Norsk Hydro

**Norsk Hydro ASA** er en norsk produsent av aluminium, aluminiumprodukter og kraft. Selskapet har 33&nbsp;000 ansatte og er involvert i aktiviteter i mer enn 40 land på alle kontinenter.

Den norske stat ved Nærings- og fiskeridepartementet eide pr. 2020 34,26&nbsp;% av aksjene i selskapet, mens Folketrygdfondet eide 7,1&nbsp;% (pr. 23. oktober 2020).

Hovedkontoret ligger på Vækerø i Oslo. Eivind Kallevik har vært konsernsjef siden mai 2024, da han etterfulgte Hilde Merete Aasheim. Styreleder er Rune Bjerke.

Kunstgjødselproduksjonen ble skilt ut i selskapet Yara International i 2004, og olje- og gassdivisjonen ble innfusjonert i Statoil, som i den forbindelse skiftet navn til StatoilHydro 1. oktober 2007. Sjømatproduksjonen ble solgt i 2000 og er videreført i *[[Marine Harvest]].

Norsk Hydro inngikk i april 2010 en intensjonsavtale om å overta [[Vale (gruveselskap)|Vales]] aluminiumvirksomhet for 30 milliarder kroner. Transaksjonen gav Hydro full kontroll over og eierskap til [[bauxitt]]gruven Paragominas, 91&nbsp;% i verdens største aluminaraffineri Alunorte og 51&nbsp;% i aluminiumverket Albras.

Den tidligere [[Valseverk|valse]]<nowiki/>virksomheten til Norsk Hydro ble solgt ut i 2021 til amerikanske KPS *Capital Partners*, og videreføres under navnet Speira. Salget omfattet valseverkene på [[Hydro Aluminium Karmøy|Karmøy]] og [[Holmestrand]]. På Karmøy har Hydro imidlertid fortsatt (per mars 2024) et produksjonsanlegg for aluminium, samt to støperier og et forskningsanlegg, med til sammen over 500 ansatte.

==Historie==




 
Selskapet ble grunnlagt [[2. desember]] [[1905]] av [[Sam Eyde]] og [[Kristian Birkeland]] under navnet *Norsk Hydro-Elektrisk Kvælstofaktieselskab*. Den svenske [[Wallenberg]]-familien var med på å finansiere det nye selskapet sammen med [[Frankrike|franske]] banker. Sommeren 1905 hadde avtalen med *Banque de Paris et des Payes-Bas* blitt underskrevet i bankens hovedkontor i Hôtel de Mondragon i [[Paris]].

Selskapet var basert på [[Birkeland-Eyde-prosessen|Birkeland–Eyde-prosessen]], et patent av Birkeland, som brukte en elektrisk [[lysbue]] for å framstille [[nitrogen]]basert [[nitrat|kalksalpeter]] som ble brukt til [[gjødsel]]. Produktet fikk handelsnavnet [[Norgessalpeter]]. Til produksjonen trengte man elektrisk energi, som man skaffet ved å bygge ut [[Svelgfoss kraftverk|Svelgfossen]] ved [[Notodden]]. Senere bygget man også ut [[Rjukanfossen]] og etablerte tettstedet [[Rjukan]] med fabrikk og bebyggelse.

===Prosessomlegging===
Birkeland–Eyde-prosessen var svært energikrevende og betinget tilgang til billig elektrisk kraft. Lysbueprosessen fikk derfor aldri noen kommersiell suksess utenfor Norge, selv om noen [[lisens]]rettigheter også ble solgt utenlands etter at ovnsteknologien var ferdigutviklet ved utbyggingen av «Rjukan II» i 1912. I 1913, året etter at Birkeland–Eyde-ovnen var ferdig utviklet, åpnet den langt mer effektive ammoniakkfabrikken ved Oppau i [[Ludwigshafen]], (Tyskland), som produserte gjødsel etter [[Haber-Bosch-metoden|Haber–Bosch-metoden]], patentert i 1910. Hydro hadde gjennom sitt samarbeid med [[BASF]] opsjon på Haber–Bosch-metoden. I 1913 besluttet styret å ikke akseptere tilbudet om overdragelse av ammoniakkmetoden fra BASF. Som en del av oppgjøret etter [[første verdenskrig]] sikret den franske stat seg Haber–Bosch-prosessen, og ønsket et samarbeid med Norsk Hydro. I 1920 takket Hydro igjen nei til Haber-prosessen, da de selv - sammen med svenskene Helge Bäckström og Ivar Cederberg - forsøkte å utvikle en ny ammoniakkprosess med lavere trykk. Dette mislyktes, og forsøksprosjektet ble lagt ned i 1924. I 1927 måtte Norsk Hydro også gå over til Haber–Bosch-prosessen og inngå et samarbeid med kjemigiganten *IG Farben*. Produksjonen på fabrikkene på Rjukan og Notodden ble lagt om, og flytende ammoniakk ble transportert til Hydros [[Fullgjødselproduksjon på Herøya|nye anlegg på Herøya]], hvor produksjonen av [[Norgessalpeter]] startet i 1929.

===Fullgjødsel===
Odda-prosessen var utviklet av sjefskjemiker [[Erling Johnson]] ved [[Odda smelteverk]] i årene 1927–28 og la grunnlag for industriell produksjon av [[fullgjødsel]], tresidig [[kunstgjødsel]] med delkomponentene [[nitrogen]], [[fosfor]] og [[kalium]]. I 1930 fikk Hydro anledning til å studere [[Oddaprosessen|Odda–prosessen]], inkludert Johnsons forsøksprotokoller. Det ble innledet forhandlinger om å lisensiere prosessen, men Hydro krevde å få overdratt lisensrettigheten overfor utlandet, noe ledelsen i Odda ikke kunne godta. Samtidig som forhandlinger pågikk, ble det satt i gang forsøk på Hydros laboratorium på [[Rjukan]], hvor en systematisk arbeidet for å omgå Johnsons patenter. I november 1931 søkte Olaf Jensen og Hydro om å få patent på en lignende NPK-prosess som innbefattet tilsetting av [[ammoniumnitrat]] som dannet et dobbeltsalt. Odda-patentene hadde også anbefalt tilsetting av ammoniumnitrat i prosessen, men ikke beskrevet selve dannelsen av dobbeltsaltet. I 1934 ble Hydros patentsøknad først innvilget, men etter klage fra Odda smelteverk ble vedtaket opphevet i 1935, og Hydro nektet patent. På tross av dette startet Hydro produksjonen av fullgjødsel uten lisens ved en forsøksfabrikk på [[Herøya]] i 1936 og ved fullgjødselfabrikken som startet i 1938. Høsten 1945 ble Hydro stevnet for retten for patentinngrep av Odda smelteverk og Erling Johnson. Saken ble [[forlik]]t i 1947 ved at Hydro betalte Odda smelteverk 175&nbsp;000 kr, samt inngikk en 10-årig samarbeidsavtale der en åpnet for å kunne benytte hverandres patenter og erfaringer med fullgjødsel. I 1951 gikk også Hydros fullgjødselfabrikk over til å bruke den umodifiserte Odda-prosessen. I 1955 fikk Erling Johnson Norsk Hydros ærespris for arbeidet med Odda-prosessen.

===Tungtvann===
I første del av [[andre verdenskrig]] hadde Hydro et tett samarbeid med [[Tyskland]]. I tillegg til eierselskapet *IG Farben* samarbeidet Hydro med selskapet [[Nordag]] (*Luftwaffe*) om bygging av aluminium- og [[magnesium]]fabrikker, samt at det leverte [[tungtvann]] til det tyske atomvåpenprogrammet. Norsk Hydros fabrikk på Rjukan (Vemork) ble åsted for flere aksjoner ([[Vemork-aksjonen]]) fra den norske [[motstandsbevegelse]]n for å hindre produksjon og transport av tungtvann. Samarbeidet med Tyskland ble tonet ned etter hvert som den tyske krigslykken snudde tidlig i 1943.

[[Etterkrigstiden|Etter krigen]] var Norsk Hydro Norges største bedrift og ble halvt statlig etter oppkjøp av tyske aksjer. Norsk Hydro produserte tungtvann for [[eksport]] fra 1950-årene. Tungtvannet ble solgt til land over hele verden. I 1960 kjøpte [[Israel]] 20 tonn tungtvann igjennom NorAtom da Norsk Hydro fryktet for salget av kunstgjødsel til Israels naboland. Betingelsen var at det måtte brukes til sivile formål, men mest sannsynlig ble det brukt til å lage [[atomvåpen]]. 

===Nye produkter===
I 1951 begynte selskapet å produsere [[magnesium]]. Det ble vedtatt å bygge et aluminiumverk på [[Karmøy (øy)|Karmøy]] i [[1963]]. Etter den første konsesjonsutdelingen på norsk kontinentalsokkel i [[1965]] har Hydro også produsert [[petroleum|olje]] og [[gass]], blant annet fra [[Ekofisk]]feltet. Oljefunnene førte til Hydros satsing på petrokjemi. Dette området ekspanderte betydelig da Hydro overtok [[Saga Petroleum]] i [[1999]]. Satsingen på aluminium ble forsterket i [[1986]] da lettmetalldivisjonen ble fusjonert med [[Årdal og Sunndal Verk]], og i [[2002]] da man gjorde et oppkjøp av tyske *Vereinigte Aluminium Werke* («forente aluminiumsverk»). I 2004 ble landbruksseksjonen skilt ut som eget selskap og børsnotert under navnet [[Yara International]]. I 1969 kjøpte Hydro 50&nbsp;% av oppdrettsselskapet MOWI, senere 100&nbsp;% i 1985, i 1990 endret de navnet til Hydro *Seafood*. Denne virksomheten ble solgt til [[nederland]]ske Nutreco i [[2000]] og fikk da navnet *Marine Harvest. 

### Konsernsjefer
* 1905&ndash;1917 Sam Eyde
* 1918&ndash;1926 Harald Bjerke
* 1926&ndash;1941 Axel Aubert
* 1941&ndash;1956 Bjarne Eriksen
* 1956&ndash;1967 Rolf Østbye
* 1967&ndash;1977 Johan B. Holte
* 1977&ndash;1984 Odd Narud
* 1984&ndash;1991 Torvild Aakvaag
* 1991&ndash;2001 Egil Myklebust
* 2001&ndash;2009 Eivind Reiten 
* 2009&ndash;2019 Svein Richard Brandtzæg
* 2019–2024 Hilde Merete Aasheim
* 2024–: Eivind Kallevik

Inntil mai 2006 ble konsernsjefen titulert «generaldirektør».

## Moderne tid
Hydro ble utsatt for dataangrep i mars 2019 som skadet produksjon og satte elektronisk utstyr ut av spill. Angrepet påvirket driften i flere av selskapets forretningsområder, og produksjonen måtte kjøres manuelt. Hydro har estimert den totale kostnaden av cyberangrepet til rundt 550–650 millioner norske kroner. Etterforskning ga resultat i 2021.

## Kontroverser
De siste årene har Norsk Hydro feilaktig blitt kritisert for å opprettholde virksomhet i Russland til tross for internasjonale sanksjoner og geopolitiske spenninger etter Russlands invasjon av Ukraina. Hydro besluttet i mars 2022 å ikke inngå nye kontrakter med russiske motparter og har heller ingen aktivtiteter i Russland. 

## Forretningsområder
### Hydro Bauxite & Alumina
Hydro utvinner bauxitt fra en 100&nbsp;% selveid gruve like ved den brasilianske byen Paragominas, i delstaten Pará. I 2007 begynte selskapet gruvevirksomhet i Paragominas  og beskjeftiger rundt 1&nbsp;300 fast ansatte og 350 på langsiktig kontrakt; årlig utvinning er nesten 10 millioner tonn. 

I tillegg mottas en del bauxitt fra gruven Mineração Rio do Norte, som Hydro eier 5&nbsp;% av. Bauxitten foredles videre til alumina ved Hydros aluminaraffineri Alunorte, som ligger omtrent to timer utenfor byen Belém. Bauxitt fra Paragominas transporteres til Alunorte i en 244 kilometer lang rørledning. Alunorte er verdens største aluminaraffineri med en maksimal produksjon på 6,3 million tonn alumina. Med dette raffineriet er Hydro helt selvforsynt med alumina, råvaren for aluminiumproduksjon. Forretningsområdet Bauksitt & Alumina har hovedkontor i Rio de Janeiro.

### Hydro Energy
Energidivisjonen forvalter Hydros vannkraftressurser og energikontrakter. Hydro eier 20 kraftverker i Norge, fordelt på fire hovedområder; Telemark, Røldal-Suldal, Sogn og Vennesla. Hydro er Norges nest største vannkraftprodusent, med en årlig produksjon på 10 TWh i et normalår. Hydro kjøper og selger ikke opprinnelsesgaranti.

### Hydro Aluminium Metal
Forretningsområdet Aluminium Metal har ansvaret for produksjon av primæraluminium, støping av aluminium til pressbolt, støpelegeringer og valseblokk, samt nedsmelting av resirkulert aluminium (Re-melt). Forretningsområdet har også ansvaret for de kommersielle aspektene knyttet til salg av aluminium fra heleide og deleide primærverk, samt resirkulering.

Total årsproduksjon av primæraluminium fra eide og deleide smelteverk (produksjon i henhold til eierandel av verket) er rundt 2,3 million tonn, og produksjon av resirkulert aluminium (Re-melt) var 0,9 million tonn. Produksjonen i Norge er 1,125 million tonn.

Norsk Hydro har pr. juni 2022 aluminiumsmelteverk i Norge ved Sunndal, Årdal, Høyanger, Husnes, på Karmøy og Vigeland, og ellers utenfor Norge i Slovalco (Slovakia, 55,3&nbsp;% eid), Albras (Alunorte) (Brasil, 51&nbsp;% eid), Quatalum (Qatar, 50&nbsp;% eid), Aluminerie Aluette (Canada, 20&nbsp;% eid) og Tomago (Australia, 12,4&nbsp;% eid).

Ved Hydro Vigelands Brug raffineres aluminium til super-ren kvalitet (99,99&nbsp;%). Ved Hydro Aluminium *High Purity* (Grevenbroich, Tyskland) produseres kvaliteter på 99,998–99,9999&nbsp;%. Hydro er en ledende leverandør av dette produktet som benyttes til produksjon av diverse elektriske produkter. 

Norsk Hydro har verdens laveste karbonfottrykk på produsert aluminium. Dette er hovedsakelig på grunn av bruk av vannkraft i produksjonen i Norge.

### Hydro Extrusions
Forretningsområdet Hydro Extrusions har ansvaret for ekstruderte produkter. Forretningsområdet driver med videreforedling av aluminium til produkter som for eksempel benyttes i avanserte bygningskonstruksjoner, solcellepaneler, drikkebokser og ulike bildeler. Hydro og Orkla annonserte i slutten av 2012 at Hydro Ekstruderte Produkter skulle slås sammen med Orklas heleide aluminiumsselskap, Sapa. Fusjonen ble ferdigstilt 1. september 2013. Hydro overtok Sapa i oktober 2017, og selskapet ble innlemmet som en avdeling i Norsk Hydro ASA.

## Referanser


## Se også
* Vemork-aksjonen
* Grenseveien 19, Forus
* Avviklingen av Norsk Hydros opsjonsprogram

## Litteratur
* Ketil Gjølme Andersen og Gunnar Yttri *Et forsøk verdt – forsøk og utvikling i Norsk Hydro gjennom 90 år*, 1997 ISBN 9788200127789

## Eksterne lenker
* 
* 
*