open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tidskapsel

En **tidskapsel** er en samling av gjenstander og/eller informasjon som brukes til å kommunisere med folk i fremtiden og til å hjelpe fremtidige arkeologer, antropologer og historikere. Tidskapsler graves ofte ned i forbindelse med spesielle begivenheter, som Verdensutstillingen eller grunnsteinsnedlegging for en bygning. Begrepet «tidskapsel» har vært i bruk siden omtrent 1939. 

Et norsk eksempel på en tidskapsel er Anders Loranges flaskepost til framtidige arkeologkollegaer, et kort brev datert 8. august 1870 og nedgravd sammen med mynter i to flasker i den store gravhaugen Raknehaugen i Ullensaker kommune i Akershus. Det kom for dagen under en utgraving 9. august 1940. Et annet eksempel på en glemt tidskapsel var en flaske som ble funnet våren 2009 i en murvegg i en bygning som tilhørte konsentrasjonsleiren Auschwitz-Birkenau under andre verdenskrig. Flasken inneholdt en håndskrevet lapp fra personer som satt fanget i leiren i 1944.

En liknende kommunikasjonsform med meldinger til ukjent adressat er flaskepost.

## Referanser


## Se også
* Flaskepost
Herrängen

**Herrängen** er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. Den grenser til bydelene Fruängen, Långbro og Långsjö, samt til Snättringe og Segeltorp i Huddinge kommune.

Herrängen har fått sitt navn etter Herrängens gård, som ble oppført på 1780-tallet, men det har vært bebyggelse fra enda eldre tider. Det er ganske kupert i Herrängen, og gatene slynger seg fram gjennom terrenget. Herrängen består nesten utelukkende av småhus, det finnes bare tre rekkehus. Bydelen mangler nesten helt servicetilbud. De nærmeste matbutikkene er i Långsjö og i Fruängen.
Fruängen

**Fruängen** er en bydel i bydelsområdet Hägersten-Liljeholmen i Söderort i Stockholm. 
Den grenser mot bydelene Långbro, Herrängen, Västertorp og Solberga (Stockholm), samt til Huddinge kommune. 

Alle gater er oppkalt etter kjente svenske kvinner, for eksempel Elsa Beskow, Fredrika Bremer og Lina Sandell.

## Se også
*Fruängen tunnelbanestasjon
Per Andersen

**Per Andersen**  kan vise til:

*Per Oskar Andersen (1930–2020), norsk lege og hjerneforsker
*Per Andersen (forretningsmann) (født 1947)
Harrsjøen

**Harrsjøen** (også skrevet **Harsjøen**) er et innsjø i Øvre Rendal i Rendalen. Den ligger på fjellet mellom Bergset og Hanestad. Sjøen har utløp i sør gjennom elva Hårenna, ei sideelv til Rena.

I området rundt sjøen er det flere hytter, og en seter. Navnet uttales *haʂøn*. Fylkesvei 664 passerer nordsiden av sjøen.

## Fiskearter (etter hyppighet)
* Sik
* Gjedde
* Harr
* Ørret
* ørekyt

## Referanser
Biip.no

**Biip** var et norsk nettsamfunn. Medlemmene av nettsamfunnet presenterte seg selv gjennom profiler.

## Informasjon
### Fakta om drift og bruk
Biip var ett av Norges største nettsamfunn med over  brukere. Gjennomsnittsalderen for nettsamfunnet var 15—19 år.

### Eiere
Telitas AS opprettet Biip og satt med eierskapet fra 2000 og til mai 2005, da Norsk Ideutvikling AS, som senere ble omdøpt til Biip.no AS, kjøpte og overtok virksomheten.

Aksjemajoriteten i Biip.no AS ble i 2006 solgt til Egmont Serieforlaget og Mediehuset Nettavisen. Aksjonærene Erling Løken Andersen, Bo Myrås og Ozan Øzerk forble sittende med en mindre eierandel hver. Erling Løken Andersen var også daglig leder i *Biip.no AS.* Avtalen var verdt trolig opptil 100 millioner kroner. Salgsavtalen medførte en større juridisk kamp for gründerne, da Skatt Øst krevde de for mer skatt enn de selv mente de skulle betale. Gründerne vant til slutt striden.

## Historie
Biip ble lansert i 2000, den gangen som en portal utelukkende for mobil underholdning. Nettsiden ble i mai 2005 overtatt og relansert av Norsk Ideutvikling AS, og nettsiden ble omgjort til et sosialt nettsamfunn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  TNS Gallup besøkstall
Tristano Francesco d’Attimis

**Tristano Francesco d'Attimis**, kinesisk: **Tan Fangji ** (født 28. juli 1707 i Friuli i Italia, henrettet 12. september 1748 i Kina) var en katolsk Kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han led martyrdøden for sin kristne tro. 

Han sluttet seg til jesuittene i Bologna, og kom i 1744 til Macao. Året etter ble han sendt til misjonen i Nanjing. Da det i 1747 brøt ut en kraftig kristenforfølgelse i Jiangnan ble han den 11. desember arrestert i kirken i Tonko, utenfor Changshu. En annen jesuittpater ved navn Antonio José Henriques og et stort antall kinesiske kristne inklusive unge jenter ble også tatt samme måned og kastet i fengsel, der de ble mishandlet. Til slutt dømte visekongen i Nanjing prestene til døden, og de ble strupt ihjel (kvalt) den 12. september 1748. Mange av de andre arresterte led lignende skjebne.

## Referanser


## Litteratur
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Antonio José Henriques

**Antonio José Henriques**, kinesisk **Huang Anduo** (1707–1748) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han led martyrdøden for sin kristne tro. 

Han trådte inn i jesuittordenen i 1727 i Macao og studerte der og i Manila. Som prest virket han først i Macao (fra 1737) men ble deretter superior for misjonen i Nanjing og generalvikar der i 1744. 

Da det i 1747 brøt ut en kraftig kristenforfølgelse i Jiangnan ble han arrestert den 21. desember i huset til katolikken Philippe Wang i Tongko ved Changshu. Også en annen jesuittpater ved navn Tristano de Attimis ble tatt noe tidligere. Likeså ble et stort antall kinesiske kristne, inklusive unge jenter, arrestert. De ble fengslet og mishandlet.

Til slutt dømte visekongen i Nanjing prestene til døden, og de ble drept den 12. september 1748 (andre kilder angir natt til 14. august). Flere av de andre arresterte led lignende skjebner.

## Litteratur
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
CPA

**CPA** står for **Content Provider Access**, og representerer flere produkter som innholdsleverandører – via en avtale med de norske, eksklusive mobilnetteierne Telenor, Telia og ice – kan levere til mobilabonnenter. CPA-avtalen forplikter samtidig netteierne å fakturere mottakeren av innholdet via telefonregningen.

Ved å gjøre dette har mobilnetteierne skapt en verdikjede som er tilgjengelig for innholdsleverandører av mobile produkter; som regel basert på en inntektsdelingsmodell. Per i dag støtter CPA fakturering over SMS, MMS og WAP (mobilt internett).

## Viktige prinsipper for CPA
* Bare innhold levert til mobiltelefon eller internett kan bli fakturert for
* Andre tjenester eller produkter kan ikke bli håndtert via en CPA-avtale
* Tjenestene eller produktene som blir levert må være i henhold til norsk lov

## Eksterne lenker
* Netcom CPA kunder
Inpoc

**Inpoc** var en nordisk nettportal for mobiltjenester og -underholdning. 

Inpoc ble lansert i Norge i november 2000. Portalen drev både med egenutviklede tjenester, og formidling av innhold fra Schibsteds aviser. Portalen ble lansert i Sverige i februar 2001, i Estland i oktober samme år, og så i Latvia i desember.

Inpoc ble drevet av selskapet Schibsted Telecom. Dette selskapet hadde Schibsted som hovedeier med 80 prosent, mens *Aftenposten* og *VG* hver eide ti prosent. Inpoc gikk 37 millioner kroner i underskudd de tre første driftsårene, men det norske selskapet gikk for første gang med overskrudd i 2003. Det var spesielt Java-baserte mobilspill (solgt for mellom 29 og 49 kroner stykket) som gjorde at Inpoc gikk i pluss. Selskapet økte kraftig også i 2004, med en omsetningsøkning fra 76 til 127,5 millioner kroner. I 2005 fusjonerte Inpoc med det svenske selskapet Aspiro. Aspiro med datterselskapene Inpoc og Cellus hadde på denne tiden rundt 60 prosent av mobilspillmarkedet i Norge.

Alle Inpoc-kunder fikk medlemsmagasinet *Inpoc Magazine* fire ganger i året, og med  lesere var dette i 2005 Norges største ungdomsblad ifølge MMIs leserundersøkelse.

## Referanser
City of Wakefield

**City of Wakefield** er et administrativt distrikt med status som *[[metropolitan borough]]* og *[[Bystatus#Engelsktalende land|city]]* i West Yorkshire i England. Det har navn etter administrasjonssenteret Wakefield, men dekker også andre byer. Distriktet dekker et areal på 338,61 km² og hadde 325&nbsp;837 innbyggere i 2011.

Området var tidligere preget av kullgruvedrift. I 1979 var det 21 gruver der, men da storstreiken begynte i 1984 hadde tallet sunket til 15. Da gruveindustrien ble privatisert i 1994 var det bare to igjen, *Prince of Wales* i Pontefract og *Kellingley* i Knottingley. Pontefract-gruven stengte i 2002, og *Kellingley* er dermed den eneste som fortsatt er i drift pr. 2006.

Til tross for nedleggelsen av gruvene har store deler av distriktet klart seg nokså godt økonomisk, takket være boomen i Leeds. En betydelig andel av innbyggerne pendler dit. Arbeidsløsheten var svært høy i 1980- og 1990-årene, men var pr. 2006 under det nasjonale gjennomsnittet. Den østlige delen, som er lengt unna Leeds, er generelt dårligere stilt enn den vestlige. 

## Steder i distriktet

### Five Towns

*Five Towns* er en gruppe på fem byer som ligger tett på hverandre, og som derfor ofte omtales samlet. 

* Castleford
* Featherstone
* Knottingley
* Normanton
* Pontefract

### Andre steder

* Hemsworth
* Ossett
* South Elmsall, South Kirkby & Moorthorpe
* Wakefield

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nils-Tore Andersen

**Nils-Tore Andersen** (født 1942) er en norsk organisasjonsmann. Han har blant annet vært innom Indremisjonen, Misjonsselskapet, Misjonsalliansen, Kulturrådet, styret i NRK og Forleggerforeningen. Fra november 2006 til 2010 var han leder for Kirkerådet. Han er pensjonert og bosatt på Lørenskog.

Andersen har vært landsungdomssekretær, redaktør, forlagssjef i Luther forlag, informasjonssjef før han ble generalsekretær i Misjonsalliansen i 1989. I mer enn 30 år har han holdt radioandakter i NRK.

## Leder av Kirkerådet
15. november 2006 ble han valgt til leder i Kirkerådet, hvor han møtte i egenskap av medlem i Borg bispedømmeråd. Ved valget var det to kandidater, Oddbjørg Aasen Bjørdal og Arne Grønningsæter i tillegg til Andersen. Det måtte to valgomganger til for at Andersen skulle få mer enn 50 prosent av stemmene. Den siste voteringen ble en kampvotering mellom Grønningsæter og Andersen, hvor Andersen fikk 48 stemmer og Grønningsæter 38.

## Referanser


## Litteratur
* Knut Olav Åmås (red.): «Andersen, Nils-Tore» i *Hvem er hvem?* (Aschehoug, 2008)
Tao Fong Shan

**Tao Fong Shan**  (道風山, «Fjellet der Logosvinden blåser») er navn på et fjell i bydelen Shatin i Hongkong. I fjellsiden ligger Tao Fong Shan Christian Centre (道風山基督教叢林), som er hovedbase for den norskgrunnlagte kristne misjonsorganisasjonen Areopagos' arbeide i Øst-Asia. I dag, som den gang stedet ble kjøpt, er hovedhensikten med arbeidet å fremme den stedegne utformingen av det kristne budskapet i den kinesiske kultur. Tao Fong Shan Christian Centre består blant annet av Kristustempelet, som er stedets kirke, Pilegrimshallen, der man kan overnatte, et bibliotek, et porselenverksted og konferansehall. Tilknyttet senteret er også backpackerhostellet *Ascension House* som er bemannet av skandinaviske frivillige. 

Menigheten som bruker Kristustempelet tilhører Den evangelisk-lutherske kirke i Hongkong.

Stedet ble anskaffet og innrettet av den norske misjonæren Karl Ludvig Reichelt i 1930. I 1926 hadde Reichelt stiftet *[[Den Nordiske Kristne Buddhistmisjon]]* (eller Den nordiske Østasia-misjon, senere Areopagos), og organisasjonens arbeid var konsentrert om en institusjon nær Nanjing, ved navn *Ching Fong Shan* (pinyin: *Qingfeng shan*), «Den lysende vinds berg». I to år arbeidet han så sammen med Notto Normann Thelle i Shanghai. 

I mars 1927 inntok den nasjonale revolusjonshæren Nanking under Nordekspedisjonen, og Reichelt og Thelle ble tvunget til å flykte fra *Ching Fong Shan* som ble rasert. Fra Nanjing reiste Reichelt til Hongkong, der han fant stedet de skulle bygge opp et senter på nytt. Tao Fong Shan-høydedraget lå den gangen rundt 14 kilometer utenfor sentrum, og hadde utsikt over Shatin-dalen. 23. mai 1930 ble eiendommen lagt ut for salg på en offentlig auksjon, og Reichelt fikk tilslaget for en pris på 3780 meksikanske dollar. Det nye senteret ble ferdigstilt i 1938, hadde blitt utformet som et kinesisk buddhist-kloster og ble en attraksjon i Hongkong.

Image:Tao Fung Shan 01.jpg|Konferansesalen
Image:TaoFungShan Cross.jpg|Tao Fung Shan-korset med utsikt mot Shatin
Image:TaoFungShan Bell1.jpg|Kirkeklokken. Merk korset som kommer opp fra lotusblomsten. Dette er  logoen til senteret.
 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Websidene til Tao Fong Shan Christian Centre
Grunnkretser i Tysfjord kommune

**Grunnkretser i Tysfjord kommune** er delområder og grunnkretser som seksjonerer Tysfjord kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.

## Grunnkretser
* **Delområde **
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 

## Se også
* Lister over grunnkretser i Norge

## Eksterne lenker
* Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Grunnkretser i Oppdal kommune

**Grunnkretser i Oppdal kommune** er delområder og grunnkretser som seksjonerer Oppdal kommune, Trøndelag, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med skolekretser.

Formålet til Statistisk sentralbyrå er å dele kommunen inn i grunnkretser er å lage små, stabile og geografisk enheter som kan brukes for å arbeide med og presentere regionalstatistikk. Hensikten med dette er å lage et effektivt statistisk grunnlag for kommunal og regional analyse, forvaltning og planlegging. Grunnkretser skal være stabile over en rimelig tidsperiode, de skal bestå av geografisk sammenhengende områder, de bør også være mest mulig ensartet når det gjelder natur og næringsgrunnlag, kommunikasjonsforhold og bygningsmessig struktur. Delområder ligger mellom kommune og grunnkretsene, slik at data som blir for detaljert på grunnkretsnivå kan løftes opp et nivå. Det er lagt vekt på at delområder hører naturlig sammen kommunikasjonsmessig, og gjerne er en naturlig enhet.

## Grunnkretser
I lista er de mer omfattende delområdene som samler flere grunnkretser angitt i fet skrift.
* ***'
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
* ***'
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
* ****
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 

## Eksterne lenker
* Delområde- og grunnkretsinndeling 2018 fra Statistisk sentralbyrå
Grunnkretser i Nøtterøy kommune

**Grunnkretser i Nøtterøy kommune** er delområder og grunnkretser som seksjonerte tidligere Nøtterøy kommune i Vestfold, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfalt de med kirkesogn, med valgkretser og med skolekretser.

## Grunnkretser
Innbyggertall fra 2010 står i parentes.

* **0100 Delområde **
** 0101  (866)
** 0102  (1897)
** 0103  (699)
** 0104  (387)

* **0200 Delområde **
** 0201  (1387)
** 0202  (1003)

* **0300 Delområde **
** 0301  (1479)
** 0302  (358)
** 0303  (899)
** 0304  (1126)
** 0305  (463)
** 0306  (364)

* **0400 Delområde **
** 0401  (370)
** 0402  (506)
** 0403  (761)

* **0500 Delområde **
** 0501  (670)
** 0502  (931)
** 0503  (736)
** 0504  (570)
** 0505  (801)

* **0600 Delområde **
** 0601  (200)
** 0602  (740)
** 0603  (376)
** 0604  (642)
** 0605  (583)

* **0700 Delområde **
** 0701  (31)
** 0702  (178)
** 0703  (78)
** 0704  (15)
** 0705  (567)
** 0706  (209)
** 0707  (633)
** 0708  (163)

## Se også
* Grunnkretser i Færder kommune
* Lister over grunnkretser i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Videovold

**Videovold** er et norsk ord som oppstod tidlig på 1980-tallet i forbindelse med lanseringen av en rekke voldelige filmer på video. Ordet ble raskt kjent og var velbrukt i mediene på hele 80-tallet.

Debatten om antatte skadevirkninger av voldsskildringer på video pågikk i perioden i flere europeiske land og i USA.

## Debatten om videovold i Norge
I 1980 var video noe nytt. Nordmenn var vant til kun én kanal på fjernsynet og at Statens Filmkontroll så igjennom hver eneste film som ble vist på kino. Plutselig fikk folk film inn i stuen, helt uten regulering fra staten. Dette var ofte en annen type film enn de hadde sett før, for de store filmselskapene satset på kino og publiserte dermed bare B-filmer på video. 

Det var senhøsten 1980 at debatten om videovold startet for alvor. Det var i forbindelse med debattprogrammet *[[På sparket]]*, der det ble vist klipp fra en rekke voldsfilmer med etterfølgende debatt. Oppstyret førte til en stor økning i etterspørselen av leiefilmer i landet. I løpet av kort tid ble ordet videovold godt etablert i media og hos det norske folk. I 1982 ble videogram omfattet av straffeloven, med formuleringen «utilbørlig bruk av grove voldsskildringer». Året ble *Aksjonsgruppa mot videovold dannet*. De viste en rekke klipp av voldsscener til politikerne og anmeldte en rekke filmer til politiet. I 1984 ble filmen *[[The Exterminator]]* den aller første videofilmen som ble forbudt i Norge, like etter fulgte forbud av en rekke videoer. Særlig frykten for hvilken påvirkning videovold hadde på den oppvoksende generasjon ble brukt som argument for ønske om forbud. 

På samme tid verserte påstander om at en del av filmene var såkalte snuff-filmer, dvs. at de viste virkelige mord.

Videovoldsdebatten pågikk gjennom hele 80-tallet og deler av 90-tallet. Debatten førte til at det i 1988 ble innført tvungen registrering av alle videogram i Norge. Dette la likevel ikke så mye demper på debatten, og i 1993–94 blusset debatten igjen opp i forbindelse med skrekkfilmen *[[Child's play]]*, som ble koblet til et barnemord i Storbritannia i 1993 der to år gamle James Bulger ble drept av to 10-åringer. Faren til de to guttene hadde leid *Child's Play 3* en måned tidligere, og dommeren i saken mente videovold kunne ha påvirket dem.

Utover 1990-tallet døde debatten og på 2000-tallet er videovold et ord som knapt brukes i media lenger. I Norge ble filmsensuren for spillefilmer avskaffet i 2003. Mange av de mest omdiskuterte filmene ble utgitt usensurert, hovedsakelig på DVD.

## Utenfor Norge
I Norden, Tyskland og Storbritannia var det en lignende debatt. Særlig i Storbritannia var debatten til tider hard og det medførte at lovgivningen også der ble skjerpet inn midt på 80-tallet. Fenomenet ble der kjent som *Video-nasties*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Zombie holocaust
Grunnkretser i Sør-Odal

Dette er ei liste over delområder og grunnkretser som seksjonerer Sør-Odal i Hedmark for folketellingsformål og lignende som brukes av Statistisk sentralbyrå. I noen tilfeller sammenfaller de med sogn, valgkretser og nåværende eller tidligere skolekretser.

## Grunnkretser

* ***' delområde (100)
** Ullern (101)
**  (102)
**  (103)
**  (104)
**  (105)
**  (106)
**  (107)
* ***' delområde (200)
**  (201)
**  (202)
**  (203)
**  (204)
* ***' delområde (300)
**  (301)
**  (302)
**  (303)
**  (304)
**  (305)
* ***' delområde (400)
**  (401)
**  (402)
**  (403)
**  (404)
* **** delområde (500)
**  (501)
**  (502)
**  (503)
**  (504)

## Se også

* Lister over grunnkretser i Norge

## Eksterne lenker

* Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Östermalm (band)

**Östermalm** er et band fra Östermalm i Stockholm i Sverige. Bandet ble dannet i 1998.

## Eksterne lenker
* Bandets hjemmeside
Långsjö

**Långsjö** er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. 
Området har fått navn etter Långsjön, som avgrenser bydelen mot sørøst og danner kommunegrense mot Huddinge. Långsjö er et rendyrket villaområde som rommer ca. 900 boliger, der hovedsakelig barnefamilier holder til. Området ble begynt planlagt i 1910-årene.
Kruger nasjonalpark

**Krüger nasjonalpark** er det største viltreservatet i Sør-Afrika. Nasjonalparken dekker et areal på 18&nbsp;989 km² og strekker seg over 350 km fra nord mot sør og over 60 km fra øst mot vest.

Innenfor nasjonalparkens grenser finnes omkring 1&nbsp;982 plantearter, 512 fuglearter, 147 pattedyrarter og 120 reptilarter.

## Pattedyr

South African Safari Wildlife1.jpg|Nyala
African bull elephant.jpg|Elefanter
Giraffa camelopardalis angolensis.jpg|Sjiraff
African Leopard Chitwa South Africa Luca Galuzzi 2004.JPG|Leopard
Phacochoerus_africanus_(Kruger,_South_Africa).jpg|Vanlig vortesvin
Ceratotherium simum Kruger Park 02.JPG|Stumpneshorn
Buffel 1.jpg|Afrikabøffel
KuduKrüger.jpg|Kudu


## Eksterne lenker
*
Jelena Bonner

**Jelena Georgijevna Bonner** (russisk: *Елена Георгиевна Боннэр) (*1923–2011) var en russisk menneskerettighetsaktivist i Sovjetunionen, og ektefellen til vitenskapsmannen, dissidenten og aktivisten Andrej Sakharov.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Bonner ble født Lusik Georgievna Alikhanova i Merv i Turkmenske SSR i Sovjetunionen. Hennes far, Georgij Alikhanov (på armensk Gevork Alikhanyan), var en armener som grunnla Det sovjet-armenske kommunistpartiet.Han var også et høytstående medlem av Komintern. Hennes mor, Ruth Bonner, var en jødisk kommunistaktivist.

I 1937 ble Bonners far arrestert av den sovjetiske sikkerhetstjenesten, og henrettet i forbindelse med Stalins jakt på opposisjonelle, også kjent som «Den store terroren». Hennes mor ble dømt til åtte år i sovjetisk konsentrasjonsleir ved Karaganda i Kasakhstan, etterfulgt av ni år i indre eksil. Bonners onkel, Matvei Bonner, ble også henrettet under Stalins terror, og hans kone ble sendt i indre eksil. Alle fire av Bonners familiemedlemmer ble frikjent etter Stalins død i 1953.

### Virke
Under andre verdenskrig tjenestegjorde hun som sykepleier, og ble skadet to ganger. Dette førte til at hun ble dimittert som skadet krigsveteran i 1946. Etter krigen utdannet hun seg innenfor pediatri ved det medisinske institutt i Leningrad.

#### Første ekteskap
Hun møtte sin første ektemann, Ivan Semjonov, på medisinstudiene. Paret fikk en datter, Tatjana, i 1950 og en sønn, Aleksej, i 1956. Hennes barn emigrerte til USA, respektive i 1977 og 1978.

Bonner og Semjonov ble separert i 1965, og senere skilte de seg.

#### Ekteskap med Andrej Sakharov
I oktober 1970, mens hun deltok i rettssaken til menneskerettighetsaktivistene Revol't (Ivanovitsj) Pimenov og Boril Vail i Kaluga, møtte Bonner Andrej Sakharov, en atomfysiker og menneskerettighetsaktivist. Året før, i 1969, var Sakharov blitt enkemann, etter at hans kone, Klavdia Aleksejevna Vikhireva, døde. Med henne hadde han to døtre og en sønn.

Hun tok imot Nobels fredspris på vegne av sin mann i 1975, siden sovjetlederne ikke tillot Sakharov selv å reise til Oslo for å motta den.

Etter dette utgjorde ekteparet et stadig større politisk og diplomatisk problem for Sovjetmyndighetene, og i 1980 ble Sakharov internert i byen Gorkij (Nizjnij Novgorod).

Jelena Bonner utvandret til USA. For sitt arbeid ble hun blant annet blitt tildelt Professor Thorolf Raftos Minnepris.

## Referanser
Donald A. Glaser

**Donald Arthur Glaser** (født 21. september 1926 i Cleveland i Ohio, død 28. februar 2013 i Berkeley i California) var en amerikansk fysiker og nevrobiolog. Han ble tildelt nobelprisen i fysikk i 1960 «for oppfinnelsen av boblekammeret».

Glaser fullførte sin Bachelor of science i fysikk og matematikk  ved Case Western Reserve University i 1946, og fullførte sin filosofiske doktorgrad i fysikk ved California Institute of Technology i 1949. Han aksepterte en stilling som instruktør ved University of Michigan og ble forfremmet til professor i 1957. Videre ble han en del av fakultetet ved University of California, Berkeley som professor i fysikk i 1959. I denne tiden omfattet hans forskning kortlevde elementærpartikler. Boblekammeret tillot ham å observere mønstrene og levetiden for partiklene.

Fra 1962 endret Glaser forskningsfelt til molekylærbiologi og han startet med et prosjekt om kreft indusert av ultrafiolett stråling. I 1964 ble han gitt tilleggstittelen professor i molekylærbiologi. Glasers stilling (fra 1989) var professor i fysikk og nevrobiologi. Glaser sovnet stille inn den 28. februar 2013 i en alder av 86 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
Långbro

**Långbro** er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. 
Tidligere lå det et stort mentalsykehus her. I dag brukes disse bygningene til dels som boliger.
Sentralpasskontoret

**Sentralpasskontoret** (1917–1987) var et statlig organ som avgjorde om folk skulle innvilges pass og visum.

Passtvang for alle som ankom Norge ble innført i 1917. Sentralpasskontoret ble involvert kun i tvilstilfeller. Første sjef var politiinspektør A. O. Eriksen, etterfulgt 1921–1924 av kontorsjef K. G. Strøm.

Fra 1927 vurderte de også søknad om arbeidstillatelse, samt anker på vedtak om oppholdstillatelse.  Sjef 1927–1940 var sekretær L. R. Kolstad.

I 1941 ble det underlagt grensevaktsdelen av Statspolitiet, ledet av Knut Nicolai Stilloff.  Oppgavene var 1943–1945 underlagt Sicherheitspolizei.

Efter den andre verdenskrig fortsatte Stilloff. Senere sjefer var Reidar Friis Bull (1949–1952),  Arnulf Emil Jøraanstad (1952–1970), Thorolf Arve Haukenæs (1972–1982), Carl Hugo Lund (1982–1984) og Arild Kjerschow (1984–1987).

På et tidspunkt skiftet navnet til **Statens Utlendingskontor**.  Fra 1988 er kontoret en del av  Utlendingsdirektoratet.

## Referanser
Liseberg (Stockholm)

**Liseberg** er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. Den grenser til bydelene Örby Slott, Solberga og Östberga.

Liseberg er med sine 38 hektar den minste bydelen i hele Söderort. Midt i Liseberg ligger parken Fem Fålars brunn.
Rinkeby

**Rinkeby** er en bydel i Västerort i Stockholm kommune. Den grenser til bydelene Kista, Tensta og Bromsten, samt til Sundbyberg kommune.

Rinkeby er kanskje mest kjent på grunn av den høye andelen innvandrere som bor der. Begrepet *rinkebysvenska* som betegnelse på «forstadsdialekter» er basert på dette. 

## Bebyggelsen

Bebyggelsen består hovedsakelig av utleieleiligheter som er samlet rundt et sentrum. Her finner man flere butikker og et torg, Rinkebytorget. På torget pleier det å være torghandel med ferske grønnsaker i sommerhalvåret. 

## Demografi
Rinkeby har en høy andel innbyggere som er født i utenfor Sverige, 90,7 % sammenlignet med 31,5% for hele Stockholm (2015). Afrika er kontinentet de fleste innbyggerne har bakgrunn fra (45 % av innbyggerne) etterfulgt av Asia (35,2 % av innbyggerne).  

## Referanser


## Se også
*Rinkeby (bydelsområde)
*Rinkeby tunnelbanestasjon

## Eksterne lenker
* Rinkeby på Internett
Rinkebytorget

**Rinkebytorget** er en åpen plass i bydelen Rinkeby i den vestlige delen av Stockholm. Det ligger mellom Rinkebyplan og Rinkebystråket. Ved torget finnes det et mindre kjøpesenter samt Folkets hus. På torget omsettes det bl.a. frukt og grønt. 

Ved torget er inngangen til Rinkeby stasjon, som trafikkeres av den blå tunnelbanelinjen.
Marine Corps Prepositioning Program–Norway

**Marine Corps Prepositioning Program–Norway** (**MCPP-N**) er et amerikansk program for forhåndslagring av materiell for United States Marine Corps i Norge som ble etablert i 1982. Materiellet er lagret i åtte store fjellanlegg, blant annet i Bjugn, Frigården og Tromsdalen som ligger i Trøndelag.

MCPP-N er fra 2004 en «ny utgave» av det tidligere Norway Air Landed Marine Expeditionary Program (NALMEB). Fra å være en ren amerikansk forhåndslagring, tiltenkt brukt i forbindelse med støtte til Norge i en krise eller krig, er programmet i dag på mange måter omgjort til et fremskutt lagringskonsept for USMC. Dette innebærer at deler av materiellet kan hentes ut i normal fredstid for bruk av amerikanerne der behovet melder seg, som øvelser i Norge eller andre land.

## Lagret materiell
Materiellet består av pansrede kjøretøy, artilleri, lastebiler, amfibiske kjøretøy og et feltsykehus. I tillegg finnes det egne lagre for ammunisjon, samt at USA har lagret utstyr for luftstøtte på Værnes og Ørland flystasjon.

## Referanser
Roy Herre

**Roy Herre** er et pseudonym brukt av den norske forfatteren Ebba Haslund for en roman, *Han har hjulpet til med sausen* (1961).
Turid Lilleheie

**Turid Lilleheie** (født 11. oktober 1947) er en norsk organisasjonsleder. Hun var leder for fagforbundet Norsk Tjenestemannslag fra 1998 til 2010 og nestleder i Norsk Kvinnesaksforening fra 2016 til 2018.

Lilleheie ble medlem av LO i 1980. Hun har sin bakgrunn som tillitsvalgt i trygdeetaten og var forbundsleder siden 1998. Hun har vært tillitsvalgt i NTL avdeling 103-33 i Hordaland, før hun ble tillitsvalgt i landsforeningen i trygdeetaten. I 1997 ble hun nestleder i NTL. I 1998 ble hun valgt til leder i NTL, som den første kvinnelige lederen i tjenestelagets historie, en stilling hun holdt fram til 2010. Hun var leder i Drammen Kvinnesaksforening fra 2015 til 2020, og nestleder i Norsk Kvinnesaksforening på nasjonalt nivå i perioden 2016–2018.

Hun gikk av med pensjon i 2016 og dro da til den greske øya Khíos for å utføre frivillig hjelpearbeid med den norske hjelpeorganisasjonen Dråpen i Havet Hun har vært flere turer til Hellas for å hjelpe flyktninger, og i 2018 ble hun valgt til styreleder for Dråpen i Havet.

Turid Lilleheie er moren til skuespiller og programleder Håvard Lilleheie.

### Bibliografi

* 2018: *Takk for dansen, kvinneblikk på LO* (med Oddrun Remvik)

## Referanser
Belinda Emmett

**Belinda Emmett** (født 12. april 1974, død 11. november 2006) var en australsk skuespiller og sanger. Hun var best kjent for sine roller i dramaseriene *[[Home and Away]]* og *All Saints*.

I 1998 mens hun spilte i Home and Away, fikk Emmett konstatert brystkreft. Hun gikk gjennom strålebehandlinger og ble erklært frisk bare noen måneder senere. Men i 2001 begynte hun å kjenne sterke smerter i ryggen, og det ble oppdaget av kreften hadde spredd seg til skjelettet. Emmett fikk beskjed om at hun bare hadde noen år igjen å leve. I 2005 giftet hun seg med den australske komikeren Rove McManus. Belinda Emmett ble bare 32 år gammel, etter at hun tapte kampen mot benkreft i november 2006.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den norske Jordmorforening

Den norske jordmorforening er et frittstående fagforbund for jordmødre i Norge, etablert i 1908. Foreningen ivaretar medlemmenes lønns og arbeidsvilkår og skal blant annet bidra til og påse at jordmortjenesten er å tråd med offentlige krav.

Foreningen er ikke medlem av noen hovedsammenslutning, men samarbeider med Akademikerne i tariffspørsmål.

Foreningen utgir Tidsskrift for jordmødre. Leder av foreningen heter Kari Aarø.

## Historie
Det var en reservelege ved fødselsstiftelsen i Oslo, N. A. Quisling, som i 1908 oppfordret jordmødrene til å samles i en forening. Jordmødrene var svært dårlig betalt, og de ville ha mer lønn. Det første kravet var en årslønn på 300 kroner, med lønnshopp på 100 kroner etter fem år, og ytterligere 100 kroner etter ti år. De fikk godtgjørelse for reisevei – i form av kilometergodtgjørelse for å gå.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Den norske jordmorforening
Unionen i Atrecht

**Unionen i Atrecht** (fransk: **Arras**) er en unionsoverenskomst mellom de sydlige Nederlandene, grevskapet Hainaut, Artois, Lille, Douai og Orchies som ble underskrevet 6. januar, 1579. I denne overenskomsten erklærer de sin lojalitet til den spanske kongen Filip II og Don Juan de Austria som var hans stedfortreder. I dag ligger Artois i Frankrike, Lille delvis i Frankrike, Hainaut ligger i Belgia og de franske departementene Oise og Nord. 

Andre regioner som var for unionen, men som ikke underskrev avtalen, var Namur, Luxembourg og Grevskapet Limburg. Dette siste har intet å gjøre med dagens belgiske provins, og en begrenset tilknytning til den nederlandske provinsen. I det 16. århundre falt belgisk Limburg under fyrstbispedømmet Liège, mens det historiske området Limburg kun var en mindre del av dagens nederlandske Limburg. Hertugen av Parma, Alexander Farnese, begynte sin kamp mot separatistene (medlemmer av unionen i Utrecht) i dette området. I Vallonia lå dessuten også to kalvinistiske «enklaver», Tournai og Valenciennes, som måtte overvinnes innen området kunne legges helt under spansk kontroll.

I avtalen var de følgende punktene nedfelt:
*Ingen utenlandske tropper skulle ha garnisoner i området.
*Statsrådet skulle settes opp på samme måte som på Karl Vs tid.
*To tredjedeler av statsrådets medlemmer skulle bestå av representanter fra alle medlemsstatene.
*Alle privilegier som områdene hadde før åttiårskrigens begynnelse skulle gjeninnføres.
*Katolisismen var den eneste religionen. Enhver annen religion (for eksempel kalvinismen) skulle avskaffes.

Det siste punktet gjorde det umulig for de nordlige Nederlandene å undertegne overenskomsten. Disse områdene var først og fremst under innflytelse av protestantismen (kalvinisme), og deres motreaksjon var å inngå overenskomsten i Utrecht 23. januar 1579.

## Litteratur
* Michael North: Geschichte der Niederlande. München ²2003 (Beck’sche Reihe) ISBN 3-406-41878-3
Abrahamsberg

**Abrahamsberg** er en bydel i Västerort i Stockholm. Den tilhører Bromma bydelsområde. Bydelen grenser til Riksby, Stora Mossen, Ålsten, Olovslund og Åkeslund.

Området ble kjøpt av byen i 1904, men først på slutten av 1930-årene ble det vedtatt en byplan for området. Bydelen ble opprettet i 1938. Abrahamsberg regnes som et av Stockholms mest enhetlige og velbevarte smalhusområder.  På grunn av sine bygninger oppførte i gul tegl kalles bydelen iblant for «den gula staden».

Abrahamsberg ligger ved Abrahamsberg tunnelbanestasjon, som imidlertid ligger i bydelen Riksby.

## Referanser
Riksby

:*For *riksby* i betydningen *riksstad* se [[fri riksstad|her]].*

**Riksby** er en bydel i Västerort i Stockholm. Den tilhører Bromma bydelsområde. Bydelen grenser til bydelene Ulvsunda, Abrahamsberg, Stora Mossen, Åkeslund, Åkeshov, Norra Ängby, Bromma Kyrka, Eneby, Bällsta, Mariehäll og Ulvsunda industriområde.

Tidligere tilhørte området Åkeshovs slott, men Stockholm kjøpte markene i 1904, og i begynnelsen fantes det mest kolonihager. Bydelen ble opprettet i 1926. På slutten av 1920-årene begynte man å planlegge en flyplass her, siden det fantes god plass. Mange fornminner og gårder fra middelalderen måtte rives. I dag består den største delen av bydelen av Bromma flyplass, som ble innviet i 1936. 

I Riksby er det to tunnelbanestasjoner, Abrahamsberg og Brommaplan.

Navnet kommer fra Riksby, en middelalderby som lå mellom Lillsjön og flyplassens sørlige del.
Bitola

**Bitola** (makedonsk: *Битола*, albansk *Manastir*, tyrkisk: *Manastır*, vlach: *Bitule*) er en by i den sørvestlige delen av Nord-Makedonia, nær grensen til Hellas. Byen ligger ved breddene av elva Dragor og ved foten av fjellet Baba, høyeste topp er Pelister (2 601 moh). Bitola er den største byen i den fruktbare Pelagonija-dalen. 

Bitola kommune har 95&nbsp;385 innbyggere (etter folketellingen i 2002), de fleste etnisk makedonere (88,7 %). Kommunen har også mindre befolkningsgrupper av albanere (4,4 %), roma (2,7 %), tyrkere (1,7 %) og vlacher (1,3 %). Kommunen var Makedonias tredje største etter folketellingen i 2002.

I kommunen ligger landets største kraftverk Bitola kraftverk på 675 MW, som produserer 70 % av landets elektrisitet.

Byen er hjemsted for St. Klement av Ohrid-universitetet i Bitola, Makedonias nest største universitet.

## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 6566

**Fylkesvei 6566 (Fv6566)** går mellom Soknedal og Sommårvollen i Midtre Gauldal kommune.

Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 651 (Sør-Trøndelag).

## Kommuner og knutepunkter

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Åkeslund

**Åkeslund** er en bydel i Västerort i Stockholm som inngår i Bromma bydelsområde. Åkeslund grenser til Abrahamsberg, Riksby, Åkeshov, Nockebyhov og Olovslund. 

Åkeslund er hovedsakelig bebygd med smale boligblokker fra begynnelsen av 1940-årene i rød teglstein. Mesteparten av bydelen ligger på et furuskogbevokst fjellområde. Skogen er bevart tett inntil bebyggelsen. 

Området betjenes av tunnelbanestasjonene Brommaplan og Abrahamsberg (den sistnevnte ligger i Riksby), samt bussterminalen ved Brommaplan.
Cetinje

**Cetinje** (serbisk: Цетиње) er en by i det sørlige Montenegro. Den er lokalisert i den sørlige delen av kommunen med samme navn. Fjellområdet Lovćen ligger her, og har gitt Montenegro navnet sitt ("Svartfjell", *Monte Negro*). 

Byen har 15&nbsp;137 innbyggere (2002) og kommunen har 18&nbsp;482 innbyggere. Hele 91% er montenegrinere. Cetinje er den historiske *de facto*-hovedstaden i Montenegro, og presidentpalasset ligger fortsatt her. 

## Historie
Cetinje ble grunnlagt på 1400-tallet og har hatt stor betydning som senter for montenegrinsk og serbisk nasjonalfølelse og nasjonalisme. Til ære for den langvarige, historiske motstandslinjen mot tyrkerne ble cetinje ved uavhengigheten for Montenegro utpekt til honorært sete for den nye republikkens president. Den har også vært et viktig ortodoks kirkesete.

Her ble Ivan I Crnojević den første herskeren over fyrstedømmet Montenegro 1465–1490. Den første trykkepressen ble anlagt allerede i 1492. På 1500-tallet og 1600-tallet kom byen og regionen under hardt press fra både tyrkerne og Venezia. 

Under Prins Danilo I av Montenegro blomstret derimot byen igjen under Petrović-dynastiet fra 1697. Utover 1700-tallet var byen tidvis en uavhengig, montenegrinsk enklave mellom Tyrkia og Venezia. Ved Berlin-kongressen i 1878 ble Cetinje hovedstad i det uavhengige Montenegro. På denne tiden ble nye institusjoner og infrastruktur bygget ut. Først da Jugoslavia la provinshovedstaden til Titograd i 1918 gikk Cetinje inn i en nedgangstid som har vart til inn i etterkrigstiden.

### Transport og økonomi
Cetinje har motorveiforbindelse østover til hovedstaden Podgorica, og sørover til Budva. Det går også en stamvei rett vestover over til Kotor. Lovćen nasjonalpark strekker seg vestover fra byen, og det er en viss turisme, ikke minst innenriks.

Montenegros nasjonalmuseum ligger i Cetinje. Det er også en rekke andre museer i byen, samt et kloster av historisk interesse.

## Eksterne lenker
* Offisiell hjemmeside for Cetinje kommune 
* Visit-Montenegro.com
James P. Johnson

**James Price Johnson** (1894–1955) var en amerikansk jazzpianist og komponist, kjent som opphavsmann til stilen stride piano og for å ha skrevet flere kjente standardlåter i jazz.

Hans klassiske skolering og medvirkning på flere ragtime-innspillinger, ga ham en avansert spillestil som etterhvert ble kalt stride piano.  Han platedebuterte med sin egen *Carolina shout* (1921), som ble meget kjent gjennom oppsetningen *Running wild* (1923).  Johnson konkurrerte med samtidige som Willie Smith og Luckey Roberts utover 20-tallet, og var anerkjent som den ledende pianist på øst-kysten.  Han ledet flere band til innspillinger, var pianist for Bessie Smith, Ida Cox og Ethel Waters, samt underviste en ung Fats Waller.  Tross flere slag-tilfeller fra 1930, skrev han symfoniske verk som *Yamecraw, a negro rhapsody* (1928) inspirert av George Gershwins «Rhapsody in Blue», *Tone poem* (1930), *Symphony Harlem* (1932), en tillemping av W. C. Handy's *St. Louis blues* (1937) og enakteren *De organizer* (1940).  En swing-gruppe med bl.a. Eddie Condon var av kort varighet på 40-tallet.  Hans liv er skildret i Scott E. Brown, *James P. Johnson: A case of mistaken identity* (1986).

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* jamespjohnson.org er en stiftelse til hans ære, med bl.a. nekrolog
* redhotjazz.com  lister alle komposisjoner
* npr.org med opptak av *Yamecraw*
Kumanovo

**Kumanovo** (makedonsk: Куманово, albansk: Kumanova) er Nord-Makedonias andre største by etter hovedstaden Skopje. Den ligger i den nordøstlige delen av Nord-Makedonia, nær grensen til Serbia.

Kumanovo kommune har 105&nbsp;484 innbyggere (etter folketellingen i 2002). Kommunen har flest makedonere (60,4 %), etterfulgt av albanere (25,9 %) og mindre befolkningsgrupper av serbere (8,6 %) og roma (4 %).

## Eksterne lenker
*
Åkeshov

**Åkeshov** er en bydel i Västerort i Stockholm som inngår i Bromma bydelsområde. Åkeshov grenser til Åkeslund, Nockebyhov, Norra Ängby og Riksby.

Bydelen ble opprettet i 1926. I 1934 ble den slått sammen med Nockebyhov, men fra 1940 ble den igjen egen bydel. 

Det finnes flere severdigheter i bydelen; eldre bygninger, Åkeshovs slott og et arboret: Åkeshov arboretum. 

## Referanser


## Se også

*Åkeshovs slott
Åkeshovs slott

**Åkeshovs slott** ligger i bydelen Åkeshov i Stockholm.

Slottet ble oppført i 1642 for Åke Axelsson Natt och Dag som da var riksmarskalk. Store landområder lå under slottet, det som i dag er bydelene Nockeby, Nockebyhov, Höglandet, Åkeslund og deler av Riksby. Selve slottet består av en toetasjes hovedbygning fra 1660-tallet.

Slottet ble ombygd i flere omganger, bl.a. i 1723 og 1740, av arkitekten Carl Hårleman. Den siste restaureringen ble gjort i 1958. 

Etter at Stockholm by i 1904 kjøpte inn den store eiendommen, ble slottet omgjort til mentalsykehus. Opp gjennom årene har ulike virksomheter holdt til her, og fra 1988 har slottet blitt brukt som konferansesenter og hotell (15 værelser).

## Eksterne lenker
*
Stureby

**Stureby** er en bydel i Söderort i Stockholm. Den tilhører bydelsområdet Enskede-Årsta-Vantör. 

Området ble begynt utbygd i 1921, men ble da kalt *Ersta Villastad*. Etter protester ble navnet endret i 1926 til det nykonstruerte Stureby. Under arbeidet med å finne nytt navn, gikk man til historiske kilder. Man fant ut at slaget ved Brännkyrka der Sten Sture d.y. hadde drevet ut Christian II, var blitt utkjempet i nærheten. Det ble foreslått navn som *Stureborg*, *Sturestad* og *Stureby*, og man valgte altså det sistnevnte forslaget i 1926.

Bydelen med samme navn ble opprettet i 1926, men omfattet da også Östberga, Liseberg og halve Enskedefältet.
Radomir Putnik

**Radomir Putnik**, også kjent som **Vojvoda Putnik** (serbisk: *Радомир Путник – Војвода Путник*) (født 24. januar 1847 i Kragujevac, død 17. mai 1917) var en serbisk feltmarskalk militærleder under balkankrigene og Balkanfronten (første verdenskrig).

## Referanser


## Kilder

* «Who's Who - Radomir Putnik», fra firstworldwar.com (engelsk)
St. Jakob-Park

**St. Jacob-Park (**) er et fotballstadion i Basel i Sveits. Banen er hjemmebane for det sveitsiske topplaget FC Basel.  

Stadionet ble oppført 2001 etter planer av arkitektkontoret Herzog & de Meuron, og har en kapasitet på 38&nbsp;500. 

Finalen i UEFAs Europaligaen 2015/2016 ble spilt på stadionet.

## Referanser
Aden Abdullah Osman Daar

**Aden Abdullah Osman Daar**, kjent også som *Aden Adde* (født 1908 i Beledweyne i Somalia, død 8. juni 2007 i Nairobi) var en politiker som var den første presidenten i Den somaliske republikk fra 1. juli 1960 til 10. juni 1967. Han hadde tidligere, i 1944, blitt med i Den somaliske ungdomsligaen (Ururka Dhalinyarada Soomaaliyeed) som skulle komme til å spille en stor rolle i den somaliske uavhengighetskampen.

I 1946 ble han partisekretær i sin fødeby Beledweyne i Somalia. I 1951 ble han utpekt til å sitte i regionrådet og to år senere ble han visepresident i regionrådet. Fra 1954 til 1956 var han president i partiet. Han ble gjenvalgt i 1958 og hadde denne posisjonen samtidig med at han var speaker i den lovgivende forsamlingen fram til 1960.

Den 1. juli 1960 ble han formelt og demokratisk valgt til Somalias, samme dag som FN anerkjente Somalias uavhengighet.

## Referanser
Balkankrigene

**Balkankrigene** var to kriger i det sørøstlige Europa i årene 1912–1913. Den andre krigen var et resultat av den første som brøt ut den 8. oktober 1912, da Bulgaria, Hellas, Montenegro og Serbia (*se [[Balkanforbundet]]*), som hadde store deler av deres etniske befolkning underlagt overherredømmet til Det osmanske rike, gikk til angrep på sistnevnte og avsluttet osmanenes femhundreårige styre. Krigen varte i syv måneder og endte i freden i London av 1913. Som følge av krigene ble Det osmanske rike nær snevret inn i dagens tyrkiske grenser.

Den andre balkankrig brøt ut den 27. juni 1913, da Bulgaria, misfornøyd med sitt resultat, angrep sine tidligere allierte, Serbia og Hellas. De sistnevntes hærer sto imot det bulgarske angrepet, gikk til motangrep på Bulgaria og trengte langt inn i landet. Romania og Det osmanske rike utnyttet samme tidsrom til å gå til angrep på Bulgaria for selv å vinne landområder. I den resulterte București-traktaten (1913), tapte Bulgaria det meste av de landområder det hadde vunnet i den første balkankrig.

* Den første Balkankrigen (8. oktober 1912 – 18. mai 1913)
* Den andre Balkankrigen (27. juni – 18. juli 1913)

## Eksterne lenker
* «The Balkan Wars: 100 Years Later, a History of Violence», Time, 8. oktober 2012
Kallus

**Kallus** (Latin: *callus*) er en medisinske betegnelsen på den midlertidige samling av fibroblaster og kondroblaster rundt et ferskt brudd, som danner et fibrøst bindevev og brusk som forbinder brudd-flatene og danner en fortykket krage rundt bruddspalten og derigjennom muliggjør tilheling av bruddet.

Kallus i sammenheng med sår er hard og fortykket hud, som hyperkeratose eller liktorn.

Kallus brukes også i botanikk om celler som dekker sårflater hos planter.

## Referanser
Živojin Mišić

**Živojin Mišić** (serbisk: *Живојин Мишић*) (født 19. juli 1855, død 20. januar 1921) var en serbisk feltmarskalk som var med på alle krigene Serbia var involvert i fra 1876 til 1918.

## Referanser
Riddarholmen

**Riddarholmen** er en øy i Mälaren og en bydel i det sentrale Stockholm, en del av bydelsområdet Södermalm. Arealmessig er det Stockholms minste, og nest minst når det gjelder folkemengden. I mars 2009 var folkemengden 1 (en) person. 

I Erikskrøniken fra ca. 1325 omtales øya som *Kidhaskär*, der forleddet *Kidh* er gammelsvensk for *killing*, sannsynligvis ble øya brukt til geitebeite. I 1270 donerte Magnus Ladulås penger til et fransiskanerkloster, og dermed ble navnet *Kidhaskär* erstattet med navnet *Gråbrödraholm*, *Gråmunkeholm* eller *Munckholmen*. Deler av dette klosteret er bevart under Riddarholmskyrkan, Gamla Riksdagshuset och Östra Gymnasiehuset.

August Strindberg ble født i Sundhetskollegiets hus på Riddarholmen i 1849.

## Eksterne lenker
*
Stepa Stepanović

**Stepa Stepanović** (serbisk: *Степа Степановић*) (født 12. mars 1856, død 29. april 1929) var en serbisk feltmarskalk som var med i Serbias kriger fra 1876 til 1918.

## Referanser
Mills Brothers

**Mills Brothers** var en amerikansk vokalgruppe. Gruppen ble etablert rundt 1925 i Piqua i Ohio) som **Four boys and a guitar** og bestod av brødrene
*John Jr. (1911–1936) bass og gitar
*Herbert (1912–1989) tenor 
*Harry (1913–1982) baryton  
*Donald (1915–1999) solo tenor
Inspirert av farens barbershop-kvartett, fremførte de sanger i jubilee-stil, først på lokale vaudeville-scener, før de flyttet til New York i 1930. Der oppnådde kvartetten stor suksess med innspillinger av *Tiger rag* (1931) og *Dinah* (duett med Bing Crosby i 1932), filmen
*The big broadcast* (1932) og melodiene «St. Louis Blues» og «Bugle Call Rag», før John Jr.'s bortgang i 1936.
Faren John Sr. var med fra 1937 til 1956, og gruppen gjorde innspillinger med Ella Fitzgerald og Louis Armstrong, 
men hadde ikke store salg før *Paper Doll* (1943) og *Glow Worm* (1952).

De spilte med Oslo-kvartetten Funny Boys i Gamle Logens store sal, sist i februar 1938. Deres andre besøk var ett år senere.
De fikk i 1966 æren av å representere Danmark i den nye nordvisjons-serien *Småshow*, innslaget het «Et gjensyn med Mills Brothers» fra en konsert som forøvrig også utkom på platen *The Mills Brothers in [[Tivoli (København)]]*. Året etter ble de spilt av Jon Anders Helseth for NRK i serien «Cabaret International».  Vokalgruppen innledet serien «Vi prater og plater» med Totto Osvold i 1968.
Ved nok et besøk i Tivoli (København) i 1968, fortalte de at de nok trodde de ville besøke Oslo snart,
noe de gjorde på Momarkedet.
Trioen Herbert, Harry og Donald fortsatte inntil 1982 med opptredener.

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Älvsjö

**Älvsjö** er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. 
Den ligger øst, vest, sør og delvis nord for Älvsjö stasjon. Etter at stasjonen ble anlagt, begynte utbyggingen av boligfeltene i området, med start i 1909. Øst for stasjonen ligger Stockholmsmässan (også kalt *Älvsjömässan*) og Rica Talk Hotel.
Petar Bojović

**Petar Bojović** (serbisk: *Петар Бојовић*) (født 16. juli 1858, død 19. januar 1945) var en serbisk feltmarskalk og militærleder under balkankrigene og første verdenskrig

## Referanser