open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Damlitjernet

**Damlitjernet**, eller **Damlitjennet** (offisiell skrivemåte), er et tjern mellom Tronbøl og Skarnes i Sør-Odal. Det ligger på 164 meter over havet, og er for den største delen omgitt av myr. Tjernet har bestander av mort, abbor og gjedde. Damlibekken renner ut i nordenden av tjernet og ned til Glåma.

I tidligere tider antok man slikt nordrennende vann som hellig. Derfor var det vanlig å vanne opp hester i bekken første juledag. Dette skulle gjøre hestene friske og motstandsdyktige. Helt fra Galterud kom det hester.

Det går en fin tursti rundt hele tjernet. Tidligere gikk bygdevegen over Trantåsen nord for tjernet.

Damlitjennet var i tidligere tider vannkilde for Skarnes.

## Referanser
Type 92 maskingevær

**Type 92 maskingevær** (九二式重機関銃 – *Kyuunii-shiki juu-kikanjuu*) er en mitraljøse fra Japan.

Det ble approbert for tjeneste av den keiserlige japanske hær i 1932, og var standard tungt maskingevær for Japan i andre verdenskrig frem til 1941, da det ble erstattet av Type 1 maskingevær. Navnet er fra det japanske keiserlige år 2592, som tilsvarer 1932 i den gregorianske kalender.

Våpenet var en forstørret versjon av Type 3 maskingevær, kamret for ammunisjon i kaliber 7,7&nbsp;mm. Den er luftavkjølt, og basert på Hotchkiss M1914 maskingeværet. Spesielt med våpenet er siktene, som står litt til høyre istedenfor på midten. Våpenet ble produsert fra 1932 til 1941.

## Se også
*Liste over maskingeværer
Lincoln Futura

**Lincoln Futura** var en konseptbil fra Fords underavdeling Lincoln. Bilen ble håndbygget av Ghia i Italia, kostet 250&nbsp;000 dollar å bygge og ble første gang presentert på bilutstillinger i 1955.

Karosseridesignet var svært ekstravagant, og besto blant annet av en dobbel bobletopp i klar plast og svært store halefinner både foran og bak. I motsetning til mange andre konseptbiler var Futura også utstyrt med en fullt fungerende drivlinje, og kunne derfor kjøres som en vanlig bil. Den opprinnelige fargen var hvit, og bilen var en av de aller første lakkert med perlemorlakk. Under panseret plasserte Lincoln en 368 kubikktommers V8-motor, mens bilen var bygget på chassiset fra Lincoln Mark II.

Futura var en suksess som konsept- og showbil, og fikk svært mye oppmerksomhet. Det ble produsert både leketøy og modeller av bilen, og designerne hentet inspirasjon fra Futura når de designet senere produksjonsmodeller for Lincoln til 1956 og 1957. Bilen fikk også en rolle i spillefilmen *«It Started with a Kiss»* fra 1959, med Glenn Ford og Debbie Reynolds i hovedrollene. Før filminnspillingen ble bilen lakkert rød, da det var vanskelig å filme perlemoreffekten i den hvite lakken.

## Batmobile

Bilen ble senere solgt til bilbyggeren George Barris, men da bilen ikke kunne registreres parkerte han den i bakgården sin, hvor den ble stående i en årrekke. Da Barris ble kontaktet av American Broadcast Company i 1966 med spørsmål om han kunne bygge en bil til deres nye TV-serie Batman kontaktet Barris designeren Dean Jeffries. Først presenterte de to et design basert på en 1959 Cadillac, men da TV-selskapet ønsket seg bilen ferdigstilt raskere enn de to kunne klare bestemte de seg for å ta utgangspunkt i Futura.

Senere ble ytterligere fem duplikater av Lincoln Futura bygget av Barris, mens drivverk og motor i den originale senere ble erstattet med deler fra en Ford Galaxie.

## Se også
* Ford Falcon
* Ford Fairmont
* Ford Futura

## Eksterne lenker
* LincolnFutura.com
* En omfattende side om Futura
* Den opprinnelige Batmobile på Barris' egne nettsider
Størigarden

**Størigarden** (også skrevet **Støregarden** og **Storødegarden**) er den største setervolden i Løten kommune i Innlandet fylke i Norge. Den ligger på 640 meter over havet, på vestsida av den skogkledte Øksndalen lengst nord i kommunen, mellom fjellene Nordhue i øst og Målifjellet i vest.

Setervolden har vært i drift i hvert fall siden 1600-tallet, og er fortsatt i bruk til både kyr, hester, geiter og sauer. Det er imidlertid ingen fast seterdrift på setervolden lenger, men på sommeren kan du oppleve at geit og kuer melkes daglig. Det er også mulig å avtale kjøp av gårdsprodukter direkte med eierne som selv melker dyrene morgen og kveld.

## Referanser
Athabasca (elv)

**Athabasca** er ei elv i provinsen Alberta i Canada. Den springer ut fra Columbiabreen i Jasper nasjonalpark, og renner i nordøstlig retning til den munner ut i Athabascasjøen. Elva er  lang, med et nedbørfelt på . De imponerende Athabascafallene ligger rundt 30&nbsp;km oppstrøms fra byen Jasper. 

På cree betyr ordet *aðapaskāw* «[der hvor] det er en rekke planter en etter en», antagelig en henvisning til den flekkvise vegetasjonen langs elva.

## Geografi
Athabasca begynner ved foten av Columbiabreen i Jasper nasjonalpark, på rundt 1600 meter over havet. Elva renner mellom isbreer og gjennom juv, med rikt dyre- og planteliv langs breddene og tilliggende myrområder. Nasjonalparker og andre verneområder ble opprettet for å beskytte naturen i området. 

Elva krysser også over den sørøstre grensa til Wood Buffalo nasjonalpark, hvor elveløpet er preget av stryk, som hindrer båttrafikk nord for Fort McMurray. Elva munner ut i Peace-Athabascadeltaet ved Athabascasjøen, sør for Fort Chipewyan.

## Historie

Indianerstammene Sekani, Shuswap, Kootenay, Salish, Stoney og Cree jaktet og fisket langs elva før den europeiske koloniseringen. I 1811 reiste utforskeren David Thompson og irokeseren Thomas gjennom Athabascapasset.

Elva ble en *Canadian Heritage River* for dens betydning under pelshandelen og byggingen av jernbaner og veier som åpnet opp det vestlige Canada, samt for dens naturkvaliteter.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Filmåret 1954

**Filmåret 1954** er en oversikt over lanserte filmer, prisutdelinger og filmpersonligheter i 1954.

## Fødsler

## Dødsfall

## Årets filmer
### A - G

## Referanser


## Eksterne lenker
*
VM i innebandy for menn 2010

**[[Innebandy-VM|Verdensmesterskapet i innebandy]] for herrer 2010** spilles i Helsingfors, Esbo og Vanda i Finland. Mesterskapet er det 15. verdensmesterskapet i innebandy, og det 8. herremesterskapet. VM i 2010 er det første med 16 deltakernasjoner. Åtte nasjoner er kvalifisert på bakgrunn av plasseringen i VM 2008, mens de siste åtte nasjonene blir klar gjennom kontinentale kvalifiseringer.

## Gruppe A

### Tabell gruppe A

## Gruppe B

### Tabell gruppe B

## Gruppe C

### Tabell gruppe C

## Gruppe D

### Tabell gruppe D

## Kvartfinaler

## Semifinaler

 
## Bronsefinale

## Finale

## Plasseringskamper

## Plasseringer

## Kvalifiserte deltakernasjoner
**De sju beste i A-VM 2008**
* Finland
* Sverige
* Sveits
* Tsjekkia
* Latvia
* Norge
* Russland

**Vinneren av B-VM 2008**
* Tyskland

*De siste åtte plassene blir fordelt gjennom kontinentale kvalifiseringer, som skal spilles i februar 2010. Fem plasser skal fylles av [[Europa|europeiske]] nasjoner gjennom tre kvalifiseringsturneringer. To plasser skal fylles av [[asia]]tiske nasjoner gjennom én kvalifisering, og den siste plassen går til ett [[amerika]]nsk land gjennom én kvalifisering.*

## Kilder
* MEN´S WFC 2010  floorball.org, besøkt 7. august 2018
Marvin Arnesen

**Marvin Ivar Arnesen** (1963-2023) var en norsk fotballspiller som spilte for ,  og . 

Han startet karrieren i Bergsøy Idrettslag på Sunnmøre, før han spilte halvannen sesong for  under verneplikten i 1983 da Harstad rykket opp til 1 divisjon. Arnesen spilte også i Harstad første halvdel av 1984-sesongen. 

Han kom til  i 1985 og var sammen med Jan Berg banens beste da Kjetil Rekdal debuterte den 15. juni 1985 mot  (1-1). Arnesen fikk tilnavnet «Propell» fordi han var så energisk på midtbanen sammen med Rekdal, og fikk gult kort i seriefinalen (0-2) mot  den 9. oktober 1987 da klubben fikk sølv i eliteserien.

Arnesen gikk så til  i november 1987 til Åge Hareides forbitrelse, han mente ifølge Kjetil Siem at spillerne var for kravstore. Der var Arnesen ifølge Knut Nesbø påtenkt midtbanerollen etter Egil «Snappern» Johansen som akkurat hadde gått til Beveren. 

Etter tre sesonger i Vålerenga gikk han til  i november 1990 der han etter ett år opplevde opprykk til toppdivisjonen. I oktober 1992 kom han inn fra reservebenken og scoret vinnermålet tolv minutter før slutt da Ham-Kam berget plassen i eliteserien med 2-1 over . Etter dette ble han i november 1992 spillende trener for 3. divisjons-laget  der han ble til og med 1995-sesongen. I 1996 figurerte han på lagoppstillingene til  som spillende trener.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Asaph Hall

**Asaph Hall** (født 15. oktober 1829, død 22. november 1907) var en amerikansk astronom som er mest kjent for å ha oppdaget Mars' to måner: Phobos og Deimos den 12. august 1877. Han bestemte banene til andre planeters måner og til dobbeltstjerner, Saturns rotasjon og massen til Mars.

Hall ble født i Goshen i Connecticut. Han giftet seg med Angeline Stickney i 1856. Samme år ble han ansatt ved Harvard College Observatory i Cambridge i Massachusetts og viste seg snart å bli en ekspert på å beregne baner til himmellegemer.

I 1875 fikk han ansvaret for USNO 66-cm-teleskopet, verdens største refraktor på den tiden. Det var med dette teleskopet han oppdaget Phobos og Deimos i 1877.

## Priser (utvalg)
* 1879 – Royal Astronomical Societys gullmedalje

## Referanser
Welsumer (hønserase)

**Welsumer** er en tung hønserase som stammer fra Nederland. Utgangspunktet var blant annet rhode island red og barnevelder.

Rasen ble framavlet i Nederland på begynnelsen av 1900-tallet. Den er oppkalt etter den lille byen Welsum i Nederland. 
Høns av denne rasen legger store mørkebrune egg (med flekker) som veier 65 gram. Disse eggene skulle først og fremst bli solgt til England, der det var stor etterspørsel. Welsumer er en av de tre rasene som legger de mørkeste eggene (de to andre er barnevelder og maran). Den er en god verper, og kan legge opptil 160 egg i året. Hønene har ingen utpreget rugelyst, selv om det hender at de legger seg ned for å ruge. Welsumerkyllinger er livlige. Hønen veier som oftest mellom 2,0 og 3,0&nbsp;kg. Hanen veier som oftest 3,5&nbsp;kg. Når det gjelder dvergrasen veier hønen 900 gram og hanen 1&nbsp;kg.

## Farger

* Rustrød
* Oransje

## Eksterne lenker
*
32. serierunde i Premier League 2008/09

**32. serierunde i Premier League 2008/09** begynte lørdag 11. april 13:45 med kampen mellom Liverpool og Blackburn Rovers. 16:00 ble det spilt seks kamper før Stoke City og Newcastle United spilte 18:30. Søndag 12. april 15:00 spilte Aston Villa hjemme mot Everton og 17:10 ble runde avslutta mellom Manchester City og Fulham.

## Kampfakta

***Alle kampfakta er fra BBC Sport**

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

## Eksterne lenker
* Premier League 2008/09: Terminliste og resultater  på altomfotball.no
Option

**Option-tasten** er en tast på tastatur for datamaskiner fra Apple Macintosh. Den blir først og fremst brukt for å endre tegn og i samband med hurtigtaster. Tasten sitter mellom kontrolltasten og command-tasten på tastaturet.

Apple bruker vanligvis symbolet  (U+2325, 8997 i desimal) for å representere tasten. Siden 1990-tallet har det også stått «Alt» på tasten, for bruk med maskinvare som ikke er fra Apple.

## Se også
* Alt (tast), tilsvarende tast for Windows

## Eksterne lenker
*
Sauer (andre betydninger)

**Sauer** har flere betydninger:

*Sauer – pattedyr
*Sauer & Sohn – tysk våpenprodusent
*Sauer – elv som går igjennom Frankrike og Tyskland
*SIG SAUER – amerikansk representativt firma for den sveitsisk/tyske våpenprodusenten Swiss Arms
Command (tast)

**Command** er en kommandotast i tastatur for datamaskiner fra Apple Macintosh. Også kjent som «eple-tasten» eller «fornminne-tasten». Den finnes på hver sin side av mellomromstasten på tastaturet, og har en funksjon lik Windows-tasten på Windows-tastatur brukt i kombinasjon med hurtigtaster.

Tasten brukes også som kontroll-tasten brukes på Windows som hurtigtast for å klippe, kopiere og lime inn.

## Eksterne lenker
* Fileformat – Unicode 2318
John Sandberg

**John Sandberg Lindø Jensen** også kjent som bare **John Sandberg** (født 4. januar 1977 i Randers) er en dansk fotballspiller som for øyeblikket spiller for den danske klubben Hellerup IK. Hans posisjon på fotballbanen er som forsvarsspiller, men han har også blitt brukt på midtbanen. Jensen har flere kamper på alderstebestemte landslag for Danmark.

## Karriere
John Jensen startet sin karriere med ungdomsfotball hos Vorup og Randers Freja før han skrev under på en kontrakt med AGF i 1994. Etter å ha spilt over 119 kamper og skåret 13 mål for klubben dro han videre til den lokale konkurrenten Silkeborg IF, hvor han skrev under på en treårskontrakt og uttalte at han ønsket nye sportslige utfordringer.

På sommeren 2003 dro Jensen på en utlånsavtale til norske Hamarkameratene under Ståle Solbakkens ledelse. Her fikk han elleve kamper og bidro til at Hamarlaget rykket opp til Tippeligaen på senhøsten 2003. Etter å ha vendt tilbake til Silkeborg og hjulpet klubben opp på øverste nivå i samme sesong meldte Jensen sommeren 2004 overgang til Randers FC, hvor han skrev under på en toårskontrakt.

Etter to år og over 70 kamper samt cupfinalegull i 2006 med Randers meldte Jensen, som fra da av kun brukte sitt andre etternavn Sandberg, at han ville avslutte fotballkarrieren til fordel for en karriere innenfor politiet. Jensen spilte sin siste kamp på toppnivå mot FC København i slutten av november 2006., men meldte allerede i begynnelsen av januar 2007 overgang til førstedivisjonsklubben Hellerup IK hvor han kunne kombinere fotballen med utdanning.

## Meritter
;AGF
* Cupmester 1996
;Randers FC
* Cupmester 2006

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* NIFS.no – Jensens spillerprofil hos Norsk & Internasjonal Fotballstatistikk
* HamKam.no – Jensens spillerprofil hos Hamarkameratene
Milk River

**Milk River** er ei elv i delstaten Montana i USA og provinsen Alberta i Canada. Den er ei sideelv til Missouri, og er 1&nbsp;173&nbsp;km lang. Elvas nedbørfelt er på 61&nbsp;642 km², hvorav 21&nbsp;442 km² i Canada og 40&nbsp;199 km² i Montana.

Elva har utspring i Glacier County i det nordvestlige Montana. Elva renner derfra inn i den sørlige delen av Alberta, hvor den passerer byen Milk River og Writing-on-Stone Provincial Park. Den snur deretter mot sørøst og renner igjen inn i Montana, hvor den munner ut i Missouri 20&nbsp;km nedstrøms fra Fort Peck-demningen. 

Milk er den nordligste av Missouris større sideelver, og representerer dermed den nordligste utstrekningen av Mississippis nedslagsfelt. 

Navnet *Milk River* kom fra kaptein Meriwether Lewis, i Lewis og Clarks ekspedisjon, som beskrev elva slik i sin dagbok: «vannet i denne elva har en besynderlig hvithet, omtrent som fargen av en kopp te blandet med en spiseskje melk. Ut fra fargen av vannet kalte vi den Milk River.»

Fargen på vannet kommer av steinmel som er oppløst i vannet. Disse finmalte sedimentene skyldes breerosjon ved Milk Rivers kilder.

## Referanser
Canadian (elv)

**Canadian River** er den største sideelva til Arkansaselva i USA. Den har utspring i den amerikanske delstaten Colorado på 2&nbsp;900 moh., helt nede ved grensen til New Mexico. Canadian renner etter 2,5 km inn i New Mexico, deretter gjennom Texas Panhandle og mesteparten av det sentrale Oklahoma, i alt 1&nbsp;651 km. Nedbørfeltet er på . Den største sideelva er North Canadian. Nesten helt nederst er den demmet opp, hvor vannreservoaret Eufeula Lake med en overflateareal på 410 km² er dens største innsjø.

## Navn
Canadian River blir noen ganger referert til som South Canadian River for å skille den fra North Canadian River som renner inn i den.

På John C. Fremonts kart fra 1845 er elvens navn oppført som «Goo-al-pah eller Canadian River» fra comanchenes og kiowaenes navn på elven (kiowaspråk: *gúlvàu*, «rød elv»). I 1929 skrev Muriel H. Wright at Canadian River ble navngitt omkring 1820 av franske handelsmenn som la merke til at en annen gruppe handelsmenn fra Canada hadde slått leir ved elven nær dens samløp med Arkansas-elven.

En nyere forklaring kommer fra William Bright, som skrev at navnet «sannsynligvis er avledet fra Río Canadiano», en spansk skrivemåte av Caddo-ordet *káyántinu*, som var caddofolkets navn for den nærliggende Red River.

Navnet kan være av spansk opprinnelse fra ordet *cañada* (som betyr «dal, kløft»), ettersom Canadian River dannet en bratt canyon i det nordlige New Mexico og en noe bred canyon i Texas. Noen få historiske poster dokumenterer den forklaringen. Edward Hale, som skrev i 1929, anså den franske opprinnelsen til navnet som mest sannsynlig. Faktisk ble elven regelmessig brukt av kanadiske pelshandlere (som Louis Feuilli og Jean Chapuis, samt brødrene Mallet) som prøvde å etablere kontakt med Santa Fe så tidlig som i 1752.

## Se også
* Liste over elver i USA

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*«Canadian River», *Handbook of Texas Online*
* ''A pictorial history of Texas'' by Thrall, H.S., portal til historien til Texas, University of Texas.
*Canadian River, *Encyclopedia of Oklahoma History and Culture*
George Jung

**George Jacob Jung** (1942–2021), med kallenavnet «Boston George», var en amerikansk statsborger som var sentral i kokainhandelen i USA på 1970-tallet og tidlig på 1980-tallet.

Han var beryktet som en av de mest aktive narkotikasmuglerne i USA i denne perioden. Jung var en del av Medellin-kartellet til Pablo Escobar; kartellet var ansvarlig for opptil 85 prosent kokain-smuglingen inn til USA. Jung spesialiserte seg på smugling av kokain fra Colombia i stor skala. Historien om hans liv ble filmatisert i 2001 gjennom filmen Blow, hvor Johnny Depp spiller Jung.

## Referanser
Brazos (elv)

**Brazos**, opprinnelig kalt *Rio de los Brazos de Dios* av spanske conquistadorer, er den 11. lengste elva i USA. 

Den er  lang, fra kildeelva Blackwater Draw i Curry County i New Mexico
til munningen i Mexicogulfen. Nedbørfeltet dekker et område på . Elva renner i sørøstlig retning gjennom Texas.

## Navn
Navnet på elven er tatt fra det spanske uttrykk «Los brazos de Dios» (Guds armer), og det er flere hypoteser om hvordan dette kom til å bli anvendt om elven. Alle knytter på en eller annen måte an til folk som i 1842 kom til elven etter en lenge tid uten drikkevann, kanskje etter å kha krysset det tørre ørkenligende området  Llano Estacado.

## Demninger
Nord for byen Waco er Brazos oppdemmet tre steder for hydroelektisk strømforsyning; der dannes innsjøene Possum Kingdom Lake, Lake Granbury og Lake Whitney.

## Byer ved Brazos
* Seymour, Graham, Palo Pinto, Mineral Wells
* Granbury, Glen Rose, Waco, Marlon
* Bryan, Navasota, Hempstead, Brazoria

## Se også
* Liste over verdens lengste elver
* Liste over elver i USA

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eugen Habermann

**Eugen Habermann** (1884–1944) var en estisk arkitekt.

## Tidlige år
Eugen Habermann studerte ved det polytekniske instituttet i Riga fra 1902 til 1905, og fra 1906 til 1909 ved det tekniske universitetet i Dresden. Fra 1909 til 1912 arbeidet han i Dresden, 1910–11 i Liepāja og fra 1913 i Tallinn. 

I 1913 ledet Habermann byggingen av konsert- og operahuset Rahvusooper Estonia. Fra 1914 til 1923 arbeidet han som Tallinns byarkitekt. I tillegg hadde han fra 1922 til 1932 en ledende stilling i tilknytning til sitt fag i det estiske innenriksdepartementet. 1922–32 var Habermann også leder for det estiske arkitektforbundet, Eesti Arhitektide Ühing. 

## Arkitekt i Tallinn
Eugen Habermann har etterlatt seg tallrike arkitektoniske spor rundt om i Tallinn. Mellom 1917 og 1920 hadde han stor innflytelse på utformingen av arkitekturen i byen. Sammen med Herbert Voldemar Johanson tegnet han bygget til den estiske nasjonalforsamlingen, Riigikogu. Det ble det første representative bygget til den nye estiske staten. Bygningen ble formet etter to ulike stilretninger: sen jugendstilen fra 1920-årene på yttersiden og ekspresjonismen på innsiden. Det er det eneste parlamentsbygget i verden som er formet etter ekspresjonistisk stil. I andre halvdel av 1920-årene ble Habermanns stil mer funksjonalistisk.
## Referanser
Nordic Fest, Decorah

**Nordic Fest** er en årlig weekendfestival i Decorah, Iowa, for å feire de tradisjonelle skikkene og kulturene fra de skandinaviske landene, spesielt Norge. Begivenheten finner alltid sted den siste helgen i juli og tiltrekker seg ofte en folkemasse på mellom 50&nbsp;000 og 75&nbsp;000.

Siden oppstarten i 1967 har Nordic Fest vokst frem fra Luther College Womens’s Club årlige feiring av den norske grunnlovsdagen 17. mai. Norsk-amerikanere er spesielt lojale til deres kulturarv, noe som forklarer størrelsen og omfanget av Nordic Fest. Hvert år steller Decorahs 8.700 innbyggere i stand et feiring av deres opprinnelseslands kulturarv som tiltrekker seg folk til de pittoreske fjellene i nordøst Iowa og tjener som en "hjemkomst" for norsk-amerikanere fra mange stater.

Fra starten har hele samfunnet blitt engasjert i Nordic Fest gjennom slike anstrengelser som Decorah Nordic Dancers. Utvalgte dansere starte i tredje klasse og underholder på Nordic Fest og andre festivaler gjennom deres high school utdannelse, noe som representerer 10 års forpliktelse. Nordic Fest kjennetegnes av tradisjonell mat, show, kunst og håndverk, musikalsk underholdning og norrøne fortellinger. Demonstrasjoner inkluderer knivlaging, rosemaling, veving og treskjæring, sammen med andre norske folkekunster. Det finner sted et elveløp og en stor parade med innslag av bunader, en tradisjonell norsk folkedrakt.

Mye av den norske festens aktiviteter skjer på Luther College og Vesterheim Norwegian-American Museum. Norske immigranter i Decorah bestemte seg tidlig for at de ville bevare den gamle kulturen, i 1861 etablerte de Luther College, og i 1877 startet de museet Vesterheim. I dag en landsby av pionerbygninger som holder tradisjonene i live året rundt med workshops og feiringer. Internatet på Luther College innlosjerer mange av de besøkende til Nordic Fest. Vesterheim sørger for utstillinger med skandinavisk kunst i Hauge Gallery på Westby-Torgerson Education Center.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nordic Fest Official Website, Decorah Iowa
* Vesterheim Festivals

* Iowa Museum Association 

* Luther College
Transrapid-Versuchsanlage Emsland

**Transrapid-Versuchsanlage Emsland** (TVE) er et testområde for maglev-banen Transrapid med en 31,8 kilometer lang bane i landkretsen Emsland i Niedersachsen, Tyskland.

Banen ligger mellom byene Papenburg i nord og Meppen i sør, nærmere bestemt mellom tettstedene Dörpen og Lathen. Nesten hele strekningen er opphøyd. Det er sløyfer i hver ende for at togsettene skal kunne snu.

På grunn av en ulykke i 2006 har virksomheten for tiden kun en begrenset konsesjon, og derfor er det blant annet ikke mulig for publikum å besøke anlegget. Før ulykken var det vanlig å ta med betalende passasjerer på testturene. Vanlig hastighet var 420 km/t.

Testanlegget drives av *Industrieanlagen-Betriebsgesellschaft mbH* (IABG), som siden 1985 har hatt ansvaret for forsøkene. Eieren er *Versuchs- und Planungsgesellschaft für Magnetbahnsysteme mbH* (MVP). Fra 2005 har ThyssenKrupp og Siemens jobbet med et videreutviklingsprogram, men da den statlige kontrakten utløp i 2009, mistet testbanen sin funksjon og IABG pådro seg plikt til å rive banen. Samtidig solgte ThyssenKrupp og Siemens kjerneteknologi fra prosjektet for videre utbygging i Kina. Endelig rivningsvedtak ble fattet i 2012, men så sent som i 2015 var banen fortsatt ikke demontert grunnet uenighet om kostnadsfordeling.

## Eksterne lenker
* 
* IABG – Transrapid Versuchsanlage Emsland (TVE) (tysk)
* Video
* Google maps - Den nordre sløyfen
Lov om Folkeskolen i Kjøbstæderne

**Lov om Folkeskolen i Kjøbstæderne** var en norsk lov vedtatt av Stortinget i 1889, som sammen med Lov om Folkeskolen paa Landet avskaffet latinskolen, borgerskolen og allmueskolen, og erstattet dem med folkeskolen. Med denne loven opphevet man konfirmasjonen som skolens prinsipielle avslutning, og elevene skulle få en *allmenndannelse*.

## Ny lov i 1936
I 1936 ble det vedtatt en ny lov, *lov om folkeskole i by og land* av 16. juli 1936, som fastsatte at det skulle være syvårig folkeskole for alle barn i Norge. I byene ble det fra da av innført folkeskoleundervisning i inntil 38 uker i året. Loven av 1936 avskaffet fysisk avstraffelse i skolen.

## Se også
* Norsk utdanningshistorie

## Referanser
Lov om almueskolevæsenet

I 1827 kom den første **Lov angaaende Almue-Skolevæsenet paa Landet**. Denne loven anga i §15 at barn var skolepliktige «fra det fyldte 7de, eller, hvor Omstændighederne lægge Hindringer i Veien for at Børnene i denne Alder søge Skolen, fra det fyldte 8de Aar, indtil de confirmeres». Det var kirkens folk, primært kirkesangeren, som skulle være lærer (*skoleholder*). Dette kunne gå på omgang i distriktene, «saaledes at hele Præstegjeldets Ungdom i det mindste 3 eller, hvor dette maatte findes ugjørligt, 2 Maaneder om Aaret kan vorde underviist» (§6).

Skoleforholdene var lenge mye dårligere i byene enn på landet. Med *Lov om Almueskolevæsenet i Kiøbstæderne* av 1848 ble skolen i byene mer ensartet regulert. Det var her inntatt bestemmelser om lærernes kvalfikasjoner. Førstelærere måtte «have bestaaet den anordnede Afgangsprøve ved et af Rigets Seminarier» eller tilsvarende. Dette behøvde ikke være kirkens folk, men de kunne gjerne ha bistilling som klokker eller kirkesanger, og de måtte ansettes av biskopen. Underlærere ble ansatt av prosten. Skoleplikten var den samme som på landet.

I 1860 kom den neste *Lov om almueskolevæsenet paa landet*, også kjent som *fastskoleloven*. Der hvor den tidligere lov bare foreskrev én fast skole i hvert prestegjeld i tillegg til omgangsskole, ble nå fast skole innført som den regulære ordningen. Antallet faste skoler økte kraftig, og det ble også mange flere lærere. Formålsparagrafen i loven av 1860 er praktisk talt identisk med by-skoleloven av 1848. Loven foreskrev undervisning i 12 uker, men unntaksvis i 9 uker. Ble antallet skolepliktige barn så stort at de ikke hensiktsmessig kunne undervises av én lærer, skulle barna ifølge §3 enten deles i avdelinger med forskjellige undervisningstider, eller hjelplærere ansettes. Bestemmelsen anga uttrykkelig at også kvinner kunne ansettes som hjelpelærere.

## Se også
* Norsk utdanningshistorie
* Norske skolelover

## Referanser
Fjellbeite

Et **fjellbeite** er et beiteområde i fjellene, ofte over tregrensen og langt fra de permanente bosetningene. Fjellbeiter har tidligere vært et viktig supplement til beitene rundt bosetningene. Det fins tre former for fjellbeiter:
* Den vanligste formen for fjellbeite i Norge og i Alpene er **[[seter]]en**. I seterdriften var det gjerne melkekyr og osteproduksjon som hadde størst betydning.
* I mediterrane områder (bl.a. på Alpenes sørside, i de spanske og Atlasfjellene) var **[[transhumans]]** vanligere, der beiteområdene lå flere dagsmarsjer fra gårdene, i flere tilfeller på tvers av landegrensene. Transhumans ble vanligvis bedrevet med tamsau av betalte gjetere.
* **[[Fjellnomadisme]]** er kjennetegnet ved at familiene følger dyrene over veldig store avstander. Denne formen for fjellbeite er ukjent fra Europa, men var/er vanlig i bl.a. Asia og Nord-Amerika.

Hensikten med fjellbeite var å utnytte arealer som ikke kunne utnyttes til jordbruk eller &ndash; kanskje mer korrekt &ndash; å kunne øke buskapen ved å forstørre beitearealet. Ved å fordele beitepresset over flere beiteområder, kunne man øke buskapen til et nivå som ikke hadde vært mulig med dalbeitene alene.

Fjellbeitenes betydning har blitt sterkt svekket gjennom industrialiseringen av landbruket. I&nbsp;et bedriftsøkonomisk perspektiv er det i dag mer lønnsomt å øke febestanden gjennom kraftfôr enn gjennom en økning av beitearealet ved å ta i bruk fjellområder. På den andre siden har transhumans-lignende driftsformer spredt seg til Alpenes nordside, ved at kyr fraktes med lastebiler fra Alpeforlandet til fjellbeiter som ikke lenger brukes som seter.

Nedleggelsen av fjellbeiter har også stor betydning for kulturlandskapet. Uten beiting gror de åpne beiteområdene igjen, og artsrike enger viker for artsfattig buskas.

## Se også
* Fjellslått
Tjuefire-prikket marihøne

**Tjuefire-prikket marihøne** (*Subcoccinella vigintiquatuorpunctata*) , er en av marihønene (Coccinellidae). Den lever av planter (fytofag), dette i motsetning til de fleste andre marihøner som er predatore (rovdyr) på andre mindre dyr.

## Utbredelse
Tjuefire-prikket marihøne finnes lengst sør i Norge, nord til Trøndelag, men er sjeldnere på vestlandet.

## Utseende
Larvene er mellom 4-5 millimeter, mens de voksne (imago) er mellom 3-4 millilmeter lange. Larven er lys, grå-hvit med seks rekker av grenete torner (utvekster) på bakkroppens ryggside. De voksne er halvkuleformet med en rødlig orange farge. De har små svarte eller mørke prikker. Antallet kan variere, men maksimalt er det tjuefire prikker på dekkvingene. Prikkene er vanligvis best synlig foran, men svakere lengst bak.

## Levevis
Tjuefire-prikket marihøne lever som både som voksen (imago) og larve på undersiden av blader, hvor den gnager i bladets hud og bladkjøtt. De etterlater seg et karakteristisk mønster av parallelle striper. De lever på en rekke urter (planter) som engsmelle (*Silene cububalus*), praktstjerner (*Melandrium*), såpeurter (*Saponaria*), vindelslirekner (*Polygonum*). Den kan gjøre stor skade på en rekke planter, og kan opptre som skadedyr i drivhus, særlig på nellik.

I varmere strøk kan den ha flere, opptil tre generasjoner i året. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Tiden som puppe varer bare noen dager.

## Referanser




## Litteratur
Fjelddalen, Jac. 1991. *Gnagskader på planter 1. 24-prikket marihøne.* Insekt-Nytt 16 (2). Side 7-9

## Eksterne lenker
* 
* ''Subcoccinella vigintiquatuorpunctata'' - Coccinellidae.net - bilder
* Norsk Entomologisk forening
Geitramsbladbille

**Geitramsbladbille** er en av billene i delgruppen (underfamilien) Rotbladbiller i familiegruppen bladbiller. Den er mørk, noe matt og svart på farge, ganske klumpete bygd. Den er den eneste arten i slekten *Bromius*.

Geitramsbladbille er vanlig i hele Norge, nord til Målselv i Troms, men kanskje noe sjeldnere lengst i nord og på vestlandet. 

## Levevis
Geitramsbladbille lever helst på geitrams (*Chamaenerion augustifolium*), men kan forekomme også på andre planter. I 1976 var det et større angrep på blad av selje (*Salix caprea*), i Hobøl, Østfold. Utenfor Norge kan arten gjøre en del skade på vinranker.

Geitramsbladbille gnager hull og striper, i bladet, ofte kan bare bladnervene stå tilbake, slik at bladet blir helt skjelettert. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

## Utbredelse
Arten er vidt utbredt i den palearktiske sone nord til det nordlige Norge og i Nord-Amerika.

## Referanser




## Litteratur
Fjelddalen, Jac. 1991. *Gnagskader på planter 2. Geiteramsbille.* Insekt-Nytt 16 (3). Side 9-10

## Eksterne lenker
* 
* ''Bromius.obscurus'' - www.cheshire-biodiversity.org - engelskspråklig
* ''Bromius.obscurus'' - www.commanster.eu - bilder med mer
* Norsk Entomologisk forening
Fjellslått

**Fjellslåtter** er lier i fjellet der gresset blir slått som vinterfôr for bufeet. Det har vært vanlig med fjellslått i mange fjellområder (deriblant i Norge og i Alpene), ofte i kombinasjon med fjellbeite (f.eks. seterdrift). Med kraftfôrets inntog har betydningen og antallet av fjellslåtter sunket dramatisk i løpet av 1900-tallet. Før har tilgjengeligheten av fjellslåtter derimot i mange fjellstrøk vært en nødvendig forutsetning for bosetning, siden dalbeitene og -slåttene ikke var store og/eller gode nok for å kunne fôre bufeet gjennom vinteren. I&nbsp;Alpene fantes det fra middelalderen og frem til begynnelsen av 1900-tallet knapt en gressbevokst flekk som ikke ble brukt til enten fjellbeite eller fjellslått.

De områdene som ble brukt som fjellslått, var vanligvis for bratte, for tørre eller for vanskelig tilgjengelige til å kunne brukes som fjellbeite. Tilsvarende farlig var ofte slåttonna. Fjellslåttene lå i den alpine og til dels sågar den nivale høyderegionen. På grunn av de korte vegetasjonsperiodene i store høyder er gresset i fjellslåttene ofte nokså kort, men også svært næringsrik. I&nbsp;store høyder vokser gresset så sakte at det delvis bare kunne slås annethvert eller hvert tredje år.

Gresset ble tørket på stedet utover høsten. Transporten ned til dalen skjedde ofte på sleder om vinteren. Fjellslåttene hørte gjerne til hver sin gård, og bruksretten gikk i arv. I&nbsp;Alpene fantes det også områder der fjellslåttene var allmenninger, og der slåttonna ble utført som dugnad eller på rundgang.
Transrapid

**Transrapid** er en tysk høyhastighets énskinnebane som bruker magnetisk levitasjon. Basert på et patent fra 1934, startet planleggingen av Transrapidsystemet i 1969. Testanlegget ble fullført i 1987 i Emsland, Tyskland. I 1991 ble den tekniske løsningen godkjent av Deutsche Bundesbahn i samarbeid med flere universiteter.

I 2004 ble den første kommersielle banen fullført. Shanghais Maglevbane på 30,5 km forbinder Shanghai med Pudong internasjonale lufthavn. Systemet utvikles og markedsføres i samarbeid av Siemens AG og ThyssenKrupp AG. Kritikere hevder at teknologien ikke er konkurransedyktig i forhold til konvensjonelle høyhastighetstog. 

## Teknologi
Transrapids maglevsystem benytter en synkron *langstator* lineær motor langs skinnen både til framdrift og nedbremsing. Elektromagneter i vognen både løfter den fra skinnene, og får framdrift fra den lineære motoren. Siden magnetfeltet kun fungerer i én retning, vil ikke to tog kunne kjøre mot hverandre på samme spor, og dermed minskes faren for kollisjon. 

Togene har ingen hjul, aksler, gir eller pantograf. Det ruller ikke, men flyter. Elektronikken garanterer at bakkeklaringen holder seg konstant, vanligvis 10 mm. Det kreves mindre energi å holde det oppe enn det klimaanlegget bruker. All elektronikk ombord får strøm fra banens magnetfelt i hastigheter over 80 km/t. Ved lavere hastigheter benyttes fysisk kontakt. Det er også reservebatterier ombord.

Energiforbruket er omtrent 4,2 Megawatt ved en hastighet på 400 km/t. Ved bremsing føres energi tilbake til elektrisitetsnettet. Unntaket er ved nødstopp, hvor toget bremser ved fysisk kontakt.

## Uhell i 2006
På 22. september 2006 kolliderte et Transrapid-tog med et vedlikeholdsfartøy i 170&nbsp;km/h på et testspor ved Lathen. Vedlikeholdsfartøyet ødela det første togsettet, og veltet over på taket. Dette var den første store ulykken med et Transrapid-tog involvert. Avisene rapporterte om 23 omkomne og flere skadede mennesker. Ulykken ble forårsaket av at det første toget fikk lov til å forlate stasjonen før vedlikeholdsfartøyet hadde blitt flyttet fra sporet. En slik situasjon kan bli forhindret i et produksjonsmiljø ved å installere et automatisk kollideringsforhindrende system.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Transrapid
* SIEMENS Transportation Systems
* ThyssenKrupp Transrapid GmbH
* UK Ultraspeed Project
* TVE
* WikiMaglev
Schwaige

En **Schwaige** (tysk, uttales «sjvaige»; også *Schwaighof* eller *Schweighof*, der *Hof* betyr «gård») var en fjellbondegård som var spesialisert på melkeproduksjon og ble grunnlagt i løpet av middelalderens kolonialisering av Øst-Alpene. Grunneieren, som var klostre eller fyrster, leide bort landet til en bonde, som vanligvis kunne gi gården (men også avhengighetsforholdet til grunneieren) i arv til sine barn. Schwaiger ble anlagt i høyderegionen over de bestående permanente bosetningene (dvs. i seterregionen) for å oppnå en bedre utnyttelse av disse områdene. Bøndene som leide schwaigene fikk ofte innrømmet privilegier (bl.a. skattereduksjoner), men måtte avlevere en kontraktsfestet mengde ost eller andre produkter til grunnereien. I&nbsp;løpet av det 11. og 12. århundre ble det anlagt noen tusen schwaiger i dagens Sveits, Østerrike, Syd-Tirol og Bayern.

Schwaiger drev bare med fehold, dvs. enten kyr eller melkesau, siden de lå over høydegrensen for kornavl. Med begynnelsen av den lille istiden måtte de fleste schwaiger gis opp og ble enten fraflyttet eller omvandlet til setre for lavereliggende gårder/kommuner.
Transhumans

**Transhumans** (fra latin *trans-*, «over, den andre siden», og *humus*, «jord») er en betegnelse for sesongmessig flytting med bufe fra ett område til et annet mellom faste sommer- og vinterbeite. Hensikten er å utnytte beite som varierer med årstidene, høyde over havet eller vanntilgang, eller for å unngå sykdommer. Transhumans finnes i alle verdensdeler.

I fjellregioner (vertikal transhumans) innebærer det bevegelse mellom høyere beitemark om sommeren og lavere daler om vinteren. Gjetere har et faste hjem, vanligvis i daler. Vanligvis er det bare flokkene som reiser, med et visst antall mennesker som er nødvendig for å stelle dem, mens hovedbefolkningen forblir på basen. I motsetning til dette er horisontal transhumans mer utsatt for å bli forstyrret av klimatiske, økonomiske eller politiske endringer.

Transhumans skiller seg fra nomadisme ved at man har noen lunde fast bosted i tilknytning til rutene for flytting, men overgangen er glidende. Det norske seterbruket er eksempel på en svært bosatt form for transhumans.

Transhumans var blant annet vanlig i mediterrane områder, blant annet i Alpenes sørside, i de spanske fjellene og i Atlasfjellene. På grunn av lite nedbør er det her sommerbeitene som er den begrensende faktoren for febestanden. Transhumans kan drives med tamsau av betalte gjetere, mens bøndene (bufeets eiere) driver jordbruk i nærheten av den permanente bosetningen. I dag har driftsformen blitt sjeldnere og er stort sett erstattet av ekstensiv sauehold uten gjeting, og med lastebiltransport til sommerbeitene.

Det kan være store avstander mellom de ulike beiteområdene, og tildels kan de ligge i forskjellige land. Bønder fra Bergamo-Alpene (Nord-Italia) har f.eks. helt frem til 1900-tallet brukt fjellbeiter i Engadin (Sveits), mens sydfranske bønder benyttet beiter i Piemonte.

Det fins ulike overgangsformer:
* I Vogesene overvintret bufeet (kyr i dette tilfellet) i fjøs, men både sommerbeitene og fjøsene lå på fjellet. Gårdene lå på Vogesenes østside og dermed faktisk nærmere sommerbeitene (på og rundt åsryggen) enn fjøsene (som lå på høydedragets vestside). Dette systemet varte frem til slutten av 1800-tallet.
* I de bayerske For-Alpene er det nå enkelte bønder som frakter kyrne sine per lastebil til sommerbeiter i Alpene. Fenomenet er forholdsvis nytt og benytter seg av fjellbeiter som tidligere var setre, men som har blitt lagt ned. Her er det de store avstandene mellom gård og fjellbeite som minner mer om transhumans enn om seterdrift.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kollin

Adjektivet **kollin** (av latin *collis*: «bakke») betegner en region som er preget av bakker. Begrepet brukes med ikke helt sammenfallende definisjoner både i
* biogeografien og i
* geomorfologien.
Montan

**Montan** har flere betydninger:
* Den italienske kommunen Montan i Syd-Tirol
* Som adjektiv (av latin *mons*, genitiv *montis*: «fjell») betegner *montan* en høyderegion som har fjellkarakter. Begrepet brukes med ikke helt sammenfallende definisjoner både i
** biogeografien og i
** geomorfologien.

## Se også
* Afromontan sone
Samisk filmfestival

**Samisk filmfestival** var en årlig internasjonal filmfestival som ble avholdt i Kautokeino hver påske i perioden 1996-2012. Festivalen ble drevet av en stiftelse opprettet i 2001 av Kautokeino kommune og Samiske filmforbund/Sámi Filbmabargiid searvi. I 2011 ble stiftelsens styre politianmeldt av Lotteri- og stiftelsestilsynet fordi festivalen ikke hadde levert regnskap og øvrige rapporter verken for 2009 eller 2010. Tilsynet skrev i anmeldelsen at det forelå *«mistanke om en totalt manglende regnskapsføring og bokføring»* og at *«en slik neglisjering av lovmessige plikter over et slikt tidsrom må også ses på som en grov overtredelse»*. Året etter besluttet styret å nedlegge festivalen, for øvrig etter at daglig leder hadde vedtatt et forelegg på kr. 25.0000,-.

## Historikk
Festivalen hadde fokus på samiske filmer og filmer laget av og for urfolk. Det ble vist film både innendørs og på iskino, hvor lerretet er bygget opp av sne. Sitteplasser og vegger ble bygget opp av sne og is. Formen på iskinoen varierte hvert år. Iskinoen var verdens eneste snowmobile-drive-in, hvor publikum kunne ankomme sneskuter eller rein, og sitte på skuteren eller sleden for å nyte film.

Samisk Film Festival samarbeidet med andre festivaler, blant annet i USA og Polen, for å gi samiske filmskapere muligheten til å få filmene sine vist ute i verden. Festivalen hadde som formål å være en arena hvor samiske filmskapere kunne vise sin filmer og bruke festivalen som et springbrett ut i verden.

Festivalen gikk over tre dager, og antallet filmvisninger varierte fra år til år. På det meste viste filmfestivalen 55 filmer i løpet av de tre dagene festivalen varte.

Filmfestivalen samarbeidet også med Samisk filmsenter om kurs og seminarer for samiske filmarbeidere.

## Referanser
Nival

Adjektivet **nival** (av latin *nix*, genitiv *nivis*: «snø») betegner forhold som er preget av snø. Begrepet brukes i
* biogeografien om høyderegionen over snøgrensen, i
* geomorfologien om høyderegionen som domineres av frostforvitring, og i
* hydrologien om elver som får mesteparten av vannføringen sin fra snøsmelting (dvs. med avløpsmaksimum på våren).
Høyderegioner i geomorfologien

**Høyderegioner i [[geomorfologi]]en** beskriver hva som kjennetegner ulike landskap med hensyn på erosjonstyper og landformer. 

Selv om landskapstypene kan variere mellom ulike verdensdeler, klimatiske forhold og geologiske tidsepoker, er høyden over havet en viktig faktor for å beskrive dem.

Høyderegionene karakteriseres av følgende trekk (fra øverst til nederst).
* **Nival** &ndash; frostforvitring (av latin *nix* = «snø»): dominerende landformer og spisse tinder og skarpe egger samt store blokkmarker, som blir til gjennom frostsprenging. I&nbsp;mindre bratte områder dominerer jordtyper med permafrost, snøgroper og smeltevannsrenner.
* **Glasial** &ndash; isbreer (latin *glacies* = «is»): landskap som har opplevd breerosjon, har avrundete former. Typiske landformer er botner, passplatåer, skuringsstriper, sidemorener, U-daler og hengende daler i fjellene samt fjorder eller fjordaktige innsjøer, endemorener, dødisgroper og drumliner i områdene rundt fjellet.
* **Periglasial** &ndash; solifluksjon (gresk *perí* = «rundt, omkring»): hyppig veksel mellom frost og tining fører til bevegelse av bakken og sortering av sedimentet. I&nbsp;bratte områder fører dette til at sedimentet «kryper» langsomt nedover og danner terrasse- eller pølseformede strukturer. I&nbsp;mindre bratt terreng oppstår strukturmark. Den nedre grensen for periglasiale landformer er der vegetasjonen er tett nok for å forhindre solifluksjon.
* **Kollin-montan** &ndash; vannerosjon (latin *collis* = «bakke» og *mons* = «fjell»): nedenfor høyfjellssonen dominerer vannets eroderende kraft. Typiske landformer er her V-daler, gjel og avrundete åskammer.

Man kan finne landformer som tilhører ulike geomorfologiske høydesoner på ett og samme sted, noe som skyldes at landformene oppsto i forskjellige geologiske tidsepoker. Den glasiale sonen strakk seg en gang ned til landskap som i dag ligger i den kollin-montane sonen, et eksempel er at V-daler kan forekomme i større U-daler.
Høyderegioner i biogeografien

**høyderegioner i biogeografien** (spesielt geobotanikken) og i økologien omtales med adjektivene *planar*, *kollin*, *submontan*, *montan*, *supalpin*, *alpin* og *nival*. Hver høyderegion er kjennetegnet ved spesielle vekstformer og plantesamfunn. Selv om disse også varierer mellom ulike fjellkjeder og verdensdeler, er høyden over havet en viktig faktor for å beskrive plantesamfunn og &ndash; om enn i noe mindre grad&nbsp;&ndash; dyresamfunn.

Høyderegionene er karakterisert ved de følgende trekkene.
* **Planar** &ndash; lavlandet (av latin *planum* = «slette»): lavtliggende terreng, høyt biologisk mangfold, vanligvis sterkt preget av menneskelig aktivitet (kulturlandskap).
* **Kollin** &ndash; åser (*collis* = «bakke»): bakkete terreng, høyt biologisk mangfold, øvre grense for utbredelsen av varmeelskende treslag og kulturplanter.
* **Submontan** (*sub* = «under»): større åsrygger, i stor grad preget av skog, øvre grense for fruktdyrking.
* **Montan** &ndash; fjell (*mons* = «fjell»): fjellskog, nokså artsfattig.
* **Subalpin**: øvre grense av skogvekst, nokså artsfattig.
* **Alpin** &ndash; høyfjell (*Alpes* = «Alpene»): vegetasjonssonen over tregrensen, preget av polster- og mattedannende planter.
* **Nival** &ndash; isbreer (*nix* = «snø»): sonen over den permanente snøgrensen, vegetasjonen er begrenset til nunatakkflora (planter på tinder som stikker ut av isen) og kryoplankton (alger som vokser i breisen).

De nøyaktige artene og høydegrensene for regionene varierer sterkt, avhengig av bl.a. klimasonene. I&nbsp;Norge utgjøres den subalpine sonen f.eks. av bjørk og når høyder på 400 til 1000&nbsp;meter over havet (høyest i sør). I&nbsp;Alpene finner man derimot hovedsakelig gran i den subalpine sonen, som strekker seg opp til mellom 1600 og 2400&nbsp;meter over havet (høyest rundt Alpenes hovedkam).

## Se også
* Afromontan sone
* Vegetasjonssoner
Alpeforening

**Alpeforeninger** er foreninger som tilrettelegger for turisme i Alpene, men som også engasjerer seg i vern av og delvis i forskning på og sosialpolitikk i Alpene.

Alpeforeningene hadde sin første blomstringstid i siste halvdel av 1800-tallet, da de bygget opp en turistisk infrastruktur med stier og betjente og ubetjente fjellhytter i Alpene. På grunn av miljøproblemene som er forbundet med turismen, har alpeforeningene på 1980-tallet gått bort fra en ytterligere utbygging av infrastrukturen og konsentrerer seg nå om vedlikehold av hytter og veinettet, alpinistisk utdanning og miljøvern.

Alpinismen var i begynnelsen en fritidsbeskjeftigelse for utenomalpine turister, dvs. det var rike utlendinger (i&nbsp;første omgang briter) som var de første alpinistene, selv om de i stor grad baserte seg på lokale guider og bærere. Den første alpeforeningen var derfor en britisk grunnleggelse (*Alpine Club*, 1857). De fleste alpelandene fulgte kort tid etter:
* *Oesterreichischer Alpenverein* (ŒAV, Østerrike, grunnlagt 1862)
* *Club Alpino Italiano* (CAI, Italia, 1863)
* *Schweizer Alpen-Club* (SAC, Sveits, 1863)
* *Deutscher Alpenverein* (DAV, Tyskland, 1869)
* *Club Alpin Français* (CAF, Frankrike, 1874)
* *Planinska Zvesa Slovenije* (PZS, Slovenia, 1893)
* *Alpenverein Südtirol* (AVS, Syd-Tirol, 1946)
* *Liechtensteiner Alpenverein* (LAV, Liechtenstein, 1946)
Disse alpeforeningene er organisert i en felles paraplyorganisasjon, *Club Arc Alpin* (CAA, 1996).

I tillegg har tallrike land utenfor Alpene også egne alpeforeninger. Sammenslutningen for samtlige alpeforeninger er *Union Internationale des Associations d'Alpinisme* (UIAA, 1932). Noen av landene har flere organisasjoner som kan betegnes som alpeforeninger, men som har litt varierende profil og navn. Skillet fra allmenne turistforeninger trenger heller ikke alltid å være tydelig.

## Eksterne lenker
* Internasjonalt: UIAA
* Alpene: CAA
* Enkeltlandenes alpeforeninger:
** Frankrike: CAF
** Italia: CAI samt SAV
** Liechteinstein: LAV
** Slovenia: PZS
** Sveits: SAC
** Tyskland: DAV
** Østerrike: ŒAV
Theo Sørensen

**Theo Sørensen** (født 25. mai 1873 i Kristiansand, død 2. desember 1959) var norsk misjonær i Tibet og Kina, i China Inland Missions tjeneste. 

Han er særlig kjent for de store og tildels unike samlinger tibetanske skrifter som han samlet og skjenket til Universitetet i Oslo. Selv om han ikke var forsker *per se*, hadde han en viss betydning for tibetologien.

## Referanser
Lone Klein

**Lone Klein** (født 30. juli 1972) er en  norsk skuespillerinne som spilte rollefiguren «Bea Jørgensen» i TV 2s såpeserie *[[Hotel Cæsar]]* fra januar 2009 til oktober 2012. I 1989 spilte Klein «Maria» i *[[Marias valg]]*. Klein er bosatt på Nesodden.

## Eksterne lenker
* 
*  Lone Klein hos Filmfront