open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kazuya Yoshioka

**Kazuya Yoshioka** (japansk: *吉岡 和也*, *Yoshioka Kazuya*) (født 9. september 1978 i Otaru) er en japansk skihopper som representerer Tsuchiya Home Ski Team.

Han debuterte i verdenscupen med 41.-plass (av 54 deltakere) i normalbakken i Sapporo 21. januar 1995. Samme år var han på det japanske laget som tok bronsemedaljer i lagkonkurransen i junior-VM i Gällivare. Hans beste sammenlagtplassering i verdenscupen er 13.-plass i 1998/99. Samme sesong ble han nummer 6 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka; han ble nummer 9 i 1997/98. Hans beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen er 3.-plass i Park City 20. januar 2001. Han har to ganger vært på det japanske laget som har vunnet lagkonkurranser i verdenscupen, i Willingen 20. januar 1999 og i Park City 19. januar 2001.

I VM i skiflyging i Oberstdorf i 1998 ble han nummer 19. I VM i Lahtis i 2001 ble han nummer 19 i normalbakken, 20 i storbakken og var på det japanske laget som ble nummer 4 i lagkonkurransen i storbakken. Han vant storbakkerennet under de asiatiske vinterlekene i Almaty i 2011, og var også på det japanske laget som vant lagkonkurransen. I normalbakken ble han nummer 2.

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider

## Eksterne lenker
*
Vincent Gardenia

**Vincent Gardenia** (født 7. januar 1920 i Napoli i Italia, død 9. desember 1992 i Philadelphia i Pennsylvania i USA) var en italiensk-amerikansk skuespiller i teater, TV og i filmer.

Gardenia emigrerte fra Italia til USA i en alder av 2 år, og han levde mesteparten av sitt liv i Brooklyn i New York. Gardenia begynte som skuespiller på teater i en alder av 28 år, og han debuterte på Broadway i 1956. Han beskrev sin rolle i filmen *[[Små, små mord]]* som et «vendepunkt».

Gardenia ble tildelt en Obie Award for sine skuespillerprestasjoner i 1960 og 1969. I 1972 vant han Tony-prisen for beste mannlige birolle for rolletolkningen sin i teaterstykket *[[The Prisoner of Second Avenue]]* og i 1979 ble han nominert til Tony-prisen for beste mannlige hovedrolle for innsatsen i musikalen *[[Ballroom (musikal)|Ballroom]]*. Gardenia vant en Primetime Emmy Award for rolletolkningen sin i *Age-Old Friends* i 1990.

Han ble nominert til Oscar for beste mannlige birolle for rolletolkningen i *[[Forhekset av månen]]* (1987).

Gardenia døde av et hjerteinfarkt i Philadelphia i 1992. Han er gravlagt på Saint Charles Cemetery i Farmingdale på Long Island. En del av 16th Avenue i Bensonhurst i Brooklyn i New York, der han hadde bodd frem til sin død, ble navngitt til minne om ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Smith Wigglesworth

**Smith Wigglesworth** (1859–1947) var en britisk evangelist.

Som barn arbeidet han med å plukke neper sammen med sin mor, og han arbeidet dessuten i forskjellige fabrikker. I hans barndom var han analfabet. Opprinnelig var han metodist før han ble gjenfødt som kristen i en alder av åtte år. Hans bestemor var en from metodist, hans foreldre, John og Martha, var ikke praktiserende kristne selv om de tok unge Smith med til den lokale metodistkirken og andre anglikanske kirker ved flere anledninger. Han ble døpt ved nedsenkning i en baptistisk kirke som hadde forankring i bibelsk undervisning i Plymouth. Han ble konfirmert av en biskop i den anglikanske kirken. Wigglesworth giftet seg med Polly (Mary Jane) Featherstone den 2. mai 1882. Hans kone var predikant hos Frelsesarmeen. Ekteparet hadde en datter, Alice, og fire sønner, Seth, Harold, Ernest og George. Polly døde i 1913. 

Wigglesworth lærte å lese etter at han giftet seg med Polly,  hun underviste ham kun ved å bruke ham Bibelen. Han uttalte ofte at det var den eneste boka han noensinne har lest helt ferdig, og han tillot ikke aviser i sitt hjem, og han så helst at Bibelen var familiens eneste lesestoff. Wigglesworth arbeidet som rørlegger ved siden av sin gjerning som predikant. Wigglesworth mente at en sann helbredelse kom gjennom tro, og han var fleksibel angående metodene han brukte til å omvende menneskene han møtte. Wigglesworth talte ved mange kirker over hele Yorkshire, men oftest ved kirken som ligger i utkanten av Sheffield.  Wigglesworth holdt også flere prekener og forelesninger i flere andre land, blant annet i USA, Sverige, Australia, New Zealand, Sør-Afrika, stillehavsøyene og en rekke andre land i Europa. 

Noen av hans prekener ble transkribert for å bli publisert i flere kristne magasiner, og flere av disse prekenene ble senere samlet i to bøker. Wigglesworth sa han hadde forpliktet seg overfor Gud til ikke å legge seg til å sove om natten før han hadde vunnet en sjel for Kristus hver dag. Han hevdet at en kveld han ikke fikk sove fordi han ikke hadde gjennomført denne forpliktelsen, gikk han ut i natten og møtte en alkoholiker som han snakket med og hjalp ham til tro.  Wigglesworth regnes som en av de mest innflytelsesrike britiske evangelisten, og han hadde en stor tilhørerskare.

Wigglesworth ville unngå all medisinsk behandling, til tross for at han led av nyresteiner i sine senere år. Disse nyresteinene forsvant tilslutt ad naturlige veier.  Wigglesworth hevdet å ha vekket til liv igjen flere personer som var erklært døde – inkludert hans kone Polly, en mann som het Mitchell, og en prestekone som het fru Clarke. Hans venn og biograf Walter forteller om en kvinne som ble båret til et møte i en kiste, men slo opp øynene foran Wigglesworth. Etter å blitt reist opp, sa hun at hun hadde hatt det langt bedre i det hinsidige.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ryunosuke Akutagawa

**Ryunosuke Akutagawa** (født 1. mars 1892 i Tokyo, død 24. juli 1927 samme sted) var en japansk forfatter. Ved siden av essays og lyrikk skrev han rundt 150 noveller, fortellinger og romaner. Den mest betydningsfulle japanske litteraturprisen, Akutagawa-prisen, er oppkalt etter ham.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ryunosuke Akutagawa var sønn av Toshizō Niihara, en melkemann, og Fuku. Han ble adoptert av en bror av moren, og tok hans etternavn, etter at moren var blitt psykisk syk. Morens psykose gjorde at han aldri fikk noen emosjonell binding til henne, og dette tar han opp i sine bøker.

### Karriere
Han studerte engelsk litteratur ved Universitetet i Tokyo, og etter at han avsluttet sine studier der i 1916 underviste han i engelsk for en kortere periode ved Skipsbyggingsinstituttet i Yokosuka før han bestemte seg for å bli forfatter på fulltid. 

Han var interessert i klassisk kinesisk litteratur allerede fra ung alder, samt av de litterære verkene til Mori Ōgai og Natsume Sōseki. I 1916 ble han forlovet med Fumi Tsukamoto, som han giftet seg med i 1918. De hadde tre barn sammen: Hiroshi Akutagawa (1920–1981) var skuespiller, Takashi Akutagawa (1922–1945) ble drept i Burma, og Yasushi Akutagawa (1925–1989) var komponist. 

Ryunosuke Akutagawa, som i begynnelsen var tilhenger av naturalismen, men som senere ble dens motstander, ble påvirket av tysk ekspresjonisme. Han lånte ofte temaer fra gamle fortellinger, som han gjenskrev i moderne drakt. Selv om har ikke skrev en eneste roman- han skrev noveller og kritisk prosa- er hans skrivestil meget variert hva form og innhold angår. 

Etter en stressfull reise til Kina i 1921 begynte Akutagawa å lide av visuelle hallusinasjoner og nervøsitet og i 1926 led han av kronisk søvnløshet og han ble nesten besatt av frykten at han hadde arvet sin mors psykiske lidelse. I 1927 begikk Akutagawa selvmord ved å ta en overdose av Veronal. Han var 35 år gammel da han døde.

Den halvårlige litterære Akutagawa-prisen, som ble innstiftet i 1935 og blir regnet for å være den mest prestisjefylte litterære prisen i Japan, er oppnevnt etter ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Federico Fabian Peña

**Federico Fabian Peña** (født 1947) er en amerikansk jurist og politiker. Han var USAs transportminister fra 1993 til 1997 og energiminister fra 1997 til 1998.

Peña studerte til bachelorgrad ved University of Texas 1969 og juridisk embedseksamen 1972 ved The University of Texas School of Law. Han flyttet deretter til Colorado, hvor han begynte som praktiserende advokat. Peña ble folkevalgt på delstatsnivå for Colorados demokratiske parti i 1979, der han etterhvert ble opposisjonsleder. I 1983 ble han valgt til ordfører i Denver, den første av spansk-kulturell bakgrunn. Han ble gjenvalgt i 1987, og satt til 1991.

President Bill Clinton utnevnte Peña til transportminister fra 21. januar 1993, og deretter til energiminister fra 12. mars 1997. Der gjennomførte han USAs til da største privatisering ved salg av oljefeltene «Elk Hills» i California. Han forlot posten 30. juni 1998, og fikk jobb i investeringsfirmaet «Vestar».

Peña uttalte at han ville støtte senator Barack Obama under presidentvalget i 2008. Hans beslutning ble ansett som bemerkelsesverdig fordi Peña ikke hadde støttet senator Hillary Clinton, kona til presidenten han tidligere hadde tjente under. Peña var rådgiver ved organisering av administrasjonen foran Barack Obamas presidentperiode.

Peña er far til tre barn: Nelia, Cristina, og Ryan Peña. Skilsmissen mellom Federico Peña og hans første kone, Ellen Hart Peña, ble fastslått den 10. september 2001. Federico Peña giftet seg med sin andre kone Cindy Velasquez den 2. september 2006.

## Referanser
Inuksuk

En **inuksuk** (i flertall **inuksuit**) er et landemerke eller gravrøys i stein som er bygget av mennesker. Inuksuker ble vanligvis bygget av Inuitter, Inupiatter, Kalaalliter, Yupiker og andre folkeslag i den arktiske delen av Nord-Amerika. Disse  er funnet fra Alaska til Grønland. Disse regionene nord for polarsirkelen er preget av tundra og har dermed områder med svært få landemerker.

Den karakteristiske formen til inuksuk inspirerte formgivinga av logoen til de olympiske vinterlekene i Vancouver i 2010. En inuksuk ble i 2005 gitt til gave fra Canada til Norge i forbindelse med hundreårsjubileumet for Norges sjølstendighet. Den er bygd av stein fra Gjoa Haven og står ved polarskuta «Gjøa» på Norsk Maritimt Museum på Bygdøy

## Referanser
Abubakar Tafawa Balewa

**Abubakar Tafawa Balewa** (født i desember 1912 i Bauchi i Nigeria, død 15. januar 1966) var en nigeriansk politiker, og den første statsministeren i et uavhengig Nigeria i 1960. 

Opprinnelig utdannet han seg til lærer men han var også en internasjonal statsmann, respektert over hele det afrikanske kontinentet som en av lederne som oppfordret til dannelsen av Organisasjonen for afrikansk enhet (OAU). Balewa fikk sin første utdannelse ved en koran-skole i Bauchi og som de fleste av hans samtidige, studerte han ved Katsina College for videre undervisning og snart fikk han sitt sertifikat som lærer.

Balewa returnerte snart til delstaten Bauchi for å undervise ved en skole i hjembyen. Balewa ble valgt ut til å studere utenlands et år ved University of London's Institute of Education. Da han kom tilbake til Nigeria, ble han inspektør for koloniadministrasjonen og senere begynte han  i politikken. Balewa ble valgt til medlem av den lovgivende forsamlingen i 1947. Som lovgiver, var han en høylytt forkjemper for rettighetene til menneskene i det nordlige Nigeria.

Balewa ble utnevnt til samferdselsminister i den nigerianske regjeringen i 1952 før han ble tildelt stillingen som statsminister da Nigeria ble en selvstendig stat fra Storbritannia i oktober 1960, og han ble gjenvalgt som statsminister ved valget i 1964. Hans regjeringsperiode var meget turbulent, med regionalt fraksjonsmakeri som til stadighet truet med å velte hele hans regjering. Balewa var en viktig person under grunnleggelsen av Organisasjonen for afrikansk enhet og for å skape et samarbeid med en rekke andre fransktalende afrikanske land.

I januar 1960 ble Balewa slått til ridder av dronning Elizabeth II av Storbritannia som kommandør av den britiske ordenen Order of the British Empire. Balewa ble utnevnt til æresdoktor ved universitetet i Sheffield i mai 1960.

Balewa ble styrtet og drept i et militært-utført statskupp som hovedsakelig ble arrangert av yngre offiserer, den 15. januar 1966. Balewa ble gravlagt i nærheten av hjemstedet i delstaten Bauchi. Abubakar Tafawa Balewa University i Bauchi ble oppkalt til minne om ham.

## Referanser
Carlos Delgado Chalbaud

**Carlos Delgado Chalbaud** (født 20. januar 1909, død 13. november 1950) var en venezuelansk karriere-offiser i militæret og leder for militærjuntaen. Han fungerte som president i Venezuela fra 1948 til 1950.

Chalbaud en høytstående offiser og var blant lederne for militærkuppet som ble gjennomført i Venezuela i 1945. Han ble myrdet i Caracas i 1950 etter et knapt år ved makten. Chalbaud studerte ingeniørvitenskap i Frankrike, og etter å ha avsluttet sine studier i Paris begynte han på en karriere i det venezuelanske militæret med rang som kaptein. Han var knyttet til den militære gruppen som styrtet den venezuelanske regjeringen i oktober 1945, og han ble medlem av militærjuntaen og samarbeidet tett med Marcos Pérez Jiménez og Luis Llovera Páez. Chalbaund ble kidnappet og myrdet av en gruppe ledet av Rafael Simon Urbina og hans nevø Domingo Urbina. Han ble tatt med til Caracas der han ble myrdet.

## Referanser
Dorothy Salisbury Davis

**Dorothy Salisbury Davis** (født 26. april 1916 i Chicago, død 3. august 2014 i Palisades) var en amerikansk forfatter av krimlitteratur.

Hun var et adoptivbarn, oppvokst i Illinois. Hun arbeidet i Chicago som bibliotekar og som redaktør for magasinet The Merchandiser før hun for alvor begynte å skrive bøker. Hun giftet seg med Harry Davis, en karakterskuespiller. Ekteskapet varte fra 1946 og frem til hans død i 1993. Hun utga mange romaner og noveller i løpet av hennes karriere. Hun skrev hovedsakelig frittstående romaner. Hun ble nominert til en Edgar-pris åtte ganger, og hun ble utnevnt til president for gruppen Mystery Writers of America i 1956.

Salisbury Davis døde den 3. august 2014 i en alder av 98 år.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1989 – Mottaker av æresprisen ved Bouchercon

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norsk Forening for Maritim Medisin

**Norsk Forening for Maritim Medisin** (NFMM) er en frittstående forening etablert i 1969 som har som formål er «å fremme sjøfartsmedisin i Norge og ivareta medlemmenes faglige og økonomiske interesser». Foreningen samarbeider med en rekke maritim medisinske institusjoner i inn- og utland. 

## Historikk
Foreningen ble etablert den  9. mars 1969. Fra 1969 til 2016 var den en spesialforening i Den norske legeforening og skiftet navn fra Norsk Forening for Sjøfartsmedisin i 2008.  

## Publikasjoner og kursvirksomhet
Siden 1996 har foreningen utgitt nyhetsbrevet *DoCumentum Navale*. Fra 2001 til 2019 ble tidsskriftet utgitt i samarbeide med Dansk Selskab for Maritim Medicin. Fra 2019 ble tidsskriftet utgitt i samarbeide med Saniteten i Sjøforsvaret. Siste utgave av tidsskriftet var vol 27 nr 2, utgitt i 2022.

Foreningen etablerte i 1999 et grunnkurs i maritim medisin i samarbeide med Saniteten i Sjøforsvaret. Kurset gir interesserte grunnleggende kompetanse for å utføre tjeneste som sjømannsleger autorisert av Sjøfartsdirektoratet. Fra 2008 ble kursene overført til Norsk Senter for Maritim og Dykkemedisin (NSMDM) ved Haukeland universitetssykehus.  

Foreningen arrangerer et årlig seminar i maritim medisin i samarbeide med Saniteten i Sjøforsvaret og Sjøfartsdirektoratet. Seminaret er en videreføring av Sjøfartsdirektoratets årlige kurs for sjømannsleger.

I forbindelse med foreningens 50-årsjubileum ble det utgitt en bok som omhandler maritim medisins historie sett fra Norge.

## Referanser


## Litteratur
* Johannessen, LB. 2003. Unikt knutepunkt for sjømannsleger. Tidsskr Nor Legeforen. 123; 3280.
* Sommerfelt-Pettersen, J. 2006. Sjøfartsmedisin. Tidsskr Nor Legeforen. 126; 115-6.
* Sommerfelt-Pettersen, J. 2020. Maritim medisinsk historie sett fra Norge. Tidsskriftet Michael, Supplementsbind 25. 

## Eksterne lenker
* Norsk Forening for Maritim Medisins nettside
* Foreningens tidsskrift ''DoCumentum Navale''
Ralph Gebstedt

**Ralph Gebstedt** (født 8. oktober 1971 i Friedrichroda) er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Øst-Tyskland og så det forente Tyskland.

Han deltok i verdenscupen i årene 1989 til 1997, med 19.-plass i 1995/96 som beste sammenlagtplassering. I den tysk-østerrikske hoppuka var 23.-plass i 1994/95 hans beste sammenlagt. Han vant ett verdenscuprenn, i skiflygingsbakken i Planica 24. mars 1991. Han var med i VM i skiflyging i 1990, 1992 og 1996, med 15.-plass i Harrachov i 1992 som beste resultat.

Ralph Gebstedt vant kontinentalcupen i 1993/94. I 1997/98, hans siste aktive sesong, ble han nummer 9 sammenlagt. Han ble tre ganger tysk mester individuelt – i normalbakke i 1992 og 1996, og i stor bakke i 1992.

## Referanser


## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Sport-Komplett.de: Skispringen  –  Deutsche Meisterschaften (besøkt 19. april 2011)

## Eksterne lenker
*
Germán Suárez Flamerich

**Germán Suárez Flamerich** (født 10. april 1907, død 24. juni 1990) var president i Venezuela mellom 1950 og 1952. 

Den venezuelanske militærjuntaen gjennomførte et nytt presidentvalg i 1952. Da de foreløpige valg-resultatene viste at lederen for opposisjonen kunne komme til å vinne valget, suspenderte militærjuntaen hele valget og erklærte det som ugyldig. Deretter valgte juntaen Marcos Pérez Jiménez til provisorisk president den 2. desember 1952. Perez ble innsatt som ny president den 19. april 1953. Kort tid etterpå innførte Perez en ny grunnlov som ga ham diktatorisk makt. 

Flamerich var en advokat, lektor ved en høyskole, diplomat og politiker. Han var president i to år etter mordet på den tidligere presidenten Carlos Delgado Chalbaud. Flamerich ble uteksaminert fra universitetet i Venezuela. Som en student, deltok han i protestaksjoner mot flere diktator-regimer. For hans demonstrasjoner mot myndighetene ble han sendt til fengsel i april 1928, og igjen fra oktober til desember 1929. I 1931, fikk Flamerich en doktorgrad i statsvitenskap og juss. Han ble deretter professor ved Universidad Central de Venezuela fra 1936 til 1941. I 1945 ble han utnevnt til dekan, en stilling han hadde frem til 1947. Suárez Flamerich gikk i eksil i mange år etter hans presidentskap. Han vendte senere tilbake til Venezuela og arbeidet senere som advokat. Flamerich døde i Caracas den 24. juni 1990, da han var 83 år gammel.
Sandstangen

**Sandstangen** er en 300 meter lang tange av morenegrus på østsiden av Øyeren i tidligere Trøgstad kommune, nå Indre Østfold kommune. De delene av kommunen som grenser til Øyeren er et utpreget ravinelandskap. 

Sandstangen er en badeplass i Øyeren, som også er et utgangspunkt for båtturer med plass for utsetting av båter og brygge for allmenn bruk. Stedet har to kafeer i området; Kafe Hvilebrakka og Fløterhakan kulturkafe. Området er tilrettelagt for funksjonshemmede, med toalett og renovasjon.

Det er fire kilometer fra riksvei 22 mellom Skjønhaug og Båstad til Sandstangen.

## Eksterne lenker
* Nettsted med informasjon om Øyeren og bilder av Sandstangen
Giovanni Franceschi

**Giovanni Franceschi** (født 25. april 1963 i Milano) er en italiensk tidligere svømmer. Med en høyde på 192&nbsp;cm har han fått kallenavnet «Long John», på grunn av sin lenge.  
Franceschi konkurrerte for Italia og vant 41 medaljer under europamesterskap.

## Svømming karriere
Franceschi var en vellykket svømmer på 1980-tallet. Hans største suksess fikk han i Europeiske mesterskap i svømming 1983 i Roma med to gull over 200 og 400 m fri, både i nye europeisk rekord tid Av World Swimming Championships 1982 i Guayaquil, vant han bronsemedalje over 200 meter og fjerdeplass over 400 meter individuell medley. Han svømte 22 italienske poster, vant 41 italienske mesterskaptitler i 50, 100, 200 og 400 m fri, 100 og 200m rygg, 100m butterfly og 200 og 400 m fristil.

Giovanni Franceschi leder et prosjekt for å forbedre svømmeteknikkene i *[http://www.nuotopiu.it/  SwimCamp Nuoto+]* i Riccione (Provinsen Rimini), Viareggio (Toscana ) og Lignano Sabbiadoro (Friuli-Venezia Giulia). *[http://www.nuotopiu.it/  SwimCamp Nuoto+]*.

## Palmarès
Merk :*** ER = europeisk rekord***

## Italienske svømmemesterskap
39 og 17 individuelle titler i svømming sesong som følger:
* 6 i 50m Fristil
* 1 i 100m Fristil
* 1 i 200m Fristil
* 1 i 400m Fristil
* 4 i 100m Rygg
* 1 i 200m Rygg
* 1 i 100m Butterfly
* 12 i 200m Medley
* 12 i 400m Medley
* 4 i 4 x 100m Fristil
* 5 i 4 x 200m Fristil
* 8 i 4 x 100m Medley

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Darius Eglynas

**Darius Eglynas** (født 8. mars 1979 i Tauragė, Litauen) er en litauisk idrettsutøver og bodybuilder. Han kom på femteplass i 2010 World fitness forbund-konkurransen.

Darius Eglynas ble født i Tauragė, men han vokste opp i Šilalė. Han er gift og har to døtre.

## Referanser
Marinens Sanitetsoffisersforening

**Marinens SanitetsOffiser- og spesialist-Forening** (MSOF) er en selvstendig frivillig organisasjon tilsluttet Sjømilitære Samfund. Foreningen ble første gang etablert i 1925, som **Marinens Sanitetsoffisersforening**. Etter å ha vært nedlagt, ble den gjenopprettet i 2006. Alle som er interessert i og vil arbeide for saniteten i Sjøforsvaret kan bli medlemmer. 

MSOFs formål er å oppgradere og videreutvikle medlemmenes faglige kunnskaper og å stimulere til formidling, utredning og forskning innen marinesanitet.

Foreningen skal etablere et nettverk av og for Marinens sanitetsoffiserer og spesialister i og utenfor tjeneste samt alle andre som er interessert i saniteten. Foreningen skal gjennom faglige og selskapelig samvær styrke samholdet og kontakten mellom gruppens medlemmer samt ivareta sanitetsoffiserenes og spesialistenes interesser. 

## Eksterne lenker
*
Hauger Bandyklubb

**Hauger Bandyklubb** (stiftet 3. september 1984) er et norsk idrettslag fra Hauger i Bærum. Klubben driver kun med bandy og hadde i 2011 om lag 120 medlemmer. Klubbfarger er hvit, blå og rød, og hjemmebane er Hauger kunstisbane. Hauger arrangerte tre kamper under VM i 1993 og har også arrangert flere NM-finaler i bandy.

Klubben har flere gode resultater i aldersbestemt bandy med NM-sølv i småguttklassen fra 2011 som best.

## Tabellen

## Kilder
* ableksikon.no

## Eksterne lenker
*
Norsk Militærmedisinsk Forening

**Norsk Militærmedisinsk Forening** (NMF) er en spesialforening i Den norske legeforening som organiserer alle militære leger i Forsvaret. NMF er tilknyttet yrkesforeningen Leger i samfunnsmedisinsk arbeid (LSA) og den fagmedisinske foreningen Norsk samfunnsmedisinsk forening (NORSAM). Foreningens oppgaver er dels faglige og dels fagforeningsmessige. Foreningens formål er å fremme mulighetene og interessen for praktisk og vitenskapelig militærmedisinsk arbeid samt ivareta militærlegenes kollegiale og økonomiske interesser.

## Historikk
Foreningen ble etablert under navnet Det Militærmedicinske Selskab den 21. desember 1882. Norsk Militærmedisinsk Forening ble således opprettet før Den norske legeforening (1886) og er Legeforeningens eldste spesialforening.

## Ledere
* 1950-1951: Orlogskaptein Ola Knutrud
* 1954-1955: Oberstløytnant Bernhard Paus
* 2007-2011: Kommandør Jan Knudtzon Sommerfelt-Pettersen
* 2011-: Brigader Petter Iversen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Militærmedisinsk Forenings nettsted
Reidar Engell Olsen

**Reidar Engell Olsen** (1933–2016) var en norsk politiker for Arbeiderpartiet.

Han var vararepresentant til Stortinget fra Telemark i periodene 1969–1973 og 1973–1977. Totalt møtte han 9 dager som offisiell representant, ifølge .

Fra 1973 til 1979, under Trygve Brattelis andre regjering og Odvar Nordlis regjering, var Engell Olsen statssekretær i Industridepartementet. Han var også både rådmann og ordfører i Tinn kommune.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Geir Nymark

**Geir Nymark** (født 19. mars 1956 i Bergen) er en norsk kunstner med hovedområde som grafiker og treskjærer. Han arbeider i eget grafikkverksted på Kulturverkstaden Magasinet på Voss i Hordaland. Hans arbeider kan også sees ved «Treskjerartunet» i Myrkdalen, hvor han er medeier og har tidligere drevet som treskjærer (Nymark & Mørkve). Nymark er uutdannet ved Norsk kunsthåndverksskole på Voss.

Han er medlem av Norske Grafikere og Norske Billedkunstnere.

## Eksterne lenker
* Nettsted
NM i fotball for kvinner 2011

**Norgesmesterskapet i fotball for kvinner 2011** er en norsk fotballturnering. Det var det 34. offisielle norgesmesterskapet i fotball for kvinner. Det ble vunnet av Stabæk som slo Røa i finalen. Det var den andre finalen i norgeshistorien og den første siden den aller første finalen som gikk til straffesparkkonkurranse. Det sto 1-1 etter 90 minutter og 2-2 etter 120 minutter. Stabæk ble således det første laget som slo et Oslo-lag og det første til å slå Røa i en finale.

## Småfakta
Det var mange lag som trakk seg den sesongen, og dermed ble oppsettet noe mer unormalt. 
* Manglerud Star måtte trekke laget sitt på grunn av konkurs.
* Asker valgte å trekke laget sitt fra cupen.
* Orkla hadde trukket kvinnesatsningen sin.
* Donn hadde gått konkurs etter 2010-sesongen, og ble dannet på nytt i 3. divisjon. De var ikke kvalifisert til å være med.

## 1. runde
Tirsdag 19. April.

1=Lørdag 2. april
2=Torsdag 7. april
3=Lørdag 9. april
4=Søndag 10. april
5=Onsdag 13. april
6=Torsdag 14. april
7=Fredag 15. april
8=Søndag 17. april

## 2. runde

Samtlige kamper ble spilt tirsdag 10. mai klokken 18:00 eller klokken 19:00, bortsett fra Alta- Grand Bodø, som ble spilt torsdag 12. mai.

Samtlige toppserielag kvalifiserte seg automatisk til andre runde.

## 3. runde
Det er 16 lag i tredje runde og kampene ble spilt 25. mai kl. 18.00.

## 4. runde
Det er åtte lag i fjerde runde og kampene ble spilt 16. august.

## Semifinale
Det er fire lag i femte runde og kampene ble spilt 7. og 8. september.

## Finale

## Referanser
Vulkanøyene

**Vulkanøyene** (火山列島 - *Kazan Rettō*) er en øygruppe i Stillehavet som er en administrativ del av Ogasawaraøyene i Japan. De ligger omkring 148 til 300 kilometer sørvest for Ogasawaraøyene og omkring 1200 kilometer sørøst for Honshu. Øyene er vulkansk aktive og har et areal på ca 30 km². Øygruppen består av tre øyer:

* Kita Iwo Jima («nord-svoveløya») - 5,57 km² - høyeste punkt 792 moh. (Sakaki-ga-mine).
* Iwo Jima («svoveløya») - 20,6 km² - høyeste punkt 166 moh. (Surabachi-fjellet).
* Minami Iwo Jima («sør-svoveløya») - 3,54 km² - høyeste punkt 916 moh.

Lenger mot nord, men i den samme vulkanske kjeden finnes den nye øya Nishinoshima - 2,46 km².

## Bilder og kart

Kita-ioto.jpg|Kita Iwo Jima
Mount Suribachi, Iwo Jima.jpg|Iwo Jima
Minami-ioto.jpg|Minami Iwo Jima
Growth of Nishino-shima Volcanic Island.jpg|Nishinoshima


Kitaiojima.png|Kart over Kita Iwo Jima
Iwo Jima.png|Kart over Iwo Jima
Minamiiojima.png|Kart over Minami Iwo Jima


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sverre Riisøen

**Sverre Riisøen** (født 17. juli 1906 i Bergen, død 1. oktober 1986 samme sted) var en norsk prest og kulturjournalist fra Paradis (Bergen), kjent fra 50-tallet da han fikk tilnavnet «Den norske kirkes største journalist».

Etter cand.theol. fra Universitetet i Oslo 1930 og studier i Tyskland, var han vikarierende prest i Bjørgvin bispedømme, forfremmet til stiftskapellan 1938.  Så ble han prest i Bergen kretsfengsel i januar 1965.

Han bidro flittig i *[[Vårt Land]]*, *[[Morgenavisen]]*, *[[VG]]*, *[[Aftenposten]]* og *[[Kirke og kultur]]* og skrev i grunnen om det meste, og ofte ble der avisdebatt av hans anmeldelser. Artikler om Hamsun ble publisert i *[[Samtiden]]*. I et intervju fra 1971 uttalte han at «uten [atombomben] hadde vi fått den tredje verdenskrig», at «fri abort er et brudd med det skapelsesgitte», og at folks utebliven fra kirken skyldes «et ulykkelig kjærlighet til kristendommen».

Blant hans siste anmeldelser i *VG* var Georges Simenons «De medskyldige» i 1972, som Riisøen mente var «veldreid». En bok om «Åpent ekteskap, en ny livsstil» var han mer kritisk til.

Det var Riisøen som forrettet i Hilmar Rekstens begravelse i Storetveit kirke, 1980.

## Premier
* Bergen Bys kulturstipendium 1976

## Referanser
Alsomitra

* *[[Alsomitra angulata]]*
* *[[Alsomitra angustipetala]]*
* *[[Alsomitra balansae]]*
* *[[Alsomitra beccariana]]*
* *[[Alsomitra brasiliensis]]*
* *[[Alsomitra capricornica]]*
* *[[Alsomitra macrocarpa]]*

***Alsomitra*** er en slekt av planter i gresskarfamilien (som blant annet omfatter agurk, squash, og gresskar).

Frøene til *Alsomitra macrocarpa* er blant de største bevingede frø i planteriket og deres form inspirerte Igo Etrich til å bygge glidefly. Senere skulle inspirere Horten-brødrene til å bygge et fly med vinger. 
## Eksterne lenker
*
Grenaderlue

**Grenaderlue** (på tysk *Grenadiermütze*, fransk *mitre de grenadier* og engelsk *grenadier cap* eller *mitre*, «mitra») var høye uniformsluer som ble båret av grenadersoldater på 1700-tallet. Luene var vanligvis spisse og avstivet og utstyrt med skilt foran. Hodeplagget ble et karakteristisk kjennetegn for granatkastende elite-infanterister i hærene fra Storbritannia, Russland, Preussen og de fleste tyske statene deng ang.

## Historikk

{|
|Grenaderene var en type utvalgte fotsoldater i de europeiske hærene fra siste halvdel av 1600-tallet og framover. Dette var elitetropper som blant annet skulle kaste håndgranater, og de ble utstyrt med myke luer istedenfor bredskyggede filthatter som var i veien når de skulle henge musketten over skulderen før de kunne kaste. Disse luene utviklet seg etter hvert til de høye grenaderluene. Omkring 1700 fikk toppluene et trekantet skilt med et passende emblem for å gi luene større prestisje og markere grenaderenes viktige oppgaver. Litt inn på 1700-tallet begynte man i de fleste land å feste spissen på topplua til spissen på det høye skiltet foran. Slik fikk hodeplagget en sukkertoppliknende fasong, som en mitra, kronet med luedusken som en  pongpong aller øverst. De opprinnelig broderte ornamentene ble etter hvert avløst av dekor av metall, og omkring 1750 ble det alminnelig å framstille hele forplaten av metall med ornamenter i relieff. Designen varierte forøvrig mellom for ulike land.

Andre luetyper ble tatt i bruk eller utviklet seg parallelt med den høye spisse. Spanske, østerrikske og franske grenaderer brukte høye pelsluer med en poseformet pull, ofte hengende som en hette bak, kalt fusilierlue. På slutten av 1700- og begynnelsen av 1800-tallet ble det gjort forsøk med andre former for grenaderluer, blant annet sjakoer med ekstra høy fjærpryd, men bjørneskinnsluer ble dominerende, og de gammeldagse, spisse grenaderluene gikk nesten helt ut av bruk; i 1914 var det bare tre regimenter innen den prøyssiske og russiske keisergarden som bar dem til sin paradeuniform.


Inf. Regiment Nr.3.jpg|Grenaderer fra Brandenburg-Preussen  1698 med luer med høyt skilt og hengende pull.
Knötel III, 36.jpg|Karolinere, svenske tropper under Karl XII ca. 1700, med blant annet grenaderlue.
Knötel III, 1.jpg|Prøyssisk grenader 1709 med en tidlig form for grenaderlue.

Knoe05 11.jpg|Grenaderuniform fra Schwaben med grenaderlue i fusilierlue-fasong, det vil si som høy pelslue med skilt og poseformet pull. Grenaderluer med pels utviklet seg til bjørneskinnsluer. 


## Se også
* Fusilierlue, en lavere variant av grenaderlua med hengende pull
* Trekanthatt, vanlig uniformshatt på 1700-tallet
* Topplue
* Bjørneskinnslue, en videreutvikling av grenadertopplue med skinnkant

## Eksterne lenker
* 
* Uniformsterminologi (engelsk, tysk, fransk)

## Referanser
Jozef Hýsek

**Jozef Hýsek** (født 18. mars 1956) er en slovakisk tidligere skihopper som konkurrerte for Tsjekkoslovakia.

Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1977/78 og ble nummer 23 sammenlagt. I verdenscupens første sesong, 1979/80, ble han nummer 73 sammenlagt, med 11.-plass i storbakken i Zakopane 21. januar 1980 som beste enkeltrenn. Han ble nummer 11 i storbakken i VM i Lahtis i 1978.

Jozef Hýsek har i senere år deltatt i veteran-VM.

## Kilder
* Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
* Ski jumping Štrbské Pleso, SVK: Jozef Hýsek (1956) (slovakisk, besøkt 20. april 2011)

## Eksterne lenker
*
Provinsen Abuná

**Provinsen Abuná** er en provins i departementet Pando i Bolivia. Hovedstaden er Santa Rosa del Abuná.

## Referanser
Provinsen Aniceto Arce

**Provinsen Aniceto Arce** er en provins i departementet Tarija i Bolivia. Hovedstaden er Padcaya.

## Referanser
EDL

**EDL** kan være forkortelse for blant annet

#Organisasjonen for Etnisk og Demokratisk Likeverd, en norsk protestorganisasjon mot samiske særordninger og Finnmarksloven
#English Defence League, en høyreekstremistisk protestbevegelse i England
Domenico Rao

**Domenico Rao** (født 1977) er en italiensk sprinter, som hovedsakelig konkurrerer på 400 meter. Hans største meritt hittil er stafettgull ved innendørs-EM i 2009. 

## Resultater
Ved EM i friidrett innendørs 2009 deltok han på 4 x 400 meter stafett, her vant Italia gull med Jacopo Marin, Matteo Galvan, Domenico Rao og Claudio Licciardello på laget.

Senere samme år deltok han i Lag-EM i friidrett 2009 i Leiria, med det italienske stafettlaget, som bestod av Isalbet Juarez, Domenico Rao, Marco Vistalli og Domenico Fontana, kom ikke til finalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Provinsen Burnet O’Connor

**Provinsen Burnet O'Connor** er en provins i departementet Tarija i Bolivia. Hovedstaden er Entre Ríos.

## Referanser
Reiner Haseloff

**Reiner Haseloff** (født 19. februar 1954 i Bülzig, Kreis Wittenberg, Bezirk Halle) er en tysk politiker fra CDU. Han er fra 19. april 2011 ministerpresident  i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt. Fra 2006 var han nærings- og arbeidsminister i regjeringen Böhmer II. Haselhoff var CDUs førstekandidat ved landdagsvalget 20. mars 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi over Reiner Haseloff på internettsiden til Sachsen-Anhalts regjering
2. serierunde i Toppserien 2011

**2. serierunde i [[Toppserien 2011]]** ble spilt lørdag den 9. april med unntak av bergensoppgjøret Sandviken – Arna-Bjørnar, som ble spilt den 10. april. På grunn av at flere kamper ble utsatt, var det effektivt første serierunde for halvparten av lagene.
   

## Fakta

## Eksterne lenker
* Toppserien 2011: Terminliste og resultater  på altomfotball.no
Takeshi Obata

**Takeshi Obata** (født 11. februar 1969) er en japansk mangategner. Han er mest kjent som tegner av serien *[[Death Note]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Anders Haarstads veg

**Anders Haarstads veg** (1–13) er en blindvei ved bydelen Heimdal sør for Trondheim som strekker seg østover fra Vestre Rosten mot Europavei 6. Veien fungerer som adkomstveg for noen få frittstående eneboliger, men regnes ikke som en gjennomfartsvei da den går gjennom et boligområde og ender blindt i en snuplass.

Veien er oppkalt etter *Anders Haarstad* (1737–1801), som var gårdbruker ved gården Hårstad på Tiller. Fra reguleringen av veien i 1950 og frem til 1964 gikk den under navnet *Skoleveien* etter Breidablikk skole, som ligger like nord for Anders Haarstads veg.

## Litteratur
*
Kolbjørn Hejes vei

**Kolbjørn Hejes vei** (1a–4) er en vei på universitetsområdet Gløshaugen i Trondheim som strekker seg sørvestover fra Høgskoleringen mot Sem Sælands vei inne på universitetsområdet. Veien fungerer som adkomstveg for enkelte parkeringsplasser og varelevering/vedlikehold inne på universitetsområdet, men den er ikke en gjennomfartsvei og regnes i hovedsak som fri fra trafikk.

Veien ble i 1973 oppkalt etter professor Kolbjørn Heje (1871–1947), som var første professor i vei- og jernbaneutbygging ved NTH og som fungerte som høyskolens rektor i perioden 1917–1920. Han var også medlem av hovedstyret til NSB i perioden 1910–1912, og var ansatt i dette selskap fra 1895.

## Bygninger langs Kolbjørn Hejes vei
***1:** Varmetekniske laboratorier, Institutt for energi- og prosessteknikk
***2b:** Institutt for produktdesign
***4:** Gamle kjemibygning

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Adressa.no – NTHs første veiprofessor  (Av Ingrid J. Brissach. Publisert 13. november 2007, besøkt 20. april 2011)
Marco Vistalli

**Marco Francesco Vistalli** (født 3. oktober 1987 i Alzano Lombardo) er en italiensk sprinter, som hovedsakelig konkurrerer på 400 meter. Han begynte med friidrett i 2004, og hans største meritter hittil er stafettsølv ved U23-EM i 2009 og individuell bronse ved lag-EM i friidrett i 2011. 

## Junior
Ved U23-EM i friidrett 2007 var han med på det italienske stafettlaget på 4 x 400 meter, men de ble slått ut i kvalifiseringen. Laget bestod av Isalbet Juarez, Lukas Rifeser, Marco Vistalli og Teo Turchi.

Ved U23-EM i friidrett 2009 vant han sølv bak Polen på 4 x 400 meter stafett, sammen Matteo Galvan, Isalbet Juarez og Domenico Fontana. Individuelt kom han også på sjetteplass på 400 meter, med tiden 46,67. I semifinalen løp han på 46,55, som var ny personlig rekord. Yannick Fonsat vant gullet.

## Senior
Ved EM i friidrett 2010 deltok han på 400 meter, der han ble slått ut i semifinalen med tiden 45,38, selv om han løp inn på ny personlig rekord. Kevin Borlée vant EM-gullet. På 4 x 400 meter stafett kom Italia til finalen, men endte på åttendeplass. Laget bestod av Marco Vistalli, Luca Galletti, Claudio Licciardello og Andrea Barberi.

Han deltok ved Lag-EM i friidrett 2011 i Stockholm. Der fikk han bronse på 400 meter, med tiden 45,99, der russiske Maksim Dyldin vant løpet. På 4 x 400 meter kom Russland på 5.-plass. Året etter deltok han ved EM i friidrett 2012, der han nådde finalen på 400 meter. Imidlertid han slet med en muskelskade som ble verre i semifinalen, så han haltet og gikk seg gjennom finalen på tiden 4.04,20, og kom sist i mål. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil hos European Athletics
* Profil hos det italienske friidrettsforbundet
* Profil hos All-Athletics 
* Profil hos Diamond League
Richard Birkelands vei

**Richard Birkelands vei** (1a–5) er en vei på universitetsområdet Gløshaugen i Trondheim som strekker seg nordvestover fra Strindvegen mot Høgskoleringen. Veien fungerer som gjennomfartsvei for kollektivtrafikk og ordinær trafikk mellom de sistnevnte veier, men er også adkomstveg til parkeringsplasser og varelevering/vedlikehold inne på universitetsområdet.

Veien ble i 1973 oppkalt etter professor Richard Birkeland (1879–1928), som var professor i matematikk ved NTH i perioden 1910–1923 og som fungerte som høyskolens rektor i perioden 1920–1923. Fra 1923 og frem til sin død var han professor i anvendt matematikk på Universitetet i Oslo.

## Bygninger langs Richard Birkelands vei
***1a:** Institutt for konstruksjonsteknikk
***1b:** Institutt for produktutvikling og materialer

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Adressa.no – Første foreleser ved NTH  (Av Ingrid J. Brissach. Publisert 12. desember 2007, besøkt 20. april 2011)
Portato

**Portato** (italiensk, preteritum partisipp av *portare*, «å bære») betyr innen musikken en avrundet, myk form for artikulasjon, og blir i musikknotasjonen oftest markert med prikker under en bue.

Portato er også en bueteknikk for strykeinstrumenter, hvor etterfølgende noter artikuleres på nytt hver for seg selv om alle tonene samtidig spilles på ett strøk.
1. serierunde i Toppserien 2011

**1. serierunde i [[Toppserien 2011]]** skulle i sin helhet bli spilt lørdag 2. april, men tre av kampene ble utsatt på grunn av kvalifisering til J19-EM.
   

## Fakta

## Eksterne lenker
* Toppserien 2011: Terminliste og resultater  på altomfotball.no
Liu Shan

**Líu Shàn** (tradisjonell kinesisk: 劉禪; forenklet kinesisk: 刘禅; født 207, død 271), stilnavn **Gōngsì** (公嗣), var den andre og siste keiseren av Shu Han i de tre rikers tid i Kinas historie. Shàn var dynastiets grunnlegger Liu Bei og keiserinne Mis eldste ekte sønn, og han overtok etter sin fars død da han bare var seksten år gammel. Shàn ble da overlatt til kansleren, Zhuge Liang, og den keiserlige sekretæren, Li Yan. I løpet av Líu Shàns regjeringsperiode ble mange felttog ført mot det rivaliserende riket Cao Wei, først ledet av Zhuge Liang og siden av Jiang Wei, men til liten nytte. Shàn overga seg til slutt til Wei i 262, etter at Wei-generalen Deng Ai hadde ledet et overraskelsesangrep mot Shǔ-hovedstaden Chengdu. Han ble så flyttet til Wei-hovedstaden Luoyang og gitt tittelen *Grev Sī av Ānlè* (安樂思公; *Ānlè Sīgōng*). Der levde han et fredelig liv før han døde, sannsynligvis av naturlige årsaker, i 271. 

Shàn var godt kjent under sitt barnenavn **Ā Dòu** (阿斗), og ble regnet som en ubrukelig, eller kanskje til og med tilbakestående hersker. Han ble beskyldt for å nyte egne fornøyelser mens han forsømte de statlige affærer. Enkelte mener riktignok at Líu Shan, som sin far Bei, var fremragende dyktig til å hanskes med mennesker, siden han klarte å balansere interessene til de to største fraksjonene ved hoffet, fraksjonene ledet av Zhuge Liang og Li Yan, som hadde ulike syn på de mange krigsfelttogene mot Wei. Disse kritikerne roser også Shàn for å ha lurt sine motstandere ved å få dem til å tro han var udugelig på en glimrende måte etter Shu-Han hadde blitt erobret, og klarte slik å beskytte seg selv mot skade. Til tross for dette brukes navnet Ā Dòu fremdeles for å beskrive udugelige folk som ikke oppnår noe selv med fremragende hjelpere. 

Líu Shàns egennavn kombinert med navnet til Liu Feng, som Liu Bei adopterte før Shàn ble født, utgjør sammen ordet *Fēngshàn* (封禪) som betyr "å motta tronen i en seremoni." Historikere som Yi Zhongtian mener dette var en implikasjon på Liu Beis ambisjoner om å bli keiser, til og med lenge før keiser Xian, den siste universelt anerkjente Hàn-keiseren, abdiserte. Dette strider mot Liu Beis påstand om at han bare ble keiser for å fortsette ættelinjen fra det østlige Han-dynastiet (Liu Bei var en etterkommer av keiser Jing av Hàn).

Chen Shou, forfatteren av *[[Sanguo Zhi]]* bemerket at Zhuge forbød offisielle historikere ved Liu Shans hoff, og selv etter Zhuges død ble ikke stillingen gjenopprettet, noe som strider med den tradisjonen. Derfor ble mange av hendelsene under Shàns styre ikke nedtegnet, og dette førte til at få detaljer om Líu Shàns regjeringstid har overlevd i historiske nedtegnelser. 

## Referanser


## Litteratur
* Bo Yang (utg.): *Sima Guang’s Zizhi Tongjian. Modern Chinese Edition*. Taipei 1982–1989.
* The Three Kingdoms and Western Jin. A history of China in the Third Century AD. Artikkel av Rafe de Crespigny, professor ved Australian National University
Ørnulf Nandrup

**Ørnulf Norman Nandrup** (født 4. april 1933 i Oslo, død 10. desember 2019 i Birkenes) var en norsk tannlege og politiker. Han var landsleder for det kristen-konservative partiet Kristent Samlingsparti fra 2001 til 2010, da Morten Selven overtok som leder. Han arbeidet som predikant og forkynner i 40 år.

Han var utdannet tannlege fra Universitetet i München i Tyskland og studerte ved Høgskolen i Agder. Nandrup hadde også befalsutdanning.

## Referanser
Sem Sælands vei (Trondheim)

**Sem Sælands vei** (2–14) er en vei på universitetsområdet Gløshaugen i Trondheim som strekker seg sørøstover fra Høgskoleringen før den vender mot Kolbjørn Hejes vei i nord. Veien fungerer som adkomstveg for parkeringsplasser og til varelevering/vedlikehold inne på universitetsområdet, men er ikke en gjennomfartsvei.

Veien ble i 1973 oppkalt etter professor Sem Sæland (1874–1940), som var professor i fysikk ved NTH i perioden 1909–1923 og som fungerte som høyskolens første rektor i perioden 1910–1914. Sæland var også rektor for Universitetet i Oslo i perioden 1927–1936 og satt som stortingsmann i perioden 1916–1918.

## Bygninger langs Sem Sælands vei
***2,4,6,8,12:** Kjemibygningene
***9:** IT-bygget
***11:** SINTEF Energi

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Adressa.no – NTHs første rektor  (Av Ingrid J. Brissach. Publisert 31. oktober 2007, besøkt 20. april 2011)
Sem Sælands vei

**Sem Sælands vei** er navnet på to veier i Norge oppkalt etter professor Sem Sæland:

* Sem Sælands vei (Oslo)
* Sem Sælands vei (Trondheim)
Han Xiandi

**Keiser Xian av Han** (tradisjonell kinesisk: 漢獻帝; forenklet kinesisk: 汉献帝; hanyu pinyin: *Hàn Xiàndì*; født 2. april 181 i Luoyang, død 21. april 234), født **Líu Xié** (tradisjonell kinesisk: 劉協; forenklet kinesisk: 刘协), stilnavn **Bóhé** (伯和), var den siste keiser av det 400 år lange kinesiske Han-dynastiet. 

Han regjerte fra 28. september 189 til 10. desember 220. Han ble til slutt tvunget til å abdisere av Cao Pi, og ble siden gitt tittelen *Greve av Shanyang* (山陽公; *Shānyáng Gōng*). 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Den fremtidige keiser Xian ble født i året 181 som sønn av keiser Ling av Han og hans konkubine Wang. Han var yngre bror til Liu Bian, som skulle bli innsatt som keiser i mai 189 men som ble fjernet etter bare noen få måneder. 

### Keiser
Xie ble satt på tronen i 189 av regent Dong Zhuo, som da avsatte Bian til fordel for hans yngre bror. Av andre militære ledere i landet ble dette regnet som et tegn på at Dǒng nå hadde full kontroll over keiserriket. 

Etter at Dong ble myrdet i 192 av sin fostersønn Lü Bu, ble keiser Xian først en marionetthersker og ble så strandet i hovedstaden Luoyang, hvor krigsherrene formelt anerkjente ham, men uten å gi ham sin reelle støtte. 

Deretter kom Xian under Cao Caos kontroll i 196, som effektivt brukte Xisn som en formell hersker, og utstedte befalinger som tjente ham selv i keiserens navn. Dette hjalp ham meget i hans forsøk på å gjenforene riket, noe som virket uunngåelig helt fram til Cao ble beseiret av styrkene til Sun Quan og Liu Bei i slaget ved Chibi i 208, som gjorde at Sun og Líu kunne befeste sine territorier.

### Etter Han-dynastiets fall
I 220 ble Han-dynastiet endelig styrtet av Caos sønn Cao Pi, noe som ble begynnelsen på de tre rikers tid i Kina. 

Selv om keiser Xian ble nedgradert i rang til greve av Shanyang, levde han et komfortabelt liv. 

Han døde fjorten år etter sitt dynastis fall, i 234, da 53 år gammel.

## Referanser


## Litteratur
* Rafe de Crespigny: *A Biographical Dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD)*, Leiden/Boston: Brill 2007. S. 554–556.
Han Lingdi

**Keiser Líng av Hàn** (tradisjonell kinesisk: 漢靈帝; forenklet kinesisk: 汉灵帝; hanyu pinyin: *Hàn Língdì*; født 156, død 13. mai 189), født **Líu Hóng** (劉宏), var en keiser av det kinesiske Han-dynastiet. Han styrte Kina i den første fasen av de gule turbaners opprør. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var tippoldebarnet til keiser Han Zhangdi.

### Keiser
Under Língs styre ble den keiserlige regjeringen nok en gang dominert av korrupte evnukker. Denne gangen klarte Zhang Rang og hans allierte å fullstendig dominere politikken etter å ha seiret over enkekeiserinne Dou Miaos far Dou Wu og hans allierte, den lærde konfucianisten Chen Fan i 168. Selv etter å ha vokst opp var ikke keiser Líng interessert i regjeringsaffærer, og interesserte seg heller i kvinner og levde en dekadent livsstil. Samtidig påla korrupte embedsmenn høye skatter på bøndene, som førte til folkelig motstand og opprør, og Líng forverret situasjonen ved å selge politiske stillinger for penger. 

Líng døde i 189, da 34 år gammel, etter å ha regjert i 21 år.

## Tronfølge
Etter hans død overtok krigsherren Dong Zhuo makten, som hadde avskydd den tidligere keiseren. Keiser Líng var en av de få keisere i historien som ble etterfulgt av en sønn og som likevel fikk et nedsettende posthumt navn (孝靈; *Xiàolíng*).

Etter keiser Língs styre var det østlige Han-dynastiet svakt og falleferdig. Etter hans død brøt riket sammen, og i flere tiår kjempet en rekke krigsherrer om makten i og før perioden kjent som de tre rikers tid, som begynte da hans sønn Han Xiandi ble tvunget til å abdisere til Cao Pi i 220. 

## Referanser


## Litteratur
* Josef Guter: *Lexikon zur Geschichte Chinas. Sieben Jahrtausende im Überblick.* Marix-Verlag, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-40-1.
IFAF (andre betydninger)

**IFAF** er en vanlig forkortelse for International Federation of American Football.

IFAF kan også peke på 
* In Fear and Faith &ndash; amerikansk hardrockband som noen ganger forkortes IFAF