open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yinzidu-demningen

**Yinzidu-demningen**, også skrevet *Yingzidu*, er en demning med vannkraftverk under bygging i provinsen Guizhou i Kina, i  vassdraget Wujiang, ei høyre sideelv til midtre løp av Yangtze. Det ble igangsatt med byggearbeider i 2009, og skal etter planen stå ferdig i 2015. 

Total effekt er 360 MW men blir inntil 540 MW ved ferdigstillelse, som vil gjøre kraftverket til et av de 450 kraftigste i verden. 

## Se også
*Liste over verdens største vannkraftverk

## Eksterne lenker
* Hydro development along the Upper Yangtze and tributaries. Probe International. Besøkt 23. juli 2010.
Putting-demningen

**Putting-demningen** er en demning med et vannkraftverk i elva Wujiang i provinsen Guizhou i det sørlig-sentrale Kina. Installert effekt er 75 MW.

## Se også
*Liste over verdens største vannkraftverk

## Referanser
Tingzikou-demningen

**Tingzikou-demningen** er en demning med et vannkraftverk under utbygging i elva Jialing, ei venstre sideelv til midtre Yangtze i provinsen Sichuan i det sørlig-sentrale Kina. Installert effekt blir 1.100 MW.

Byggearbeidene startet i 2009 og anlegget skal stå ferdig i 2014. Anlegget er i fylket Cangxi.

Demningen er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 116 meter høy og 995 meter lang.

## Se også
*Liste over verdens største vannkraftverk

## Referanser


## Eksterne lenker
* MD&A database over RCC betongdemninger, Kina - besøkt 8. januar 2012.
* China's highest RCC's – China Comittee on Large Dams (Chincold). Besøkt 10. januar 2012.
Valget i Tanzania 2010

**Valget i Tanzania 2010** ble avholdt i hele Tanzania 31. oktober 2010. President Jakaya Kikwete fra CCM stilte til valg til en andre termin som president, mens Willibrod Slaa fra Chadema var hans hovedutfordrer.

Kikwete vant presidentvalget med 61,17 % av stemmene, etterfulgt av Slaa med 26,34 % og Lipumba med 8,06 %.

## Presidentvalget

* Kilde: Adam Carrs valgarkiv

## Valget til nasjonalforsamlinga

* Kilde: Parliament of Tanzania

## Se også
* Salum Khalfani Bar'wan, den første albinoen til å bli valgt inn i Tanzanias nasjonalforsamling.

## Referanser
Jens Ingvald Ornæs

**Jens Ingvald Ornæs** (født 25. juli 1888 i Røyrvik, død 6. april 1959) var en norsk gårdbruker, reindriftsagronom og politiker (V).

Han hadde underoffiserseksamen fra 1910, og var kontorist i AS Grong Gruber 1913–1914, vikarierende folkeskolelærer 1916–1919 og gårdbruker fra 1919. Han var i årene 1929–1961 gårdbruker på familiegården Ornæs i nærheten av Hudningsvatnet og Grong Grubers anlegg i Joma. Dessuten var han reindriftsagronom (lappefogd) fra 1930.

Ornæs var medlem av Grong herredsstyre 1920–1922. Da Røyrvik ble utskilt som egen kommune fra Grong i 1923, ble Ornæs valgt til dens første ordfører, hvilket han forble inntil 1934.

Ornæs var svigerfar til senere ordfører Marianne Ornæs.

## Referanser
Johan Ole Vekterli

**Johan Ole Vekterli** (1942–2025) var en norsk politiker (Sp) og kommunal tjenestemann.

Han var sønn av Petter Vekterli, ordfører i Røyrvik og en av Norges lengstsittende ordførere. Johan Ole Vekterli etterfulgte sin far i ordførervervet i perioden 1980–1983, valgt på en borgerlig fellesliste. Han var også medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1980–1983, som representant for Senterpartiet.

Johan Ole Vekterli gikk Tomb jordbruksskole, forkurs ved Hamar katedralskole og sivilagronomstudiet ved NLH. Han var fylkesagronomassistent i Rogaland og Nord-Trøndelag, så gårdbruker i Røyrvik. Han var også saksbehandler, rådmann, økonomisjef og konsulent i Røyrvik kommune.

## Referanser
Kreis Höxter (1816–1974)

**Kreis Höxter**  var en krets i Tyskland. Kretsen eksisterte fra 1816 til 1974. Kretsen var en del av Regierungsbezirk Minden i provinsen Westfalen fra 1816 til 1946 og deretter Regierungsbezirk Detmold i den østlige delen av den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen fra 1947 til 1974. Fra 1939 til 1969 hadde den benevnelsen **Landkreis Höxter**. Kretshovedstaden var Höxter. 

Med virkning fra 1. januar 1975 ble Kreis Höxter slått sammen med Kreis Warburg til den nye Kreis Höxter.
Kreis Herford

**Kreis Herford**  er en krets i Ostwestfalen i Tyskland. Kretsen ble opprettet i 1816 og var en del av Regierungsbezirk Minden i provinsen Westfalen frem til 1946. Siden 1947 har den vært en del av Regierungsbezirk Detmold i den østlige delen av den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Fra 1911 til 1969 hadde den benevnelsen **Landkreis Herford**. Kretshovedstaden er Herford. I 1911 ble Herford utskilt som en egen bykrets, og fikk sin egen forvaltning i 1968. I 1969 ble bykretsen Herford igjen slått sammen med Landkretsen Herford til Kreis Herford.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
4. divisjon fotball for menn 2012

**[[4. divisjon fotball for menn]] 2012** var det femte nivået i norsk fotball 2012.

## Statistikk

## Avdelingene

### [[Østfold Fotballkrets]]

### [[Akershus Fotballkrets]]

### [[Oslo Fotballkrets]] I

### [[Oslo Fotballkrets]] II

### [[Oslo Fotballkrets]] III

### [[Indre Østland Fotballkrets]] I

### [[Indre Østland Fotballkrets]] II

### [[Indre Østland Fotballkrets]] III

### [[Buskerud Fotballkrets]]

### [[Vestfold Fotballkrets]]

### [[Telemark Fotballkrets]]

### [[Agder Fotballkrets]]

### [[Rogaland Fotballkrets]] I

### [[Rogaland Fotballkrets]] II

### [[Rogaland Fotballkrets]] III

### [[Hordaland Fotballkrets]] I

### [[Hordaland Fotballkrets]] II

### [[Sogn og Fjordane Fotballkrets]]

### [[Sunnmøre Fotballkrets]]

### [[Nordmøre og Romsdal Fotballkrets]]

### [[Trøndelag Fotballkrets]] I

### [[Trøndelag Fotballkrets]] II

### [[Nordland Fotballkrets]]

### [[Hålogaland Fotballkrets]]

### [[Troms Fotballkrets]]

### [[Finnmark Fotballkrets]]

## Kvalifisering til [[3. divisjon fotball for menn 2013|3. divisjon 2013]]

### Hordaland
William Coucheron-Aamot

**William Coucheron-Aamot** (født 29. januar 1868 i Stavanger, død 22. mai 1948) var en norsk marineløytnant og forfatter.

Coucheron-Aamot reiste til Kina og Japan på 1800-tallet. Han arbeidet blant annet i tollvesenet i Kina.

Coucheron-Aamot kjøpte i 1905 presteboligen på Veøya og bodde der frem til sin død i 1948.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Romsdalsmuseet
Daphnis (måne)

**Dafnis** er en av planeten Saturns måner. Den er også kjent som *Saturn XXXV*, og før den fikk sitt nåværende navn, hadde den den midlertidige betegnelsen *S/2005 S 1*.

Dafnis ble oppdaget den 6. mai 2005 ved hjelp av bilder fra romsonden Cassini. Den lille månen, som bare er 6-8 kilometer i diameter, følger en omløpsbane i Keeler-åpningen i Saturns ringsystem.

## Referanser
Methone (måne)

**Methone** er en av Saturns måner. Den ble oppdaget i 2004 ved hjelp av romsonden Cassini. Methones omløpsbane ligger, akkurat som banen til månen Pallene, mellom Mimas og Enceladus.
Liste over Tanzanias statsministre

Dette er ei **liste over Tanzanias statsministre**. Tanzania hadde ingen statsminister i perioden fra landet blei oppretta i 1964 fram til 1972, da statsministerposten blei oppretta.

## Statsministre

## Se også
* Liste over Tanzanias presidenter
* Liste over Tanzanias visepresidenter
Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi (UiT)

**Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi** er et fakultet ved Universitetet i Tromsø. Det omfatter tre enheter:
*Institutt for arktisk og marin biologi (AMB)
*Norges fiskerihøgskole (NFH)
*Handelshøgskolen i Tromsø (HHT)

Fakultetet ble etablert 1. august 2009.

Fakultetet ledes av dekana Edel O. Elvevoll, prodekan for forskning Michaela Aschan og prodekan for undervisning Monica Alterskjær Sundset.

## Eksterne lenker
* Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi
Edel O. Elvevoll

**Edel Oddny Elvevoll** (født 10. september 1958) er professor i marin næringsmiddelteknologi ved Norges fiskerihøgskole og dekan for Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi ved Universitetet i Tromsø.

Hun er utdannet sivilingeniør i industriell kjemi og har doktorgrad i kjemiteknikk. Hun har tidligere blant annet arbeidet for FNs organisasjon for ernæring og landbruk i Roma. Hun er også rådsmedlem i Én Verden. 

Hun utviklet kosttilskuddet OliVita sammen med professor Bjarne Østerud.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Peter Arbo (forsker)

**Peter Nicolai Arbo** (født 1953) er en norsk samfunnsforsker og universitetspolitiker. Han er professor ved Norges fiskerihøgskole, som inngår i Fakultet for biovitenskap, fiskeri og økonomi ved Universitetet i Tromsø. Han har vært medlem av universitetsstyret ved Universitetet i Tromsø. Han var medlem av det regjeringsoppnevnte Stjernø-utvalget som la frem NOU 2008:3 om «Ny struktur i høyere utdanning», og ble i 2010 av regjeringen utnevnt til medlem av Europautredningen, et offentlig utvalg ledet av Fredrik Sejersted som skal gjennomgå EØS-avtalen. Han er utnevnt av Nærings- og handelsdepartementet til nestleder i styret i Selskapet for industrivekst (hvor Åslaug Haga er styreleder), og er styreleder i programstyret for Norges forskningsråds program *Demokrati, styring og regionalitet*.

Han forsker på innovasjon, bedrifts- og næringsutvikling, offentlig politikk og planlegging, med et særlig fokus på nordområdene. 

Arbo er utdannet i samfunnsplanlegging ved Universitetet i Tromsø, studerte internasjonal økonomi ved Europa-colleget 1981–1982 og ble cand.polit. med hovedfag i (tverrfaglig) samfunnsvitenskap ved Universitetet i Tromsø i 1985, med hovedoppgaven *Strukturering av arbeidsmarkeder: Bidrag til en institusjonell analyse*. Han har vært førstekonsulent og distriktssjef i Statens pristilsyn for Troms og Finnmark, og ble i 1987 ansatt ved Forskningsstiftelsen ved Universitetet i Tromsø (FORUT, senere NORUT), hvor han jobbet til 1997. Deretter ble han ansatt ved Institutt for samfunnsplanlegging og lokalsamfunnsforskning ved Universitetet i Tromsø, før han i 2001 begynte ved Norges fiskerihøgskole.

## Bibliografi
* Peter Arbo, Tove Bull og Ådne Danielsen: *Utdanningsamfunnet og livslang læring*, Gyldendal 2013, ISBN 978-82-054-4707-3
* Peter Arbo og Bjørn Hersoug: *Oljevirksomhetens inntog i nord – næringsutvikling, politikk og samfunn*, Gyldendal 2010, ISBN 978-82-05-40380-2
* Peter Arbo og Hallgeir Gammelsæter: *Innovasjonspolitikkens scenografi – nye perspektiver på næringsutvikling*, Tapir 2004, ISBN 978-82-519-1935-7

## Referanser


## Eksterne lenker
* Arbo, Peter hos Universitetet i Tromsø
Baku-Tbilisi-Ceyhan-rørledningen

**Baku-Tbilisi-Ceyhan-rørledningen** er en oljerørledning fra Baku i Aserbajdsjan til Ceyhan i Tyrkia via Tbilisi i Georgia. Rørledningen er 1 768 km lang og er den nest største i Øst-Europa, etter Druzjbarørledningen. Den ble satt i drift i mai 2005.

## Eksterne lenker

* Statoil om rørledningen
Liste over sjakkpartier

Dette er en kronologisk **liste over sjakkpartier** som av en eller annen grunn er kjente.

## 1400-tallet
* Scachs d'amor 1470 til 1490. Sjakkdikt der partiet fungerer som en allegori over kjærligheten ved at Mars kurtiserer motspilleren, Venus. Interessant fordi det er det første kjente sjakkparti med moderne regler, dvs dronningen med nåværende spillestyrke.

## 1600-tallet
* Greco versus NN 1619 sjakkmatt i åttende trekk etter et dronningoffer.

## 1700-tallet
* Sjøkadettmatt Formodentlig mellom 1750 og 1785. Mest kjent fordi det ble spilt som livesjakkparti under Richard Genées operette *Sjøkadetten* (1876). Hvit ofrer dronningen og setter matt om svart aksepterer offeret. 
* Bowdler versus Conway  1788 Thomas Bowdler tilbyr det første kjente tilfelle av dobbelt tårnoffer.
* Smith versus Philidor 1790 Philidor demonstrerer kraften i en overlegen bondeformasjon og viser en fin kombinasjon som fører til matt.

## 1800-tallet
* Det udødelige partiet er et av  sjakkhistoriens mest kjente partier. Underveis ofrer hvit (Adolf Anderssen) en løper, begge tårnene og dronningen, og setter tilslutt matt med tre lette offiserer.
* Det eviggrønne partiet inneholder en glitrende sluttkombinasjon av Adolf Anderssen.

## 1900-tallet
*Botvinnik versus Capablanca 1938
*Spasskij versus Petrosjan 1969

## Referanser


## Litteratur
* Graham Burgess, John Nunn og John Emms: *The Mammoth Book of the World’s Greatest Chess Games*. Running Press, Philadelphia 2010. ISBN 978-0-7624-3995-9

## Eksterne lenker
* chessgames.com
Liste over norske sjakkspillere

Dette er en **liste over norske sjakkspillere**. Listen omfatter sjakkspillere som har oppnådd internasjonale titler (GM, IM, WGM og WIM) samt andre sjakkspillere med fremragende resultater. Listen omfatter også personer som først og fremst er kjent for andre ting enn sjakk, men som også har vært sjakkspillere.

## Stormestere (GM)
Tittelen stormester (GM) er den høyeste tittelen i sjakk. Den ble første gang utdelt i 1914. Den første norske GM var Simen Agdestein, som ble utnevnt til stormester i 1985.

Kravene for å bli stormester har variert noe over tid. For å bli GM må man nå som hovedregel ha oppnådd tre eller flere «GM-normer» som tilsammen omfatter minst 27 partier. En GM-norm er en ratingprestasjon i en internasjonal turnering på minst , mot motstandere som har en gjennomsnittlig FIDE-rating på minst . For å bli GM må man i tillegg ha oppnådd en FIDE-rating på minst  i løpet av karrieren.

## Internasjonale mestere (IM)
Tittelen internasjonal mester (IM) er den nest høyeste tittelen i sjakk. Den ble første gang utdelt i 1950. Den første norske IM var Olaf Barda, som ble utnevnt til internasjonal mester i 1952.

Kravene for å bli internasjonal mester har variert noe over tid. For å bli IM må man nå som hovedregel ha oppnådd 2 eller flere «IM-normer» som tilsammen omfatter minst 27 partier. En IM-norm er en ratingprestasjon i en internasjonal turnering på minst 2450, mot motstandere som har en gjennomsnittlig FIDE-rating på minst 2230. For å bli internasjonal mester må man i tillegg ha oppnådd en FIDE-rating på minst 2400 i løpet av karrieren.

## Kvinnelige stormestere (WGM)
Tittelen kvinnelig stormester (WGM) ble første gang utdelt i 1977. Ingen norske kvinner har blitt utnevnt til WGM, men to WGMer har meldt overgang til Norge.

Kravene for å bli WGM har variert noe over tid. For å bli WGM må man nå som hovedregler ha oppnådd to eller flere «WGM-normer» som tilsammen omfatter minst 27 partier. En WGM-norm er en ratingprestasjon i en internasjonal turnering på minst 2400, mot motstandere som har en gjennomsnittlig FIDE-rating på minst 2180. For å bli WGM må man i tillegg ha en oppnådd en FIDE-rating på minst 2300 i løpet av karrieren.

## Kvinnelige internasjonale mestere (WIM)
Tittelen kvinnelig internasjonal mester (WIM) ble første gang utdelt i 1950. Den første norske WIM var Ingrid Dahl.

Kravene for å bli WIM har variert noe over tid. For å bli WIM må man nå som hovedregel ha oppnådd 2 eller flere «WIM-normer» som tilsammen omfatter minst 27 partier. En WIM-norm er en ratingprestasjon i en internasjonal turnering på minst 2250, mot motstandere som har en gjennomsnittlig FIDE-rating på minst 2030. For å bli WIM må man i tillegg ha en oppnådd en FIDE-rating på minst 2200 i løpet av karrieren.

## Se også
* NM i sjakk, med en oversikt over norgesmestere i sjakk, år for år

## Referanser


## Eksterne lenker
* Alle norske spillere
* Norske spillere med FIDE-rating
Arpin Lusène

**Arpin Lusène** er en fiktiv fransk gentlemanstyv fra Andeby-universet skapt av Don Rosa.

Arpin dukket første gang opp i historien «Den sorte ridder» i 1998 hvor han stjeler en krukke superløsemiddel, en pose med diamantstøv og en rustning fra Skrue McDuck. Han smører dette utover rustningen og blir den sorte ridder! Hans mål er å ødelegge Skrues formue så det ser ut som om han har utført det største kuppet i verden. Han dukker også opp i historiene «ANGRIP!» og «Den Sorte ridder glorper igjen». Alle historiene er laget av Don Rosa. Den Sorte ridders rustning ble i den siste historien sendt ut i verdensrommet hvor den går i bane rundt jorden. Med rustningen kan han gå igjennom vegger og alt (unntatt diamant) siden superløsemiddelet som ble laget av Petter Smart er smurt på den.

Figuren er løst basert på Arsène Lupin, en gentlemanstyv i en serie populære kriminalromaner skrevet av den franske forfatteren Maurice Leblanc på første halvdel av 1900-tallet, og ytterligere popularisert gjennom en mengde produksjoner for film, fjernsyn og teater.

## Eksterne lenker
* Arpin Lusène klikk.no
Marc Degryse

**Marc Gabriel Degryse** (født 4. september 1965 i Roeselare) er en belgisk tidligere fotballspiller som spilte angriper  og for flere europeiske klubber. På klubbnivå representerte han Club Brugge, RSC Anderlecht, Sheffield Wednesday, PSV Eindhoven, KAA Gent og Germinal Beerschot. For Belgia spilte han totalt 63 landskamper og scoret 23 mål, og representerte landet både under VM i fotball 1990 og VM i fotball 1994.

Degryse ble kåret til årets fotballspiller i Belgia i 1988, 1990, 1995 og i 2000.

## Meritter
;RSC Anderlecht
* Jupiler League: 1987/1988
* Beker van België: 1985/1986
* Belgische Supercup: 1985

;Club Brugge KV
* Jupiler League: 1990/1991, 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995
* Beker van België: 1993/1994
* Belgische Supercup: 1993, 1995

;PSV Eindhoven
* Eredivisie: 1996/1997
* Johan Cruijff Schaal: 1996, 1997

## Eksterne lenker
* 
*  Spillerinformasjon hos Footballdatabase.eu
Borut Pahor

**Borut Pahor** (født 2. november 1963 i Postojna) er en slovensk politiker for Socialni demokrati. Han ble valgt som landets president i 2012 og gjenvalgt i 2017.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Pahor ble født i Postojna i Slovenia i det daværende Jugoslavia, og tilbrakte barndommen i byen Nova Gorica, før familien flyttet til byen Šempeter pri Gorici nær ved. Hans far døde ung, og moren, Iva Pahor Martelanc (som hadde vært fange i en nazistisk konsentrasjonsleir under andre verdenskrig) oppdro ham som alenemor.

Etter høyskoleavslutning i Nova Gorica i 1983 begynte Pahor ved Universitetet i Ljubljana, der han avsluttet i 1987 met et bachelorarbeid i statsvitenskap om fredsforhandlinger blant medlemmer av Organisasjonen av alliansefrie nasjoner.

### Politiker
Pahor gikk inn i politikken i 1990 og ble delegat til republikkforsamlingen i Slovenia. Han ble gjenvalgt til nasjonalforsamlingen i 1992, og året etter ble han nestleder for sosialdemokratene. Pahor ble gjenvalgt til nasjonalforsamlingen i 1996, og i 1997 ble han sosialdemokratenes partileder. Etter valget i 2000 ble han parlamentspresident. Da Slovenia gikk med i EU ble Pahor i 2004 valgt til Europaparlamentet. 

I 2008 dannet Pahor koalisjonsregjering bestående av sosialdemokrater og liberale. Regjeringen ble innsatt 22. november 2008. Pahors statsministerperiode ble preget av økonomiske krisetider. Regjeringen tapte 20. september 2011 et tillitsvotum i parlamentet. Da det ikke lyktes å finne støtte for en ny regjering, ble det bestemt å holde nyvalg 4. desember 2011. Pahors SD tapte valget og Janez Janša ble 28. januar 2012 innsatt som ny statsminister.

Pahor vant 2. desember 2012 Slovenias presidentvalg. Valget foregikk ved direkte valg og Pahor seiret i andre valgomgang med 67,4 % av stemmene. Den sittende president, 60 år gamle Danilo Türk, fikk 32,6 % av stemmene. Valgdeltakelsen var knappe 42 % av 1,7 millioner stemmeberettigete.

Ved presidentvalget i Slovenia i 2017 ble han gjenvalgt som president for fem år, etter andre valgomgang. I først valgomgang fikk Pahor 47,1 % av stemmene, mens Marjan Šarec fikk 25 % som nummer to. I andre valgomgang fikk Pahor 52,9 % etter at 99,99 % av stemmene var opptalt. Hans motkandidat Šarec fikk 47,1 %. Valgdeltakelsen var 41,7 % av de stemmeberettigede.

I forbindelse med statsbesøk i Norge i 2019, ble Pahor tildelt storkors av St. Olavs Orden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Marc Emmers

**Marc Jozef Emmers** (født 25. februar 1966 i Hamont-Achel) er en belgisk tidligere fotballspiller som spilte angriper  og for flere europeiske klubber. På klubbnivå representerte han Thor Waterschei, KV Mechelen, RSC Anderlecht, AC Perugia, AC Lugano og KFC Diest. For Belgia spilte han totalt 37 landskamper og scoret to mål, samt representerte landet både i VM i fotball 1990 og VM i fotball 1994.

Emmers spilte for RSC Anderlecht på midten av 1990-tallet og vant Jupiler League tre ganger fra 1992 til 1995. Emmers ble for øvrig kåret til årets fotballspiller i Belgia i 1989.

## Meritter
;KV Mechelen
* Cupvinnercupen: 1987/1988
* Jupiler League: 1988/1989

;RSC Anderlecht
* Jupiler League: 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995
* Beker van België: 1993/1994

## Eksterne lenker
* 
*  Spillerinformasjon hos Footballdatabase.eu
Marc Wilmots

**Marc Robert Wilmots** (født 1969) er en belgisk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

For Belgia spilte han totalt 70 landskamper og scoret 28 mål, og representerte landet både under VM i fotball 1990, VM i fotball 1994, VM i fotball 1998, EM i fotball 2000 og VM i fotball 2002.

Etter at han la opp som fotballspiller gikk Wilmots inn i trenerrollen, hvor han var hovedtrener for  (2003) og  (2004–2005). Etter dette fungerte han som senator i Belgias senat for partiet Mouvement Réformateur, men trakk seg fra vervet i 2005.

I 2009 ble han assistenttrener for Belgias herrelandslag først under hovedtrener Dick Advocaat og senere Georges Leekens.  15. mai 2012 rykket han opp som midlertidig hovedtrener etter Leekens og skrev senere under en 2-årskontrakt. Belgia vant sin kvalifiseringsgruppe til VM 2014 med åtte seire, to uavgjort og ingen tap. Da han overtok landslaget lå det på 44.-plass på FIFA-rankingen, mens i juni 2014 lå laget på 11.-plass.

Den 16. november 2017 sluttet han som trener for .

## Meritter
;KV Mechelen
* Jupiler League: 1988/1989
* UEFA Super Cup: 1988

;Standard Liège
* Beker van België: 1993

;FC Schalke 04
* UEFA-cupen: 1996/1997
* DFB-Pokal: 2002

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Spillerinformasjon hos Footballdatabase.eu
Den sentralafrikanske republikks politiske system

**Den sentralafrikanske republikks politiske system** bygger på grunnloven vedtatt i desember 2015.  

Den sentralafrikanske republikk er en enhetsstat, hvor presidenten er landets statsoverhodet. Presidenten velges i allmenne valg for fem år og kan kun sitte to perioder. Presidenten utnevner visepresidenten, statsministeren og regjeringen. Siste presidentvalg ble gjennomført i 2020. Den lovgivende myndigheten ligger hos nasjonalforsamlingen, som har 105 medlemmer som velges for fem år. 

Landet har et multipartisystem som er oppsplittet og preget av koalisjoner. Noen viktige partier er Convergence Kwa Na Kwa (KNK), Movement for the Liberation of the Central African People (MLPC) og National Union for Democracy and Progress (UNDP). 

Militærkupp har historisk vært den vanligste formen for maktoverføring og landet har i flere perioder vært styrt av militæret. Sentrale myndigheter har i liten grad kontroll på landets grenser og andre forhold utenfor hovedstaden Bangui.

## Referanser
Pallene (måne)

**Pallene** er en av planeten Saturns måner, og er også kjent under betegnelsen *Saturn XXXIII*. 

Den ble første gang observert 23. august 1981 på et bilde av romsonden Voyager II, men den eksistens og dens omløpsbane ble først endelig fastslått i 2004.

Pallenes bane ligger, i likhet med månen Methones bane, mellom banene til Mimas og Enceladus.
Timmy Simons

**Timmy Simons** (født 1976) er en belgisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for .

Han har tidligere spilt for Lommel, og .

For Belgia spilte han 94 landskamper og scoret seks mål, samt representerte landet under VM i fotball 2002. Simons ble kåret til årets fotballspiller i Belgia i 2002.

## Meritter
;Club Brugge
* Beker van België: 2002, 2004
* Jupiler Pro League: 2003, 2005

;PSV Eindhoven
* Eredivisie: 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ulundi

**Ulundi** er en by i provinsen iKwaZulu-Natali i Sør-Afrika. Navnet er zulu og betyr «høy plass». 

Byen ligger i Zululand, på den nordlige bredden av floden White Umfolozi, mellom Nongoma og Melmoth. Byen er det tradisjonelle hovedsetet for zulumonarken.

Byen hadde 18 420 innbyggere ifølge folketellingen fra 2001, mens kommunen, Ulundi Local Municipality, hadde 197 908 innbyggere i 2007.
KSK Beveren

**Koninklijke Sportkring Beveren**, også kjent som **KSK Beveren**, var en belgisk fotballklubb fra byen Beveren i Øst-Flandern. Klubben var spesielt kjent for sin talentutvikling av målvakter, og fikk frem spillere som Jean-Marie Pfaff, Filip De Wilde, Geert De Vlieger, Erwin Lemmens og Tristan Peersman, som alle fikk landskamper for . Klubben ble grunnlagt i juli 1934 og lagets draktfarger var gul med lyseblå ermer på skjorten og lyseblå underdel. Klubben spilte sine hjemmekamper på Freethiel stadion.

I perioden mellom 2002 og 2006 var en stor andel av klubbens spillere av ivoriansk bakgrunn grunnet en samarbeidsavtale med ASEC Mimosas. De mest kjente spillerne som gikk fra ASEC Mimosas til Beveren var Emmanuel Eboué og Yaya Touré. I perioden mellom 2001 og 2006 hadde klubben et samarbeid med den engelske klubben Arsenal FC, som innebar utlånsavtaler og vennskapskamper mellom de to klubbene.

KSK Beveren spilte sist i landets høyeste divisjon Jupiler League under 2006/2006-sesongen, men ble deretter degradert til andredivisjon og fikk siden problemer med økonomien. Kun noen måneder før 2010/2011-sesongen skulle sparkes igang ble klubbens lisens trukket tilbake av det belgiske fotballforbundet på grunnlag av økonomi, noe som førte til at KSK Beveren tok kontakt med den lokale konkurrenten KV Red Star Waasland angående en sammenslåing. Denne sammenslåingen ble dannet i juni 2002 under navnet Waasland-Beveren, som overtok Beverens plass i seriesystemet.

## Meritter
* Jupiler Pro League: (2) 1978-79, 1983–84
* Beker van België: (2) 1977-78, 1982–83
* Belgische Supercup: (2) 1979, 1984

## Kjente spillere med en fortid i klubben
Ordenen Indiahavets stjerne og nøkkel

**Ordenen Indiahavets stjerne og nøkkel** (engelsk: *Order of the Star and Key of the Indian Ocean*) er en mauritisk orden innstiftet 12. mars 1992, samme dag som Mauritius endret statsform til republikk. Ordenen tildeles for fremragende innsats for Mauritius og menneskeheten. Den har navn etter mottoet i Mauritius' riksvåpen, *Stella Clavisque Maris Indici*, som betyr *Indiahavets stjerne og nøkkel* og som viser til Mauritius' geografiske beliggenhet. Riksvåpenet inneholder felter der nøkkel og stjerne forekommer. Presidenten er ordenens overhode og den som foretar tildeling. Ordenen Indiahavets stjerne og nøkkel er den eneste orden i Mauritius.

## Inndeling
Ordenen Indiahavets stjerne og nøkkel er inndelt i fem trinn:
*storkommandør (*Grand Commander*), forkortet GCSK
*storoffiser (*Grand Officer*), forkortet GOSK
*kommandør (*Commander*), forkortet CSK
*offiser (*Officer*), OSK
*medlem (*Member*), forkortet MSK

Ordensinnehavere tillates å sette forkortelsen for ordensklassen de har mottatt bak sine navn.

## Insignier
Ordenstegnet for Ordenen Indiahavets stjerne og nøkkel består av en blåemaljert blomsterlignende figur med fire blader. Midtmedaljongen er i gull eller sølv avhengig av grad og har en bord der ordensgradens navn er innskrevet. Det hele er satt på et bredt blåemaljert kors og et smalere ankerkors i gull eller sølv.

Ordensbåndet for storkommandører og storoffiserer er lys gult med midtstriper i grønt, gult, blått og rødt, fargene i Mauritius' flagg. For de tre lavere klasser er ordensbåndet lyst blått med midtstriper i flaggfargene.

## Tildeling
Ordenen Indiahavets stjerne og nøkkel tildeles både mauritiere og utenlandske statsborgere. Nominasjon foretas gjennom statsministeren, men slik at også publikum har anledning til å komme med forslag, mens presidenten foretar tildeling. 

Mauritius' president er storkommandør i kraft av sitt embete. Visepresidenten og høyesterettsjustitiarius er storoffiserer i embetsperioden. Ordenen er også tildelt utenlandske statsoverhoder, som Maldivenes president Mohamed Nasheed, Guyanas president Cheddi Jagan og Sør-Afrikas president Nelson Mandela.

Ordenstildeling skjer vanligvis 12. mars, som er nasjonaldag i Mauritius.

## Referanser


## Kilder
* «Mauritius» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1382–1373
* ''National Awards Act. Act 53 of 1992'', Attorney General, Mauritius
Enneapogon

se egen seksjon

***Enneapogon*** er en slekt i grasfamilien.

Artene er flerårige, eller av og til ettårige, og vokser i tuer. De har C<sub>4</sub>-fotosyntese. Stråene blir 5–100 cm høye. Bladene er smale og ofte krøllete. Blomsterstanden er en fjæraktig topp. Småaksene har to–seks blomster, den nedre er tvekjønnet, den neste er mindre og som regel steril, og de øvrige er sterkt reduserte.

Disse grasene vokser på åpne, tørre steder i busksteppe og halvørken. Flere er viktige beitegras i naturbeite, og noen kan opptre som ugras.

Utbredelsen omfatter tropiske til varmt tempererte områder i alle verdensdeler, men artsrikdommen er størst i Afrika og Australia. De finnes nordover til sørvestlige USA, Murcia i Spania, Transkaukasia, Kasakhstan og sørlige Sibir.

## Arter
* *[[Enneapogon asperatus]]*
* *[[Enneapogon avenaceus]]*
* *[[Enneapogon caerulescens]]*
* *[[Enneapogon cenchroides]]*
* *[[Enneapogon cylindricus]]*
* *[[Enneapogon decipiens]]*
* *[[Enneapogon desvauxii]]*
* *[[Enneapogon eremophilus]]*
* *[[Enneapogon foxii]]*
* *[[Enneapogon gracilis]]*
* *[[Enneapogon intermedius]]*
* *[[Enneapogon limpopoensis]]*
* *[[Enneapogon lindleyanus]]*
* *[[Enneapogon lophotrichus]]*
* *[[Enneapogon nigricans]]*
* *[[Enneapogon pallidus]]*
* *[[Enneapogon persicus]]*
* *[[Enneapogon polyphyllus]]*
* *[[Enneapogon pretoriensis]]*
* *[[Enneapogon purpurascens]]*
* *[[Enneapogon robustissimus]]*
* *[[Enneapogon scaber]]*
* *[[Enneapogon scoparius]]*
* *[[Enneapogon spathaceus]]*
* *[[Enneapogon truncatus]]*
* *[[Enneapogon virens]]*

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Buckow

**Buckow** [ˈbuːkoː] (lang *u*) er en ortsteil i Berlins bydel Neukölln.

## Geografi
Buckow ligger sør i Berlin og er delt i to av orsteilen Gropiusstadt. Den vestre delen Buckow 1, grenser i øst til Gropiusstadt, i sør til Schönefeld i Brandenburg, i vest til Lichtenrade i Tempelhof-Schöneberg og i nord til Britz. Den mindre nordøstlige delen kalt Buckow 2, ligger mellom Britz, Rudow og Gropiusstadt.
## Historie
Buckow ble grunnlagt på 1200-tallet av tyske bosettere, antakelig på en vendisk bosetting kalt *Buk* (bøk). Stedet blir nevnt første gang i skriftlige kilder i 1373. Franske tropper inntok Buckow i 1806. I 1920 ble området innlemmet i bydelen Neukölln. Boligområdet Britz-Buckow-Rudow ble oppkalt etter arkitekt og Bauhausgrunnleggeren Walter Gropius som hadde laget planene. Gropiusstadt ble ferdigstilt i 1976 og opprettet som egen ortsteil i 2002.
## Eksterne lenker
*
Dagens mann

***Dagens mann*** er et norsk gameshow og datingprogram med Hasse Hope som gikk på TV3 i 2011. Programlederen loset en gruppe menn gjennom en sjekkeprosess der det meste var basert på førsteinntrykk. De hadde 30 kvinner å velge mellom. Ved hjelp av et lyspanel avga kvinnene umiddelbart dommen. Fikk han hvite lys gikk han videre, mens ved rødt lys røk han ut.

Premieren ble sett av 114 000, mens andre episode ble sett av 86 000.

Programmet er basert på det australske konseptet *Taken Out*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marius Simonsen

**Marius Simonsen** (født 20. september 1981) er en norsk trommeslager fra Molde, mest kjent fra bandet Montée.

Han gikk musikklinja ved Molde videregående skole og studerte seinere ved LIPA i Liverpool, hvor han ble tildelt Avedis Zildjian Drum Prize. Han har spilt to år i bandet til Pop Levi med base i Los Angeles.

## Referanser
Lars Kjetil Køber

**Lars Kjetil Køber** (født 1976) er en norsk diplomat ved Utenriksdepartementet.

I 2003 ble tatt opp som aspirant i til utenrikstjenesten. Køber har vært stasjonert ved blant annet Norges ambassade i Slovakia og ambassaden i USA. I 2020 ble Køber utnevnt til avdelingsdirektør i Utenriksdepartementet.

Køber er cand.philol. i historie fra Universitetet i Oslo fra 2001.

## Bibliografi
* 

## Referanser
Conchata Ferrell

**Conchata Galen Ferrell** (1943–2020) var en amerikansk skuespiller. Hun spilte Berta, husholdersken, i CBS-tv-serien *[[Two and a Half Men]]*, som hun fikk to Emmy-nominasjoner for i 2005 og 2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
29. serierunde i Adeccoligaen 2011

**29. serierunde i [[Adeccoligaen 2011]]** startet søndag 23. oktober klokken 15:00 med samtlige åtte kamper. Dette var nest siste serierunde i 1. divisjon fotball for herrer 2011.


## Fakta
Landkreis Bünde

**Kreis Bünde**  var en krets i det sørlige Ostwestfalen i Regierungsbezirk Minden i provinsen Westfalen i kongeriket Preussen. Kretsen eksisterte fra 1816 til 1831. Forvaltningssete var Bünde. Kreis Bünde ble  innlemmet i Kreis Herford og Kreis Lübbecke den 1. januar 1832.
DS «Argo»

DS **«Argo»** var et lasteskip bygget ved Stavanger Støberi & Dok som byggenummer 31. Skipet ble overlevert til Skipsreder C. Ths. S. Falck i Stavanger i februar 1898. Skipet hadde flere redere til det krigsforliste 28. juli 1940. 11 av mannskapet omkom.

## Historie
*1898: Februar: Levert fra Stavanger Støberi & Dok, Stavanger til Ths. S. Falck, Stavanger.
*1914: 15. august: Stoppet av HMS «Endymion» i Nordsjøen, for kontroll av dokumenter og last.
*1919: Solgt til A/S Argo, Carl Fiskaaen , Kristiania
*1924: Solgt til Halvor Kongshavn, Haugesund
*1929: Solgt til Sjur og Johs. Lothe, Haugesund
*1932: Overtatt av Carl M. Fiskaaen
*1940: 27. juli:  Minesprengt utenfor Egersund på reise  med sild fra Bergen via Haugesund til Altona, Hamburg i Tyskland. 11 mann omkom.

## Kilder
*
*«Argo» www.warsailors.com
*Erling Jensen: *Stavanger Støberi & Dok*, 2008 ISBN 9788292309568
*Stavanger Støberi & Dok 
* «Argo»
*HMS «Endymion» Logg

## Eksterne lenker
* Stavanger Støberi & Dok 
* http://www.skipet.no/skipet/
* Warsailors Hjemmeflåte
Athalia Schwartz

**Athalia Schwartz** (**Athalia Theophilia Schwartz**) (født 22. februar 1821 i København, død 2. november 1871) var en dansk forfatter, journalist, debattør og pedagog.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hun var datter av sekondløytnant og lærer ved det kongelige Landkadetkorps, Claus Conrad Schwartz (1796–1879) og hans ektefelle Karen Rasmine Baggesen (1796–1863). Ekteparet hadde en sønn og fire døtre i tillegg til Athalia Schwartz og alle barna fikk gå på skole og utdanne seg, noe som var uvanlig i samtiden.

Athalia Schwartz gikk på Frk. Lindes Institut, dengang Københavns beste pikeskole. Da faren fikk en stilling som branndirektør i Hjørring i 1836 og senere i Aalborg, fulgte hun med sammen med foreldrene, men vendte tilbake til København i 1848.

### Karriere
Hun tok eksamen som instituttbestyrerinne og opprettet en skole i 1849. Resten av livet delte hun mellom forfattervirksomhet og privatundervisning.

Hun utga flere bøker av forskjellig karakter; blant annet *Haandbog i Underviisningskunsten for unge Lærere og Lærerinder* fra 1850, skuespillet *Ruth* som ble antatt av Det Kongelige Teater og oppført med Johanne Luise Heiberg i hovedrollen og flere novellesamlinger. Hun kastet seg også ut i samtidens debatter både når det gjaldt kvinnesak og skole. Hun var engasjert som teateranmelder ved *[[Berlingske Tidende]]* og var fast skribent i flere av Meïr Aron Goldschmidts tidsskrifter.

I 1866 mottok hun Det Anckerske Legat og beløpet brukte hun til en studiereise i England, Nederland og Belgia for å undersøke forholdene prostituerte levde under og hva myndighetene gjorde for å hjelpe dem. Vel hjemme igjen ga hun ut *Om Stiftelserne til Sædelighedens Fremme* i 1867; en kristisk analyse av forholdene hun hadde observert.

## Referanser


## Kilder
* Athalia Schwartz fra Litteraturpriser.dk
* Dansk Kvindebiografisk leksikon
* Dansk biografisk leksikon
Al-Baji Qaʾid as-Sibsi

**Al-Bāǧī Qāʾid as-Sibsī** (arabisk: الباجي قائد السبسي‎; fransk: *Béji Caïd Essebsi*; 1926–2019) var en tunisisk advokat og politiker som var Tunisias president fra 2014 til sin død i 2019.

I desember 2014 ble han valgt til president i det første demokratiske valget etter den tunisiske revolusjonen. Han hadde vært landets utenriksminister fra 1981 til 1986 og statsminister fra 27. februar 2011 til desember 2011. Han var også grunnleggeren av det sekulære partiet Nidaa Tounes. As-Sibsi ble innsatt som president 31. desember 2014.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Qāʾid as-Sibsī ble født i Sidi Bu Saʾid som en del av den beylikske, jordbruksbaserte makhzen-eliten. Han var oldebarnet til Ismaʾil Qaʾid as-Sibsi, en mamelukk som ledet tunisiske korsarer på Sardinia på begynnelsen av det nittende århundre som ble oppdratt sammen med beylik-familien og som senere ble et viktig medlem av beylik-administrasjonen. 

### Karriere
Som ung student i Tunisia ble han involvert i et aktivistmiljø tilknyttet Néo-Destour-bevegelsen; der han blant annet var med på å lage en bombe som etter planen skulle utplasseres på et tog. Han og en annen aktivist fikk imidlertid kalde føtter, og sørget for å bringe bomben i sikkerhet.

I 1950 dro han til Paris for å studere juss. Også der ble han en del av Néo-Destour-miljøet.

Etter at Tunisia ble selvstendig i 1956 jobbet han for Habib Bourguiba som rådgiver. Fra 1957 til 1971 holdt han diverse stillinger, som direktør for den regionale administrasjonen, direktørgeneral for Sûreté nationale, innenriksminister, statsministerens delegatminister, forsvarsminister og ambassadør i Paris. I 1971 og 1972 ønsket han å fremme mer demokrati i Tunisia, og trakk seg fra sin stilling. I april 1981 kom han tilbake til regjeringen til Mohammed Mzali som utenriksminister, en stilling han holdt til 1986.

I 1987 ble han utnevnt til ambassadør til Tyskland. Mellom 1990 og 1991 var han president for representantenes kammer. Hans parlamentariske mandat endte i 1994.

27. februar 2011 ble han Tunisias statsminister etter at Mohamed Ghannouchi måtte tre av under press fra sjasminrevolusjonen. I oktober 2011 ble det sagt at han var en av tre nominerte til stillingen som president, sammen med Mustafa bin Ja‘far og al-Munsef al-Marzuqi.

I 2014 stilte han som kandidat i presidentvalget.

## Død
Han døde den 25. juli 2019, etter å ha vært innlagt på sykehus siden slutten av juni samme år.

## Referanser
Gunnar Johnsen (1965)

**Gunnar Johnsen** (født 19. februar 1965 i Drammen) er en norsk pressemann.

Han er sønn av Gunnar Johnsen, stortingsrepresentant for Høyre og sjefredaktør i *[[Drammens Tidende]]* og *[[Buskeruds Blad]]*.

Han tok artium ved naturfaglinjen ved Drammen gymnas, nå Drammen videregående skole, i 1983. Han var formann i Drammen Unge Høyre 1983–1984, deltidsjournalist i *[[Høyres Avis]]* i 1984, ungdomssekretær i Buskerud Unge Høyre 1984–1985 og formann i Buskerud Unge Høyre 1985–1986. Han var første gang sommervikar i den politiske redaksjonen i *[[Aftenposten]]* i 1986, journalist i *Inside SAS* i Stockholm 1986–1987 og politisk journalist i *[[Ringerikes Blad]]* 1987–1988.

I 1988 ble han fast ansatt i den politiske redaksjonen i *[[Aftenposten]]*, først som vaktsjef og utgavesjef/redaksjonssekretær. Han var politisk journalist 1997–1998 og 2001–2003, *Aftenposten*s korrespondent i Brussel 1998–2001 og utgavesjef (kveldsredaktør) 2003–2012. I 2013 ble Johnsen avdelingsleder for det redaksjonelle deskapparatet (Publisering). Han er medlem av Norsk Redaktørforening.

## Referanser
Mesterverk fra verdenslitteraturen

***Mesterverk fra verdenslitteraturen*** er en bokserie på 26 bind, utgitt av Gyldendal Norsk Forlag i årene 1973–76, redigert av Johan Borgen og Edvard Beyer. Serien inneholdt bøker fra den europeiske litteraturens kanon, fra antikkens greske drama fram til det sene 1800-tallets realisme.

Bokserien ble utgitt med 3 bøker hver 3. måned, og ble også solgt i abonnement. Bøkene ble utgitt med forord av norske litteraturforskere. Gyldendal presenterte serien som «det overdådige skattkammer vi har fått i arv fra de store mestere. Mesterverk fra verdenslitteraturen rommer alt menneskelig: Gripende tragedier, rystende drama, de lystigste komedier – og tanker som gjennom tidene har vært ledestjerne for store deler av menneskeheten.» og som «det aller beste av det diktere har skapt – bøker som har bestått sin prøve gjennom århundrene, som har preget menneskers sinn og tanker og som har vært med på å forme oss, enten vi vet det eller ei.»

## Bøkene i serien

## Referanser
Louis Hasselriis

**Louis Hasselriis** (født 12. januar 1844 i Hillerød, død 20. mai 1912 på Frederiksberg) var en dansk billedhugger.

## Karriere
Hasselriis studerte ved Kunstakademiet 1859–1865. Han var elev av Herman Wilhelm Bissen og startet karrieren i 1863 med å stille ut «Statue af en legende Dreng». I 1868 vant han den lille gullmedaljen ved Kunstakademiet.

Fra 1869 til få år før sin død levde han i Roma. På verdensutstillingen i Wien i 1873 vant han en medalje for statuen av «En Diskoskaster» og av «Heinrich Heine».

Ellers utførte han Bellmans statue i 1874; Statens Museum for Kunst), H.C. Andersens statue i Odense, stilt ut i 1880, bronsestatuette av Søren Kierkegaard og «Faun med en Amfora» (Ørstedsparken i København).

I årene 1892–1895 utførte han det store «Danmarksmonumentet» for innsamlede midler. Monumentet er oppstilt i Østre Anlæg i København. Det ansås kunstnerisk så uheldig at det i stigende grad fikk den offentlige mening imot seg. Et prosjekt til et Columbusmonument i Amerika fikk han ikke bestilling på.

I 1897 ble Hasselriis ridder av Dannebrog. Han er begravet på Vestre kirkegård.


Fil:Royal Library Garden - Søren Kierkegaard.jpg|Søren Kierkegaard i Det Kongelige Biblioteks Have 
Fil:Paris-Friedhof Montmarte-085-Heines Grab-1991-gje.jpg|Heinrich Heines grav på Cimetière de Montmartre 
Fil:Danmarksmonumentet.JPG|Danmarksmonumentet som fremstiller Danmark og Christian IXs familie i Østre Anlæg.
Fil:Vinsugende satyrdreng.JPG|«Vinsugende Satyrdreng» i Ørstedsparken 
Fil:Anne Charlotte Leffler x Louis Hasselriis brons.jpg|Anne Charlotte Leffler 


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Folkeopplysning

**Folkeopplysning** er virksomhet rettet mot både enkeltindividet og samfunnet. Ved å opplyse den enkelte, opplyses folket. Den moderne folkeopplysningstanken vant frem rundt midten av 1800-tallet, i Norden med N.F.S. Grundtvig i spissen, som en allmenn undervisnings- og opplysningsvirksomhet for voksne, uten yrkesmessig hensikt, og ga opphav til lag og foreninger, kveldskurs og folkebiblioteker, folkehøgskolebevegelsen og folkelige motbevegelser mot styresmakten og den herskende klasse, som den kristne lekmannsbevegelsen, bondevenn-bevegelsen, den tidlige arbeiderbevegelsen, målbevegelsen og avholdsbevegelsen, I Danmark har man en egen *Lov om folkeoplysning*.

## Historikk
 
Opplysningsfilosofene i Frankrike og England på 1700-tallet var i liten grad opptatt av folkeopplysning, men av tilegnelsen av ny kunnskap som skulle spres blant det de kalte «de dannede klasser» og å svekke religionens makt. Riktignok anså den franske filosofen og pedagogikkteoretikeren Rousseau at mennesket av natur søker kunnskap. Tanken om at alle mennesker er skapt like, dannet utgangspunkt for den amerikanske og franske revolusjon og skapte grobunn for oppfatningen av at det er et mål i seg selv å spre kunnskap også til befolkningens brede lag. På 1800-tallet gjennomførte de fleste europeiske land skolereformer som utvidet undervisningen til å omfatte fagkretser som historie og geografi; mer enn lesing, regning og kristendom. På 1800-tallet ble folkeopplysning drevet fram som et program, særlig av filantroper blant rikfolk og organisasjoner.

### Folkehøgskolebevegelsen
Folkehøgskolebevegelsen i Norge hadde sitt utspring i Danmark med Grundtvigs ideer. «Menneske først, og kristen så» heter ett av hans dikt.

I 1830-årene ønsket flere pedagoger å etablere folkehøgskoler også i Norge. Norges første folkehøgskole var Sagatun Folkehøyskole, opprettet i 1864 av Olaus Arvesen og Herman Anker. Da Sagatun Folkehøyskole ble innviet, minnet grunnleggerne om den innsats og inspirasjon Ole Vig hadde bidratt med inntil sin død.

### Arbeider- og fagbevegelsen
Arbeiderbevegelsen og fagbevegelsen anså det som en av sine oppgaver å grunnlegge folkeopplysningsundervisningstilbud, noe som førte til opprettelsen av organisasjoner som Arbeidernes Opplysningsforbund. 
 
I etterkrigstiden har det offentlige opprettet en rekke støtteordninger til voksenopplæring og folkeopplysning. Fri kunnskapsformidling gjennom Wikipedia kan også betraktes en slags folkeopplysning.

Ikke-kommersiell folkeopplysning formidles ofte gjennom allmennkringkasting som NRK.

## Se også
* N.F.S. Grundtvig
* Selskabet for folkeoplysningens fremme
* Studieforbund
* Voksenopplæring
* Arbeidernes Opplysningsforbund
* Folkeopplysningsprisen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kildenett om massebevegelsenes folkeopplysning
* NOU 1995: 18 om folkeopplysning
Daly City

**Daly City** er den største byen i fylket San Mateo County i California. Den ligger rett sør for San Francisco og ble oppkalt etter forretningmannen John Donald Daly i 1911.

## Historie
Området var jordbruksområde fram til jordskjelvet som rammet området 18. april 1906. En rekke av San Franciscos innbyggere flyktet da til landeiendommene sør for byen, blant annet en stor ranch eid av Daly. Daly sørget for mat og midlertidig husvære for flyktningene, og skilte deretter ut deler av eiendommer for permanent boligbygging.

Etter hvert som bosetningene økte, ble også behovet for bymessige tjenester større, og med det et voksende krav om å bli utskilt som en egen kommune. Med en antatt befolkning på  innbyggere ble byen godkjent av myndighetene 18. mars 1911.

Byen forble ganske liten fram til etter andre verdenskrig, da det ble igangsatt en omfattende utbygging og eiendomsutvikling.

## Kommunikasjoner
Byen er blant annet knyttet til California State Route 1, State Route 35 og State Route 82 og Interstate 280.

Byen er blant de byene i USA som har den høyest andel som reiser kollektivt. Byen ble 11. september 1972 knyttet Bay Area Rapid Transit, og er knyttet til busselskapet SamTrans som opererer busslinjer innenfor fylket.

## Vennskapsby
* Quezon City, Filippinene

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kings Mountain (California)

**Kings Mountain** er et kommunefritt område og en liten by i San Mateo County i California.

Området inkluderer fylkets høyeste punkt, Sierra Morena som ligger 737 moh. Mot slutten av 1800-tallet var det en omfattende utvirking av skogen, bestående av Redwood i området, og dagens skog er hovedsakelig ettervekst av denne snauhogsten.

Området har navn etter etter et tidligere feriehotell fra 1800-tallet, med navn *Kings Mountain Browhouse*, og som ble drevet av Frank King og hans familie. Fram til 1950-årene var området hovedsakelig et ferieområde, herunder den 160 dekar store private eiendommen *Henrik Ibsen Park* som ble eiet og drevet av Sons of Norway for sine medlemmer i San Francisco. I de senere år har bedre veiforbindelse gjort at San Francisco bare er 40 minutter unna, og et voksende Silicon Valley gjort at antall fastboende har økt.

## Kjente innbyggere
* Neil Young, musiker, mellom La Honda og Kings Mountain

## Eksterne lenker
* En uoffisiell nettside for of Kings Mountain
* Kings Mountain Art Fair nettside
* Kings Mountain hesteutleie med bilder fra området
Kings Mountain

**Kings Mountain** kan ha flere betydninger:

* Kings Mountain (California), et kommunefritt område og en liten by i San Mateo County i California
* Kings Mountain (Nord-Carolina), en by i Nord-Carolina
* Slaget ved Kings Mountain, et slag 7. oktober 1780 i York County (Sør-Carolina) under Den amerikanske uavhengighetskrigen
South San Francisco

**South San Francisco** er en by i fylket San Mateo County i California. Bynavnet kan føre til at ukjente  feilaktig tror at byen utgjør den sørlige delen av San Francisco, men dette er ikke tilfelle. De to byene grenser ikke engang til hverandre og byen Brisbane ligger imellom dem.

Byen forble ganske liten fram til etter andre verdenskrig, da det ble utsatt for en omfattende industrireising og utbygging, som tredoblet befolkningen. I 1920 var innbyggertallet bare .

Byen er blant annet hjemstedet til bioteknologiselskapet Genentech med rundt  totalt ansatte, hvorav  i South San Francisco.

## Kommunikasjoner
Byen er blant annet knyttet til U.S Route 101 og Interstate 280.

Byen er knyttet Bay Area Rapid Transit, og er knyttet til busselskapet SamTrans som opererer busslinjer innenfor fylket.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Salaria pavo

***Salaria pavo*** er en tangkvabbe. Den er utbredt i Middelhavet, Svartehavet, Suezkanalen og det nordøstre Atlanterhavet fra Biscayabukta til Marokko. Arten forekommer i fjæresonen på fjell- og sandgrunn og påtreffes ofte i brakkvann.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*