open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Slaget ved Maserfield

**Slaget ved Maserfield** (eller Maserfeld) ble utkjempet 5. august 642 mellom de angelsaksiske kongene Oswald av Northumbria og Penda av Mercia. Slaget endte i seier for Penda, mens Oswald falt.

## Forhistorie
Etter at Oswalds onkel Edwin av Northumbria falt i slaget ved Hatfield Chase i 633, hadde Mercia vært det dominerende riket i Nord-England. Oswald hadde hevnet sin onkels død i slaget ved Heavenfield i 634, der Cadwallon ap Cadfan av Gwynedd falt. I 642 var han klar for å møte den andre hovedpersonen fra Hatfield Chase, Penda. 

## Selve slaget
Hærene møttes ved Maserfield, som nå heter Oswestry («Oswalds tre») i det dagens Shropshire. Penda hadde med seg walisiske allierte fra kongedømmene Powys, Gwynedd og Pengwern. 

Ingenting er kjent om slagets gang utover utfallet. Ifølge *Historia Brittonum* og  *Annales Cambriae* seiret Penda, og Oswald falt. Penda skjendet Oswalds lik, som ble skåret i stykker. Hodet og armene ble satt på stokker, mens kroppen ble hengt opp i et tre, derav det senere navnet på stedet. Fordi Penda var hedning og Oswald kristen, ble Oswald regnet som martyr og helgen. Beda nevner flere mirakler som skal ha skjedd ved hans relikvier.

## Konsekvenser
Seieren ved Maserfield befestet Pendas overtak over northumbrierne, som han beholdt inntil sin død i slaget ved Winwaed i 655. Mange holder det som mulig at Eowa var den dominerende konge i Mercia og at han behersket det nordlige Mercia, mens Penda bare regjerte over de sørlige områdene. Dette turde også forklare hvorfor *Historia Brittonum* bare tilskriver Penda ti regjeringsår, mens Beda skriver 22 år.

Som en konsekvens av slaget valgte den sørlige del av Northumbria (Deira) en egen konge, nemlig Oswine, mens den nordlige - Bernicia - ble regjert av  Oswalds bror Oswiu. I så måte innebar slaget en tydelig svekkelse av den northumbriske maktstilling. Denne tilstand skulle vedvare til etter slaget ved Winwaed i år 655; det kunne heller ikke mordet på Oswine i 651 endre noe på, et mord som ble beordret av Oswiu.

## Referanser


## Litteratur
* Beda: *[[Historia ecclesiastica gentis Anglorum]]*, Book III, Chapters IX–XII. 
* Llywarch Hen (attribution) (c.9th century). Canu Heledd.
* Remfry, P.M.: *Annales Cambriae.  A Translation of Harleian 3859; PRO E.164/1; Cottonian Domitian, A 1; Exeter Cathedral Library MS. 3514 and MS Exchequer DB Neath, PRO E* ()
Pybba av Mercia

**Pybba** (født ca. 570, død 606 eller 615) var konge av Mercia i England. Han var sønn av Creoda. Navnene Pybba og Penda er sannsynligvis av britisk keltisk opphav snarere enn germansk.

Tidlige kilder er uklare når det gjelder datoer. Han skal ifølge en kilde ha blitt innsatt som konge i 593, men det finnes ikke noen klare holdepunkter for dette årstallet. I den Angelsaksiske krønike er han bare nevnt som faren til Penda, uten ytterligere detaljer.

Ifølge en kilde ble han etterfulgt av Cearl, som hersket inntil sønnen Penda tok makten i 626.

## Referanser
Minnesegmentsfeil

En **minnesegmentsfeil** (engelsk: **segmentation fault**, ofte forkortet til **segfault**) er en bestemt feilsituasjon som kan oppstå under kjøring av programvare. En minnesegmentsfeil oppstår når en prosess forsøker å aksessere en minneposisjon utenfor sitt tillatte område, eller forsøker å aksessere dette minnet på en måte den ikke har tillatelse til (f.eks. å prøve å skrive til et skrivebeskyttet område).

Segmentering er en tilnærming til minnestyring og beskyttelse i et operativsystem. Denne metoden har for det meste blitt erstattet av minneveksling, men mye av terminologien fra segmentering brukes fremdeles, som nettopp «minnesegmentsfeil». Noen operativsystemer har fremdeles segmentering på et logisk nivå, selv om minneveksling brukes som hovedpolisen for minnestyring.

UNIX-programmerere bruker ofte begrepet synonymt med «segmentation violation» og det tilknyttede signalet, SIGSEGV.

På Microsoft Windows brukes begrepet «General protection fault».

## Eksempel

Her er et eksempel på hvordan man kan skrive et program i ANSI C som skaper en minnesegmentsfeil:

  #include 
  
  int main()
  {
    memset((char *)0x0, 42, 200);
  }

Om man kompilerer og kjører dette på Linux, får man følgende:

  % gcc -o segfault segfault.c
  % ./segfault
  Minnesegmentsfeil
  %

Backtrace fra gdb:

  Program received signal SIGSEGV, Segmentation fault.
  0x40089357 in memset () from /lib/libc.so.6
  (gdb) bt
  #0  0x40089357 in memset () from /lib/libc.so.6
  #1  0x40012280 in _rtld_global () from /lib/ld-linux.so.2
  #2  0x080483b0 in main ()
Domnal Brecc av Dalriada

**Domnall Brecc** (walisisk: *Dyfnwal Frych*; engelsk: *Donald den fregnete*; død 642 i Strathcarron) var konge av Dál Riata i det som er dagens Skottland, fra rundt 629 og fram til 642. Han var sønn av Eochaid Buide.

## Liv og virke
Han dukker opp i de historiske kildene først i 622 da Tigernach-annalene rapporterer at han var tilstede ved slaget ved Cend Delgthen, et sted som antagelig var i østlige midtlandet av Irland, som en alliert av Conall Guthbinn av Clann Cholmáin. Dette er det eneste slaget som er kjent hvor Domnall Brecc kjempet på den seirende siden.

Domnall gikk på fire nederlag etter at han brøt Dál Riatas allianse med klanen Cenél Conaill av Uí Néill. I Irland ble Domnall og hans allierte Congal Cáech av Dál nAraidi beseiret av Domnall mac Áedo av Cenél Conaill, overkonge av Irland, i slaget ved Mag Rath (Moira i County Down i Nord-Irland) i 637. Han gikk også på et nederlag mot pikterne i 635 og 638, og til sist for Eugein I av Alt Clut ved Strathcarron i 642, hvor han ble drept.

Et vers lagt inn i den gamle walisiske diktet *[[Y Gododdin]]* omtaler disse hendelser (i engelsk oversettelse):

::* I saw an array that came from [[Kintyre|Pentir]],*

::*And bore themselves splendidly around the conflagration.*
::*I saw a second one, rapidly descending from their township,*
::*Who had risen at the word of the grandson of Nwython.*
::*I saw great sturdy men who came with the dawn,*
::*And the head of Dyfnwal Frych, ravens gnawed it.*

Domnalls sønn Domangart mac Domnaill ble senere konge av Dál Riata og fra ham nedstammet senere konger av Cenél nGabráin. En annen sønn, Cathasach, døde en gang rundt 650, og en sønnesønn av Domnall, også kalt for Cathasach, døde ca. 688. Han ble etterfulgt av sin sønn Ferchar.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''CELT: Corpus of Electronic Texts'' ved University College Cork. De omfatter *[[Ulster-annalene]]*, *[[Tigernach-annalene]]*, *[[Annalene av de fire mesterne]]* og *[[Inisfallen-annalene]]*, *[[Chronicon Scotorum]]*, *[[Lebor Bretnach]]* (som inkluderer *[[Duan Albanach]]*), genealogier, og ulike helgenbiografier. De fleste er oversatt til engelsk og andre oversettelser er på gang.
Emanuel Lasker

**Emanuel Lasker** (1868–1941) var en tysk sjakkspiller og matematiker. 

Lasker ble den andre offisielle verdensmesteren i sjakk da han i 1894 slo Wilhelm Steinitz i New York City, Philadelphia og Montreal med sifrene 12–7 (ti seire, fire remiser og fem tap). Han vant også en revansjekamp mot Steinitz i Moskva 1896/1897 med sifrene 12,5–4,5. Lasker forsvarte verdensmestertittelen i 27 år, lenger enn noen annen. 

I 1911 ønsket José Raúl Capablanca å spille om verdensmestertittelen, men av ulike grunner ble oppgjøret lenge ikke noe av. Dette skyldes  ikke minst at Lasker krevede uvanlig høye prispenger, i tillegg til at første verdenskrig kom i mellom. I 1920 ba Lasker om å få trekke seg tilbake og gi tittelen til Capablanca, men Capablanca ønsket å slå Lasker i en tittelkamp, noe han gjorde i 1921. 

Lasker er kjent for en «psykologisk» spillemetode som framfor alt kjennetegnes ved at han gjerne valgte et annet trekk enn det objektivt sterkeste dersom han mente at det ville få motstanderen til å føle seg usikker. 

Lasker og hans kone Martha var jøder, og i 1932 emigrerte de til Nederland, England og Sovjetunionen, før de tilslutt slo seg ned i New York.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* En biografi om Lasker
* En annen biografi  
* Analyse av Laskers sjakk
* 50 kritiske stillinger fra Laskers partier
Cadwaladr av Gwynedd

**Cadwaladr** (også **Cadwallader**, med tilnavnet Fendigaid, «den velsignede» ) (død ca. 682) var konge i Gwynedd i Wales.

Han nevnes i Geoffrey av Monmouths *[[Historia Regum Britanniae]]* og i den walisiske krøniken *[[Brut y Tywysogion]]* (*Prinsenes krønike*). Han skal ha vært sønn av Cadwallon ap Cadfan. Etter farens død i slaget ved Heavenfield i 634 tok en usurpator, Cadafael ap Cunfeddw makten i Gwynedd, og styrte riket til ca. 655, da Cadwaladr slo ham og tok makten. Cadwaladr styrte til han, ifølge Geoffrey av Monmouth,

Hans banner hadde en rød drage, og dette ble senere tatt i bruk av Henrik VII av England, som hevdet at han nedstammet fra Cadwaladr. døde av sykdom under en reise til Roma hvor han ble velsignet av pave Sergius I. Dødstidpunkytet oppgis i krøniken til 12. mai 689. I *Prinsenes krønike* oppgis det at han døde i 681.

## Referanser


## Kilder
* 
*
Melchior Lotter

**Melchior Lotter (den yngre)** *(eller *'Lotther*')*  (født 1470 i Aue i Sachsen, død 1. februar 1549 i Leipzig) var tysk boktrykker i Wittenberg og Leipzig; han trykket de første utgaver av Luthers begynnende oversettelser av Bibelen, fra 1521. Lotter hadde også tidligere befattet seg med bibeltrykk. I 1516 produserte hans trykkeri Psalteren (Salmenes bok): *«Psalterium Davidis cum hymnis ex originali haud modica diligentia emendatum.»* 

## «Lutherbibelen»
Det var Melchior Lotter som trykket den første utgaven av Martin Luthers tyske oversettelse av Det nye testamente (begynnelsen til *«[[Lutherbibelen]]»*) i september 1521. Han utgav også de første av de mange senere opplag som raskt ble nødvendige, inntil Hans Luffts trykkeri overtok denne store ordren.  

Lotter trykket også lenge de forskjellige oversettelser av Det gamle testamente etterhvert som han ble ferdig med dem. 

## Den første trykte bibel på et skandinavisk språk

Han utgav også bibeltrykk for andre land. I 1524 kom Det nye testamente på dansk, oversatt fra latin: *«Thette ere thet Nøye testamenth paa danske ret effter latinen vdsatthe.»* 

Dette illustrerte nytestamente var det første som ble trykket på dansk, og det første på et skandinavisk språk overhodet. (Sveriges første nytestamente utkom i 1526.) Selv om kolofonen sier at boken ble trykket i Leipzig, hadde boktrykkeren i årene 1519–25 flyttet trykkeriet fra Leipzig til Wittenberg for å kunne samarbeide tettere med Luther.  

Utgivelsen skjedde på oppdrag av kong Christian II av Danmark (1481–59), som hadde gått over til den lutherske bevegelse og nå var i utenlandseksil. Oversettelsen av det danske nytestamente var foretatt av Christiern Vinter, Hans Mikkelsen (kongens sekretær og tidligere borgermester i Malmø) og Henrik Smith. Evangeliene og Apostlenes Gjerninger var foretatt fra Erasmus av Rotterdams latinske bibeloversettelse av 1516, mens utgangspunktet for det  øvrige var Luthers tyske Nytestamente. Utgivelsen gjør bruk av den samme tittelsideillustrasjonen og de samme tresnittene av evangelistene og apostlene som Georg Lemberger (ca. 1495-ca. 1540) hadde illustrert Luthers tyske *[[octavo]]*-versjon trykket av Lotter i Wittenberg tidligere i 1524. Men den danske utgaven hadde også tresnitt av Christian IIs portrett og våpen, utført av Lucas Cranach d.e. Utgivelsen inneholdt også et opprop mot den katolske kirke i Danmark, noe som førte til at verket ble forbudt i Danmark. Lutheranerne hadde store vanskeligheter med å smugle oversettelsen inn i Danmark, og da kongen fant det politisk tjenlig å konvertere tilbake til katolisismen, passet det heller ikke ham å arbeide for dens utbredelse. 

Idag (2004) kjenner man kun til 41 eksemplarer av dette nytestamentet. 

Den første fullstendige danske bibel kom ikke før i 1550, da en «luthersk» oversettelse ved Christiern Pedersen (ca. 1480–54) ved kong Christian IIIs dekret ble fastlagt som alle undersåtter, både i Danmark og i Norge. Men denne utgaven ble trykket i København.

## Referanser


## Litteratur
*     
*
Havøya

**Havøya** (nordsamisk: *Ávvá*, kvensk: *Havöija*) ligger i Måsøy kommune på kysten av Vest-Finnmark. Havøya ligger nøyaktig 71 grader nord. Kommunesenteret Havøysund ligger her og har ca. 1150 innbyggere.

Havøysund har hurtigruteanløp og er et fiskevær, og har en av verdens aller nordligste bensinstasjoner. Øya er knyttet til fastlandet med Havøysundbrua.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Måsøy museum
Albrecht av Preussen

Hertug **Albrecht von Preussen** *(eller *'Albrecht von Brandenburg-Ansbach*')* (født 17. mai 1490 i Ansbach, Tyskland, død 20. mars 1568 i Tapiau am Pregel) var Den tyske ordens siste høymester med territorialmyndighet, og Preussens første hertug. Han innførte reformasjonen i Preussen, og grunnla den prøyssiske *Landeskirche*. Han grunnla også Albertina-universitetet i Königsberg.

## Stormester for Den tyske orden
Albrecht var sønn av markgreve Fredrik von Ansbach. Den 13. februar 1511 ble han opptatt i ridderordenen *[[Den tyske orden]]* i Zschillen i Sachsen, og valgt til ordenens stormester (eller *høymester*, tysk *Hochmeister*).

Siden *freden i [[Toruń|Thorn]]* (1466) var Den tyske ordens resterende prøyssiske områder kommet under den polske krones lensoverhøyhet. Men Albrecht nektet å avlegge troskapseden overfor den polske konge, og førte krig mot polakkene fra 1519. Krigen kom til en foreløpig avslutning i 1521, da det ble inngått en fireårig våpenstillstandsavtale. Albrecht brukte tiden til å skaffe seg allierte i Tyskland, på riksdagen i Nürnberg 1522/23.

## Hemmelig lutheraner, hemmelige planer
Mens han var i Nürnberg ble han vunnet over til den lutherske reformasjons sak ved Andreas Osianders prekener. I all hemmelighet kontaktet han Martin Luther i juni 1523 og bad om råd om ordenens reformasjon. Han avla i denne hensikt også Luther et hemmelig besøk i Wittenberg, i september 1523, og i det følgende fulgte han de rådene han hadde fått.

Albrecht støttet reformasjonsprosjektet ved å innsette den tidligere fransiskanerpater Johannes Briessmann som dompredikant i Königsberg (1523), og likeledes Paul Speratus til hoffpredikant (1524), og Johann Poliander (Gramann) til sogneprest ved *"Altständische Kirche"* i Königsberg (1525). Under beskyttelse av de reformasjonsvennlige ordensbiskopene Georg von Polentz av Samland og Erhard von Queis av Pomesania utøvet de tre og deres medhjelpere en hektisk reformatorisk aktivitet.

Den 9. april 1525 sluttet så Albrecht fred med Polen, oppløste Den tyske orden i Preussen, omdannet ordensområdene til et stort hertugdømme som len under Polen, og avla lenseden for kong Sigismund I.

## Albrecht bekjenner seg til den lutherske reformasjon
Den 6. juli 1525 bekjente han seg åpent til den lutherske reformasjon, og fortsatte med å hjelpe den til fullt gjennomslag.

Fra 1542 til 1543 foretok han kirkevisitas i hele hertugdømmet, og grunnla i 1544 universitetet i Königsberg. I den osiandriske strid stod han helt under innflytelse av Osiander, som han i 1549 hadde gjort til sogneprest i *"Altständische Kirche"* og til professor ved universitetet.

Albrecht var gift med Dorothea, kong Frederik I av Danmark og Norges datter av første ekteskap.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marquee Moon

***Marquee Moon*** er debutalbumet til Television. *Marquee Moon* ble hyllet som et mesterverk da den kom ut, og er fortsatt å regne som et særdeles imponerende album. *Marquee Moon* preges av poetiske tekster, en vegg av duellerende og avanserte gitarpartier, minimalistisk produksjon og lange sanger. Albumet etablerte Television som et av de ledende new wave-bandene.

## Sporliste
# «See No Evil» (Tom Verlaine)
# «Venus» (Tom Verlaine)
# «Friction» (Tom Verlaine)
# «Marquee Moon» (Tom Verlaine)
# «Elevation» (Tom Verlaine)
# «Guiding Light» (Tom Verlaine/Richard Lloyd)
# «Prove It» (Tom Verlaine)
# «Torn Curtain» (Tom Verlaine)
# «Little Johnny Jewel, pt 1 & 2» (Tom Verlaine) ¹
# «See No Evil» (Tom Verlaine) – alternativ versjon ¹
# «Friction» (Tom Verlaine) – alternativ versjon ¹
# Instrumental uten tittel (Tom Verlaine) ¹

¹ Kun med på nyutgivelsen av albumet fra 2003.

## Deltakende personer
* Tom Verlaine – vokal, gitar, keyboards, produsent, tekniker
* Richard Lloyd – gitar, vokal
* Fred Smith – bass, vokal
* Billy Ficca – trommer
* Andy Johns – produsent, tekniker, miksing
* Greg Calbi og Lee Hulko – mastering
* Jimmy Douglass og Randy Mason – miksing
* Jim Boyer – tekniker
* Tony Lane, Billy Lobo og Robert Mapplethorp – kunstnerisk utforming (cover m.m.)

## Eksterne lenker
*
Eanfrith av Bernicia

**Eanfrith** (død 634) var angelsaksisk konge av Bernicia i England fra 633 til 634. Han var sønn av Æthelfrith av Northumbria.

Omkring 616 falt Aethelfrith i slaget ved elven Idle. Seierherren, Raedwald av East Anglia, innsatte Edwin som konge i Northumbria. Eanfrith flyktet nordover, og søkte tilflukt hos pikterne i Skottland. Han giftet seg inn i den piktiske kongeslekten, og fikk en sønn, Talorcan, som senere ble konge av pikterne fra (653–657).

Eanfrith forble hedning gjennom hele livet, i motsetning til Edwin, som konverterte til kristendommen i 627.

Edwin falt i slaget ved Hatfield Chase 12. oktober 633. Hans død, Cadwallon av Gwynedds fortsatte plyndringstokt inn i Northumbria i tiden som fulgte, førte til at Northumbria ble splittet opp. Eanfrith grep sjansen, og ble innsatt som konge i et av underkongedømmene, Bernicia. 

I 634 forsøkte Eanfrith å forhandle om fred med Cadwallon, men da samtalene slo feil fikk Cadwallon ham myrdet.

## Referanser
Slaget ved Idle

**Slaget ved Idle** ble utkjempet ca. 616 mellom Raedwald av East Anglia og Æthelfrith av Northumbria. Raedwald gikk seirende ut av slaget, og Aethelfrith falt. 

Slagmarken lå ved elven Idle i Nottinghamshire i England.
Duisburg

**Duisburg** er en by med ca. 500&nbsp;000 innbyggere (2007) i Ruhr-området i det vestlige Tyskland, i delstaten Nordrhein-Westfalen. Den ligger i utkanten av Bergisches Land, der hvor elvene Rhinen og Ruhr flyter sammen. Byens havn er den største innlandshavn i verden. Den har et universitet grunnlagt i 1655 av kurfyrst Friedrich Wilhelm, som i 2003 ble slått sammen med universitetet i Essen.

Duisburg er særlig kjent for kullgruver og stålindustri. Stålproduksjonsområdet er med 230 km² det største i verden.

## Historie
Duisburg ble grunnlagt rundt år 420. Den ble nevnt i kjente kilder for første gang i 883.

### Romertiden
Arkeologiske undersøkelser viser at dagens markedsplass var i bruk allerede under det første århundre. Den har vært byens hovedmarkedsplass siden 400-tallet. Byen lå ved Hellweg, en viktig handelsvei og et vadested over Rhinen som ble kontrollert av romerne.

### Middelalderen

Takket være sin gunstige geografiske beliggenhet ble byen snart en riksby. Duisburg ble medlem i Hansaen. Omkring år 1000 ble Rhinen flyttet vestover fra byen. Dette stanset utviklingen som handelsby og byen ble i stedet ganske landlig. Gerhard Mercators produksjoner og grunnleggingen av et universitet i 1655 gjorde at staden fikk tilnavnet «dannede Duisburg».

I 1666 ble byen del av Preussen, etter å ha tilhørt det tysk-romerske rike.

### Den industrielle revolusjon
Oppgangen for tobakks- og tekstilindustriene på 1700-tallet gjorde Duisburg til et industrielt senter. Store industribedrifter innen jern- og stålproduksjon (som Thyssen og Krupp) påvirket byens utvikling. Store bostadsområder ble bygd nær fabrikkene, og arbeiderne og deres familier flyttet dit.

### Andre verdenskrig

Byens status som industriby gjorde den til et mål for allierte bombeangrep under annen verdenskrig. Duisburg ble en av de byer som ble mest bombet under krigen. Mellom den 12. og 13. juni 1941 angrep britiske fly og slapp 445 tonn bomber over Duisburg. 577 engelske bombefly ødela byens eldre deler 12.-13. mai 1943 med 1&nbsp;599 tonn bomber. 96&nbsp;000 mennesker ble hjemløse der. Den 22. mai ble byen rammet av 2&nbsp;000 tonn bomber. Den 14. oktober samme år slapp engelske Lancaster, Mosquito og Halifax 2&nbsp;018 tonn bomber over byen. Duisburg ble også utsatt for amerikansk artilleri i april 1945.

Totalt 299 bomberaid totalødela nesten hele det historiske bysentrum. 80% av alle bostadshusble helt eller delvis ødelagt. 

## Etterkrigstiden
Nesten hele byen måtte bygges opp fra grunnen og de fleste historiske landemerker er borte. Duisburg feiret sin 1100-årsdag i 1983. Den 19.juli 2004 skadet en tornado byteateret og deler av city.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Universitetet i Duisburg-Essen
* Duisburg Tourist Information 
* Duisburg Zoo hos Zoo-Infos.de 
* World Games 2005 Duisburg
Heinrich Rudolf Hertz

**Heinrich Rudolf Hertz** (1857–1894) var en tysk fysiker. SI-enheten hertz for frekvens har fått navn etter ham. I 1888 var han den første som beviste eksistensen av elektromagnetisk stråling ved å bygge et apparat som kunne sende ut radiobølger.

Hertz var født i Hamburg i Tyskland, i en jødisk familie som konverterte til kristendommen. Hans far var advokat i Hamburg, og hans mor var datter av en lege. På skolen viste han interesse for både naturvitenskap og språk, og lærte blant annet arabisk og sanskrit. Han studerte senere naturvitenskap i Dresden, München og Berlin. Han var student hos Gustav Kirchhoff og Hermann von Helmholtz. Han tok doktorgraden i 1880 og var hos Helmholtz inntil han i 1883 fikk en undervisningsstilling i teoretisk fysikk ved Universitetet i Kiel. I 1885 ble han professor ved Universitetet i Karlsruhe, der han oppdaget elektromagnetiske bølger.

Han døde i Bonn, 36 år gammel, av blodforgiftning. Hans nevø Gustav Ludwig Hertz fikk Nobelprisen i fysikk i 1926, og Gustavs sønn Carl Hellmuth Hertz oppdaget medisinsk ultralyd.

## Referanser


## Kilder
* «Heinrich Rudolf Hertz», fra University of St Andrews, Scotland
Barna i Uhlenbusch

***Barna i Uhlenbusch*** (orig: *Neues aus Uhlenbusch*) er en tysk barneserie som gikk på ZDF fra 1977 til 1982. Serien handlet om livet til noen barn i Uhlenbusch, en oppdiktet landsby i Nord-Tyskland. Det fiktive stedet Uhlenbusch var basert på flere nordtyske landsbyer. Flere av skuespillerne som deltok er fremdeles kjente, f.eks. Moritz Bleibtreu. 

Serien ble sendt sporadisk i NRKs Barne-TV fra 1980 til 1989. Den ble sendt uten dubbing, men med norsk fortellerstemme (tilhørende Anne Lie) - noe som gjorde at de yngste barna også fikk kjennskap til tysk språk og intonasjon.

## Episoder

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Googol

En **googol** er tallet 1 etterfulgt av 100 nuller – mer matematisk korrekt skrevet som 10100. Uttrykket googol ble funnet opp i 1938 av **Milton Sirotta**, den ni år gamle nevøen til matematikeren Edward Kasner. Googolen har liten matematisk betydning, da den er praktisk ubrukelig, men den har blitt et slags «kulttall» – blant annet er nettsøkemotoren Google oppkalt etter googolen, og navnet Google er egentlig en feilstaving av googol. Tallet kan også kalles ti seksdesilliard.

## En googol med siffer

## Se også
* Googolplex

## Referanser
Liste over politiske partier i Russland

*Se også: [[Valg i Russland]]*

* Den russiske føderasjons kommunistparti (&#1050;&#1086;&#1084;&#1084;&#1091;&#1085;&#1080;&#1089;&#1090;&#1080;&#1095;&#1077;&#1089;&#1082;&#1072;&#1103; &#1087;&#1072;&#1088;&#1090;&#1080;&#1103; &#1056;&#1086;&#1089;&#1089;&#1080;&#1081;&#1089;&#1082;&#1086;&#1081; &#1060;&#1077;&#1076;&#1077;&#1088;&#1072;&#1094;&#1080;&#1080;, *Kommunistitsjeskaja partija Rossijskoj Federatsii*)
* Det konstitusjonelle demokratiske partiet (&#1056;&#1086;&#1089;&#1089;&#1080;&#1081;&#1089;&#1082;&#1072;&#1103; &#1050;&#1086;&#1085;&#1089;&#1090;&#1080;&#1090;&#1091;&#1094;&#1080;&#1086;&#1085;&#1085;&#1086;-&#1076;&#1077;&#1084;&#1086;&#1082;&#1088;&#1072;&#1090;&#1080;&#1095;&#1077;&#1089;&#1082;&#1072;&#1103; &#1087;&#1072;&#1088;&#1090;&#1080;&#1103;, *Rossijskaja Konstitutsionno-demokratitsjeskaja partija*)
* For det hellige Russland ("&#1047;&#1072; &#1056;&#1091;&#1089;&#1100; &#1057;&#1074;&#1103;&#1090;&#1091;&#1102;", *"Za Rus Svjatuju"*)
* Russlands liberaldemokratiske parti (&#1051;&#1080;&#1073;&#1077;&#1088;&#1072;&#1083;&#1100;&#1085;&#1086;-&#1044;&#1077;&#1084;&#1086;&#1082;&#1088;&#1072;&#1090;&#1080;&#1095;&#1077;&#1089;&#1082;&#1072;&#1103; &#1055;&#1072;&#1088;&#1090;&#1080;&#1103; &#1056;&#1086;&#1089;&#1089;&#1080;&#1080; (&#1051;&#1044;&#1055;&#1056;), *Liberalno-Demokratitsjeskaja Partija Rossii (LDPR)*)
* Det nasjonale bolsjevikpartiet
* Fred og enhet (&#1056;&#1086;&#1089;&#1089;&#1080;&#1081;&#1089;&#1082;&#1072;&#1103; &#1087;&#1086;&#1083;&#1080;&#1090;&#1080;&#1095;&#1077;&#1089;&#1082;&#1072;&#1103; &#1087;&#1072;&#1088;&#1090;&#1080;&#1103; &#1052;&#1080;&#1088;&#1072; &#1080; &#1045;&#1076;&#1080;&#1085;&#1089;&#1090;&#1074;&#1072;, *Rossijskaja polititsjeskaja partija Mira i Jedinstva*)
* Den russiske føderasjons folkeparti (&#1053;&#1072;&#1088;&#1086;&#1076;&#1085;&#1072;&#1103; &#1087;&#1072;&#1088;&#1090;&#1080;&#1103; &#1056;&#1086;&#1089;&#1089;&#1080;&#1081;&#1089;&#1082;&#1086;&#1081; &#1060;&#1077;&#1076;&#1077;&#1088;&#1072;&#1094;&#1080;&#1080;, *Narodnaja partija Rossijskoj Federatsii*)
* Unionen av høyrekrefter (&#1057;&#1086;&#1102;&#1079; &#1055;&#1088;&#1072;&#1074;&#1099;&#1093; &#1057;&#1080;&#1083;, *Sojuz Pravykh Sil*)
* Forent Russland ("&#1045;&#1076;&#1080;&#1085;&#1072;&#1103; &#1056;&#1086;&#1089;&#1089;&#1080;&#1103;", *"Jedinaja Rossija"*)
* Jabloko (&#1056;&#1086;&#1089;&#1089;&#1080;&#1081;&#1089;&#1082;&#1072;&#1103; &#1044;&#1077;&#1084;&#1086;&#1082;&#1088;&#1072;&#1090;&#1080;&#1095;&#1077;&#1089;&#1082;&#1072;&#1103; &#1055;&#1072;&#1088;&#1090;&#1080;&#1103; "&#1071;&#1073;&#1083;&#1086;&#1082;&#1086;", *Rossijskaja Demokratitsjeskaja Partija "Jabloko"*)
* Rettferdig Russland: Moderland/Pensjonister/Liv**, ([[russisk]] **Справедли́вая Росси́я: Ро́дина/Пенсионе́ры/Жизнь*', *Spravedlivaja Rossija: Rodina/Pensionery/Zjizn'')
Salt Lake City

**Salt Lake City** (fra gammelt **Saltsjøstaden**) er hovedstad i den amerikanske delstaten Utah. I 2001 hadde stedet 181&nbsp;743 innbyggere (2&nbsp;000&nbsp;000 metro).

Byen ligger i en dal i Rocky Mountains, i en høyde av mellom 1319 og 1584 meter over havet. Nordvest for byen ligger Store Saltsjø. Byen ble grunnlagt i 1847 av medlemmer av Jesu Kristi Kirke av Siste Dagers Hellige, som kom dit under ledelse av Brigham Young. Hovedsetet for kirken ligger i byen.

I 2002 arrangerte Salt Lake City vinter-OL. Dette var fjerde gang USA arrangerte vinter-OL.

## Sport
Basketlaget Utah Jazz spiller i National Basketball Association (NBA) og er byens eneste lag i USAs fire store ligaer. Laget ble etablert i 1979, etter at de flyttet fra New Orleans. Fotballklubben Real Salt Lake ble startet i 2005, og spiller i Major League Soccer.

## Bilder

Fil:SLC Temple east side night.jpg|Mormonernes hovedkvarter, Salt Lake Temple.
Fil:Rear of the Utah State Capitol.jpg|Utahs delstatsforsamling.
Fil:2002 Winter Olympics flame.jpg|Den olympiske flammen under vinter-OL i 2002.
Fil:This Is The Place Heritage Park.jpg|This Is the place Heritage Park


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Slaget ved Daegsastane

**Slaget ved Daegsastane** (eller **Degsasstan**) ble utkjempet i 603 mellom Æthelfrith av Northumbria og Aedan av Dalriada. Slaget endte i en kostbar seier for Æthelfrith.

Svært lite er kjent om slaget, bortsatt fra utfallet og at Aedan overlevde og vendte tilbake til Dalriada, hvor han var konge til 606 eller 608. Det er uklart hvor slaget sto, men flere har konkludert med at det var i Liddesdale.

For Æthelfrith betydde seieren at han fikk flere år uten angrep nordfra, noe som ga ham mulighet til å styrke sin posisjon overfor andre angelsaksiske kongedømmer.
Rachel Carson

**Rachel Louise Carson** (1907–1964) var en amerikansk zoolog og biolog. Hennes mest kjente verk er *[[Den tause våren]]* (*The Silent Spring*, 1962), som fikk stor betydning for grunnleggelsen av en bred amerikansk miljøbevegelse. Hun fikk i 1980 Presidentens frihetsmedalje posthumt av president Jimmy Carter. I 1973 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

Siden 1991 har den internasjonale Rachel Carson-prisen blitt delt ut i Stavanger.

Asteroiden 6572 Carson er oppkalt etter henne.

## Referanser


## Litteratur
* Anticaglia, Elizabeth: «Rachel Carson». I: *Twelve American Women*, Chicago: Nelson-Hall 1975, S. 208-224.
* Harlan, Judith: *Sounding the Alarm. A Biography of Rachel Carson*. Minneapolis, Minnesota 1989.
* Haynes, Patricia H.: *The Recurring Silent Spring*. New York 1989.
* Lear, Linda: *Rachel Carson – Witness for Nature*. London 1999.
* Simon, Christian: *DDT – Kulturgeschichte einer chemischen Verbindung*. Basel 1999.
* Sterling, Philip:  *Sea and Earth. The Life of Rachel Carson*. New York 1970.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  http://www.rachelcarson.org
*  https://time.com/5793611/rachel-carson-100-women-of-the-year/
*  https://web.archive.org/web/20090206205027/http://gladwell.com/2001/2001_07_02_a_ddt.htm
*  https://web.archive.org/web/20070715024341/http://www.rachelcarsonprisen.no/rachel.html
Georg von Polentz

**Georg von Polentz** (født ca. 1478, død 28. april 1550 i Balga i Øst-Preussen) var en tysk katolsk biskop av Samland. Han sluttet seg til lutheranerne og fremmet reformasjonen i Preussen.

## Biografi
Etter studier i Bologna ble Polentz, som nedstammet fra gammel saksisk adel, geheimnotar i den romerske kurie under pave Julius II. Kort etter trådte han inn i den tysk-romerske keiser Maximilian Is  tjeneste. 

Markgreve Albrecht von Brandenburg-Ansbach, Den tyske ordens høymester, utnevnte ham til huskomtur i Königsberg og i 1518 til biskop av Samland. Den pavelige approbasjon av utnevnelsen fulgte den 29. juli 1519. Under høymesterens fravær 1522&ndash;25 var det Polentz som var regent for Preussen.

Med Albrechts tillatelse begynte biskop Georg å innføre reformasjonen skritt for skritt. Til jul 1523 holdt han en «evangelisk» preken i Königsberg, og året dette ble den spredt som trykksak. I januar 1524 sendte han ut sitt reformasjonsmandat *In ecclesia nostra Sambiensi* der han forordnet at gudstjenestene i bispedømmet skulle forrettes på tysk, og anbefalte geistligheten å lese Martin Luthers skrifter.

Da Albrecht på Luthers anbefaling i 1525 forvandlet ordensstaten til verdslig hertugdømme, ble Preussen også *de jure* et lutherskreformert land. Polentz innsatte et stort antall lutherske geistlige, foranlediget kirkevisitasjoner og innførte den første prøyssiske kirkeordning. 

I 1525 giftet han seg med Katharina von Wetzhausen (som døde i 1526), og i 1527 med Anna von Heideck.

## Referanser


## Litteratur
* Carl Alf. v. Hase (1888), "Georg von Polentz", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (in German), 26, Leipzig: Duncker & Humblot, pp. 382–385
Habib Bourguiba

**Habib Bourguiba** (født 3. august 1903 i Monastir i Tunisia, død 6. april 2000 i Monastir) var sosialistisk president i Tunisia fra 1957 til 1987. Han har blitt kalt en tunisisk Kemal Atatürk på grunn av sine vestligorienterte reformer. 

Bourguiba ble innsatt som president i 1957 etter at Tunisias konstitusjonelle monark hadde blitt styrtet. Han ble sett som en moderat politiker, som støttet sekularisering og kvinners rettigheter. 

I 1975 utnevnte det tunisiske parlamentet ham til president for livstid. Hans tid som statsoverhode skulle allikevel ende før hans død. 7. november 1987 utførte statsminister Zine El Abidine Ben Ali et statskupp. Bourguiba ble avsatt, og ble deretter holdt i husarrest i Monastir inntil sin død i 2000. 

Bourguiba ble i 1963 tildelt storkors med kjede av St. Olavs Orden.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ski- og Fotballklubben Lyn

**Ski- og Fotballklubben Lyn** (stiftet 3. mars 1896 på St. Hanshaugen) er et allianseidrettslag fra Oslo bestående av:
* Lyn Fotball (breddefotball), inkludert kvinnelaget Lyn Fotball Damer
* Lyn 1896 FK (toppfotball)
* Lyn Ski (skiidrett)

Frem til konkursen i juni 2010 var FK Lyn klubbens elitefotballsatsing. I 2014 ble Lyns nye elitefotballsatsing utskilt fra Lyn Fotball som klubbens tredje allianseklubb med navnet Lyn Toppfotball.

## Eksterne lenker
* 
* Lyn Fotball
* Lyn Toppfotball
* Lyn Ski
* Lyn statistikk og historie
Conrad Schumann

**Hans Conrad Schumann** (1942–1998) var en av de mest berømte flyktninger fra det sovjetinnsatte kommunistregimet i DDR.

Han var blitt tvangsrekruttert til dets «Nationale Volksarmee». Etter tre måneders trening i Dresden ble han kommandert til underoffisersskolen i Potsdam; etter denne meldte han seg til tjeneste i Berlin.

Den 15. august 1961, da han var 19 år gammel, var han vakt ved Berlinmuren, som kommunistregimet nettopp hadde startet byggingen av. Han sto på hjørnet mellom Ruppinerstraße og Bernauerstraße. På dette tidspunktet besto muren bare av et lavt piggtrådgjerde. Da han fikk muligheten, løp han av full kraft og hoppet over gjerdet inn i Vest-Berlin, hvor han i stor fart ble kjørt bort av en politibil. Hans flukt ble fotografert av fotografen Peter Leibing, og bildet ble et av de mest berømte bilder under den kalde krigen.

Han slo seg senere ned i Bayern, hvor han møtte sin kone Kunigunde i Günzburg.

Etter at Berlinmuren falt, sa han: «Bare etter 9. november 1989 har jeg følt meg virkelig fri».

Etter en tids depresjon hengte han seg selv i Kipfenberg i Oberbayern den 20. juni 1998.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Utsnitt av det berømte fotografiet av Schumann
Johannes Luther

:*En av Tysklands kanslere på 1920-tallet het også [[Hans Luther]]*. 

**Johannes Luther** *(eller *'Hans Luther*')* (født 7. juni 1526 i Wittenberg, død 28. oktober 1575 i Königsberg), Martin Luthers eldste sønn. 

Den tyske reformatoren Martin Luther og Katharina von Bora fikk seks barn. En datter døde i sitt første leveår, en annen datter døde 13 år gammel. Seks av barna overlevde sin far, som døde i 1546.

Johannes Luther var eldst og ble oppkalt etter sin fadder Johannes Bugenhagen. Han virket først for kurfyrst Johann Friedrich som råd for hans sønner, og senere for hertug Albrecht av Preussen i Königsberg.

## Referanser
Martin Luther d.y.

**Martin Luther den yngre** (født 9. november 1531 i Wittenberg i Sachsen, død 3. mai 1565) var en tysk luthersk teolog.

Han var sønn av den tyske reformatoren Martin Luther og Katharina von Bora, en av deres seks barn. En av hans søstre døde i sitt første leveår, en annen datter døde 13 år gammel. 

## Referanser
Paul Luther

**Paul Luther**  (født 28. januar 1533 i Wittenberg i Tyskland, død 8. mars 1593 i Leipzig), lege, sønn av Martin Luther.  

Den tyske reformatoren Martin Luther og Katharina von Bora fikk seks barn. En datter døde i sitt første leveår, en annen datter døde 13 år gammel. Seks av barna overlevde sin far, som døde i 1546. Paul ble den saksiske kurfyrstens livlege.

## Referanser
Katastrofe

En **katastrofe** (av gresk *κατά* (*kata*), om, mot, ved + *στροφή* (*strofi*), omdreining) er en stor omveltning, ulykke eller ødeleggelse som medfører mange drepte eller store skader på mennesker, dyr og planteliv. Ordet brukes også om enhver ulykke hvor det er flere skadde enn det hjelpeapparatet har kapasitet til å ta seg av.

## Årsaker
* Politiske årsaker som krig, opptøyer eller unntakstilstand.
* Endringer i naturen som tørke, kraftig regnvær med etterfølgende flom og kraftige vinder.
* Ulykker som kantringer, flystyrt, ras, buss- eller togulykker.
* Voldsomheter som folkemord eller massemord.

## Katastrofeforskning
Norske forskningsmiljøer stod bak utviklingen av fagområdet katastrofepsykiatri i etterkrigstiden; det nasjonale forskningsmiljøet på dette temaet er videreført gjennom NKVTS.

## Se også
* Norske katastrofer

## Referanser
Newton (enhet)

**Newton** (symbol **N**) er SI-enheten for måling av kraft. Enheten har fått navn etter Isaac Newton på grunn av hans viktige bidrag til klassisk mekanikk. Den ble tatt opp av Conférence Générale des Poids et Mesures (CGPM) i 1960.

## Definisjon
En newton er definert som

: 1\, \mathrm{N}=1\, \mathrm{kg} \cdot \mathrm{m} / \mathrm{s}^{2}

En kraft på 1 N er med andre ord den kraften som trengs for å akselerere en masse på ett kilogram en meter per sekund i andre potens (endre massens bevegelseshastighet med 1 m/s i løpet av ett sekund). 

## Eksempel
En person med masse 70 kg har en tyngde på 70kg * 9,81 m/s2 = 686,7 N ≈ 0,70 kN.

På månen vil samme person ha en tyngde på 70kg * 1,62 m/s2 = 113,4 N ≈ 0,11 kN fordi månen har mindre masse, og derfor lavere tyngdeakselerasjon (tyngdekraft).

Kraften som trekker et legeme med masse 1 kg nedover vil være på ca. 9,81 newton fordi tyngdens akselerasjon ved fritt fall på jorden er ca. 9,81 m/s2.

## Referanser
Nøkkelvitnet

***Nøkkelvitnet*** er en kriminalroman av Jørn Lier Horst. Det var Horsts debut og ble utgitt på Gyldendal i 2004. Boka er basert på det uoppklarte drapet på Ronald Ramm i Larvik i 1995.

## Eksterne lenker
*
Zine El Abidine Ben Ali

**Zine El Abidine Ben Ali** (født 3. september 1936 i Hammam-Sousse i Tunisia, død 19. september 2019 i Jidda) var en tunisisk politiker. Han var president i Tunisia fra 7. november 1987 til 14. januar 2011. Han var landets andre president siden det ble uavhengig fra Frankrike i 1956.

## Liv og virke
Som ung mann ble han sendt til Frankrike for å få militær utdanning. Han tok denne ved *[[École spéciale militaire de Saint-Cyr]]* og artilleriskolen i Châlons-sur-Marne. Deretter fortsatte han sin militærkarriere i USA.

Etter å ha kommet tilbake til Tunisia ble han i 1964 utpekt til å opprette et militært sikkerhetsdepartement; han ledet dette til 1974. I 1977 ble han generaldirektør for nasjonal sikkerhet etter en periode som militærattache i Marokko. Det neste oppdraget var som ambassadør til Polen, etterfulgt av embetet som sjef for den nasjonale sikkerhetstjenesten og statssekretær. Han fikk denne jobben på et tidspunkt hvor radikale islamister økte sin aktivitet. Hans suksess i håndteringen av dette problemet førte til at han ble innenriksminister, en stilling han hadde inntil president Habib Bourguiba utnevnte ham til statsminister i oktober 1987.

7. november 1987 avsatte Ben Ali i et statskupp president Bourguiba, som siden 1975 hadde hatt embetet på livstid. Han fikk noe støtte fra folket, fordi det var bekymringer rundt Bourguibas helse, spesielt mistanke om tiltagende senilitet. Syv leger signerte før kuppet en erklæring om at Bourguiba var uegnet til å styre landet. 

Ben Ali fortsatte sin forgjengers uavhengige utenrikspolitikk og de økonomiske programmer som hadde ført til økonomisk vekst siden tidlig i 1990-årene. En rekke større offentlige prosjekter har blitt satt i gang under hans styre, men arbeidsledighet var fortsatt det største økonomiske problem i landet. 

En annen side ved presidentembetet som ble ført videre var en autoritær tilnærming til politikken, og en personkult. Det meste av nyhetene i tunisiske aviser er på en eller annen måte knyttet til presidenten på en positiv måte. 

I 1992 innførte han et flerpartisystem, men hans parti, *Demokratisk konstitusjonell reisning*, dominerer fortsatt politikken fullstendig. Opposisjonens aktiviteter var sterkt begrenset av sikkerhetslovene, og pressefrihet eksisterer i realiteten ikke. Ben Ali var selv ikke utnevnt for livstid, og i 1999 ble to ukjente alternative kandidater gitt tillatelse til å stille i presidentvalget. Resultatet ble 99,6% av stemmene for Ben Ali. Han ble gjenvalgt igjen 24. oktober 2004, med 94,68% av stemmene. Etter en kontroversiell folkeavstemning i 2002 ble embetsperioden blitt forlenget til 10 år, slik at han var valgt fram til 2014.

Som en følge av opprøret i Tunisia i 2010–2011 måtte Ben Ali gå av den 14. januar 2011, etter 23 år som sittende president. Presidenten flyktet til Saudi-Arabia og statsminister Mohamed Ghannouchi overtok makten. Han døde i eksil i Jidda.

Ben Ali var gift med Leila Trabesi.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Reidun Breivik Andersen: «Ben Ali-regimets undergang i Tunisia», *Fortid*, nr. 1, 2012, s. 60–65
Ramallah

**Ramallah** er en palestinsk by på Vestbredden med ca. 33&nbsp;000 innbyggere. Byen ligger ca. 10 kilometer nord for Jerusalem og er hovedkvarter for Den palestinske selvstyremyndigheten (PNA) på Vestbredden.

## Historie
På 1100-tallet bygde franske korsfarere en borg på stedet. Borgen forfalt etter hvert, men deler av den er fremdeles synlig i Ramallahs gamleby.

Ramallah ble først skapt, kjøpt eller bosatt i 1550, av en mann ved navn Rashed Haddad og hans barn. Fra starten var Ramallah et landområde som ble kjøpt av byen Al-Bireh. 

Ramallah ble etter hvert en jordbruksby med gresk-ortodoks tro, og stadig flere folk og familier flyttet til området rundt 1750.

Ramallah var under jordansk kontroll fra Den arabisk-israelske krigen i 1948 til Seksdagerskrigen i 1967. Etter Seksdagerskrigen ble byen okkupert av israelske tropper, som holdt byen besatt i 27 år. I 1994 ble byen overdratt til de palestinske selvstyremyndighetene i medhold av Osloavtalen. Den ble erklært som «Territorium&nbsp;A», hvilket vil si land under nesten full palestinsk kontroll. Byen ble midlertidig også stedet der Den palestinske selvstyremyndigheten (PNA) etablerte sitt hovedkvarter, ettersom Israel nektet PNA å opprette hovedkvarter i Øst-Jerusalem.

## Vennskapsbyer
* Bordeaux, Frankrike
* Çankaya, Tyrkia
* Muscatine, Iowa, USA
* Rio de Janeiro, Brasil
* Toluca, Mexico
* Trondheim, Norge

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
BNP (andre betydninger)

**BNP** har flere betydninger:

* Bruttonasjonalprodukt
* Banque Nationale de Paris, en fransk bank nå kalt BNP Paribas
* British National Party, et britisk parti
* Bannu Airport, som har IATA-kode BNP
Ulrik Christian Gyldenløve

:*For Christian Vs sønn med samme navn, se [[Ulrik C. Gyldenløve]] (1678-1719)*

**Ulrik Christian Gyldenløve** (født 7. april 1630 på Ibstrup, død 11. desember 1658) var én av tre utenomekteskapelige sønner som kong Christian IV fikk med tre forskjellige elskerinner. Ulrik Christians mor var kammerpike Vibeke Kruse.

Han var i syv  år i spansk krigstjeneste og «gjorde seg kjent som en dyktig hærfører», før han «ble hjemkalt og utnevnt til generalmajor i 1654».  Som general hadde Ulrik Christian Gyldenløve delvis kommando over Danmarks hær under Karl Gustav-krigene, sammen med blant andre riksmarskalk Anders Bille. Da svenskene stormet Kallebodstrand i København lå han til sengs, hvor han døde av malaria. Han ble begravet i Vor Frue Kirke i København.

Han er omtalt i J.P. Jacobsens bok *Fru Marie Grubbe*. Gyldenløvesgade i København og Odense er oppkalt etter ham. 
## Se også
*Gyldenløve
*Christian Vs sønn Ulrik C. Gyldenløve (1678-1719).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dansk biografisk Lexikon
Hans Ulrik Gyldenløve

**Hans Ulrik Gyldenløve** (født 10. mars 1615  på Kronborg slott i Danmark, død 31. januar 1645 samme sted) var dansk adelsmann og uekte sønn av kongen.

## Liv og virke
Hans Ulrik Gyldeløve var sønn av Christian IV og hoffdamen og frillen Karen Andersdatter. Ernst Normand ble utnevnt til hans verge av kongen.

Gyldenløve bodde på Frederiksborg Slot, men måtte flytte til Kronborg slott i 1640, da den gamle kommandanten døde. På sin vei til Kronborg besøkte Gyldenløve kroer og bordeller, som han nærmest «utplyndret» for kvinner, mat og drikke. Kong Christian IV mottok ti dager etter en regning på nesten to tusen rigsdaler som Gyldenløve skyldte en kroeier.

Den 10. oktober 1641 giftet han seg med Regitze Grubbe som var en slektning av Erik Grubbe på Tjele, Marie Grubbes far.

Han døde 31. januar 1645 på Kronborg, som følge av umåteholdent alkoholforbruk.

## Referanser


## Litteratur
*Otto Sperlings Selvbiografi ved B. Smith S. 94 ff.
*Lind, Kristian IV og hans Mænd p. Bremerholm S. 299 ff. 
* Nielsen, Kay og Askholm, Ib: *Danmarks kongelige familier i 1000 år*, Askholms forlag, 2007

## Eksterne lenker
* Dansk biografisk leksikon
Pontian

**Pontian** (**Pontianus**) var pave fra 230 til sin død 28. september 235.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ifølge Liber Pontificalis var han romer, og sønn av en Calpurnius.

### Pontifikat
Svært lite er kjent om ham og hans pontifikat. Han må ha ledet den romerske synoden som ratifiserte dommen som biskop Demetrios av Alexandria hadde felt over teologen Origines, som ble fjernet fra prestestanden og utvist fra Egypt. 

Pontian skal ha innført den liturgiske hilse «*Dominus vobiscum»* («Herren være med dere»), som fortsatt er en del av liturgien i mange kirkesamfunn. 

I det meste av hans tid som pave var det et opphold i kristenforfølgelsene, et resultat av at keiser Alexander Severus (222–235) hadde en tolerant innstilling til kristendommen. Internt i kirken var det fortsatt problemer på grunn av skismaet startet av motpave Hippolyt under Callistus I. 

I mars 235 ble keiseren myrdet, og Maximinus Thrax ble utropt til ny keiser, den første av soldatkeiserne. Han brydde seg i utgangspunktet lite om religiøse spørsmål, men det er et gjennomgangstema i hans første tid som keiser at han snudde opp ned på forgjengerens avgjørelser. Når Alexander Severus hadde vært tolerant mot de kristne, startet han dermed nye forfølgelser. 

Pontian og Hippolyt var blant de første som ble ofre for dette. De ble arrestert og deportert til gruvene på Sardinia. Slike deportasjoner var normalt for livstid, og fangene kunne heller ikke regne med å leve særlig lenge. Pontian valgte derfor den 28. september 235 å abdisere for at en ny pave skulle kunne velges. Han var den første pave som gjorde dette. Det er også første gang man har en sikker dato i forbindelse med en pave, datoer nevnt før dette er basert på senere gjetninger, men denne er knyttet til en religiøs fest og dermed klart fastslått. Det er forøvrig vanlig å omtale det som at han ble avsatt av keiseren; keiseren hadde ingen slik rett, ettersom det er et indrekirkelig spørsmål, men realiteten er like fullt at abdikasjonen var framtvunget av keiserens handling, og at han dermed kan sies å ha blitt avsatt.

Både Pontian og Hippolyt døde etter kort tid i gruvene. Det ble i ettertiden antatt at de ble forsont, enten i fengslet i Roma eller på Sardinia, noe som har ført til at Hippolyt til tross for skismaet ble helligkåret. Hippolyts skjebne er noe uklar, men Pontian skal ha blitt slått ihjel i november 235.

Hans andre etterfølger, Fabian, førte begges lik tilbake til Roma, hvor de ble gravlagt som martyrer 13. august 236 eller 237. Pontian ble lagt i den nye pavekrypten i Callistus' katekomber. Hans gravplate med gresk innskrift ble funnet i 1909. De to martyrene ble først feiret sammen på begravelsesdagen 13. oktober, men på 700-tallet ble Pontians fest flyttet til 19. november, på eller nær hans dødsdag. Siden 1969 blir de igjen feiret sammen 13. august.

## Litteratur
*
*http://www.newadvent.org/cathen/12229b.htm Pope St. Pontian
Den ortodokse kirke i Hellas

**Den ortodokse kirke i Hellas** er en av de femten selvstendige ortodokse kirker. Den har over 10&nbsp;000&nbsp;000 medlemmer. Kirken har hatt stor betydning for kulturen i Hellas og har siden 1864 vært landets statsreligion.

Kirken var frem til 1800-tallet underlagt patriarkatet i Konstantinopel. Den erklærte seg som selvstendig i 1833, og ble offisielt anerkjent som det i 1850. Den ortodokse kirke i Hellas regnes som autokefal og er nært knyttet til den greske stat, men av respekt for patriarken i Konstantinopel har den ikke erklært seg som eget patriarkat. 

Kirken ledes av erkebiskopen av Athen. Kirken er delt inn i 81 bispedømmer. 20 bispedømmer i Nordhellas står formelt under den økumeniske patriark av Konstantinopel med sete i Istanbul, men er reelt administrert fra Athen.  Kirkens øverste myndighet er synoden, som består av alle biskoper under ledelse av erkebiskopen av Athen. En mindre synode består av 12 av biskopene, som bare sitter et år om gangen og tar seg av detaljer i administrasjonen. Kirken er på denne måten bygd opp på samme måte som statskirkeordningen i Russland etter Peter den store. Det er teologiske fakulteter ved universitetene i Athen og Thessaloniki. Få av prestene har noen virkelig høyere utdannelse.

## Referanser


## Eksterne lenker
*