open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
SEFRAK

**SEFRAK** er et landsdekkende register over eldre bygninger og andre kulturminner i Norge. Navnet er en forkortelse for *SEkretariatet For Registrering Av faste Kulturminner*, som var navnet på den institusjonen som påbegynte arbeidet med registeret. Registreringen ble avsluttet tidlig på 1990-tallet, og det er kommunene og fylkeskommunene som har ansvar for  bygningene i SEFRAK-registeret.

Registeret ble bygd opp gjennom et stort anlagt feltarbeid i åra 1975 til 1995. Alle bygninger fra før år 1900 ble registrert, foruten ruiner og en del andre kulturminner. I Finnmark ble grensa for innføring i registeret satt til året 1945. Alle objekter ble kartfesta, oppmålt og fotografert. I dag inneholder SEFRAK ca. 500 000 objekter, hvorav nesten 400 000 er bygninger som fortsatt står. Skjemamaterialet fra feltarbeidet oppbevares hos fylkeskommunene, mens det meste av fotomaterialet er overført til Nasjonalbiblioteket i Mo i Rana. Stedfestingskoordinater er lagt inn i GAB og en begrenset del av tekstinformasjonen er lagt inn i matrikkelen.

Det at et hus er registrert i SEFRAK gir det ikke automatisk vernesstatus, og legger heller ikke spesifikke restriksjoner på hva som kan gjøres med det. SEFRAK-registerert sier ikke noe om objektenes verneverdi. På den annen side kan også objekter som *ikke* er registrert SEFRAK ha verneverdi. Kulturminner fra før 1537 er automatisk freda gjennom kulturminneloven; for nyere objekter med nasjonal kulturminneverdi kan det gjøres fredningsvedtak i hvert enkelt tilfelle. Kommunene kan gjennom sin arealplanlegging regulere kulturminner av lokal, regional eller nasjonal verdi til hensynssone bevaring.

I 2000 startet Riksantikvaren sitt overvåkingsprogram "Gamle hus da og nå". Overvåkingsprogrammet har som mål å kartlegge tapsutviklingen og endringer for SEFRAK-registrerte bygninger og årsaker til dette. 18 kommuner overvåkes over en tidsperiode av fem år. I 2010 begynte det tredje omdrev, slik at de utvalgte kommunene kontrolleres nå for tredje gang.

Kulturminnene i SEFRAK fordelte seg slik på fylkene:
*Østfold: 19 023
*Akershus: 23 700
*Oslo: 10 586
*Hedmark: 51 152
*Oppland: 42 194
*Buskerud: 38 683
*Vestfold: 17 541
*Telemark: 25 161
*Aust-Agder: 20 946
*Vest-Agder: 23 296
*Rogaland: 18 792
*Hordaland: 46 265
*Sogn og Fjordane: 32 134
*Møre og Romsdal: 43 749
*Sør-Trøndelag: 24 314
*Nord-Trøndelag: 11 927
*Nordland: 22 424
*Troms: 16 401
*Finnmark: 5 204
*I alt: 493 492

## Eksterne lenker

* Miljøstatus i Norge, nasjonale miljømål: Årlig tap av SEFRAK-bygninger
* Se kart over SEFRAK-registrerte bygninger på Miljøstatus i Norge
* Se Riksantikvarens Vitenarkiv for rapporter fra overvåkingsprogrammet "Gamle hus da og nå"
Korslund

**Korslund** kan være flere ting:

* Et gårdsnavn i Langset sogn i Eidsvoll kommune i Akershus. Gården er første gang nevnt i 1593 ("Korßlund"), men den er trolig langt eldre. Hvis forleddet i navnet sikter til et kristent kors er gårdsnavnet helst dannet i katolsk middelalder før Svartedauen (1000–1350). I middelalderen fantes det langs veiene en rekke bønnekors, og et slikt kan vel også ha stått her (selv om dette ikke er belagt i noen kilder). Etterleddet er *lund* m 'skog'.

* Flere småbruk på Østlandet har også navnet *Korslund*, men alle disse er trolig yngre oppkallinger etter gården Korslund i Eidsvoll.

* Et familienavn i Norge (199 personer har dette navnet pr 1.1.2006). Enten direkte etter gårdsnavnet *Korslund* i Eidsvoll kommune, eller eventuelt etter yngre oppkallingsnavn på småbruk andre steder på Østlandet.
Liuva II

**Liuva II**, den unge sønnen til Reccared I (født 583, død 603), var vestgoternes konge i Hispania fra 601 til 603. Han etterfulgte Reccared bare atten år gammel.

Våren 602 fikk Witterik, en av konspiratørene med Sunna de Mérida for å reetablere arianisme i 589, kommandoen over hæren for å slå tilbake bysantinerne. Fra sin maktposisjon omga han seg med folk han stolte på. Da tiden kom for å slå tilbake bysantinerne, brukte Witterik sine tropper i stedet mot kongen våren 603. Han invaderte det kongelige slott og avsatte den unge kongen, han stolte på støtte fra fraksjonen med adelsmenn som opponerte mot Liuvigild-dynastiet. Witterik skar av kongens høyre hånd og fordømte og henrettet ham sommeren 603. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Morten Søgård

**Morten Søgård** (født 1956) er en norsk tidligere curlingspiller. I 1988 var han med på laget som vant både VM i curling i Lausanne, Sveits, og curlingkonkurransen under OL 1988 i Calgary, Canada. Curling var demonstrasjonsgren i 1988, og curlinglaget vant den eneste norske gullmedaljen under disse olympiske vinterblekene.

Søgård er utdannet Handelsøkonom og har jobbet innenfor IT-bransjen i Norge og i Norden. Han har internasjonal erfaring og har hatt en rekke lederstillinger i CSC, PMSC, og Computas, samt forsikringsbransjen. Han har også jobbet som salgs- og markedsdirektør i ErgoGroup, og er nå konserndirektør i EVRY (tidligere ErgoGroup og EDB Business Partner), evry.com.

Søgård er født i Brumunddal i Norge, men har bodd i Oslo siden han var 20 år. Han la opp den aktive curlingkarrieren i 1990 da han fikk en sønn. Morten Søgård ble i 2012 valgt til President i Norges Curlingforbund.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dean Windass

**Dean Windass** (født 1. april 1969 i Hull, England) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han var angrepsspiller og har spilt for flere engelske klubber og en skotsk klubb.

## Biografi
Ble som ung vraket fra Hulls aldersbestemte lag og tok i stedet opp en karriere som murerlærling. Han spilte for North Ferriby fra august 1990 og fram til oktober 1991 da Hull City ga han en profesjonell kontrakt. I denne klubben spilte han over 150 ligakamper i løpet av fire år før han ble solgt til den skotske klubben Aberdeen for £700&nbsp;000 den 1. desember 1995. Her ble han værende i to og et halvt år før Oxford kjøpte han for £475&nbsp;000 foran 1998/99 sesongen.

Etter 15 ligamål på 33 ligakamper ble han kjøpt av Bradford for £950 000 i mars 1999 og her spilte han fram 2001. Da kjøpte Middlesbrough han for £600&nbsp;000. Denne klubben spilte han for i nesten to sesonger, men var i løpet av denne perioden på lån til både Sheffield United og Sheffield Wednesday. I januar 2003 gikk han gratis til Sheffield United, mens han sommeren samme året gikk gratis til Bradford City.

I 2007 gikk han tilbake til Hull, først på lån, senere på en fast kontrakt. Han bidro sterkt til lagets gode sesong, og bidro til at de klart play-off for opprykk. 24. mai 2008 ble Hull klare for Premier League etter seier 1-0 i playoff-finalen mot Bristol City. Windass ble matchvinner i sin første og sannsynligvis siste kamp på Wembley, med en spektakulær volley etter 38 minutter. Dette er aller første gang Hull er i den øverste divisjonen i England.
Har våren 2010 rykket ned til NPower championship igjen...

## Karriere som spiller

## Meritter
* Toppscorer, sammen med Stuart Elliott, med 27 ligamål i Football League One i 2004/05 sesongen.  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Paddy Kenny

**Paddy Kenny** (født 17. mai 1978 i Halifax i Yorkshire i England) er en irsk fotballkeeper som blant annet har spilt for Leeds United.

Karrieren begynte han i Bradford Park Avenue, hvor han ble hentet opp i ligasystemet til Bury. I Bury var sjansene få til å begynne med, grunnet storspillet til Dean Kiely. Da Kiely imidlertid ble solgt videre til Charlton for en million pund, ble Kenny gitt tillit som sisteskanse av manager Neil Warnock. Etter sesongen 2001/02 rykket Bury ned fra daværende Division Two og Warnock var raskt ute og hentet sin gamle keeper til klubben han nå var manager i, Sheffield United. I United hadde Kenny æren å ta opp arven etter den gamle legenden Simon Tracey, og han debuterte allerede i første ligakamp, på Highfield Road mot Coventry (tap 2-1). Siden den gang har Kenny vært Blades' udiskutable førstevalg i mål og spilt når han har vært skadefri. Hans eneste lille periode ute av laget kom høsten 2003 da han ble skadet under en kamp mot Crystal Palace på Selhurst Park. I hans sted agerte denne høsten Paul Gerrard før Kenny kom tilbake i desember. Kenny var fremdeles fast sisteskanse i Blades' opprykkssesong 2005/06.

27. februar 2008 var Paddy Kenny uheldig og skapte et selvmål i 8-delsfinalen mot Middlesbrough FC som sendte Sheffield United ut av den engelske cupen.

Til tross for at han ble tilbudt en forlenget avtale av Sheffield United, valgte Kenny å signere en tre års kontakt for ex boss Neil Warnock's lag Queens Park Rangers i juni 2010. Selv om Sheffield United ikke ønsket å selge ham, så brukte Kenny en klausul som hadde blitt satt inn i kontrakten hans som tillater ham å forlate klubben når noen la £ 750 000 på bordet. Warnock valgte Kenny som førstekeeper fremfor Radek Cerny, og holdt nullen i sine tre første kamper i Championship med en 4-0 seier over Barnsley, 3-0 seier over sin tidligere klubb Sheffield United og en 2 – 0 seier over Scunthorpe.  Ble kåret til både spillernes og fansens *player of the season*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Adam Alsing

**Rolf Adam Engelbrekt Alsing**, kjent som **Adam Alsing**, (født 12. oktober 1968 i Karlstad i Värmland i Sverige, død 15. april 2020) var en svensk TV-programleder.

Alsing var kjent som programleder for den svenske utgaven av *[[Big Brother]]* fra 2000 til 2004, samt to sesonger av den norsksvenske samproduksjonen av serien sammen med Brita Møystad Engseth i 2005 og Pia Lykke i 2014. Han har dessuten hatt sitt eget talkshow, *Adam*, samt ledet reality-TV-serien *Masterplan*.

På slutten av sitt liv var Alsing programleder for *[[Jeopardy!]]* på TV4, samtidig som han sammen med Gry Forsell var programleder for morgenprogrammet *Äntligen morgon* på radiokanalen Mixmegapol.

Alsing var bosatt i Bromma i Stockholm med kone og to barn.

Han døde i 2020 av covid-19.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Elmar Mäder

**Elmar Theodor Mäder** (født 28. juli 1963 i Henau) var kommandant for Sveitsergarden fra 2002 til 2008.

## Bakgrunn
Han er oppvokst i Zuzwil i kantonen St. Gallen, og har tre brødre og en søster. Hans foreldre, Theo og Katharina Mäder, drev en forretning som solgte slakteriutstyr. Han gikk på primærskolen i Zuzwil, sekundærskolen i Wil og deretter kantonskolen i Sankt Gallen, og studerte jus ved Université de Fribourg. Han avsluttet studiet med lisensiatgrad i *begge rettene* (verdslig og kirkelig). Deretter arbeidet han som rettsskriver og fra 1992 som selvstendig rådgiver med vekt på skatterådgivning, revisjon og konsolidering av finansselskaper.

## Sveitsergarden
Han meldte seg til Sveitsergarden i 1998, og ble 2. juni 1998 utnevnt til visekommandant for garden av pave Johannes Paul II. I 2002 ble han gardens 33. kommandant, en posisjon han beholdt til 2008. Han gikk da over i privat virksomhet.

I 2014 uttalte han til ukebladet «Schweiz am Sonntag» at det fantes et nettverk av homofile prester i Vatikanet, og at han var sikker på at disse ville ende opp med å utgjøre et sant hemmelig samfunn som ville greie å true pavens sikkerhet.

Han er gift og har fire barn. Han er medlem av Helvetia Romana i SchwStV og K.A.V. Capitolina Rom i CV.

## Utmerkelser
* Komtur med stjerne av den hellige Gregor den stores orden
* Komtur av den hellige pave Silvesters orden
* Æresridder med sølvstjerne av Sacro Militare Ordine di San Giorgio.
* Ridder av den hellige grav i Jerusalem
* Gentiluomo di Sua Santità (for resten av livet)

## Referanser
Paramnesi

**Paramnesi** er falsk hukommelse eller feil vurdering av virkeligheten. 

## Se også
* Deja vu, følelsen å ha opplevd noe før som en opplever for første gang
* Amnesi, hukommelsestap
* Falske minner
Frode

**Frode** (fra norrøn **Fróðr**) er et mannsnavn vanligvis brukt i Norge og Danmark. I norrønt var navnet identisk med adjektivet *fróði* som betyr «klok, lærd, vis», og det ble brukt både som tilnavn og mannsnavn.

## Forekomster av navnet

En dansk sagnkonge hadde navnet *Fróði*. Etter dette fikk man kenningene *Fróða mjo̡ll* (Frodes mel = gull) og *Fróða friðr* (Frodefreden = lang og fast fredsperiode).

Varianten *Frodo* (brukt av forfatteren J.R.R. Tolkien til en av heltene i verket Ringenes herre, Frodo Lommelun) er en latinisert form av navnet *Fróði*.

Etter svartedauden var navnet Frode svært lite brukt i Norge. Det ble imidlertid «gjenopplivet» omkring 1890, og mellom 1972&ndash;1977 var Frode blant de ti mest populære mannsnavnet i Norge. Ved utløpet av 2005 er det 11 448 menn i Norge som har Frode som første eller eneste personnavn, og dette gjør det til det femtiende mest brukte mannsnavnet i Norge.

Navnedag er den 18. februar.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til navnet Frode i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.

## Kjente navnebærere
* Frode Alnæs
* Frode Andresen
* Frode Barth
* Frode Birkeland
* Frode Bjørnevik
* Frode Estil
* Frode Fjellheim
* Frode Gjerstad
* Frode Grodås
* Frode Grytten
* Frode Hagen
* Frode Haltli
* Frode Haugen
* Frode Helland
* Frode J. Strømnes
* Frode Johnsen
* Frode Kippe
* Frode Kyvåg
* Frode Lafton
* Frode Mikaelsen
* Frode Nyeng
* Frode Nymo
* Frode Olsen
* Frode Rinnan
* Frode Rønli
* Frode Rønning
* Frode Stang
* Frode Svartdal
* Frode Thingnæs
* Frode Thuen
* Frode Viken
* Frode Øverli

## Annet
* Tur- og parkområdet Frodeåsen rett nord for Tønsberg by i Vestfold er oppkalt etter sagnkongen Frode.

## Referanser


## Eksterne lenker
* SSBs topp 10 mannsanavn i Norge
* SSBs liste over 100 meste bruke mannsnavn i norge
*
Grumman HU-16 Albatross

:*For det britiske passasjerfly, Albatross fra 1939 se: [[de Havilland DH 91 Albatross]]*

**Grumman HU-16 Albatross**, er et amerikansk to-motors amfibiefly med stjernemotorer produsert av Grumman. Flyet ble opprinnelig benevnt som **SA-16**. Det fikk navnet HU-16 Albatross i 1962. Albatross ble hovedsakelig benyttet som søk- og redningsfly.

Flyet har vært  brukt i det norske Luftforsvaret

## Spesifikasjoner (G64)

* **Besetning:** 2, pilot og co-pilot.
* **Kapasitet :** Max 30 passasjerer
* **Lengde:** 19,16 m
* **Vingespenn** 24,4 m
* **Høyde:** 7,8 m
* **Vingeflate:** 82 m²
* **Vekt, tom:**  9070 kg
* **Max takeoff-vekt:** 15&nbsp;000 kg
* **Brennstoffkapasitet** 4&nbsp;000 l, plus 1&nbsp;100 l i drop-tanker

**Sammenlignbare fly:**
* Consolidated PBY Catalina
* Grumman G-73 Mallard

## Brukt av flyvåpen
* Argentina, Brasil, Canada, Chile, Colombia, Filippinene, Hellas, Island, Indonesia, Italia, Japan, Malaysia, Mexico, Norge, Pakistan, Peru, Portugal, Spania, Taiwan, Thailand, Tyskland, Forente stater (Air Force, Coast Guard, Navy), Venezuela. 
## Albatross i Luftforsvaret
Da Luftforsvaret  mot slutten av 1950-tallet ønsket å bytte ut de velbrukte Catalina-flyene fra andre verdenskrig med nytt materiell, falt valget på Albatross.

330 skvadron og 333 skvadron ble tildelt ni fly hver. Disse var i tjeneste i Luftforsvaret fra  1961 til 1969, da de ble avløst av  P-3 Orion. Ettersom flyene var våpenhjelp fra USA, ble de levert tilbake til amerikanske myndigheter, som så leverte dem til Hellas (12 fly) og Spania (6 fly).

De norske flyene var av typen SHU-16B (G111).  Disse skilte seg fra de andre Albatrossene blant annet med en stor nese som huset en AN/APS88-radar og en MAD-bom i halen (Magnetic Anomaly Detector).  

Mannskapet var på seks; to piloter, navigatør/taktisk co-ordinator (tacco), maskinist, systemoperatør/radiooperatør og systemoperatør/ASW-operatør. Under styrbord vinge hadde den et kraftig søkelys som ble styrt av en stikke hos annenflygeren.  Flyet hadde to stasjoner for bevæpning (raketter, dypvannsbomber, torpedoer) eller ekstra drivstofftanker under hver av vingene.

## Eksterne lenker
* Grumman HU-16 Albatross´ historie inkludert varianter.
* HU-16 i norske farger
Magnus Poulsson

**Magnus Poulsson** (født 14. juli 1881 i Drammen, død 18. mars 1958 i Asker) var en norsk arkitekt. 

Som barn bodde Poulsson i Drammen, men familien flyttet til Frogner i Oslo da han var 13. Han utdannet seg under Herman Major Schirmer på Den kongelige tegneskole i Christiania og ble så opptatt av Gudbransdalens tradisjonelle byggverk at gårder og treverk kom til å inspirere ham resten av livet. Deretter utdannet han seg videre ved Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm, og samarbeidet i fire år med den svenske arkitekten Carl Westman. Poulsson kalte Westman og Gerhard Munthe sine viktigste læremestere. 

Han var en av de ledende innen den arkitektgenerasjon som gjenskapte en norsk bygningstradisjon basert på folkelig, norsk trearkitektur. Poulssons arbeider omfatter blant annet privatboliger, kirker og interiører. Han er mest berømt for å ha tegnet Oslo rådhus (1933–50) og Telegrafbygningen i Oslo (1916–24) sammen med hybelsamboeren Arnstein Arneberg, i en symbiose han kalte et «blyantenes og viskelærets ekteskap». Hans virkelige ekteskap var med Anna Bache-Wiig, og så glad var han i å skrive og deklamere dikt at hans foreldre følte de måtte advare hans kommende svigerforeldre: «Av mine sønner er Magnus den jeg har minst forhåpninger til,» sa hans far. 

Han er også kjent for Bærum rådhus i Sandvika (1925 og 1958), KNA-hotellet i Oslo (1931), Eysteinkirka på Hjerkinn (Dovre) og Haslumseter kapell i Bærumsmarka. Blant hans øvrige arbeider kan nevnes Lille Tøyen hageby i Oslo (1918), hovedverket DFDS-gården i Karl Johans gate 1 i nybarokk i Oslo (1917), restauranten på Norsk Folkemuseum (1917), Høyres Hus i Oslo, Framgården i Oslo, Toresplassen i Hole kommune (1934), Lysebu ved Oslo (1951 og 1956), Gravberget kirke (1956), samt flere kirker, gårdsanlegg og villaer.

Poulsson var formann i Fortidsminneforeningen 1917-1930 og formann i tilsynskomiteen for Nidarosdomen fra 1931, medlem av Den antikvariske bygningsnemnd. Han var en av de første mottakerne av St. Hallvardsmedaljen i 1956. Nidaros domkirkes gullmedalje 1951.

Poulsson fikk Sundts premie i 1916 for villaen i Frederik Stangs gate 16 i Oslo og Houens fonds diplom i 1925 og 1930 for henholdsvis DFDS-gården samme sted og Bærum rådhus i Sandvika. Han ble æresmedlem av Dansk akad. Arkitektforening 1950, medlem av *Svenska kgl. Academien for de Fria Konstnerna* 1950, og for sitt arbeid som utførende arkitekt ved reisingen av Oslo Rådhus ble han i 1950 tildelt utmerkelsen Kommandør av St. Olavs Orden.

Han var far til arkitektene Esben Poulsson og Anton Poulsson.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* Verk av Magnus Poulsson på nasjonalmuseet.no
* Magnus Poulsson av Geir Tandberg Steigan fra Artemisia
* Magnus Poulsson fra Norsk biografisk leksikon
Den Constitutionelle

***Den Constitutionelle*** var en norsk dagsavis i perioden 1836&ndash;47.

*Den Constitutionelle* ble grunnlagt av den danskfødte bokhandleren Johan Dahl med juristene Carl Fougstad, U. A. Motzfeldt og A. M. Schweigaard som de første redaktørene. Fougstad trakk seg ut av redaksjonen etter ett år.

Bladet fikk betydning som et politisk og litterært organ, særlig for den kretsen som sluttet seg om Welhaven i dennes kamp mot patriotene med Wergeland i spissen. Det er derfor en verdifull kilde for studiet av brytningene som Welhavens dikt *[[Norges Dæmring]]* fremkalte («Dæmringsfeiden»), samt for de politiske kampene mellom stortingsopposisjonen innledet i 1833 og «Intelligenspartiet», som ble forsvart av *Den Constitutionelle*. På folkemunne ble avisen gjerne kalt «Nella».

Henrik Wergeland skrev i 1839 «Nissespillet» *Den Konstitutionelle*, som et innlegg i debatten om avisa. Karakteren «dr. Motziuz» er en karikatur av Motzfeldt som da var redaktør. Wergeland refererer ellers til avisa i flere av sine satirer.

Camilla Collett debuterte i 1842 som forfatter i *Den Constitutionelle* med essayet "Nogle Srikketøisbetragtninger".

Fra september 1841 til juli 1846 sto dikteren Andreas Munch for redaksjonen. Dette kostet ham i 1845 den lille posten han hadde som kopist i Finansdepartementet, som straff for noen artikler i bladet. Hans overordnede mislikte artiklene, som ikke var skrevet av Munch selv. Juli 1846 ble det overtatt av den ivrige skandinaven G. A. Krogh, men hadde nå utspilt sin rolle, og i april 1847 ble det slått sammen med *[[Den norske Rigstidende]]*.

## Redaktører
* Ulrik Motzfeldt
* Carl Fougstad
* Anton Martin Schweigaard
* John Peter Collett
* Andreas Munch
* Georg Anton Krohg

## Medarbeidere
* Johan Sebastian Welhaven
* Frederik Stang
* Halfdan Kjerulf
* Bernhard Dunker
* Herman Foss

## Referanser


## Kilder
* *Salmonsens konversationsleksikon. Anden udgave*.
Aagot Didriksen

**Aagot Didriksen** (1874–1968) var en norsk skuespillerinne. 

Didriksen debuterte på Nationaltheatret i teatrets åpningssesong 1899, som Rakel i Bjørnsons *Over Ævne*. Hun hadde øvd inn rollen sammen med forfatteren i hans hjem på Aulestad. Blant andre større roller kan nevnes Agnes i *[[Brand]]*, Ella Rentheim i *[[Rosmersholm]]*, Bolette i *[[Fruen fra havet]]* og Ofelia i *[[Hamlet]]*. Hennes avskjed fra teatret i 1942 var også i et Bjørnsonstykke, nå spilte hun Kamma Riis i *Det ny system*. Ved pensjonsavgang hadde hun gestaltet over 150 roller. 

## Filmer i utvalg

* 1940 – *[[Tørres Snørtevold]]* («Fru Jessen»)
* 1937 – *[[Fant (film)|Fant]]*
* 1933 – *[[Vi som går kjøkkenveien (film)|Vi som går kjøkkenveien]]* («Laura»)
* 1931 – *[[Den store barnedåpen]]* («En frue»)

## Teaterroller (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bilder av Aagot Didriksen, Oslo Museum
Harald Krohg Stabell

**Harald Krohg Stabell** (født 23. desember 1874 i Strinda, død 9. februar 1963 i Trondheim) var en norsk maler og arkitekt.

Etter examen artium i 1893 fra Trondheim katedralskole, utdannet han seg som arkitekt ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt i 1897. Han var også flink til å male og hadde allerede debutert ved Høstutstillingen i Kristiania. Mellom 1897 og 1901 oppholdt han seg i London som elev ved flere kunstskoler ved siden av å arbeide som assistent ved et arkitektkontor. Stabell fordypet seg i japansk kunst, normannisk og keltisk ornamentikk. Han mottok impulser fra jugendstilen og kunstnererne James McNeill Whistler, Arthur Melville, Gaston la Tauch og Frank William Brangwyn. Stabells akvareller ble stilt ut ved Royal Society of British Artists og britiske anmeldere berømmet ham for sin selvstendighet ved utstillinger ved Royal Academy of Arts. 

Stabell var arkitekt under gjenreisningsarbeidet etter  bybrannen i Ålesund 1904. Han flyttet tilbake til Trondheim i 1910 og underviste ved det nystartede Norges tekniske høgskole (NTH) i frihåndstegning, figur- og akttegning.  Fra 1918 til 1945 var han ekstraordinær professor her. En av hans elever var den senere kjente kunstneren Inger Sitter.  

Som akvarellkunstner var Stabell en av de betydeligste man har hatt i Norge, og han har hatt stor betydning for senere generasjoner av kunstnere, spesielt i Trøndelag. Trondheim Kunstmuseum har kjøpt inn flere av hans arbeider. Nasjonalgalleriets innkjøpskomité kjøpte aldri inn noen av hans akvareller, og etter at de takket nei til en donasjon fra ham, besluttet Stabell selv i 1909 å aldri stille ut i Oslo. Han gjennomførte mange studiereiser, blant annet i Spania, Italia og i Norge. Videre tilbrakte han mye tid i England og Frankrike mellom 1919 og 1924. På 1920-tallet laget han flere portrett som nå befinner seg i Victoria and Albert Museum (V&A) i London. Stabell er internasjonalt ellers representert i samlingene til Nasjonalmuséet i Stockholm, British Museum i London, Prado i Madrid og Brooklyn Museum i New York.

## Referanser


## Litteratur
* Bjerke, Øyvind Storm (1986) «Harald Krohg Stabell». I: *Norsk kunstnerleksikon*, bind 4. ISBN 8200183238 (Les i fulltekst)
* Flor, Harald (flere utgaver) «Harald Stabell 1». I: *Norsk biografisk leksikon* (Les i fulltekst)
Olaf Willums

**Olaf Willums** (født 25. april 1886 i Porsgrunn, død 25. februar 1967 i Eidanger) var en norsk maler.

## Utdannelse og virke som kunstlærer
Han studerte ved Kunstakademiet under Halfdan Strøm og Christian Krohg 1912&ndash;13, ved Statens håndverks- og kunstindustriskole under Johan Nordhagen 1912&ndash;1918, og senere under Basil Schoukhaeff og André Lhote i Paris. Han var i en årrekke overlærer ved Statens håndverks- og kunstindustriskole.

## Dømt for landssvik
Willums var medlem av Nasjonal Samling under krigen og ble under landssvikoppgjøret dømt til 9 måneders fengsel og tap av stilling som overlærer.

## Kunstverk (utvalg)

### Draumkvedet-syklusen
Som telemarking var Olaf Willums inspirert av middelalderballaden Draumkvedet, og malte en serie på syv malerier inspirert av den. Porsgrunn kommune kjøpte maleriene på 1960-tallet, mot at kjøpesummen skulle bli benyttet til å opprette en allmennyttig stiftelse der avkastningen skulle benyttes til å kjøpe inn kunst til kommunal utsmykning. Per 2018 opplyste kommunen at den ønsket å gi bort maleriene.

## Bibliografi
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Olaf Willums i Hvem er hvem? (1930)
Witterik

**Witterik** (spansk *Witerico*) var vestgoternes konge i Hispania fra 603 til 610.

Våren 602 fikk Witterik, en av konspiratørene sammen med Sunna de Mérida som forsøkte å reetablere arianismen i 589, kommandoen over hæren for å slå tilbake bysantinerne. Fra denne maktposisjonen omsluttet han seg med fortrolige. Da tiden kom for å slå tilbake bysantinerne, brukte Witterik i stedet sine tropper til å slå til mot kongen våren 603. Da han invaderte det kongelige slott og avsatte den unge kongen, Liuva II, satset han på støtte fra en fraksjon adelsmenn som var i opposisjon til Liuvigilds dynasti. En stor fraksjon av den vestgotiske befolkningen kunne alltid stoles på i å motsette seg dynastisk styre. Witterik skar av kongens høyre hånd og fikk ham senere fordømt og henrettet sommeren 603.

Han tilbrakte tiden med å kjempe mot bysantinerne i sitt styre, men en av hans generaler okkuperte Sagontia (eller Gisgonza), antagelig i 605. Det var antagelig i hans styre at Bigastrum (nær Cartagena) ble tatt, for dens biskop deltok i konsilet i Toledo i 610. 

I 606 reiste hans datter, Ermenberga, nordover for å gifte seg med kongen i Burgund, Teoderik II. Hun ankom i Chalon-sur-Saône, men regenten Brunhilda og Teoderiks søster Teudila advarte ham mot denne bruden. Teoderik fornærmet henne så ved å sende henne tilbake til Hispania i 607 uten hennes medgift. Witterik var rasende og inngikk en allianse mot den burgundiske monarken. Kong Teodebert II av Austrasia, Klotar II av Neustrasia og Aigulf til langobardene sluttet seg til alliansen. Alliansen ser ikke ut til å ha lyktes. Det vites ikke om der var kamper unntatt rundt Narbonne. Isidore av Sevilla nevner den ikke, noe som tyder på at det kun var en serie mindre trefninger, som vestgoterne uten tvil tapte.

I april 610 drepte en fraksjon katolske adelsmenn ham under en bankett. Hans lik ble dratt gjennom gatene i Toledo. Adelsmennene utropte så Gundemar, hertugen av Narbonne, til konge.

## Referanser
Einar Sem-Jacobsen

**Einar Sem-Jacobsen** (født 3. august 1878 i Kristiania, død 15. oktober 1936 i Paris) var en norsk flypionér.

Han ble student 1896 og offiser 1899. I 1910 reiste han i Europa for å lære mer om flyvning. Han var en av dem som bygget opp det norske Luftforsvaret.

Sem-Jacobsen tok initiativet til dannelsen av Norsk Luftseiladsforening i 1910 og etablerte Hærens Flyfabrikk på Kjeller i 1916.

Sem-Jacobsen vokste opp i Kristiania. Etter examen artium 1896 og Krigsskolen ble han premierløytnant i Ingeniørvåpenet 1899 og tok militær høyskoleeksamen 1901. Han ble kaptein 1911 og major 1930.

En byste av Sem-Jacobsen utformet av Per Palle Storm ble avduket hos Luftforsvarets overkommando i 1962 og senere plassert på Kjeller.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Til veirs? &ndash; en artikkel om Sem-Jacobsen
*Einar Sem-Jacobsens private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Maja Refsum

**Thea Marie Refsum** (1897–1986), kjent under kunstnernavnet **Maja Refsum**, var en norsk billedhugger.

Datter av Harald Refsum (1866–1950) og Hanna Ovidia Yssen (1863–1944).

## Kunstnerisk virke
Hun ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole under Lars Utne 1917–1919, ved Statens kunstakademi under Gunnar Utsond 1919–1920 og ved Kunstakademiet i Weimar 1921–1922.

Hun har blant annet laget statuen av Amalie Skram (1949) i Bergen og flere altertavler, portrettbyster og større skulpturer i glasert keramikk. I 1966 ble en billedstøtte med hennes skulptur «Syngende Olavsgutt» avduket på kordirigenten Ragnvald Bjarnes grav på Vestre gravlund i Oslo. Bjarne hadde grunnlagt og ledet guttekoret Olavsguttene, og motivet for skulpturen var olavsgutten Birger Bakke.

Maja Refsum var formann i Bildende Kunstnerinners Forbund i perioden 1938–1946.

## Familie
I 1928 giftet hun seg med riksantikvar Arne Nygård-Nilssen. Hun var mor til Kirsti Hopstock, og derved svigermor til Carsten Hopstock, og mormor til Arne Berggren og Michael Hopstock.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Maja Refsum i Norsk kunstnerleksikon
* Maja Refsum i Norsk biografisk leksikon
* Maja Refsum i Store norske leksikon
Gundemar

**Gundemar** var vestgoternes konge i Hispania fra 610 til 612.

Gundemar fortsatte politikken med å støtte Klotar II av Neustria og Teodebert II av Austrasia. For å styrke vennskapet sendte han store pengesummer for å støtte dem i deres sak mot deres slektning (henholdsvis fetter og bror), Teoderik II av Austrasia. På andre tidspunkt, kjørte han en fiendtlig politikk mot Brunhilda. 

I 611 var der et forsøk på å reetablere den gamle alliansen til den tidligere kongen, Witterik, men Gundemars dødsfall drepte disse planene.

Han døde i Toledo av naturlige årsaker, rundt februar eller mars i 612. *Chronica Regum Visigotthorum* skriver at Gundemar regjerte i ett år, ti måneder og 14 dager. Etterfølgende borgerkriger og opprør førte til at kongenes makt ble overflyttet til adelsmennene og kirken. Han ble etterfulgt av Sisebut, en kulturell mann.

## Referanser
Glasspest

**Glasspest** er endringer i glass eller krystall ved at en av komponentene i glasset, ofte alkali eller jordalkalioksider, over lengre tid segregeres og diffunderes til oversiden av glasset. Det framstår som hvite ringer eller urene skygger. I praksis lar glasspest seg ikke utbedre uten ved spesialbehandling på glassverk.

## Se også
* Glassflaske
Bernt Arne Lynge

**Bernt Arne Lynge** (født 9. juli 1884 i Lyngør, død 28. januar 1942) var en norsk botaniker som var professor ved Universitetet i Oslo og en av verdens fremste eksperter på lav.

Etter examen artium tok han cand.real. i 1909 og pedagogisk eksamen i 1915. Han ble assistent i den Botanisk hage (Oslo) i 1906, og i 1915 konservator ved Botanisk museum (Oslo) som akkurat hadde flyttet inn i nye lokaler på Tøyen. Han tok en   dr. philos. i 1917. 16. august 1918 ble han utnevnt til dosent i systematisk botanikk ved universitetet, og var vikarierende forstander for hagen 1922–23 og museet 1922–1924. Han deltok i Holtedahls ekspedisjon til Novaja Semlja 1921. 26. april 1935 ble han utnevnt til professor i botanikk. 

Lynge var innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi, medlem i Tromsø Museum, *Zoologisch-Botanische Gesellschaft* (etablert 1851 i Wien), *Societas pro Fauna et Flora Fennica* (etablert 1851 i Helsingfors) og *Geografiska Sällskapet i Finland*.

Han var sønn av Anders Bernt Olsen Lynge/ør (1855–1915) og Julie Smedal (1856–1937) fra Lyngør. Faren var kjøpmann.  I 1915 giftet Bernt Arne seg med Johanne Krafft (1886–1972) som var søstera til kunstmaleren Finn Krafft.

## Utgivelser
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser
Alf Rolfsen

**Alf Rolfsen** (1895–1979) var en norsk maler.

## Bakgrunn og utdannelse
Han var sønn av lesebokredaktøren Nordahl Rolfsen, og studerte ved kunstakademiet i København 1913–1916 under Viggo Brandt og Peter Rostrup Bøyesen.

## Kunstnerisk virke
I 1927 var han en av kunstnerne og arkitektene som etter invitasjon fra Arno Berg, daværende byantikvar i Oslo, utarbeidet forslag til hvordan hovedstadens bygningsmasse kunne bli mer fargerik og innbydende. Initiativet til dette byutviklingsprosjektet kom fra kunstneren Henrik Sørensen.

Rolfsen regnes som en av de ledende kunstnernes i mellomkrigstidens monumentalmaleri, eller *[[freske]]r*. Som et hoveddverk nevnes Oslo Nye Krematorium (ved Vestre Gravlund) (fullført i 1937 etter syv års arbeid). Andre arbeider omfatter Telegrafbygningens ekspedisjonshall, Oslo (1922), Håndverkerforeningens festsal (1924–26), Hersleb skole (192?), festsalen i Oslo rådhus (1938–50), Stiklestad kirke, Haugesund rådhus (1954) Ullensaker kirke (1958) og Hansa bryggeri i Bergen. (1967). 

En studie til høyre sidevegg i krematoriet henger i Nasjonalgalleriet. Rolfsen illustrerte Asbjørnsen og Moes eventyr (1934–36), Henrik Wergelands *Følg kaldet!* og bidro til farens lesebøker. 

Rolfsen gjennomførte studiereiser til Paris, Italia, Spania, Hellas og Tyskland.

## Priser og utmerkelser

* 1951 Prins Eugen-medaljen
* 1971 Norsk kulturråds ærespris
* 1971 St. Hallvardsmedaljen

## Verker (utvalg)

Fil:00 7832 Interior of Oslo City Hall - wall painting.jpg|Utsnitt av en freske i Oslo rådhus som forestiller Norge under andre verdenskrig og etter frigjøringen.


## Litteratur
* Alf Rolfsen. *Kunsten skifter ham : Essays, taler, minneord*. I utvalg ved Gordon Hølmebakk. Gyldendal, 1974 
* Alf Rolfsen. *Billedspråk : Rekognoseringer i klassisk rumkunst*. Aschehoug, 1960 
* Alf Rolfsen. *[[Thorvald Erichsen|Thv. Erichsen]]*. Gyldendal, 1931. (Gyldendals små kunstbøker)
* Jan Askeland. *Alf Rolfsen : 100 års jubileum*. Kunstnerforbundet, 1995. Utstillingskatalog 
* Svein Thorud. «Alf Rolfsen og Nordahl Grieg : to humanister på reise i Hellas». I: *Kunst og kultur*, nr 2, 1986
* *Dekorasjonen i det Nye krematorium i Oslo*. Gyldendal, 1937 (hefte i stort format)
* Johan H. Langaard. *Alf Rolfsen*. Gyldendal, 1932. (Gyldendals små kunstbøker)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Verk av Alf Rolfsen på nasjonalmuseet.no
Bjørn Talén

**Bjørn Talén** (født 8. september 1890 i Kristiania, død 12. juli 1945 i Bergen) var en norsk operasanger (tenor).

Talén studerte sang i Milano, Napoli, London og Paris. Han debuterte i Universitetets aula 1. oktober 1914. I 1918&ndash;20 var han ved Opera Comique i Kristiania. Han opptrådte ellers ved Nationaltheatret og ved Den kongelige opera i Stockholm, og han hadde gjesteopptredener i  København, Torino, Madrid, Berlin, Dresden og flere andre steder. Fra 1921 til 1928 var han fast ansatt som førstetenor ved Staatsoper i Berlin, og videre fram til 1932 ved Städtische Oper samme sted.

Av roller han sang, kan nevnes *[[Tannhäuser]]*, *[[Faust (opera)|Faust]]*, Don Jose i *[[Carmen]]*, Cavaradossi i *[[Tosca]]*, Pinkerton i *[[Madama Butterfly]]* og Samson i *[[Samson og Dalila]]*. Han sang også nyere repertoar, blant annet Kurt Weill. Tilbake i Norge opptrådte han også i mer operetteaktige oppsetninger, som *[[Smilets land]]* av Franz Lehár. En jubileumskonsert i 1939 ble også i praksis avskjedsopptredenen.

Talén hadde også offisersutdannelse og nådde kapteins grad. Ved den tyske invasjonen i 1940 var han sjef for luftvernet på Kongsvinger festning. Kommandanten der var tyskvennlig, men på Taléns ordre ble depotene brutt opp, slik at de innkalte soldatene kunne få våpen og uniformer.

Talén døde av kreft i 1945.

## Referanser
Vardøtunnelen

**Vardøtunnelen** er en undersjøisk veitunnel på europavei 75 i Vardø kommune i Finnmark. Tunnelen går under Bussesundet mellom Svartnes på fastlandet og Steilneset på Vardøya. Den vestre tunnelåpningen er like ved Vardø lufthavn, Svartnes. Tunnelen knytter Vardø til fastlandet. Vardøtunnelen er  meter lang, og dypeste punkt er 88 meter under havet. Største stigning i tunnelen er 8 %. Byggingen startet i 1979, tunnelen ble tatt i bruk den 22. desember 1982 , og den ble offisielt åpnet av kong Olav V den 16. august 1983. Den var den første undersjøiske tunnelen i Norge.

## Se også
*Veitunneler i Norge
*Undersjøiske veitunneler i Norge

## Referanser

## Litteratur
* Nestegard, Dag H. *Vegar gjennom fjell*. Selja Forlag 2019. ISBN 9788282401586
## Eksterne lenker
* Bilde av innslaget på fastlandet.
* The World's Longest Tunnel Page 
* The World's Longest Tunnel Page – Liste over undersjøiske tunneler i Norge
Leasing

**Leasing** er en finansieringsform som kan sees på som en mellomting mellom leie og lånefinansiering. Utleier, som ofte er en finansinstitusjon, underavdeling av bank eller forsikringsselskap, har eiendomsretten til leasingobjektet, mens leasingtaker, eller leier, har bruksrett.

Det skilles mellom finansiell og operasjonell leasing, men den nøyaktige definisjonen av disse kan ofte være flytende. Hovedkriteriet for klassifisering av en leasingkontrakt som finansiell eller operasjonell leasing er om eierskapet til objektet som finansieres overføres fra utleieren til leasingtakeren. Den av partene som tar den finansielle risikoen definerer hvem som faktisk har eierskapet til objektet uavhengig av om hvem som står som formell eier. Ved finansiell leasing er det leasingtakeren som har den finansielle risikoen, mens det ved operasjonell leasing er utleieren. 

Hvilken klassifisering leasingselskapene benytter for en leasingkontrakt er ikke nødvendigvis i samsvar med hva som regnskapsmessig betegnes som finansiell eller operasjonell leasing. Leasingkontrakter der utleier påtar seg vedlikehold, service og andre kostnader for objektet betegnes ofte av selskapene som operasjonell leasing, men kan likevel – avhengig av det enkelte lands skatteregler – regnskapsmessig klassifiseres som finansiell leasing. For eksempel vil en avtale om at leasingtaker skal kjøpe objektet ved leasingskontraktens utløp i Norge føre til at avtalen klassifiseres som en finansiell leasing.

Hvilken leasingform som benyttes i ulike land er hovedsakelig styrt av det enkelte lands skatte- og regnskapsregler. I Norge benyttes det nesten utelukkende operasjonell leasing for personbiler mens finansiell leasing av personbiler er mest vanlig i Sverige.

Spesielt for statlige og kommunale etater er operasjonell leasing den eneste fremgangsmåte da disse ikke har anledning til å ta den finansielle risikoen ved leasingavtaler. 

I Norge er personbiler, på grunn av spesielle avgiftsregler, vanlige leasingobjekter, men også produksjonsutstyr og løsøre er ofte leasingfinansiert. I prinsippet kan enhver formuesgjenstand leasingfinansieres. I Norge finnes det, i motsetning til de fleste andre vestlige land, ingen spesifikk lov som regulerer leasing. Skillet mellom finansiell og operasjonell leasing er imidlertid håndtert i NRS 14.

## Se også
* Wet lease
* Dry lease
* Depositum

## Referanser


## Eksterne lenker
* Leasing-ABC hos Skatteetaten
Reccared II

**Reccared II** (spansk: *Recaredo*, død 16. april 621) var vestgoternes konge i Hispania for en kort tid i 621. Hans far og forgjenger var Sisebur. Han var bare et barn da han ble plassert på tronen og som med de fleste vestgotiske forsøk på å etablere et kongelig dynasti, opponerte adelsmennene mot Siseburs og dynastiet mislyktes.

Hans død lot den sterke mann og general Suintila stige til tronen.
Sisebut

**Sisebut** (latin: *Sisebutus*, spansk: *Sisebuto*; også *Sisebuth*, *Sisebur*, *Sisebod* eller *Sigebut*) (født ca. 565, død februar 621) var konge av vestgoterne, og hersker av det vestgotiske rike (Hispania og Septimania) fra 612 og til sin død. Han gjenerobret Den iberiske halvøy og under ham nådde det vestgotiske rike høyden av sin makt.

## Liv og virke

Sisebut tok den vestgotiske kronen med makt etter hans forgjenger, Gundemar, døde en naturlig død i 612. Sisebut fortsatte krigen mot Østromerrikets siste utposter i den sørlige delen av Spania. Han erobret de byene langs kysten som det bysantinske riket kontrollerte, og i henhold til den frankiske *[[Fredegars krønike]]*, «raserte dem til grunnen. Drapene av romerne av hans menn fikk den fromme Sisebut til å utbryte: «Elendig er jeg! At mitt styre skulle vitnet slik enorm sløseri med menneskeblod!» Hans samvittighetsutbrudd fikk ham likevel ikke til å endre noe eller gi byene tilbake. Han hadde oppnådd det som var målet, gjenerobret hele Den iberiske halvøy fordrevet bysantinerne ut.

Sisebut styrket den vestgotiske kontrollen over baskerne (i den grad det var mulig) og kantabrere, etablerte vennskapelige forbindelser med det langobardiske kongerike i nordlige Spania, og styrket flåten som hadde blitt etablert av hans forgjenger Leovigild.

Sisebut ble kjent for sin inderlige fromhet for den kalkedonske kristendom, det vil sin den katolske, rettroende utøvelsen av religionen som han med fanatisk iver gikk inn for religiøs undertrykkelse: i 616 beordret han at alle jøder som nektet å konvertere til kristendommen skulle piskes. Han stiftet også andre antisemittiske lover som fordrev jøder fra riket. Han var nært assosiert med den lærde encyklopedist og biskop Isidor av Sevilla. Han er selv ansett å være forfatteren av et latinsk dikt om astronomi, *Carmen de Luna* eller *Praefatio de Libro Rotarum*, dedikert til en venn som er identifisert med Isidor.

## Ekteskap og barn
Han giftet seg først med en hustru hvor navnet ikke er kjent. Med henne fikk han en datter, Theodora, født ca. 590, og som siden giftet seg med Suintila, og deretter med en søster av sin svigersønn Suintila, som var en illegitim datter av Reccared I og Floresinda. Med henne fikk han en sønn, Reccared II.

## Referanser
Geofysikk

**Geofysikk** er læren om jordens fysikk. Den omfatter seismologi og fysiske aspekter ved jordens indre, vulkanologi og kjemiske aspekter ved jordens indre, oseanografi, meteorologi og atmosfærens fysikk, hydrologi og glasiologi, geomagnetisme og aeronomi. Etter at satellitt-teknologien ble tatt i bruk innen geodesi, er også geodesi blitt en viktig bidragsyter til geofysikken.

Geofysikken prøver å gi forklaring på det som skjer i jordens indre og ytre, slik som for eksempel vulkanutbrudd, jordskjelv, kontinentaldrift, klimaendringer. Man benytter også kunnskap innen geofysikk ved leting etter mineraler og petroleum.

Til det siste benyttes følgende teknikker: 
* Seismikk
* Elektrisk resistivitet
* Indusert polarisering
* Magnetometri
* Gravimetri
* Geodesi
* Havbunnslogging med EM-teknologi
* Georadar

I Norge, er geofysikerne organisert gjennom den Norsk Geofysisk Forening (NGF) som ble stiftet i Geilo i 1917. 

## Referanser


## Eksterne lenker

* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av geofysiker
*Den Norsk Geofysisk Forening (NGF)
Wycliffe Juma Oluoch

**Wycliffe Juma Oluoch** (født 6. mai 1980) er en kenyansk fotballspiller som spiller for FK Mjølner. Oluoch har tidligere spilt for Mathare United, og har vært aktiv i den kenyanske fotball- og bistandsorganisasjonen Mathare Youth Sport Association som blant annet har samarbeidet med det norske Fredskorpset. 

Han kom til Bergen i 2006 for å gå på skole, og ble raskt tilbudt kontrakt med Løv-Ham. Oluoch fikk sin debut i Adeccoligaen som innbytter mot Bryne 9. april. Etter 2007-sesongen fikk han ikke fornyet kontrakten med Løv-Ham. Han signerte heller en ny kontrakt med Nybergsund IL-Trysil. Laget kom opp i 1. div etter 2007 sesongen. Den 28. februar 2011 signerte han for FK Mjølner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Suintila

**Suintila** var vestgoternes konge i Hispania fra 621 til 631. Fred hersket i vestgoternes kongedømme, og som et direkte resultat, klarte kongen å ta tilbake de områdene som hadde vært under Østromerrikets kontroll.

På den språklige fronten var det på rundt Suintilas tid at en ny form form ordet *Hispania* ble brukt i økende grad: *Spania*. Ifølge Isidore av Sevilla, som døde i 636, var det med vestgoternes dominans av Hispania at idéen om enhet på halvøya ble sådd, og frasen *mor Spania* ble brukt for første gang. Opp til den tiden hadde ordet Hispania blitt brukt om alle halvøyas land. I *Historia Gothorum* dukker Suintila opp som den første kongen av *totius Spaniae*. Historieverkets prolog er det velkjente *De laude Spaniae* («om Spanias stolthet») hvor Spania blir brukt om den gotiske nasjon.
Sisenand

**Sisenand** (spansk: *Sisenando*, død 12. mars 636 i Toledo) var vestgoternes konge i Spania fra 631 til 636.

## Liv og virke
### Veien til kongemakten
Sisenand var guvernør for Septimania da adelen gjorde opprør mot den vestgotiske kong Suintila, på grunn av sistnevntes beslagleggelse av land og fordeling av privilegier til adelen og til presteskapet. Sisenand sluttet seg til opprøret og styrtet Suintila. Til dette fikk han hjelp fra frankerkongen Dagobert I, godt hjulpet av en gave på fem hundre pund gull. Gullplaten var etter sigende en gave somAetius, en romersk general, i 451 hadde skjenket til kong Thorismund, en tidligere konge av vestgoterne. 

### Konge
Etter den vellykkede avsettelsen av Suintila og hans fengsling i Zaragoza den 26. mars 631, utropte Sisenand seg selv til konge. Sisenands seier innebar også adelens triumf over det vanlige folk, selv om de som fikk mest ut av maktskiftet var presteskapet, som utnyttet utmattelsen hos seierherrene til å styrke sin egen innflytelse. 

Da Sisenand besteg tronen, erklærte han ekskongen Suintila for å ha vært tyrannisk og for en hersker med mange forbrytelser og misgjerninger på samvittigheten. Han erklærte at forgjengeren hadde beriket seg på bekostning av de fattige; han inndro også presteskapets rikdommer. 

Mellom 632 og 633 ser det ut til å ha vært et opprørsforsøk i riket, ledet av Iudila. Dette synes å fremgå av to mynter funnet i Mérida og i Granada med påskriften IUDILA REX.  Opprøret mislyktes, og Iudila ble senere tatt livet av.

For å oppnå kirkelig konformitet innkalte Sisenand det 8. desember 633 den fjerde synode i Toledo, som, sannsynligvis under ledelse av Isidor av Sevilla, utarbeidet sivile og kirkelige lover for det vestgotiske riket, blant annet om dødsstraff, ekskommunikasjon og fordømmelse til evig fortapelse for dem som skulle forsøke seg på å gå til opprør mot kongen. 

Lignende straffer ble foreskrevet for dem som etter eget behag skulle ønske å dispensere fra denne straffebestemmelse. 

  Imidlertid innrømmet ikke synoden noen kongelig tronarverett. Den neste kongen skulle velges av biskoper og magnater fra en av deres egne rekker. 

Sisenand døde en naturlig død i byen Toledo den 12. mars 636. 

Chintila ble valgt av biskopene til å etterfølge ham.   

## Litteratur
* Edward A. Thompson: *The Goths in Spain.* Oxford 1969, s. 170–180

## Referanser
Irkutsk oblast

**Irkutsk oblast** er en oblast i Sør-Russland. Den administrerer det autonome distriktet Ust-Ordynsk-Burjatia, som blir slått sammen med oblasten 1. januar 2008. Den grenser til Sakha i nord, Zabajkalskij kraj i øst, Burjatia og Tomsk oblast i sør og Krasnojarsk kraj i vest.

Aleksandr Tisjanin var oblastens guvernør i årene 2005-2008.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aleksandr Tisjanin

**Aleksandr Georgijevitsj Tisjanin** (russisk: Александр Георгиевич Тишанин) (født 20. april 1966 i Troitsk, Russland) var den russiske oblasten Irkutsks guvernør fra 2005 til 2008.

## Kilder
*  Guvernøren av Irkutsk oblasts offisielle nettside (Engelsk oversettelse ved hjelp av AltaVistas Babel Fish)
*  Guvernøren av Irkutsk oblasts offisielle nettside (Engelsk oversettelse ved hjelp av AltaVistas Babel Fish) (forgjenger)
*  Russia Profile
Chintila

**Chintila** (død 20. desember 639) var vestgoternes konge i Spania fra 636 til 639. Han etterfulgte Sisenand i en tid med svakhet og styrte til han døde.

## Biografi
Han ble valgt og bekreftet av en konvensjon av biskoper og adelsmenn i henhold til det fjerde konsil i Toledo. Valget av ham forandret ingenting, og ustabilitet herjet. Han løste aldri de mange problemene som plaget hans tid, som krønikene fra den tiden forteller oss. Dette inkluderte opprør i Septimania og Galicia. I de tre årene hans styre varte, gav han biskopene vide fullmakter og de var *de facto* monarker, om ikke *de jure*.

Han dedikerte sin tid til konsilene, det femte konsilet i Toledo i juni 636 og det sjette konsil i Toledo i juni 638. De dekket mange emner og fastsatte mange nye regulativer. Kongen måtte velges blant adelsmennene, aldri en *tonsurado* (presteskapet), bønder eller utlendinger. De dikterte staffer for opprør og bestemte at eiendom som kongen skaffet seg på rettferdig vis ikke kunne konfiskeres av hans etterfølger. Til slutt forbød de ikke-katolikker innenfor rikets grenser, noe som medførte mange påtvungne konverteringer. 

Chintila døde i 639 av naturlige årsaker og ble etterfulgt av Tulga.

## Referanser


## Eksterne lenker
*