Hans Reusch

:*Artikkelen er om geologen Hans H. Reusch, se også hans far, maleren [[Hans Leganger Reusch]] (1800–54)*

**Hans Henrik Reusch** (født 5. september 1852 i Bergen, død 27. oktober 1922) var en norsk geolog. Han fant de første fossiler fra silurtiden i sterkt metamorfe skifre sør for Bergen.

Han var gift med maleren Helga Marie Ring Reusch. Han omkom på Hvalstad stasjon da han falt mellom perrongen og toget.

## Bakgrunn og virke
Etter å ha tatt examen artium 1869 ved Bergen katedralskole studerte han ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania. Han ble uteksaminert i 1875 som cand.real., og ble så ansatt ved Norges geologiske undersøkelse. Han studerte der geologi under Waldemar Christopher Brøgger, og reiste med ham til Elba og Korsika i 1876. Så fikk han plass hos Ferdinand Zirkel ved Universitetet i Leipzig og tok dr.philos.-graden i 1883 på avhandlingen *Silurfossiler og pressede konglomerater i Bergensskifrene*, der han blant annet lanserte begrepet strandflaten. Han var amanuensis ved universitetets mineralkabinett 1882 til 1885, det året han ble innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Fra 1885 til 1888 var han universitetsstipendiat.

I 1888 etterfulgte Reusch Theodor Kjerulf som direktør for Norges geologiske undersøkelse. Denne stillingen hadde han frem til 1921, da han gikk av for aldersgrensen. Reusch foreleste i Kristiania 1902–1905 og 1909–14, samt under oppholdet 1897–98 som *Sturgis-Hooper Professor of Geology* ved Harvard University der hans inspirator William Morris Davis var professor. Fra 1898 til 1903 ledet han Norsk Geografisk Selskap, som han hadde vært med på å etablere i 1889.

I forbindelse med unionsoppløsningen i 1905 arbeidet han (sammen med Brøgger) sterkt for etablering av en norsk informasjonstjeneste, for å synliggjøre Norge som nasjon; dette ledet etterhvert til at Utenriksdepartementet ble etablert. I 1900 ble han innvalgt som medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.

Reusch vant Lyellmedaljen i 1905.
Han ble utnevnt til æresdoktor ved Oxford University i 1907, i anledning 100-årsjubileet til
Geological Society of London. 
I 1910 dro han til Spitsbergen med den internasjonale geologkongressen i Stockholm, og fikk da oppkalt Reuschhalvøya og *Reuschfjellet* etter seg. På Antarktis finner man
Reuschbreen; navnet ble til i forbindelse med Southern Cross-ekspedisjonen i 1898–1900.
Reuschmedaljen ble opprettet i 1926 av Norsk geologisk forening, som Reusch hadde vært med på å etablere i 1905.

Reusch reiste mye omkring på feltarbeid og ivret for naturvern. Han var blant de første som lanserte tanken om
nasjonalparker. På 1870-tallet utforsket han Lepsøya. I 1877 ble han med vennen William Cecil Slingsby på førstebestigningen av Stølsnostinden.

Reusch startet tidsskriftet Naturen, og var bladets redaktør fra 1877 frem til han i 1880 trakk seg fra oppgaven fordi tiden ikke strakk til.
Han var en ivrig boksamler, og i 1900 var han en av stifterne av
Foreningen for norsk bokkunst. Denne foreningen ledet han frem til 1903. Reusch var også en habil tegner og landskapsmaler; han illustrerte sine egne bøker og avhandlinger. Etter han var gått av med pensjon startet
han i 1922 Bibliofilklubben. Senere samme år døde han etter å ha blitt klemt mellom to togvogner da han forsøkte å hoppe på toget ved Hvalstad stasjon. Da hadde han akkurat flyttet til «Villa Morene», og var på vei til et morgenmøte i Norsk geologisk forening. Reusch efterlot seg et privat bibliotek på  bøker.

## Familie
Hans far var maleren Hans Leganger Reusch (1800–54) og hans mor var skolebestyrer Anna Sophie Lootz (1820–79).   

Han giftet seg i Fredrikstad i 1893 med kunstmaler Helga Marie Ring Reusch (1865–1944), datter av brigadeintendant Ove Wilhelm Ring (1822–87). 
Ekteparet etablerte i 1893 *Hans og Helga Reuschs legat* *til fremme av geografi og geologi*, med en grunnkapital på .

## Bibliografi
* *Norges Geologi*. I nyere utgivelser (bl.a. 1927) med tillegg av Anton Mohr og Werner Werenskiold
* *Silurfossiler og pressede konglomorater i Bergensskifrene* (1882). Første beskrivelse av fossiler fra silur.
* *Bömmelöen og Karmöen med omgivelser geologisk beskrevne* (1888)
* *Det nordlige Norges geologi* (1891). En første gangs beskrivelse av paleozoikum, konglomerat fra Varanger.
* *Volk og natur i Finmarken* (1895)
* En eiendommelighet ved Skandinaviens hovedvanndskille. Artikkel i *Norsk Geologisk Tidsskrift*s første nummer, der han for første gang omtaler de såkalte agnordaler.  1896.
* 

## Referanser

## Eksterne lenker
* Digitaliserte bøker av Reusch i Nasjonalbiblioteket.