open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
World Islamic Mission

**World Islamic Mission** (WIM) er en internasjonal muslimsk organisasjon av sunnimuslimer. Organisasjonen ble etablert i Mekka i 1972. WIM har avdelinger i en rekke land. Hovedkvarteret ligger i Manchester i England.

## WIM i Norge
Den norske avdelingen til WIM ble etablert i oktober 1984 av norske muslimer med pakistansk bakgrunn. Den er en av Norges største muslimske menigheter med 5 000 medlemmer. Menighetens moské ligger i Åkebergveien 28b på Grønland i Oslo. Før moskéen i Åkebergveien stod ferdig holdt menigheten til i gamle lagerlokaler i Urtegata, i Vahl videregående skole og i Borggata.

## Moskéen i Åkebergveien
Med sine 1260 kvadratmeter er moskéen i Åkebergveien Norges nest største, etter Bait-un-Nasr på Furuset, og har plass til 700 personer. Bygget har et bruttoareal på 1260 kvadratmeter fordelt på tre etasjer, galleriet og to minareter. Moskéen er stort sett finansiert av menighetens medlemmer og statlig medlemsstøtte. Det ble i tillegg lagt ned et stort dugnadsarbeid. Grunnsteinen til moskeen ble lagt 12. april 1991, men bygningen stod klar for bruk først i 1995.

Veggene både ute og inne er utsmykket med fliser fra Iran og Spania. Kalligrafi fra Koranen er sentrale motiver på flisene, og går igjen både på fasaden og på veggen foran i hovedsalen. Flisleggingen er i hovedsak utført av iranske håndverkere. Gulvet i hovedsalen dekket av et iransk teppe, og en tyrkisk lysekrone henger hovedsalen.

Ifølge religionshistoriker Anders Bettum er moskéen «med sine to vakre minareter og håndmalte persiske fliser blitt et av de fremste landemerker på Oslos østkant».

### Billedgalleri

Fil:Moskeen i Aakebergvn i Oslo 1995.jpg|*Nybygget i 1995, men ikke flislagt*
Fil:World Islamic Mission Mosque in Oslo (desembre 2013) - panoramio (57).jpg|*Minoretene fortsatt ikke flislagt i 2013*
Fil:World Islamic Mission 2.jpg|*Fasade med de to minaretene, under pågående rehabilitering* 
Fil:World Islamic Mission 3.jpg|*Balkong* 
Fil:World Islamic Mission 4.jpg|*Detalj minaret* 


## Rolle i samfunnet
Etter terrorangrepene i 2011 arrangerte menigheten ved imam Najeeb Naz en minnestund for ofrene etter tragedien, der blant andre kronprins Haakon Magnus, utenriksminister Jonas Gahr Støre, barne- og likestillingsminister Audun Lysbakken (SV) og Oslos biskop Ole Christian Kvarme deltok.

## Se også
* Islam i Norge

## Referanser


 



## Litteratur

* 
* 
*  
* 

## Eksterne lenker
* 
*
.tl

**.tl** er Øst-Timors nye nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett. Tidligere var .tp Øst-Timors toppnivådomene, og det arbeides for tiden med å overføre .tp-domenene til .tl-domener.

Tobokstavskoden «tl» kan brukes som forkortelse for landets navn på begge de to offisielle språkene: *Timor Lorosa'e* på Tetum eller *Timor Leste* på portugisisk.

Ifølge registreringsenheten har alle registranter i **.tp** automatisk blitt gitt det samme domenenavnet i **.tl**, og ingen nye **.tp** registreringer er akseptert etter oktober 2005.

Det eneste offisielle subdomenet som er i bruk er **gov.tl**, for regjeringen og departementene. For eksempel så er regjeringens portal på ''www.timor-leste.gov.tl'' 

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* IANA .tl whois informasjon 
* Registreringsnettsted for .tl domenet
Madame Terror

***Madame Terror*** er den tolvte boken i serien om Carl Gustav Gilbert Hamilton skrevet av Jan Guillou.

Boken er positivt innstilt til den amerikanske utenriksministeren Condoleezza Rice, men er kritisk til Donald Rumsfeld, Dick Cheney og George W. Bush. Guillous politiske standpunkter er fremtredende i boken.

## Handling
Yasir Arafat har rett før sin død gitt Mouna Housseini penger til å bygge opp en palestinsk flåte. Hun kjøper med Vladimir Putin's tillatelse en russisk ubåt av Alfa-klassen som modifiseres med stillegående dieselelektriske motorer i stedet for atomreaktor og med revolusjonerende moderne teknikk. Men det er et stort problem. Den russiske delen av besetningen kommer ikke overens med den palestinske. Det man trenger er en leder som både russere og palestinere kan stille seg bak. En leder som må være høy av rang, snakke russisk og engelsk og ikke minst være høyt dekorert av både russiske og palestinske myndigheter. Det virker umulig å finne en slik person, men Mouna vet om den perfekte mannen for jobben.

Carl Hamilton tilbake etter å ha levd under navnet «Hamlon» i La Jolla utenfor San Diego i USA, der han har vært under FBIs vitnebeskyttelsesprogram i 11 år, etter at han ble dømt til livsvarig fengsel i Sverige for flere mord på kurdiske angivere i Sverige. Han er lei av å leve som en annen og takker ja til tilbudet om å bli viseadmiral for den palestinske flåten.

Om bord på ubåten U1-Jerusalem tar et lite, men veldrillet mannskap på seg oppdraget om å befri Gaza fra en israelsk blokade. Det er et militært og politisk sjansespill uten sidestykke. Vil de lykkes?
## Referanser
DeSoto County

**DeSoto County** er navnet på to fylker i USA:

*DeSoto County (Florida)
*DeSoto County (Mississippi)
*De Soto County i Louisiana
Stadheim kraftverk

**Stadheim kraftverk** er et  vannkraftverk ved Stadheim, øst for Hellesylt i Stranda kommune i Møre og Romsdal.

Kraftverket utnytter et fall på 64 meter i Bygdaelva og er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin. Elva har et nedbørfelt på omkring 152&nbsp;km2, hovedsakelig i Stranda kommune og dels (ca 20&nbsp;%) i Stryn kommune.

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 24,5 GWh. Det er installert to francisturbiner hver på 2,7 MW.

Verket er eid av Tafjord Kraft. Produksjonen startet i 2001 / 2002.

Kraftstasjonen ligger i dagen, mens vannet føres fra inntaksdammen til stasjonen i en tunnel.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Tafjord Kraft: Kraftanleggene i Tafjord
Marcha Real

«**Marcha Real**» er Spanias nasjonalhymne. Den er en av få nasjonalhymner som ikke har tekst. Den er også en av de eldste i Europa; første gang den dukket opp var i 1781 i dokumentet *Libro de Ordenanza de los toques militares de la Infantería Española* av Manuel de Espinosa. I dette dokumentet finner man verket som er kalt «Marcha Granadera» eller «Marcha de Granaderos» («Bondemarsjen») av ukjent komponist. Marsjen har i enkelte perioder hatt tekst, men nå brukes bare musikken.

Forfatteren Hugo Kehrer mener at marsjen ble komponert av Fredrik den store fra Preussen, selv om det ikke fins bevis som underbygger denne påstanden. I 1770 ga kong Karl III navnet *Marcha de Honor*, og med dette begynte man å spille den i offisielle sammenhenger. Etter at en annen nasjonalhymne ble brukt under borgerkrigen, ble la Marcha Real igjen Spanias nasjonalhymne.

Den nåværende versjonen ble gjort av Francisco Grau etter godkjennelsen av den spanske grunnloven i 1978.

## Utgave benyttet under styret til [[Alfonso XIII av Spania|Alfonso XIII]]
Gloria, gloria, corona de la Patria,
soberana luz
que es oro en tu Pendón.

Vida, vida, futuro de la Patria,
que en tus ojos es
abierto corazón.

Púrpura y oro: bandera inmortal;
en tus colores, juntas, carne y alma están.

Púrpura y oro: querer y lograr;
Tú eres, bandera, el signo del humano afán.

Gloria, gloria, corona de la Patria,
soberana luz
que es oro en tu Pendón.

Púrpura y oro: bandera inmortal;
en tus colores, juntas, carne y alma están.

## Kilder
*
Ölandsbroen

**Ölandsbroen** (svensk: *Ölandsbron*) er den lengste bilbroen i Sverige, 6&nbsp;072 meter lang, seilfri høyde er 36 meter. Broen er bygget i armert betong i 155 spenn, den høyeste delen har 6 spenn med 130 meters spennvidde.

Den forbinder Öland med fastlandet ved Kalmar. Den ble åpnet i 1972, og var i flere år Europas lengste bro.

Øresundsbroen er lengre (7&nbsp;850 m), men den svenske delen er bare 5&nbsp;300 m.

Allerede i 1932 ble det fremmet et forslag i riksdagen om en fast forbindelse mellom Öland og fastlandet, det varte imidlertid til 1966 før det ble vedtatt å bygge broen og det første symbolske spadetak ble tatt 30. desember 1967.

Det ble gjort flere feil under byggingen av broen, blant annet ble det brukt saltholdig vann fra Kalmarsund til betongblandingen og broen har derfor gjennomgått flere omfattende ombygginger etter åpningen.

## Eksterne lenker
*
Vallaviktunnelen

**Vallaviktunnelen** er en tunnel på riksvei 13 i Ulvik og Voss kommuner i Vestland. Tunnelen går mellom Vallavik i Ulvik og Kollanes i Voss. Den er 7510 meter lang. Gjennomslaget i tunnelen kom 2. juli 1984 og den ble åpnet 27. april 1985.
I forbindelse med byggingen av Hardangerbrua er det bygget en rundkjøring inne i Vallaviktunnelen med arm til brua. Armen åpnet 2013.

## Trafikkutvikling
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden åpning i 2013.

## Galleri

File:Hardangerbrua juli 2010.JPG|Tunnel-innslaget i sør ved Hardangerbrua. 


## Se også
*Veitunneler i Norge
*Gullhammartunnelen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets [vegkart](https://www.vegvesen.no/vegkart/vegkart/#kartlag:geodata/hva:(~(id:67,filter:(~),farge:'1_1))/@61824,6739410,9/vegobjekt:536623632:008ec2:67)
Bente Erichsen

**Bente Erichsen** (født 1949) er en norsk filmprodusent, regissør og teatersjef. Hun var direktør ved Nobels Fredssenter fra 2005 til 2016.

## Liv og virke
Erichsen startet karrieren som journalist i *[[Vi Menn]]* 1970–1972. Deretter arbeidet hun ved Centralfilm 1972–1977 hvor hun arbeidet med reklamefilm og kortfilm. 

Fra 1979 jobbet hun som produsent i Marcusfilm og senere i Magdalenafilm hvor hun produserte 14 spillefilmer på 1980- og 1990-tallet. Hun hadde sin regidebut i 1987 med den kontroversielle spillefilmen *[[Over grensen (film)|Over grensen]]*, som handlet om ekteparet Feldmann som ble drept av to grenseloser under krigen. Året etter regisserte hun ''Folk og røvere i Kardemomme by''. 

Erichsen var initiativtaker til filmprisen Amanda (utdelt første gang i 1985) og teaterprisen Heddaprisen (utdelt første gang i 1998).

Hun har også arbeidet for Lillehammer Olympiske Organisasjonskomité (1991–1993), vært teatersjef ved Hedmark Teater 1994–1997 og Riksteatret 1997–2005. Hun hadde stillingen som direktør ved Nobels Fredssenter fra 2005 til 2016.

Fra 2006 til 2010 var hun styreleder i Amnesty Internationals norske avdeling. Hun har også vært styremedlem i NRK, Norsk filminstitutt, Black Box, Norske Film- og Videoprodusenters forening, samt styreleder i Det Åpne Teater/Dramatikkens hus, Dansens Hus og Stiklestad Nasjonale Kultursenter. Hun er pr. august 2023 styreleder i Tordenfilm, Filminvest, Operafest Røykenvik, Ensemble Allegria og Turnéteatret i Trøndelag, samt styremedlem i Nobel Center i Stockholm. 

I 1994 skrev hun boken *Kulturkollisjon* i 1994, og var samme år medforfatter på boken *Fruer på veggen*. Begge handler om tiden hun arbeidet i LOOC.

## Utmerkelser
I 2017 ble hun utnevnt til Ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for sin innsats for norsk kulturliv.

I 2020 ble hun tildelt Amandakomiteens ærespris under Amandaprisen 2020.

## Familie
Erichsen var tidligere gift med regissør Lasse Glomm, ekteskapet ble oppløst i 1988. Hun har også vært gift med Rolv Gjestland.

## Filmografi

### Som produsent

* 2000:* [[Ballen i øyet]]*, regi Catrine Telle
* 1996: *[[Maja Steinansikt]]*, regi Lars Berg
* 1995: *[[Hustruer III]]*, regi Anja Breien
* 1994: *[[Drømspel]]*, regi Unni Straume
* 1990: *[[Til en ukjent]]*, regi Unni Straume
* 1988: *[[Folk og røvere i Kardemomme by (film)|Folk og røvere i Kardemomme by]]*, regi Bente Erichsen
* 1988: *[[Sweetwater]]*, regi Lasse Glomm
* 1987: *[[Over grensen (film)|Over grensen]]*, regi Bente Erichsen
* 1985: *[[Havlandet]]*, regi Lasse Glomm
* 1985: *[[Hustruer - ti år etter]]*, regi Anja Breien
* 1984: *[[Papirfuglen]]*, regi Anja Breien
* 1983: *[[Svarte fugler]]*, regi Lasse Glomm
* 1981: *[[Zeppelin (film)|Zeppelin]]*, regi Lasse Glomm
* 1980: *[[At dere tør!]]*, regi Lasse Glomm

### Som regissør

* 1988: *[[Folk og røvere i Kardemomme by (film)|Folk og røvere i Kardemomme by]]*
* 1987: *[[Over grensen (film)|Over grensen]]*

Erichsen har i tillegg regissert flere kortfilmer og reklamefilmer.

## Bibliografi
*  
*  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over byer i Gabon

Dette er en **liste over byer i Gabon**.

Det uten sammenligning største byområde i Gabon er  Libreville. Området har 638&nbsp;219 innbyggere (1. januar 2005). Dermed bor omkring halvparten av landets befolkning i hovedstadsregionen.

I tabellen er byer med mer enn 1&nbsp;000 innbyggere tatt med. Antallet ved folketellingen i 1993 samt et beregnet folketall 1. januar 2005 er oppgitt. Folketallet omfatter byen uten forsteder. Tabellen er sortert etter folketall i 2005.
  

## Eksterne lenker
* Direction Generale de la Statistique et des Etudes Economiques
*   (engelsk, tysk, fransk og spansk)
* Befolkningstall fra http://www.citypopulation.de/Gabon.html (engelsk og tysk)
Steve Nicol

**Stephen Nicol** (født 11. desember 1961 i Irvine i Skottland) er en skotsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som spilte på det suksessrike Liverpool-laget på 1980-tallet.

## Karriere
Nicol startet sin karriere på Ayr United i 1979 og ble i 1981 hentet til Liverpool av Bob Paisley.
Han hadde der to år som reservelagsspiller før han i 1983 kom inn i førstelagsvarmen med den nye manageren Joe Fagan. Han spilte både venstre og høyreback, midstopper og midtbanespiller og trøye nummer 4 hadde han alltid uansett i hvilken rolle han måtte spille i.

Han ble i 1989 kåret til «Årets fotballspiller» av den engelske pressen. Gjennom sin karriere vant han Ligaen flere ganger han vant også Ligacupen, FA-cupen og Europacupen med dem. Han forlot klubben da han i 1995 dro til Notts County som spillende trener, men han var ikke der lenge.

På slutten av karrieren var han innom Sheffield Wednesday, West Bromwich Albion, og Doncaster Rovers før han dro til USA og spilte for Boston Bulldogs og New England Revolution som han nå er trener for og har hatt suksess som trener for dem. Han er i Norge kanskje mest kjent for å rasere Tom Sundbys karriere med en hårreisende tackling i en landskamp i 1988.

Han har 27 landskamper for Skottland og han var med og spilte for dem i VM i 1986.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Profil på LFCHistory.net 
*  Profil på Sporting-Heroes -landslaget
*  Profil på Sporting-Heroes -klubb til 1986
*  Profil på Sporting-Heroes -klubb til 1990
*  Profil på Sporting-Heroes -klubb til 1995
*  Profil på Sporting-Heroes -klubb til 1998
*  Profil hos New England Revolution
*  Kommentar om Nicol's debut-sesong i New England Revolution
Tafjord 1 kraftverk

**Tafjord 1** eller **Tafjord I** er et  vannkraftverk i Tafjord i Fjord kommune (Norddal kommune til 2020) i Møre og Romsdal. 

Kraftverket utnytter et fall på 152 meter i Tafjordelva fra reguleringsmagasin i Onilsavatnet til havnivå. Reguleringshøyden er mellom 177 og 160 moh. 

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 72 GWh. Det er  installert to francisturbiner på totalt 25 MW.

Verket er eid av Tafjord Kraft. Produksjonen i det nåværende anlegget startet i 1989.

Den første kraftstasjonen på stedet startet produksjonen i 1923 som den første av Tafjord Krafts kraftverk, og ble stanset i forbindelse med nybyggingen. Den gamle stasjonen er nesten uendret siden 1923 og har fungert som museum siden 1991. Kraftverksmuseet åpnet 15. juni 1991, med blant annet en skalamodell av et kraftverk. 

Kraftstasjonen ligger i dagen, mens vannet føres fra inntaksmagasinet til stasjonen i en tunnel.

Tafjord 1 er den lavestliggende kraftstasjonen i vassdraget og kraftverkene Tafjord 2 og Tafjord 3 ligger lenger oppe i vassdraget. Avløpet fra Tafjord 1 går i elven som ender i fjorden etter om lag 1 km, og minimumsvannføringen i elven opprettholdes ved alltid å kjøre en av turbinene. 

Onilsavatn har alene et magasinvolum på om lag 9 millioner m2, magasinkapasiteten ble økt nesten 10 ganger ved regulering av Veltdalsvatn, Zakariasvatn, Kolbeinsvatnet, Slettdalsvatn og Viksvatn. Fra 1923 til 1952 forsynte den opprinnelige Tafjord 1 Ålesund og nordre Sunnmøre med elektrisk strøm, på 1950-tallet ble de to kraftverkene oppstrøms bygget ut for å dekke behovet og Onilsavatnet tok fortsatt i mot alt avløp og tilsig oppstrøms. Etter utbyggingen av Tafjord 4 på 1960-tallet samles avløp og tilsig fra Rødalen og Reindalen i Zakariasvatnet, og føres i tunnel forbi Onilsavatnet direkte til kraftstasjonen ved fjorden.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Tafjord Kraft: Kraftanleggene i Tafjord 

## Se også
* NRK Norge Rundt 1991
Tafjord 2 kraftverk

**Tafjord II** er et  vannkraftverk ved Tafjord i Norddal kommune i Møre og Romsdal. 

Kraftverket utnytter et fall på 387 meter i Tafjordelva fra reguleringsmagasin i Heimste
Kaldhussætervatn til Onilsavatn. Reguleringshøyden er mellom 572 og 549 moh. 

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 142 GWh. Det er  installert  2 peltonturbiner på totalt 29,5 MW.

Verket er eid av Tafjord Kraft. Produksjonen startet i 1952, med utvidelse i 1955 og modernisering i 1993 

Kraftstasjonen ligger innsprengt i fjell og vannet føres fra inntaksmagasinet til stasjonen i en tunnel.

Tafjord 3 ligger lenger oppe i vassdraget og kraftverket leverer vannet videre til reguleringsmagasinet for Tafjord 1.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Tafjord Kraft: Kraftanleggene i Tafjord
Tafjord 3 kraftverk

**Tafjord III** er et  vannkraftverk ved Tafjord i Norddal kommune i Møre og Romsdal. 

Kraftverket utnytter et fall på 324 meter i Kaldhussætervassdraget mellom Slettdalsvatn og Fremste Kaldhussætervatn. Fetedalsvatn reguleres mellom 1052 og 1030 moh. Det hentes også vann fra Fagerbotnvatnet og fra Viavatnet som reguleres mellom 1001 og 965 moh.

Deler av nedbørsfeltet ligger i Stranda og Skjåk kommuner.

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 92,7 GWh. Det er  installert  en francisturbin på 22 MW.

Verket er eid av Tafjord Kraft. Produksjonen startet i 1958 og verket ble modifisert i 1990-årene.

Kraftstasjonen ligger innsprengt i fjell og vannet føres fra inntaksmagasinet til stasjonen i en tunnel. Trykktunnelen var den i verden som hadde størst trykk i råsprengt fjell da den ble bygget.

Kraftverket leverer vannet videre til reguleringsmagasinet for Tafjord II.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Tafjord Kraft: Kraftanleggene i Tafjord
Léo Malet

**Léo Malet** (født 7. mars 1909, død 3. mars 1996) var en fransk kriminalforfatter og surrealist. Flere av hans bøker har blitt filmatisert og gjort til tegneserier for voksne, sistnevnte ved Jacques Tardi.

## Liv og virke
Léo Malet gikk i lære som bankfunksjonær før han i 1925 dro foreldreløs til Paris under beskyttelse av redaktøren André Colomer som skulle øve stor innflytelse på ham i anarkistisk retning.
 
I Paris levde Malét som tigger, men under påvirkning av surrealistene slo han gjennom som chansonnier på kabaretteateret *Vache Enragée* på Montmartre. Senere begynte han å skrive og arbeidet samtidig blant annet som kontorist, filmstatist og freelance journalist (*En dehors, L'insurgé, Journal de l'Homme aux Sandales, la Revue Anarchiste, etc.*). Han skrev lyrikk og gikk inn i Groupe Surréaliste fra 1930 til 1949.

I 1940-årene begynte Malét å skrive kriminalromaner, og  i 1942 kom romanen *120, Rue de la Gare* ut. Den var begynnelsen på en lang rekke bøker om detektivhelten Nestor Burma som Malét skulle beskjeftige seg med de neste tretti årene. Spesiell er den femten binds store syklusen *[[Nouveaux Mystères de Paris]]* («Nye mysterier fra Paris»). Detektivhelten Burma beveger seg her gjennom ett av Paris' arrondissementer i hver av bøkene, og forfatteren viser seg som en bemerkelsesverdig skildrer av byen, dens atmosfære og dens hemmeligheter.

## Bibliografi (utvalg)
* *120, rue de la Gare* (1943)
* *Le cinquième procédé* (1948)
* *Le soleil naît derrière le Louvre* (1954) (første i serien «Nye mysterier fra Paris»)
* *Des kilomètres de linceuls* (1955)
* *Fièvre au Marais* (1955)
* *La nuit de Saint-Germain-des-Prés* (1955) 
* *M'as-tu vu en cadavre* (1956)
* *Brouillard au pont de Tolbiac* (1956)
* *Casse-pipe à la Nation* (1957)
* *Micmac moche au Boul' Mich' * (1957)
* *Nestor Burma court la poupée* (1971)
* *Poste restante* (1983)

## Som tegneserier
;Alle tegnet og fortalt av Jacques Tardi
* *Brouillard au pont de Tolbiac* (Casterman, 1982)
* *120, rue de la Gare* (Casterman, 1988)
* *Une gueule de bois en plomb* (Casterman, 1990)
* *Casse-pipe à la Nation* (Casterman, 1996)
* *M'as-tu vu en cadavre?* (Casterman, 2000)

## Priser
* 1948 – «Grand prix de littérature policière»
* 1958 – «Grand prix de l'humour noir» for serien *Nouveaux Mystères de Paris*.
* 1984 – «Grand Prix du Club des Détectives».

## Se også
* Nestor Burma

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bibliographie de Léo Malet en édition originale 
* Burma : comptes et faits'',
Lyngør fyr

**Lyngør fyrstasjon** er et fyr på sørspissen av Kjeholmen, like nordøst for Lyngøya i øygruppen Lyngør i  Tvedestrand kommune i Agder. Fyrbygningen er bygd i betong, med et fyrtårn inntil gavlen.

Fyret har 3. orden linseapparat med en lysvidde på 12,0 nautiske mil. Fyret kom i drift i 1879, samtidig med Homborsund fyr, og ble automatisert og avfolket i 2004. Tåkesignalet, en diafon, er bevart, men trykktankene er fjernet, så signalet blir ikke lenger brukt.

Fyret er et tidlig eksempel på betongbygging i Norge, og flere av de opprinnelige installasjonene er bevart. Som en del av landskapet og bygningene på Lyngør er fyret fredet etter kulturminneloven.

Fyret ble pusset opp i 2011. Betjentboligen og annekset på Kjeholmen, rett øst for selve fyret, driftes av Aust-Agder Turistforening som ubetjent turisthytte.

## Klima
Lyngør fyr har et moderat kystklima med relativt lite nedbør, milde vintrer, varme somrer og liten forskjell mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. met.no har drevet meteorologiske målinger på Lyngør fyr siden 1920. Målestasjonen ble automatisert i 2004. Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lyngør Vel om fyret
*
Tafjord 4 kraftverk

**Tafjord 4** eller **Tafjord IV** er et  vannkraftverk i Tafjord i Norddal kommune i Møre og Romsdal. 

Tafjord 4 utnytter fallet på 450 meter fra Zakariasvatn til fjorden. Det hentes også inn vann fra et bekkeinntak i Muldalen slik at Muldalsfossen får redusert vannføring. 

Zakariasvatnet er regulert med en 95 meter høy betongdam som var den til da høyeste demningen i Norge. Magasinkapasitet er på 70 millioner kubikkmeter vann.

Kraftverket tilføres også vann fra Tafjord 5 og Tafjord 6

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 421 GWh. Det er installert to francisturbiner på totalt 110 MW. 

Verket er eid av Tafjord Kraft. 

Konsesjon til utbygging av Tafjord IV med regulering av Zakariasvatn og overføring av Muldalsvassdraget ble gitt i 1965. «Ved kongelig resolusjon av 9. juli 1965 er bestemt:
# I medhold av lov om vassdragsreguleringer av 14. desember 1917 tillates Tafjord kraftselskap¨å regulere Rødalsvassdraget og å overfør nabovassdrag til Rødalsvassdraget samt å rå over alt vannet i Rødal og i de overførte feltene på de vilkår som er tatt inn i Industridepartementets tilråding av 9. juli 1965.
# Det fastsettes at manøvreringsreglement i samsvar med det utkast som er tatt inn i samme tilråding, som gjeldende inntil videre.»
 
Konsesjonen omfattet regulering av Zakariasvatnet (75 m reguleringshøyde), vann i Veltdalen (16 m) og Grønvatnet (17 m) samt Muldalen med elveinntak. Vann overføres fra Muldalen (nedbørsfelt 51,5 km2), bekk i Tordalen (7,4 km2) i Ottavassdraget, og Grønvatnet (27,6 km2) i Ottavassdraget.  Resolusjon fastsatte en avgift på 1 kr/nat.hk. til staten og 4 kr/nat.hk. til kommuner, av avgiften til Norddal kommune skulle 0,50 kr/nat.hk. gå til et næringsfond for Tafjord. Kraftselskapet ble også pålagt å sette ut fisk (yngel eller settefisk) i berørte områder. Betingelsen omfattet også konsesjonskraft til berørte kommuner. Produksjonen startet i 1969.

Stasjonen ligger i fjell i Tafjordbygda og vannet føres fra inntaksmagasinet til stasjonen i en tunnel. Fylkesvei 92 (Tafjordvegen) går i bro over utløpet fra stasjonen.


File:Zakariasvatn2019.jpg|Zakariasvatnet med Tafjord 5 kraftverk bak. Vann fra Tafjord 5 fanges opp av Zakariasdammen og brukes i Tafjord 4.
Fil:Zakariasdammen Tafjord 06.08.2007 06-13-00.JPG|Zakariasdammen magasinerer 70 millioner m3 vann til drift av Tafjord 4.


## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Tafjord Kraft: Kraftanleggene i Tafjord 
* Tafjord 4 og Zakariasdammen , Kraftselskapets nettsider

## Eksterne lenker
*
Ed Bradley

**Edward Rudolph «Ed» Bradley jr.** (1941–2006) var en amerikansk journalist som i mange år jobbet for CBS-programmet *[[60 Minutes]]*.

Bradley begynte som journalist under opptøyene i Philadelphia i 1960-årene. Han ble ansatt i CBS i 1967, hvor han den første tiden jobbet med radio. I 1972 ble han overført til Vietnam for å dekke Vietnamkrigen. Under denne tiden ble han såret i et granatangrep. Etter Vietnam var han sjefskorrespondent for nyhetsprogrammet *CBS Reports* (etterhvert omdøpt til *CBS Reports with Ed Bradley*) (1978–1981). I 1981 ble han en del av staben i *60 Minutes*.

Bradley døde av leukemi i 2006, 65 år gammel.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Intervju av John Sears for ''Communicator,'' august 2000
*
Terracina

**Terracina** er en by i den italienske provinsen Latina i Lazio-regionen. Byen hadde i 2011 litt over 44 657 innbyggere, men innbyggertallet mangedobles i sommermånedene.

## Historie

I antikken gikk Terracina under navnene Tarracina eller Anxur. Allerede i 519 f.Kr. kom byen under romersk herredømme, men navnet Tarracina tyder på at byen har aner tilbake til etruskernes storhetstid. Volsci-folket i fjellene kjempet i flere år mot romerne om kontroll over byen. Anxur var volscienes navn på byen. Terracina lå strategisk til og ble enda viktigere da Via Appia ble lagt gjennom byen i 312 f.Kr. Terracina har senere vært styrt av mektige romerske familier og før Italias samling var byen en del av Vatikanstaten.

I dag er byen et populært feriested, først og fremst for italienere, men i de senere år har også skandinaviske turister oppdaget byen for alvor.

## Severdigheter
Severdigheter er blant andre Jupiter Anxur-tempelet på toppen av det 227 meter høye Monte Sant Angelo. Tempelet ble påbegynt i det fjerde århundre f.Kr., men de fleste ruinene stammer fra første og andre århundre f.Kr. I middelalderen ble det bygget et kloster og en kirke dedikert til erkeengelen Mikael oppå de gamle tempelruinene.

## Infrastruktur

Jernbanelinjen Priverno-Fossanova til Terracina ble rammet av steinskred den 20. september 2012 og siden da har det ikke gått tog til Terracina. For å ta tog til Roma eller Napoli må man til stasjonen Priverno-Fossanova eller Monte San Biagio. Begge stasjoner kan nås med buss.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Turistinformasjon på diverse språk
Tafjord 5 kraftverk

**Tafjord 5** er et  vannkraftverk ved Tafjord i Norddal kommune i Møre og Romsdal. 

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 320 GWh. Det er installert  en peltonturbin på 82,7 MW.

Verket er eid av Tafjord Kraft. Produksjonen startet i 1982 og den ble utvidet i 1985.

Tafjord 5 utnytter fallet på 823 og 709 meter fra to inntaksmagasin med ulike høyder til Zakariasvatnet. Stasjonen kan veksle mellom vann fra de to magasinene med ulik fallhøyde. Stasjonen er plassert 1000 meter inne i fjellet på grunn av det store trykket som fallhøyden gir. Anlegget satte i sin tid verdensrekord i høyeste råsprengte trykksjakt. Avløpet går til Zakarisvatn og vannet utnyttes videre i Tafjord 4.

Brusebotn og Grønvatnet i Skjåk reguleres mellom 1&nbsp;273 og 1&nbsp;255 meter og mottar også vann fra Tafjord 6. Det hentes også inn vann fra Øvre Hulderhoppvatnet, Smettevatn og Heimste og Fremste Vetledalsvatn samt noen bekkeinntak. Deler av nedslagsfeltet (omkring 35 km²) ligger i Skjåk kommune (Vulus nedbørsfelt som er en sideelv til Otta (elv)). Nedbørsfeltet utgjør totalt omkring 104 km² og magasinkapasiteten er på 158 millioner m3.

Stasjonen ligger i 1&nbsp;000 meter inne i fjellet i Rødalen ved Zakariasvatn som er magasin for Tafjord IV.

Opprinnelig ble det planlagt tre kraftstasjoner Rødalen, men i stedet ble det bygget en stasjon som kunne håndtere vann fra magasiner med ulik høyde. Planleggingen begynte i 1973 og søknad om konsesjon ble levert i 1974. Konsesjon ble gitt i juni 1977 og anleggsarbeidet tok til i oktober 1977, første byggetrinn var klart i 1982. Det ble bygget en rekke tunneler, blant annet en overføringstunnel på over 8 km. I forbindelse med utbyggingen ble det fremmet krav om vei til Tafjord til erstatning for ferge. 

Noen av tunnelene som inngår
* Overføringstunnel (tverrsnitt 8 m2) Vikvatn-Brusebotn 2,3 km
* Overføringstunnel (tverrsnitt 8 m2) Fremste Smettevatn-Nedre Koppane 8 km
* To tilløpstunneler (tverrsnitt 10 m2) 2,6 og 2,3 km
* Trykktunneler 618 m og 1540 m
* Avløpstunnel (tverrsnitt 16 m2) 810 m
* Adkomstunnel (tverrsnitt 36 m2) 925 m

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Tafjord Kraft: Kraftanleggene i Tafjord
Steigarsau

**Steigarsau** er en sauerase som ble utviklet hovedsakelig i Steigen fra 1880 og utover.Opprinnelsen er stedegen sau som ble krysset med importert Sjeviotsau og senere Southerlandsau. Den er en rolig, middelstor, godt kjøttsatt sau, med stor andel tvillinger og trillinger, samt gode morsegenskaper. Sammen med de to andre, opprinnelig blandingsrasene, Dalasau og Rygjasau er Steigarsauen i ferd med å bevege seg mot en felles *crossbreed-type* som kaller Norsk kvit sau.

## Referanser
Tafjord 6 kraftverk

**Tafjord 6** eller **Tafjord VI** er et  vannkraftverk i Norddal kommune i Møre og Romsdal. Stasjonen ligger i fjellet mellom Skjåk og Tafjord, ved Brusebotnvatn, på 1279 meters høyde og er den høyeste beliggende i Norge. Produksjonen foregår stort sett om vinteren.

Tafjord 6 utnytter fallet på 40 meter mellom Viksvatn og Brusebotnvatn. Viksvatn reguleres mellom 1319 og 1299 moh. 

Det overføres også vann fra Tjønna pumpekraftverk og flere bekkeinntak.

Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 3,6 GWh. Det er  installert  en francisturbin på 2 MW.

Produksjonen startet i 1993 og verket er eid av Tafjord Kraftproduksjon AS. 

Kraftstasjonen ble bygget for å utnytte vannet i en eksisterende tappetunnel og vannet fra kraftverket brukes videre i Tafjord 5.

NVE har ført opp dette kraftverket i Glommavassdraget. NVE sin kommentar: "Det er en del av Glommavassdraget som er overført Tafjord og selve kraftstasjonspunktet ligger i Glomma. Men inntaket til Tafjord 6 er i Tafjordvassdraget."

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Kraftanleggene i Tafjord
Chester-le-Street (distrikt)

**Chester-le-Street** er et administrativt distrikt i Durham i England. Det har navn etter administrasjonssenteret Chester-le-Street. 

Distriktet ble opprettet 1. april 1974, ved at byen Chester-le-Street ble slått sammen med Chester-le-Street landdistrikt. 

## Steder i distriktet

* Beamish
* Chester-le-Street
* Great Lumley
* Pelton, Pelton Fell, Perkinsville, Picktree
* Ouston
* Sacriston
Kadambini Ganguly

**Kadambini Ganguly** (1861–1923) var en av de første kvinner som tok universitetsutdannelse i Britisk India og den første kvinnelige indiske legen utdannet i europeisk medisin. Etter studier i India reiste hun i 1892 til Storbritannia og studerte der medisin i Glasgow, Edinburgh og Dublin. 

Etter fullførte studier reiste hun tilbake til India og åpnet etterhvert egen praksis.

## Eksterne lenker
* University of Calcutta – viktige hendelser, Kadambini Ganguly og Chandramukhi Basu ble Indias første kvinnelige akademikere i 1882
Åkrafjordtunnelen

**Åkrafjordtunnelen** er en tunnel på europavei 134 i Etne kommune i Vestland. Tunnelen går mellom Teigland og Sævareid, og avløste et svingete veiparti langs Åkrafjorden. Tunnelen er 7404 meter lang, og den ble åpnet 15. juli 2000. Veien gjennom tunnelen het tidligere riksvei 11 og E76.

I likhet med mange andre tunneler i Norge er Åkrafjordtunnelen noe plaget med kondens. Kondensen kan føre til farlige situasjoner fordi bilrutene plutselig dugger når en kjører inn i tunnelen.

Åkrafjordtunnelen ble sammen med flere andre tunneler på E134, for eksempel Stordalstunnelen, Markhustunnelen og Rullestadtunnelen, delvis finansiert med bompenger. En bompengestasjon var plassert ved Langefoss fra 1991 til 2021. 
## Se også
*Veitunneler i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* The World's Longest Tunnel Page
Mike Riley

**Michael Anthony Riley** (født 17. desember 1964 i Rotherham, England) er en tidligere engelsk fotballdommer. Riley er nå sjef for *Professional Game Match Officials Board*. Det er Mike Riley som setter opp dommeroppsettet for Premier League.

Riley dømte EM i fotball 2004 (2 kamper).

I 2002 dømte han FA-cupfinalen mellom Arsenal og Chelsea FC, i 2004 var det Carling Cup-finalen mellom Bolton Wanderers og Middlesbrough FC og i 2005 var det play-off-finalen i The Championship mellom West Ham United og Preston North End.

Han har dømt flere landskamper både i EM, VM-kvalik og EM-kvalik. 
24. mars 2007 dømte Riley dømme EM-kvalifiseringskampen mellom  og  på Ullevaal Stadion.

Riley har dømt 23 kamper i Mesterligaen, syv kamper i UEFA-cupen, 39 kamper i FA-cupen og 283 kamper i Premier League.

## [[FA Premier League 2008/09]]

## [[Premier League 2007/08]]

## [[Premier League 2006/07]]

## Premier League-karriere

## FA-cup-karriere

## Mesterligakarriere

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Mike Rileys profil på Professional Game Match Officials (PGMOL) offisielle side
Derek Harold Richard Barton

**Derek Harold Richard Barton** (født 8. september 1918 i Gravesend, Kent, død 16. mars 1998 i College Station, Texas) var en britisk fysikalsk kjemiker og mottok nobelprisen i kjemi i 1969 sammen med nordmannen Odd Hassel.

Barton ble i 1972 utnevnt til Knight Bachelor og derved adlet. Han fikk da rett til å føre tiltaleformen *[[sir]]* foran sitt navn.

## Priser (utvalg)
* 1995 – Priestleymedaljen
* 1980 – Copleymedaljen
* 1969 – Nobelprisen i kjemi 
* 1961 – Davymedaljen
* 1949 – Corday-Morgan-medaljen

## Referanser


## Eksterne lenker
Frudalstunnelen

**Frudalstunnelen** er en veitunnel på riksvei 5 i Sogndal kommune i Vestland. Tunnelen går mellom Frudalen og Berge. Den er  meter lang, og ble åpnet 29. oktober 1994. Frudalstunnelen er en del av veiforbindelsen mellom Sogndal og Fjærland.

Det er ikke tillatt for fotgjengere og syklister å ferdes i Frudalstunnelen.

15. juni 2020 brøt det ut brann i et vogntog ca. 1 km inne i tunnelen. Brannen ble slukket med brannslukningsapparater av føreren av vogntoget og en bilist.

4. august 2021 ble tunnelen stengt på grunn av brann i en bobil. Brannen startet i bobilens motor og ble raskt slukket av eieren, men tunnelen ble fylt av røyk. Det hele skjedde fire kilometer inn fra Sogndalsiden. Politiet fikk melding om brannen like før 12.30. Ingen ble skadd i episoden, men fem personer ble sjekket av helsepersonell på stedet .

## Se også
*Veitunneler i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* The World's Longest Tunnel Page
Gud – en vrangforestilling

***Gud &ndash; en vrangforestilling*** (2006, original tittel *The God Delusion*) er en religionskritisk bok av den britiske etologen og evolusjonsteoretikeren Richard Dawkins. Den engelskspråklige utgaven har solgt over én og en halv million eksemplarer og blitt oversatt til 31 andre språk.

I denne boken argumenterer Dawkins for at troen på en personlig, overnaturlig skaper eller guddom må anses som en vrangforestilling og feilaktig oppfatning som fastholdes av de troende til tross for sterke motbevis. 

Dawkins skriver at *Gud: en vrangforestilling* inneholder fire «bevissthetshevende» meldinger:
* Ateister kan være glade, balanserte, moralske og intellektuelt modne.
* Naturlig utvalg og lignende vitenskapelige teorier er overlegne en «guds-hypotese», illusjonen om intelligent design, når det gjelder å forklare den levende verden og kosmos.
* Barn bør ikke bli stemplet med sine foreldres religion. Termer som «et katolsk barn» eller «et muslimsk barn» burde få folk til å rygge.
* Ateister bør være stolte, ikke apologetiske, fordi ateisme er et tegn på et sunt, uavhengig sinn.

## Utgivelsesdetaljer
* *The God Delusion* (innbundet). Bantam Books 2006. ISBN 0-618-68000-4
* *Gud, en vrangforestilling* (innbundet). Oversatt til norsk av Finn B. Larsen og Ingrid Sande Larsen. Monstro Bok 2007. ISBN 978-82-92769-02-7

## Se også
* Ateisme
* Richard Dawkins
* Gud

## Referanser


## Eksterne lenker
*  En tale for ateisme - anmeldelse i Aftenposten
*  Forfriskende religionskritikk - anmeldelse på forskning.no
*  Beskrivelse av ''The God Delusion'' på det offisielle nettstedet til The Richard Dawkins Foundation
*  Newsnight Book Club - utdrag fra *The God Delusion*
Sportsklubben Rollon

**Sportsklubben Rollon** ble grunnlagt i Ålesund 20. februar 1914. Klubben er oppkalt etter Rollo fra Normandie (fransk *Rollon*), som antas å være identisk med den sunnmørske vikinghøvdingen Gange-Rolv, og som også avbildes i klubbens blå-hvite fane. Klubbens farger er blått og hvitt. 

I etterkrigstiden gikk klubben mellom 2. og 3. nivå i norsk fotball, og ved omleggingen i 62/63 havnet klubben på fjerde nivå. I de neste årene gikk klubben mellom 3. og 4. nivå, før det begynte å bli dårligere mot slutten av 1980-tallet. I 1995 trakk klubben A-laget sitt, men toppsatsingen ble gjenetablert i 2000, og i 2006 var laget i 3. divisjon. Oppholdet ble imidlertid kortvarig, og klubben havnet på nest sisteplass og rykket ned. I 2009 spilte klubben igjen i 3. divisjon og endte på 4. plass, men rykket ned igjen i 2010. I 2016 hadde klubben et siste opprykk, og endte igjen på nest sisteplass. Rollons A-lag har nå befestet seg i øverste del av 4. divisjon og kan de siste årene vise til tre strake tredjeplasser hhv. i 2019, 2021 og 2022, etter at 2020-sesongen ikke ble spilt. I 2023 havnet klubben på en fjerdeplass i serien. 
## Tabell

## Rollonbana
I 1954 fikk Rollon egen fotballbane med grusdekke og tilhørende klubbhus. Da denne ikke hadde nødvendige internasjonale mål eller standard ble den gamle Rollonbana solgt. Ny naturgressbane og nytt klubbhus ble anlagt i bydelen Larsgården. Den nye Rollonbana ble offisielt åpnet 16. mai 1985.      

I 2013 fikk skiftet klubben ut gressteppe og har nå kunstgress på Rollonbana.    

1. januar 2021 ble navnet på stadionanlegget endret til Fjordlaks Arena.     

## Rollon Supporters
Rollons supportere kaller seg «Blue Army» og «Miljoet».

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Uavhengig supporterside
Fodnestunnelen

**Fodnestunnelen** er en tunnel på riksvei 5 i Lærdal kommune i Vestland. Tunnelen går mellom Lærdalsøyri og Aspevik. Den er 6604 meter lang, og ble åpnet 25 sept. 1995.

Det er ikke tilltatt for fotgjengere og syklister å ferdes i Fodnestunnelen.

## Se også

*Veitunneler i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* The World's Longest Tunnel Page
Ove Thorsheim

**Ove Thorsheim** (født 1949) er en norsk diplomat og ambassadør.

Thorsheim er cand. philol. fra Universitetet i Bergen med fransk hovedfag (1976). Han arbeidet dertter et par år offshore på en oljeplattform, før han i 1979 ble tilsatt i Utenriksdepartementet. Han har også vært offiser i Forsvaret. 
## Posteringer
* 1979 tilsatt i Utenriksdepartementet (UD)
* 1981–1984 visekonsul ved konsulatet i Cape Town, Sør-Afrika
* 1984–1986 ambassadesekretær ved Norges delegasjon til FN og andre internasjonale organisasjoner|Norge faste delegasjon i Genève.
* 1988-          byråsjef i UD
* 1990 fungerede pressetalsmann i UD
* 1990–1996 ambassaderåd ved Norges ambassade i Paris
* 1996–2000 avdelingsdirektør i handelspolitisk avdeling i UD i Oslo
* 2000–2004 ambassadør ved Norges ambassade i Canberra, Australia. Sideakkreditert til  Wellington på New Zealand, Rarotonga på Cookøyene, Nuku'alofa på Tonga, Suva på Fiji og Port Moresby på Papua Ny-Guinea
:Thorsheim var ombord under flyktningedramaet på MS Tampa i august 2001 og fikk ikke forlate båten på mange dager
* 2005–2007 ambassadør ved Norges ambassade i Pretoria, Sør-Afrika. Sideakkreditert til Windhoek i Namibia
* 2007–2011 ekspedisjonssjef i avdeling for kultur og protokoll i UD
* 2011–2016 ambassadør ved Norges ambassade i Lisboa, Portugal. Sideakkreditert til Praia på Kapp Verde

## Premier
* 2006 kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden. 
* 2008 storkorset av Infante Dom Henriks orden i Portugal
* 2011 storkommandørkorset av Litauens fortjenstorden i forbindelse med statsbesøk fra Litauens president.
## Referanser
Arild Bjørndal

**Arild Bjørndal** (født 1956) er en norsk samfunnsmedisiner som har barn og unges psykiske helse som sitt fagfelt. Han har siden 2021 vært ansatt som direktør ved Centre for Evidence and Implementation. Han har utgitt flere bøker innen sitt fagområdet.   

Bjørndal tok en doktorgrad i 1991. Avhandlingen handlet om psykofarmakaforbruket i Norge.  

På 1990-tallet var Bjørndal leder for helsetjenesteforskningen på Folkehelseinstituttet og senere for Avdeling for samfunnsmedisin på samme sted. Han var hadde stilling som professor II ved Universitetet i Oslo 1996–2020, hvor han blant annet underviste i samfunnsmedisin og kunnskapshåndtering. Fra 2002 til 2004 var han leder for Divisjon for kunnskapshåndtering i Sosial- og helsedirektoratet, og fra 2004–2010 fagdirektør i Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten (som nå er en del av Folkehelseinstituttet). I 2010 ble han tilsatt som direktør i RBUP Øst og Sør. I 2015–2016 var han "visiting scholar" ved Harvard University, der han arbeidet med policyutvikling på psykisk helse- og rusfeltet. Han var direktør i Regionsenter for barn og unges psykiske helse i Helseregion øst og sør (RBUP) fra 2010 til 2018 og leder for Stiftelsen Pilar fra 2018–2021.  I 2021 overtok han stillingen som direktør ved Centre for Evidence and Implementation.   

Bjørndal har hatt flere verv og er styreleder i Forandringsfabrikken, en stiftelse som kartlegger barns erfaringer med de tjenestene samfunnet tilbyr dem. Han har hatt styreverv i organisasjonene Barndom for livet og Atelier Blekksprut. Internasjonalt var han med fra starten av i Cochranesamarbeidet – og i The Campbell Collaboration, der han også var styreleder i perioden 2007–2014. Det kan også nevnes at han var en av initiativtakerne til Nasjonalt kunnskapssenter for helsetjenesten og til det elektroniske Helsebiblioteket.    

Bjørndal har skrevet en rekke artikler og flere lærebøker innen medisin og samfunnsfag.

## Utmerkelser
Bjørndal ble i 2018 tildelt The Leonard E. Gibbs Award (sammen med Michael de Vibe) for en systematisk oversikt om mindfulnessbaserte intervensjoner for bedre helse. I 1983 fikk han H.M. Kongens gullmedalje ved Universitetet i Oslo for forskning han gjorde mens han var student.

## Referanser
Transportøkonomisk institutt

**Transportøkonomisk institutt** (**TØI**) er en norsk stiftelse med oppgave å drive og fremme samferdsels&shy;forskning til nytte for norsk samfunns- og næringsliv. TØI skal også formidle informasjon om forsknings&shy;resultater og bidra til at forsknings&shy;resultatene blir nyttiggjort i samfunnet gjennom samarbeid med brukerne. TØI jobber med oppdrags&shy;forskning.

Transportøkonomisk institutt ble opprettet i 1958 som et utvalg, og ble i 1964 et institutt tilknyttet Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd, senere integrert i Norges forskningsråd). Instituttet ble en fristilt privat stiftelse i 1986.

TØI holder til i Forskningsparken i Oslo og har omkring 80 forskerårsverk (blant annet ingeniører, sosiologer, økonomer, statsvitere, geografer og psykologer) gjennomfører forsknings- og utrednings&shy;oppdrag innenfor områder som trafikksikkerhet, kollektiv&shy;transport, miljø, reisevaner, reiseliv, byutvikling, beslutnings&shy;prosesser, transportøkonomi og næringslivets transportbehov.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jesper Odelberg

**Jesper Odelberg** (født 23. juli 1970) er en svensk standupkomiker og musiker. Han er mest kjent i Norge for sine innslag i Rikets røst der han blant annet har startet bandet Boys on Wheels og testet diverse yrker.

Odelberg har cerebral parese, hvilket blant annet medfører at han sitter i rullestol. Han er kjent for å bruke sin funksjonshemning i innslag, blant annet ved å spille cp-rammet akupunktør overfor intetanende personer og i det nevnte bandet Boys on Wheels

Allerede som femåring begynte han å drømme om å bli artist, etter å ha vært med onkelen «Jota», som var gitarist i bandet Jigs, på turné. Som syvåring hadde han sin første sceneopptreden da han fremførte Boney Ms «Daddy Cool». Odelberg er utdannet ved Ljungskiles Folkhögskolas Musikinriktade allmännlinje (1989–1990).

Skolekameraten Carl-Einar Häckner satte høsten 1993 opp et stykke på Backa Teater, og trengte innspill fra en rullestolbruker på en rolletolkning. Han koblet inn Odelberg, som endte med å få fast stilling ved teateret i årene 1994–1998. Mens han arbeidet der ble han oppdaget av dramaturgen Lena Fridell, som gjorde mye for hans videre karriere. 

I 1997 fikk han sitt store gjennombrudd på *[[Släng dig i brunnen]]*, et svensk fjernsynsoverført standup-show. Han ble svært populær etter sin opptreden der, og har siden vært med på en rekke prosjekter.

Hans produksjoner er «Musik i Väst», «Den onde den gode den fule», «Är du CP, eller?» samt show med Lasse Lindroth. Odelberg har dessuten medvirket i filmen, *[[Livet är en schlager]]*. 

Han er bror av musikeren Joakim Odelberg, kjent under artistnavnet «Leo». 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Jesper Odelbergs Offisielle hjemmeside
Tampa (andre betydninger)

**Tampa** kan vise til:

*Tampa – en by i Florida, USA
*Tampa – en by i Kansas, USA
*MS «Tampa» – et norsk lasteskip
Boulder

**Boulder** er en by i Boulder County i den amerikanske delstaten Colorado. I 2008 hadde den 91&nbsp;685 innbyggere, en nedgang fra folketellingen i 2000. Byen ligger i en høyde av 1&nbsp;655 m og ligger omtrent 40&nbsp;km nordvest for delstatshovedstaden Denver. Byen ligger ved Rocky Mountains og Rocky Mountains nasjonalpark.

## Universitet og forskningsinstitusjoner
I Boulder ligger den største universitetscampusen i Colorado &ndash; *[[University of Colorado at Boulder]]*. Både National Oceanic and Atmospheric Administration (NOAA) og NCAR har store forskningsanlegg i byen. Hav- og atmosfæreforskere fra hele verden kommer regelmessig til Boulder i forbindelse med ulike forskningsprosjekter, og universitetet rangeres på topp når det gjelder atmosfæriske studier (*Shanghai Ranking* i 2018, 2019, 2020, 2021 og 2022 *Global Ranking of Academic Subjects*).

## Boulder i media
Det har vært stort fokus på byen i forbindelse med drapet på seks år gamle JonBenét Ramsey juledag 1996. Saken er blitt til spillefilm, tv-serier og en lang rekke *[[youTube]]*-podkaster, men er pr 2025 uløst.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
André Colomer

**André Colomer** (født 4. desember 1886 i Cerbère, død 7. oktober 1931 i Moskva) var en fransk dikter, individualistisk anarkist og til slutt kommunist.

Colomer vokste opp i Paris og oppdaget tolv år gammel det anarkistiske idealet da han ble undervist i Émile Zolas forfatterskap. Han gikk på gymnas i Bordeaux, tok den forberedende skolen Louis-le-grand i Paris for å kvalifisere seg til École normale supérieure, men lyktes ikke. Han avtjente isteden militærtjeneste i Perpignan i 1906.

Etter en kort periode å ha forsøkt seg som lærer installerte han seg i Paris, der han ble journalist.
I 1913 grunnla han tidsskriftet l'Action d'art sammen med Manuel Devaldès og Gérard de Lacaze-Duthiers. Etter å ha nektet å møte til en militær øvelse flyktet han til Italia. Da landet gikk inn i 1. verdenskrig i 1915 ble han tvunget til å gå i dekning. Han ble imidlertid syk og måtte la seg arrestere, og ble overført til Perpignan. Han ble løslatt på dagen til våpenhvilen.

Han tok opp igjen utgivelsen av l'Action d'art og grunnla en fagforening for forfattere og dramatikere. I 1927 løsrev han seg fra anarkismen for å bli en «virkelig kommunist». Han ble sterkt kritisert av sine anarkistiske venner for dette. Han flyttet til slutt til Moskva, der han døde som en syk mann i 1931.

## Referanser