open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Magnar G. Huseby

**Magnar Gunnbjørn Huseby** (født 14. desember 1928 i Åsen i Nord-Trøndelag, død 2. juli 2011 i Trondheim) var en norsk elektroingeniør og politiker (H). Han var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 1981–1989.
__NOTOC__
## Utdannelse og yrkeskarrière
Han hadde examen artium fra Levanger kommunale høyere almenskole fra 1948, eksamen fra elektrolinjen ved NTH fra 1952 og montørsertifikat i sterkstrøm fra 1953. Senere hospiterte han ved NTH 1957–1959 og tok diverse kurs i arbeidsledelse, EDB, vernearbeid, politikk, organisasjonsutvikling, personaladministrasjon og kommunal saksbehandling. I 1979 ble han godkjent av NVE som sakkyndig driftsleder. Huseby var lærling og hjelpemontør ved Åsen elektrisitetsverk og Siemens 1947–1950, tekniker, ingeniør, avdelingsingeniør og vernesjef ved Trondheim Elektrisitetsverk 1952–1979 samt prosjektleder/overingeniør i Miljøpakke-prosjektet i Trondheim kommune 1990–1994.

Gjennom sin karrière hadde han en lang rekke tillitsverv i NITO, blant annet som formann i Trondheim-avdelingen 1961–1964, medlem av hovedstyret 1964–1968, ordfører i representantskapet 1973–1976, formann i skolekomiteen 1973–1981 og leder i miljøutvalget 1991–1994. Han var også styremedlem i Trondhjems Polytekniske Forening 1965–1981 og 1992–1998, medlem av Akademikernes Fellesorganisasjons utdannelsesutvalg 1977–1979, leder i Trondheim kommunale pensjonistforening 1995–2001, leder i Munkholmens Venner 1995–1999, nestleder i Pensjonistenes fellesorganisasjon i Trondheim 1997–1999, styremedlem i Sør-Trøndelag fylkesforening av Norsk Pensjonistforbund 1996–2006 og styremedlem i Norsk Pensjonistforbund 2002–2007.

## Politisk arbeid
Huseby var formann i Berg krets av Trondheim Høyre 1965–1970, styremedlem i Trondheim Høyre 1967–1970 og formann i Sør-Trøndelag Høyres politiske utvalg 1976–1980. Som lokalpolitiker var han medlem av Trondheim bystyre 1968–1983, medlem av formannskapet 1976–1983 og kommunalråd 1980–1981.

Huseby var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 1981–1989, etter å ha vært 1. vararepresentant 1977–1981. Gjennom hele sin tid på Stortinget var han sekretær i Lagtinget og medlem av Stortingets kommunal- og miljøvernkomité. Han markerte seg særlig i boligpolitiske spørsmål, og ledet sogar Høyres boligpolitiske utvalg 1986–1988.

Etter tiden på Stortinget var han leder i Høyrepensjonistenes Landsforbunds politiske utvalg i Trondheim og omegn 1990–1994 og styremedlem i Høyrepensjonistenes Landsforbund 1992–1994.

## Utmerkelser
Han var ridder av NITOs Trondheim-avdelings «Det gyldne tannhjuls orden» fra 1959, æresmedlem i NITO fra 1981, æresmedlem i Trondhjems Polytekniske Forening fra 1997 og æresmedlem i Driftsforeningen «Gamle Dampen» fra 2006. Huseby ble også tildelt hedersbeviset i Trondheim kommunale pensjonistforening i 2004 og likeledes i Norsk Pensjonistforbund i 2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jostein Berntsen

**Jostein Berntsen** (1943–2024) var en norsk småbruker og politiker (Ap) fra Rennebu i Trøndelag.

Han gikk Jordbruksskolen for fjellbygdene i Sør-Trøndelag, Skjetlein jordbruksskole og Meldal yrkesskole. Berntsen var agronom ved Hvam landbruksskole og arbeidsformann i et anleggsgartnerfirma i Trondheim før han drev småbruket Skugglia i Rennebu 1969–1999. 

Berntsen var tillitsvalgt i Norsk Bonde- og Småbrukarlag. Han var formann i Rennebu arbeiderparti 1971–1977 og medlem av Rennebu kommunestyre 1972–1977 før han var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 1977–1989. Han satt først i Stortingets landbrukskomité, fra 1985 i samferdselskomiteen.

I sin ungdom var Berntsen en ivrig langrennsløper og skihopper.

Han var sønn av småbruker Bjarne Kolbjørn Berntsen og husmor Klara Halgunset. Han giftet seg i 1968 med Aud Toril Valvik.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kjell Helland

**Kjell Edvard Helland** (født 29. mai&nbsp;1940) er en norsk postfunksjonær og politiker (Ap) fra Melhus og Trondheim i Trøndelag. Han ble innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag i 1973, og satt på Tinget i fire perioder til 1989. Etter dette var han  fylkesarbeidssjef i Sør-Trøndelag 1989-2002.

Han begynte arbeidslivet som butikkekspeditør 1955-1959 og ansatt i Postverket 1959-1973. Han har sittet i kommunestyret i Trondheim én periode 1971-75, og hatt en rekke tillitsverv, blant annet som tillitsmann Oslo krets av Norsk postforbund 1964-1966, kretstillitsmann Trøndelag krets av Norsk postforbund 1967-1973, leder Sør-Trøndelag friidrettskrets 1990-1991 og leder Sør-Trøndelag Orienteringskrets 1995-1997. Han fikk Kongens fortjenstmedalje i sølv 2003.

## Stortingskomitéer
* 1985 &ndash; 1989 medlem i Energi- og industrikomitéen
* 1981 &ndash; 1985 medlem i Energi- og industrikomitéen
* 1977 &ndash; 1981 medlem i Industrikomitéen
* 1977 &ndash; 1981 varamedlem i Valgkomitéen
* 1973 &ndash; 1977 medlem i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oddbjørn Hågård

**Oddbjørn Hågård** (født 14. juli&nbsp;1940 i Ørland, død 20. februar 2013 i Ørland) var en norsk agronom, gårdbruker og  Sp-politiker.

Han var stortingsrepresentant fra Sør-Trøndelag 1985–89. Han var vararepresentant i perioden 1981&ndash;1985. Han satt i Landbrukskomitéen. Hågård var ordfører i Ørland i periodene 1975&ndash;1979 og 1979&ndash;1983.

Hågård var utdannet agronom, og i det sivile liv var han landbrukssjef i Ørland kommune og gårdbruker på gården Vestgård i Ørland.

## Eksterne lenker
* 
* Gården Vestgård, under matrikkelgården Rønne. G.nr. 71/26 Yrjar heimbygdslag
Reidar Due

:*For farfaren, se [[Reidar Due (1862–1953)]].*

**Reidar Due** (født 4. november 1922, død 29. oktober 2021) var en norsk politiker (Sp), fylkesmann og gårdbruker på Mo i Levanger. Han var fast stortingsrepresentant fra Nord-Trøndelag i 12 år, fra 1977 til 1989.

Due var medlem av Levanger kommunestyre og formannskap 1964–1971 samt ordfører 1968–1971. Han var medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1968–1971 og 1976–1979. Han var medlem av Senterpartiets sentralstyre 1973–1984, politisk nestformann i Nord-Trøndelag Senterparti 1974–1979 og innvalgt på Stortinget fra Nord-Trøndelag 1977–1989. Due ble medlem av Stortingets industrikomité, den senere energi- og industrikomiteen, hvor han var formann 1981–1985. I 1988 gikk han over til Stortingets forbruker- og administrasjonskomité. 

Due ble utnevnt til fylkesmann i Sør-Trøndelag i 1986, og satt fra 1989 til han nådde aldersgrensen i 1992.

Due hadde også fremtredende tillitsverv i flere jordbruks- og skogbruksorganisasjoner. Han var styreformann i Bøndernes Salgslag 1960–1978, i Norske Skog 1961–1983, i Norges kjøtt- og fleskesentral 1971–1978 og i Landbrukets Sentralforbund 1978–1980.

I 1999 mottok han Kongens fortjenstmedalje i gull.

Reidar Due var født i Oslo som sønn av banksjef Eilif Due og Katrine «Katy» Didrichsen. Han var sønnesønn av børskommissær Reidar Due og Thora Jelstrup. Han var gift med Tullik, og ekteparet fikk fire sønner. Han overtok storgården Mo i Levanger fra sin farmors slekt i 1944.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arent M. Henriksen

**Arent Mikal Henriksen** (1946–2024) var en norsk politiker (SV). 

Han startet sin politiske karriere i Arbeidernes ungdomsfylking og var medlem av landsstyret i 1968 til 1969 og 1972 til 1973. Han involverte seg i Folkebevegelsen mot norsk medlemskap i Fellesmarkedet og ble sekretær der. Han ble også en lokal leder i Trondheim for Arbeiderbevegelsens Informasjonskomité mot norsk medlemskap i EEC (AIK). Han sluttet seg til de deler av AIK som gikk fra Arbeiderpartiet til det nydannete partiet Demokratiske Sosialister som inngikk i Sosialistisk Valgforbund ved valget i 1973 og fra 1975 sammensluttet i Sosialistisk Venstreparti. Henriksen var vekselvis leder og nestleder i Trondheim SV 1977–1979 og representerte partiet i bystyret 1979–1983.

Han ble innvalgt på Stortinget som representant for SV fra Sør-Trøndelag i perioden 1973 til 1977, og var da den yngste representanten. Han ble så innvalgt til Trondheim bystyre i perioden 1977 til 1983, og ble igjen innvalgt til Stortinget i perioden 1981 til 1989.Han var SVs finanspolitiske talsmann i denne tiden.

Etter dette gikk Henriksen inn i lokalpolitikken i Bjugn, der han ble innvalgt i kommunestyret i 1991. Han var ordfører i Bjugn i perioden 1995&ndash;1999. I forbindelse med folkeavstemningen om EU i 1994 gjorde han det klart at han var for norsk medlemskap. I 2000 meldte han seg inn i Arbeiderpartiet.

Han var utdannet lærer og arbeidet etter hvert som generalsekretær i Norges Fiskarlag 1989-1992, direktør Fosen mek. verksted 1992-1995, leder av Børsrådet ved Oslo Børs 1994-1997, formann i styret for Norges Statsbaner 1996-2000 og seniorrådgiver/direktør i SIVA – Selskapet for industrivekst 1999-2007.

* 1985&ndash;1989 medlem i Finanskomitéen
* 1985&ndash;1989 varamedlem i Valgkomitéen
* 1981&ndash;1985 medlem i Finanskomitéen
* 1973&ndash;1977 medlem i Kirke- og undervisningskomitéen
* 1973&ndash;1977 medlem i Forsvarskomitéen
* 1973&ndash;1977 medlem i Fullmaktskomitéen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Arnt M. Henriksen - Store norske leksikon
Thor Knudsen

**Thor Haakon Knudsen** (født 30. mai 1927 i Tønsberg, død 10. januar 2006 i Sandefjord) var en norsk pressemann og politiker (H). Han var stortingsrepresentant for Vestfold 1977–1989.

## Liv og virke
Han tok artium i 1947, og begynte samme år i lære som journalist i *[[Tønsbergs Blad]]*. Han gjennomførte også pressekurs i Tysklandsbrigaden, hvor han var redaktør i garnisonavisen, og kurs ved Journalistakademiet i Oslo. I 1956 ble han ansatt i Høyres Pressebyrå, hvor han var stortingsmedarbeider 1956–1958, redaksjonssekretær 1958–1968 og politisk redaktør 1968–1970. Knudsen var presseoffiser og vernepliktig kaptein under flere store feltøvelser i 1950- og 1960-årene. I 1969 var han pressemedarbeider ved FN-delegasjonen i New York.

Knudsen tilhørte Høyres verdikonservative fløy, og først og fremst hans opplevelser av den andre verdenskrig medførte et sterkt engasjement for forsvars- og sikkerhetspolitikk.

Knudsen var statssekretær i Forsvarsdepartementet under Borten-regjeringen 1970–1971. I 1971 gikk han tilbake til høyrepressen som redaktør i *[[Sandefjords Blad]]*. Han påtok seg også verv i pressens organisasjoner, så som formann i Vestfold, Telemark og Buskerud redaktørforening og styremedlem i Den Konservative Presses Forening.

Knudsen var innvalgt på Stortinget fra Vestfold 1977–1989. Han var hele tiden medlem av Stortingets forsvarskomité, fra 1981 som nestleder, samt medlem av Stortingets utvidede utenriks- og konstitusjonskomité 1981–1989 og president i Lagtinget 1981–1989. Som stortingsrepresentant var han også delegat til FNs generalforsamling, NATOs parlamentarikerforsamling og KSSE-konferansene. Han var medlem av Høyres gruppestyre og sentralstyre 1981–1989.

Han var formann i interesseorganisasjonen Folk og Forsvar 1980–1991, styremedlem i Den norske atlanterhavskomité 1977–1989 og president i Norges Forsvarsforening 1989–1995.

## Utmerkelser
Knudsen ble tildelt Deltagermedaljen i den norske Tysklandsbrigaden i 1948, Kong Olav Vs jubileumsmedalje 1957–1982 i 1982, Norges Forsvarsforenings hederstegn i 1995, Kongens fortjenstmedalje i gull i 2001 og Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner i 2002. I 1997  ble han også tildelt Medaljen for æresmedlem i Norges Forsvarsforening.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Morten Steenstrup

**Morten Steenstrup** (1953–2025) var en norsk forretningsadvokat og politiker for Høyre. Han var grunnlegger av og tidligere partner i advokatfirmaet SANDS i Oslo. Han var medlem av Tønsberg bystyre, av Oslo bystyre, stortingsrepresentant og statssekretær. I 2022 ble Morten Steenstrup leder i Oslo Høyre.

## Liv og virke
Steenstrup var cand.mag. med mellomfag i statsvitenskap og sosiologi fra 1976 og cand.jur. fra Universitetet i Oslo fra 1980. Han fikk advokatbevilling i 1987 og møterett for Høyesterett i 1993.

Steenstrup var medlem av Tønsberg bystyre og formannskap fra 1976 til 1983 og stortingsrepresentant for Vestfold fra 1981 til 1989. Han satt i Stortingets justiskomité, så Stortingets finanskomité, unntatt tiden som statssekretær for finansminister Rolf Presthus og statsminister Kåre Willoch fra høsten 1985 til regjeringen gikk av våren 1986.

Da han gikk ut av Stortinget i 1989, etablerte han sitt eget advokatfirma. I 1999 ble tidligere stortingsrepresentant Bjørn Stordrange partner i firmaet, som tok navnet Steenstrup Stordrange, i 2017 forkortet til SANDS.

Steenstrup hadde i årenes løp en rekke styreverv. Sammen med sin kone Kari Vold Hansen Steenstrup eide han Herføll-gruppen, som driver byggevarehandel i Byggmakker-kjeden.

Morten Steenstrup var medlem av Oslo bystyre 2015–2019. og leder av Oslo Høyre fra 2022.

## Familiebakgrunn
Han vokste opp i Tønsberg som sønn av lektor Petter Chr. Steenstrup og Kari Bertnes. Han var tipptippoldebarn av eidsvollsmann Paul Steenstrup på Kongsberg.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Åge Ramberg

**Åge Ramberg** (1921-1991) var en norsk lektor og politiker (KrF). Han ble innvalgt på Stortinget fra Vestfold i 1973 og satt på Tinget i tre perioder: 1973-81 og 1985-89. 

I det sivile liv var han lektor ved Porsgrunn gymnas 1949-1959 og ved Sandefjords gymnas 1959-1985. Han var leder av Vestfold KrF 1982-1986.

* 1985 &ndash; 1989 sekretær i Kontrollkomitéen
* 1985 &ndash; 1989 medlem i Forsvarskomitéen
* 1977 &ndash; 1981 formann i Administrasjonskomiteen
* 1973 &ndash; 1977 varamedlem i Den forberedende fullmaktskomitéen
* 1973 &ndash; 1977 medlem i Sosialkomitéen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Reidun Andreassen

**Reidun Andreassen** (født 15. juni&nbsp;1936 i Oslo) er en norsk politiker (Ap) fra Varteig, Sarpsborg. Hun ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 1985.
Hun var vararepresentant i perioden 1989&ndash;1993.

I det sivile liv har hun arbeidet som butikkekspeditør og som kommunal flyktningesekretær. Hun har sittet i kommunestyret og fylkestinget og vært fylkesleder og landsstyremedlem i Handel og Kontor.

## Stortingskomitéer
* 1986 &ndash; 1989 medlem i Justiskomitéen
* 1985 &ndash; 1986 medlem i Forbruker- og administrasjonskomitéen

## Eksterne lenker
*
Odd Holøs

**Odd Steinar Holøs** (1922–2001) var en norsk var journalist, politiker (KrF) og offentlig tjenestemann fra Rakkestad. Han var innvalgt på Stortinget fra Østfold i de to periodene 1981–1989.
Han var også vararepresentant i seks perioder fra 1958 til 1981, og møtte som fast representant 1972–1973 mens Lars Korvald var statsminister. Holøs var statssekretær i Sosialdepartementet i Lyng-regjeringen i 1963.

Han hadde gått på handelsskole, og arbeidet 1945–1946 som formannskapssekretær i Rakkestad kommune. Senere var han redaktør for *[[Østfold Bygdeblad]]*, journalist i *[[Vårt Land]]* og journalist i *[[Folkets Framtid|Dagsavisa]]* i Trondheim, et avisprosjekt KrF involverte seg i. Fra 1964 til 1981 var han sosialsjef i Rakkestad kommune.

I de tre periodene 1955–1967 var han varaordfører i Rakkestad kommune. Han var leder av Kristelig Folkepartis Ungdom 1956–1957.

Han var bestefar til Lars-Kristian Holøs Pettersen (varaordfører i Rakkestad kommune fra 2015 ) og Ole-Henrik Holøs Pettersen (kultursjef i Fredrikstad kommune).

## Regjering
* 28.&nbsp;august 1963–25.&nbsp;september 1963 Statssekretær Sosialdepartementet

* 8.&nbsp;oktober 1981–30.&nbsp;september 1985 Visesekretær i Odelstinget

* 1985–1989 medlem i Den forberedende fullmaktskomitéen
* 1985–1989 nestleder i Sosialkomitéen
* 1985–1989 varamedlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomitéen
* 1985–1989 medlem i Valgkomitéen
* 1981–1985 medlem i Sosialkomitéen
* 1969–1973 medlem i Justiskomitéen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lhotse

**Lhotse** er et fjell i Himalaya og er verdens fjerde høyeste med sine 8516 moh. Fjellet ligger i Khumbu, Nepal, like ved Mount Everest (verdens høyeste). Lhotse ble først besteget 18. mai 1956 av en sveitsisk ekspedisjon.

Lhotse-massivet består egentlig av tre topper som alle er over 8000 meter. I tillegg til hovedtoppen, regnes også Lhotse Middle (8414 meter) og Lhotse Shar (8383 meter) som topper, dog uten den nødvendige primærfaktor som skal til for at disse regnes som egne fjell på listen over 8000-metere. Lhotse Shar ble først besteget 12. mai 1979 av østerrikske Zepp Maierl og Rolf Walter, og Lhotse Middle ble først besteget i 23. mai 2001, av en russisk ekspedisjon.

## Se også
* Liste over verdens høyeste fjell

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Makalu

**Makalu** er verdens femte høyeste fjell med sine 8&nbsp;463 moh. Fjellet ligger i Himalaya, på grensen mellom Nepal og Tibet. 

Administrativt hører det i Nepal til Sankhuwasabha, *Kosi sone* i *Østregionen*. Fjellet ligger i Malaku Barun naturpark som dekker den vestligste delen av distriktet.

Makalu ble først besteget 15. mai 1955 av en fransk ekspedisjon ledet av Lionel Terray, Jean Couzy og Jean Franco. Klatrergruppen hadde året før prøvd å nå toppen, men ble nødt til å snu. Også en amerikansk gruppe prøvde i 1954 å bestige fjellet, men måtte snu grunnet en snøstorm.

Makalu er kjent som et av verdens vanskeligste fjell å klatre i, grunnet dets stupbratte vegger og knivskarpe kanter.

## Nordmenn på toppen
2004: Sven Gangdal besteg fjellet 21. april 2004.

2014: Arvid Lennart Lahti besteg fjellet 18. mai 2014

2019: Vibeke Andrea Sefland besteg fjellet 24. mai 2019

## Se også
* Liste over verdens høyeste fjell

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Romertiden

**Romertiden** kan referere til:

* Romerriket
* Romersk jernalder &ndash; periode mellom 0–400 e.Kr. i norsk historie
Dagmulkt

**Dagmulkt** (juridisk) er et bestemt kronebeløp som en leverandør må betale for hver dag ytelsen er levert for sent. Også ordene *[[dagbot]]* og *døgnmulkt* blir brukt i dagligspråket. 

En dagmulkt har tre formål: 
*Å gi en viss skadeserstatning for de økonomiske konsekvenser som  forsinkelsen har ført til.
*Å virke preventivt for å få leverandøren til å levere i tide.
*Å begrense leverandørens erstatningsansvar.

Dagmulkt og dens beløpsstørrelse («dagmulktsatsen») må være avtalt mellom partene, utenom i visse forbrukersaker, så som etter bustadoppføringslova. Et vilkår for dagmulkt er også at det er fastlagt et bestemt tidspunkt for når leveransen skal bli foretatt.

Fordi dagmulkt er et bestemt beløp fastsatt på forhånd, kan vi si at dagmulkt er en form for standardisert eller normalisert erstatning. Et særpreg for dagmulkt er at den kan påløpe uten at de vanlige, rettslige vilkår for erstatningsplikt er oppfylt. Det er tilstrekkelig at leveringsfristen er utløpt, men det må heller ikke foreligge spesielle hindringer eller andre fritaksgrunner for leverandøren, for eksempel at fristutsettelse er gitt. Den som har rett til å motta en dagmulkt, behøver dermed ikke bevise å ha lidt et økonomisk tap på grunn av forsinkelsen, eller bevise at det foreligger et erstatningsgrunnlag, slik som uaktsomhet.

Dagmulkt virker som en negativ konsekvens (sanksjon) for leverandøren, men dagmulkt er ikke en straff i juridisk forstand.

Dagmulkt kan virke positivt for leverandøren fordi dagmulkten er en begrensning til et bestemt beløp. Dagmulkt er dermed en ansvarsbegrensning i de tilfellene hvor den skadelidte/kunden/mottageren har et større økonomisk tap enn dagmulkten. I mange kontrakter er det gjort enda en begrensning av dagmulkten: til 10, 15 eller annen prosentdel av kontraktssummen dvs. av  leveransens pris.

Dagmulkt er nærmere regulert bl.a. i bustadoppføringslova og i kontraktsstandardene etter Norsk Standard (forkortet til NS) for entreprenørkontrakter og andre leveranser ved bygge- og anleggsprosjekter.

## Litteratur

*Hans Cappelen: «NS 3430 og byggherrene», Oslo 1992
*Hans Cappelen: «Byggherren og kontraktene», Oslo 2001 (1. opplag 1994), og i HolteProsjekts program «Bygglex», Oslo 2005
*Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA: «Oppføring av egen bolig» (Oslo 1998) om bustadoppføringslova
*Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA: «NS 8405 og byggherrene», Oslo 2005
*"Bustadoppføringslova. Avtaledokumenter med kommentarer", Kåre Lilleholt og Jørgen Birkeland, Oslo 2011.
Bente Bakke

**Bente Bakke** (født 13. november&nbsp;1942 i Oslo) er en norsk politiker (MDG, tidligere H) fra Eidsberg. 

Hun var stortingsrepresentant fra Østfold Høyre 1981–89. I den første perioden var hun fast møtende vararepresentant mens Svenn Stray var utenriksminister, i den andre perioden var hun innvalgt direkte.

Fra 1981 til 1989 var hun også Høyres miljøpolitiske talskvinne. Bakke meldte i 2011 overgang til Miljøpartiet De Grønne, og ble i 2013 valgt inn i partiets sentralstyre.  

I det sivile liv har hun vært sekretær, journalist og redaktør av *KFB-bladet*, utgitt av Kvinners Frivillige Beredskap, 1991-2001.

* 1985 &ndash; 1989 medlem i Kommunal- og miljøvernkomitéen
* 1981 &ndash; 1985 medlem i Forbruker- og administrasjonskomitéen

## Bibliografi
* Bakke, Bente: *På bakerste benk – observasjoner fra stortinget 1981-1989*, Oslo 1990

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Avtaledokument

**Avtaledokument** (juridisk) er det papir som to parter underskriver på for å markere at de er blitt enige om en avtale. I alminnelighet er det ikke nødvendig i Norge at partene i en avtale gjør denne skriftlig eller skriver under på et dokument. Det finnes unntak i lovgivningen, f.eks. for kontraktsinngåelse etter regelverket for offentlige anskaffelser. Flere lover til beskyttelse av forbrukeres interesser, gir forbrukeren rett til å kreve at en avtale gjøres skriftlig.

I et avtaledokument tas gjerne inn partenes navn, en henvisning til en spesifikasjon av ytelsens/leveransens art og omfang, pris, leveringstid og dato for underskrift. Det kan også være tatt med bestemmelser om f.eks. andre frister, fremdriftsplan og dagmulkt, betalingsplan, sikkerhetsstillelse, tvisteløsning.

Bl.a. i entrepriseretten er det vanlig at kontrakter består av flere kontraktsdokumenter, bl.a. konkurransegrunnlag, tilbud og møtereferater. Disse dokumentene supplerer normalt avtaledokumentet og er opplistet der i prioritert rekkefølge. Dermed kan avtaledokumentet utgjøre bare noen få sider, mens kontraktsdokumentene samlet kan utgjøre flere ringpermer. Det finnes flere Norsk Standard (NS) med blanketter for avtaledokument mellom byggherre og entreprenør, rådgiver, prosjekterende, herunder arkitekt.
Osmund Faremo

**Osmund Faremo** (1921–1999) var en norsk politiker (Ap) fra Bygland. Han ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 1965 og satt på Tinget i fem perioder fram til 1985.
Han var vararepresentant i periodene 1958&ndash;1961 og  1961&ndash;1965.

Faremo, som var jernbanemann av yrke, var ordfører i Bygland i periodene 1958–1959 og 1963–1966, og varaordfører i 1962–1963. 

Under krigen var Faremo med under kamphandlingene våren 1940, og sluttet seg senere til Milorg. I februar 1943 ble han arrestert av Gestapo og etter hvert sendt til konsentrasjonsleirer i Tyskland og Østerrike, som såkalt Nacht und Nebel-fange. Faremo unnslapp sin påtenkte skjebne med De hvite bussene, og ga i 1987 ut boken *Takk for livet, Emil*, om sin tid i fangenskap.

På Stortinget var han formann i Løvebakken Mållag fra 1978 til 1985. Han var formann i Norsk-Jugoslavisk Samband og Venner av Israel i Norsk Arbeiderbevegelse (VINA).

Han var far til Grete Faremo, og nevø av stortingsmann og ordfører Aani Rysstad.

* 11. oktober&nbsp;1977&ndash;30. september&nbsp;1981  Sekretær i Lagtinget

* 1981&ndash;1985 medlem i Forsvarskomitéen
* 1977&ndash;1981 medlem i Kommunal- og miljøvernkomitéen
* 1977&ndash;1981 medlem i Valgkomitéen
* 1973&ndash;1977 nestformann i Administrasjonskomitéen
* 1973&ndash;1977 medlem i Valgkomitéen
* 1969&ndash;1973 sekretær i Kommunal- og miljøvernkomitéen
* 1969&ndash;1973 sekretær i Kommunalkomitéen
* 1969&ndash;1973 medlem i Valgkomitéen
* 1965&ndash;1969 varamedlem i Valgkomitéen
* 1965&ndash;1969 medlem i Kommunalkomitéen

## Utmerkelser
Faremo mottok i 1993 Kongens fortjenstmedalje i gull. Han var innehaver av Det jugoslaviske flaggs orden med stjerne og ble i 1970 tildelt DDRs æresmedalje for kamp mot fascismen. I 1998 fikk Faremo Forsvarsforeningens medalje. Han ble i 1979 hedret med Bygland Mållags målpris og fikk i 1981 KS-medaljen. Faremo ble i 1987 kåret til «Årets setesdøl».

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Byggherre

**Byggherre** (juridisk) er den som skal motta ytelser i forbindelse med bygg og anlegg. Byggherren kan også være betegnet som bestiller, kjøper eller oppdragsgiver. De to partene i en vanlig avtale om bygge- og anleggsarbeider er byggherre og entreprenør. Disse uttrykkene brukes i standardene (Norsk Standard forkortet til NS) for entreprenørkontrakter. I bustadoppføringslova brukes bare ordet *forbruker*, når byggherren er en forbruker. I kontrakter med tjenesteytere (prosjekt- og byggeledelse, prosjekterende, arkitekt, ingeniør og andre) brukes vanligvis betegnelsen oppdragsgiver. Ved mer omfattende bygge- og anleggsprosjekter brukes ofte ordet byggherre også i kontrakter med tjeneste- og materialleverandører.

Til den rettslige funksjon og posisjon som byggherre, hører normalt et eget såkalt *risikoområde* der byggherren må bære de økonomiske konsekvensene når det inntreffer noe uforutsett. For å føre kontroll med bygging kan byggherren engasjere en byggeleder.

Mens byggherre brukes som betegnelse i privatrettslige kontraktsforhold, blir ordet **tiltakshaver** brukt i det offentligrettslige forholdet til plan- og bygningsmyndighetene.

## Se også
* Byggherreombud
* Byggherrestyrte delentrepriser
* Byggherreforskriften

## Litteratur

*Hans Cappelen: «NS 3430 og byggherrene», Oslo 1992
*Hans Cappelen: «Byggherren og kontraktene», Oslo 2001 (1. opplag 1994), og i HolteProsjekts program «Bygglex», Oslo 2005
*Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA: «Oppføring av egen bolig» (Oslo 1998) om bustadoppføringslova
*Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA: «NS 8405 og byggherrene», Oslo 2005
* Hans Jakob Urbye: "Kommentarer til NS 8401 og NS 8402", Oslo 2011
Anbud

**Anbud** (juridisk) er det tilbud som blir inngitt av en anbyder i en *anbudskonkurranse*. Noe av det særpregede ved en anbudskonkurranse er at det er forbudt å forhandle om anbudet og å endre anbudet etter anbudsfristens utløp. Dette er i motsetning til konkurranser med forhandlinger der partene forhandler om tilbudet etter at det er gitt inn. 

Skillet mellom disse såkalte anskaffelsesprosedyrene er viktig i regelverket for offentlige anskaffelser. Over visse beløpsgrenser («terskelverdier») er det påbudt med anbudskonkurranser og da kan konkurranser med forhandlinger bare unntaksvis bli benyttet.

## Norge
For bygge- og anleggsprosjekter finnes to Norsk Standard (NS) for disse to typer konkurranser. Dette er NS 8400 og NS 8410, men disse standardene kan bare brukes av private oppdragsgivere.

I dagligspråket brukes ofte ordet anbud også om tilbud som innhentes og som det er meningen å forhandle om. I politisk språkbruk er «sette ut på anbud» ofte brukt om å konkurranseutsette en tjenesteytelse som har vært levert av ansatte i det offentlige.

## Litteratur
*Hans Jakob Urbye: *Kommentarer til NS 8400 og NS 8410*, Oslo 2007
Todesspiel

***Todesspiel*** er et prisbelønnet tysk doku-drama i to deler fra 1997, som handler om den venstreekstreme terrorismen i Vest-Tyskland og hendelsene under den tyske høsten i 1977, da terrorismen nådde et klimaks. Filmen behandler bortføringen av arbeidsgiverpresident Hanns-Martin Schleyer, kapringen av Lufthansa-flyet «Landshut» og RAF-terroristene Andreas Baader, Gudrun Ensslin og Jan Carl Raspes selvmord i Stammheim-fengselet.

*Todesspiel* består av både dramatiseringer av hendelsene og intervjuer med innblandede, bl.a. den daværende kansleren Helmut Schmidt.

## Medvirkende
*Hans Brenner (som Hanns-Martin Schleyer)
*Sebastian Koch (som Andreas Baader)
*Manfred Zapatka (som Helmut Schmidt)
*Dieter Mann (som Horst Herold)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Reklamasjonsrett

**Reklamasjonsrett** er den rett mottakeren av en ytelse har til å fremme krav overfor leverandøren på grunn av mangler ved ytelsen. Slike krav kan være retting/reparasjon/utbedring, omlevering, levering av uteblitt del, tilbakehold/motregning av betaling, prisavslag, erstatning og heving.

Den vanlige regel er at mottakeren (kjøper, bestiller, oppdragsgiver og lignende) må reklamere ved overleveringen av ytelsen på de mangler som er synbare på dette tidspunktet. De mangler som viser seg senere, er de såkalte «skjulte mangler». På slike mangler må det reklameres «innen rimelig tid» etter at mangelen er konstatert. Men kortere frist kan være avtalt, så som «uten ugrunnet opphold». Disse fristene kalles «relative reklamasjonsfrister». 

I lovgivning og kontraktsstandarder er det vanlig å spesifisere et antall år som et lengste tidsrom etter overleveringen, da reklamasjon kan gjøres. Ved større ytelser er det vanlig med fem år. Dette kalles den «absolutte reklamasjonsfristen». Bare i unntakstilfelle er det mulig å fremme krav etter denne lengstefristen.

Ved salg til forbrukere blandes ofte begrepene reklamasjonsrett og garanti. Lovgivningen gir forbrukere reklamasjonsrettigheter i ufravikelige bestemmelser som leverandørene ikke kan avtale seg bort fra. Derimot kan leverandørene gi forbrukerne en utvidet reklamasjonsrett og kalle dette garanti, for eksempel omlevering i stedet for retting av småfeil. Slike garantier kan gjøres mer tidsbegrenset. 

## Norge
Forholdet mellom reklamasjonsfrister og foreldelsesfrister kan være noe komplisert. I kontrakter etter Norsk Standard (NS), er foreldelsesloven ikke særskilt nevnt, selv om foreldelseslovens frister og bestemmelser kan avskjære reklamasjonskrav. I en del av forbrukerlovgivningen er imidlertid foreldelsesloven nå nevnt særskilt.

## Sverige
i henhold til den svenske forbrukerkjøpsloven (*[[konsumentköplagen]]*) gjelder i spørsmål om varer at feil som viser seg innen seks måneder alltid anses være opprinnelige feil, om ikke annet kan bevises av selgeren. Efter seks måneder er det konsumentens ansvar å bevise at feilen er opprinnelig. Om kunden får rett må selgeren enten reparere varen, erstatte den med en ny eller gi pengene tilbake.

Tidligere hadde kunden to års reklamasjonsrett i Sverige, men siden 1. april 2005 er det tre år som gjelder.

## Referanser
Amstel (øl)

**Amstel** brygges av *Amstelbrouwerij* (norsk *Amstelbryggeriet*). Fra 1870-71 til 1980 lå bryggeriet på Mauritskade i Amsterdam, Noord-Holland i Nederland. Bryggeriet og ølet har fått navn etter elven Amstel som har sitt utløp i Amsterdam.

## Historie
I 1872 brygget Amstelbryggeriet 10&nbsp;000 hektoliter pils. Til brygging og lagring ble is tatt fra kanalene i Amsterdam og lagret i spesielle kjellere med doble vegger.

## Marked
I begynnelsen ble Amstel hovedsakelig solgt og drukket i Amsterdam. Etter at det hadde blitt kjent og ble drukket i hele Nederland ble det i 1883 for første gang eksportert til Storbritannia og tidligere Nederlands-Indië.

## Organisasjon
I 1892 ble **Beiersche Bierbrouwerij de Amstel**, opprettet av firmaet *De Pesters, Kooy en Co.*, et aksjeselskap. I 1915 var produksjonen tyve ganger større enn i 1892, og i 1926 utgjorde Amstel en tredjedel av den totale eksporten av øl fra Nederland.

I 1941 overtok Amstel og Heineken kapitalen til det amsterdamske bryggeriet *Van Vollenhovens Bierbrouwerij* på Hoogte Kadijk. Dette bryggeriet ble stengt i 1961.

## Aktiviteter i utlandet
Amstel bygget et bryggeri i Surinam i 1954, og var et år senere det første nederlandske bryggeriet som eksporterte boksøl. Total eksporterte Amstel da 101&nbsp;000 hektoliter.

I 1958 begynte et jordansk  bryggeri å brygge øl i samarbeide med Amstel, og i 1960 ble det tredje Amstelbryggeriet utenfor Nederland satt i drift på Curaçao, De nederlandske Antiller. I Libanon begynte Almazabryggeriet å produsere øl under lisens fra Amstel i 1962, og i 1963 ble bryggerier bygget i Puerto Rico og Hellas.

## Heineken
Amstelbryggeriet ble i 1968 overtatt av konkurrenten Heineken, og i 1980 stengte Amstelbryggeriet i Amsterdam NED produksjonen. SOM ble flyttet til Zoeterwoude i Zuid-Holland. 

Etter flyttingen ble bryggerilokalene på Mauritskade revet, og den eneste bygningen som står igjen er hovedkontoret frA 1930. Denne brukes i dag av *Hogeschool van Amsterdam*, i fasaden sees arbeider av billedhuggeren Gerarda Rueter.

## Eksterne lenker
* 
* Amstel Gold Race (sykkelkonkurranse) (engelsk)
Nepals Kommunistiske Parti (demokratisk)

**Nepals Kommunistiske Parti (demokratisk)**, (*Nepal Kamyunista Parti (Prajatantrik)*, (NKP(P) – *Communist Party of Nepal (Democratic)*, CPN(D)), var et navn det prosovjetiske partiet NKP (Manandhar) brukte ved parlamentsvalget i mai 1991.

*Bishnu Bahadur Manandhar* var generalsekretær.

NKP(P) stilte 75 kandidater, fikk 177 323 stemmer (2,43%) og 2 representanter.

Dette er det beste valgresultatet noe prosovjetisk parti i Nepal oppnådde.

Etter parlamentsvalget slutta NKP(P) seg sammen med to mindre prosovjetiske kommunistpartier:

* NKP (Varma)
* NKP(Amatya).

Sammen danna de tre et nytt fellesparti: 
 
* NKP(Sanyukta) (*NKP (forent)*).

*B. B. Manandhar* var fortsatt generalsekretær.

Men etter ei tid sprakk NKP(V) og NKP(A) ut igjen, og gikk etter hvert opp i det store,  moderate kommunistpartiet UML, som var nest største parti i parlamentet.

NKP(S), som fra da av i hovedsak fungerte som en fortsettelse av NKP(Manandhar) under et nytt navn, stilte til de to neste parlamentsvalga på 1990-tallet, men fikk lite stemmer og ingen representanter.

I september 2005 slo NKP(S) seg sammen med et annet lite kommunistparti, NKP (Marksbadi) (1991) (*NKP (marxistisk)*) til

*NKP (Sanyukta Marksbadi) (*NKP(forent marxistisk)*). 

Siden NKP(marxistisk) var en siste rest av det opprinnelig prokinesiske NKP(Pushpa  Lal), kan dette kanskje betraktes som den endelige avslutninga på den prosovjetiske kommunistbevegelsen i Nepal.

## Se også
* NKP (Rayamajhi)
* NKP (Manandhar)
* NKP (Varma)
* Nepal Kamyunishta Parti (Sanyukta Marksbadi)
* United Left Front (Nepal 1989)
FC Porto

**Futebol Clube do Porto** er en fotballklubb fra byen Porto i Portugal. Klubben ble stiftet i 1893. Klubben ble Mesterligaen-vinnere i 2004, etter å ha slått Monaco 3-0 i finalen. Klubben vant sitt første mesteligatrofé under daværende manager José Mourinho. Klubben spiller sine hjemmekamper på Estádio do Dragão som har en tilskuerkapasitet på .

## Meritter

* Portugisisk seriemester (30): 1935, 1939, 1940, 1956, 1959, 1978, 1979, 1985, 1986, 1988, 1990, 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2018, 2020, 2022.
* Portugisisk cupmester (19): 1956, 1958, 1968,1977, 1984, 1988, 1991, 1994, 1998, 2000, 2001, 2003, 2006, 2009, 2010, 2011, 2020, 2022, 2023.
* Portugisisk supercupmester (22): 1981, 1983, 1984, 1986, 1990, 1991, 1993, 1994, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2018, 2020.
* Portugisisk mester (før innføringen av landsdekkende serie, 4): 1922, 1925, 1932, 1937
* Mesterligaen (2): 1986/87, 2003/2004
* Interkontinental cup (2): 1987, 2004
* 1 Cup Iberica: 1935
* UEFA-cupen / Europaligaen (2): 2002/2003, 2010/2011
* UEFA Super Cup: (1) 1987

## Sesonger

## Spillerstall
Oppdatert 12. mai 2024.

### Utlånte spillere

## Kjente spillere med tilknytting til klubben

## Kjente trenere
*  André Villas-Boas
*  Vitor Pereira
*  José Mourinho
*  Bobby Robson
*  Artur Jorge
*  Carlos Alberto Silva

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ola Graff

**Ola Graff** (født 8. oktober 1949) er en norsk musiker, musikkpedagog og musikkforsker.  Var vokalist, fløytist og tangentinstrumentiker i Nordnorsk Visegruppe i Tromsø (1975&ndash;1980), magistergrad i musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo (1985). Har lenge vært konservator for nordnorsk musikksamling ved Tromsø Museum.  Doktorgrad i etnomusikologi, med avhandlinga *[[Joik]] på nordkysten av Finnmark. Undersøkelse over en utdødd joiketradisjon*, ved Universitetet i Tromsø (mars 2002).

## Utgivelser
* Ola Graff, Marit Hauan, Hilde J.Hansen, *Ta vare på minnene! Handbok i minneinnsamling*, Kommuneforlaget (1990)
* *Samisk musikk. Fanitullen. Innføring i norsk og samisk folkemusikk*, (1993)
* Med Harald Gaski: *Joik har større kraft enn krutt.*, bidrag i Nordnorsk Kulturhistorie II, (1994)
* *Om kjæresten min vil jeg joike*, (2004). Om utdødd sjøsamisk joiketradisjon i Snefjordområdet i kystkommunen Måsøy i Finnmark. Basert på doktorgradsavhandlingen.
## Diskografi
### Nordnorsk Visegruppe
**[[Rav og Rekling]]* (1977)
**[[Hei løsti]]* (1979)
### Deltar på
* Kolibri: *[[La elva leve! (album)|La elva leve!]]* (1980)
* Sosialistisk Kor i Sør-Varanger: *[[Vi vil tænde!]]* (1980)
* Getingarna: *[[Lite mer av varje]]* (1986)
* Ragnar Olsen & Sverre Kjelsberg: *[[Den glade pessimisten]]* (1987)
* Karoline Krüger: *[[En gang i alles liv]]* (1991)
* Alta Motettkor: *[[Morgen over Finnmarksvidda]]* (1997)
* Ultima Thule: *[[A Cappella (album)|A Cappella]]* (1998)
* Helgeland kammerkor: *[[Folketoner fra Helgeland]]* (2005)
* Trygve Hoff: *[[Kokfesk & Ballader (samleplate)|Kokfesk & Ballader]]* (2008)
* Ta-lik: *[[Lyst heile natta &ndash; 15 nordlandspolser]]* (2011)
* Vokal Nord: *[[Mannu (Vokal Nord-album)|Mannu]]* (2012)
* MAI/Universal Music: *[[MAI 1973&ndash;1983]]* (2016)

## Litteratur
Høgskolen i Buskerud

**Høgskolen i Buskerud** (**HiBu**)  var en statlig høgskole som ble slått sammen med Høgskolen i Vestfold fra 1. januar 2014 til én institusjon under navnet Høgskolen i Buskerud og Vestfold. Den nye høyskolen gikk så inn i en ny fusjon med Høgskolen i Telemark, som resulterte i Universitetet i Sørøst-Norge (Opprinnelig Høgskolen i Sørøst-Norge). Fusjonen skjedde 1.1. 2016. 

HiBu ble etablert 1. august 1994 og hadde omkring 3000 studenter og 277 ansatte. Høyskolen var en av 24 statlige høgskoler i Norge og var et resultat av at tre statlige høyskoler i Drammen, Hønefoss og Kongsberg ble slått sammen som en del av Høgskolereformen i 1994.

Høyskolen hadde tre studiesteder med basis i de tre tidligere høyskolene, og hadde i 2011 17 bachelorutdanninger og 14 masterstudier.

Høyskolen tilbød fag- og profesjonsstudier innen helsefag, optometri og synsvitenskap, økonomi og administrasjon, siviløkonom, IT, lærerutdanning, PPU, visuell kommunikasjon, lysdesign, dynamisk webdesign, ingeniørutdanning, juss og ledelse, juss, engelsk, norsk, samfunnsfag, naturfag, matematikk, reiselivsledelse, samt statsvitenskap og menneskerettigheter. Disse kunne tas i varierende lengder fra halvårsenheter til bachelorgrader og mastergrader, samt en rekke kurs-, etter- og videreutdanninger. HiBu startet i 2010 en ny masterutdanning i Human Rights and Multiculturalism.

## Se også
* Studentsamskipnaden i Buskerud

## Referanser


## Eksterne lenker
* Høgskolen i Buskerud og Vestfold
Jan Arvid Johansen

**Jan Arvid Johansen** (født 18. juni 1947 i Havøysund i Måsøy, død 7. oktober 2017) var en norsk musiker.

Han var utdannet ved Nordnorsk Musikkonservatorium (1976–1979) og artist i Tromsø-området. Han hadde plateutgivelser med «Erter, Kjøtt og Flesk» (1973) og Nordnorsk Visegruppe (1975–1980). Han bidro ved Hålogaland Teater (1979-1981) og Tramteateret (1985). Johansen samarbeidet mye med lyrikeren Helge Stangnes, samt artistene Sverre Kjelsberg, Trygve Hoff og Tove Karoline Knutsen, spilte irsk musikk i gruppa «Rebels», samt tok del i Forente Artisters «Sammen for Livet» (1985) og en lignende «Visehjelp til Nordvest-Russland» (1998). Han etablerte og hadde flere plateutgivelser med gruppen Boknakaran (1992-). Soloplaten *Tonen & Kjærligheten.* utkom i 2005 (Himalaya/Bonnier) og ga førsteplasser på Norsktoppen (melodien «Tirilltungetid»).

## Referanser
Høysommer

***Høysommer*** er en film fra 1958 av den norske regissøren Arild Brinchmann. Skuespilleren Jørn Ording skrev manus til filmen på grunnlag av Cora Sandels novelle «Nina» fra 1949.

## Handling
Filmen forteller en kjærlighetshistorie, og handler om Rasmus, som etter å ha mislykkes som maler har trukket seg tilbake fra sivilisasjonen som fyrvokter-assistent på en avsidesliggende øy. En dag oppdager han en drivende robåt med en svært medtatt og bevisstløs ung kvinne i. Etter å ha fått liv i henne, oppdager han at hun har forsøkt å ta sitt eget liv med gift. Alle ytre kjennetegn tyder på at hun er en rik bydame, og når hun blir etterlyst i radioen, viser det seg at hun heter fru Nina Berg og har adresse Huk Aveny, Bygdøy.

Rasmus vil straks melde fra til politiet, men kvinnen trygler han om å vente med det og la henne få bli til hun kommer litt til krefter. Han føyer henne i det gjentatte ganger, dog med store samvittighetskvaler. Etter hvert lar han seg bedåre og fascinere av denne vakre, sjarmerende og ansvarsløse, men tilsynelatende ulykkelige kvinnen, og det oppstår et stormende kjærlighetsforhold. Nå ønsker han bare at hun skal melde seg, gjøre opp med mannen sin, og så komme tilbake, men hun insisterer på å leve ut forelskelsen uten tanke på omverdenen eller på framtiden.

Etter noen stormende dager eller uker dukker en dag mannen opp i sin store lystjakt. Han snakker til Nina som til et uskikkelig barn, og det kommer fram at det langt fra er første gang at noe liknende har skjedd. Han forteller henne også at hun ganske snart vil komme til å savne en del av de livets goder som han er i stand til å gi henne, og at hun derfor nok snart vil vende tilbake som hun har gjort før. Etter at han har dratt sin veg, virker det som om fortryllelsen er brutt, og ingenting blir som før.

### Om filmen
Mens Cora Sandels novelle foregikk på et falleferdig småbruk langt til skogs, har Brinchmann og Ording valgt å legge handlingen til kysten. Urda Arneberg gjør en stor rolle som den ustadige og uansvarlige Nina. Jørn Ording og Ola Isene gjør også en solid innsats som Rasmus og herr Berg, og Lalla Carlsen dukker opp i en mindre rolle. Gunnar Sønstevold har komponert musikken, og sjeffotograf er Gunnar F. Syvertsen. Filmen er produsert av Øyvind Vennerød for selskapet Contact Film. Den har en spilletid på 95 minutter.

Filmen var Arild Brinchmanns andre og siste spillefilm, før han gikk over til TV-mediet. Den er godt klipt, med en fin personregi og replikker som virker mindre teatralske enn mye annen norsk film fra samme tid. *Høysommer* er en av de norske filmene fra 1950-tallet som har vist seg å ha varig verdi.

## Skuespillere
* Urda Arneberg som Nina.
* Jørn Ording som Rasmus.
* Ola Isene som Andreas.
* Lalla Carlsen som Oline.
* Nils Hald som Trond.

## Eksterne lenker
* 
* Om Høysommer på IMDb
* Høysommer filmplakat
Johannes Vågsnes

**Johannes Vågsnes** (1923–2012) var en norsk lærer, bonde og politiker (KrF) fra Tromøy. Han ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 1973 og møtte som representant i tre perioder fram til 1985.

Ved siden av gården og læreryrket var han også klokker i Tromøy kirke 1945-1977. Han hadde også flere tillitsverv i bondelaget, landbrukssamvirket og i kristne organisasjoner. 

* 1981 &ndash; 1985 medlem i Kommunal- og miljøvernkomitéen
* 1981 &ndash; 1985 varamedlem i Valgkomitéen
* 1977 &ndash; 1981 nestformann i Kommunal- og miljøvernkomitéen
* 1973 &ndash; 1977 medlem i Kommunal- og miljøvernkomitéen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Engly Lie

**Engly Lie** (født 4. august 1919 i Vennesla, død 1. november 2001) var en norsk tømmermann og politiker (Ap) fra Vennesla. Han var innvalgt på Stortinget fra Vest-Agder i tre perioder fra stortingsvalget 1973 til 1985. Lie var ordfører i Vennesla i 14 år fra 1959 til 1973. Han var samtidig medlem av Vest-Agder fylkesting. Lie ble tildelt KS-medaljen i 1972.

Lie gikk i tømrerlære 1937–1940, og hadde svennebrev fra 1945. Han var tømrer 1938–1952, og deretter oppmåler for tømrere ved Aust- og Vest-Agders målerkontor 1952–1973.

* 1981–1985 medlem i Samferdselskomiteen
* 1981–1985 medlem i Valgkomiteen
* 1981–1985 medlem i Fullmaktskomiteen
* 1981–1981 medlem i Den forberedende fullmaktskomiteen
* 1977–1981 medlem i Samferdselskomiteen
* 1977–1981 medlem i Valgkomiteen
* 1977–1977 varamedlem i Den forberedende fullmaktskomiteen
* 1973–1977 medlem i Samferdselskomiteen
* 1973–1977 varamedlem i Valgkomiteen

## Eksterne lenker
*
Hans E. Strand

**Hans Engebret Strand** (1934-2000) var en norsk politiker (H), forstmann og gårdbruker fra Modum. Han var stortingsrepresentant for Buskerud i to perioder fra 1977 til 1985. 

Han var også medlem av Modum kommunestyre og formannskap i flere perioder. Han var styreleder for Riksteatret 1985-1993 og styreleder i Direktoratet for Statens skoger 1985-1992. I det sivile liv var han forsker ved NLH, herredsskogmester, gårdbruker og skogbestyrer. Han ble tildelt KS-medaljen i 1995.

* 1981 &ndash; 1985 nestformann i Kontrollkomitéen
* 1981 &ndash; 1985 nestformann i Kirke- og undervisningskomitéen
* 1981 &ndash; 1985 medlem i Valgkomitéen
* 1977 &ndash; 1981 medlem i Sosialkomitéen
* 1977 &ndash; 1981 varamedlem i Valgkomitéen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thor Listau

**Thor Listau** (1938–2014) var en norsk politiker (Høyre) og militærtjenestemann. Han var stortingsrepresentant for Finnmark i tre perioder 1973-1985, og fra oktober 1981 til oktober 1985 var han fiskeriminister i Kåre Willochs regjering.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Thor Listau ble født i Svolvær i Lofoten som sønn av fiskematprodusent Magnus Listau (1898–1976) og husmor Johanna Jakobsen (1904–1945). 

Han gikk Hærens yrkesskole for sambandsteknisk befal 1954–1958, Special Ground Electronics Course ved University of Denver i 1963, kurs i blant annet sikkerhetstjeneste i Forsvaret 1966–1960 og lederkurs 1993–1994. Han ble bedriftsøkonom fra Bedriftsøkonomisk Institutt fra 1988.

### Militær karriere
Listau var sersjant og radiomekaniker ved Sambandskompani Brigade Nord 1958–1960, kvartermesterassistent ved Trøndelag Sambandsbataljon 1960–1961, radiomekaniker ved 3. Dragonregiment i 1961 og ansatt ved Forsvarets Forsøksstasjon i Kirkenes som operatør, teknisk leder, operasjonsleder og etterhvert stasjonssjef 1961–1985. I Forsvaret var han også formann i den stedlige lokalforeningen av Forsvarets sivile tjenestemenns landsforbund 1965–1966 og styreformann i Sportsklubben Vigør i Hesseng 1968–1969.

### Politisk arbeid
Listau hadde sine første tillitsverv i Høyre som formann i Kirkenes Unge Høyre 1965–1967, styremedlem i Sør-Varanger Høyre 1965–1972, styremedlem i Finnmark Unge Høyre 1965–1967, medlem av Sør-Varanger skolestyre 1966–1971, medlem av Sør-Varanger kommunestyre 1968–1973 (formannskapet 1972–1973), formann i Finnmark Unge Høyre 1967–1969 og medlem av Finnmark Høyres politiske utvalg 1970–1985.

Han var innvalgt på Stortinget fra Finnmark 1973–1985, og hadde også verv som formann i Høyres distriktspolitiske utvalg 1974–1977 og medlem av Høyres politiske råd 1974–1980. På Stortinget var han medlem av Stortingets sjøfarts- og fiskerikomité 1973–1981. Han var også styremedlem i de tradisjonelle Høyre-avisene *[[Sør-Varanger Avis]]* og *[[Finnmarksposten]]* 1974–1982. 

**Fiskeriminister:** I 1981 ble Listau utnevnt til fiskeriminister i Kåre Willochs regjering, en posisjon han beholdt frem til 1985. Steinar Eriksen møtte på Stortinget i Listaus fravær. 

Listau var senere medlem av Høyres sentralstyre 1988–1990 og styreformann i Høyres Studieforbund 1988–1995.

### Senere virke
Etter tiden som politiker var han kontorsjef i Statens kornforretning og leder for Råvarepriskontoret for landbruksvarer 1986–1991, direktør i Statkorn 1991–1995, styreformann i Statkorn 1995–1996 og organisasjonsdirektør i Statkorn Holding AS/Cermaq ASA 1995–2005.
## Referanser



## Eksterne lenker
*