regnes blant de fem største vassdragsvernekampene. Den er behandlet i dokumentarfilmen Prognose Innerdalen.

Vollan gård i Kvikne er i dag nasjonalparksenter for Forollhogna nasjonalpark. Gården ble brukt som location under filmingen av Secondløitnanten (1993).

På Kvikne er også Kvikne kobberverk, grunnlagt i 1630, som var et av Norges første kobberverk. Dette førte til at folketallet i fjellbygden steg og la et grunnlag for videre utvikling.

Kvikne kirke er ei korskirke fra 1652/1654.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kvikne.no
*  Rundt neste sving på NRK om Kvikne
Eidsbugarden

**Eidsbugarden** er et av de eldste turiststedene i Jotunheimen, og et yndet utgangspunkt for fjellturister, med sin beliggenhet 1&nbsp;060 meter over havet i vestenden av innsjøen Bygdin.

Den første hytta på Eidsbugarden ble bygd av den norske dikteren og journalisten Aasmund Olavsson Vinje i 1868. Vinje døde bare to år senere og ny eier ble Thomas Heftye, Samtidig ble hytta omgjort til turisthytte.

Allerede i 1911 kom telefonen til Eidsbugarden, samme år som Kristiania postkontor for første gang startet sesongåpent «postaabneri» der, med fru Inga Kvame som «postaabner». Poståpneriet på ble det første i Jotunheimen.

I 1968 ble en minnestøtte, gjort av billedhogger Ståle Kyllingstad, reist på Eidsbugarden til minne om Aa.O. Vinje.

I 1993 åpnet DNT-hytta Fondsbu på Eidsbugarden etter at sportsstua "Den Glade Vandrer" ble solgt ut av Eidsbugarden Hotell til DNT. Fondsbu som ligger bare 100 meter fra hotellet har over 9&nbsp;000 årlige overnattinger (2005). Det er også om lag 160 private hytter på Eidsbugarden.
Eidsbugarden Hotell gjennomgikk omfattende oppussing i 2005-2006 og 2014.

Fylkesvei 252 går inn til Eidsbugarden fra fylkesvei 53 mellom Tyin og Årdal på sommerstid, mens turister og hyttefolk blir fraktet inn med beltebiler og snøskuter på vinterstid langs beltebilruta fra Tyin til Eidsbugarden.

Festivalen Vinjerock arrangeres årlig i august på Eidsbugarden, med flere av landets største rockeartister. Festivalen ble kåret til Årets norske rockefestival i 2006 av Norsk Rockforbund. I 2009 opptrådte blant andre Marit Larsen og Bigbang på festivalen.

## Hotellet
Eidsbugarden Hotell ligger i vestenden av Bygdin. Hotellet er nyoppusset som følge av vannskader, og skiftet eier høsten 2013. Fondsbu turisthytte ligger i nærheten, og var tidligere en del av hotellets bygningsmasse under navnet "Den glade vandrer". Turisthytten ble senere skilt ut med ny tomt et stykke unna, og fikk status som DNT-hytte i 1993.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Eidsbugarden i webkamera  (Tjeneste fra AS Jotunheimen og Valdresruten Bilselskap)
* Meteorologiske data for Eidsbugarden  (Tjeneste fra AS Jotunheimen og Valdresruten Bilselskap)
* Eidsbugarden Velforening
* Vinjerock
* Eidsbugarden Hotell
Kongress

En **kongress** er en stor forsamling av mennesker, spesielt i faglig eller politisk hensikt.

En rekke lovgivende forsamlinger bruker tittelen «kongress»:

* Kongressen (USA)
* Kongressen (Filippinene)
*Nasjonalkongressen i Brasil
*Den nasjonale folkekongressen i Kina
Quincy Jones

**Quincy Delight Jones jr.** (1933–2024) var en amerikansk plateprodusent, musiker og låtskriver.

I løpet av sine år i underholdningsindustrien mottok Jones 79 Grammy Award-nominasjoner, ble tildelt 27 Grammy Awards samt æresprisen *Grammy Legends Award* i 1991. For sitt virke som komponist, arrangør, dirigent og produsent ble han i 2013 innvalgt i Rock and Roll Hall of Fame.

Quincy Jones ble først kjent som jazzmusiker, men er mest kjent som produsent for de gjennom alle tider mestselgende platene: *[[Thriller (album)|Thriller]]* av popmusikeren Michael Jackson og veldedighetssangen *[[We Are The World]]*.

Quincy Jones ble født i Chicago i Illinois i USA. Allerede i barneskolen oppdaget Jones musikken da han begynte å spille trompet. Da han var ti år flyttet familien til Bremerton i Washington, hvor Jones ble venner med en ung Ray Charles som senere lærte Jones blindeskrift. De to guttene dannet en duo og spilte ved lokale brylluper og i jazzklubber i det som nå er kjent som Pioneer Square-distriktet i Seattle.

I 1951, da han var 18 år, vant Jones et stipend til Boston Conservatory, Schillinger House i Boston, men han oppga studiene da han mottok et tilbud om å turnere som trompetist med den legendariske orkesterlederen Lionel Hampton. Mens Jones var på turne med Hampton og hans orkester oppdaget Jones at han hadde et uvanlig og unikt talent til å arrangere sanger. Jones flyttet til New York City hvor han fikk flere oppdrag som frilanser med å arrangere sanger for sangere som Sarah Vaughan, Count Basie, Duke Ellington, Gene Krupa og hans gamle venn Ray Charles.

I 1956 turnerte Jones igjen som trompetist og musikalsk leder for Dizzy Gillespie Band i Midtøsten og Sør-Amerika sponset av det amerikanske utenriksdepartementet. Da han kom tilbake til USA, fikk han en kontrakt med plateselskapet ABC Paramount Records og han begynte sin innspillingskarriere som leder av sitt eget orkester. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame og ble i 1996 tildelt MusiCares Person of the Year.

Quincy Jones har vunnet 27 Grammy Awards.

I 1961 blir han A&R hos Mercury Records og visepresident i 1964 – den første afroamerikaneren noensinne.

I 1966 arrangerer og dirigerer Count Basie Storband for Frank Sinatra i Las Vegas. Han arrangerer også sangen *[[I Wanna Be Loved]]* på albumet *[[Songs from The Swinger and Other Swingin' Songs]]* med Ann-Margret.

I 1969 skifter han valsen «In Other Words» til 4/4 og kaller den for «Fly Me to the Moon», den blir en hit.

Han produserer Michael Jacksons første tre soloalbum: *[[Off the Wall]]*, *[[Thriller (album)|Thriller]]* og *[[Bad (album)|Bad]]*.

Jones ble i 2014 utnevnt til 2. klasse (sølv) av den sørafrikanske Ordenen O. R. Tambos følgesvenner for sin innsats mot apartheid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Fotogalleri, intervju og video