open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Norges Hunders Landsforbund

**Norges Hunders Landsforbund** (**NHL**) er et norsk hundeforbund.

NHL ble startet 23. mai 1951 av Alfred Strand, som selv ledet forbundet i starten. Han drev selv med oppdrett av boxere, og startet en boxerklubb som han ikke ønsket skulle være en del av Norsk Kennel Klub (NKK). Løsningen ble da å starte et eget forbund; NHL. Forbundets første utstilling ble holdt på Festningsplassen i Oslo i 1955. 

Ved årsskiftet 1957-1958 ble NHL sitt dommerlaug stiftet. Dommerlauget har ansvaret for utdannelse av dommere og ringsekretærer. Brukshundlauget ble stiftet 16. mars 1975, og har blant annet oppgaven med å godkjenne instruktører og at konkurranser blir avholdt.

Fra 1. januar 1961 fikk NHL, på samme måte som NKK, rett til å registrere hunder i Norge.

3. april 1961 ble Drammensavdelingen opprettet som den første regionsavdelingen. Etter flere navnebytter heter den nå Buskerud Hundeklubb. NHL har ikke noen database slik NKK har hvor man kan sjekke helse på hundene.

## «Hunden Vår»
I 1957 kom det første medlemsbladet; «Kennel Gazette», som to år senere skiftet navn til «Gazette», og fra 1. juni 1960 ble bladet hetende «Hunden Vår».

## Eksterne lenker
* Norges Hunder Landsforbund
Løklibakken

**Løklibakken** var en hoppbakke i Ørskog kommune i Møre og Romsdal. Bakken lå nordvest for Nysætra på Ørskogfjellet, på nordsiden av Svartløkfjellet. Den var arena for NM i hopp normalbakke og kombinert i 1968.

Bakken ble bygd på 1930-tallet, og den ble senere utvidet til å tåle hopp på 50-60 meter. På begynnelsen av 1960-tallet ble den igjen utvidet, til K77. Etter siste ombygging ble bakken tatt i bruk til eliterenn i 1965.

Bakkerekorden var 92 meter, satt i NM-hopprennet i 1968 av Bjørn Wirkola, som ble norgesmester. Jan Olaf Roaldset hoppet 93 meter, men falt.

Løklibakken var i bruk til utpå 1970-tallet, da deler av bakken ble ødelagt av et stort snøras.

## NM, spesielt hopp

## Kilder
*Jakob Kjersem: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008061704134 På ski fra fjell til fjord – Møre og Romsdal skikrets 75 år]*. Møre og Romsdal Skikrets 1996. ISBN 82-90393-79-2, s. 102-105 (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
*Skisprungschanzen-Archiv: Ørskog
Maddia

**Maddia** var en sivbåt på den marokkanske kysten som hadde eksistert fram til det tjuende århundret ved utløpet av Loukkoselven i nordvestlige Marokko ved byen Larache i regionen Tanger-T%C3%A9touan. Denne sivfarkosten var brukt som ferjer for å ta seg over elven med passasjerer og gods. Lokalbefolkningen hadde benyttet sivbåtene for fiskeri og mindre ærender. Plankebåter fra Portugal overtok i begynnelsen av det tjuende århundret, dermed gikk sivbåten ut av bruk.

## Maddia
Den lokale sivbåten som hadde vært i bruk ved munningen av Loukkos-floden, betegnes som **maddia**, **madia** eller **el madi** ettersom det arabiske ordet for «flåte» er *al-ma´dia*. Maddiabåten grunnleggende sett er en flåte sammensatt av fire bunter med sivrør med baug og akterstavn krummet i været. Men det fantes ulike varianter, den vanlige varianten for skysstrafikk over floden hadde avskåret akterdel under den lokale betegnelsen **shafat**. Ferjemannen svømte ved siden av ferjen som lasten var plassert på. 

Den større varianten som kunne ha en mast med latinerseil på, brukes ute i brenningene av fiskere som kunne ha fem til seks mann ombord. Kortere sidebunter ble plassert langs sidene på denne maddiabåten som kunne ha en «bordkledning» med bunter lagt oppå hverandre fra forstevn til akter. Det ble lagt tverrgående stokker eller bjelker akterover for å stive opp farkosten. En ekstra funksjon var som sitteplass for roere. To par årer var gjerne tatt med ute til sjøs. Latinerseilet ble bare brukt i milde og lette vindforholder.

En andre variant på Ras-el-Duro lagunen i det samme landet hadde bare to bunter som bunnseksjon på en flåte med oppbøyet baug og to kortere sidebunter i tillegg. Som ved Loukkos-floden hadde de lokale båtbyggerne benyttet det tynne flate sivet som betegnes som *khab*, som vist seg å ha god flyteevne ifølge den norske etnografen Thor Heyerdahl som observerte de siste maddiabåter i 1970.

Det har blitt oppgitt at en maddia skulle være 2,5 meter langt, 1,2 meter bredt og 1,0 meter i dypgang. Men som fiskerfartøy hadde en maddia en besetning på fem til seks mann samt en mast og to par årer. Sivbåtene langs den marokkanske kysten er nå stort sett forsvunnet.

## Litteratur
* *Ra*, Thor Heyerdahl, Gyldendal Norsk Forlag A/S 1970
* *Aak to Zumbra, A dictionary of the World`s Watercraft*, Basil Greenhill, 2000 ISBN 0-917376-46-3
Brasil under Sommer-OL 1952

**Brasil under Sommer-OL 1952**. 97 sportsutøvere, 92 menn og fem kvinner, fra Brasil deltok i 14 grener under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Brasil kom på en delt 25.-plass med en gull- og to bronsemedaljer.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Kilder
* Brasil under Sommer-OL 1952: Resultater og profilside  på sports-reference.com
Albrecht Kossel

**Ludwig Karl Martin Leonhard Albrecht Kossel** (født 16. september 1853, død 5. juli 1927) var en tysk lege og nobelprisvinner i medisin. 

Kossels arbeidsfeltet var fysiologisk kjemi. Han undersøkte spesielt vev og celler og deres funksjoner. Han begynte sin etterforskning av cellekjernen på slutten av 1880-tallet, og på 1900-tallet begynte han sine undersøkelser av proteiner og hvilke endringer som oppstod i proteiner under transformasjon til pepton. 

Kossel ble tildelt i Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1910 for sin forskning innen cellebiologi, spesielt av proteiner og nukleinsyrer. Han oppdaget også aminosyren histidin.

## Utvalgte publikasjoner
* *Untersuchungen über die Nukleine und ihre Spaltungsprodukte* (1881)
* *Die Gewebe des menschlichen Körpers und ihre mikroskopische Untersuchung* (1889–1891)
* *Leitfaden für medizinisch-chemische Kurse* (1888)
* *Die Probleme der Biochemie* (1908)
* *Die Beziehungen der Chemie zur Physiologie* (1913)

## Referanser


## Eksterne lenker
Jinghubanen

**Jinghubanen** (kinesisk: 京沪铁路; pinyin: *Jīnghù tiĕlù*) er jernbanelinjen som fører mellom  Beijing og Shanghai i Folkerepublikken, gjennom Tianjin, Hebei, Shandong, Anhui og Jiangsu. Den har en trasé på 1462 kilometer. På kinesisk betyr *Jing* «hovedstaden»  (altså Beijing) og *Hu* står for Shanghai.

Før kommunistenenes maktovertakelse i 1949, på den tid da Nanjing var Kinas hovedstad, fantes det også en Jinghubane; den løp mellom Nanjing og Shanghai.

## Historie
Jinghubanen består av tre avsnitt. Disse tre avsnittene er blant de eldste jernbanelinjer i Kina, bygd før 1910.

Det første avsnittet er fra Beijing til Tianjin, og deler trasé med Jinghabanen. Dette avsnittet var før del av Jingfengbanen.

Annet avsnitt er fra Tianjin til Pukou, og ble tidligere kalt Tianjin-Pukou-banen. Mellom Pukou og Nanjing krysser jernbanen Yangtzefloden. Togvognene ble ført over i elveferger før Nanjing-Yangtze-jernbanebroen ble ferdig i 1968.

Det tredje avsnittet er mellom Nanjing og Shanghai. Denne delen kalles Huningbanen. I perioden 1927–1949, da Kina hadde Nanjing som hovedstad, var det dette avsnittet alene som ble kalt Jinghubanen. Navneskiftet av hele strekningen Beijing-Shanghai til Jinghubanen fant sted i 1968, da Yangtzebroen var ferdig.

## Dagens situasjon
Jernbanelinjen mellom Beijing og Shanghai er en av Kinas travleste. Den er tospors mellom Tianjin og Shanghai, og trespors mellom Beijing og Tianjin. De raskeste togene trafikkerer hele strekningen på mellom 9 timer og 59 minutter, og på 10 timer og 4 minutter. Togene er gjennomgående svært fulle, og frekvensen svært hyppig.

En høyhastigets jernbanetrase, Beijing-Shanghai ekspressjernbane, er nå under bygging noenlunde parallelt til Jinghubanen for å kunne overta en del av den voksende trafikken.

Nattogene på Jinghubanen trafikkerer gjerne helt *non stop*, men det er også en del tog som stanser underveis. De viktigste (og de nest viktigste) stoppestedene er:

**Beijing** – (Langfang) – Tianjin – (Cangzhou) – (Dezhou) – Jinan – (Taishan) – (Jiuzhou) – Xuzhou – (Suzhou i Anhui) – (Bengbu) – Nanjing – (Zhenjiang) – (Changzhou) – (Wuxi) – Suzhou – (Kunshan) – **Shanghai**
Nitro

**Nitro** kan referere til:

* Nitroglyserin, giftig, eksplosiv væske
* Nitrometan, eksplosivt løsemiddel/drivstoff
* Nitrogen, grunnstoff
* Nitrocellulose, sprengstoff
* Nitro (band)
* Dodge Nitro

Personer
* Johnny Nitro, amerikansk fribryter
Luxembourg under Sommer-OL 1952

**Luxembourg under Sommer-OL 1952**. Førtifire sportsutøvere, alle menn, fra Luxembourg deltok i ni sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Luxembourg kom på en delt 27.-plass med en gullmedalje. Det var åttende gangen Luxembourg var med i et sommer-OL.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Kilder
* Luxembourg under Sommer-OL 1952: Resultater og profilside  på sports-reference.com
Ragnhild Galtung

**Ragnhild Galtung** (født 16. oktober 1929) er tidligere  generalsekretær i Norge-Amerika Foreningen, en stilling hun hadde fra 1958 til 1996. I 1998 ble hun æresmedlem av foreningen. 

Hun studerte ved London University og arbeidet deretter i USA ved Educational Testing Service i Princeton, New Jersey. Siden arbeidet hun ved Institute of International Education og ved The American-Scandinavian Foundation i New York City. Fra 1963 har hun hatt et stort engasjement for organisasjonen Thanks to Scandinavia, en organisasjon startet av jøder i USA for å gi stipend til skandinaver som takk for hjelpen de gav til jøder under andre verdenskrig. De to siste stipendene hun ordnet var ved Hebrew University i 1996.

## Æresbevisninger
* St. Olavsmedaljen i 1988 for sitt betydningsfulle bidrag til internasjonale tiltak i form av stipend-, forsknings- og utvekslingsprogram mellom Norge og Nord-Amerika.

## Andre æresbevisninger
* University of Minnesota, 1967, 
* Luther College, 1971, 
* St. Olaf College, 1974, 
* Augsburg College, 1979
* Æresmedlem av Norge-Amerika Foreningen, 1998

## Bibliografi
* 
* Ragnhild Galtung red., og Bjørn Heimar, utenriksredaktør i Aftenposten(1994): *Norge-Amerika Foreningen - The Norway-America Association 75 years 1919 - 1994.* Norge-Amerika Foreningen.
*  (Lenke til boken på nett.)

## Referanser


## Kilder
* *Ragnhild Galtung 80 år* Fødselsdagsomtale i Aftenposten Kultur 16. oktober 2009 side 14.
Iran under Sommer-OL 1952

**Iran under Sommer-OL 1952**. Tjueto sportsutøvere fra Iran, alle menn, deltok i fire sporter, bryting, boksing, friidrett og vektløfting under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Iran kom på 30.-plass med tre sølv- og fire  bronsemedaljer. Vektløfteren Mahmoud Namjoo, som vant en sølvmedalje, var flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Kilder
* Iran under Sommer-OL 1952: Resultater og profilside  på sports-reference.com
Tyrkia under Sommer-OL 1952

**Tyrkia under Sommer-OL 1952**. 51 sportsutøvere fra Tyrkia deltok under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Tyrkia kom på 16.-plass med to gull- og en bronsemedalje. 

## Medaljer

## Medaljevinnerne
Bayram Şit

**Bayram Şit** (født 1930 i Acıpayam, død 29. mai 2019 i Ankara) var en tyrkisk bryter som deltok i de olympiske leker i 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.

Şit ble olympisk mester i bryting under Sommer-OL i 1952 i Helsingfors. Han vant den tredje letteste vektklassen, fjærvekt opp til 62,0 kg, i fristil. I finalen beseiret han Nasser Guivehtchi fra Iran.

## OL-medaljer
* 1952  Helsingfors -  **Gull** i bryting, fjærvekt fristil

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jingjiubanen

**Jingjiubanen** (engelsk: **Jingjiu Railway**, også kjent som *Beijing-Jiujiang-Kowloon Railway*, *Beijing-Jiujiang-Kowloon Line*; 京九铁路 eller 京九线 / 京九鐵路 / 京九線; pinyin: *Jīngjiŭ tiĕlù* eller *Jīngjiŭ Xiàn*) er en jernbanelinje i Folkerepublikken Kina som løper fra Beijing til Kowloon i Hongkong. Den krysser den interne grensen mellom Fastlands-Kina og Hongkong rett ved Shenzhen.

Jernbanelinjen har dobbelspor. Byggingen begynte i februar 1993, og linjen ble åpnet for trafikk i 1996. Linjen har stoppesteder i provinsene Tianjin, Hebei, Shandong, Henan, Anhui, Hubei, Jiangxi ogd Guangdong, og er på 2397 kilometer. Den har 790 broer og 160 tunneler. Broen over Yangzifloden ved Jiujiang (Yangtzebroen i Jiujiang) er med sine 7679 meter den lengste broen (pr 2009) over denne elven.

Banen løper mellom Jinghubanen (Beijing-Shanghai) og Jingguangbanen (Beijing-Guangzhou), og ble konstruert for å avlaste den overbelastede Jingguangbanen og fremme den økonomiske utvikling østenfor denne jernbanelinjen.

Enkelte deler av linjen ble bygget før konstruksjonen av hele linjen offisielt ble startet; det gjelder blant annet Yangtzebroen i Jiujiang. Noen andre av strekningene ekstisterte fra før og trengte stort sett bare å bli oppgradert; det gjelder blant annet strekningene mellom Jiujiang og Nanchang, og mellom Fouyang og Shangqiu.

Banen deler trasé med Guangmeishanbanen (Guangzhou-Meizhou-Shantou) mellom Longchuan og Dongguan. Den løper sammen med Guangshenbanen (Guangzhou-Shenzhen, før kjent som det kinesiske avsnitt av Kowloon-Canton-banen) i Dongguan, og følger samme rute sørover. Innen Hongkong deler den trasé som East Rail Line (tidligere det britiske avsnitt av Kowloon-Canton-banen).

Man kan reise *non stop* mellom Beijing og Hongkong, men de togene følger ikke Jingjiubanen, men kobles over til Jingguangbanen og Guangshenbanen.

## Byer med stoppesteder

## Eksterne lenker
* MTR Intercity Through Train e-Ticketing Services, Train Route
Viking Palm

**Viking Palm** (1923–2009) var en svensk bryter som deltok i de olympiske leker 1952 i  Helsingfors og 1960 i  Roma.

Palm ble olympisk mester i bryting under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han vant den nest tyngste vektklassen, lett tungvekt opp til 87,0 kg, i fristil. I finalen beseiret han Henry Wittenberg fra USA.

## OL-medaljer
* 1952  Helsingfors -  **Gull** i bryting, lett tungvekt fristil

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ulf Nilsen

**Ulf Roger Nilsen **(født 1950) er en norsk billedkunstner. Han er utdannet ved Statens kunstakademi i Oslo 1973-1978 og har hatt over 30  utstillinger i Norge og utlandet. 

Han var festspillutstiller i Bergen i 1983 som medlem av gruppa «Zink» sammen med Bjørn Carlsen, Leonard Rickhard og Bjørg Hoene. Han stilte ut på Henie-Onstad Kunstsenter i 2003 og på Blaafarveværket i 2009 og har stått for utsmykning blant annet i Oppsal samfunnshus, Bjørnsletta skole, Oslo, på skipene SS «Norway», SS «Renaissance» og «Sea Dream», samt Hurtigruten. 

## Referanser


## Kilder
* Erik Bjørnskau: «Labyrinter på baksiden» Intervju i *[[Aftenposten|Aftenposten Kultur]]* 16. oktober 2009 side 13

## Eksterne lenker
* Ulf Nilsens hjemmeside, også med CV
* Ulf Nilsen - Norsk kunstnerleksikon

## Litteratur
* Gunnar Danbolt: *Passasjer 1978-1999*. Labyrinth Press, 2000
Frammi við Gjónna

**Frammi við Gjónna**, eller **Gjógvin**, er et vernet gårdsanlegg på Færøyene. Gården ble ryddet under *[[niðursetubygd|niðursetutíðin]]* i 1815, men det har sannsynligvis vært bosetning på stedet tidligere også. Gården ligger ved noen bekkefar ved Leynavatn på Streymoy. Hovedbygningen er typisk for gamle færøyske gårder, som et langhus (på færøysk *lon*, jamfør trønderlån) i gråsteinsmur med torvtak. Gården er fraflyttet, men slettene ved Leynavatn er oppdyrket.

Frammi við Gjónna og et tilsvarende gårdsanlegg i Depil var motiv for fire frimerker graverte av Czesław Słania, etter tegning av Jákup Pauli Gregoriussen, og utgitt av Postverk Føroya i 1987.

Gourmetrestauranten Koks flyttet inn på gården i 2018.

## Referanser
Válur

**Válur** (, dansk: *Vålen*) er en bygd på Færøyene. De gamle grendene Válur og Nesið danner en sammenhengende bebyggelse med Vestmanna i nord, men tilhører sognet og kommunen Kvívík. Grensen går ved elven Heljareyga. Den 1. januar 2016 hadde Válur 48 innbyggere.

## Referanser
Dr Pepper

**Dr Pepper** er en brus fra USA. Den markedsføres som en brus med unik smak. Den ble oppfunnet i 1880 av Charles Alderton i Waco i Texas, og først servert rundt 1885. Dr Pepper ble først nasjonalt markedsført i USA i 1904, og blir nå solgt også i Europa, Asia og resten av Amerika. Av varianter fins det blant annet en sukkerfri versjon, Diet Dr. Pepper, samt en rekke versjoner med ekstra smak, som ble introdusert på 2000-tallet.

Brusen er et beskyttet varemerke som tilhører det samme foretaket som eier brusmerket 7 Up. Dr Pepper er den nest mest solgte brusen i USA.

Selv om Dr Pepper har likheter med cola har amerikanske Food and Drug Administration avgjort at det ikke er coladrikk, ikke en root beer og ikke en brus med fruktsmak. Brusen sies å være i en kategori kalt «pepperbrus», oppkalt etter merket. Andre brusmerker i denne kategorien, som for eksempel Dublin Original og Pibb Xtra, har en lignende smaksprofil.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nederland under Sommer-OL 1952

**Nederland under Sommer-OL 1952**. 104 sportsutøvere fra Nederland deltok i fjorten sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Nederland kom på 29.-plass på medaljestatistikken med fem sølvmedaljer. 
 
## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Kilder
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Ivans barndom

***Ivans barndom*** (originaltittel: russisk: *Иваново детство, europeisk: Ivanovo djetstvo)* er et sovjetisk krigsdrama fra 1962 regissert av Andrej Tarkovskij. Ivan spilles av Nikolai Burljajev. Filmen bygger på Vladimir Bogomolovs novelle «Ivan» fra 1957 og var den da 28-årige Tarkovkijs første langfilm.

Filmen handler om den 12 år gamle foreldreløse Ivan som er kurér ved østfronten under andre verdenskrig. Filmen er ingen tradisjonell krigsfilm, men blander mer realistiske scener fra livet ved fronten med Ivans poetiske minner fra en lykkeligere tid.

*Ivans barndom* ble belønnet med Gulløven under filmfestivalen i Venezia i 1962. 

## Handlingsreferat
Filmen er hovedsakelig satt ved fronten under andre verdenskrig, hvor den sovjetiske hæren kjemper mot den invaderende tyske Wehrmacht. Filmen har en ikke-lineært handling, med hyppige tilbakeblikk. Etter en kort drømme-sekvens våkner Ivan Bondarev, en 12 år gammel russisk gutt, og forsøker å komme seg gjennom et krigsherjet landskap til en sump, og svømmer deretter over en elv. På den andre siden blir han oppdaget av en gruppe russiske soldater, og brakt til den unge løytnant Galtsev som forhører ham. Gutten insisterer på at han må kontakte «Nummer 51 ved hovedkvarteret» og rapportere om hans tilstedeværelse.

Løytnant Galtsev er motvillig. Men når han til slutt tar kontakt med dette hovedkvarteret, får han beskjed av en oberstløytnant Gryaznov om å gi gutten blyant og papir for å skrive en rapport, som skal bli gitt høyeste prioritet. Gjennom en serie drømme-sekvenser og samtaler mellom forskjellige karakterer, avsløres det at Ivans mor og søster (og sannsynligvis faren hans, en grensevakt) har blitt drept av tyske soldater. Men gutten kom seg unna, og sluttet seg til en gruppe partisaner.

Når denne gruppen ble omringet, satte de ham på et fly for å hjelpe ham unna. Etter flukten blir gutten sendt til en internatskole, men han stakk av, og ble med i en enhet under kommando av Gryaznov. Ivan ønsker å ta hevn på grunn av familien sin, og insisterer på å slåss ved frontlinjen. Fordi han er så liten lykkes han ofte med rekognosering. Gryaznov og de andre soldatene blir snart glade i ham, og ønsker å sende ham til en militærskole.

Men de andre soldatene gir opp denne ideen, når Ivan forsøker å stikke av og slutte seg til partisanene igjen. Han er fast bestemt på å hevne døden til familien sin og andre, for eksempel de som ble drept ved en utryddelsesleir i Maly Trostenets (som gutten nevner at han har sett)

## Skuespillere
* Nikolaj Burljajev som Ivan Bondarev
* Valentin Zubkov som kaptein Kholin
* Evgeny Zharikov som løytnant Galtsev
* Stepan Krylov som kaptein Katasonov
* Valentina Malyavina som Masha
* Nikolai Grinko som Gryaznov
* Dmitri Milyutenko som en gammel mann
* Irma Raush som Ivan's mor
* Andrei Konchalovsky som en soldat
## Innflytelse
En rekke filmskapere som Ingmar Bergman, Sergej Parajanov og Krzysztof Kieślowski roste filmen og nevnte den som en innflytelse for sitt eget arbeide.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
NM i fotball for kvinner 1987

**[[NM i fotball for kvinner|Norgesmesterskapet i fotball for kvinner]] 1987** er en norsk fotballturnering. Det var det tiende offisielle norgesmesterskapet i fotball for kvinner. Sprint-Jeløy ble norgesmestre etter å ha slått Klepp i finalen. 

## Småfakta
* Sprint-Jeløy sto for den største seieren da  de slo Skarp 15-1.

## 1. runde

## 2. runde

## 3. runde
Kampene spilt søndag 28. juni.

3. runde Nord-Norge (best av 3):

## Kvartfinaler

## Semifinaler

## Finale

## Eksterne lenker
Stein Langørgens hjemmeside
Jingguangbanen

**Jingguangbanen**  () er en viktig hovedstrekning på jernbanenettet i Folkerepublikken Kina. Strekningen løper fra Vestbanegården i Beijing og sørover til Guangzhou i provinsen Guangdong.

Jernbanelinjen består av to avsnitt. Det nordlige avsnittet, *[[Jinghanbanen]]*, går fra Beijing til Hankou, og det sørlige avsnittet, *[[Wuguangbanen]]*, fra Wuchang til Guangzhou. Hankou og Wuchang, som før var hver sin by, men nå er bydeler i Wuhan, ligger på hver sin side av elven Yangzi. Det var først i 1957 at de to jernbanestrekningene ble sammenknyttet da Yangtzebroen i Wuhan stod ferdig.  

Jingguangbanen knytter sammen Beijing og Guangzhou og strekker seg gjennom seks provinser, nemlig Beijing, Hebei, Henan, Hubei, Hunan og Guangdong. Lengden er 2324 kilometer. Det gjennomgående (*non stop*) Jingjiu-toget mellom Beijing og Hongkong følger fremdeles (2009) denne banen, selv etter at Jingjiubanen ble åpnet. 

Den 7. februar 1923 gikk jernbanearbeidere på Jinghanbanen til streik for sine rettigheter og i protest mot krigsherrenes brutalitet. Denne streiken fikk en viss betydning for det kinesiske kommunistpartis fremvekst. 

## De viktigste stoppesteder langs ruten
Fra nord til sør:
*Shijiazhuang
*Handan
*Xinxiang
*Zhengzhou
*Luohe
*Xinyang
*Hankou
*Wuchang
*Yueyang
*Changsha
*Zhuzhou
*Hengyang
*Shaoguan
*Guangzhou
Bybil

En **bybil** er en betegnelse for småbiler som først og fremst er laget for bruk i storbyer og til pendling til og fra bysentrum over kortere avstander og i begrenset hastighet siden det oftest er snakk om tettbygde områder. Den typiske bybilen er en fireseter og har i dag normalt en lengde på fra 3,4 til 3,6 meter. Den har en relativt liten motor og tilsvarende begrenset drivstofforbruk og topphastighet. De første bilmodellene som ble utviklet primært med tanke på bybruk ble lansert på 1960-tallet. Ikke minst Fiat har vært aktive i dette segmentet. Dette kan ha sammenheng med behov og etterspørsel på hjemmemarkedet.

I EU-området klassifiseres bybilene i A-segmentet. I Japan har biler med lengde under 3,4 meter spesielle skattefordeler og lavere parkeringsavgifter.

## Utvikling
Det er først og fremst i Europa at slike biler har hatt et voksende marked fra 1960-tallet og fremover da trafikk- og parkeringsproblemene ble påtagelige i storbyene. De fleste, store bilprodusentene har minst én, ofte to modeller i dette segmentet.

Segmentet oppnådde spesielt stor vekst på 1980-tallet og utviklet seg videre på 1990-tallet. 

Segmentet over, B-segmentet, kalles småbiler. Modeller som er mindre enn bybiler kalles ofte mikrobiler.

## Eksempler på bybiler
### Modeller lansert før 2000
*Fiat 500
*Fiat 126 
*Fiat Cinquecento
*Renault Twingo
*Ford Ka
*Hyundai Atos
*Daewoo Matiz
*Volkswagen Lupo

### Modeller lansert etter 2000

*Citroên C1
*Citroên C2
*Fiat Nuova 500 
*Fiat Panda 
*Kia Picanto
*Opel Agila 
*Peugeot 108 
*Renault Twingo
*Toyota Aygo 
*Hyundai i10
Ubuntu

**Ubuntu** kan vise til:

* Ubuntu (operativsystem) – navn på et operativsystem og en Linuxdistribusjon
* Ubuntu (ideologi) – et etisk grunnsyn fra Afrika som legger vekt på fellesskap, deling og sjenerøsitet
* Ubuntu Cola – et brusmerke
* Ubuntu Local Municipality – en kommuneenhet i provinsen Northern Cape i Sør-Afrika
* Ubuntu Goode – en rollefigur i den amerikanske animerte TV-serien *The Goode Family* fra 2009
India under Sommer-OL 1952

**India under Sommer-OL 1952**. 69 sportsutøvere fra India deltok under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. India kom på 26.-plass på den uoffisielle medaljestatistikken med en gull- og en bronsemedalje. 

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Eksterne lenker
* OL-resultater på Sports-reference.com
Anna Martine Nilsen

**Anna Martine Nilsen** (født 2. mai 1974) er norsk billedkunstner og illustratør som hovedsakelig jobber med foto og video. 

## Arbeid
Fra 1999 til 2009 arbeidet Nilsen som illustratør for Dagbladet. Hun var bilderedaktør for tidsskriftet Fett fra 2006 til 2008, og fra 2004 til 2006 var hun tilknyttet tidsskriftet Snitt, både som redaksjonsmedlem og skribent. I 2002 regisserte og produserte Nilsen dokumentarfilmen «Bananen». Nilsen har bodd deler av sitt liv i Argentina der hun våren 2009 regisserte kortfilmen «Too Damn Late».

## Eksterne lenker
* www.theusualshow.com
* www.toodamnlate.com
Wusong

**Wusong** (kinesisk: 吴淞, pinyin: *Wúsōng*; W.-G.: *Woosung*) er en havneby ca. 20 km nord for Shanghai, der elven Huangpu møter Yangzifloden. De første telegraflinjer i Kina ble lagt herfra. Kinas første jernbanelinje, Woosungbanen, ble anlagt mellom Shanghai og Wusong. 

Et av de fire store kystforsvarsbatteriene under Qing-dynastiet, Wusongfortet, ble i 1842 benyttet i kamp mot britiske styrker under opiumskrigen. 

Tongjiuniversitetet ble grunnlagt her i 1907. 

Under Annen Verdenskrig huset Wusong en interneringsleir for US Marines som japanerne hadde tatt til fange da de erobret Wake Island. Wusong ble opphevet som politisk enhet i 1964 og inkorporert i det som nå er distriktet Baoshan i byprovinsen Shanghai.
Massá

En **massá** (hebraisk: מַצָּה &ndash; *maṣṣā*), flertall: **massót**, er et usyret brød (flatbrød) til bruk i pesah (jødisk påske).

## Etymologi
Ordrota מצה (MṢH) betyr «uttørket» på hebraisk. I 2. mosebok 12:39 er uttrykket  (*ʕūgōt maṣṣōt*, «uttørkede kaker») brukt om brødene som israelittene bakte av deigen de bar med seg da de i all hast dro ut av Egypt.

## Skrivemåter
Ordet blir også skrevet **matsá**, **matza** eller **matzo** i entall, og som **matsót**, **matzot** eller **matzos** i flertall.

## Se også
*Hamés
*Flatbrød
*Pesah

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Walt Disney’s Comics and Stories

**Walt Disney's Comics and Stories** (forkortet til WDC) er en antologisk tegneserie som har et utvalg av Disney-figurene blant annet Donald Duck, Skrue McDuck, Mikke Mus, Snipp og Snapp, Lilleulv, Bestemor Duck, Ole Brumm og flere andre. Forløperen til WDC var *The Mickey Mouse Magazine*. Den bestod opprinnelig et utvalg fra Disney-tegneseriene Donald Duck og Mikke Mus. 

På midten av 1950-tallet var tittelen Walt Disney's Comics and Stories den mestselgende tegneserien i USA med et månedlig opplag på over tre millioner solgte tegneserier. 

Antologien begynte vanligvis med en 10-siders historie som handlet om Donald Duck og som regel endte med et serienummer eller enkel historie med Mikke Mus. De mest populære tegneseriene var de som ble skrevet og tegnet av Carl Barks.
Agano (elv)

**Agano** (阿賀野川 - *Agano-gawa*) er en japansk elv som renner fra prefekturet Fukushima til prefekturet Niigata. Den er 210&nbsp;km lang og har et nedbørfelt på . Dette er blant de største elvene i Japan.

Elva har sitt utspring i Arakai-fjellet på grensen mellom Fukushima og Tochigi. Den renner nordover og har tilsig fra bielva Okawa, før den møter elva Nippashi som kommer fra Inawashirosjøen – Japans fjerde største innsjø. Her møter Agano også Tadami i Aizu-bassenget, med tilsig fra Okutadamisjøen som er oppdemmet av Okutadami vannkraftverk. Nå svinger elva vestover og renner ut i Japanhavet ved storbyen Niigata på Japans vestkyst. Vannføringen ved utløpet er det høyeste av alle elver i Japan.

**Tadami gawa** er den største tilførselselva til Agano, og noen kilder bruker Tadami-gawa som navn på hele elvefaret. Den har kilder i fjellkjedene vest i prefekturet Fukushima, hvor den reguleres av Numazawanuma vannkraftverk. Videre gir Taki-demningen også elektrisk kraft. Elva krysser deretter grensen og renner inn helt sør i Niigata-prefekturet ved Echigo Sanzan Tadami Quasi nasjonalpark. Den oppdemmede Okutadamisjøen her oppe er Japans største *kunstige* innsjø som oppdemmes av Okutadami-demningen. Tadami har store høydeforskjeller og er spesielt godt egnet for vannkraft, og er utbygd med Tadami-demningen som gir vannfall til Tagokura vannkraftverk.

Det mektige elvefaret har en rekke større bielver, den viktigste er Ina og Nipashi, som kommer fra Inawashiro-sjøen – den fjerde største innsjøen i Japan. Nedenfor denne innsjøen renner Tadami og Nipashi sammen med Agano-elva, som har tilsig fra bielva Okawa. Agano er navnet på vassdraget herfra og har utløp i storbyen Niigata på Japans vestkyst.  
## Referanser

## Eksterne lenker
* Japan National Tourism Organization – «Oku-Tadami / Ginzan-daira» – beskrivelse av området ved elvas øvre utspring.
* Tsukuba-universitetet – «Examination of hydrological change using WRF output in the Agano River basin, Japan».
Woosungbanen

**Woosungbanen** (engelsk: *Woosung Road*) var den første jernbanestrekningen som ble bygd i Kina. Den var en 20&nbsp;km lang strekning fra Shanghai til Woosung (Wusong), som var Shanghais ytre havn ved Yangtzeelven. Den var smalspors, og ble bygd i 1876. Men allerede året etter demonterte Qing-regjeringen sporene.

## Historie
Det var britiske forretningsfolk i Shanghai som stod bak jernbanen. De benyttet seg av en finte.

I søknaden fremstilte man prosjektet som en «Waggon Way». Selskapet som fikk anleggstillatelse i 1875 kalte seg «Woosung Road Company», og intet sted forekom ordet «jernbane». Foranledningen var at de største handelsskipene som ikke var i stand til å befare elven opp til selve Shanghai las til kai i Wusong, og varene måtte der omlastes til kjerrer og bringes inn til byen. Med en jernbanelinje ville denne prosessen forenkles.

Den var Kinas første jernbanelinje, og håpet var at kineserne ville overvinne sin skepsis mot jernbanelinjer. Det gikk ikke så bra. Et viktig hinder var at den kinesiske landsbygden hadde mange gravfelter, og at selv om det med en del strev kanskje ville la seg gjøre å legge jernbanesporene slik at de ikke ble berørt, var det mange som mente at støyen fra toglinjene ville forstyrre forfedrenes ånder i nærliggende graver. Folk som bodde nær Woosungbanen protesterte kraftig mot jernbanen. Én dag ble et tog stanset av demonstrerende mennesker - menn, kvinner og barn. Da toget langsomt banet seg vei, forsøkte mengden å stanse det ved å gripe tak i vognene. En annen gang ble en mann overkjørt av toget, og dette var nær ved å utløse et folkeoppløp.

Thomas Wade fikk overbevist det britiske selskapet om å innstille trafikken. Qing-regjeringen kjøpte opp og demonterte anlegget, og sendte det hele over til Taiwan. Der var det meningen å benytte den ved en kullgruve. På øya Taiwan var det færre forfedregraver, og befolkningen var ikke så skeprisk. Imidlertid viste det seg at linjen ikke hadde meget for seg der.

Materialet ble så sendt tilbake til fastlandet, og skulle benyttes til jernbanebygging i Kaiping (i Tangshan provinsen Hebei). Dette var et område som var tynnere befolket, og med få forfedregraver. Imidlertid foretrakk den fremsynte sjefsingeniøren for Kaipingprosjektet, Claude W. Kinder, å benytte standard sporbredde for den 10&nbsp;km lange strekningen. Dermed ble Woosongbanens utstyr ikke benyttet.

## Ny jernbane i 1898
Stemningen mot jernbaner endret seg etterhvert. I 1898 ble det igjen anlagt jernbane mellom Wosung og Shanghai. Den bar navnet Songhubanen.

## Litteratur
*Jung Chang: *Empress Dowager Cixi: The Concubine who Launched Modern China*, Jonathan Cape: London, 2013, ss. 124-125. ISBN 9780224087438 
* Peter Crush: *Woosung Road. The Story of Chinas First Railway*. Hong Kong 1999.
* Blair C. Currie: «The Woosung Railroad (1872-1877)», i: *Papers on China* 20 (1966), S. 49 ff.
Sigfrid Akselson

**Sigfrid Viktor Akselson** ,født 13. desember 1918 i Stockholm, bosatt i Simrishamn fram til sin død 27. september 2005. Akselson arbeidet blant annet som teknisk direktør for Försvarets Fabriksverk (FFV). Han var med å utvikle Carl Gustav RFK (Granatgevär m/48) og videreutvikle stirlingmotoren. Akselson var bosatt i Washington D.C. noen år fram til han gikk av med pensjon. Han var bror til skuespilleren Ulla Akselson.
Småbil

**Småbil** er en norsk betegnelse som brukes om bilmodeller som innen EUs klassifikasjonssystem hører til i B-segmentet. Typiske småbiler er Volkswagen Polo og Ford Fiesta. Biler som hører hjemme i A-segmentet kalles ofte bybiler på norsk, mens bilene i C-segmentet kalles kompaktbiler/små familiebiler. 

Karakteristisk for modellene i B-segmentet er tverrmontert frontmotor, forhjulsdrift og total lengde på fra 3,5 til 4,15 meter. Det er mange modeller i B-segmentet. I 2008 var 7 av de 15 mest solgte bilmodellene i Europa småbiler.

## Betegnelsen supermini
Uttrykket «supermini» ble første gang benyttet omkring 1985. Det ble først benyttet av den innflytelsesrike organisasjonen *Consumers Association*, som benyttet det i sin årlige bilkjøpeguide i oktober samme år. Fordi dette var et nytt uttrykk ble det benyttet som en beskrivelse av det som hittil hadde vært kjent som *små [[Hatchback|hatchbacker]]*. Dette var en bil som var større enn en Mini, men mindre enn en typisk bil på den tiden. I guiden som benyttet uttrykket første gang omfattet uttrykket biler som Austin Metro, Volkswagen Polo og Ford Fiesta.

## Eksempler på småbiler
*Citroën C3
*Daihatsu Sirion
*Hyundai i20
*Kia Rio
*Mazda2
*Mini
*Mitsubishi Colt
*Opel Corsa
*Peugeot 208
*Renault Clio
*Škoda Fabia
*Tata Tigor
*Toyota Yaris
*Volkswagen Polo

## Referanser
Strømpebåndsnoker

**Strømpebåndsnoker** er en slekt av slanger som er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika.

De tilhører snokene, og er ikke farlige for mennesker. Utbredelsen strekker seg fra Canada til Costa Rica. I Canada finnes de ved Peace River, noe som gjør dem til de nordligste slangene i Nord-Amerika. Det er også rapportert om strømpebåndsnoker fra Alaska, men det er antakelig feil.

Navnet viser til de langsgående stripene i rødt, gult, blått, oransje eller hvit som de har på ryggen. De er som regel kortere enn 60&nbsp;cm, men *T. gigas* kan bli 160&nbsp;cm. Strømpebåndsnokene finnes i alle naturtyper innenfor det store utbredelsesområdet, og er også vanlige i bebygde områder. De nordlige artene er kjent for at hundrevis av individer samles om høsten for å gå i dvale på felles overvintringssteder. Strømpebåndsnokene er ovovivipare; det vil si at eggene beholdes i kroppen til klekking, slik at de føder levende unger. 

Antall arter varierer i de ulike oversiktene, og det er også beskrevet en mengde underarter. Avgrensingen mot *[[Nerodia]]* er uklar, og noen arter flyttes mellom de to slektene i ulike verker.

## Eksterne lenker
* 
* Nederlandsk side med mange bilder 
* Anapsid.org: Garter Snakes
* Flere bilder av ''Thamnophis proximus rutiloris''
* Thamnophis.com – Garter Snake forum 
* The Garter Snake Page
* Plains Garter Snake - ''Thamnophis radix''
* Eastern Garter Snake - ''Thamnophis sirtalis'' 
* Amphibians and Reptiles of Alaska – Enigmatics, Potentials, and Escapees  Om rapportene fra Alaska
Molandsbakken

**Molandsbakken** er en hoppbakke i Vegårshei kommune i Aust-Agder. Bakken ble bygd i 1993 til NM normalbakke 1994, og er blant annet blitt brukt til norgescuprenn. Molandsbakken har K-punkt 90 meter og bakkestørrelse 94 meter. Bakkerekorden er 99,5 meter, satt av Fredrik Bjerkeengen i norgescupen 23. januar 2010. Bakken er eid av Vegårshei Ski- og Aktivitetssenter.

I oktober 2011 ble Molandsbakken stengt, etter at det ble oppdaget råte og sig i tårnkonstruksjonen og vridninger i materialet.

## NM, spesielt hopp

## Kilder
*Skisprungschanzen-Archiv: Vegårshei


## Eksterne lenker
* Idrettsanlegg.no: Molandsbakken
Naka (elv)

**Naka** (那珂川, *Naka-gawa*) er en elv på østre Honshū i Japan, og ei av de mektigste i denne delen av landet. Den renner gjennom prefekturene Tochigi og Ibaraki og munner ut i Stillehavet ved storbyen Mito. Det er mer enn 50 arter fisk i elva, inkludert stillehavslaks, ayu og sild. Elva har en lengde på 150&nbsp;km og et nedslagsfelt på  som drenerer nordre Tochigi prefektur. Den har sitt utspring ved Nasu-dake i Nikkō nasjonalpark.

***Sabi*** eller *Sabigawa* er ei sideelv til Naka, som renner sammen med ***Hoki*** og er betydelig utbygd. Her ligger Sabigawa-demningen som er en 104 m høy gravitasjonsdam, og gir kraft til Shiobara vannkraftverk med 1 050 MW effekt. Vannkraftverket baserer seg på et øvre reservoar på 11 mill. m³ ved Shiobara i Hoki-elva, og på Sabigawa-reservoaret lengre øst som nedre reservoar, med volum inntil 10,5 mill. m³.

## Eksterne lenker
*
Noumena

**Noumena** er et melodisk death metal-band fra Etseri i Finland som ble opprettet i 1998. Betydningen av navnet Noumena kommer fra det filosofiske begrepet Immanuel Kant brukte.

## Historie
Sommeren 1999 fikk Noumena platekontrakt med et singaporsk selskap etter en god del konserter og to demoer. Debutalbumet ble spilt inn høsten like etter i Astia-studio. Albumet kom aldri ut ettersom selskapet gikk konkurs. Jakten på et nytt selskap fortsatte samtidig som Noumena fortsatte med musikken sin og lagde en ny demo våren 2001. 

Demoen fikk gode tilbakemeldinger og høsten samme året fikk de kontrakt med Australian label Catharsis Records som gav ut albumet Noumena spilte inn 2 år før i Astia-studio og noen andre sanger fra 1999 og 2001. Demoen fikk navnet *«Pride/fall»* og kom ut i august 2002. Etter noen år med stillhet gav Noumena ut en 4-spors demo som hadde stor suksess.

## Medlemmer
*Vokal: Antti Haapanen
*Gitar: Tukka Tuomela og Ville Lamminaho
*Bass: Hannu Savolainen
*Trommer: Ilkka Unnbom

## Eksterne lenker
* 
*
Jean de Reszke

**Jean de Reszke**, egentlig **Jan Mieczysław Reske** (født 14. januar 1850 i Warszawa, død 3. april 1925 i Nice) var en polsk tenor og pianist som for det meste virket i Frankrike. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Begge hans foreldre var velsituerte polakker; faren var statsembedsmann og moren en kapabel amatørsagerinne. Deres hjem var anerkjent som yndet tilhold for musikkelskere. 

Han sang som gutt i katedralen i Warszawa og studerte senere jus ved byens universitet, men etter få år sluttet han med jusen og begynte ved konsrebatoriet i Warszawa under den italienske tenoren Francesco Ciaffei, som øvdre ham opp som baryton. 

Da han var 19 besøkte Jean og faren Italia. I Venezia ovevar han en forestilling hvori den italienske baryton Antonio Cotogni sang. Cotognis sang gjorde dypt inntrykk på den unge de Reszke, og begynte å følge etter hvorhen han sang, —London, St. Petersburg, etc. Han lærte også under Cotogni.

### Operasanger
Reszke utdannet seg til sanger i Italia og debuterte i 1874 i Venezia som Alfonso i *[[Leonora]]*. Han kalte seg da **Jan de Reschi** (senere forandret han navnet til **Jean de Reszke**).  Etter det opptrådte han i flere år i Paris og London. Under fortsatte sangstudier endret han sin barytonrøst til en glansfull tenor. Reszke var 1885-89 ansatt ved operan i Paris. Siden optrådte han i mange år som gjest der og i London, og også i  St. Petersburg. I årene 1893-99 var han hvert år i New York og sang på Metropolitan-operaen. Han ble hyllet som sin tids fremste operatenor, en virkelig sangkunstner.

I 1904 tok han avskjed fra scenen og virket siden som sanglærer i Paris.

En av hans studenter var alten og mezzosopranen *Sara Jane Layton Walker*, som senere ble kjent som Mme. Charles Cahier.

Hans bror Édouard de Reszke (1853–1917) hadde suksess som bass, og søsteren Joséphine de Reszke (1855–1891) som sopran.

## Fremste rolletolkninger
Blant hans roller merkes Raoul i *[[Hugenottene]]*, Profeten, Vasco da Gama i "*Afrikanerinnen*", Romeo, Faust, Cid, Radamés i "Aida", Otello, Pajazzo samt Wagnerrollene Tannhäuser, Lohengrin, Walther von Stolzing, Siegfried og Tristan

## Referanser


## Kilder
* Artikkel om Jean de Reszke i Ugglan
* Artikkel om Jean De Reszke i Encyclopaedia Britannica (1911)
Aaktjalk

**Aaktjalk** er en eiendommelig skipstype for den innlandske sjøtrafikken i den nedre Rhinen fra begynnelsen på 1800-tallet fram til 1960-årene. Denne skipstypen var et blandingsresultat mellom forskjellige skipstyper, den seilførende lekteren aak på elvene og det kystfarende fraktfartøyet tjalk med lite dypgang. Den nye skipstypen har den butte og flate baugen fra aaken og den vertikale akterstavnen fra tjalken.

Tjalk som et seilskip som også kunne dra oppover elvene som Rhinen, betegnes som *«kromsteven»* ved å ha kurvede ripebord på akterstavnen med stevnror. Som på tjalken har aaktjalken innesvingende ripebord, dekk som et 22 meter langt fartøy med bredde på 4,3 meter og senkekjøl montert på lessiden som et sidesverd. Dette senkes ned i vannet for å hindre avdrift under seilet ettersom skipet er flatbunnet.

De siste aaktjalkene som ble brukt som fraktfartøyer fram til 1960-årene, var bygd i jern eller stål med motordrift som erstattet riggingen på en mast med gaffelseil.

## Litteratur
* Aak to Zumbra, A dictionary of the World`s Watercraft, Basil Greenhill, 2000 ISBN 0-917376-46-3
Øistein Aagesen

**Øistein Aagesen** (født 12. juni 1953) er en norsk næringslivsmann. Han var administrerende direktør i Statskog fra 2005 til 2016. 

Aagesen er utdannet sivilingeniør fra NTNU. Han arbeidet siden som plassjef i Nexans og organisasjonsdirektør i Fjord Seafood. I 2002 ble han assisterende direktør i Statskog, før han ble toppleder samme sted i 2005.

## Referanser
Aalsmeerse punter

**Aalsmeerse punter** er en mindre flatbunnet og spissgattet bruksbåt på 5,5 til 7 meters lengde og 1,5 meters bredde. Den har en 0,45 meters dypgang utstyrt med en eller to sidesverd som senkes ned i vannet og en mast for luggerseil eller spriseil. Masten som står forut mot baugen har et lite dekk liksom akterstavnen, midtskips er båten åpent. Ripebordet langs båtskroget er innesvingende med unntak av for- og akterstevnene. Stevnroren på denne båten blir bred under vannlinjen, fra stevnroren går rorkulten gjennom en spalte i det øverste bordet.

Denne varianten av punteren var brukt av den lokale befolkningen i Aalsmeer sørvest for Amsterdam på de grunne innsjøene i det store området Randstad. Meget få har blitt bevart som en påminnelse om tiden disse spissgattede punterbåtene var brukt i Nederland. Punteren i Nederland var mindre bruksbåter med seil, åre og stake for å ta seg over grunne farvann for fiskeri, men også for mindre ærender og transport.

## Se også
* Punter

## Litteratur
* Aak to Zumbra, A dictionary of the World`s Watercraft, Basil Greenhill, 2000 ISBN 0-917376-46-3
The Itals

**The Itals** er en jamaicansk reggaegruppe. Rastafarianerne bruker uttrykket i-tal når noe er rent og naturlig, uten i-tal vil man simpelthen ikke overleve. Dette er både gruppens navn og budskap. The i-tals regnes som en av de mest suksessrike roots reggaebandene. Gruppen besto opprinnelig av Keith Porter, Ronnie Davis og Lloyd Ricketts, som senere ble skiftet ut med Davis Isaac. Medlemmene av the Itals holder til på landsbygda, Westmoreland, Jamaica og er selvforsynt med alt de trenger.

Gruppen the Itals ble dannet av Ronnie Davis. Ronnie Davis og Keith Porter hadde sunget som en duo på et par singler på starten av 1970-tallet, og Keith ble fort gruppas andre medlem. Når en venn av dem begge, Lloyd Ricketts, ble et fullverdig medlem ble de en trio. Det var det Davis hadde håpet på fra starten av. I 1976 kom the Itals med sin første utgivelse sammen, «In A Dis A Time». Singelen gikk rett til topps på Jamaica og er fortsatt en av the Itals mest kjente sanger. The Itals ble inspirert av suksessen i 1976 og leverte flere sterke roots reggae singler opp gjennom 1970-tallet. Blamt andre «Don't Wake the Lion», «Brutal» og «Temptation» endte alle svært høyt på jamaicanske hitlister. 

The Itals produserte mange reggaelåter som gikk rett inn på hitlistene på 1970-tallet, og signerte med det amerikanske Nighthawk Records i 1981. Året etter kom de Itals med sitt debutalbum. Albumet «Brutal Out Deh» inneholder flere av 1970-tallets storslagere. I 1983 dro the Itals på sin første turne i USA, og allerede året etter kom deres andre album «Give Me Power», som gikk helt til topps på CMJ's reggae ranking. I året 1985 var the Itals blant de hundre beste artistene i verden ifølge «Pollstar Magazine».

I 1985 ble the Itals nominert til Grammypris for beste reggaealbum med albumet «Rasta Philosophy» som ble utgitt tidligere samme år. Dette var the Itals tredje album. Tre år senere, 1988, utga the Itals gjennom Nighthawk Records sitt fjerde album, «Cool and Dread». Nok en gang beviste the Itals at de abselutt er en av Jamaicas mest suksessrike roots reggaeband. 

I 1995 ble the Itals omgjort til en duo da grunnlegeren, Ronnie Davies, forlot gruppa for å starte et nytt band. Men allerede i 1997 ble Keith Porters datter, Suan Porter, the Itals tredje medlem. De var nok en gang en trio. Gruppa regnes som en av Jamaicas ypperste roots reggaeband og har i de senere dager gitt ut albumene «Modern Age»" i 1998, «Mi Livity» i 2003 og «Let Dem Talk» i 2009.

The Itals er i høyeste grad aktive som reggaeband. Gruppa har spilt i over 15 nasjoner og har turnert spesielt mye i Nord-Amerika.

## Diskografi
* Brutal Out Deh      (1982)
* Give Me Power       (1984)
* Rasta Philosophy    (1985)
* Early Recordings    (1987)
* Cool and Dread      (1988)
* Modern Age          (1998)
* Mi Livity           (2003)
* Let Dem Talk        (2009)

## Eksterne lenker
*
Pentre Ifan

**Pentre Ifan** er navnet på et oldtidsgods i det verdslig sognet Nevern i nordlige Pembrokeshire i vestlige Wales. Der finnes det største og beste bevarte neolittiske dysse i Wales.

## Historie
Dyssen er datert til rundt 3 500 år f.Kr. og ble benyttet som en felles gravplass. De eksisterende steinene danner portalen og hovedkammeret av graven som opprinnelig var blitt dekket av en stor stein- og jordhaug som var rundt 36 meter lang. En del av steinene har blitt spredt, men minst syv av dem sto fortsatt på deres opprinnelige posisjon. Den øverste dekksteinen er 5,1 meter lang og er beregnet til å veie rundt 16 tonn. Den er delikat støttet av smale ender av tre rette steiner. Fasaden som har omgitt portalen ble bygget med forsiktig konstruksjon av en vegg med steinfylling.

Dyssen er eid og ble tatt vare på av Cadw, det walisiske byrå for historiske monumenter. Stedet er godt vedlikeholdt og det er gratis å besøke det. Det er lokalisert rundt 6&nbsp;km med veg fra Newport og 17&nbsp;km fra Cardigan.


Fil:DMPentreIfanSide.JPG|Pentre Ifan-dyssen fra siden
Fil:DMPentreIfanFront.JPG|Utsikt mot portalen
Fil:PentreIfanRecon.jpg|En mulig rekonstruksjon


## Referanser


## Eksterne lenker
*  Pentre Ifan – Some Place Different, et annerledes sted
*  www.geograph.co.uk : foto av Pentre Ifan og området rundt
*  The best preserved megalithic site in Wales – Extrageographic, det best bevarte megalittiske sted i Wales
Den sveitsiske storlosje for kvinner

**Den sveitsiske storlosje for kvinner** (tysk: *Schweizerische Frauen-Grossloge*, fransk: *Grande Loge Féminine de Suisse*, italiensk: *Gran Loggia Femminile di Svizzera*, engelsk: *Women's Grand Lodge of Switzerland*) er en frimurerorden med hovedsete i Genève som ble grunnlagt i 1976. Storlosjen består idag av 20 frimurerlosjer for kvinner, har omkring 350 medlemmer, og er tilsluttet C.L.I.M.A.F.C.

Storlosjens ulike losjer benytter fire ulike språk, og praktiserer forskjellige ritualer. Fire av losjene er tysk-språklige, 13 er fransk-språklige, to er italiensk-språklige og én losje benytter engelsk som arbeidsspråk.

## Eksterne lenker
* Storlosjens hjemmeside