open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bucatini

**Bucatini** (italiensk: *buco*, «hull») er en type pasta. Den er formet som lange, hule rør med diameter på ca. 2,5 mm. Lengden er tilsvarende spaghetti. Bucatini kan også kalles *perciatellini* («små perciatelli»), *foratini*, *fidelini bucati* eller *fide bucate*. 

Denne pastasorten assosieres nå for det meste med det romerske kjøkken. Opprinnelig har den sine røtter, foruten i Lazio, i Napoli og Liguria. 

Den langt vanligste matretten med bucatini serveres *«all'amatriciana»*: Det er en saus som er basert på *guanciale* (eller på *pancetta*) og på tomat. Guanciale er en urøkt bacon tilberedt fra svinekjeve eller -kinn; *guancia* er italiensk for «kinn». Andre bucatini-kombinasjoner er med smørbaserte sauser, grønnsaker, ost – særlig pecorino – , egg, ansjos eller sardiner.

## Fotnoter

## Referanser
Salto Mortale

**Salto Mortale** (tidligere *Christianssand String Swing Ensemble* og *Christianssand Ensemble*) er et norsk band fra Kristiansand som ble startet i 1999.
__TOC__
Etter starten gjennførte bandet 75-80 spillejobber før de i april 2001 reiste til Paris, for å spille inn sin debutplate. Med gode anmeldelser i ryggen ble dette vært en bærebjelke videre for bandet, og platen ble lansert på ernsemblets egen festival *[[Christianssand String Swing Circus]]* i juli 2001.

Bandet har ry på seg for å være en hardtslående energibombe, med en intensitet og nerve som er svært smittsom. Med ingrediensene sigøynerjazz, franske chansons, amerikansk jazz, opera, og sirkusmusikk, blir møtet med bandet en uforutsigbar og spennende affære.

Deres nyeste plate, Etterskjelv er den første platen der alle sangene er fremført på norsk.

19. august 2010 holdt gruppen konsert på Oslo jazzfestival sammen med duoen Fliflet/Hamre

## Utgivelser

* Etterskjelv – (2013, CSSE Records) (inneholder 14 spor)

## Bandets medlemmer
*Hans Marius Hoff Mittet &ndash; vokal
*Per Einar Watle &ndash; gitar
*Eirik Are Andersen &ndash; kontrabass
*Brynjar Rasmussen &ndash; klarinett
*Marius Tobias Hoven &ndash; trombone
*Jarle Storløkken &ndash; gitar

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Kirkelig Kulturverksted

**Kirkelig Kulturverksted** (KKV) er et norsk plateselskap etablert i 1974 med Erik Hillestad som en av initiativtagerne og daglig leder. Selskapet har også en avdeling for kunstformidling (spesielt til kirker og sakrale rom). 

## Historikk
Foruten Hillestad var Kristin Sommerfeldt, Atle Sommerfeldt, Marianne Lystrup, Alf Christian Hvidsteen, Ingjerd Pettersen-Hagh, Ole Lislerud, Sylvi Baardseth Panjwani og Arne E Sæther sentrale i selskapets etableringsfase. 

Av viktige artister i den første fasen kan nevnes Rolf Wagle, Bjørn Eidsvåg, Sondre Bratland og SKRUK. Blant de første platene som oppnådde stor utbredelse var *[[Av moll er du komen – til dur skal du bli|Av moll er du komen til dur skal du bli]]* med SKRUK og Vårsøg (1978) og *[[En dobbel deylighet|Een Dobbel Deylighed]]* med Erik Bye og Birgitte Grimstad (1978).

## Økonomi og eierskap
Etter økonomiske problemer overtok Aschehoug forlag som eier i 1987. Per 2021 hadde KKV utgitt 500 plater innen folkemusikk, visesang, kirkemusikk, jazz, pop og world music samt i grensesnittene mellom disse sjangrene. KKV har etter hvert gjort det til et spesialområde å jobbe fram tverrkulturelle prosjekter, og etter utgivelsen *[[Lullabies from the Axis of Evil (album)|Lullabies from the Axis of Evil]]* (2004) har musikkens mulighet som brobygger på tvers av dagens politiske og religiøse konfliktlinjer kommet i selskapets fokus.

I 2005 ble KKV solgt til Kirkens Bymisjon (40 %), Opplysningsvesenets fond (40 %) og Erik Hillestad (20 %). Siden har også Vigmostad & Bjørke og Natergal AS kommet inn som eiere.

## Kulturkirken Jakob
Kulturkirken Jakob i Oslo ble etablert i 2000 i Jakob kirke som ble stengt i 1985 som menighetskirke og sto tom til Kirkelig Kulturverksted overtok bygningen som permanent leietaker. I Kulturkirken driver KKV med konsertvirksomhet, teateroppsetninger, utstillinger og en egen fast ukentlig spesiallaget gudstjeneste, Jakobmessen, skrevet av Karoline Krüger (musikk) og Erik Hillestad (tekst).

## Priser
KKV fikk Brobyggerprisen i 1988. Musikkforlaget og Hillestad ble tildelt Bjellesauprisen fra FONO da den ble delt ut for første gang i 1994. Selskapet fikk prisen for sin innsats for norsk musikk gjennom mange år.

## Ledelse

### Daglig leder/administrasjonssjef

* 1974–2024: Erik Hillestad (med unntak av i 2008, da administrasjonssjef (siden 1998) Ole Edvard Wold-Reitan midlertidig tok over med Hillestad som kunstnerisk leder)
* 2024–: Hans Olav Baden

### Styreledere

* 1974–1987: Atle Sommerfeldt
* 1987–2013: ?
* 2013–?: Johannes Heggland

## Referanser


## Eksterne lenker
* Harpe og pistol - Kirkelig Kulturverksteds historie av Tomm Kristiansen
Kulturkirken Jakob

**Kulturkirken Jakob** er en kirke i Hausmanns gate i strøket Hausmannsområdet i Oslo. Jakob kirke ble tegnet av arkitekt Georg Andreas Bull og oppført i 1880.  Den har sitt navn etter apostelen  St.&nbsp;Jakob.  Altertavlen er «Hyrdenes tilbedelse» av Eilif Peterssen (1880).  I våpenhuset henger et relieff av Erkeengelen Mikael.  Den har plass til 550.

## Historie
Kirken var i 105 år soknekirke for Jakob menighet i området rundt nedre del av Akerselva. Befolkningen ble på grunn av færre boliger og flere næringsbygg kraftig redusert. Menighetens geografiske område ble fordelt på Oslo domkirkes menighet, Trefoldighet menighet og Paulus og Sofienberg menighet. I tillegg tilhørte etter hvert en stor andel av de gjenværende andre religiøse tradisjoner enn den lutherske. Kirken ble i 1985 avviklet som soknekirke. Den forble vigslet og er fortsatt i kirkelig bruk i regi av Kirkelig Kulturverksted.

Da kirken ble stående tom i 1985 ønsket Oslobiskop Andreas Aarflot å rive bygningen for å unngå at den ble stående som et ubrukelig og kostnadskrevende vedlikeholdsprosjekt. Byantikvar og Riksantikvar reagerte med å frede bygningen for å ta vare på symbolbygget ved Ankerbrua i Oslo sentrum.

## Kulturkirke

I 1986, ett år etter stengningen, satte Kirkelig Kulturverksted fokus på Jakob kirke og begynte et langsiktig samarbeid med Kirkelig Fellesråd i Oslo med sikte på å gjøre kirken til en profesjonell kulturarena.

Den største ufordringen man møtte var det bygningsmessige forfall som hadde begynt lenge før stengingen og gjort bygningen direkte farlig å ferdes i. Den østlige delen av huset hadde sunket som en følge av grunnvannsendringer i området, og store sprekkdannelser i murveggene førte til at murstein og puss var begynt å falle ned.  Å sette alt i forsvarlig stand til bruk ble stipulert til å koste minst 15 millioner kroner.

Det skulle gå hele 14 år før Miljøverndepartementet og Oslo kommune i et felles løft kalt Handlingsprogram Oslo Indre Øst bevilget 16,5 millioner til å rehabilitere kirken med tanke på å få etablert prosjektet Kulturkirken Jakob.

Den ble gjenåpnet 18. februar 2000, i regi av Kirkelig Kulturverksted, som er langtidsleier av eieren, Kirkelig Fellesråd i Oslo.  Kirken er den eneste rene kulturkirke i Norge, der fasilitetene muliggjør oppføring av forestillinger innen teater, dans og ellers varierte  former for arrangementer, mens man i kjelleren har lokaler (kalt jakobs brønn) som brukes til utstillinger og mindre arrangementer.

Kirken fikk orgel med 20 stemmer bygget av August Nilsen i 1880. Orgelet ble ombygget og elektrifisert i 1934 av J. H. Jørgensen Orgelfabrikk. Orgelet er ikke lenger i bruk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Oslo byleksikon
* 360 visning av kirkerommet
* 360 visning av Jakobs Brønn
*
Conchiglie

**Conchiglie** er en type pasta.

Den er formet som en konkylie, og navnet kommer fra det italienske ordet for skjell.
Kusymre

**Kusymre** (*Primula vulgaris*) er en plante i nøkleblomfamilien. Slektsnavnet *Primula* betyr «den første om våren», og viser til at dette er en vårblomstrende plante. Blomstring varierer imidlertid fra januar og utover avhengig av lokasjon i landet. Den har enkeltstående gulhvite blomster. 

Planten er opprinnelig fra Vest- og Sør-Europa, med utbredelse fra Færøyene og Norge sørover til Portugal, øst til Tyskland, Ukraina, Krimhalvøya og Balkan, Nordøstst-Afrika (Algerie) og Sørvest-Asia (fra Tyrkia til Iran). I Norge er kusmyre vanlig i kyststrøk fra Aust-Agder til Sør-Trøndelag. Planten vokser i fuktig skyggefull skog og gressbakker. Trives og i maritimt miljø nær sjø.

Kusymre er ikke giftig, både blomster og blad av kusymre er spiselige, og skal ha en blodrensende effekt. Planten har og vært brukt som  medisinsk urteplante. Den antas å ha effekt som slimløsende, krampeløsende, svakt smertestillende og beroligende. Urten har og vært brukt som ormemiddel og brekkmiddel. Kan gi allergiske reaksjoner.

Kusymre er fylkesblomst for Hordaland. Lokalt på Vestlandet kalles den kublom. Varianter av navnet kusymre er kusømra, kusom og kosmos. Andre lokale navn er gulveis og liblom. Navnet kusymre viser til at planten blomstrer på den tiden da kyrne kunne slippes på beite. Symre er en avledning av gammelnorsk sumar, sommer.


Fil:Primula acaulis — Flora Batava — Volume v14.jpg|Fra *Afbeelding en Beschrijving van Nederlandsche Gewassen* (1872)
Fil:Bollettino tecnico (1919-1921) (20398542031).jpg|Fra *Bollettino tecnico* (1919-1921)


## Eksterne lenker
* 
* Fylkesblomst for Hordaland fylke – uio.no
Renée Colliard

**Renée Colliard** (født 24. desember 1933, død 15. desember 2022) var en sveitsisk alpinist. Hun debuterte på det sveitsiske alpinlandslaget under OL 1956 i Cortina d'Ampezzo.

Med startnummer 1 kjørte hun raskest av samtlige deltakere i begge omganger, og sikret seg en overraskende gullmedalje.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fritt Ords Pris

**Fritt Ords Pris**, også omtalt som **Fritt Ord-prisen**, er en årlig utmerkelse gitt av stiftelsen Fritt Ord.  

Prisen gis til en, unntaksvis flere, person eller organisasjon «for en spesielt sterk innsats for ytringsfriheten». I ekstraordinære tilfeller kan det deles ut to priser samme år, eller prisen kan deles mellom to mottakere. 

Prisen består av en statuett av Nils Aas, og et pengebeløp. I 2024 var beløpet  kr. Den er Stiftelsen Fritt Ords høyeste utmerkelse, og stiftelsens styre er jury for prisen. Juryen vurderer både innsendte forslag og sine egne forslag. Prisen deles ut i mai, i tilknytning til markeringen av Norges frigjøring i 1945, under et særskilt arrangement i Operaen i Oslo.

Fritt Ord deler også ut prisen Fritt Ords honnør. Utdeling av disse to prisene er en viktig del av stiftelsens virke. Prisen ble delt ut første gang i 1976, to år etter at stiftelsen ble opprettet.

## Mottagere av prisen

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Gullpennen

**Gullpennen** er en pris som Riksmålsforbundet hver vår deler ut til en medarbeider i dags- eller ukepressen. Det blir lagt vekt på personlig stil og nyanserikdom. Prisen ble utdelt for første gang i 1985. Prisen er en av Riksmålsforbundets mediepriser, og deles ut samtidig med de andre prisene.

## Prisvinnere

* 1985 – Arne Hestenes, *[[Dagbladet]]*
* 1986 – Kjell Syversen, *[[Verdens Gang|VG]]*
* 1987 – Gidske Anderson, *[[Arbeiderbladet]]*
* 1988 – Mona Levin, *[[Aftenposten]]*
* 1989 – Bengt Calmeyer, *Arbeiderbladet*
* 1990 – Per Bang, *[[Dagens Næringsliv]]*
* 1991 – Vetle Lid Larssen, *Aftenposten*
* 1992 – Øyvind Thorsen, *Aftenposten*
* 1993 – Per Egil Hegge, *Aftenposten*
* 1994 – Halvor Seilø Torgersen, *[[Nationen]]*
* 1995 – Niels Chr. Geelmuyden, frilans
* 1996 – Sissel Benneche Osvold, *Dagbladet*
* 1997 – Kåre Valebrokk, *Dagens Næringsliv*
* 1998 – Yngve Ekern, *Aftenposten*
* 1999 – Thor «Laffen» Hedberg, *VG*
* 2000 – Jan E. Hansen, *Aftenposten*
* 2001 – Gudleiv Forr, *Dagbladet*
* 2002 – Andreas Viestad, *Dagbladet*
* 2003 – Andreas Wiese, *Dagbladet*	
* 2004 – Cathrine Sandnes, *[[Dagsavisen]]*	
* 2005 – Anders Heger, *Dagsavisen*
* 2006 – Harald Stanghelle, *Aftenposten*
* 2007 – Linn Ullmann, *Aftenposten*
* 2008 – John Olav Egeland, *Dagbladet*
* 2009 – Sven Egil Omdal, *[[Stavanger Aftenblad]]*
* 2010 – Kjetil B. Alstadheim, *Dagens Næringsliv*
* 2011 – Bjørn Vassnes, *[[Klassekampen]]*
* 2012 – Hanne Skartveit, *VG*
* 2013 – Eskil Engdal, *Dagens Næringsliv*
* 2014 – Inge D. Hanssen, *Aftenposten*
* 2015 – Frithjof Jacobsen, *VG*
* 2016 – Kjetil Rolness, *Dagbladet* og frilans
* 2017 – Audun Vinger, *Dagens Næringsliv*
* 2018 – Inger Merete Hobbelstad, *Dagbladet*
* 2019 – Knut Olav Åmås, Fritt Ord og *Aftenposten*
* 2020 – Eirin Eikefjord, *Bergens Tidende*
* 2021 – 
* 2022 – Egon Holstad, *[[ITromsø]]*
* 2023 – Halvor Hegtun, *Aftenposten*
* 2024 – Håkon Gundersen, *[[Morgenbladet]]*
* 2025 – Torgrim Eggen, frilans

## Referanser


## Eksterne lenker
*
* riksmalsforbundet.no
Olaf Hillestad

**Olaf Hillestad** (1923–1974) var en norsk salmedikter og prest. Han var sønn av presten Erik Olsen Feet og Bergljot Zwilgmeyer, gift med Sigrid Engeset og far til Erik Hillestad, Anne Bergljot, Kjetil og Jan Olaf. Han var ansatt i Norges Kristelige Ungdomsforbund (KFUM/KFUK) og seinere som hjelpeprest i Uranienborg menighet i Oslo til han fikk stillingen som Residerende Kapellan i Slettebakken Menighet i Bergen i 1963. Samme år mottok han Menighetsfakultetets «Hallesby-stipend» for å studere bruk av jazz og rytme i engelske kirkerom. Han eksperimenterte med rytmesalmer for fremføring i Kjellerkirken i Slettebakken i Bergen, hvor han var ansatt til 1966. Deretter hadde han et års engasjement i Norges Kristelige Ungdomsforbund for å introdusere en ny konfirmasjonsordning i Den norske Kirke, før han i 1967 ble ansatt som assisterende generalsekretær i Oslo Indremisjon (seinere Kirkens Bymisjon). I 1972 ble han generalsekretær i organisasjonen etter Andreas Grasmo. Han ble i den stillingen til sin død i 1974.

Han var en av de sentrale initiativtakerne til en serie med store tenåringstreff (TT) hvert fjerde år i regi av KFUM/KFUK, det første i Stavanger i 1960, han var en av pionerene under utviklingen av moderne ungdomsklubber i menighetene i Den norske Kirke, og han var en viktig inspirasjon til dannelsen av Ten Sing-kor i 1968. I 1967 startet han *Forum Experimentale* i Oslo, et miljø for utforming av nye gudstjenester. Her deltok en rekke sentrale kirkemusikere (Egil Hovland, Knut Nystedt, Trond Kverno) og jazzmusikere (Jan Simonsen, Per Arne Løvold) samt teologer som arbeidet med utvikling av kristen dramatikk til liturgisk bruk (Sylvi Baardseth Panjwani). Arbeidet med fornyelse av liturgi og salmesang ble etter hans død videreført i Kirkelig Kulturverksted som startet samme året. Forum Experimentales arbeid foregikk i Bogstadveien kapell som i 1990 ble omgjort til Scenehuset.

Hillestad skrev blant annet salmene "Se universets Herre", "Lukk opp kirkens dører", "Du ber oss til ditt alterbord", «Vårt sinn er fylt med glede», «Gud, du er rik» og en rekke andre salmer i *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]* og *[[Norsk salmebok 2013]]*. Han skrev også tekstlige ordninger for noen av Egil Hovlands messer, blant dem Alle Helgens Messe (1970) og for Spes Mundi av Knut Nystedt (1970).

## Litteratur
* 
*
Madeleine Berthod

**Madeleine Berthod** (født 1. februar 1931 i Château-d'Oex i kantonen Vaud) er en tidligere sveitsisk alpinist. Hun vant utforrennet  under OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Hun ble også verdensmester i kombinasjonen i 1956. Hun deltok også under Vinter-OL 1952 i Oslo og Vinter-OL 1960 i Squaw Valley.

Under VM 1954 i Åre tok hun to sølvmedaljer &ndash;  i storslalåm og i kombinasjonen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Heidi Biebl

**Heidi Biebl** (født 17. februar 1941, død 20. januar 2022) var en tysk alpinist.

Hun vant gull i utfor under OL 1960 i Squaw Valley. Dette var tre dager etter at hun hadde fylt 19 år, og hun ble dermed lekenes yngste gullvinner. I flere år var hun den dominerende utøveren innen kvinnealpint i Tyskland, og vant 14 nasjonale mesterskap i perioden 1959&ndash;1965.

## Litteratur
* Heidi Biebl: *Goldene Skispuren.* Limpert-Verlag, Frankfurt/Main 1961.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
IM

**IM**, **Im**, **iM** og **im** kan vise til:

## IM
* Informasjonsteknologi og medieproduksjon, et videregående yrkesfaglig utdanningsprogram i norsk skole
* Individuell medley, en svømmedisiplin
* Instant messaging, Direktemelding (DM)
* Internasjonal mester, en sjakktittel
* Intramuskulær, en administrasjonsform for legemidler
* Iron Maiden, britisk heavy metal-band

* *Inoffizieller Mitarbeiter*, en informant for Stasi

## Im
* I matematikken betegner Im den imaginære delen av et komplekst tall

## im
* .im er Isle of Mans nasjonale toppnivådomene for internett
Amund Skiri

**Amund Robertsen Skiri** (født 1978) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for . 

Han har tidligere spilt for Aalesund FK, Åndalsnes IF og Vålerenga. Skiri jobbet også som fotballekspert i C More. 

Skiri gikk fra Åndalsnes IF til Aalesund FK i 1997. Skiri var kaptein og midtstopper i AaFK før han gikk til Vålerenga før sesongen 2005. Skiri spilte 1 1/2 år i Vålerenga (2005 og 2006), mest som defensiv midtbanespiller. Han returnerte til AaFK i august 2006 etter eget ønske. 

I cupfinalen 8. november 2009 scoret han det avgjørende målet i straffesparkkonkurransen. Mye på grunn av dette ble han 23. desember samme år tildelt Sunnmørspostens idrettspris. 

Den 18. november 2012 spilte han sin siste kamp for AaFK mot Sandnes Ulf. 

Skiri arbeidet i 2017 som assistenttrener i Vålerenga under hovedtrener Ronny Deila.

Han var senere trener for AaFK G19, samt frontvokalist og gitarist i ålesundspatriotiske Amund & Herman Band.

Den 26. august 2023 ble han ansatt som midlertidig hovedtrener for . Den 4. desember samme år ble han ansatt som hovedtrener for .

## Meritter
* Norgesmester i fotball: 2009, 2011 med Aalesund
* Seriemester i fotball: 2005 med Vålerenga

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Profilside på AltOmFotball.no 
* Profilside på cmore.no
Karbonatisering

**Karbonatisering** er en prosess med en kjemisk reaksjon mellom herdet betong og karbondioksid. Prosessen foregår i all betong som er eksponert for karbondioksid, det vil si at reaksjonen ikke foregår på betong under vann eller betong påført et lufttett sjikt.

Betong er et svært basisk materiale med et pH-nivå på 11–13. Karbonatiseringen fører til at pH-verdien i betongen synker. Reaksjonen begynner ved betongoverflaten og arbeider seg innover i betongen. Det sjiktet i betongen hvor pH-verdien er 9,5 kalles karbonatiseringsfronten. Hastigheten på karbonatiseringsfronten avhenger av betongkvaliteten, og er vanligvis noen millimeter pr tiår. Den er størst de første årene og avtar med tiden.

Det høye pH-nivået i betongen fører til at det dannes en oksidfilm på overflaten til armeringsstålet som ligger innstøpt i betongen. Oksidfilmen beskytter armeringen mot korrosjon. Hvis betongens pH-verdi synker til under 9,5 vil oksidfilmen forsvinne og armeringen utsettes for korrosjon. Et resultat av karbonatiseringen er nettopp at betongens pH-verdi synker til under 9,5. Karbonatisering er en av de viktigste årsakene, om ikke den aller viktigste årsaken, til skader på armert betong (betong eksponert for klorider (salter) fører til et raskere og mer alvorlig skadeforløp).

En positiv miljømessig konsekvens av karbonatiseringen er at betongen tar opp og binder CO2. Avhengig av hvordan betongen er eksponert for luft, kan opptil 70 % av den karbondioksiden som ble frigjort ved kalsineringen, bli tatt opp igjen i betongen. En nedknusing av betong, for eksempel ved riving, øker karbonatiseringshastigheten.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Breivik (Øygarden)

**Breivik** i Øygarden er en bygd i Øygarden kommune i Hordaland.

Breivik ligger på Ona, også kalt Oøy, omtrent 45 kilometer nordvest for Bergen. Statoils prosessanlegg for gass, Kollsnes, ligger like ved. Utenfor ligger Skogsøy og Herdlevær. I tidligere tider var Breivik en fiskerhavn med egen landhandel og rutebåtanløp.

I Breiviksundet finnes ennå spor etter fjæremannshus, små overnattingssteder for fjordbøndene som kom til kysten for å delta i fisket. Dette er hustufter og gjenstående små bygninger som kanskje går tilbake til mellomalderen eller forhistorisk tid. Kystverkets molo i Staven verner om gammelt naustmiljø.

## Eksterne lenker
* Statoil: Kollsnes
* Skogsøytuva
* Breiviksundet og fjæremannshuset i Breivik
Teri Hatcher

**Teri Lynn Hatcher** (født 1964) er en amerikansk skuespiller. Hun fikk sitt gjennombrudd i serien *[[Lois & Clark: The New Adventures of Superman]]* som Lois Lane, og har oppnådd størst suksess i serien *[[Frustrerte fruer]]*.

Hatcher har vært med i flere filmer og TV-serier, blant andre James Bond-filmen *[[Tomorrow Never Dies]]*, Star Trek-serien *[[Star Trek: The Next Generation|The Next Generation]]*, *[[Seinfeld]]* og *[[MacGyver]]*.

Hatcher spilte rollen som alenemoren Susan i serien *Frustrerte fruer*, som hun vant en Golden Globe for i januar 2005. I juli 2005 ble hun nominert til en Emmy for «beste skuespillerinne i en komiserie», som også hennes medskuespillere Felicity Huffman og Marcia Cross (Huffman vant for øvrig prisen).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Vår Fuglefauna

***Vår Fuglefauna*** er medlemstidsskriftet til BirdLife Norge (tidligere Norsk ornitologisk forening). Det kommer ut fire ganger i året.

Tidsskriftet er i A4-format og inneholder informasjon om foreningens fuglevernarbeid og internasjonalt fuglevernarbeid, med hovedvekt på stoff om norske fugler.

## Se også
* Ornis Norvegica
* Fuglevennen

## Referanser
Edward Rutherfurd

**Edward Rutherfurd**, psevdonym for **Francis Edward Wintle**, (født 1948) er en britisk forfatter.

Han har skrevet en rekke historiske romaner, som blander fiktive personer og familier med faktiske begivenheter og mennesker som har levd. Hans bøker følger steder og nasjoner opp gjennom historien, fra begynnelsen til moderne tid. Han har konstruert fire til seks familier og forteller historien til deres etterkommere, vever dem inn og ut av faktiske historiske hendelser, og hvor de samhandling med hverandre og faktiske figurer og personligheter for å sannsynliggjøre sin fortelling. Hans romaner er vanligvis minst 500 sider lange, stundom opp til det dobbelte. Romanene er delt i et antall deler hvor hvert kapittel representerer en ulik tidsalder i et område for romanens fortelling. Bøkene har vanligvis et omfattende familietre i begynnelsen, og hver generasjon tilsvarer de korresponderende kapitler.

Rutherfurd ble født i Salisbury i England. Han har vært bosatt i nærheten av Dublin i Irland siden begynnelsen av 1990-årene, men fordeler sin tid mellom Irland og Nord-Amerika

## Bibliografi
* 1987: *Sarum: the Novel of England*, med handling fra Salisbury
* 1991: *Russka: the Novel of Russia*, med handling fra Russland
* 1997: *London*
* 2000: *The Forest*, med handling fra New Forest nord for Salisbury
* 2004: *Dublin: Foundation* (amerikansk tittel: *The Princes of Ireland: the Dublin Saga*)
* 2006: *Ireland: Awakening* (amerikansk tittel: *The Rebels of Ireland: the Dublin Saga*)
* 2009: *New York*
* 2013: *Paris*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Forfatterside hos forlaget Random House
* Nettsted drevet av lesere
* Intervju i *ContraCostaTimes.com*, 9. mai 2004
Almesjuke

**Almesjuke** (engelsk: *Dutch elm disease*) er en soppsjukdom som angriper almetrær, og som har blitt en trussel mot almen både i Nord-Amerika og i Europa.

## Biologi
Sjukdommen forårsakes av to arter av almesjukesoppene *Ophiostoma ulmi* og *Ophiostoma novo-ulmi*. Soppen spres fra tre til tre av arter av barkebillen almesplintborer, *Scolytus*, men spres også ved menneskelig virksomhet som tømmertransport og redskap som har vært brukt på sjuke trær. Både unge og gamle trær angripes.

## Utbredelse
Alm over det meste av Nord-Amerika og Europa er angrepet. Sjukdommen ble oppdaga første gang i Norge langs jernbanelinja i nærheten av Oslo. I dag er sjukdommen utbredt på Østlandet fra Grenland og Fredrikstad til Romerike. Den er også påvist på Ringerike og nylig ved Kristiansand.

Det er å frykte at almesjuke sprer seg til hele det området der almesplintboreren finnes, dvs. på Sørlandet og Vestlandet til Sognefjorden.

## Bekjempelse
Det finnes ingen kjent behandling av sjuke trær. Strategien i dag er å hogge ned og brenne angrepne trær ved yttergrensene for utbredelsesområdet, og unngå transport av almevirke fra Østlandet til områder som ikke har sjukdommen.

I Fremmedartslista 2018 er almesjukesoppen vurdert til *høy risko* på grunn av moderat invasjonspotensial og middels økologisk effekt.

## Kilder
* 
*
Russlands riksvåpen

**Russlands [[riksvåpen]]** kommer fra det gamle russiske imperiets dager, og ble tatt i bruk igjen i år 2000, etter at Sovjetunionen gikk i oppløsning på begynnelsen av 1990-tallet. Sovjetunionens riksvåpen hadde hammer og sigd på jordklode og i en krans, etter vanlig «kommunist-heraldisk» modell. Dagens mer tradisjonelle våpenskjold er basert på det russiske tsarrrikets riksvåpen, men er nå uten de gamle delstatenes og områdenes skjold som ble brukt på eller rundt ørnen i tsartiden.

Russlands riksvåpen har i rødt skjold en gull dobbeltørn som er kronet med tsarkroner og står under en tsarkrone med flagrende bånd, ørnen holder i klørene et septer og et rikseple, samt har på brystet et hjerteskjold med St. Georg vendt mot heraldisk venstre, i sølv klær og blå kappe, sitter på sølv hest og stikker en svart drage med en sølv lanse. Våpenet brukes av myndighetene i en perspektivisk tegning, slik som avbildet her.


Fil:Russian coa 1472.gif|Ivan 3.s segl, 1472.
Fil:Coat_of_Arms_of_Russia_1577.png|16. århundre
Fil:Russian-coat-arm-1667.svg|1620—1690
Fil:Russia05.png|18. århundre
Fil:Emblem of the Ministry of the Interior of the Russian Empire.svg|Første variant, 1825
Fil:Russian coa 1830.png|Andre variant, 1830
Fil:Russian coa 1857.png|keiserens store våpen, versjon 1857
Fil:Lesser Coat of Arms of Russian Empire 2.png|keiserens mindre riksvåpen 1883—1917
Fil:Greater_Coat_of_Arms_of_the_Russian_Empire_1700x1767_pix_Igor_Barbe_2006.jpg|keiserens store våpen 1885—1917
Fil:Russian coa 1917.svg|1917.
Fil:Emblem_of_the_Russian_SFSR_(1920-1978).svg|Den russiske føderale republikken 1920—1978.
Fil:Emblem of the Russian SFSR.svg|1978—1992.
Fil:Coat of Arms of the Russian Federation.svg|Russlands våpen siden 1993.


## Se også
* Russlands flagg

## Eksterne lenker
* 
* gov.ru: Den føderale grunnlovens bestemmelser om riksvåpenet (russisk)
* gov.ru: Det offisielle riksvåpenet i gif-format.
Herdlevær

**Herdlevær** er ei øy i Øygarden vest for Ona og Skogsøy.  Herdlevær tilhørte i middelalderen kongsgården på Herdla og fungerte som et fiskevær. 

Herdlevær har i tidlige tider vært et utvær og sesongbosted for fiskere (kalt «toskere»), og en finner spor tilbake til tidlig vikingtid. Det menes også at Håkon Håkonsson var på Herdlevær før han dro på tokt til Skottland i 1263. 

Da Egil Skallagrimsson før sin avreise fra Norge reiste nidstang - et hestehode satt på stake - på Herdlevær mot Eirik Blodøks og dronning Gunhild, snudde han nidet mot «*land[[vette]]ne som dette landet bygger, på det at de alle skal veiville fare, ingen sine hjem finne eller nå, før de har drevet kong Eirik og Gunnhild av landet ut!*» Så gikk han om bord og forlot Norge. Hestehodet skal ha blitt satt på en haug som fremdeles heter Hesthøyen, og var snudd mot kongsgården på Herdla.

Før dette var det sannsynligvis også bosetting på disse øyene. Det er funnet pilspisser og redskaper som trolig stammer fra steinalderen.

## Kulturminner
Herdlevær har et verneverdig sjøhusmiljø med naust og sjøboder ved Gofarstø og Grunnesundet.  Området er vernet gjennom kommunens kulturminneplan. 

## Referanser
Tempel

:For fjellet *Templet* på Svalbard, se Templet (Svalbard)

Ordet **tempel** har forskjellige betydninger innen arkitektur og religion. Ordet stammer fra det latinske *templum*, «sted hvor man mottar varsler». 

## Religion

Et **tempel** er en bygning, et telt eller lignende, som inngår som en del av en religions helligdommer, og som brukes til tilbedelse og/eller offerhandlinger. Generelt betraktet er kirker, moskeer og synagoger alle sammen templer.

Det jødiske tempelet fantes i flere versjoner på Tempelberget i Jerusalem inntil det ble endelig ødelagt i år 70. Tempelberget og Klagemuren er i dag jødedommens helligste sted, islams tredje helligste sted og et viktig sted for kristendommen.

## Spesifikke templer

Noen religioner refererer til sine templer og sakralbygg med egne unike ord:

*Romerske templer, *templum*, var kun viet de opprinnelige guddommene (del av statskulten), templene som var viet importerte utenlandske guddommer ble kalt *fanum*.
**Se Romersk tempel
**Se Fanum
*Greske templer som for eksempel Parthenon hadde sterk påvirkning på senere romersk tempelarkitektur.
**Se Gresk tempel
*Kristne templer kalles blant annet kirke, kapell eller katedral (bispesete). Ortodokse kristne bruker også ordet *kirke*, her er grunnplanet formet som et kors.
**Se Ortodokst tempel
**Se Mormontempel
*Jainistiske templer kalles *derasar*.
**Se Derasar
*Hinduistiske templer kalles (på forskjellige språk); *mandir* (hindi), *kovil* (tamil), *gudi/devalayam/kovela/* (telugu) mm.
**Se Hinduistisk tempel
*Islamske templer kalles *moské* (*masjid* på arabisk).
**Se Moské
*Jødiske templer kalles *synagoger*. Noen mener imidlertid at det finnes kun ett tempel; *Jerusalems tempel*.
**Se Tempel (synagoge)
**Se Tempelet i Jerusalem
*Sikhenes templer kalles *gurdwara*.
**Se Gurdwara 
*Zoroastristiske templer kalles *ildtempel*.
**Se ildtempel
*Hinduistiske og buddhistiske templer i Kambodsja og Thailand er kjent som *wat*.
**Se Buddhistisk tempel
**Se Wat
*Kinesisk tempel
**Se Kinesisk pagode

Frimurerne, som til en viss grad praktiserer kristendom utad uten å være en religiøs bevegelse, bruker også navnet *(frimurer)tempel* på noen av sine møteplasser.

## Se også

*Bedehus
*Domkirke
*Kapell
*Katedral
*Kirke

## Arkitektur

Spesielle arkitektoniske stiler fra forskjellige historiske perioder er bevart i større religiøse bygninger. Disse tempelbygningene, sammen med militære bygninger og palasser, har ofte vært de viktigste overlevende eksemplene av visse typer arkitektur. Spesielt har gresk og romersk tempelarkitektur hatt en stor innflytelse på senere offentlig vestlig arkitektur.

## Eksterne lenker

* Etymology online - religiøse termer
* Hindutempelet – der mennesket er Gud av Sri Nitin Kumar.
Ivalo

**Ivalo** (nordsamisk: *Avvil*, enaresamisk: *Avveel*, skoltesamisk: *Âʹvvel*) er kommunesenter i Enare kommune i Lappland i Nord-Finland, sør for Enaresjøen. I 2023 hadde tettstedet Ivalo 3046 innbyggere.

Ivalos viktigste næring er turisme. Vintersportstedet Saariselkä ligger 30 kilometer mot sør.

## Historie
Landsbyen Kyrö ble etablert på 1750-tallet av den finske bosetteren Henrik (Heikki) Mikonpoika Kyrö, som kom til Enare-området fra Tornedalen, via Kittilä og Enontekiö. Landsbyen Ivalo ble etablert på midten av 1800-tallet som en separat bosetning tre kilometer sørvest for Kyrö, men navnet ble ikke brukt spesielt mye før begynnelsen av 1900-tallet. Ivalo begynte å vokse etter at det ble bygd en vei til Petsamo etter 1920 og innen 1940 ble Ivalo og Kyrö slått sammen med navnet Ivalo.

Under Lapplandskrigen (1944–1945) ble Ivalo brent ned under tilbaketrekningen fra Finland av de tyske styrkene ledet av generaloberst Lothar Rendulic. Etter krigen ble Ivalo gjenoppbygget.

## Transport
Hovedveien Riksvei 4 fra Helsingfors går gjennom Ivalo og videre nordover til Utsjok. Mot nordvest går Stamvei 92 til Karigasniemi og Karasjok, og mot øst Stamvei 91 til grenseovergangen Raja-Jooseppi og Russland. Over Ivalojoki gkk det fra 1913 til rundt 1941 en håndtrukket kabelferge, deretter til 1948 en tømmerbru, og fra 1952 den nåværende brua.

Ivalo lufthavn ligger rundt ti kilometer sørvest for byen.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Kontraktpolitikk

**Kontraktpolitikk**er en politisk strategi der politikere i valgkampen inngår en kontrakt med velgerne. 
Nøkkelen ligger i kontraktens innhold og utforming; den skal være **forståelig for alle** og ikke innholde stort mer enn fem vesentlige punkter med **tydelige budskap**. De forteller gjerne om problemer som krever store endringer, men som politikerne vet hvordan og ønsker å gjøre opp med. Velgerne skal på den måten vite hva de har i vente, ved å gi politikeren et *kontraktmandat.*

## Årsaker

Strategien kan være et resultat av velgernes krav om **forutsigbarhet** og **trygghet** i den moderne velferdsstaten. Vår tids synkende valgdeltakelse er et uttrykk for avmakt og mistillit, og kontraktpolitikken prøver å rette opp dette misforholdet ved å gjøre store valgløfter bindende. Politikerne kan på nytt oppnå tillit ved å sende et signal om at de ikke ønsker å love mer enn de faktisk kan holde. Samtidig ser vi hvordan ideologier ikke lenger spiller noen stor rolle i partipolitikken. Kontraktpolitikken kan derfor være ideologiens motsetning og avløser. 

Kontraktpolitikkens forsvarere mener den skaper **stabilitet** i statsadministrasjonen, og at den representerer en positiv utvikling i forholdet mellom folket og de folkevalgte. Kritikere mener derimot at kontraktpolitikk setter store samfunnsutfordringer til side og gjør de folkevalgte **maktesløse** fordi politikken i utgangspunktet er **fastlåst**. De ser den ikke som en nyvinning, men som en strategi med klare føydalistiske trekk.

## Historikk

Den britiske sosiologen Anthony Giddens har snakket om *"den tredje vei"*, og hvordan de sosialdemokratiske partiene i Europa tilpasset seg modernitetsutviklingen på 1990-tallet – kontrakpolitikken er et ledd i denne utviklingen. Den ble et fenomen særlig i Storbritannia under nydannelsen av det i utgangspunktet sosialdemokratiske New Labour og Tony Blair som markerte en klar høyredreining i politikken. 

I Norden peker Danmark seg ut som et land der kontraktpolitikk har spilt en vesentlig rolle. Ved Folketingsvalget i 2005 kunne den sittende, borgerlige regjeringen under Anders Fogh Rasmussen vise til at den hadde holdt sine løfter fra forrige valg til på punkt og prikke, og at den derfor burde få fornyet mandat. Opposisjonen, særlig Socialdemokratiet, fikk på denne måten et troverdighetsproblem og tapte valget. Det er en indikasjon på at hvis det lykkes politikerne å skape gehør for forslagene og de viser seg villige til å gjennomføre dem, kan kontrakpolitikken være effektiv retorikk for gjenvelgelse og fornyelse. Men mange mener allikevel at dette bryter den skandinaviske tradisjonen med et slags konsensusdemokrati, bygget på politiske kompromisser.

## Kilder

1. **Lykke Friis** - Kontraktpolitik og folketingsvalget i Danmark. https://web.archive.org/web/20051113015145/http://www.norden.org/analysnorden/artikkel.asp?id=199
Itami

**Itami** (japansk: 伊丹市 &ndash; *Itami-shi*) er en by på Honshu i Japan. Byen er en forstad til Ōsaka.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Trippelalliansen (1788)

**Trippelalliansen** i 1788 var en militær allianse mellom Storbritannia, De forente Nederlandene og Preussen. Den ble dannet for å forhindre fransk aggresjon mot Nederlandene. Storbritannia mente at det var nødvendig å opprette en maktbalanse, og Preussen håpet på å skaffe seg territoriale gevinster. Alliansen var hovedsakelig rettet mot Det russiske keiserdømmet som hadde økt sin innflytelse etter dets truende seier over Det osmanske rike. Grunnet anstrengelsene til russisk diplomati, særlig i å bygge parlamentarisk motstand i Storbritannia, hvor den fremste motstanden mot Russland var, mistet William Pitt den yngre støtte, og alliansen falt sammen før den var klar til gå til de planlagte militære handlingene mot Russland. Ødeleggelsen av trippelalliansen er betraktet som en betydelig suksess for russisk diplomati.

## Referanser


## Litteratur
* Barnes, Donald Grove (1939): ''George III and William Pitt, 1783–1806: A new interpretation based upon a study of their unpublished correspondence''. Stanford University Press, , s. 224–225
Fjæremannshus

**Fjæremannshus** var en type sesongbolig for fiskere, små fiskebuer som ble benyttet av bønder og innlandsboende som overnattingssted i fiskesesongen.

Enkelte av fjæremannshusene kan tidfestes tilbake til Mellomalderen og forhistorisktid. I Øygarden vest for Bergen finner en enda rester og grunner av slike hus ved Breiviksundet, på Skogsøy og Herdlevær. Noen fjæremannshus var i bruk inntil 1900 års skiftet. Det var fjordbøndene fra de indre bygdene i Nordhordland som eide og brukte husa. Navnet Fjæremannshus kommer av det gammelnorske ordet "fjardhmadr" som tyder fjordmann, en person som har sitt hjemsted i en fjord. Fjæremennene kom fra bygder som Herdla, Radøy, Toska  og andre steder i Nordhordland og kom ut til kysten for å delta i vinter- eller vårsildefisket.

Fjæremannshusene var små tømrede hus tekket med torv og never. Husa hadde to rom, et fremrom, "skot" der en hadde brensel tønner og salt, og et rom for klær og utstyr . I dette innerste rommet både sov, kokte mat og oppholdt man seg.
Det er ulike kjente teknikker som er benyttet i disse buene. En vanlig byggteknikk var såkalt grindverksbygg.

## Se også
* Rorbu
* Fiskebu

## Kilder
*Kulturhistorisk vegbok for Hordaland 1993
Tidevannsbølge

:*«Tidevannsbølge» kan også vise til en bølge i havet laget av [[tidevann]]et, og til en [[flodbølge]].*

**Tidevannsbølge** er et fenomen som kan finne sted i trange kanaler, som elver og sund, med en viss størrelse på tidevannsforskjellen, gjerne i sammenheng med springflo. Det medfører at tidevannet som kommer inn danner en eller flere raske bølger som typisk har høye, fossende bølgetopper.

Bølgene går to til tre ganger raskere enn vanlig tidevann, og varer lengre. De har gjerne en eller flere tydelige bølgetopper som kan bryte, og kan også komme sammen med et tydelig brus. Store og tydelige tidevannsbølger kjennetegnes under ulike navn.

Mens de større tidevannsbølgene kan være farlige for skipsfart i elven, blir de også brukt av surfere og sett på av turister.

## Plassering

Tidevannsbølger oppstår særlig ved munningen av større floder som Amazonas, Brahmaputra, Indus, Irrawaddy og Qiantang.

I Europa er tidevannsbølger mindre vanlige, men man finner dem blant annet i Garonne og Seinen i Frankrike, Severn og Trent i England, og i den norske Saltstraumen.

## Oversikt
Under er en liste over noen steder det er tidevannsbølger. Totalt er fins det omtrent 60 tidevannsbølger i verden.


盐官一线潮4.jpg|Tidevannsbølge i Qiantang-elven, Kina.
Mascaret.jpg|Tidevannsbølge i Petitcodiac-elva i Fundybukta i New Brunswick, Canada.


## Forplantningshastighet
Når bølgelengden er lang i forhold til vanndypet kan forplantningshastigheten uttrykkes ved:

c = \sqrt{gh}

hvor:
* *c* er forplantningshastigheten i meter per sekund,
* *g* er tyngdeakselerasjonen (i m/s2), og
* *d* er vanndybden i meter

For eksempel:
* Er dybden 3 meter vil bølgen bevege seg med ca. 5,4&nbsp;m/s (19,5&nbsp;km/t)
* Er dybden 5 meter vil bølgen bevege seg med ca. 7&nbsp;m/s (25&nbsp;km/t),

## Se også
* Elvesurfing

## Referanser

* *[[Encyclopædia Britannica]]*
*Pororoca: surfing the Amazon''

## Eksterne lenker
* Tidal Bores by David K. Lynch
Kollsnes

**Kollsnes** er Gassleds prosessanlegg for gass som ligger på den sørlige delen av øya Ona i Øygarden kommune i Vestland fylke.

## Gassterminal
Gassanlegget på Kollsnes i Øygarden vest for Bergen ble bygget for å behandler gassen fra Troll. Anlegget ble åpnet i 1996. Senere er også gass fra  Kvitebjørn og Visund ført i lang for prosessering på Kollsnes.

Anleggene ble opprinnelig bygget for en gassbehandlingskapasitet på 78 millioner standard kubikkmeter (Sm3) gass pr døgn. Kapasiteten er senere utvidet gjennom fjerning av flaskehalser i prosessanleggene, bygging av et nytt NGL-anlegg for mottak av gass fra Kvitebjørn feltet og fra Visundfeltet samt bygging av en ny eksportkompressor. Disse tiltakene har medført at anleggene i dag kan behandle inntil 144,5 millioner Sm3 naturgass i døgnet.

På Kollsnes blir våtgassen (NGL – natural gas liquids) skilt ut av gassen. Tørrgassen komprimeres i store kompressorer som skyver den ut i rørsystemene som fører gassen til kundene i Europa. De seks gasskompressorene er elektrisk drevet og bruker til sammen omtrent 240 MW.

Kollsnesanlegget ble opprinnelig bygget og eiet av Trollgruppen. I utbyggingsfasen var Shell operatør. Ved oppstart av driften i 1996 overtok Statoil operatøransvaret.  Eierskapet til Kollsnes-anleggene ble overført fra Troll-gruppen til Gassled i 2003. Samtidig overtok Gassco AS operatøransvaret.

### Trollfeltet
Trollfeltet er det største gassfeltet på norsk kontinentalsokkel. Gassproduksjonen startet i 1996. Gassen føres fra feltet i land til gassanlegget på Kollsnes gjennom tre rørledninger.

### Kvitebjørn og Visund
I 1999 ble det besluttet at gassen fra Kvitebjørnfeltet skulle føres i land på Kollsnes. Gassen fra dette feltet har en sammensetning som gjør den velegnet for viderebehandling til oppgraderte produkter. Det ble bygget en ny fabrikk for ekstraksjon av våtgass fra den rike gassen fra Kvitebjørn. Den nye fabrikken representerte en investering på i underkant av tre milliarder kroner, og innledet en ny epoke på Kollsnes da den ble satt i drift 1. oktober 2004. Fra oktober 2005 ble også gass fra Visundfeltet ført i land på Kollsnes.

Med en kapasitet på 26 millioner Sm3 gass per døgn og stor fleksibilitet, kan det nye NGL-anlegget også foredle gass fra framtidige felt som bygges ut.

### Vestprosess
Gjennom Vestprosess’ rørledning er anleggene på Kollsnes knyttet til anleggene på Mongstad, der våtgass fra Kollsnes fraksjoneres til propan, butan og nafta.

### Rørsystemer og eksport

Gassen fra Kollsnes eksporteres gjennom to store rørledninger til Sleipner-plattformen og til Draupner-plattformen. Derfra transporteres gassen i fire rørsystemer til Europa:
* Statpipe
* Zeepipe
* Europipe I
* Franpipe

Fra Kollsnes eksporteres gass til Frankrike, Nederland, Belgia, Tyskland, Tsjekkia, Østerrike og Spania.

Det er lagt to mindre gassrør fra gassanlegget på Kollsnes til Kollsnes Næringspark og til varmekraftverket på Mongstad.

* Eier: Gassled
* Operatør: Gassco
* Teknisk driftsansvarlig: Equinor.

## Eksterne lenker
* Statoil: Kollsnes prosessanlegg
* Om byggingen av likeretterbygget på Veidekkes nettsted
Snipe

: **''Sniper** er også betegnelsen på en gruppe fugler.*




*'Snipe''' er en liten seilbåt, en tomannsjolle på ca. 15 fot. Den brukes primært til regattaseiling og er den største entypeklassen (like båter seiler mot hverandre) i Norge utenom junior-klassene. Det største miljøet i Norge har base i Bærum seilforenings lokaler på Snarøya i indre Oslofjord. Ellers er det miljøer i Horten, Risør, Stavanger, Åsgårdstrand, Bergen, Stord med flere. 

Snipen er lett å beherske brukbart og en båt for alle. Samtidig er nivået i toppen høyt. Snipen er ikke blant de mest moderne seiljoller, men det er nettopp dette mange setter pris på, da det gjør snipen til en meget taktisk båt, en sjakkspillers jolle.

Snipen bygges av båtbyggere rundt om i hele verden etter strenge regler fastsatt av klasseklubben. De strenge reglene sikrer at båtene tross forskjellig produsent er meget like og at de bygges meget holdbare. På denne måten sikrer man at det er seilerne og ikke utstyret som teller.

## Eksterne lenker

* Norsk klasseklubb 
* Internasjonal klasseklubb
Hans Vogel

**Hans Vogel** (egentlig **Johann Vogel**, født 16. februar 1881 i Oberartelshofen, død 16. oktober 1945 i London) var en tysk billedhugger og sosialdemokratisk politiker. Han var formann for SPD fra 1931 til 1933 og deretter leder for partiets eksilorganisasjon frem til 1945.

## Referanser
Breivik

**Breivik** er et stedsnavn og familienavn i Norge. Per januar 2020 er det  personer i Norge med Breivik som familienavn.

Breivik eller eller Breivika kan vise til:

## Steder
* Breivik (Øygarden) – bygd i Øygarden kommune i Hordaland
* Breivik (Skjerstad) – bygd i Bodø kommune i Nordland
* Breivik (Bodø) – et boligstrøk i Bodø kommune i Nordland
* Breivik (Hasvik) – bygd i Hasvik kommune i Finnmark
* Breivika (Tromsø) – en bydel i Tromsø kommune i Troms
* Breivika (Harstad) – en bydel i Harstad kommune i Troms
* Breivika (Dronning Maud Land) – ei bukt i Dronning Maud Land i Antarktis
* Breiviken – badestrand på Nordås i Bergen

## Personer
* Anders Behring Breivik – norsk terrorist, dømt for terrorangrepene i Norge 2011
* Ane Breivik – norsk politiker, leder i Unge Venstre
* Bård Breivik – norsk billedhugger og skulptør
* Birger Breivik – tidligere generalsekretær for Norsk Luthersk Misjonssamband (NLM)
* Geir Sindre Breivik – norsk tekstforfatter og standupkomiker
* Gunnar Breivik (professor) – (født 1943), professor ved Norges idrettshøgskole
* Gunnar Åsmund Breivik – direktør i StatoilHydro
* Harald Petter Breivik – norsk lege og professor
* Marit Breivik – tidligere trener for Norges kvinnelandslag i håndball
* Olga Breivik – tekstilarbeider og frivillig kulturarbeider

## Idrett
* Breivik Fotball

## Referanser


## Se også
* Brevik (andre betydninger)
Hans-Jochen Vogel

**Hans-Jochen Vogel** (født 3. februar 1926 i Göttingen, død 26. juli 2020 i München) var en tysk politiker (SPD). Han var overborgermester i München fra 1960 til 1972, bygningsminister i den føderale regjeringen fra 1972 til 1974 og deretter fra 1974 til 1981 justisminister. I 1981 ble han regjerende borgermester i Berlin. Fra 1987 til 1991 var han leder av SPD.

## Utdannelse og bakgrunn
Hans-Jochen Vogel gikk på Landgraf-Ludwig-Gymnasium i Giessen, og etter *[[Abitur]]* (artium) i 1943 tjenestegjorde han som soldat i den tyske hæren frem til 1945. Fra 1946 studerte han jus i München og Marburg, og tok 1948 den første og 1951 den annen juridiske statseksamen. I 1950 fulgte hans promosjon til dr.jur. med avhandlingen *Der Irrtum des Täters über die Rechtmäßigkeit der Amtsausübung in § 113 StGB und die Zuständigkeit der Behörde in § 156 StGB*. Han trådte inn i den bayerske statstjeneste som assessor i 1952, og ble et år senere regjeringsråd. I 1954 ble han amtsrettsråd i Traunstein, og fra 1955 arbeidet han i det bayerske statskanselli.

## Familie
Vogel var sønn av en biologiprofessor fra München. Hans yngre bror, CDU-politikeren Bernhard Vogel, var lenge ministerpresident i Rheinland-Pfalz og senere Thüringen.

## Parti

Han var medlem av SPD i 1950, og ble i 1970 innvalgt i partiets nasjonale styre. Etter Willy Brandts avgang ble han partiformann i 1987. Av aldersgrunner overlot han vervet til Björn Engholm i 1991.

## Parlamentsmedlem

Ved valget i 1972 ble Vogel første gang innvalgt i det tyske parlamentet fra Bayern. Han gikk ut av parlamentet i 1981 da han ble regjerende borgermester i Berlin.

Fra 1981 til 1983 var han innvalgt i Berlins parlament og var også formann for SPD-fraksjonen.

Ved valget i 1983 ble Vogel igjen innvalgt i det tyske parlamentet, denne gangen for Berlin. Som etterfølger etter Herbert Wehner var han frem til 1991 fraksjonsleder i det tyske parlamentet for SPD. Han var medlem av parlamentet frem til 1994.

## Offentlige verv

Vogels politiske karrière begynte i 1958 som byråd i München. I 1960 ble han valgt til overborgermester. Han ble gjenvalgt i 1966 og bidro avgjørende til at München fikk de olympiske sommerleker i 1972.

Den 15. desember 1972 ble han bygningsminister i Willy Brandts føderale regjering. Etter Brandt avgang ble han 16. mai 1974 utnevnt til justisminister i Helmut Schmidts nye regjering.

22. januar 1981 gikk Vogel ut av regjeringen og ble en dag senere valgt til etterfølger etter Dietrich Stobbe som regjerende borgermester i Berlin. Stobbes avgang skyldes den såkalte senatskrisen i Berlin 1981. Som listetopp for SPD ble han innvalgt i Berlins parlament 10. mai samme år. Imidlertid ble CDU største parti, og han ble etterfulgt som regjerende borgermester av baron Richard von Weizsäcker.

Ved valget i 1983 var Vogel SPDs kanslerkandidat, men tapte valget med 38,2&nbsp;% av stemmene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Kurzbiografie von Hans-Jochen Vogel beim Berliner Senat