open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oslo Voices

**Oslo Voices** (grunnlagt 2012) er et blandet kammerkor som fremfører klassisk og moderne kormusikk. Ensemblets repertoar spenner fra renessansemusikk til nyskrevne verk. Dirigent er Ingrid Hanken.

## Om koret

Siden koret ble stiftet i 2012, har Oslo Voices holdt en rekke konserter både i Norge og utlandet, med konserter i Nidarosdomen, Berliner Dom og St. Pauls katedral som noen av høydepunktene. Koret samarbeider regelmessig med andre kor, og har blant annet fremført Knut Nystedts symfoni Apocalypsis Joannis sammen med Kammerkoret NOVA, Schola Cantorum, Oslo Kammerkor og Kringkastningsorkesteret – en produksjon laget av NRK TV som senere ble vist på Hovedscenen på NRK og sendt på NRK P2.

I tillegg har Oslo Voices jobbet med verdensledende dirigenter som Brady Allred (USA) og Bengt Ollén (Sverige) – og urfremført bestillingsverk av de norske komponistene Frank Havrøy og Edvin Østergaard.

## Meritter
I 2015 vant Oslo Voices førsteplass og gulldiplom i både profan- og sakral klasse i *Mundus Cantat* internasjonale korkonkurranse i Polen. I 2016 deltok koret i den prestisjetunge *The International May Choir Competition Prof. Georgi Dimitrov* i Varna, Bulgaria, arrangert av *the European Grand Prix Competition for Choral Singing*. Her mottok Oslo Voices 3. plass i klassen for blandet kor. Oslo Voices fikk også to gulldiplom og deltakelse i Grand Prix-finalen i NM for kor i 2012, der koret deltok i Sakral klasse A og Blandet kor klasse A.

## Eksterne lenker
*
Adam Arndtsen

**Adam Frederik Oluf Arndtsen** (født 15. desember 1829 i Alstahaug, død 7. august 1919) var en norsk lege og fysiker som ble Norges første justerdirektør. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av Ole Arndtsen (1786–1846) og Wilhelmina Castberg (1788–1853).  Faren var fogd på Alstahaug men flyttet så til Bamble for å være sorenskriver. Etter farens død i 1846 måtte Adam i malerlære i Christiania, men oppga dette for å i 1847 ta examen artium. Han studerte så fra 1849 til cand.med. i 1854 ved anatomisk institutt ved universitetet.

### Karriere
Ved universitetet i Christiania fikk han så i 1851 tilsetting som assistent ved de histologiske demonstrasjoner.  Året efter ble han den første til å vinne Den Skjellerupske Gullmedalje for et studentarbeide om «Melkeglandernes Structur hos Quinden, deres Physiologie og pathologiske Forandringer». I 1854 fikk han jobb som lærer i fysikk ved Krigsskolen, men gikk snart over til en stilling som universitetsstipendiat innenfor fysikk. I 1855 ble han gift med tollbetjent-datteren Thora Clausen (1828–1910).

Stipendiet brakte ham utenlands i 1857 der han først var hos Wilhelm Eduard Weber (1804–1891) ved Georg-August-Universität Göttingen og fikk prøve et speilgalvanometer. Dernest besøkte han professor Émile Verdet (1824–1866) ved *École normale supérieure (Paris)* og fikk uvurderlig innsikt i hvordan ulike legemer har ulike polarisasjonsplan. Vel hjemme fortsatte han studier i magnetisme med den pensjonerte astronomen Christopher Hansteen (1774–1873) som sendte ham på seilas langs norskekysten i 1860 og i 1863 kunne gi ut * Resultate magnetischer Beobachtungen*. Adam satt som stipendiat frem til 1868 og var ellers lærer i fysikk ved Den Militære Høiskole fra 1873 til 1903.

Ved Rikshospitalet hadde man i 1860 tilsatt Arndtsen som *electriceur*, og fra 1862 egen praksis med navnet *Anstalt for electrotherapi* med hundrevis av pasienter. Noe av dette var det som i 1864 sikret ham H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen «Om Electricitetens Anvendelse i Medicinen». 

Det han i ettertid er forblitt mest kjent for er arbeidet med å i samarbeid med fysikerne Ole Jacob Broch (1818–1889) og Carl Fredrik Fearnley (1818–1890), innføre meterkonvensjonen til Norge, vedtatt i 1875. Dette brakte ham i 1875 til stillingen som landets første justerdirektør, sjef for Justervesenet (etablert 1832), og i 1878 ble han innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Fra fransk hold ble han *ridder* av den franske Æreslegionen i 1878, samme året som han hadde fått gullmedaljer ved Verdensutstillingen i Paris (1878) for diverse måleredskaper. En St. Olavs Orden blev ham tildelt i 1897. Adam var også fra 1900 vår representant i Det internasjonale byrå for mål og vekt. Han ga seg i 1914 og døde i 1919.

## Utgivelser
* 
* 
* 
* 
## Referanser
Kanagawa-juku

var den tredje av femtitre stasjoner langs Tōkaidō-veien. Den er lokalisert i Kanagawa-ku i det som i dag er byen Yokohama i Kanagawa i Japan. Den ligger inntil Kanagawa havn. Mange av dens historiske gjenstander ble ødelagt i det store Kanto-jordskjelvet og bombing under andre verdenskrig.

## Historie
Kanagawa-juku ble grunnlagt inntil Kanagawa havn og blomstret som del av handelsruten til Sagamiprovinsen. Selv om området hadde blitt offisielt valgt som beliggenhet for havnen, ble denne faktisk åpnet på motsatt kyst i det som nå er Naka-ku i Yokohama. Etter at Japan ble åpnet for internasjonal handel, ble handelssenteret også flyttet dit. Selve byen Kanagawa ble grunnlagt i 1889 og innlemmet i Yokohama i 1901.

## Referanser
Annæus Schjødt d.y.

**Annæus Schjødt** (1920–2014) var en norsk høyesterettsadvokat. Under andre verdenskrig var han flyger ved 331 skvadron.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Annæus Schjødt var sønn av Hedevig (født Petersen, 1892–1966) og Annæus Schjødt d.e. (1888–1972). Han var sønnesønn av regjeringsadvokat Annæus Johannes Schjødt og kvinnesakspioneren Laura Rømcke. Hans søster Karen Hedevig Schjødt giftet seg med overlege Thorstein Guthe.

### Jurist, krigstjeneste
Han valgte en juridisk karriere i likhet med faren og med farfaren. Studiene ble avbrutt av andre verdenskrig. I 1941 kom han seg til Little Norway i Canada, der han fikk flygeropplæring. I august 1943 kom han til 331 skvadron, der han ble krigen ut.

Fra 1947 til 1965 var han gift med Sissel Anker Olsen (1927–1987), datter av Kristofer Anker Olsen og søster til Sossen Krohg. Fra 1968 til 1976 var han gift med Grethe Buck, datter av Bertel Otto Steen og Bodil Braathen. De ble skilt etter at Sylvia Rafael (1937–2005) kom inn i hans liv.

### Lillehammer-saken
Han var forsvarer for Mossad-agenten Sylvia Rafael etter Lillehammer-saken. Rafael slapp ut av norsk fengsel i mai 1975, de to giftet seg året etter og hun fikk deretter oppholdstillatelse i Norge. På grunn av faren for hevnaksjoner fra PLO hadde ekteparet i perioder politibeskyttelse og skjulte seg i hytta på fjellet. I minst ett tilfelle var agenter fra PLO i Norge og rekognoserte mens de ble holdt under oppsikt av norsk sikkerhetspoliti. Det norske utenriksdepartementet fikk Yasir Arafat til å love at det ikke skulle skje noe attentat på norsk jord. 

### Styreverv
Han var også styreformann for *[[Hjemmet]]*, Knaben Molybdængruber og Braathens SAFE, og styremedlem i Den Norske Advokatforening, Wittusen & Jensen, Elektrokontakt, Schibstedgruppen, Bertel O. Steen, Ingeniør F. Selmer, Tostrupgaarden, Hotel Bristol, A. Johnson & Co., Avon Rubber, Rank Xerox, Forsikringsselskapet Minerva og Forsikringsselskapet Viking. 

Han pensjonerte seg i 1992, og flyttet til Pretoria i Sør-Afrika med sin hustru. Hun døde i 2005, og Schjødt flyttet tilbake til Norge i 2006.

Han døde i en alder av 94 år den 4. november 2014.

## Utmerkelser
For sin innsats under krigen er Schjødt dekorert med offiser av Order of the British Empire, Krigsmedaljen, Deltakermedaljen med rosett, Haakon VIIs 70-årsmedalje samt flere utenlandske dekorasjoner.>

## Bibliografi
* *Saken om den røde rubin. En hvitebok*. 1958
* *Mange liv*. 2004  ISBN 82-05-32952-4

## Referanser


## Kilder
* *Hvem er Hvem* 1973 
* *Studentene fra 1938 - biografiske opplysninger, statistikk og artikler samlet til 25 årsjubileet 1963*
* *Spitfire Saga - bind IV*. Wings forlag, 2013

## Eksterne lenker
* 
* Sju norske veteraner tilbake der de kjempet for vår frihet  (Forsvaret.no 6. juni 2014, besøkt 4. november 2014)
Anne Grethe Jeppesen

**Anne Grethe Jeppesen** (født 1957) er en pensjonert norsk skytter. Hun er gift med Harald Stenvaag. Hun har 17 norgesmesterskap. Hun ble europamester i luftgevær i 1981 og nordisk mester i 1979 og 1981. Hun ble nummer fem i miniatyrgevær under OL i 1984 i Los Angeles og hun ble nummer 11 i 10 meter luftrifle. Hun representerte Vestre Bærum Salongskytterlag. Hun ble senere landslagssjef i skyting.

## Medaljer i norske mesterskap

## Se også
* Liste over norgesmestere i rifleskyting

## Referanser


## Kilder
* Norges Skytterforbunds årbøker

## Eksterne lenker
*
Jens Kraft Lund

**Jens Kraft Lund** (født 18. november 1878 i Moss, død 18. august 1960) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1916 til 1919 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 

Familien hans bosatte seg på Vestlandet, der faren hans var lokomotivfører på Vossebanen. Knappe femten år gammel begynte Jens Kraft Lund selv å arbeide ved jernbanen, i 1893. Året etter fikk han fast jobb som lokomotivpusser i Bergen distrikt. I 1895 ble han flyttet til Hamar distrikt, der han rett etter rykket opp til fyrbøterstilling. I 1904 ble han lokomotivfører.

Fra 1907 tjenestegjorde han ved Bergensbanen, etter hvert stasjonert på Finse. De nærmeste årene jobbet han på  høyfjellet alle vintersesonger fra 1907 til 1915. 1909-1910 var han stasjonert på Myrdal, før han de fem neste årene var tilsynshavende for plog- og lokomotivdriften på Finse. I 1909 fikk han det ærefulle oppdrag å kjøre det offisielle Bergensbane-åpningstoget fra Ål til Voss, med kong Haakon VII ombord.

Fra 1919 jobbet han som lokomotivmester i Hamar distrikt. han gikk av for aldersgrensen i 1946, og mottok Kongens fortjenstmedalje i sølv.

Han ble tidlig aktiv i fagforeningen, og var formann i Bergens distrikts lokomotivpersonales forening fra 1908 til 1911. Fra 1909 var han varamann i Sentralstyret i landsforeningen. I 1916 ble han valgt til formann i NLF. Tre år senere frasa han seg gjenvalg, da han skulle gå inn i Hamar-stillingen som lokomotivmester.

## Kilder
* «Jens Kraft Lund», side 199, Alfred Skar: *Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år*, NLF, Oslo 1953
* «Jens Kraft Lund», side 194, Olaf Ingebretsen: *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993
Østerrike under EM i friidrett 1994

Østerrike deltok med 12 utøvere under EM i friidrett 1994 som ble arrangert 7.&ndash;14. august 1994 i Helsingfors. Utøvere fra Østerrike tok ingen medaljer under mesterskapet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Resultater
* trackfield.brinkster
* European Athletic Association
McAfrika

**McAfrika** var en hamburger solgt av McDonald’s. Den var i salg i Norge og i enkelte andre europeiske land, og mottok sterke negative reaksjoner i det norske markedet i 2002.

Hamburgeren var en del av kjedens «verden rundt»-kampanje, der nye hamburgere oppkalt etter land og verdensdeler var i salg en begrenset tid. De to første gangene McAfrika var i salg skapte den ingen negative reaksjoner, men da den for tredje gang ble nylansert høsten 2002 skjedde det til samme tid som mange land i det sydlige Afrika var rammet av en sultkatastrofe.

Flere norske bistandsorganisasjoner reagerte sterkt på at produktet ble satt tilbake på menyen samtidig som deler av Afrika var rammet av sult, og organisasjonene Redd Barna, Kirkens Nødhjelp, Norges Røde Kors, Plan og CARE Norge krevde at McDonald’s gav deler av fortjenesten til hjelpearbeid. Samtidig fikk McDonald’s støtte i det norsk-afrikanske miljøet, og Organisasjonen mot offentlig diskriminering og Afrikan Youth in Norway trakk frem at Afrika var mer enn bare sult og at det var positivt at navnet Afrika ble brukt i positiv sammenheng.

På tross av krav om at hamburgeren måtte trekkes fra markedet skjedde ikke dette. McDonald’s gikk derimot inn i et samarbeid med bistandsorganisasjonene, der de fikk lov til å dele ut informasjonsmateriale og sette ut innsamlingsbokser i restaurantene som solgte McAfrika.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Bilde  av McAfrika-billboard i Møllergata, «adbustet»
Elsa Almås

**Elsa Mari Almås** (født 1954) er en norsk psykolog og professor, ansatt ved Universitetet i Agder. Almås har psykologutdanning fra Universitetet i Bergen fra 1976. Hun er også familieterapeut IAP og ble professor i sexologi i 2012. Hun er blant annet medlem av Adferdsmedisinsk Selskap og The Harry Benjamin Society og har styreverv i Executive Comittee i European Federation for Sexology. Almås har publisert en rekke artikler og fagbøker.

Hun er gift med Esben Esther Pirelli Benestad og bosatt i Grimstad.

## Referanser
Musefelle

**Musefelle** eller **rottefelle** er ei felle for å fange, og eventuelt drepe, små gnagere som mus og rotter. Det finnes en mengde varianter.

## Se også
* Felle
* Rottegift
* Skadedyr
* Rottefella, produktnavn for norsk skibinding
* Musefellebil

## Eksterne lenker
* 
* aftenposten.no 23.10.2014: ''Sjekk musefelleprofessorens ti favoritter''
Østerrike under EM i friidrett 2006

Østerrike deltok under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.&ndash;13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Østerrike tok ingen medaljer under mesterskapet.

## Eksterne lenker
* 
* Offisielt nettsted Göteborg 2006
* European Athletic Association
Østerrike under EM i friidrett 2012

Østerrike deltok med 9 utøvere under EM i friidrett 2012 som ble arrangert 27. juni&ndash;1. juli 2012 i Helsingfors. Utøverne fra Østerrike tok ingen medaljer under mesterskapet.

## Resultater
### Menn
#### Løpsøvelser

#### Tekniske øvelser

#### Mangekamp

### Kvinner
#### Løpsøvelser

#### Tekniske øvelser

## Eksterne lenker
*  
*  
*
Sisak

**Sisak** [ˈsiːsak] (historisk tysk: *Sissek*, ungarsk: *Sziszek*, latin: *Siscia*, italiensk: *Sisek*) er en by på ca.  innbyggere i fylket Sisak-Moslavina i Kroatia. Byen ligger ved elven Kupas munning i Savas høyre bredd og fra dette punkt blir Sava seilbar. Innenfor for byens grenser renner også elven Odra ut i Kupa.

## Historie
Stedet ble erobret av kelterne ca. 400 år før Kristus, og fikk navnet Segestia. Kelterne blandet seg med illyrerne og sto imot press fra romerne helt til år 30 etter Kristus. Etter tredve dagers beleiring fikk Octavian herredømme over byen og ødela den.

I romertiden nådde byen sitt høydepunkt i år 297 da den var hovedstad for provinsen Pannonia. På 200-tallet under Gallienus og Probus fikk byen den keiserlige mynt.

Ungarerne erobret byen i 901 og beholdt den innenfor sitt territorium i ca. 1000 år. Den 22. juni 1593 sto slaget ved Sisak mellom habsburgerne og osmanene, og ett av de første som habsburgerne gikk seirende ut av. Fra 1745 hørte byen forvaltningsmessig til Kongeriket Kroatia og Slavonia.

Under den andre verdenskrigen var byen del av vasallstaten Den uavhengige staten Kroatia og da fantes her Sisak konsentrasjonsleir for barn av jødisk, serbisk og rom-herkomst.

Fra begynnelsen av 1900-tallet ble det i Sisak industri i olje- og stål-, landbruks- og kjemisk produksjon. Byen har fremdeles (2014) den største elvehavn i Kroatia.

Under Kroatia-krigen opplevde Sisak å bli bombardert i hele perioden mellom 2. september 1991 og 7. august 1995.

## Bildegalleri

Sisak stari most.JPG|Den gamle broen
Sisak oil refinery2.JPG|Oljeraffineriet
Maiorina-Vetranio-siscia RIC 281.jpg|Romersk mynt slått i Sisak i 281.
Sisak Matos monument.JPG|Monument over dikteren Antun Gustav Matoš.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Østerrike under EM i friidrett

**[[Østerrike]]** deltok i det første EM i friidrett, EM i friidrett 1934, i Torino og deltok siden som egen nasjon fra 1950.

## Medaljeoversikt

## Referanser
Perleblomslekta

* krukkeperleblom (*M.&nbsp;armeniacum*)
* *[[Muscari neglectum]]*
* perleblom (*M.&nbsp;botryoides*)
* storperleblom (*M.&nbsp;latifolium*)

**Perleblomslekta** (*Muscari*) er en slekt i aspargesfamilien. Den ble tidligere regnet til hyasintfamilien og før det til liljefamilien.

De er flerårige urter med løk og grunnstilte blad. Blomstene er små og sitter i aks-lignende klaser på stilker uten blad. Utbredelsen omfatter Europa, Nord-Afrika og Vest-Asia. I *Kew World Checklist of Selected Plant Families* flyttes noen arter som tidligere ble regnet til *Muscari*, til slektene *[[Pseudomuscari]]* og *[[Leopoldia]]*.

Flere av artene er populære hageplanter som blomster om våren. Blant de dyrkede artene er perleblom, krukkeperleblom og storperleblom. Fjærperleblom er nå flyttet til *Leopoldia*. To av artene, perleblom og krukkeperleblom, finnes forvillet i Norge.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Digital skilting

**Digital skilting** (fra engelsk *digital signage*)  er en faglig term for visning av multimediainnhold på digitale visningsflater. Det finnes en rekke forskjellige løsninger, noen enkle og til avanserte løsninger som støtter interaktivitet, og sanntidsvisning av data som nyheter, eller databaseinformasjon. 

Generelt så sier man at digital skilting er lokal avspilling av innhold som publiseres eller kontrolleres fra sentralt hold gjennom forskjellige programvareløsninger gjennom nettverk.

En infoskjerm fungerer ved at man kobler den til en datamaskin eller server som hoster informasjonen som skal vises på skjermen. Deretter kan man bruke en programvare for å styre hva som vises på skjermen, og når det vises. Andre gjør det enkelt og lager innholdet selv. Digital Signage brukes oftest i kjeder, på messe, i det offentlige, på bar og restauranter, i bedrifter eller butikker. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Anatomy of a Good Digital Signage. Telepresence24.com
* **E24 -** Det norske oppstartsselskapet er en av seks med Samsung-stempel Publisert: 06.07.2019
* SocialScreen - Leverandør av Digital Signage.
Annæus Schjødt

**Annæus Schjødt** er navnet til flere personer:

*Annæus Johannes Schjødt, jurist, 1857-1923
*Annæus Schjødt d.e., jurist, 1888-1972
*Annæus Schjødt d.y., jurist, 1920-2014
Senter for tverrfaglig medieforsking

**Senter for tverrfaglig medieforsking (STM)** var et forskningssenter ved Høgskolen i Oslo og Akershus (nå Oslomet – storbyuniversitetet) underlagt Institutt for journalistikk og mediefag (JM), Fakultet for samfunnsfag (SAM).

STM ble etablert i april 2014 med økonomisk støtte fra MBL, Mentor Medier, NHST, NRK, Polaris Media, Schibsted og TV 2, med formål å fremme tverrfaglig forsking om medienes rolle og deres kulturelle, sosiale, politiske, teknologiske og økonomiske betingelser. Senteret samler forskere fra de ulike instituttene ved Fakultet for samfunnsfag, men har også medlemmer fra andre norske universiteter og høgskoler.

Senterleder er professor Arne H. Krumsvik.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://blogg.hioa.no/stm/
STM

**STM** kan vise til:

*Scanning tunneling mikroskop, et ikke-optiskt mikroskop med tilstrekkelig oppløsning til å kunne skille enkeltatomer
*Senter for tverrfaglig medieforsking, et forskningssenter ved Høgskolen i Oslo og Akershus
Vend dem ikke ryggen

***Vend dem ikke ryggen*** (originaltittel: *Blackboard Jungle*) er en amerikansk sosialrealistisk dramafilm fra 1955 regissert og bearbeidet til manus av Richard Brooks. Filmen handler om en idealistisk lærer som strever med en skoleklasse i en av New Yorks belastede bydeler. Hovedrollen spilles av Glenn Ford, mens sentrale biroller spilles av Sidney Poitier og Vic Morrow. Filmen er basert på en roman fra 1954 skrevet av Ed McBain. Han hentet inspirasjon fra tiden han var lærer på en skole i Bronx i 1950.

Flmen er i sort-hvitt.

Filmens lydspor er "Rock Around the Clock", fremført av Bill Haley and His Comets. Filmen bidro betydelig til sangens popularitet og samtidig til rockemusikkens gjennombrudd.

## Handling
Filmen handler om en idealistisk lærer som forsøker å undervise en bråkete gutteklasse i en belastet bydel i New York. Han forsøker å sette seg inn i elevenes situasjon for å vinne deres tillit. Han lykkes langt på vei, men noen få av de mest hardbarkede elevene setter seg kraftig til motverge. Både han og kona blir trakassert og han tvinges til å ta et oppgjør med den verste.

## Om filmen
 

### Popularitet og økonomi
*Vend dem ikke ryggen* ble populær hos publikum. Den innbrakte over 8 millioner dollar på verdensbasis.

Produksjonskostnadene var på nesten $1,2 millioner.

### Anmelderne
Filmen ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 76 % på Rotten Tomatoes.

Den ble meget godt mottatt av ''Aftenpostens'' anmelder som omtalte både spill og regi som førsteklasses.

### Priser og utmerkelser
Den ble nominert til fire Oscar (manus, foto, scenografi og klipp).

I 2016 ble filmen inkludert i National Film Registry.

## Rollebesetning
* Glenn Ford – Richard Dadier
* Anne Francis – Anne Dadier
* Sidney Poitier – Gregory Miller, elev
* Vic Morrow – Artie West, elev
* Louis Calhern – Jim Murdock
* Margaret Hayes – Lois Hammond
* John Hoyt – Mr. Warneke
* Richard Kiley – Joshua Edwards
* Emile Meyer – Mr. Halloran
* Warner Anderson – Dr. Bradley
* Basil Ruysdael – Professor A.R. Kraal
* Dan Terranova – Belazi
* Rafael Campos – Pete V. Morales, elev
* Paul Mazursky  – Emmanuel Stoker, elev
* Horace McMahon – Detektiv
* Jamie Farr – Santini, elev

Dette var debutfilmen til Morrow og Farr, og en av Poitiers første.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kypros under EM i friidrett 1978

Kypros deltok med 1 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august&ndash;3. september 1978 i Praha. Det var første gang Kypros deltok under mesterskapet og tok ingen medaljer under mesterskapet.

## Referanser
Opis

**Opis** (akkadisk: *Upi* eller *Upija*; Ὦπις) var en by i det gamle Babylonia ved bredden av Tigris, ikke langt fra dagens Bagdad.

Opis' nøyaktige beliggenhet er ikke helt sikker, men fra akkadiske og greske kilder kan man slutte at den må ha ligget på Tigris' høyre (vestlige) bredd. Mulig kandidat for beliggenheten er det moderne Tulûl al-Mugaili.

Byen nevnes første gang på begynnelsen av det 2. årtusen f.Kr. På 1300-tallet f.Kr. ble det til et regionalt forvaltningssenter innen det babylonske rike. Byens strategiske betydning tiltok med byggingen av kongekanalen mellom Eufrat og Tigris. Den munnet ut ved Opis. Kong Nebukadnesars bygging av en forsvarsmur mellom de to elvene, som løp til Opis, var også av stor betydning. Dessuten lå Opis ved en viktig vei, den persiske kongeveien, som knyttet sammen Susa i elamittenes land med Assyria (og Lydia).

Ved Opis stod i oktober 539 f.Kr. et avgjørende slag mellom babylonerne under Nabonid og Perserriket under Kyros den store. Persene seiret, hvorpå babylonerne gjorde opprør mot sin egen konge, og Kyros kunne ta landet i besittelse uten flere kamphandlinger.

I 331 f.Kr. holdt Aleksander den store etter sin store seier over Persia i slaget ved Gaugamela inntog i Opis. Etter tilbakereisen fra felttoget i India sendte Aleksander i den eldre og uføre garde av hæren tilbake til Makedonia, ledet av hans hærfører Krateros. Soldatene hadde misforstått Aleksanders hensikt da de oppfattet at han var misfornøyd med dem, og gjorde opprør. Uroen ble etterhvert stagget.

Byens undergang begynte så smått da Selevkos I Nikator begynte å bygge byen Seleukia på samme Tigrisbredd. Opis var deretter lite mer enn en forstad til Seleukia, selevkidenes hovedstad.

Tidligere antok man at Seleukia ble bygd på det gamle Opis, men dette er blitt tilbakevist av utgravningene i Seleukia. Dessuten nevner Strabon begge steder som hver sin by.

## Referanser


## Litteratur
* Högelmann, P. og Buschmann, K. (1986): «Östlicher Mittelmeerraum. Das achämenische Westreich von Kyros bis Xerxes (547-479/8 v. Chr.)» i: *Tübinger Atlas des Vorderen Orients*, B IV 23.
* Olmstead, A. T. (1948): ''History of the Persian Empire'' (PDF), Chicago
* Parpola, Simo og Porter, Michael, red.  (2001): *The Helsinki Atlas of the Near East in the Neo-Assyrian Period*, Helsinki.
* Talbert, Richard J., red. (2000): *Barrington Atlas of the Greek and Roman World*, Princeton.

## Eksterne lenker
* «Opis», *Livius*
Uruinimgina

**Uru-inim-gina**, **Uruinimgina**, **Urukagina** eller **Uru-Ka-gina** (det nedtegnede navn er blitt noe forskjellig tolket) var fyrste i den sumeriske bystaten Lagasj omkring 2351 f.Kr.-2340 f.Kr. og er fremfor alt kjent for en skrift som i første person redegjør for politiske og juridiske reformer som skal ha blitt initiert av Uru-inim-gina.

Kjennetegnende for hans antagelig rundt syv år lange styre, var rivaliseringen med Lugal-Zagesi (Lugalzagisi) av Umma. Historisk betydelig var Urukaginas lovreformer: «Med støtte fra Ningirsu» (det vil si byguden for Lagasj) ble gamle bruk forkastet og en ny ordning innført. Først ble herskerens prerogativer overfor templene reversert. Innbyggerne ble løst fra en rekke gjeldsslavebånd og det ble forbudt for høyererangerende i samfunnet å utbytte samfunnets svake.

Sosialhistorisk bemerkelsesverdig er avskaffelsen av biandri (en kvinnes ekteskap med to menn), noe som viser at sumererne en gang praktiserte polyandri (flermanneri), og at dette etterhvert ble avvist som frastøtende.

I en selvbeskrivelse kaller han sen *beskytter av enker og foreldreløse.*

Men i forgrunnen for hans dekreter står skattelette og gjeldssanering.

Urukaginas kom til sin avslutning da Lugalzagisi av Umma lot byen Lagasj ødelegge og ødela tempelet. Denne helligbrøde beklaget Urukagina i en innskrift med ordene:
::«Måtte denne ugjerning, begått av Lugalzagisi, ensi av Umma, gudinnen Nisaba bære på sin nakke.*»

Lagasj skulle imidlertid få en ny blomstringstid senere, etter [[akkad]]herredømmets tid, særlig under [[Gudea]] av Lagasj, ca. 2144–2124 f.Kr.

== Litteratur ==
* Michael Aulfinger: *Urukagina, der gerechte König*. Edition Nove, Neckenmarkt 2007, ISBN 978-3-85251-246-4.
* Su-Kyung Huh: *Studien zur Region Lagaš. Von der Ubaid- bis zur altbabylonischen Zeit*. Ugarit-Verlag, Münster 2008, ISBN 978-3-86835-003-6.
* Paul Toscanne: *Les cônes d'Urukagina''. Leroux, Paris 1903.
Camp de Tir Olímpic de Mollet

**Camp de Tir Olímpic de Mollet** er en skytebane i Mollet del Vallès i Catalonia. Den blei oppført mellom juni 1990 og april 1992, og befinner seg like ved Catalonias politiakademi. Den var arena for skyting og moderne femkamp under Sommer-OL 1992.

Som OL-arena dekka den et areal på 342&nbsp;000 m². Den består i dag av tre adskilte områder som dekker et areal på til sammen over 400&nbsp;000 m².

## Eksterne lenker
* Offisiell rapport fra Sommer-OL 1992
Pedraforca

**Pedraforca** er et fjell i Pyreneene. Det tilhører comarcaet Berguedà i Catalonia. Det er 2&nbsp;506,4 meter høyt.

Fjellets unike form, samt at det ikke er synlig tilknytta andre fjell, har gjort det til et av de mest kjente og emblematiske fjella i Catalonia. Navnet *Pedraforca* betyr «Steingaffelen» på katalansk. Fjellets to topper er avbilda i Berguedàs våpen.

Området rundt fjellet utgjør Massís del Pedraforca naturpark.

## Eksterne lenker
* 
* Pedraforca hos SummitPost
* Peraforca hos Entre Montañas
* Massís del Pedraforca på Catalonias regjerings nettsted
Frants Bernhard Grung

**Frants Bernhard Grung** (født 28. juni 1847 i Holmestrand, død 3. februar 1931) var en norsk teolog.

Han var sønn av skipsfører Ulrik Vilhelm Koren Grung (1819–1902) og Anna Margrethe Hübert (1825–1907), født i henholdsvis Kristiansand og Lillesand. Etter laud fra Aars og Voss' skole i 1866 ble det cand.theol. fra Det Kongelige Frederiks Universitet i 1873, der han i 1871 hadde sikret seg H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen «Hvorledes forholdt den græske Filosofi i sine Hovedtræk sig til Folkets Religion?». Etter to år som lærer ved middelskolen i Lillesand, studerte han fra 1874 til 1875 ved tyske universitet, Leipzig og Göttingen. Fra 1877 til 1884 var han bestyrer ved middelskolen i Risør, før han igjen reiste til Tyskland og tok i 1886 en dr.phil. fra Heidelberg på avhandlingen «Das problem der gewissheit. Grundzüge einer erkenntnisstheorie» om Kant. Han bosatte seg deretter i København hvor han arbeidet som privatlærer.

## Utgivelser
* 
* 
* 
* 

## Referanser
Estadi Cornellà-El Prat

**Estadi Cornellà-El Prat** (katalansk uttale: ), også kjent under sponsornavnet **Power8 Stadium** i perioden 2014–2021, er et fotballstadion på grensa mellom kommunene Cornellà de Llobregat og El Prat de Llobregat i Catalonia. Det ble åpna 2. august 2009, etter en byggeperiode på tre år, og har en tilskuerkapasitet på 40&nbsp;500. Det benyttes som hjemmebane av RCD Espanyol. Stadionet har Kategori 4 på UEFAs stadionrangering.

## Bilder

Fil:Estadi de l'Espanyol a Cornellà.jpg|Stadionet sett fra avstand
Fil:Estadi de Cornellà - El Prat.jpg|Stadionet på åpningsdagen
Fil:Estadi RCD Espanyol - 2011-05-27 - JT Curses.jpg|Stadionet sett fra avstand


## Referanser


## Eksterne lenker
* Estadi Cornellà-El Prat  på RCD Espanyol sitt nettsted
Varaholla

**Varaholla** er en bygd i Trysil kommune.

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Varaholla. Faktaark fra Kartverket.
Rikard Frederik Stalsberg

**Rikard Frederik Stalsberg** (født 1834 i Christiania, død 1907 i Kongsberg) var en norsk bergingeniør som ble sjef for smeltehytten ved Kongsberg Sølvverk.

Etter examen artium 1852 ble han utdannet bergkandidat (*cand.min.*) fra Det Kongelige Frederiks Universitet i 1858.  Etter et praktisk bergmanns-kurs ble han i 1859 bestyrer av *Folldal Kobberverk* (senere kalt Folldal Gruver, etablert 1748), men returnerte til hjemplassen for å bli overstiger ved Kongsberg Sølvverk. I 1865 sikret han seg H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen «Udsigt over de væsentligste Forbedringer ved Jerntilvirkningen i de seneste Decennier». Fra 1875 til 1904 var han hyttemester ved samme sted, altså den med ansvar for foredling av det innsamlede berget.  Han hjalp også til fra 1876 til 1895 som 2. lærer ved Kongsberg skogskole i Tislegård og var konstituert skolestyrer fra 1891.  Stalsbergs gate i Kongsberg er oppkalt etter ham.  

Han var sønn av Frederik Stalsberg (1798–1868) fra Kongsberg og Rebekka Dorothea Haaversdatter (1806) fra Kristiansand. Faren var kjøpmann i Kongsberg.  Broren Theodor Christian (1837–1908) ble forstmester, forvalter av skogene i Nordmarka. Rik. F.  giftet seg med Adelheid Jacobsen (1838–1888) som var datter til Christian Gotlieb Jacobsen, som var rustmester ved Kongsberg Våpenfabrikk, altså den som hadde tilsyn med våpenlagrene.

## Utgivelser
* 

## Referanser
Karyes

**Karyes** (gresk: Καρυές, *Karyés*; før 1930: Αράχωβα, *Arachova*) er en gresk landsby og en tidlige kommune i Lakonia i periferien Peloponnes i Hellas. Siden regjeringreformen i lokalstyre av 2011 er den i dag en del av kommunen Sparta, som den er en kommunal enhet av. Landsbyen ligger omtrentlig midt mellom Sparta og Tripoli. Befolkningsantallet per 2001 utgjorde 926 innbyggere, noe hadde sunket til 729 i 2011. Landsbyen var en liten polis i antikken og kjent for sitt tempel for Artemis Karyatis. 

## Historie
;Antikken
I antikken var byen en liten polis ved navn Karyai (gammelgresk: Καρυαί) i Lakonia som lå nær grensen til Arkadia. Den var lokalisert langs veien fra Tegea til Sparta. Karyai hadde en helligdom for gudinnen Artemis Karyatis og hvor hennes hennes statue sto ute under åpen himmel. Lakedaemonske (spartanske) ugifte kvinner feiret årlig en festival for henne med kordanser. Karyatider, søyler eller pilastere som er skulptert som en kvinneskikkelse, var antagelig navngitt etter disse jomfruene fra Karyai. Før Karyatis var en epitet for Artemis var det antagelig navnet på en lokal gudinne for valnøttreet. Navnet på den antikke polis er blitt videreført til dagens landsby Karyes.

;Senere historie
Dagens landsby ble opprettet av slavere som i middelalderen bosatte seg i regionen. Den ble da kalt for *Arakova* («Valnøttrærne»). Landsbyen ble herjet og ødelagt i 1826 av muslimske Ibrahim Pasha under den greske selvstendighetskrigen.

Byen tok offisielt navnet Karyes i 1930.

Den 14. og 15. mars 1944 under den andre verdenskrig brente tyske soldater ned 300 hjem og rundt tjue mennesker ble drept.

## Bilder fra landsbyen

Fil:Karies, Laconia5.jpg|Klokketårnet fra ca. 1900
Fil:Karies, Laconia6.jpg|Det sentrale torget
Fil:arahova_hill.jpg|Utsyn over landsbyen.
Fil:arahova_school.jpg|Den kommunale skolen.


## Referanser


## Eksterne lenker
* Καρυές (Αράχωβα), offisielt nettsted
Castell

**Castell** (katalansk for «tårn»; uttale: ) er et tårn av mennesker som bygges under ulike feiringer i Catalonia, Valencia-regionen, Balearene og Roussillon. Tradisjonen oppsto under Ball dels Valencians-arrangementene i Valls, nær byen Tarragona, i Catalonia, og er først dokumentert i 1712. På 1700-tallet spredte den seg til nærliggende landsbyer og byer, og på midten av 1900-tallet ble skikken populær i resten av Catalonia og områdene rundt. 16. november 2010 ble *els castells* («tårna») oppført på UNESCOs liste over mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.

I et castell medvirker en forholdsvis stor gruppe menn og kvinner i alle aldre og med ulike fysiske egenskaper. De trener som regel hele året for å delta i konkurranser og oppvisninger. I basen (*la pinya*) til hvert castell deltar dessuten venner, familiemedlemmer, tilhengere og spontane tilskuere som samler seg i *colla de castellers*. En person som deltar i bygginga av et castell kaller *casteller*. Mens tårnet reises og tas ned, spilles det musikk som reflekterer tårnets utvikling. Musikkstykket kalles *Toc de Castells*, og spilles av fløyter og timbales.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Katalansk–engelsk ordliste for castell-uttrykk
Georg Frederik Christopher Fasting

**Georg Frederik Christopher Fasting** (født 1. januar 1837 i Bergen, død 24. oktober 1914 i Trondheim) var en norsk teolog, forfatter og skolemann.

Han var sønn av Michael Sundt Tuchsen Fasting (1806–85) og Kristiane Bøgh (1811–62). Faren var sogneprest i Jølster, Luster og Førde.  Etter Bergen katedralskole, examen artium og cand.theol. 1860 var Georg privatlærer i Førde. Så utkom i 1861 hans oppsiktsvekkende (men anonyme) skrift om livet ved Det Kongelige Frederiks Universitet, der han altså må ha oppholdt seg. Videre var han lærer ved Aars og Voss' skole i Christiania fra 1864 til 1868. I tiden 1866 til 1867 var han på studiereise til København, etter å i 1866 ha sikret seg H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen «Kirkefaderen Irenæus' Lære om Skrift og Tro» som omhandlet Ireneus av Lyon (125–203).  Så fulgte ett år i Horten ved *Søcadet-Institutet* (i dag Sjøkrigsskolen) som vikar, dernest sommeren 1869 som materialforvalter på kadettskipet «Nornen» (korvett) (1855–1903).

Fra 1869 til 1873 var han lærer i Bergen, ved Tanks skole, og fikk også startet Bergen teaterforening med det formål å gi byen en helnorsk teaterbesetning, hvilket ble realisert i 1876 da Den Nationale Scene ble åpnet. Fra 1873 til 1890 var han bestyrer ved middelskolen i Sarpsborg og skrev boken *Ett aar blandt de indfødte* under pseudonymet **Thomas**.  I dag finner vi her *Fastings vei*. Han forsket videre og mottok i 1883 en dr.theol. på avhandlingen «Til belysning af pietismen».  Fra 1891 til 1892 er han bestyrer ved den nyoppstartede Dragefjellet folkeskole i Bergen (nedlagt 1980).

Roger Williams’ ideer om religionsfrihet og menneskeretter hadde innflytelse i Norge. Blant annet hos Georg Fasting med boken *Religionsfrihetens historie* (1914) og hos Frede Castberg som fremhevet den amerikanske bakgrunnen for menneskerettene.

Fra 1892 var han  ved lærerskolen Asker seminar (etablert 1834), og fulgte med til Holmestrand i 1899 da det ble omorganisert som Holmestrand seminar. Fasting ivret for en friere og individstyrt opplæring og kom i klammeri med den dogmeserverende Den norske kirke.  Fra 1902 ble han fratatt retten til å undervise i faget *kristendom*.  Men han fikk fortsette i stillingen og satt da heller som rektor fra 1902 til 1912.

Georg giftet seg i 1874 med Valborg Andrea Tidemand (1849–1933), som var datter til Wilhelm August Tidemand, sogneprest han også. Georg hadde ei søster Sanna Fasting (1845–1926) som ble gift med forfatteren Kristian Elster d.e.. I 1941 utkom en biografi om Georg Fasting.

## Utgivelser
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
:''De fleste av Fastings utgivelser finnes som digitale versjoner fra Nasjonalbiblioteket

## Referanser
Eva Nyhus

**Eva Nyhus** (født 15. september 1949) er en norsk tekstilkunstner, bosatt i Risør. Hun ble utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i Oslo 1972-76. Nyhus mottok SHKS-diplom i 1976. Hun har hatt separatutstillinger, blant annet på Galleri Villvin, Risør i 1984 og 1990. Hun har også deltatt på flere kollektive utstillinger, blant annet utstillingen «Med pomp og prakt» i Kristiansand 1988 og utstillingen «Vev 91» i Sverige i 1991.

Nyhus har lang erfaring som tekstildesigner. I 1989-97 arbeidet hun som daglig leder og designer på teppefabrikken Veveriet RuterDame AS. Hun har også arbeidet som daglig leder på teppefabrikken Hødnebø Tepper AS i Risør 1998-2003. I 2004 etablerte hun eget verksted i Risør. Hun forteller på sin hjemmeside at hun i løpet av sin karriere alltid har vendt tilbake til verkstedet i perioder, som kunsthåndverker. På sitt verksted har Nyhus i den senere tid spesialisert seg på luer, og sier at hun ønsker å fordype seg i dette lille, myke og lett formelige plagget . Eva Nyhus er medlem av Norske kunsthåndverkere Sør-Norge (NK-Sør-Norge).

## Referanser


## Litteratur
* Harald Solberg (1996): *Norske kunsthåndverkere Agder*, s. 39 og 55.

## Eksterne lenker
* Eva Nyhus' hjemmesider
Kypros under EM i friidrett 1982

Kypros deltok med tre utøvere under EM i friidrett 1982 som ble arrangert 6.&ndash;12. september 1982 i Athen. Kypros tok ingen medaljer under mesterskapet.

## Referanser
A Mighty Heart

***A Mighty Heart*** er en biografi skrevet av Mariane Pearl om hennes avdøde mann, den amerikanske journalisten Daniel Pearl, som ble kidnappet og henrettet av pakistanske militante som var tilhengere av Al-Qaida.

Boken ble publisert i 2003, og senere filmatisert med Dan Futterman i rollen som Daniel Pearl og Angelina Jolie i rollen som Mariane Pearl. Filmen ble lansert i 2007, og handler også om amerikanske myndigheters forsøk på finne de ansvarlige for kidnappingen og drapet, og stille de skyldige for retten.

## Referanser
Ivar Onsum

**Ivar G. Onsum** (født 11. desember 1834 i Molde, død 19. juni 1881 i danske Slagelse) var en norsk lege som publiserte innen farmakologi, altså hvordan kroppen reagerer på kjemiske substanser.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av Gudbrand Onsum (1787–1856) og Marie Iversdatter Fyksen (1791–1868). Faren var fra Gausdal og flyttet til Veblungsnes, seinere Molde som handelsmann.  Ivar var lillebror til Oluf Onsum (1820–1899) som grunnla Christiania Spigerverk. Etter oppveksten i Molde reiste Ivar til Christiania han også, og ble i 1852 uteksaminert fra Nissens skole og i 1860 tildelt en  cand.med. fra Det Kongelige Frederiks Universitet. 
### Ksrriere
Han hadde da tjenestegjort ett år som kandidatlege ved Rikshospitalet og Fødselsstiftelsen fra 1859, såvel som vært assistentlege ved Gaustad sykehus en tid i 1861. Fra 1861 til 1863 studerte han farmakologi og balneologi (læren om hvordan bad kan kurere sykdommer) ved tyske læresteder som Berlin, Wien, Tubingen, samt på diverse spa i Tyrol, Sveits og Tyskland. Etter hjemkomsten var han fra 1864 til 1865 universitetsstipendiat i farmakologi, som innebar labundervisning. En boikott fra misfornøyde studentene gjorde at Onsum tapte for Ernst Ferdinand Lochmann (1820–1891) i kampen om et ledig professorat. I stedet tok Ivar jobb som reservelege ved Gaustad sykehus fra 1866 til 1869.

I 1870 sikret han seg H.K.H. Kronprinsens gullmedalje på avhandlingen «Undersøgelse af Tobakens Virkninger» og ble militærlege, *kompanichirurg*. Året etter giftet han seg med den nesten tyve år yngre Helene Sofie Forsdal (1852–1879) fra Grimstad. De fikk flere barn og var bosatt i Dronningens Gate. Fra 1874 satt han ett år i stillingen som *national Korpslæge* før han gikk tilbake til det sivile Botsfengselet i en vanlig legestilling der han i 1877 ble utsatt for drapsforsøk av en innsatt. Året etter inntraff Onsumslaget da arbeiderne angrep brorens bopel «Onsumslottet» i St. Halvardsgate 33. Ivar trakk seg tilbake fra legegjerningen i slutten av 1879, det året kona døde. Ifølge hans biografi døde han av en hjernesykdom, men også som sinnssyk i den danske byen Slagelse på vei til et tysk sinnssykeasyl.  
## Publikasjoner (utdrag)
* *Om Kviksølvforbindelsernes physiologiske-chemiske Forholde*, NML, vol. XVIII, s. 242–54, 1864
* *Om Nitroglycerin*,  NML, vol. XIX, s. 36–42, 1865
## Referanser
Liste over ordførere i Porsanger

**Liste over ordførere i Porsanger**. Kistrand ble opprettet som kommune med formannskapslovene av 1837. Kautokeino, Kjelvik (senere Nordkapp) og Karasjok ble utskilt fra Kistrand i 1851, 1861 og 1866. I 1964 endret Kistrand kommune navn til Porsanger kommune.

## Referanser
Villvin kunstgruppe

**Villvin kunstgruppe** er et fellesskap av kunsthåndverkere i Risør, dannet i 1976. Tanken bak fellesskapet var «Sammen er vi sterke», og de fem grunnleggerne av Villvin var alle uteksaminert ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i Oslo høsten 1975. Disse var Arnfinn Haugen, Bibiche Mourier, Kristin Hostvedt, Karin Meyer Pedersen og Ola Haukvik.

I 1976 hadde Risør nylig investert i et nytt kulturhus, og byens kulturstyre var interessert i å videreutvikle Villvin. Mange kunsthåndverkere og billedkunstnere flyttet til Risør. Noen kom for å bli, andre kunstnere bodde i byen en kortere periode. I 1978 ble Villvin kunsthåndverkmarked arrangert for første gang. Det har utviklet seg fra 12 utstillere den gang, til å bli et av landets største kunsthåndverkmarkeder med over hundre profesjonelle kunsthåndverkere fra Norge, Sverige og Danmark. Behovet for å samles kollegialt, og behovet for å vise publikum mangfoldet av kunsthåndverk, dannet opptakten til kunsthåndverkmarkedet. I juni 1988 ble Galleri Villvin åpnet i Risør, et helårs åpent galleri i Risør med kunsthåndverk fra hele Skandinavia.

Villvin kunstgruppe har mottatt priser for sitt arbeid tre ganger. I 1988 fikk gruppa Aust-Agder fylkeskulturpris.  I 1992 fikk de Norsk Forms pris for «unge og lovende formgivere», og i 1997 ble de tildelt Scheiblers legats hederspris for «målrettet innsats preget av pågangsmot, talent og kvalitet i formidling av kunsthåndverk i Norge».

## Referanser


## Litteratur
* Harald Solberg (1996): *Norske kunsthåndverkere Agder*, s. 10 og 11.

## Eksterne lenker
*
Hitra sorenskriveri

**Hitra sorenskriveri** var et sorenskriverembede som besto av tinglagene Frøya, Hitra, Fillan, Hemne og Agdenes.

Hitra sorenskriveri ble opprettet 1. januar 1917, etter at det langstrakte Fosen sorenskriveri hadde blitt delt i to ved kongelig resolusjon 6. oktober 1916.

Hitra sorenskriveri ble bestemt nedlagt ved kongelig resolusjon av 13. mars 1959. Øygruppene Hitra og Frøya ble lagt til Fosen sorenskriveri, mens fastlandskommunene Hemne og Agdenes ble lagt til Orkdal sorenskriveri.

Stubgården på Sandstad ble kjøpt som sorenskrivergård, men først i 1937 fikk den en ny hovedbygning som var egnet til både bolig og kontor. De to første sorenskriverne bodde i Kristiansund og Trondheim.

## Sorenskrivere
* Fritz Lorck Midelfart 1917–1926
* Per Haukaas 1926–1937
* Sverre Berg 1937–1946
* Ole Traasdahl (konstituert) 1945–1946
* Kurt Lochner Christiansen 1946–1947
* Ola Hagen 1948–1959

## Arkiv
Arkivet etter Hitra sorenskriveri er avlevert til Statsarkivet i Trondheim

## Referanser


## Eksterne lenker
* Arkivkatalog for Hitra sorenskriveri hos Statsarkivet i Trondheim
A Mighty Heart (film)

***A Mighty Heart*** er en amerikansk biografisk dramafilm fra 2007, regissert av Michael Winterbottom. Filmen ble utgitt i Nord-Amerika den 22. juni 2007, og er en detaljert redegjørelse av hvordan den amerikanske journalisten Daniel Pearl ble kidnappet og halshugget av pakistanske terrorister i 2002. Filmen tar også for seg innsatsen til det amerikanske Justisdepartementet og Diplomatic Security Service (DSS) i det amerikanske Utenriksdepartementet for å spore opp terroristene, og bringe dem for retten. Filmen er en tilpasning av enken etter den avdøde journalisten, Mariane Pearl, sine memoarer, A Mighty Heart, som ble publisert i 2003. I filmen fikk Dan Futterman rollen som Daniel Pearl, og Angelina Jolie har rollen som Mariane Pearl.

## Rolleliste
* Dan Futterman som journalist Daniel Pearl
* Angelina Jolie som Mariane Pearl
* Will Patton som  Randall Bennett, fra Diplomatic Security Service.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ningirsu

**Ningirsu** (*Herren av Girsu*) er en sumerisk guddom. Han var bygud for byen Girsu og hovedgud for bystaten Lagasj. Han ble til dels likestilt med guden Ninurta.

Ningirsu var sønn av guden Enlil;  i byen Lagasj gjaldt hovedguden An som hans far. Han var mannen til gudinnen Baba og bror til blant annet gudene Nanna, Nanše og Nisaba. Han var på den ene side en jakt- og krigsgud, på den annen en fruktbarhetsgud med ansvar for åkerbruket. Hans symboldyr var ørn med løvekropp - Imdugud.

## Litteratur
* Michael Senior: *Vem är vem i mytologin: 1200 mytologiska gestalter från hela världen. Stockholm: Rabén & Sjögren*. 1987. ISBN 91-29-58226-1 
* Helmut Freydank o.a.: *Lexikon Alter Orient. Ägypten * Indien * China * Vorderasien*. VMA-Verlag, Wiesbaden 1997, ISBN 3-928127-40-3.
* Gwendolyn Leick: *A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology*. Routledge Chapman & Hall, New York 1998, ISBN 0-4151-9811-9
* Brigitte Groneberg: *Die Götter des Zweistromlandes. Kulte, Mythen, Epen*. Artemis & Winkler, Stuttgart 2004, ISBN 3-7608-2306-8.

## Referanser
Kine Bortheim Jentoft

**Kine Bortheim Jentoft** (født 6. desember 1995 i Førde, oppvokst i Florø) er en norsk skuespiller.

I 2014 spilte hun 16 år gamle Sarah Lambrecht i filmen *[[Hevn (film)|Hevn]]* med premiere 6. november 2015.
Filmen er en psykologisk thriller basert på Ingvar Ambjørnsen roman med samme tittel fra 2001.
Bortheim Jentoft spiller datteren til Trond Espen Seim

I 2011 hadde hun en statistrolle i den norske såpeserien Hotel Cæsar.

Hun har også spilt viking i det historiske spelet Kinnaspelet i 4 år.

Bortheim Jentoft har vært elev ved Flora videregående skole i Florø i perioden 2011-2014.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Nrk Sogn og Fjordane, spelar inn thriller i Fjærland
*  Firdaposten lokalnytt
*  Nrk Radio, Kine Bortheim Jentoft spelar inn film i Fjærland
Robert Lund

**Robert Lund** (født 13. mars 1884 i Tomter i Østfold, død 14. juli 1955) var en norsk lokomotivfører og faglig tillitsmann, fra 1925 til 1931 formann i Norsk Lokomotivmannsforbund. 

Lund begynte å jobbe i jernbanen alt som fjortenåring, da han i 1983 ble oppslager i jernbanens smie. I 1902 ble han lokomotivpusser, i 1910 fyrbøter og i 1917 lokomotivfører i Bergens distrikt, med stasjonering på Voss. 

Mens han tjenestegjorde på Vestlandet var han aktiv i fagforeningen, og hadde fra 1923 til 1924 vervet som formann i Bergens distrikts lokomotivpersonales forening. Etter formannsperioden var han sekretær i denne foreningen.

På NLF-landsmøtet i 1924 ble han valgt til nestformann i forbundet, men måtte allerede i desember samme året ta over stillingen både som forretningsfører og formann, da den landsmøtevalgte formannen Emil Sandberg måtte trekke seg i forbindelse med en opprivende underslagssak. På landsmøtet i mai 1925 ble Lund enstemmig valgt til formann. Lund ledet NLF i en tid sterk preget av at man nettopp hadde tapt en større jernbanestreik, og han hadde en krevende jobb både med å lose NLF samlet gjennom motgang og sikre at NLF opprettholdt sin tilknytning til Landsorganisasjonen.

I 1931 frasa han seg gjenvalg og gikk tilbake til jobben som lokomotivfører. Fra 1933 var han visepresident i Nordisk Jernbaneunion, og fra 1934 president i Nordisk Lokomotivmannsforbund. 

Han gikk av med pensjon i 1945, men var fortsatt aktiv i fagforeningsarbeidet. Fra 1947 til 1951 var han formann i Oslo Distrikts Lokomotivpersonales Forening. Han ble æresmedlem i distriktsforeningen, og i 1949 også i Forbundet.

Lund var medlem av Arbeiderpartiet.

## Referanser


## Kilder
* «Robert Lund», side 263, Alfred Skar: *Norsk Lokomotivmannsforbund gjennom 60 år*, NLF, Oslo 1953
* «Robert Lund», side 195, Olaf Ingebretsen: *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993
Visst nappar det

***Visst nappar det*** var et svensk fiskeprogram med Larz-Thure Ljungdahl og Bengt Öste som gikk på SVT fra 1980 til 1994. Det ble laget til sammen 105 programmer i serien.
## Referanser
Kypros under EM i friidrett 1986

**Kypros** deltok under EM i friidrett 1986 som ble arrangert 26.&ndash;31. august 1986 i Stuttgart. Utøverne fra Kypros tok ingen medaljer under mesterskapet.

## Referanser