Eugene Schoulgin

**Eugene Schoulgin** (født 1941) er en norsk forfatter, arkeolog og statsstipendiat som blant annet arbeider for ytringsfrihet gjennom PEN.

## Bakgrunn
Han er sønn av Alexander Schultz (1901–1981) og  Else Catharina Nygaard (1903–1998). Moren var niese til forlegger William Nygaard d.e. (1865–1952). Navnet Schoulgin er russisk etter farens slekt i Russland. Farfaren var en kjent marinbiolog og også en sentral mensjevik under urolighetene før 1917. Faren var maler og kunstprofessor med hyppige utenlandsopphold, og Eugene tilbragte store deler av barndommen i Italia og Frankrike foruten Oslo. Eugene Schoulgin møtte blant andre Pablo Picasso (1881–1973).  Etter examen artium i Oslo 1960 studerte han klassisk arkeologi, klassiske språk og kunsthistorie ved universitetene i Uppsala og Stockholm. Han arbeidet som konservator ved Stockholms stadsmuseum (grunnlagt 1937).

## Forfatterskap
Debutromanen *Kaninburene* i 1970 er fra Firenze der han bodde på vinteren i årene 1948-1955. Året etter utga han novellesamlingen *Krutthuset* i magisk-realistisk stil. Romanen *Den dagen snøen kom* fra 1974 ble ifølge ham selv hans første og siste politiske roman. *Glassmaleren* fra 1977 skildrer en kunstner som nesten klarer å finne igjen en glemt middelalderteknikk. I 1984 utkom *Minner om Mirella*, om en ung gutts oppvekstår i Firenze og Pisa. For denne ble han nominert til Nordisk råds litteraturpris.  I *Federico, Federico* fra 1988 skildres samme hovedperson, nå en ung mann. Hans *Salto mortale* fra 1997 ble den siste i trilogien. Ifølge anmelder Øystein Rottem: «Og som hos Sigurd Hoel er den selvransakende og selvutleverende hovedpersonen like pålitelig i sin selvinnsikt som i sin selvforakt og sin selvrettferdighet». I 2006 kom *[[Pike med ferskener]]*, hans andre samling noveller.

Schoulgin har brukt meget av livet på å reise, særlig i Syd-Europa, Øst-Europa, Tyrkia, Iran, Afghanistan og Pakistan: «Afghanistan besøkte jeg i 1972 (10 måneder), 1976 (2 måneder) og var så tilbake to ganger i 2003, samt i 2004 og 2005. Har reist stort sett i hele landet». I 2004 redigerte han sammen med Elisabeth Eide (født 1950) antologien *Bitre mandler*, med oversatte tekster av forfattere med tilknytning til Kabul.

## Aktivisme
Han har i lengre tid arbeidet for Norsk PEN (PEN er forkortelse for *Poets, Essayists and Novelists*) som arbeider for forfatteres ytringsfrihet og for løslatelse av fengslede forfattere.  Han ble medlem av svensk P.E.N. i 1992 og ble ordfører i dets WiPC (*Writers in Prison Committee*) i 1994.  Fra 2000 til 2004 var han ordfører i PEN Internationals *WiPC*, og fra 2004 sitter han i styret for PEN International. Arbeidet brakte ham verden rundt for å frigi fengslete bokfolk, oftest til Istanbul og Ankara (han har bodd 8 år i Istanbul), men også flere besøk i land som Peru, Mexico, Sør-Korea og Afghanistan.

I 2006 ble han utnevnt til statsstipendiat for sitt arbeid med P.E.N. Bøkene hans er oversatt til svensk og tyrkisk, tysk, russisk og slovakisk. Han fikk forfatterforeningens hederspris i 2014 og han ble innstilt til Nordisk råds litteraturpris i 1985.

## Bibliografi
* 1970 *Kaninburene*, roman
* 1971 *Krutthuset*, noveller
* 1974 *Den dagen snøen kom*, roman
* 1977 *Glassmaleren*, roman
* 1984 *Minner om Mirella*, roman
* 1988 *Federico – Federico!* roman
* 1993 *[[Alexander Schultz]]: 1901-1981*. Tekst av Audun Eckhoff og Eugene Schoulgin. Kunstnernes Hus, 1993. (*Utstillingskatalog*)
* 1997 *Salto mortale*, roman
* 2006 ''Pike med ferskener'', noveller
* 2015 *Av en annen verden*, roman

## Referanser


## Kilder
*Presentasjon av Eugene Schoulgin i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider