Glukokortikoid

**Glukokortikoider** er en klasse steroidhormoner som produseres i binyrebarken, karakterisert ved at de kan binde kortisolreseptorer og dermed gi kortisollignende effekter. Begrepet kortikosteroid omfatter både mineralkortikoider og glukokortikoider, men brukes ofte synonymt med glukokortikoid. Det er utviklet en rekke syntetiske glukokortikoider til bruk som legemiddel ved en rekke tilstander. Populært kalles glukokortikoider ofte *[[steroid]]er*, men dette er en upresis vidtfavnende betegnelse som også omfatter flere grupper av forbindelser med helt andre egenskaper.

Kortisol (eller hydrokortison) er det viktigste glukokortikoidet hos mennesket. Det er livsnødvendig, og regulerer og støtter en rekke viktige kardiovaskulære, metabolske, immunologiske og homøostatiske funksjoner. Reseptorer for glukokortikoider finnes i nesten alle celler i alle virveldyr.

## Virkning
*[[Steroidhormon|Se artikkel om steroidhormon for virkningsmekanisme]]

Navnet *glukokortikoid* stammer fra tidlige observasjoner om at disse [[hormon]]ene er involvert i [[glukose]][[metabolisme]]n (blodsukkerreguleringen). I fastende tilstand stimulerer [[kortisol]] følgende prosesser som bidrar til å øke og vedlikeholde normale konsentrasjoner av glukose i blodet:

*Stimulering av [[glukoneogenese]]n, (nydanning og frigjøring av glucose), særlig i [[lever]]
*Mobilisering av [[aminosyre]]r fra vev utenfor leveren slik at de kan inngå i glukoneogenesen
*Hemming av glukoseopptak i muskler og [[fettvev]], denne mekanismen bidrar til å holde blodsukkeret oppe.
*Stimulering av fettnedbrytning i fettvev. [[Fettsyre]]ne som dermed frigjøres går med til energiproduksjon i annet vev, og det samtidig frigitte [[glyserol]]et går inn i [[glukoneogenesen]]

Glukokortikoider har potente [[inflammasjon|antiinflammatoriske]] og [[immunsuppresjon|immunsuppresive]] egenskaper, populært sagt hemmer de [[immunsystem]]et. Dette er nødvendig i reguleringen av naturlig immunrespons, men immunsuppresive egenskapene utnyttes ved farmakologisk i form av tilførsel av naturlige og syntetiske glukokortikoier for å behandle en rekke inflammatoriske (betennelses-) tilstander som [[revmatoid artritt]], (leddgikt), [[astma]] og en rekke [[autoimmun sykdom|autoimmune sykdommer]], der kroppens immunapparat virker på forskjellige vev i kroppen.

Glukokortikoidene har mange virkninger på [[fosterutvikling]]en. Et viktig eksempel er modning av [[lunge]]ne og produksjon av [[surfaktant]], nødvendig for lungefunksjonen utenfor [[livmor]]en.

Høye glukokortikoidnivåer på grunn av tilførsel av legemiddel eller for stor egenproduksjon, gir bivirkninger i mange systemer. Eksempler er [[osteoporose]], (benskjørhet), på grunn av hemming av beindannelse og nedsatt av [[kalsium]]opptak, forsinket sårtilheling, muskelsvakhet og økt [[infeksjon]]sfare. Dette gjenspeiler glukokortikoidenes brede spekter av [[fysiologi]]ske effekter.

==Farmakologiske egenskaper==

En rekke *syntetiske glukokortikoider*, mange langt mer potent enn [[kortisol]] har blitt utviklet for terapeutisk bruk. De skiller seg fra hverandre i [[farmakokinetikk|farmakokinetiske]] egenskaper ([[Absorpsjon i farmakologi|absorpsjonsevne]], [[halveringstid]], [[distribusjonsvolum]] og [[clearance]]) og [[farmakodynamikk|farmakodynamiske]] egenskaper (for eksempel [[mineralkortikoid]] aktivitet). På grunn av høy [[fettløselighet]], absorberes glukokortikoidene meget godt i fordøyelseskanalen, og de gis derfor som regel [[peroral]]t, (gjennom munnen), dersom man ønsker systemisk effekt. For å unngå bivirkninger gis medikamentene ofte lokalt, for eksempel som [[salve]] ved inflammasjon (betennelse), i hud ([[eksem]] o.l), som injeksjon i inflammerte ledd eller som inhalasjon ved astma.

Den glukokortikoide effekten (potens), effektens varighet og overlappende mineralkoritkoid effekt varierer (tabell).



Kortisol (hydrokortison) er standard for sammenligning av glukokortikoid potens. Hydrokortison er den [[farmasi|farmasøytiske]] betegnelsen på kortisolpreparater. Data over viser til peroral dosering dersom ikke annet er oppgitt. Merk at peroral potens kan være mindre enn parenteral potens på grunn av at betydelige mengder i enkelte tilfeller ikke absorberes fra tarm. Merk at fludrokortison, DOCA og aldosteron ikke er glukokortikoider, men er tatt med i tabellen for å illustrere mineralkortikoid effekt.

==Bivirkninger==
Glukokortikoider, også de syntetiske legemidlene virker uselektivt, og ved lang tids bruk blir mange prosesser i kroppen påvirket. De viktigste bivirkningene er:

*[[Immunsuppresjon]], økt fare for infeksjoner.
*[[Hyperglykemi]] på grunn av økt [[glukoneogenese]], [[insulinresistens]] og redusert glukosetoleranse (såkalt *steroid-diabetes''. Diabetikere kan få dårligere regulert sykdom. 
*Skjør og tynn hud, økt tilbøyelighet for blåmerker og sår.
*Redusert bentetthet og økt fare for osteoporose, økt bruddrisiko og redusert bruddtilheling
*Vektøkning på grunn av økt fettmengde i buken og på trunkus, omfordeling av fettvev fra ekstremiteter til trunkus. Økt appetitt. 
*Binyresvikt (ved lang tids bruk og brå avslutning av behandlingen. 
*Nedbrytning av muskler (proteolyse), svakhet, redusert muskelmasse.
*Dilatasjon av blodkar i huden.
*Anovulasjon, uregelmessig menstruasjon.
*Nedsatt vekst, forsinket pubertet.
*Økt mengde aminosyrer i blodet, økt dannelse av urea, negativ nitrogenbalanse. 
*Ulike effekter i sentralnervesystemet: Eksitatorisk effekt, aggressivitet, depresjon mm.

Kombinasjonen av kliniske problemer langvarig bruk av glukokortikoider i store doser gir (både av endogent produserte og kunstig tilførte, kalles Cushings syndrom.

## Binyresvikt og seponering
I tillegg til bivirkningene over, vil bruk av kortikosteroider i mer enn en uke gi hemming av pasientens binyrer på grunn av at det kunstig tilførte steroidet fører til hemming av kortikotropinfrigjørende hormon (CRH) fra hypothalamus og adrenokortikotropt hormon (ACTH) fra hypofysen. Ved langvarig hemming, vil binyrene atrofiere (krympe), og det kan ta flere måneder før full binyrebarkfunksjon er tilbake etter avsluttet glukokortikoidbruk. I denne perioden kan det være stor risiko for binyresvikt.

## Grupper av kortikosteroider i dermatologi
Innen dermatologi (hud) deles glukokortikoidene inn i fire grupper etter styrke. Ofte vil behandling av for eksempel eksem innebære et behandlingsregime hvor man veksler mellom de ulike gruppene etter som sykdomsaktiviteten varierer.

## Referanser


## Litteratur
* 
*