open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Old Sarum

**Old Sarum** (*Gamle Sarum*) er den eldste bebyggelse i Salisbury, Wiltshire i England. De eldste kjente spor etter bygninger er fra ca. 300 f.Kr. Byen lå på en høyde omkring 3 km nord for det moderne Salisbury.

Opprinnelig var Old Sarum et fort, strategisk plassert på en høyde ved to viktige handelsveier og elven Avon. Det hadde en tilnærmet oval form, med en lengde på 405 meter og bredde 360 meter. Befestningene besto av en voll og vollgrav med inngang fra øst; antagelig har det også vært en palisade. Romerne etablerte senere en base i nærheten, kalt Sorviodonum. Kong Cynric av Wessex skal så ha tatt stedet i 552.

Etter normannernes erobring ble byen gitt navnet Salisberie etter jarlen som fikk området. Byen er nevnt i *[[Dommedagsboken]]* som «Sarisburia» og fra dette navnet er Sarum og Salisbury avledet. En normannisk festning av tre og torv med vollgrav ble reist i 1069, *Sarum Castle*. I 1086 samlet Vilhelm Erobreren prelater, adelige, sheriffer og riddere fra hans besittelser ved Old Sarum for å sverge ham troskap og lojalitet. Sannsynligvis ble deler av *Dommedagsboken* også skrevet på denne tiden. To andre nasjonale råd ble også holdt her, et ved Vilhelm Rufus i 1096, og ytterligere et ved Henrik I av England i 1116.

I 1067 startet reisningen av en katedral og et bispepalass. Katedralen var ferdig i 1092, men hele anlegget brant ned fem dager senere. I 1100 ble det bygd en ny festning i stein, og i 1190 sto den nye katedralen ferdig.

Ettersom det begynte å bli dårlig med plass på høyden, og fordi vannforsyningen var dårlig, begynte biskopen byggingen av en ny katedral ved Avons bredd i 1219. En ny by vokste opp rundt katedralen; denne ble først kalt New Sarum. Først ble navnet Salisbury brukt om begge steder, men etterhvert gikk man over til å bruke det kun om den nye byen. Old Sarum ble da gradvis oppgitt, og fikk forfalle. Det eneste som er synlig i dag er grunnmurer etter slottet og katedralen.

Henry II av England holdt sin hustru, Eleanora av Aquitaine, i forvaring som fange ved Old Sarum, enten ved palasset eller i festningen, fra 1173.

Fra middelalderen valgte innbyggerne i Old Sarum to parlamentsmedlemmer, selv om byen i realiteten ikke hadde noen innbyggere i det hele tatt. En av de som representerte valgkretsen i det 18. århundre var William Pitt den eldre, kjent som «*The Great Commoner*» (omtrent «den store folkets mann») selv om han var valgt av noen ytterst få mennesker som tilfeldigvis hadde eiendommer innenfor den gamle valgkretsen. Dette gjorde Old Sarum til en av de mest beryktede av de råtne valgkretsene i Storbritannia. I 1831, året før reformloven fjernet Old Sarum som valgkrets, var det 11 stemmeberettigede som alle bodde annensteds, men som hadde eiendommer i valgkretsen.

## Referanser


## Se også
* Salisbury
## Eksterne lenker
*
Valgobservatør

**Valgobservatør** er en person som kontrollerer at et valg skjer på riktig måte, og at det ikke forekommer valgfusk. Valgobservatører er oftest eksterne personer, som normalt ikke ville ha deltatt i det aktuelle valget.

Observatørene skal kontrollere perioden før valget, selve stemmegivningen, opptellingen av stemmene samt publiseringen av valgresultatet.

De fleste observatørene sendes ut i OSSEs regi, men også Europarådet, FN og EU deltar med valgobservatører. I Norge er det NORDEM (The Norwegian Resource Bank for Democracy and Human Rights) som rekrutterer, lærer opp og sender ut de fleste norske observatører som inngår i OSSEs team. NORDEM er fullfinansiert av UD og er en del av Flyktninghjelpen/NORCAP.

## Norge
Valgobservatører kommenterte i 2009 at departementsansatte ikke kan stille til valg i Norge og at kandidater som stiller til valg kan sitte i valgstyrene. Etter valgene i 2009 og 2013 påpekte valgoservatører svakheter i den norske lovgivningen og valgordningen. OSSE påpekte at man i Norge plikter å stille til valg om man er nominert og ikke er medlem i et annet parti, noe som bryter med organisasjons- og ytringsfriheten. Valgobservatørene påpekte at det i Norge bare er mulig å stille til stortingsvalg som del av en liste, og enkeltkandidater kan ikke stille til valg uten å danne et parti. Selv om stortingsvalget bruker åpne lister må 50 % endre stemmeseddelen for at det skal ha noen effekt, og ingen er derfor blitt valgt til Stortinget via preferansevalg.

Til valget i 2017 kom det 158 valgobservatører fra 32 forskjellige land.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Manual for valgobservasjon (fra Den norske Helsingforskomité)
Bygdin

**Bygdin** er en innsjø i Vang kommune i Innlandet. Den ligger sørøst i Jotunheimen, i nedbørfeltet til elva Vinstra. Bygdin er regulert som magasin for Øvre og Nedre Vinstra kraftverk, med reguleringshøyde mellom 1&nbsp;048 og 1&nbsp;057 moh. Sjøen har et areal på 40&nbsp;km², og den er lang og smal&nbsp;– i luftlinje 25&nbsp;km lang. Største dyp er 215&nbsp;meter.

Like nord for Bygdin ligger topper på godt over 2 000 meter. Ved sjøen ligger flere turisthytter&nbsp;&ndash; i vestenden ligger Eidsbugarden, på nordsiden ligger Torfinnsbu og ved østenden ligger Bygdin Fjellhotell. Om sommeren går MB «Bitihorn» i rute mellom disse tre stedene to ganger daglig.

Bygdin har utløp mot øst gjennom elva Vinsteråne, videre gjennom innsjøene Vinstre og Vinstervatna og elva Vinstra til Gudbrandsdalslågen.
__NOTOC__
## Galleri

## Se også
* Liste over innsjøer i Oppland

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Ruteinformasjon for MB «Bitihorn» 
* Fyldig artikkel om Bygdin
Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa

**Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa** (**OSSE**, engelsk: *Organization for Security and Co-operation in Europe (OSCE)*) er en sikkerhetsorganisasjon som fokuserer på konflikthåndtering. OSSE jobber med å hindre at konflikter oppstår, megler i konflikter som har oppstått og bistår også med gjennoppbygging etter at en konflikt er avsluttet. 

Organisasjonen har 57 medlemsland fra Europa, Sentral-Asia og Nord-Amerika og ble etablert med virkning fra 1. januar 1995, som en forlengelse av Helsingforsprosessen, som startet med et møte i den finske hovedstaden Helsingfors i 1975. Den har sitt hovedsete i Wien.

Formannskapet roterer mellom medlemslandene, og innehas av vedkommende lands utenriksminister. Under Kosovokrigen var Norges utenriksminister Knut Vollebæk formann for OSSE.

Etter at demokratiske opposisjonspolitikere krevde internasjonale valgobservatører under presidentvalget i USA i 2004, ble OSSE invitert som valgobservatører under det amerikanske valget for å se at alt gikk riktig for seg.

Wien-dokumentet er en avtale fra 1990 i OSSE om årlig utveksling av militær informasjon. Den er avgrenset til styrker i Europa, mens Global utveksling av militær informasjon gjelder for alle styrker til medlemslandene, uansett hvor de holder til.

## Historie
**Konferansen for sikkerhet og samarbeid i Europa** (**KSSE**) var opprinnelsen til OSSE. KSSE ble etablert i 1973 og bar dette frem til navnebyttet i 1995. KSSE ble særlig kjent for Helsingfors-konferansen i 1975, som fastslo tesen om grensenes ukrenkelighet i Europa.

## Eksterne lenker
* 
* Utenriksdepartementet (2002): Norge og OSSE
Skagastølstraversen

**Skagastølstraversen** er navnet som brukes på turen over Skagastølstindane. Turen krever klatring og er en av de mest krevende og spektakulære klatrerutene i Norge. Førstebestigningen stod George Wegner Paus, Harold Raeburn, Kristian Lous og Kristian Tandberg for 5. august 1902.

Normalt starter turen med bestigning av Nordre Skagastølstind. Ved Midtre Skagastølstind og ved passering av den såkalte Halls hammer, kreves det tau for sikring. Turen avsluttes over Storen og retur normal vei eller via Tønsbergs rappell.
Cynric av Wessex

**Cynric** var konge av Wessex i dagens England fra 534 til 560. Han var enten sønn av Cerdic eller, ifølge den angliske kongeliste, sønn av Cerdics sønn Creoda. På samme måte har Alfred den stores genealogi på farssiden i Assers*The Life of King Alfred* inkludert navnet Creoda, mens genealogien på morssiden i samme verk nevner Cynric som sønn av Cerdic.

## Erobringene
Den angelsaksiske krønike skriver at Cerdic og Cynric landet med fem skip i området ved Southhamton i 495. I krøniken er de to omtalt som aristokratiske høvdinger («aldermen»), men bare for den vestsaksiske gewisse-stammen i 519. Dette indikerte at de to ikke var kongelige, men at de fikk kongelig status etter at de hadde erobret de sentrale delene av det som senere ble Wessex.

## Herskeren
Under hans styre ekspanderte sakserne inn i Wiltshire og erobret Searobyrig (Old Sarum, nær Salisbury) i 552 hvor de møtte hard motstand. I 556 seiret han og sønnen hans Ceawlin i et slag mot britene ved «Beranburh» (senere identifisert som Barbury Castle). Hvis disse årstallene er korrekte er det lite sannsynlig at de tidligere innføringene i krøniken som starter med ankomsten i 495 er riktige. Middelalderforskeren David Dumville hevdet at Cynric hersket fra 554 til 581. Det er også stilt spørsmål ved Ceawlins opprinnelse og slektskap med Cunric. Noen forskere har hevdet at han har framstått som Cynrics sønn for å legitimisere kongsætten.

## Referanser
Styggedalstraversen

**Styggedalstraversen** er navnet som brukes på turen over Styggedalstindane. Turen krever klatring og er en av de mest spektakulære klatrerutene i Norge. Turen kombineres gjerne med en tur opp på Gjertvasstind, eventuelt også Sentraltind og Skagastølstraversen. Førstebestigningen stod Therese Bertheau, Kristian Tandberg og George Wegner Paus for i august 1901.

## Referanser
Mathias Soggemoen

**Mathias Johnsen Soggemoen** (født 5. oktober 1847, død 1929) var en norsk jernbanearbeider som ble en av Norges første pionerer innen fjellklatring. Han foretok en rekke førstebestigninger av norske fjell, flere av dem sammen med dansken Carl Hall. Han kom til Halls fortopp på Stetind i 1889.

Han var husmannssønn fra Romsdalen og den eldste av syv søsken, og giftet seg 17. juni 1875 med Ingeborg Olsdatter Soggebrekken og bosatte seg på Veblungsnes. Soggemoen arbeidet på Raumabanen i 1912. På sine gamle dager reiste Mathias og kona til Amerika. Flere av barna deres hadde utvandret dit flere år tidligere.

## Referanser
Leicestershire

**Leicestershire** (forkortes **Leics**) er et grevskap i England. Det tilhører regionen Øst-Midlands, og grenser mot Lincolnshire, Rutland, Northamptonshire, Warwickshire, Staffordshire, Derbyshire og Nottinghamshire. Deler av den engelske nasjonalskogen ligger i Leicestershire. Administrasjonsbyen er Glenfield; tradisjonelt har det vært Leicester som var administrasjonssenteret, men den byen er nå en enhetlig myndighet.

Det seremonielle grevskapet består av syv distrikter i det administrative grevskapet samt Leicester.

## Historie
Leicestershire ble nedtegnet i *[[Domesday Book]]* i fire *wapentaker* (løselig tilsvarende i Danelagen til angelsaksiske hundrede): Guthlaxton, Framland, Goscote og Gartree. Disse ble senere hundrede med Goscote inndelt i Vest-Goscote og Øst-Goscote, og i tillegg til Sparkenhoe hundrede. I 1087 ble navnet *Laegrecastrescir* for første gang dokumentert.

Leicestershires ytre grenser har endret seg lite siden undersøkelsen i *Domesday Book*. Eksklaven Measham-Donisthorpe tilhørende Derbyshire har blitt byttet med området Netherseal, og den urbane utvidelsen Market Harborough har ført til Little Bowden, tidligere tilhørende Northamptonshire, ble annektert.

I 1974 ved loven om lokalstyre fra 1972 avskaffet grevskapet statusen som «county borough» for byen Leicester og statusen som status for naboen Rutland, og konverterte begge til administrative distrikter under Leicestershire. Disse handlingene ble tilbakestilt den 1. april 1997 da Rutland og byen Leicester ble til enhetlig myndighet (*unitary authority*). Rutland ble et særskilt seremonielt grevskap på nytt, skjønt det fortsatte å benytte polititjenestene til Leicestershire.

Symbolet til grevskapsrådet, cricketklubben og fotballaget Leicester City FC er en rødrev. Leicestershire er betraktet som opphavet til den form for revjakt som det er kjent i dag. Hugo Meynell (1735–1808), som bodde i Quorn, er kjent som far til revjakten. Melton Mowbray og Market Harborough har tilknytning til revjakt, og det samme har naboen Rutland.

## Byer og landsbyer

* Anstey, Arnesby, Ashby-de-la-Zouch, Ashby Magna, Aston Flamville
* Barrow-on-Soar, Barwell, Birstall, Blaby, Bottesford, Breedon on the Hill, Broughton Astley, Burbage, Burton on the Wolds Bushby, Beeby, Billesdon
* Cadeby, Coalville, Countesthorpe, Croft
* Desford, Donisthorpe
* Earl Shilton, East Norton, Edith Weston, Enderby
* Gaddesby, Glenfield, Groby
* Hallaton, Hinckley, Horninghold, Husbands Bosworth, Hungarton, Houghton on the Hill
* Ibstock
* Kegworth, Kirby Muxloe
* Little Dalby, Loughborough, Lutterworth
* Market Bosworth, Market Harborough, Measham, Melton Mowbray, Moira, Mountsorrel
* Newton Harcourt, Newtown Linford, Normanton
* Oadby, Old Dalby
* Peatling Parva
* Queniborough, Quorndon
* Rothley
* Shackerstone, Shearsby, Sheepy Magna, Sheepy Parva, Shepshed, Sileby, Stoney Stanton, Sutton Cheney, Swinford, Syston
* Thurmaston, Thurnby, Twycross
* Waltham-on-the-Wolds, Whitwick, Walton, Wigston, Woodhouse Eaves, Wycomb

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Leicester News 
* Leicestershire County Council
* Wartime Leicestershire
Halls hammer

**Halls hammer** er en bratt vegg mellom Midtre og Vetle Skagastølstind. Det var her dansken Carl Hall måtte gi opp da han forsøkte å bestige Vetle Skagastølstind i 1885. Året etter klarte et taulag med Charles Watson Patchell å passere hammeren over et sva som fikk navn etter ham.

Ved travers av Skagastølsryggen passeres Halls hammer normalt på østsiden over Patchells sva med grad 3–4. Halls hammer i front har gradering 6+.

## Referanser
West Sussex

**West Sussex** er et grevskap i England. Det tilhører regionen Sørøst-England, og grenser mot East Sussex, Hampshire og Surrey. Administrasjonsbyen er Chichester.

Da det ikke finnes noen enhetlige myndigheter i West Sussex, sammenfaller grensene for det seremonielle og det administrative grevskapet. Det tradisjonelle grevskapet Sussex ble i 1888 delt i to administrative regioner, men forble et seremonielt grevskap. I 1974 ble de to enhetene omgjort til separate grevskaper, og området Mid Sussex ble overført fra East Sussex til West Sussex. Opphavet til grevskapet er kongedømmet Sussex, som ble opprettet i 477 av sakserne som invaderte England. De tok den romerske byen Regnum, som ble til Chichester.

West Sussex har en rekke naturskjønne omgivelser, inkludert Weald, South Downs og kystområdene. Det høyeste punktet er Blackdown på 280 moh. Blackdown har sterke litterære assosiasjoner med poeten Alfred Tennyson, som har fått Tennyson’s Lane oppkalt etter seg. Over halve grevskapet er beskyttet landskap som kan tilby fotturer, sykling og andre friluftsaktiviteter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bilder fra West Sussex i arkivet til English Heritage
*
Sundbåten

**Sundbåten** er en passasjerrute  med båt mellom de fire bydelene («landene») Gomalandet, Kirkelandet, Nordlandet og Innlandet i Kristiansund.

## Historie

Sundbåttrafikken startet 18. november 1876. Båtruten ble startet av lokale kjøpmenn i Kristiansund som hadde behov for transport av varer og kunder i mellom øyene i byen. De dannet Kristiansund dampbåtlag i 1875 og startet trafikken året etter.

*Kristiansund kommunale sundbåtvesen* overtok driften av sundbåtene under 1. verdenskrig da kostnadene ble for store for Kristiansund dampbåtlag. Navnet etterhvert endret til Kristiansund Kommunale Sundbåtvesen (KKS).

Passasjerrekorden på et år ble satt i 1943&ndash;44 med 2&nbsp;635&nbsp;900 passasjerer

Sundbåten ble i 1997 valgt til kommunens kulturminne av innbyggerne i Kristiansund. Passasjerantallet har de siste årene vært økende og i 2008 registerete Sundbåtvesenet 90 000 passasjerer. Aktivitetsområdene til selskapet omfatter i dag kollektivtrafikk, charter, havnesightseeing og andre turopplevelser i Kristiansund og på Nordmøre.

Alle Sundbåtene hadde tidligere en plikthugger om bord. Oppgaven til plikthuggeren var å hugge tak i kaia slik at Sundbåten lå inntil når passasjerene skulle av og på båten. Navnet plikthugger kommer fra forsvaret og betyr "å ha plikten" – som er den første delen av ordet, og han "hugger" fast til kaia.

Billettene til Sundbåtene var fra gammelt av ovalemynter som måtte kjøpe før man gikk om bord, de fleste familiene i Kristiansund har et par eksemplar av disse i en samling.

## I dag

Kristiansund kommunale sundbåtvesen driver fortsatt trafikken over sundene i byen. Trafikkgrunnlaget er begrenset da de fleste har egen bil, men en del foretrekker fortsatt båten. I turistsesongen er det større aktivitet, og båten er en av kommunens største turistattraksjoner.

Båtrutene blir betjent av båtene «Rapp» og «Angvik». Båten «Rapp» ble revidert av Bjarne Bjerknes.

## Sundbåten Syver

Sundbåten har blitt benyttet som figur i prosjektet Sundbåten Syver, det har blitt skrevet fire bøker, gitt ut cd og blitt satt opp teaterforestilling der Syver er hovedperson.

## Litteratur

* *Folk på havna – fra fergemenn til Angvik*, selges hos lokale bokhandlere i Kristiansund

## Referanser


## Eksterne lenker

* Sundbåten i Kristiansund
West Yorkshire

**West Yorkshire** er et grevskap i England. Det ligger i regionen Yorkshire og Humber, og grenser mot Lancashire, Stor-Manchester, Derbyshire, North Yorkshire og South Yorkshire.

Det ble opprettet i 1974 i kjerneområdet av den tradisjonelle regionen West Riding of Yorkshire. I 1986 ble grevskapsrådet oppløst, slik at distriktene *de facto* ble enhetlige myndigheter.

West Yorkshire, som er omgitt av land på alle kanter, består av fem metropolitan borough (City of Bradford, Calderdale, Kirklees, City of Leeds og City of Wakefield) og deler grenser med grevskapene Derbyshire (i sør), Stor-Manchester (i sørvest), Lancashire (i nordvest), North Yorkshire (i nord og øst) og South Yorkshire (i sørøst).

Noen tjenester organiseres felles for alle distriktene  i grevskapet, som politivesen, brannvesen og offentlig transport.

## Demografi

## Referanser


## Litteratur
* Beckett, J. V. (2005): *City status in the British Isles, 1830–2002*, Ashgate Publishing, ISBN 0-7546-5067-7

## Eksterne lenker
* 
* Bilder fra West Yorkshire i arkivet til English Heritage
*
South Yorkshire

**South Yorkshire** er et grevskap i England. Det tilhører regionen Yorkshire og Humber, og grenser mot West Yorkshire, North Yorkshire, East Riding of Yorkshire, Lincolnshire og Nottinghamshire.

Det ble opprettet den 1. april 1974 i den sørlige delen av den tradisjonelle regionen West Riding of Yorkshire som et resultat av loven om lokalregjering av 1972.

I 1986 ble grevskapsrådet oppløst, og de fire distriktene ble dermed de facto enhetlige myndigheter. Enkelte tjenester blir organisert felles for alle distrikter i grevskapet, som politivesen, brannvesen og offentlig transport.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* www.southyorks.gov.uk 
* Bilder fra South Yorkshire i arkivet til *[[English Heritage]]*
*
Unknown Pleasures

***Unknown Pleasures*** er post-punkbandet Joy Divisions debutalbum. Det er minimalistisk innspilt med stort sett tre instrumenter - gitar, bass og trommer. Lydbildet er mørkt. Ingen av sangene fra albumet kom ut på singel, men singelen *«Transmission»* var tenkt for utgivelse på *Unknown Pleasures*. 

## Sporliste
# «Disorder»
# «Day of the Lords»
# «Candidate»
# «Insight»
# «New Dawn Fades»
# «She's Lost Control»
# «Shadowplay»
# «Wilderness»
# «Interzone»
# «I Remember Nothing»

Alle sangene er skrevet av Joy Division.

## Personell
* Ian Curtis – sang
* Bernard Albrecht – gitar
* Peter Hook – bass
* Stephen Morris – trommer
**Andre medvirkende**
* Martin Hannett – produsent
* Peter Saville – platecover
* Chris Nagle – tekniker

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
*
Saltfjellet

**Saltfjellet** (pitesamisk: *Sálltoduottar*) er et fjellområde i Nordland som skiller regionene Helgeland og Salten. Fjellområdet strekker seg fra kysten og inn til svenskegrensen. Svartisen dekker store deler av Saltfjellet, og inngår i Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark. Fjellkjeden strekker seg over sju kommuner: Saltdal, Bodø, Beiarn og Gildeskål i nord, Meløy og Rødøy i vest og Rana i sør.

Det er flere turistforeningshytter i området som primært drives av Bodø og Omegns Turistforening og Rana Turistforening.

## Samferdsel
### Europavei 6
Saltfjellet krysses av Europavei 6 mellom Dunderlandsdalen i sør og Lønsdalen i nord. Veien ble påbegynt i 1929, og den ble åpnet 3. juli 1937. Etterarbeider på veien fortsatte imidlertid helt fram til Andre verdenskrig brøt ut i 1940. Veien fikk fast dekke med oljegrus i 1965/66 og asfalt i 1972.

De første tiårene var veien vinterstengt, og først fra høsten 1968 ble veien helårsvei.

I 1990 ble en ny og bedre vei over fjellet mellom Bolna og Sørelva åpnet.

### Nordlandsbanen
Nordlandsbanen ble åpnet frem til Mo i Rana den 15. mai 1942, og etter det drev tyskerne banebygging på Saltfjellet med krigsfanger som arbeidskraft. Arbeidet med jernbanen fortsatte etter frigjøringen i 1945.

Den 10. desember 1947 åpnet jernbanen til Lønsdal stasjon.

Jernbanen ble forlenget til Røkland den 1. desember 1955, til Fauske iden 1. desember 1958 og til Bodø den 7. juni 1962.

## Bilder

Schneeräumung Saltfjell.jpg|Vinteren kan være hard og det kan være vanskelig å holde E6 åpen
Saltfjellet og Lønsdalen.jpg|Saltfjellet med Lønsdalen sett fra nord mot sør. Europavei 6 til høyre og Nordlandsbanen til venstre. Foto: Øyvind Rask
Bjellåvasstua.jpg|Bjellåvasstua i den nordøstre delen av Saltfjellet
Saltfjell-mountain-may.jpg|Europavei 6 på Saltfjellet
Saltfjellet.jpg|«Agenda»-togsett på Nordlandsbanen over Saltfjellet


## Se også
* Saltfjellet landskapsvernområde
* Nordlige polarsirkel

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Turforslag til Saltfjellet og Svartisen på DNT og NRKs nettsted ut.no
Eskeviken

**Eskeviken** ligger i Halden kommune i Østfold. Strøket ligger mot Iddefjorden, sør til sørvestlig fra Sydsiden, Haldens eldste bydeler. Sør for Eskeviken finnes også det som regnes som en av Haldens fineste badeplasser, Engevika. Det er også gode turområder, og fine løyper for jogging. I Eskeviken finnes det også både båtplasser på flytebrygger og lagringsplasser for båt på land om vinteren. Disse lagringsplassene eies av Norske Skog Saugbrugs.

## Gatenavn i Eskeviken
**Eskevikveien** og **Eskeviksletta**: Disse navnene knyttes til Eskeviken gård. Eskevikveien starter omtrent ved Jugertangen -Ro, -Motor, -Seil og Fiskeforening. Eskeviksletta tar over når du kommer til krysset og fortsetter til venstre.

**Kalvehaugveien**: Munner ut til høyre fra krysset og i retning nordvestover forbi bondegården. Fortsetter du opp bakken kommer du til kalvehaugen. Kalvehaugveien går også inn til venstre ved den store strømboksen. Navnet kommer av at det her var beiteområde for kuene på gården i gamledager. Øya like overfor Kalvehaugen ble brukt som havnegang for sauer og geiter fra Eskeviken gård, derav navnet Sauøya.

**Vaskernveien**: Et lite stykke før du kommer til krysset munner Eskevikveien av til høyre, og du befinner deg da på Vaskernveien. Navnet kommer av at denne veien omtrent går fram til et sted man i gamledager kalte Vaskernbukta og hvor kvinnene i Eskeviken vasket tøy. Bukta er for lengst fylt igjen og gir i dag plass for en del av det området folk her ute kaller Møla.

**Engevikveien**: Hvis du fortsetter rett frem i krysset og utover grusveien, så følger du Engevikveien. Navnet sier seg selv. Veien munner ut i idylliske Engevika, altså vika som skjærer inn i en eng.

## Kilder
*Frank Kiel Jacobsen: *Gatenavn i Halden: historien bak våre ferdselsveier* (1994), H. Andersen Bok- og papirhandel A.S., ISBN 82-91129-02-9

## Eksterne lenker
* Eskeviken
Arkebakterier

* Crenarchaeota
* Euryarchaeota
* Korarchaeota
* Nanoarchaeota

**Arkebakterier** eller **urbakterier** er et av de tre domenene i biologisk artsklassifikasjon. De to andre er bakteriene og de eukaryote organismene (hvor blant annet planter og dyr inngår).
Av disse to er arkebakteriene nærmere beslektet med eukaryoter enn med bakterier, selv om de er prokaryote (de mangler cellekjerne.)
Dette ble oppdaget i 1977 av Carl Woese.
Før dette var gruppen ukjent, eller deres representanter ble sett på som spesielle bakterier.
Fellestrekk med eukaryoter finner man blant annet i måten transkripsjonen, translasjonen og DNA-replikasjonen foregår på.
I cellemembranens bygning har man funnet unike fellestrekk (homologier) for arkebakteriene.

Grunnen til at de betegnes som *arke*- (gresk αρχαιος [*archaios*] = «gammelt») eller *ur*bakterier er at de lever i ekstreme miljøer, som kan minne om tilstandene tidlig i jordens historie.
Derfor omtales arkebakterier også som *ekstremofiler* («de som liker det ekstremt»).
I mange av de mindre ekstreme nisjene har de blitt utkonkurrert av bakterier og eukaryote organismer.
De mest salt- og varmetolerante organismene på jorda er arkebakterier. Dessuten lever arkebakterier i blant annet oljereservoarer, torvmyrer og i tarmene hos høyere dyr. Felles for de tre sistnevnte er at de ikke trenger eller tåler oksygen, og at de har evnen til å produsere metangass ved metanisering. Det finnes ingen sykdomsfremkallende arkebakterier, og ingen av dem er kjent for å være giftige.

## Ekstremt halofile arkebakterier
De ekstremt *halofile* (saltelskende) arkebakteriene trives stort sett i vann med 12–23&nbsp;% saltinnhold, men de fleste kan vokse helt opp til metningspunktet (32&nbsp;% saltinnhold). De kan også trives i kraftig saltet mat som fisk og kjøtt.

### Slekter
* *Haloarcula*
* *Halobacterium*
* *Halobaculum*
* *Halococcus*
* *Haloferax*
* *Halorubrum*
* *Natronobacterium*
* *Natronococcus*

## Ekstremt termofile arkebakterier
De ekstremt *termofile* (varmeelskende) artene finnes stort sett i vulkanske områder. De lever i varme kilder, på havbunnen ved såkalte *[[black smoker]]s* og i varmekraftverk. Ingen av artene trives ved temperaturer under 80°C, og mange av dem vokser og trives ved temperaturer over 100°C.

### Slekter fra varme kilder
* *Acidianus*
* *Desulfurococcus*
* *Desulfurolobus*
* *Methanothermus*
* *Pyrobaculum*
* *Stygiolobus*
* *Sulfolobus*
* *Thermofilum*
* *Thermoproteus*

### Slekter fra ''black smokers''
* *Archaeoglobus*
* *Methanococcus*
* *Methanopyrus*
* *Pyrococcus*
* *Pyrodictium*
* *Pyrolobus*
* *Staphylothermus*
* *Thermodiscus*
* *Thermotoga*

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Philipp von Lenard

**Philipp Eduard Anton von Lenard** (født 7. juni 1862 i Pressburg (Bratislava) i Kongedømmet Ungarn, død 20. mai 1947 i Messelhausen i Tyskland) var en tysk fysiker, som leverte fremragende bidrag innen atomfysikken og forskningen på kondensert materie. Han fikk Nobelprisen i fysikk i 1905. Lenard er også husket som en sterk nasjonalsosialist, som avviste engelsk fysikk, fordi han mente de hadde stjålet sine ideer fra Tyskland.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Lenard var sønn av en vinhandler fra Tirol. Familien fikk arvelig adelstittel i 1722, skjønt fra utgangen av 1800-tallet sluttet etterhvert etterkommerne å benytte den.

Lenard gikk på det kongelige ungarske gymnasium i Pressburg, hvor han ble undervist på ungarsk. I sin ungdom var han ungarsk nasjonalist. Han skrev navnet sitt for det meste som **Fülöp Lenard** eller **Lenardi**. 

Han studerte fra 1880 først naturvitenskap i Budapest og Wien og begynte så å arbeide i farens vinforretning i Pressburg vor. I 1883 fortsatte han studiene i Heidelberg under Georg Hermann Quincke og Robert Bunsen. Han hadde også et studiesemester hos Hermann von Helmholtz i Berlin.

### Fysiker
Lenard ble i 1886 doktor ved universitetet i Heidelberg, i 1893 dosent i Bonn, i 1894 professor i fysikk ved universitetet i Breslau (Wrocław) og i 1895 ved Den tekniske høyskolen i Aachen. Han ble i 1896 professor i teoretisk fysikk ved universitetet i Heidelberg, i 1898 i eksperimentell fysikk i Kiel og i 1905 i Heidelberg.

Lenard mottok Nobelprisen i fysikk i 1905 for sine arbeider om katodestråler. Vitenskapelig er han mest husket for sine eksperimentelle arbeider om fotoelektrisk effekt. Han var den første som benyttet spiraler av vismut for å måle  styrken av magnetiske felt.

Lenard anså at den moderne fysikk måtte være feilaktig, ettersom den var abstrakt og stred mot fornuften. Sammen med Johannes Stark rettet han i begynnelsen av 1920-tallet kritikk mot relativitetsteorien, kombinert med antisemittiske angrep mot Albert Einstein. 

Lenard var i 1922 den første erkjente vitenskapsmann som åpent solidariserte seg med NSDAP og Adolf Hitler. Partimedlem ble han først i 1937. 

Antirelativismen fikk stadig færre tilhengere med årene, men Lenard og Stark nådde nye ledende stillinger etter nazistenes maktovertakelse på 1930-tallet. Det fysikalske institutt ved universitetet i Heidelberg fikk i 1935 det nye navn Philipp-Lenard-Institut. Han utgav en lærebok i *[[Deutsche Physik]]* (4 deler, 1936, «tysk fysikk»), der han fremholdt at anlegg for vitenskap fulgte med rasen, og at ariere var de best egnede, mens relativitetsteorien og kvantemekanikken ble avfeid som «jødisk fysikk». Bokens tittel har også fått betegne hele bevegelsen av fysikere i Nazityskland som under disse årene sluttet seg til disse synspunkter. Denne «tyske fysikk» tapte imidlertid innflytelse etter at et antall tyske forskere hadde vært forsamlet til overlegninger i München i november  1940, og blitt enige om at relativitetsteorien er en nødvendig del av fysikken.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker

* «On Cathode Rays», Lenards Nobelforelesning (pdf)
Gramfarging

**Gramfarging** er en mikrobiologisk fargeteknikk som ble utviklet av dansken Hans Christian Gram (1853 – 1938) i 1884, med senere modifikasjoner. Metoden brukes til å skille de to viktigste hovedgrupper av bakterier: gram-positive og gram-negative. Forskjellen skyldes en vesentlig forskjell i celleveggstrukturen. Gram-negative bakterier har en tynn cellevegg av peptidoglykan og en ytre lipopolysakkaridmembran, mens de gram-positive har en mer porøs og mye tykkere cellevegg av peptidoglykan og mangler den ytre membranen. Gram-positive bakterier farges lettere da alkoholen dehydrerer det tykke peptidoglykanlaget slik at krystallfiolett-jodid-komplekset ikke kan vaskes ut med alkohol. De gram-positive bakteriene er alle i forholdsvis nær slekt, mens de gram-negative er svært variert. 

## Gramfarging - trinn for trinn
*Bakteriekulturen spres på et objektglass og tørkes inn.
*Bakteriene fikseres med varme fra en flamme.
*Fargestoffet krystallfiolett påføres.
*Grams Jod-løsning tilsettes for å danne et vann-uløselig kompleks med krystallfiolett.
*Glasset vaskes med alkohol for å fjerne fargen fra de gram-negative.
*Fargestoffet safranin påføres som motfarging.
*Resultatet kan observeres i mikroskop.

Gram-negative bakterier fremstår da rosa eller røde på grunn av safranin, mens gram-positive er lilla på grunn av krystallfiolett-jodid-komplekset.

## Eksterne lenker
* Microbiologybites: Gramfarging. Infoside med video om gramfarging fra Microbiologybites.com
Moravia

**Moravia** kan vise til:

*Mähren, en historisk region i Sentral-Europa som på noen språk er kjent som *Moravia* (tsjekkisk, norsk: Morava)
*Moravia (Costa Rica), en kanton i provinsen San José i Costa Rica
*Moravia (New York), en landsby i delstaten New York i USA
Vandredue

**Vandredue** (*Ectopistes migratorius*) er en utdødd art i duefamilien (Columbidae) og eneste art i slekten ***Ectopistes***, som tilhører i tribuset Columbini. Vandredua var endemisk for Nord-Amerika, øst for Rocky Mountains.

## Biologi

Vandredua veide cirka  og hannen var større enn hunnen. Hannen målte cirka ; hunnen cirka . Stjerten målte cirka  og hver av vingene var omtrent like lange som stjerten.

Vandredue var den mest tallrike av alle fuglearter. Det har blitt estimert at bestanden varierte mellom 3 og 5 milliarder individer. De første europeerne som bosatte seg i Nord-Amerika skrev ofte om de enorme flokkene av vandreduer som kunne formørke himmelen i dagevis. Som navnet antyder var vandreduen en trekkfugl, selv om trekket bare gikk mellom den sørlige og den nordlige delen av USA. De hekket i skogene i New England og Ohio. Det kunne være så mange reir i hvert tre at enkelte trær knakk sammen under vekten.

Indianerne drev en del fangst av vandredue, men dette gjorde på ingen måte innhogg i bestanden. De hvite innflytterne begynte på 1800-tallet en hemningsløs industriell fangst som i siste halvdel av 1800-tallet resulterte i en kollaps i bestanden. Duekjøttet var billig og ble hverdagsmat for befolkningen i det meste av det østlige USA. De økonomiske interessene i duefangsten hindret en forsvarlig bestandsforvaltning og kollapsen var uunngåelig. På en enkelt dag i 1896 ble en kvart million vandreduer drept, og da fantes bare ca. 15&nbsp;000 igjen i det fri. De gjenværende fuglene var ikke vant til å leve så spredt. Instinktene fungerte ikke lenger og formeringen opphørte. Likevel fortsatte jakten, og den siste ville vandreduen ble skutt i Ohio i 1900. Martha, den siste vandreduen døde i 1914 i Cincinnati Zoo, Ohio. Den er utstoppet og står på museum.

Den hensynsløse jakten var bare delvis årsaken til vandreduens undergang. Den andre årsaken var at store skogområder ble hugget ned og omgjort til jordbruksland. Dette reduserte vandreduens leveområder dramatisk. Likevel kunne vandreduen uten tvil ha overlevd som art hvis jakten hadde blitt innstilt på slutten av 1800-tallet. Historien om vandreduen og geirfuglen i Europa førte til en fundamental endring av Vestens syn på bestandforvaltning og jaktregulering. Det ble da tydelig for de fleste at alle arter har en tålegrense for hvor mye som kan høstes, og at dette må tas hensyn til.

Sørgeduen (*Zenaida macroura*) er den duearten som i dag ligner mest på vandredua, men den er fysisk mindre og skiller seg også på flere andre måter fra vandredua.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Somerset

:*Denne artikkelen omhandler grevskapet Somerset i England. Se også [[Somerset (andre betydninger)]].*

**Somerset** er et grevskap i England. Det ligger i regionen Sørvest-England, og grenser mot Gloucestershire, Wiltshire, Dorset og Devon, samt mot Bristolkanalen. Administrasjonsbyen er Taunton.

Navnet kommer fra angelsaksisk *Sumorsaete*, «sommerfolkets land». Våtmarkene, Somerset Levels, som dekker en del av grevskapet kunne tidligere kun brukes om sommeren, og det var den intense virksomheten i sommermånedene som ga folket dette tilnavnet.

Den tradisjonelle nordgrensen for Somerset er elven Avon, men ettersom Bristol har vokst har grensen gradvis blitt flyttet sørover. I 1974 ble en stor del av Somerset tatt til det nye grevskapet Avon, som siden har blitt oppløst. Områdene North Somerset og Bath and North East Somerset ble da tilbakeført, og er enhetlige myndigheter.

## Steder i Somerset

* Bath
* Bishops Hull
* Bishops Lydeard
* Bridgwater
* Brympton
* Burnham-on-Sea
* Chard
* Cheddar
* Comeytrowe
* Crewkerne
* Frome
* Glastonbury
* Ilminster
* Martock
* Meare
* Minehead
* North Petherton
* Shepton Mallet
* Somerton
* South Petherton
* Street
* Taunton
* Watchet
* Wellington
* Wells
* Weston-super-Mare
* Wincanton
* Wiveliscombe
* Yeovil

## Litteratur
* Adkins, Lesley & Roy (1992): *A Field Guide to Somerset Archaeology*. Wimborne, Dorset: Dovecote Press. ISBN 978-0-946159-94-9.
* Aston, Michael; Burrow, Ian (1982): *The Archaeology of Somerset: A review to 1500 AD*. Somerset: Somerset County Council. ISBN 0-86183-028-8.
* Aston, Michael (1988): *Aspects of the Medieval Landscape of Somerset & Contributions to the landscape history of the county*. Somerset: Somerset County Council. ISBN 0-86183-129-2.
* Bush, Robin (1994): *Somerset: The complete guide*. Wimborne, Dorset: Dovecote Press. ISBN 1-874336-27-X.

## Eksterne lenker
* 

* Offisielt turistnettsted for Somerset
* Somerset County Council
* 
*
Transnistrisk rubel

**Transnistrisk rubel** er den offisielle valutaen i Transnistria. Rubelen ble innført i 1994. I og med at landet har begrensa internasjonal anerkjennelse har ikke valutaen noen ISO 4217-kode. Noen transnistriske organisasjoner som Agroprombank og Gazprombank brukte koden **PRB**. Trans-Dniester republikanske bank bruker noen ganger koden **RUP**.

## Nåværende mynter og sedler

Mynter finnes med valører fra 1 til 50 kopecks og er laget enten av aluminium eller kobbersink og ligner på mynter fra sovjettiden. 1-kopeckmyntene ble tatt ut av sirkulasjon i januar 2009.

Sedlene blir produsert av Transnistriske republikanske bank (*Приднестровский Республиканский Банк*) og finnes med valører fra 1 til 500 rubler.

I 2007 kom en ny serie som erstattet sedlene fra 1 til 100 rubler. Disse nye sedlene hadde de samme temaene som de gamle, men med et nytt design.

## Eksterne lenker
Trans-Dniester republikanske bank
James Wolfensohn

**James Wolfensohn** (født 1. desember 1933 i Sydney, død 25. november 2020 på Manhattan) var den niende presidenten for Verdensbanken (avgikk 30. juni 2005). Han var amerikansk statsborger, opprinnelig fra Australia; familien er av tysk-jødisk opprinnelse.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rüdiger von Wechmar

**Rüdiger [[friherre]] von Wechmar** (født 15. november 1923 i Berlin, død 17. oktober 2007 i München) var en tysk diplomat, journalist og liberal politiker. Han var tysk FN-ambassadør på 1970-tallet, og var i den 35. ordinære sesjon og den 8. nødsesjon (1980–1981) president for FNs generalforsamling.

Wechmar var sønn av offiseren og journalisten Irnfried von Wechmar. Han meldte seg 17 gammel frivillig til den tyske hæren, i 1941, og kjempet to år i Afrikakorpset under Erwin Rommel, før han ble tatt som krigsfange av amerikanerne. Under krigsfangenskapet studerte han journalistikk i USA. Etter krigens slutt begynte han å arbeide som journalist, før han i 1958 trådte inn i utenrikstjenesten. Han var stasjonert ved den tyske ambassaden i Washington og ved generalkonsulatet i New York.

I 1963 ble han utenrikskorrespondent for tysk fjernsyn i Øst-Europa, men gikk inn igjen i diplomatiet i 1968. Året etter ble han utnevnt til statssekretær og regjeringstalsmann. I 1974 ble han FN-ambassadør. Han representerte dessuten Tyskland i sikkerhetsrådet i 1977 og 1978, to måneder som sikkerhetsrådets president. Fra 1980 til 1981 (to sesjoner) var han president for FNs generalforsamling.

Han var Tysklands ambassadør i London fra 1985 til 1989. Fra 1989 til 1994 var han medlem av det europeiske parlamentet for FDP.

Wechmar var gift to ganger og hadde tre barn.

## Publikasjoner
* Rüdiger Wechmar: *Akteur in der Loge*. Siedler Verlag, München Februar 2000, ISBN 3886806928 (originaltittel: *Erinnerungen eines Diplomaten*).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ismat T. Kittani

**Ismat T. Kittani** (født 5. april 1929 i Amediye, Kurdiske Region, Irak, død 23. oktober 2001) var en Kurdisk diplomat. Han var president for FNs generalforsamling fra 1981 til 1982.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.un.org/ga/55/president/bio36.htm
Warwickshire

**Warwickshire** er et grevskap i England. Det tilhører regionen Vest-Midlands, og grenser mot West Midlands, Staffordshire, Leicestershire, Northamptonshire, Oxfordshire, Gloucestershire og Worcestershire. Administrasjonsbyen er Warwick. De største byene er Nuneaton, Rugby, Leamington Spa og Bedworth.

Det er ingen enhetlige myndigheter i Warwickshire, og grensene for det seremonielle og det administrative grevskapet er derfor sammenfallende.

Tidligere var mye av det vestlige Warwickshire dekket av Ardenskogen, som siden 1600-tallet nesten har forsvunnet. Flere landsbyer har navn som slutter på «-in-Arden» fordi de lå i denne skogen.

Under reorganiseringen av grevskapene i 1974 ble Birmingham, Coventry, Solihull og Sutton Coldfield overført til de ny grevskap West Midlands.

## Personer fra Warwickshire
Warwickshire er kanskje best kjent for være fødestedet til William Shakespeare fra Stratford-upon-Avon. Selv i dag informerer trafikkskilt ved grevskapets grenser «Shakespeare's County». Warwickshire har også frambrakt en rekke andre kjente personer, som George Eliot (fra Nuneaton), Rupert Brooke (fra Rugby), og Michael Drayton (fra Hartshill). Poeten Philip Larkin bodde i Warwick (født i det nærliggende Coventry), og Elizabeth Gaskell gikk på skole i Barford og Stratford.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bilder fra Warwickshire i arkivet til English Heritage
*
Andreas von Bülow

**Andreas von Bülow** (født 17. juli 1937 i Dresden) er en tysk politiker (SPD).

Han er utdannet jurist i Heidelberg og München, føderal teknologi- og forskningsminister fra 1980 til 1982 og var medlem av den parlamentariske kontrollkommisjonen for etterretning. Han var dessuten medlem av det tyske parlamentet fra 1969 til 1994 og fra 1976 til 1980 var han parlamentarisk statssekretær i forsvarsministeriet.

## Publikasjoner
* *Im Namen des Staates*. Piper Verlag GmbH, München 2000, ISBN 3-492-23050-4
* *Die CIA und der 11. September. Internationaler Terror und die Rolle der Geheimdienste*. Piper Verlag GmbH, München 2003, ISBN 3-492-04545-6

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Felix von Eckardt

**Felix Heinrich Fedor von Eckardt** (født 18. juni 1903 i Berlin, død 11. mai 1979 på Capri) var en tysk journalist, manusforfatter, politiker og diplomat. Han var en periode tysk FN-ambassadør, og var medlem av Forbundsdagen for CDU i to perioder fra 1965 til 1972. Eckhard arbeidet som dreiebokforfatter i den nasjonalsosialistiske perioden. Han ble som pressetalsmann kalt Konrad Adenauers *øyne, ører og talerør*. 

## Liv og virke

### Bakgrunn
Hans foreldre var journalisten Felix von Eckard og hans hustru Eva Maria Victoria (født Geffken). Han vokste opp i Hamburg, men tok abitur ved Preußische Hauptkadettenanstalt i Berlin-Lichterfelde, og gikk gjennom rekruttskole. Han deltok ikke i krigshandlinger under første verdenskrig.

### Karriere
Etter krigen arbeidet han som journalist og korrespondent for forskjellige aviser og tidsskrifter. 1 1936 ble han gjennom vennskapet med regissøren Fritz Wendhausen, involvert som manusforfatter til filmen *Familienparade*. I perioden 1936 til 1950 skrev han manus til mer enn tjuefem tyske filmer.

I 1952 begynte han sin politiske karrière da han ble leder for Presse- und Informationsamt der Bundesregierung. Han ble i denne rollen kjent som Konrad Adenauers, *øyne, ører og talerør* (*Auge, Ohr und Sprachrohr Konrad Adenauers*). Fra mai 1955 til 1956 var han ambassadør til FN. Han var statssekretær fra 1958 til 1965. Eckardt var representant i Forbundsdagen for CDU fra 1965 til 1972.

Eckhardt døde av hjerteinfarkt 11. mai 1979 på øya Capri.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Occidental Mindoro

**Occidental Mindoro** er en filippinsk provins i regionen MIMAROPA i landsdelen Luzon. Den omfatter den vestre del av øya Mindoro og enkelte mindre øyer. I øst er provinsen Oriental Mindoro, i sørvest Palawan. Provinssetet er Mamburao.

## Navnet Mindoro
Navnet er en sammentrekning av det spanske *Mina de Oro*, som betyr gullgruve.

## Politisk inndeling
Occidental Mindoro er delt i 11 "municipalities" (landkommuner).

### Landkommuner (municipalities)

## Eksterne lenker
*
Palawan

**Palawan** er en filippinsk øy og samtidig en provins i landsdelen Luzon. Den ligger sørnest for øya Mindoro og strekker seg ned mot Borneo i Malaysia. Mot nordøst ligger provinsen Occidental Mindoro og mot øst landsdelen Visayas.  Provinshovedstaden er Puerto Princesa City.

## Navnet Palawan
Da øya var del av sultanatet Borneo het den *Paragna*.

## Politisk inndeling
Palawan er delt i 1 "city" (bykommune) og 23 "municipalities" (landkommuner).

### Bykommune
Puerto Princesa City

### Landkommuner (municipalities)

## Oljeproduksjon
Olje med betegnelsen Palawan Light pumpes opp fra det offshore oljefeltet Galocfeltet i Sørkinahavet vest for øya Culion, nord i provinsen.
## Eksterne lenker
*
Laila

**Laila** er et kvinnenavn av finsk og arabisk opprinnelse. De to opphavene er uavhengige av hverandre. Navnet er svært vanlig i blant annet Libanon, Kuwait og Iran.

## Etymologi
Arabiske *Laila* (arabisk: ليلى, urdu: لیلیٰ) betyr «natt». *Laila*, *Leila* og *Leyla* er varianter av det arabiske navnet *Layla*.

Finske *Laila* kan ha opprinnelse i finsk-samisk *Aila*/*Áila* som er en form av *[[Helga (navn)|Helga]]* og betyr «hellig».

## Utbredelse
*Laila* er kjent brukt i Norden fra slutten av 1800-tallet.  Navnet har kommet til Norge fra Finland. I Norge begynte navnet Laila å bli populært i 1930-åra, og hadde en popularitetstopp med 1,4 % i 1941. Bruken gikk nedover med noe oppgang på 60- og 70-tallet, men er senere mindre brukt.

*Laila* har navnedag den 27. februar i Norge, den 5. mars i Finland og den 5. juli i Sverige.

*Laila* eller *Layla* er i dag svært vanlige navn i blant annet Libanon, Kuwait og Iran.

|}

## Navnedag
*Laila* har navnedag i flere land, oftest 5. mars. Den norske navnedagen er .

## I populærkulturen

### Filmer

* *[[Laila (norsk stumfilm)|Laila]]* – norsk stumfilm fra 1929
* *[[Laila (film fra 1937)|Laila]]* – svensk/dansk spillefilm fra 1937
* *[[Laila (film fra 1958)|Laila]]* – svensk/vesttysk film fra 1958

### Musikk

* «Lille Laila» – norsk sang fra 1966
* *[[Lille Laila (album)|Lille Laila]]* – norsk musikkalbum fra 1969 med dansebandet Doodle Bugs
* *[[Lille Laila – 20 år senere]]* – norsk musikkalbum fra 1991 med dansebandet Doodle Bugs 

## Kjente personer som heter Laila
* Laila Aavatsmark (1911–1984), norsk pianist, kammermusiker og klaverpedagog
* Laila Schou Nilsen (1919–1998), norsk skøyteløper, alpinist og tennisspiller
* Laila Baadstø (født 1939), norsk keramiker, håndverker og lærer
* Laila Dalseth (født 1940), norsk jazzvokalist
* Laila Mikkelsen (1940–2023), norsk filmregissør og filmprodusent
* Laila Freivalds (født 1942), svensk politiker
* Laila Preikschas Nygjerdet (født 1943), artist kjent som Cowboy-Laila
* Laila Haugan (1944–2023), norsk billedkunstner og sivilarkitekt
* Laila Stien (født 1946), norsk forfatter
* Laila Riksaasen Dahl (født 1947), norsk biskop
* Laila Dåvøy (født 1948), norsk politiker, KrF
* Laila Andresen (født 1951), norsk idrettsleder og skøyteløper
* Laila Yrvum (født 1953), norsk folkemusiker og orkesterleder
* Laila Brenden (født 1956), norsk forfatter
* Laila Kragebøl (født 1959), norsk sportsdanser
* Leyla Zana (født 1961), kurdisk politiker
* Laila Goody (født 1971), norsk skuespiller
* Laila El Khalifi (født 1971), svensk popartist kjent som Leila K
* Leyla Sahin (født 1973), tyrkisk student utvist fra sitt universitet i Tyrkia fordi hun brøt et tyrkisk lovforbud mot å bære hijab på universitetet
* Laila Bokhari (1974–2025), norsk statsviter og politiker
* Laila Samuelsen (født 1976), norsk artist og låtskriver
* Láilá Susanne Vars (født 1976), norsk samisk jurist, politiker og forsker
* Laila Ali (født 1977), amerikansk bokser
* Leyla M. (født 1986), iransk tvangsprostituert jente dømt til 99 piskeslag

## Annen bruk av navnet
* *Laila* var blant de hundre vanligste navnene på kyr i Norge i 1988.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Randi

**Randi** er et norsk kvinnenavn som oppsto på 1400-tallet, som en kortform av Ragnfrid. Den opprinnelige betydningen på nørrønt er «gud-elskelig».

Randi har navnedag den 12. februar.

## Utbredelse
*Ragnfríðr* er kjent brukt i om tre forskjellige personer i runeinnskrifter fra vikingtiden, så navnet var kjent, men neppe blant de mest brukte i Norden på den tiden. *Rangdid* var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 20 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Formen *Ragndid* var også brukt. *Rannj* var et vanlig kvinnenavn i Norge på 1500-tallet. Det er 6 personer med navnet er nevnt i Norske Lensrekneskapsbøker 1548-1567.
*Randi* var et vanlig kvinnenavn i Norge på 1600-tallet.

|}

## Kjente personer som heter Randi
* Randi Stene (1963&ndash;), norsk mezzosopran
* Randi Gustad (1977&ndash;), norsk håndballspiller
* Randi Lillealtern (1975&ndash;), norsk radiojournalist
* Randi Thorvaldsen (1925&ndash;2011), norsk skøyteløper
* Randi Flesland (1955&ndash;), norsk siviløkonom og tidligere administrerende direktør i Avinor
* Randi Heide Steen (1909&ndash;1990), norsk sopransangerinne
* Randi Lindtner Næss (1905&ndash;2009), norsk operasanger og teaterskuespiller
* Randi Brænne (1911&ndash;2004), norsk skuespiller
* Randi Hansen (1958&ndash;), norsk popsanger
* Randi Rhodes (1959&ndash;), amerikansk radiovert

## Se også
* James Randi (1928&ndash;), amerikansk magiker og skeptiker

## Referanser


## Eksterne lenker
*