open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
No More Heroes

er et actionspill til spillkonsollen Nintendo Wii.

Utviklingen ble ledet av Goichi Suda (kjent i Japan med kallenavnet Suda51), utviklet av Grasshopper Manufacture og utgitt av Marvelous Entertainment Inc., Spike, Ubisoft og Rising Star Games. Goichi Suda har sagt at *No More Heroes* fokuserer på sosiale problemer. No More Heroes inneholder mange referanser til populærkulturen, og navnet er blant annet hentet fra et The Stranglers-album med samme navn.

## Handling
Gjennom hele spillet kontrollerer spilleren karakteren Travis Touchdown, som bor i fattigdom ved et motell kalt "No More Heroes" i den fiktive byen Santa Destroy i California. Etter å ha vunnet en katana gjennom en internett-auksjon, går han tom for penger til å kjøpe flere videospill eller filmer. Karakteren kan bevege seg til fots, eller med sin modifiserte scooter. Spilleren må drepe forskjellige leiemordere, for å få historien til å gå videre. Det er mange deltidsjobber for å tjene penger som kan brukes på våpen, treningsøkter, klær og eller andre ting. Det kreves også penger for å konkurrere i en kamper.

Travis har også en sekundær modus kalt "Dark Side" hvor spilleren får tilgang et super-kraftig trekk avhengig av hvilke symboler som er stilt opp, alt fra en hastighetsøkning til å drepe alle fiender på skjermen umiddelbart. Etter å ha møtt Sylvia Christel, godtar Travis en kontrakt for å drepe Helter Skelter, også kjent som "the Drifter" og han kommer i kontakt med United Assassins Association, en organisasjon for leiemordere. Samtidig ønsker Travis å hevne seg på sin halv-søster, Jeane, som tidligere myrdet begge foreldrene hans.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Halfdan Rode

**Halfdan Rode** (1870–1945) var en norsk operasanger (baryton). Han blir regnet som én av norsk musikkhistories fremste barytoner. 

Rode hadde sin konsertdebut i 1894 og operadebut i 1900. Han var aktiv ved Nationaltheatret 1907&ndash;1917. Rode spilte dessuten inn akustiske 78-plater på merket Gramophone for Brødrene Johnsen A/S. Han tok sin sangutdannelse i Norge, Tyskland, England og Italia. Han trakk seg tilbake fra offentlig opptreden rundt 1920.

## Roller ved Nationaltheateret

## Referanser


## Kilder
* Norsk musikkhistorisk arkiv/Hurums samling/Rode

## Eksterne lenker
* 
*
Derris

* *[[Derris cumingii]]*
* *[[Derris ferruginea]]*
* *[[Derris marginata]]*
* *[[Derris microphylla]]*
* *[[Derris ovalifolia]]*
* *[[Derris philippinensis]]*
* *[[Derris polyantha]]*
* *[[Derris robusta]]*
* *[[Derris scandens]]*
* *[[Derris trifoliata]]*

***Derris*** er en gruppe klatrende belgfrukt-planter.
Røttene (kalt **derrisrot**) hos noen av artene i denne gruppen, samt noen av artene i gruppen *[[Lonchocarpus]]*, inneholder rotenon som er sterkt giftig for insekter og fisk.

## Eksterne lenker
*
Jacob Endregaard

**Jacob Endregaard** (født 1. oktober 1881, død 2. oktober 1984) var en norsk operasanger (baryton). Han hadde sin utdannelse hos John Forsell i Stockholm. Debuten fant sted i Kristiania i 1901. Endregaard spilte også inn akustiske 78-plater på merket Gramophone for Brødrene Johnsen A/S.

## Roller (utvalg)

## Kilder
* Norsk musikkhistorisk arkiv/Hurums samling/Endregaard

## Eksterne lenker
*
Sund (Færøyene)

**Sund** er en gård og et industriområde på Færøyene. Sund ligger ved Kaldbaksfjørður på nordøstkysten av Streymoy, 10 km nord for hovedstaden Tórshavn. Den 1. januar 2016 bodde det 2 personer på gården Sund. Her finnes det også et oljekraftverk drevet av SEV, et asfaltverk og en havn operert av Tórshavns havnevesen. Havnen var ment å avlaste havnen i Tórshavn, men har aldri fått noen stor betydning for skipsfarten, og brukes stort sett av servicefartøyer for lakseoppdrettsanleggene i farvannene utenfor.

Ved innføringen av det kommunale selvstyret på Færøyene i 1872 var Sund en del av Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna. I 1930 ble Kaldbaks sókn med Sund utskilt som en egen kommune. Kaldbaks kommuna ble innlemmet i Tórshavnar kommuna i 1976.

Den eldste skriftlige kilden som nevner Sund, er jordeboken i 1584. Gården var temmelig stor og huset på det meste 20 personer. Gården knyttes til Bærentsen-familien; noen kjente familiemedlemmer er brødrene Bærent og Enok Bærentsen, som var folketingsmenn for Færøyene. Enoks sønn, Christian Bærentsen, var amtmann på Færøyene. Lagtingsmann Jákup Andrias Vang var inngift, mens lagtingsmennene Hanus við Høgadalsá og Hans Nolsøe var i slekt med Bærentsen-familien på Sund på morssiden.

## Referanser
Kaldbaksfjørður

**Kaldbaksfjørður** er en fjord på Færøyene. Den ligger på sydøstkysten av Streymoy, Færøyenes største øy, mellom Kollafjørður og Tórshavn. Fjorden ligger i Tórshavnar kommuna.

## Bebyggelse
Steder langs Kaldbaksfjørður er Kaldbak på nordsiden av fjorden, Sund på sydsiden, og innerst i fjorden ligger Kaldbaksbotnur.

## Samferdsel
Langs sydsiden av fjorden går hovedveien til Tórshavn, Kaldbaksvegur.

## Se også
* Liste over fjorder på Færøyene

## Eksterne lenker
* Tórshavnar kommuna
Hans Ingi Hedemark

**Hans Ingi Hedemark** (født 21. september 1875 i Kristiania, død 21. juni 1930 i Oslo) var en norsk operasanger (tenor) og skuespiller. Han hadde sin debut på Christiania Theater i 1896 i Iraka av Otto Sinding. Hedemark ble tilknyttet Den Nationale Scene i Bergen i 1899 både som operasanger og karakterskuespiller. Han spilte inn akustiske 78-plater på merket Gramophone for Brødrene Johnsen A/S. Hedemark spilte også filmroller.

## Roller (i utvalg)

## Filmografi

## Referanser


## Kilder
* Norsk musikkhistorisk arkiv/Hurums samling/Hedemark
* Filmografi fra Internet Movie Database

## Eksterne lenker
*
Signabøur

**Signabøur** (, dansk: *Signebø*) er en bygd på Færøyene. Den ligger i enden av Kollafjørður på Streymoy, og er en del av Tórshavnar kommuna. Signabøur er første gang nevnt i 1584. Fra 1903 til 1920 var det en hvalfangststasjon på stedet. 1. januar 2009 hadde Signabøur 142 innbyggere, mot 28 i 1985.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Signabøur på *faroeislands.dk*
Sjørett

**Sjørett** er de rettsregler som angår skipsfart. Både nasjonale reguleringer og private internasjonale regelsett kan være relevante rettskilder. I norsk rett er *sjøloven* (sjøl.) av de mest sentrale lovene, men også andre norske lover og forskrifter kan være relevante. Sjøretten omfatter mange ulike typer reguleringer knyttet til sjøfart. Noen sentrale eksempler er regler om avtaler og kontrakter i sjøfartsforhold (sjøl. del IV), regler om navigasjon og berging (sjøl. kap. 16), regler om transport (sjøl. kap. 15) og befraktning til sjøs, men også en lang rekke andre typer rettsforhold knyttet til skip, rederier og skipsfart er aktuelle for sjøretten. 

Sjøretten må avgrenses mot havretten som tar for seg folkerettslige spørsmål knyttet til havområdene.

## Se også
* Havrett
* Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
* Sjøveisreglene
* Fridtjof Nansens Institutt

## Litteratur
* Jan Erik Holvik *Sjølovene* 27. utg 2007 ISBN 9788215010120

## Eksterne lenker
* Lovdata.no – Lov om sjøfarten (sjøloven)
* Nordisk institutt for sjørett
Nord (andre betydninger)

**Nord** har flere betydninger:

* Nord, himmelretning
* Nord (Frankrike), departement i Frankrike
* Nord (Burkina Faso), region i Burkina Faso
* Nord (Haiti), departement i Haiti
* Nord (Kamerun), region i Kamerun
* Nord (1991), fransk film fra 1991
* Nord (2009), norsk film fra 2009
* 12501 Nord, en asteroide
* Nord universitet, et universitet i Nord-Norge
Port Chicago-eksplosjonen

**Port Chicago-eksplosjonen** var en eksplosjon som fant sted den 17. juli 1944 ved Port Chicago Naval Magazine, i California i USA. 320 soldater og sivile ble drept, og 390 ble skadd. De fleste av disse var vervede afrikansk-amerikanske.
Sandfisk

**Sandfisk** kan referere til:

* Apotekerskink, *Scincus scincus*, øgle som «svømmer» i sanden
* Japansk sandfisk, *Arctoscopus japonicus*, fiskeart
* Trichodontidae, fiskefamilie
Irlands herrelandslag i rugby union

**Irlands herrelandslag i rugby union** representerer øya Irland i internasjonal rugby union. De deltar i den årlige Seksnasjonersturneringen, en turnering de har vunnet flere ganger. Irland er også ett av tolv lag som har deltatt alle ni gangene i verdensmesterskapet, som har blitt avholdt hvert fjerde år siden 1987.
 
Den irske rugbyunionen er også en av fire som inngår i British and Irish Lions og kan spille på deres felles lag i oppvisningskamper. 

På International Rugby Boards (IRB) rankingliste har Irland alltid vært blant de 10 beste lagene i verden og toppet listen i 2019. Dette til tross for at Irland er et lite land hvor også fotball, hurling og gælisk fotball er populære og konkurrerer med rugby om de beste talentene.

Laget velges blant spillere fra hele øya, altså både fra den selvstendige staten Irland og fra den britiske provinsen Nord-Irland. Dette har skapt grunnlag for en rekke formelle diskusjoner rundt symbolikk, blant annet om valg av flagg og nasjonalsang. I 1995 ble det laget en egen nasjonalt uavhengig hymne for laget kalt Ireland’s Call. Det er denne hymnen som nå brukes når laget spiller kamper utenfor republikken Irland. Før kamper i Irland spilles både Ireland’s Call og den irske nasjonalsangen Amhrán na bhFiann. Den offisielle Irland-drakten er grønn og hvit med den tradisjonelle irske kløveren som lagets logo og de bruker det irske flagget i grønt, hvitt og oransje, som regel i kombinasjon med rugbyunionens eget flagg .

Irland spiller de aller fleste av sine hjemmekamper på Aviva Stadium, (tidligere Lansdowne Road) i Dublin.

## Deltagelse i Rugby-VM

## Eksterne lenker
* Irish Rugby Football Union offisielle nettside
* Planet Rugbys uoffisielle nyhetsside for det irske rugbylandslaget
* Den offisielle verdensrankingen til International Rugby Board
Handelsstevnet i Skien

**Handelsstevnet i Skien** (egentlig **Telemark fylkes Handelsstevne**) var en salgs- og utstillingsmesse som årlig ble arrangert i Skien over en uke, med start den siste helga i august. Stevnet ble arrangert på Stevneplassen i Skien, og ble avholdt årlig i perioden 1922–2011. I tillegg til utstillinger var det også daglige konserter, hovedsakelig med kjente norske artister.

## Kunstnerisk utsmykning
Styret for driftsselskapet Telemark fylkes Handelsstevne vedtok i 1957 å gi vertsbyen Skien en portal som skulle reises på stevneområdet. Portalen bestod av to frittstående granittskulpturer formgitt av Wilhelm Rasmussen, forestillende henholdsvis Dag Eilivsson og Gregorius Dagsson. Gaven ble gitt i anledning feiringen av Skiens byjubileum i 1958. Per 2025 står de to skulpturene innenfor hovedporten på den nedlagte Stevneplassen.

## Besøkstall (utvalg)
I 2007 var det 250 utstillere og rundt 70&nbsp;000 besøkende på stevnet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Handelsstevnets nettsider
Kambsdalur

**Kambsdalur**, eller **á Ytra Dali**, er et bebygget sted på Færøyene. Kambsdalur ligger om lag 3&nbsp;km sør for Fuglafjørður og 4&nbsp;km nordvest for Norðragøta på Eysturoy. Det er veiforbindelse i begge retninger. Området ble kjøpt av Fuglafjarðar kommuna til boligfelt i 1981, og de første beboerne flyttet inn i 1985.

Kambsdalur er et viktig skolested for den nordøstre delen av Færøyene. Kambsdalur fikk en skoleavdeling av Føroya Handilsskúli i 1990 og av Føroya Studentaskúli og HF-skeið i 1993. I 2015 ble de to skoleavdelingene slått sammen til en felles skoleinstitusjon på videregående nivå. Det ligger også en idrettshall ved skolen.

## Referanser
Włodzimierz Zawadzki

**Włodzimierz Jan Zawadzki** (født 28. september 1967), er en polsk tidligere olympisk mester i gresk-romersk bryting, og er for tiden Polens landslagstrener. Zawadzki vant gull i fjærvekt under OL i Atlanta i 1996. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Morgans

**Morgans** var et norsk 1960-tallsband, hvor medlemmene vant ry som dyktige live- og sceneartister. Raskere enn noen andre øvde de inn og fremførte låter som dukket opp på de britiske Top 20-listene. I POP-Revyens avstemning over Norges mest populære grupper i 1966 kom Morgans på andreplass, kun slått av The Pussycats.

Bandet ble startet under navnet **The Night Riders** i 1965, men skiftet raskt navn til **The Buttons**. Gitaristen Nils Petter Nyrén var så vidt innom gruppa fra vinteren til sommeren 1966. I september 1966 ble navnet endelig til Morgans. Like over nyttår fikk gruppa en hit med sin første singel, som besto av coverversjoner av Manfred Manns «Trouble And Tea», og The Rolling Stones «Connection» som b-side.

Bandet hadde mange av The Whos sanger på repertoaret, og var også kjent for sine vokalprestasjoner. Blant gjorde de strålende versjoner av sanggruppa The Turtles' største slagere. Da Tom Paulsen sluttet som trommeslager i mai 1968 skjedde en skjellsettende forandring. Da Morgans dukket opp med nye konserter i september samme år hadde Tom Paulsen blitt erstattet av Ole Jacob Edna fra The Cool Cats, mens Nils B. Kvam fra The Blue Secrets var kommet inn på gitar. Tydelig influert av Procol Harum hadde nemlig Eigil Berg gått over på piano.

## Diskografi
*«Trouble And Tea» (Mick d’Abo) / «Connection» (Mick Jagger & Keith Richards). Fontana 269 077 TF, 1967
*«Elias» (Eigil Berg) / «Sister Sue» (Arne Løvlien). Nor-Artist. 1968
*«Stantia’s Song» (Eigil Berg) / «Lonely» (Knut Larsen & Nils Bjarne Kvam)

På andres album:

**[[Norsk Rocks Historie]]*. Volum 3: Beatgrupper 1964–1967. Universal NRK 982496 4. 2004

## Referanser


## Kilder
*Willy B.: *Norge i rock, beat & blues. Del 1 1955 – 1971*. Oslo 1983. ISBN 82-7316-163-3
*POP-Revyen 1966-1967.
*Jan Eggum, Bård Ose og Siren Steen: *Norsk pop & rock leksikon. Populærmusikk i hundre år*. 2. utgave, 3. opplag. Vega forlag. Oslo 2005. ISBN 82-92489-09-6

## Eksterne lenker
*
14. etappe i Tour de France 2009

**14. etappe av [[Tour de France 2009]]** ble kjørt lørdag 18. juli og var en 199 km lang etappe som gikk fra Colmar til Besançon.

Et utbrudd bestående av Hayden Roulston, Martijn Maaskant, George Hincapie, Nicolas Roche, Daniele Bennati, Frederik Willems, Christophe Le Mével, Sébastien Minard, Daniele Righi, Sergej Ivanov, Gerald Ciolek og Albert Timmer fikk et forsprang på inntil ni minutter. Sergej Ivanov angrep rundt en mil før må, og kom alene til mål. Feltet kom inn rundt fem og et halvt minutt senere, fem sekunder for sent til at George Hincapie kunne overta den gule trøya. I tillegg til Hincapie kom også Le Mével inn på topp-ti sammenlagt.

Mark Cavendish vant spurten om 13.-plassen foran Thor Hushovd, men ble senere diskvalifisert, og Hushovd økte ledelsen i kampen om den grønne trøya til 18 poeng. Team Columbia mente avgjørelsen var feilaktig og hevdet blant annet at gjerdet på Hushovds høyre side var sterkt medvirkende til at Hushovd ble hindret, men juryens avgjørelse kunne ikke ankes.

Omtrent 40 km etter start ble en kvinnelig tilskuer i 60-årene drept og to andre skadet etter en kollisjon med en av politiets motorsykler.

## Sprint og klatrepasseringer

### 1. sprint (Pulversheim)
Etter 34 km

### 2. sprint (Dannemarie)
Etter 67 km

### 3. sprint (Baume-les-Dames)
Etter 161,5 km

### 1. klatring (Côte de Lebetain)
3. kategori stigning etter 90,5 km

### 2. klatring (Côte de Blamont)
3. kategori stigning etter 111,5 km

## Resultatliste

## Sammenlagtstilling etter etappen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Etappeside på Letour.fr
Betty Trask Award

**Betty Trask Award** er en årlig britisk litterær pris som årlig deles ut av *Society of Authors* og gis til en debutroman skrevet av en innbygger i samveldet og som er under 35 år. Prisen ble innstiftet i . Prisen gis til tradisjonelle romaner eller kjærlighetsromaner.

## Liste over prisvinnere

**Denne listen er ikke komplett.**

## Referanser
Lysgård

**Lysgård** er en landbrukseiendom som ligger litt øst for Lillehammer by i Lillehammer kommune. Gården har blant annet gitt navn til Lysgårdsbakkene, som er en hoppbakke brukt under de 17. olympiske vinterlekene som ble holdt i Lillehammer i 1994. Lysgård har vært en storgård i mange hundre år, men det er sannsynlig at det har vært bosettinger her siden 1000-tallet.

## Eksterne lenker
*
Jerzy Buzek

**Jerzy Karol Buzek** (født 3. juli 1940 i Smilovice, i det nåværende Tsjekkia) er en polsk politiker. Han er lutheraner og representerer Platforma Obywatelska, et kristendemokratisk og liberalkonservativt parti i Polen. Fra 2009 til 2012 var han  president for Europaparlamentet. 

## Liv og virke

### Bakgrunn
Jerzy Buzek er professor i tekniske vitenskaper. Han har vært universitetslærer i Opole, Gliwice og Częstochowa i en årrekke og forsker ved det polske Videnskapenes Akademis institutt i Gliwice. I denne tiden var han sterkt engasjert i Solidaritet. I 1972 hadde han forskningsophold ved University of Cambridge. Han var Polens representant ved Det internasjonale energibyråets – program vedrørende virkningen av drivhusgasser (1992–1997). Han organiserte og var formann for et internasjonalt nettverk av 19 institusjoner som arbeider med energi og miljøbeskyttelse (1996). 

Buzek var prorektor ved Polonia Universitet i Częstochowa og medstifter av Polens Diplomatskole (2002–2004). Han har skrevet omkring 200 forskningsrapporter, over et halv snes rasjonaliseringsrapporter og har tre patenter innenfor miljøbeskyttelse, energi og prosessteknikk. 

Han har æresdoktorgrader fra universitetene i Dortmund, Seoul og Isparta samt fra politekniske læreanstalter i Śląski og Opolskie.

### Politisk karriere
Buzek ble valgt inn i Sejmen i 1997, da som representant for Solidaritets valgallianse, som vant valget dette året. Han var Polens statsminister fra 1997 til 2001 og ledet arbeidet med å føre Polen inn i NATO i 1999. Han ledet også forberedelsene til at Polen ble medlem av EU, men hans parti mistet makten ved valget i 2001. 

Fra 2004 har han vært medlem av Europaparlamentet som følge av en personlig valgkamp som skaffet ham nesten en fjerdedel av stemmene i Schlesiske voivodskap med en befolkning på 4,6 millioner innbyggere. I 2007 ble han gjenvalgt med enda større støtte fra velgerne, hele 42% av velgerne stemte på ham. 

Han ble i 2009 valgt til president for Europaparlamentet med 555 av 644 gyldige stemmer. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Karl Marx-ordenen

**Karl Marx-ordenen** var den viktigste ordenen i DDR (Øst-Tyskland). Ordenen ble grunnlagt 5. mai 1953 på 135-årsdagen for Karl Marx' fødsel etter anbefaling av Ministerrat i DDR. Ordenen ble opphevet i 1990.

*Karl Marx-ordenen* hadde én klasse. Den ble gitt til individer, foretak, organisasjoner og militære grupper for eksepsjonell fortjeneste i forhold til ideologi, kultur, økonomi og annet. Mottager av ordenen fikk også 20&nbsp;000 østtyske mark. Borgere fra andre land kunne også bli tildelt ordenen. 

Ordenstegnet besto av en rødemaljert femtagget stjerne i gull. I midtmedaljongen fantes et relieffportrett av Karl Marx. Stjernen var lagt på en eikekrans. Ordenstegnet var opphengt i et rødt bånd. 

Utdelingen av *Karl Marx-ordenen* opphørte da DDR ble innlemmet i Forbundsrepublikken Tyskland og dermed sluttet å eksistere høsten 1990.

## Mottagere av ordenen (utvalg)
*1953: Otto Grotewohl, Hermann Matern, Wilhelm Pieck, Wilhelm Zaisser
*1961: Alfred Kurella
*1962: Franz Dahlem, Herbert Warnke, Otto Winzer
*1963: Willy Rumpf, Karl Maron
*1965: Paul Fröhlich
*1967: John Heartfield, Karl Mewis, Wilhelm Kling
*1968: Roman Chwalek, Kurt Seibt, Max Burghardt
*1969: Lotte Ulbricht, Erich Honecker, Jürgen Kuczynski, Hermann Matern, Albert Norden, Willi Stoph, Paul Verner, 
*1970: Heinz Hoffmann, Erich Mückenberger, Erwin Kramer, Bruno Apitz, Harry Tisch, Otto Braun, Max Burghardt
*1972: Klaus Gysi, Kurt Hager, Max Fechner, Erich Honecker, Max Spangenberg
*1973: Ernst Albert Altenkirch, Friedrich Dickel, Ernst Goldenbaum, Erich Mielke, Fred Oelßner
*1974: Alexander Schalck-Golodkowski, Willi Stoph, Markus Wolf, Walter Arnold, Jurij Brězan, Fritz Cremer, Josip Broz Tito
*1975: Horst Sindermann, Paul Wandel
*1976: Luise Ermisch, Wolfgang Junker, Günter Mittag, Werner Walde, Ernst Scholz, Paul Verner
*1977: Hilde Benjamin, Kurt Hager, Erich Honecker, Margot Honecker, Erich Mielke, Josip Broz Tito
*1978: Werner Felfe, Hans Modrow, Joachim Herrmann, Elli Schmidt, Werner Krolikowski, Konrad Naumann
*1979: Horst Dohlus, Johannes Chemnitzer, Gerhard Grüneberg, Heinz Keßler, Peter Edel, Klaus Fuchs
*1980: Heinz Hoffmann, Alfred Lemmnitz, Siegfried Lorenz
*1981: Erwin Geschonneck, Peter Florin, Albert Norden, Paul Gerhard Schürer
*1982: Alexander Schalck-Golodkowski, Kurt Hager, Erich Honecker, Erich Mielke, Paul Scholz
*1983: Lotte Ulbricht, Gerhard Beil, Friedrich Dickel, Egon Krenz, Oskar Fischer, Theo Balden
*1984: Alfred Neumann, Willi Stoph, Volksmarines 6. flotilje
*1985: Horst Dohlus, Friedrich Dickel, Heinz Hoffmann, Erich Honecker, Bruno Lietz, Erich Mückenberger
*1986: Heinrich Adameck, Günter Mittag, Gisela Glende
*1987: Hilde Benjamin, Margot Honecker, Werner Jarowinsky, Erich Mielke, Markus Wolf
*1988: Manfred Gerlach, Joachim Herrmann, Kurt Seibt, Nicolae Ceauşescu
*1989: Günter Schabowski, Willi Stoph, Günther Wyschofsky, Herbert Weiz

## Referanser
Lü Dongbin

**Lü Dongbin** (forenklet kinesisk: 吕洞宾, tradisjonell kinesisk: 呂洞賓, pinyin: *Lǚ Dòngbīn*, Wade-Giles: *Lü Tung-Pin*), også kalt *Lü Yan*, *Lü Chunyang* eller *Lü Zu*, er en berømt daoistisk udødelig i kinesisk mytologi. Han regnes som en av de åtte udødelige og er sannsynligvis en historisk skikkelse.

Daoismen betrakter ham som forløper for Den fullkomne virkelighets skole (Quanzhen), og mange  daoistiske verker er inspirert av ham. Han skal ha levet under Tang-dynastiet og gjelder som en av de mest betydelige skillelser innen både den folkelige og den esoteriske daoisme. De verker som tilskrives ham, utmerker seg ved hvordan de knytter sammen konfucianisme, buddhisme og klassisk, religiøs og alkymistisk daoisme.

Ifølge legendene skal Lü Dongbin ha besteget fjellet Lü og der hatt et stevnemøte med en drage som skjenket ham et magisk sverd som gjorde det mulig for ham å komme til himmelen. Det fjellet dette skulle ha skjedd fra, er der Gule trane-pagoden i Wuhan nå kneiser.

Historien om Lü Dongbins innvielse og hans prøvelser på den åndelige vei er en av de mest berømte daoistiske fortellinger.

## Referanser


## Litteratur
*Paul R. Katz: *Images of the Immortal: The Cult of Lu Dongbin at the Palace of Eternal Joy*, University of Hawaii Press, 31. mai 2000 ISBN-082482170X ISBN-978-0824821708
*Lu Yen / Dongbin L'u: *Secret of the Golden Flower*, Nuvision Publications, 10. april 2007 ISBN-1595479198 ISBN-978-1595479198
* Marie Holzman / Chao-Pao Chen: *Comment Lü Dongbin devint immortel*, Gallimard (2 février 1995) Les Contes du ciel et de la terre ISBN-2070583562 ISBN-978-2070583560
* Thomas Cleary (utg.): *Die Drei Schätze des Dao. Über die Harmonie von Körper, Geist und Seele.* Fischer-Taschenbuch-Verlag, Frankfurt am Main 1996, ISBN 3-596-12899-4, (*Fischer* 12899 *Spirit*).
Liste over Sveriges erkebiskoper

Dette er en kronologisk liste over **[[Sverige]]s [[erkebiskop]]er** fra at Uppsala ble et eget erkebispedømme i 1164 og frem til i dag. I Sverige regnes denne listen som sammenhengende, til tross for overgangen mellom katolisismen og protestantismen ved reformasjonen.
Aleksandr Dedjusjko

**Aleksandr Viktorovitsj Dedjusjko** (russisk: Александр Викторович Дедюшко, belarusisk Аляксандр Віктаравіч Дзядзюшка – Aljaksandr Viktaravitsj Dziadziusjka) 20. mai 1962 i Vaukavysk i Hrodna voblast i Belarus i Sovjetunionen, død 3. november 2007 i Petusjki i Vladimir oblast i Russland) var en belarusisk fjernsynsskuespiller som er best kjent for krigsdramaer og for den russiske versjonen av «Dancing with the Stars».

Dedjusjko arbeidet ved Vladimir byteater fra 1989 til 1995. Fra tidlig på 2000-tallet ble han en populær russisk fjernsynspersonlighet, skuespiller og sanger.

Dedjusjko døde sammen med sin kone og sønn i en bilulykke 3. november 2007 i Petusjki i Vladimir oblast i Russland som en følge at de mistet kontroll over bilen på en iset vei.

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Aleksandr Dedyushko død i bilulykke
Branford Boase Award

**Branford Boase Award** er en britisk litterær pris som årlig tildeles ungdomslitteratur skrevet av en debutforfattere. 

Wendy Boase og Henrietta Branford arbeidet tidigere sammen med å gi ut et stort antall bøker. Både Wendy Boase og Henrietta Branford døde i 1999 av kreft. *The Branford Boase award* ble innstiftet for å hedre deres minne og som en oppmuntring til forfattertalenter.  

Prisvinneren får et håndlaget skrin med Branford Boase Awards logo på og en sjekk på 1 000 engelske pund.

## Liste over prisvinnere

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Jeg har vandret med Jesus

**«Jeg har vandret med Jesus»** er en sang som ble skrevet av David Welander i 1922, året før han skrev «Navnet Jesus blekner aldri». Welander laget selv melodien til sangen, som er å finne i en rekke sangbøker. 

## Bakgunn
Ifølge Nils-Petter Enstad i Norsk biografisk leksikon avspeiler teksten opplevelser i Welanders liv. Første linje i sangen lyder: *«Jeg har vandret med Jesus i mørke og lys»*. Da Welander som ung gutt arbeidet på Norsk Hydro på Rjukan, fikk han i en arbeidsulykke svovelsyre rett i det ene øyet, som han ble blind på. Siden gikk han alltid med mørke briller, både for å skjerme det friske øyet og for å skjule arret etter det ødelagte øyet. De mørke brillene ble et slags kjennetegn på ham.

## Innspillinger
Sangen er blitt spilt inn av mange artister:
*Ruth Hagen. Innspilt i Oslo  23. april 1968. Utgitt på EP-platen *Lykksalig* (HMV 7EGN&nbsp;64
*Fanny Elsta på dobbelt-cd *Jeg har vandret med Jesus* fra 2007 på Normann Records. 
*Mons Leidvin Takle, som har den på en av sine instrumentalutgivelser, *Navnet Jesus*.
*Wenche og Kjell synger den på plata *Sanger vi minnes 2* på Phonofile fra 2008.
*Rune Larsen har den med på dobbelt-CD-platen *Min Sang Og Min Glede*
*De Syngende Husmødre på platen *[[La oss leve for hverandre (De Syngende Husmødre-album)|La oss leve for hverandre]]* Arne Bendiksen A/S 1981

## Referanser
Liv Haug

**Liv Margrete Haug** (født 6. juli 1943 i Drammen) er en norsk misjonær, bistandsarbeier og ordfører.

Liv Haug utdannet seg som lærer i Kristiansand før hun i 1971 dro til Peru som misjonær utsendt av menigheten Filadelfia Kristiansand, en Pinsemenighet.  I 1972 ankom hun Perené distriktet der hun et år senere, (5. august 1973), grunnla menigheten «Iglesia Evangélica Filadelfia».

I Perené lå landsbyene Santa Ana og Pampa Silva på hver sin side av elven Perené.  I tillegg til etablering av skoler, sykehus, voksenopplaring, osv så sto Haug også for byggingen av en bro, *Puente Noruega* («den norske bro») mellom Santa Ana på den ene siden av elven og Pampa Silva på den andre siden.  Etter at broen sto klar i 1982 slo de to byene seg sammen og tok navnet Villa Perené. Det ble også distriktshovedstad. Liv Haug har sin base i Villa Perené.

Liv Haug ble valgt til ordfører i Perené på 1980-tallet og igjen i 1995.  I 2006 ble hun valgt til ordfører i provinsen Chanchamayo (ca.  innbyggere).

Liv Haug er datter av Ruth og forstander Håkon Haug.

## Utmerkelser
* 1986 Kommandør, den peruanske solordenen (La Orden “El Sol del Perú")
* 2000 Utropt til ”årets ordfører” av det Iberoamerikanske Presseforbundet 
* 2004 Ridder af første klasse, Den Kongelige Norske Fortjenstorden 
* 2009 Barn av Jorden

## Litteratur
* Johansen, Oddvar; Hagen, Kjell; Nyen, Astrid Neema; Kolbjørnsrud, Paul og Filberg, Trond. 2010. *I all verden. Pinsemisjon i 100 år. PYM 100 år 1910-2010* (jubileumsskrift) De norske pinsemenigheters ytremisjon (PYM)
* Møller, Arvid. 1987. *Liv Haug : Norsk misjonær, ordfører og anleggsbas i Amazonas-jungelen.*  Cappelen, 1987, ISBN 8202111773  

## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20090916170046/http://filadelfiakristiansand.no/sider/tekst.asp?side=37
* https://web.archive.org/web/20160305173324/http://filakrs.no/sider/tekst.asp?side=597&utskrift=TRUE
* http://www.nrk.no/programmer/radio/mellom_himmel_og_jord/1.892783
* http://issuu.com/filadelfiakristiansand/docs/jubileumsblad_livhaug
* Program på NRK om Liv Haug
Land og Folk

***Land og Folk*** var en dansk avis som ble utgitt av Danmarks Kommunistiske Parti (DKP) i årene 1945&ndash;1991. Avisa var fram til slutten av 1980-tallet politisk tro mot kommunismen slik den ble praktisert i Sovjetunionen.

Blant kjente medarbeidere var forfatterne Hans Kirk (kulturredaktør), Otto Gelsted og Hans Scherfig.

## Historikk
DKP hadde før andre verdenskrig utgitt *Arbejderbladet* med røtter tilbake til 1911. Da denne avisa ble forbudt i 1941, begynte partiet etter hvert å utgi den månedlige publikasjonen *Land og Folk* illegalt. Etter krigen ble dette navnet på partiets nye dagsavis, Avisa hadde et toppopplag på  like etter krigen, men dette sank raskt, og i 1970 var opplaget bare 5500. Da DKP vendte tilbake til Folketinget ved valget i 1973, førte dette til en viss framgang også for avisa. Samtidig begynte avisa å arrangere en årlig Land og Folk Festival i København med kjente artister og kulturinnslag.

I dag finnes bare én dansk dagsavis som ideologisk plasserer seg på venstrefløyen, nemlig *[[Dagbladet Arbejderen]]* som siden 1978 har blitt utgitt av Kommunistisk Parti.

## Referanser
Militære grader i Iran

**Militære grader i Iran** er en ranginndeling av militært personell i Iran. Selv om noen av benevnelsene kan spores tilbake til sassanidene, ble det nåværende gradssystemet innført under Reza Pahlavi. Det ble beholdt etter den iranske revolusjon i 1979,

Gradssystemet er felles for land- og luftforsvar, mens marinen har egne distinksjoner.

## Klassifisering og tiltaleformer
Gradene deles inn i 4 klasser; Sarbāzān (soldater), Darajedārān (graderte), Afsarān (offiserer) og Omarā˓ (øvre befal). Offiserene deles videre inn i Afsarān-e Joz˓ (underoffiserer) og Afsarān-e Arshad (viderekomne offiserer).

De ulike klassene tiltales med Sarbāz, Sarkār, Jenāb eller Tīmsār + grad (gjelder ikke Sarbāz) + ev. etternavn. Sarkār og Jenāb brukes om hverandre. Grad + etternavn er også vanlig.

## Rangordning

## Se også
* Irans forsvar
Niðursetubygdir

**Niðursetubygdir** (norsk oversettelse: «nedsettelsesbygder», «utflytterbygder») er bygder på Færøyene som er grunnlagt i løpet av 1800-tallet og tidlig på 1900-tallet, da befolkningen vokste raskt og det ble knapphet på jord i de eldre bygdene. Mange nye bygder ble grunnlagt på eldre bygders utmark. Derfor har få av de yngste bygdene noe kongsjord.

Fra slutten av 1800-tallet utviklet Færøyene fra et jordbrukssamfunn med kystfiske som binæring, til å bli en temmelig ensrettet fiskeriøkonomi med en stor landbasert fiskeforedlingsindustri. Industrialiseringen medførte stor sentralisering av befolkningen. Derfor ble noen av de nye jordbruksbygdene avfolket raskt.

Færøyene har følgende *niðursetubygdir*:

*Fossá, 1830-årene
*Norðdepil, 1866
*Ánirnar, ca. 1840
*Syðradalur, 1812
*Funningsfjørður, 1832
*Hellurnar, 1849
*Rituvík, 1873
*Æðuvík, 1897
*Skipanes, 1839
*Morskranes, ca. 1830
*Svínáir, 1820-årene
*Oyrarbakki, 1924
*Nesvík
*Ljósá, 1840
*Langasandur, 1839
*Hvítanes, ca. 1830
*Frammi við Gjónna, 1815
*Stykkið, 1845
*Slættanes, 1835
*Víkar, 1837
*Skopun, 1833/1834
*Tvøroyri, 1836
*Lopra, 1834
*Akrar, 1817
*Víkarbyrgi, 1830

Fossá, Nesvík, Frammi við Gjónna, Slættanes, Víkar og Víkarbyrgi er fraflyttet.

## Referanser
Guangqiparken

**Guangqiparken** er et populært lite parkanlegg i Shanghai. Det er kjent for gravmælet for den keiserlige storsekretæren og den ledende katolske kulturpersonligheten Xu Guangqis gravmæle. En rekke skulpturer og tablåer i parken minner om Xu Guangqis samarbeid med Matteo Ricci og andre tidlige jesuitter som misjonerte i Kina.

Guangqiparken ligger ikke langt fra Xujiahui-katedralen i bydelen Xujiahui i bydistriktet Xuhui.
Fossá

**Fossá** var en bygd på Færøyene. Den lå på østsiden av Borðoy, der vassdraget Fossá munner ut i Hvannasund. Dette hadde fra gammelt av hørt til Depils utmark. Stedet ble bosatt som en utflytterbygd i 1867. Fossá ble ikke omstilt til moderne fiskeindustri på samme måte som nabobygda Norðdepil. Fossá ble fraflyttet i 1953.

## Referanser
De åtte udødelige

**De åtte udødelige** (kinesisk: 八仙; pinyin: *Ba xian* – der «xian» er den kinesiske mytologis ord for udødelighet) er hellige skikkelser innen kinesisk mytologi og taoismen. De blir som gruppe for det meste fremstilt ved at de sammen krysser havet og under ferden gjør bruk av sine forskjellige evner og egenskaper (八仙过海; *Ba xian guo hai*).

De er særlig populære fordi de hjelper alle mennesker i nød – det aspektet ligner den vestlige katolske folkekulturs syv nødhjelpere – og for at de kjemper mot urett og undertrykkelse. De uttrykker de åtte grunnleggende livsbetingelser: Ungdom, alderdom, rikdom, adel, folket, det feminine og det maskuline.

## Liste

## Andre åtte udødelige i Kina
* De åtte udødelige fra Huainan
* De åtte udødelige fra Sichuan
* De åtte udødelige vindrikkere
* De åtte udødelige fra Det kinesiske kommunistparti

## Litteratur
* Werner Lind: *Das Lexikon der Kampfkünste*, ISBN 3-328-00898-5

## Eksterne lenker
* 

* Die acht taoistischen Unsterblichen
* The eight immortals
* Chinese Mythology: The Gods of the Middle Kingdom ...
* The Eight Immortals
Medierevolusjonen i Norge

**Medierevolusjonen i Norge** er betegnelsen på de endringene som fant sted på 1980-tallet da statsmonopolet ble opphevet og det dukket opp en rekke frie nærradiokanaler i eteren.

Professor Berge Furre har i historieverket *Vårt hundreår* gitt følgende karakteristikk av det som skjedde:

Selve arkitekten bak *medierevolusjonen* var Lars Roar Langslet, som var kulturminister i perioden 1981-1986. Monopolparagrafen ble imidlertid først opphevet i 1987, men da var den i realiteten forlengst avskaffet. En viktig drivkraft for medierevolusjonen var foruten de teknologiske nyvinninger, mulighetene for å skaffe seg reklameinntekter. Til tross for at det i Arbeiderpartiet (Ap), som nå hadde overtatt regjeringsansvaret, var programfestet et «nei til reklame», lyktes det likevel deres kulturminster Hallvard Bakke, som satte sin stilling inn på saken, å få endret vedtaket på landsmøtet. I 1987 gikk Stortinget, bare mot SVs stemmer, inn for full reklamefinansiering.

## Litteratur
*Berge Furre: *Vårt hundreår. Norsk historie 1905-1990*. Det norske Samlaget. Oslo 1992. ISBN 978-82521-3487-2
Chaoyangparken

**Chaoyangparken** (kinesisk: 北京朝阳公园; pinyin: *Běijīng Cháoyáng Gōngyuán*) er en stor park ved et tidligere prinsepalass i Beijings Chaoyang-distrikt.

Man begynte å anlegge parken i 1984, og etterhvert ble den Beijings største park. Den er om lag 2,8 km lang og 1,5 km bred, og dekker 288,7 hektar, hvorav 68,2 hektar er vannoverflate. Mesteparten av landområdene i parken er åpent grønt landskap.

Parken har blomsterhager, en fornøyelsespark, områder sterkt preget av landskapsarkitektur, og flere større svømmebassenger. Man kan leie sykler og båter.

Siden 2005 er Beijing Pop Festival blitt arrangert i parken i september måned. 

Et midlertidig anlegg for sandvolleyball ble anlagt i Chaoyangparken for sommerolympiaden i 2008; det ble skipet inn sand fra øyprovinsen Hainan.

Chaoyangparken skal i løpet av 2009 også få et observasjonshjul (Beijings store hjul) som ferdig vil ha en topphøyde på 208 meter (London Eye er på 136 meter). 

## Eksterne lenker
* Chaoyang Park hjemmeside
* ChaoYang Park, Beijing : a photographic guide
Edmund í Garði

**Edmund í Garði** (1928–1994) var en færøysk politiker (Ff.), skole- og indremisjonsleder.

Han tok eksamen ved Føroya Læraraskúli i 1950 og var, med få års unntak, folkeskolelærer på Strendur resten av sitt liv. Han var skolestyrer/rektor fra 1972 til sin død på nyttårsdagen i 1994.

Han var medlem av Færøyenes skolestyre fra 1975 til 1994 og formann fra 1989 til 1994.

Edmund í Garði var sognestyreformann i Sjóvar sókn i 1963. Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy i perioden 1978–1980 og varamann i perioden 1980–1984, da han møtte så lenge Olaf Olsen satt i regjeringen.

Han var medlem av hovedstyret for Kirkjuliga Heimamissiónin í Føroyum og redaktør for indremisjonsbladet *Trúboðin*. Han diktet og oversatte også flere salmer og religiøse tekster.

Han ble døpt Edmund Abrahamsen, men foretok navneskifte i 1963 til den mer muntlige formen Edmund í Garði.

## Referanser
Zhongshanparken

**Zhongshanparken** er et vanlig navn på parker i Kina; det kan være drøye 40 nevneverdige parker av det navn  – oppkalt etter Sun Yat-sen, som på mandarin blir *Sun Zhongshan*, og som anses som det moderne Kinas far. Se:

*Zhongshanparken (Beijing)
*Zhongshanparken (Shanghai)

*Sun Yat Sen-parken (Macao)
Zhongshanparken (Beijing)

**Zhongshanparken** (kinesisk: 中山公園, pinyin: *Zhōngshān Gōngyuán*) er en tidligere keiserlig park og i dag en offentlig park som ligger direkte utenfor og sørøst for Den forbudte by i distriktet Dongcheng i det sentrale Beijing.  

Av alle parkene som omgir Den forbudte by, som Beihai og Jingshan, er Zhongshan vel den mest sentrale. Zhongshanparken huser *Jord- og innhøstningsalteret* eller *Land- og kornalteret* (*Shejitan*, 社稷坛), som ble bygd i 1421 av Yongle-keiseren, og det ligger symmetrisk vis-à-vis Det keiserlige forfedretempel. Ved dette tempelet frembar keiserne under Ming- og Qing-dynastiene offergaver til jord- og landsbruksgudene her. Alteret ligger på en kvadratisk terrasse midt i parken.  

I 1914 var området blitt kjent som *Sentralparken*. Men etter Sun Yat-sens død ble parken oppkalt etter denne ledende revolusjonære politiske skukkelse (på mandarin er navnet hans *Zhongshan*).  Mange av Kinas parker tok i samme periode Zhongshan som nytt navn.

Zhongshanparken har mange haller og paviljonger bygd for keiserfamiliens medlemmer. Den har svalganger og bueganger av stein, og et drivhus med ferske blomster på utstilling året rundt. Det har blant annet 39 varieteter av  tulipaner gitt til parken i 1977 av prinsessen av Nederland.

## Billedgalleri

Fil:Beijing Shejitan 3.jpg|Jord- og innhøstningsalteret
Fil:Beijing Peace Safeguarding Arch 2005-11-27.jpg|Monument som den kinesiske Qing-regjeringen ble tvunget til å reise til minne om baron von Ketteler, som ble drept under bokseropprøret i 1900.
Fil:Lanting Eight-column Pavilion, Zhongshan Park.jpg|
Fil:Bj zsgy07.JPG|
Fil:Bj zsgy02.JPG|


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hans Jacob Debes

**Hans Jacob Debes** (1940–2003) var en færøysk historiker.

Han vokste opp i en fiskerfamilie i den lille bygda Gjógv. Etter folkeskolen drog han til sjøs i noen år, deretter tok han preliminæreksamen og studentereksamen i Tórshavn. Han giftet seg i 1966 med lærerinne Elsa Arge fra Tórshavn. De hadde gått i samme klasse på gymnaset.

Han tok magistergraden i historie og engelsk ved Københavns Universitet i 1971 og doktorgraden i historie ved Háskóli Íslands i 1986 med en avhandling om den færøyske nasjonalbevegelsen på slutten av 1800-tallet. For denne avhandlingen ble han tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for sakprosa. Debes var lektor ved Føroya Studentaskúli 1971–1986 og timelærer ved Føroya Læraraskúli og Føroya Handilsskúli i mange år. Han var dekan ved det samfunnsvitenskapelige fakultetet ved Fróðskaparsetur Føroya 1987–1997 og professor i historie ved samme lærested fra 1989 til sin død i 2003.

Debes var varamedlem av Lagtinget fra Suðurstreymoy, valgt for Tjóðveldisflokkurin. Han møtte fast på Lagtinget 1986–1988, etter at Erlendur Patursson døde. Debes var også medlem av Færøyenes skolestyre, styremedlem ved Føroya Fólkaháskúli og styreformann i den færøyske husbanken.

## Bibliografi
* 1984 – *Nú er tann stundin*
* 1990 – *Føroya søga 1*
* 1991 – *Trygging í Føroyum : Tryggingarsambandið Føroyar 50 ár*
* 1991 – *Jóannes Patursson : Ein byrjan til eina politiska ævisøgu*
* 1993 – *Politiska søga Føroya 1814–1906*
* 1993 – *Ein kvistur spretti*
* 1994 – *Ísland – land og ríki : Politiska søga Íslands*
* 1995 – *Føroya søga 2*
* 2000 – *Føroya søga 3*
* 2000 – *Hin lærdi Skúlin í Havn*
* 2000 – *Bretskur konsul í Føroyum*
* 2001 – *Færingernes Land : Historien om den færøske nutids oprindelse*

## Referanser
Ludvig av Württemberg

**Ludvig av Württemberg** kan vise til flere av Württembergs regenter:

*Ludvig I av Württemberg (1119−1158)
*Ludvig II av Württemberg (1137−1181)
*Ludvig I av Württemberg-Urach (1412−1450)
*Ludvig II av Württemberg-Urach (1439−1457)
*Ludwig av Württemberg (hertug) (1554−1593)
*Ludvig, hertug av Württemberg (1756−1817)
Månelanding

**Månelanding** er en hendelse der et romfartøy lander på overflaten av en planets naturlige satellitt. Det refererer som regel til landing på overflaten til jordas måne, Luna. Dette omfatter både bemannede og ubemannede fartøyer. Det første menneskeskapte fartøy som nådde månens overflate var Sovjetunionens Luna 2 13. september 1959. USAs Apollo 11-tokt var det første bemannede romfartøy som landet på månen den 20. juli 1969.

## Typer landinger
### Hardlandinger
Hardlanding er hvor fartøyet krasjer på månen. USA hadde flere landinger med romsonder i perioden 1958 til 1965, Ranger-programmet. De hadde også Pioneer-programmet, men ingen av disse var vellykkede med landing. Sovjetunionen hadde også flere landinger i perioden 1958 til 1966 med Luna-programmet. ESA, Japan, India og Kina har også hatt hardlandinger.

### Ubemannet kontrollert landing
I perioden 1966 til 1968 hadde USA flere månelandinger med Surveyor-programmet. Surveyor 1 (30. mai 1966) er den første kontrollerte månelanding fra USA. Sovjet hadde flere landinger med Luna-programmet. USA har med Constellation-programmet planlagt ny ubemannet landing på månen.

### Bemannet kontrollert landing
Amerikanske NASA hadde seks bemannede månelandinger i perioden 1969 til 1972. Første bemannede månelanding var 20. juli 1969, og første person som gikk på månen var Neil Armstrong på samme ekspedisjon. Totalt (pr. 2009) har tolv mennesker gått på månen. Alle disse månelandingene ble utført av romfartøy i det amerikanske Apollo-programmet. Kostnadene er beregnet til 25,4 milliarder amerikanske dollar. USA har med Constellation-programmet planlagt nye bemannede landinger på månen.

## Personer som har vært på månen
*Neil Armstrong – 20. juli 1969 (Apollo 11)
*Buzz Aldrin – 20. juli 1969 (Apollo 11)
*Pete Conrad – 19. november 1969 (Apollo 12)
*Alan Bean – 19. november 1969 (Apollo 12)
*Alan Shepard – 5. februar 1971 (Apollo 14)
*Edgar Mitchell – 5. februar 1971 (Apollo 14)
*David R. Scott – 31. juli  1971 (Apollo 15)
*James Irwin – 31. juli  1971 (Apollo 15)
*John Young – 21. april 1972 (Apollo 16)
*Charles Duke – 21. april 1972 (Apollo 16)
*Eugene Cernan – 11. desember 1972 (Apollo 17)
*Harrison Schmitt – 11. desember 1972 (Apollo 17)

## Eksterne lenker
* NASA
15. etappe i Tour de France 2009

**15. etappe i [[Tour de France 2009]]** ble kjørt søndag 19. juli 2009, og var en 207,5 km lang etappe som gikk fra Pontarlier i Frankrike til Verbier i Sveits.

Alberto Contador vant etappen, og overtok dermed den gule trøya, 1 minutt og 37 sekunder foran lagkamerat Lance Armstrong. Andy Schleck ble nummer to, og overtok den hvite ungdomstrøya.

## Sprint og klatrepasseringer

### 1. sprint (Thierrens)
Etter 56,5 km

### 2. sprint (Martigny-Ville)
Etter 181 km

### 1. klatring (Côte du Rafour)
3. kategori stigning etter 8 km

### 2. klatring (Col des Étroits)
3. kategori stigning etter 18,5 km

### 3. klatring (Côte de la Carrière)
3. kategori stigning etter 54 km

### 4. klatring (Côte de Prévonloup)
3. kategori stigning etter 74 km

### 5. klatring (Col des Mosses)

2. kategori stigning etter 135 km

### 6. klatring (Verbier)
1. kategori stigning etter 207,5 km

## Resultatliste

## Sammenlagtstilling etter etappen

## Manglende ryttere

***81**  Vladimir Jefimkin (ALM) brøt etter 99,5 km. Han slet med skader han pådro seg i ett fall på den 11. etappen.

***153**  Tom Boonen (QST) stilte ikke til start. Han slet med mageproblemer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Etappeside på Letour.fr
Queerteori

**Queerteori** (fra engelsk *queer*, «skeiv»), også skrevet **queer teori** eller **queerstudier**, av og til kalt **skeiv teori** på norsk, er et felt innen kritisk teori som oppstod på begynnelsen av 1990-tallet, med utgangspunkt i homoforskningen. Det er et hermeneutisk fagfelt som fokuserer på å lese tekster fra et queerteoretisk ståsted, og har særlig en sterk stilling innen humanistisk kjønnsforskning, særlig tekstlig fokuserte fag som litteraturvitenskap, medievitenskap og filosofi.

Queerteorien er påvirket av  Michel Foucault og bygger på feministisk kritikk av at kjønn er en sentral del av menneskers selv, og på homoforskningens påstander om at seksuelle identiteter er sosiale konstruksjoner.

Queerteori er ofte assosiert med homoforskning og med homobevegelsen, men teorien har et videre siktemål enn bare homofili. Mens homoforskningen fokuserte på hva som var «naturlig» og «unaturlig» med tanke på homoseksuell aktivitetet, har queerteorien utvidet dette perspektivet til å gjelde alle former for seksuell og kjønnsmessig aktivitet og identitet. En noe enkel forklaring på queerteorien er at ifølge teorien er kjønn i det hele tatt sosialt konstruert, og kategorier som «menn» og «kvinner» avvises. I stedet hevder teorien at det finnes mange kjønn, og at alle har sitt eget kjønn.

Queerteori blir ofte omtalt som et postmodernistisk perspektiv, og er utsatt for kritikk både innenfor kjønnsforskningen og ikke minst fra andre fagtradisjoner utenfor kjønnsforskningen.

I Norge er blant annet Wencke Mühleisen, Jørgen Lorentzen, Dag Øistein Endsjø og Agnes Bolsø representanter for queerteoretisk tenkning. Queerteorien ble presentert for et bredere publikum i 2010 i forbindelse med debatten om TV-programmet *[[Hjernevask (TV-program)|Hjernevask]]*, som var sterkt kritisk til queerteori.

## Se også
* Queer, engelsk samlebetegnelse for det som ikke samsvarer med etablerte forestillinger om kjønnsidentitet (hetero- eller homofil)

## Referanser


## Litteratur
*Agnes Bolsø, *Folk flest er skeive: Queer teori og politikk*, Manifest, 2010
Kai Erik Moen

**Kai Erik Moen** (født 1970) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Han har spilt for Sogndal, Raufoss og Kongsvinger. Moen var assistenttrener for Raufoss i 2010 og 2011, før han senere ble hovedtrener i Valdres FK og Gjøvik FF. I 2014 vendte Moen tilbake til Raufoss som assistenttrener under Espen Haug, hvor han var ut 2022-sesongen.

Moen har i tillegg til sine jobber som hoved- og assistenttrener vært ansatt ved idrettslinja på både Valdres Videregående Skole og er i 2024 ved Lena-Valle videregående skole.

Moen hadde markert seg som en målfarlig spiss i 5. divisjon for  da han etter et mislykket prøvespill for , ble hentet til  foran 1990-sesongen. Etter et halvt år med reservelagsfotball, fikk han i september 1990 sin debut i Eliteserien. Under Per Brogelands ledelse ble Moen omskolert til høyreback.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Profil hos Norges Fotballforbund
Wanpingfortet

**Wanpingfortet**, også kalt **Wanpingslottet** (kinesisk: 宛平城; pinyin: *Wǎnpíng Chéng*) er et fort fra Ming-dynastiets tid. Det ble bygd i 1638-1640, i den hensikt å inngå i Beijings forsvarsverker mot Li Zichengs bondeopprør. Det ligger inntil Lugoubroen.  

Wanpingfortet har to porter. Den østlige kalles *Den alltid velstående port* (永昌门) men senere kalt *Den majestetiske port* (威严门). Den vestlige kalles *gunstig regjering-porten* (顺治门).

Kineserne kaller av og til anlegget for *Wanping by*. Siden begynnelsen har det vært et militært anlegg. Fra vest til øst måler det 640 meter, og fra sør til nord 320 meter.

Rett vestenfor er Yongdingelven, som krysses av Lugoubroen (Marco Polo-broen, 卢沟桥).

## Billedgalleri

Fil:Kangxi-Lugou-rebuilding-stele-3585.jpg|Vestporten sett fra avstand
Fil:Wanping-Castle-south-wall-3514.jpg|Murene ble skadet av japansk bombardement under Kampene ved Marco Polo-broen
Fil:Lugou-bridge-lions-3620.jpg|Fortet sett fra Lugoubroen
Fil:Wanping-castle-south-wall-3634.jpg|Festningsmurene


## Eksterne lenker
* 
* Wanping Fortress and Lugou Bridge (Marco Polo Bridge). TouchBeijing.com
Fridtjof Nansen – en helt fra vår egen tid

***Fridtjof Nansen – en helt fra vår egen tid*** var et norsk hørespill for ungdom. Det hadde premiere på NRK radio, som da var styrt av Nasjonal Samling, 1. desember 1941. Det var oversatt til norsk fra et verk av den tyske forfatteren Joachim Ahlemann. Martin Gisti var ansvarlig for innstuderingen.

## Rolleliste

## Referanser
Martin Gisti

**Martin Gisti** (født 9. desember 1889, død 18. januar 1971) var en norsk skuespiller og instruktør. Han filmdebuterte i *[[Kaksen på Øverland]]* i 1920. 

Sammen med Amund Rydland skrev han filmmanuset til *[[Farende folk]]* (1922). Han stod også for innstuderingen av hørespillet *[[Fridtjof Nansen - en helt fra vår egen tid]]*, som hadde premiere på NRK radio, som da var styrt av Nasjonal Samling (NS), 1. desember 1941.

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*