open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Milne Land

**Milne Land** er den største øya i Scoresbysundet på østkysten av Grønland.

Øya er  km² stor, og er oppkalt etter den britiske admiralen David Milne. Høyeste punkt på øya er  m, på toppen av breen. Det er det høyeste punktet på en grønlandsk øy unntatt Grønlands hovedøy.

Statoils geologiske ekspedisjon til Grønland i 2006 opererte hovedsakelig rundt denne øya. Målet for ekspedisjonen var å studere bergartene her, siden de er de samme som på norsk sokkel, men ligger ikke dypt under havet, og er dermed lettere tilgjengelige. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Peakbagger
Sommerfrydhagen

**Sommerfrydhagen** er en park med lekeplass og universell tilgjengelighet på Tøyen i Oslo, spesielt tilrettelagt for bevegelseshemmede. Navnet kommer sannsynligvis fra løkken Sommerfryd, som på 1800-tallet lå der parken i dag ligger.

## Beliggenhet og utforming
Sommerfrydhagen er 5,1 dekar stor og avgrenses av Sverres gate, Bisp Nikolas' gate, Kjølberggata og Jens Bjelkes gate.

Parken ble anlagt i 1995 og er utformet med universell tilgjengelighet som en mønsterlekeplass for orienterings- og bevegelseshemmede. Det bølgende gulvet i parken er ment å gi utfordring for unge rullestolbrukere. Det er brukt sterke materialer som marktegl og granitt for å unngå nedsliting. I parken finnes en samling stein av ulike sorter som barn kan utforske, og en vannrenne der man selv må pumpe.

## Bilder

   
Fil:Sommerfrydhagen2.JPG|Sommerfrydhagen sett fra syd
File:Sommerfrydhagen sett mot Kjølberggata.jpg|Parken sett mot Kjølberggata
File:Sommerfrydhagen sydøstlige del med Nannestadgata 2 på andre siden av Kjølberggata.jpg|Sydøstlige del med Nannestadgata 2 på andre siden av Kjølberggata


## Referanser
	

## Kilder
* Sigmund Asmervik: ''Universell utforming. Byer, hus og parker for alle''. 2006. Beskriver hvordan parken er tilrettelagt for alle
*''Byminner'' 3/1969 side 15: kart der løkken Sommerfryd vises rett øst for Enerhaugen Besøkt 28.8.2018.

## Eksterne lenker
*
Fiat Uno

**Fiat Uno** er en bilmodell fra den italienske bilprodusenten Fiat, som ble produsert mellom 1983 og 1995. Modellen vant prisen Årets Bil i Europa i 1984, og er fortsatt tilgjengelig for salg i enkelte deler av verden.

Uno ble lansert i 1983 som erstatter for Fiat 127, og var designet av Giorgetto Giugiaro hos ItalDesign. Fra lanseringen var modellen tilgjengelig med motorer på 0,9 liter, 1,1 liter og 1,3 liter, mens en 1,3-liters dieselmotor ble tilgjengelig noen få måneder senere. I 1985 kom en ny 1,0-liters motor med overliggende kamaksel, og en turbovariant ble samtidig lansert, med en 1,3-liters motor på 105 hestekrefter.

I 1989 fikk Uno en ansiktsløftning, som blant annet inkluderte et oppdatert karosseri, nytt interiør og nye motorer. Produksjonen i Italia varte frem til 1995, og totalt 6&nbsp;032&nbsp;911 eksemplarer ble bygget på fabrikkene i Italia.

## Uno fra 1995 til i dag
Selv om Fiat Uno forsvant fra det vesteuropeiske markedet i 1995 fortsatte salget i mange andre markeder.
* I Sør-Afrika ble Uno bygget på lisens av Nissan, og solgt som **Nissan Uno**.
* I Polen ble Fiat Uno bygget frem til 2002.
* I Brasil er modeller basert på Uno fortsatt tilgjengelig, under navnet **Fiat Mille**. Her har den også blitt solgt som sedan under navnet **Duna** og **Prêmio**, og som stasjonsvogn under navnet **Duna Weekend** og **Innocenti Elba/Fiat Elba**.
* I Argentina ble Fiat Uno produsert fra mars 1989 til 2000, samt i en sedanutgave fra 1988 til 2000 under navnene **Duna** og **Elba**.
* I Pakistan blir Uno-baserte modeller bygget av *Raja Motor Company*.
* I Marokko ble Fiat Uno produsert frem til 2004 av *SOMACA* (*S*ociété *M*arocaine des *C*onstructions *A*utomobiles), og er mye brukt som drosje.

## Eksterne lenker
* DinSide: Fiat Uno Bruktbilguide
* BilNorge: Fiat Uno
Scoresbysundet

**Scoresbysundet** (**Kangertittivaq**) i Østgrønland er verdens lengste fjord, 350 km lang. Den er også, med sine fjordarmer, verdens største fjordkompleks. I tillegg er den en av verdens dypeste fjorder, med største dybde på over 1&nbsp;500 meter. 

Ved fjorden ligger Ittoqqortoormiit (Scoresbysund), Itterajivit (Kap Hope) og Uunarteq (Kap Tobin).

Den sydlige kysten har store og bratte fjell. Fjordens sydkyst markerer overgangen fra det høyarktiske til det sentralarktiske. Inne i fjordsystemet er klimaet mer beskyttet. Hvaler, delfiner, snøharer, moskusokser og sjøfugler kan ofte observeres, og store isfjell kalves hvert år i fjorden, fra utløpet av flere isbreer.  

Milne Land er den største øya i Scoresbysundet, og er på størrelse med Fyn.
Griqua

**Griqua** (afrikaans: *griekwa*) er en undergrupper av Sør-Afrikas multietniske fargede. 

Griquaene er ofte regnet som etnisk og kulturelt blandet folkeslag hvis opphav går tilbake til blandingsekteskap eller seksuelle relasjoner mellom europeiske kolonister i Kappkolonien og khoikhoiene som allerede bodde der i de 17. og 18. århundrene. Denne antagelsen kommer antagelig fra navnet som en blandet gruppe av grigriquaer (en gruppe Kappkhoikhoier), «bastarder», koranna og tswana som levde på stedet for dagens Griekwastad, fikk i 1813 av pastor John Campbell fra London Missionary Society (tidligere *Klaarwater*). Ifølge Isaac Tirion, levde grigriquaene allerede i denne nordøstlige seksjonen av Kappkolonien i 1730.

Genetiske beviser indikerer at majoriteten av dagens griqua–befolkning er en etnisk blanding av europeiske gener som dateres tilbake til Jan van Riebeecks tid blandet med khoikhoi og, senere, afrikanske (hovedsakelig tswana) folkeslag, med kun mindre innslag av san.

Den totale griqua–befolkningen er ukjent. Folket ble ødelagt av en rekke faktorer. Den viktigste er apartheid–epoken hvor mange griquaer valgte å skjule seg blant betegnelsen «fargede» i frykt for at deres griquarøtter kunne plassere dem i nedre nivå blant afrikanerne. Det som er sikkert er at en betydelig del av befolkningen har griquarøtter (dvs khoikhoiforfedre). Dessverre blir denne bakgrunnen for ofte sett ned på i Sør–Afrika.

Griquaene har gitt sitt navn til flere deler av Sør–Afrika som «Griqualand» ettersom de migrerte bort fra andre befolkningsområder.  

*Griqualand East er et område rundt Kokstad i grenseområdet mellom Eastern Cape og KwaZulu-Natal. Dette området ble befolket av Adam Kok III og 2000 griquaer som fulgte ham over Drakensberg i 1861. Griquaene ble stort sett absorbert inn i den lokale xhosa–befolkningen.
*Griqualand West er området rundt Kimberley og ble betydelig da diamanter ble oppdaget der. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Griquaenes historie
* «Children of the Mist – the lost tribe of South Africa»
* Kokstad 
* Kranshoek  
* Griquatown og Campbell 
* History of the Rehoboth Basters and the Griqua in Maps and Pictures
Opel Omega

**Opel Omega** er en bilmodell fra den tyske bilprodusenten Opel som ble produsert mellom 1986 og 2003. Modellen erstattet Opel Rekord, og ble kåret til *[[Årets Bil i Europa]]* i 1987. Omegaen er foreløpig den siste Opelen som ble produsert med bakhjulsdrift. (Hvis man ser bort ifra speedster og den nye Opel GT) Omega ble produsert i to ulike generasjoner på Opels fabrikk i Rüsselsheim, Tyskland, og var tilgjengelig som firedørs sedan og femdørs stasjonsvogn. 

I Storbritannia ble første generasjon, Omega A, markedsført som andre generasjon Vauxhall Carlton (første generasjon Carlton var egentlig en Opel Rekord E2), mens Omega B ble solgt som **Vauxhall Omega** i Storbritannia. Omega ble også produsert og solgt i Brasil som **Chevrolet Omega** og **Chevrolet Suprema**, mens dette navnet i dag benyttes for Holden Commodore i Brasil. En utgave av Omega B MV6 ble også solgt i USA under navnet Cadillac Catera.

Produksjonen av Omega ble stanset i 2003, uten at Opel lanserte noen direkte etterfølger. Det nærmeste man kom var Opel Signum, som var i produksjon frem til 2007.

## Eksterne lenker
* DinSide: Test av Opel Omega
Guinn Smith

**Owen Guinn Smith** (født 2. mai 1920 i McKinney i Texas, død 20. januar 2004 i San Francisco) var en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang.

Smith flyttet til California som barn og han var først høydehopper. Da han skulle begynne på Universitetet i Berkley hadde de allerede et starkt lag i høydehopp så han gikk over til stavsprang. Smith ble amerikansk mester i 1947 og han ble olympisk mester i stavsprang under OL 1948 i London. Han vant med et hopp på 4,30 som han klarte i sitt siste forsøk i en regnfull konkurranse. Finske Erkki Kataja tok sølv og Robert Richards fra USA bronse begge med høyden 4,20

## OL-medaljer
* 1948  London  -  Gull i friidrett, stavsprang

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Galina Ulanova

**[[Galina Ulanova|Galina Sergejevna Ulanova]]** (russisk: Галина Сергеевна Уланова, født , død 21. mars 1998) var en sovjetisk danser og pedagog, født i St. Petersburg. Hun var datter av ballettregissøren Sergej Ulanov og danseren og pedagogen Maria Romanova. Ulanova studerte i fire år fra 1919 hos sin mor, deretter med Vaganova ved Petrograd Statsballettskole og ble uteksaminert i 1928. Hun sluttet seg til GATOB (Gosudarstvenny Academischkij Teatr Oprij i Baleta) - Statens akademiske teater for opera og ballett, og danset snart ballerinarollene på det tradisjonelle repertoaret, og ble meget beundret for sin poetiske og dramatiske utstråling.

## Karriere
Fra 1930 opptrådte hun også i roller fra det samtidige, sovjetiske repertoaret. Hennes første større rolle var Zakharov's *Kilden i Bakhisaray* (1933). Hun begynte å danse ved Bolshoiballetten i 1935. Skapte Coralie i Zakharov's Tapte illusjoner (1935) og Julia i Lavrovskij's Romeo og Julie (1940). Evakuerte til Perm/Molotov med Kirovballetten. Sluttet seg til Bolshoiballetten i 1944. Her skapte hun Tao Hoa i Lavrovskij's nye versjon av Røde Poppy (1949) og Katharina i hans *Steinblomsten* (1954), men ikke som ofte påstått, tittelrollen i Zakharov's Askepott (1945) – dette var Lipinskaja. I 1945 gjorde hun sin første opptreden i vest, i Wien. Hun besøkte da Roma, Firenze og Venezia (1951). Danset med Bolshoiballetten siden 1956. New York 1959. Hun var universelt beundret som "prima ballerina assoluta" av Sovjetunionen. I 1959 begynte hun å redusere antallet opptredener og ga sin avskjedsforestilling i 1962.

Imidlertid arbeidet hun ennå med Bolshoi som ballettmester (1987) og trener for unge ballerinaer.
Som ballerina er hun en av de store ballettpersonlighetene i balletthistorien. Hennes rolletolkninger var spesielt kjennetegnet av hennes varme og strålende menneskelighet. Hun hadde den sjeldne gave å kunne ikke bare trollbinde sitt publikum, men også bevege det til tårer. Noen filmer har bevart disse enestående egenskapene –  for eksempel Trio Ballett.

## Referanser


## Kilder
* *The Concise Oxford Dictionary of Ballet*, Horst Koegler ( 14. okt. 1982) (Oxford Paperback Reference).

## Eksterne lenker
* 
* 
*  ''New York Times'' obituary
*  ''Sunday New York Times'' av Anna Kisselgoff, 29. mars 1998
John Herschel

**John Frederick William Herschel** (1792–1871) var en engelsk matematiker, astronom, kjemiker og eksperimentell fotograf og oppfinner. Han var sønn av astronomen William Herschel og far til tolv barn.

Herschel tok i bruk juliansk dag–systemet i astronomien. Han gav navn til syv av Saturns og fire av Uranus' måner. Han gjorde mange bidrag til fotografering og undersøkte fargeblindhet og den kjemiske kraften til ultraviolett lys.

## Priser og utmerkelser (utvalg)

* 1847 – Copleymedaljen
* 1842 – Pour le Mérite
* 1836 – Royal Astronomical Societys gullmedalje
* 1826 – Royal Astronomical Societys gullmedalje

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Biografisk informasjon
*  Herschel Museum of Astronomy
*  Kronologi for astronomi i Sør-Afrika
Bwindi Impenetrable nasjonalpark

**Bwindi Impenetrable nasjonalpark** ligger sørvest i Uganda, og er en del av **Bwindi Impenetrable Forest**.

Parken ligger på grensen til Den demokratiske republikken Kongo, og grenser til Virunga nasjonalpark i Kongo; og ligger inntil kanten av Riftdalen. Parken, som ble etablert i 1991, utgjør 331 km² jungel, og består både av høylands- og lavlandsskoger. Området ligger mellom 1160 og 2600 moh.

Skogen er et av de rikeste økosystemene i Afrika, og tilbyr naturlige habitat for mer enn 120 pattedyrarter, 346 fuglearter, 200 sommerfuglarter, 164 treslag, 100 bregnearter og 27 arter av amfibier og krypdyr: frosker, kameleoner og gekkoer.

Parken representerer et veltilpasset leveområde for colobusaper, sjimpanser og flere fuglearter. Parken er kanskje mest kjent som leveområde for i alt 340 *Bwindigorillaer*, noe som utgjør halvparten av verdens bestand av den truede arten fjellgorillaer.

Parken er bare tilgjengelig til fots. 

## Eksterne lenker
* 
* ctph.org *Bwindi Impenetrable National Park: Conservation Through Public Health 
* [http://www.unep-wcmc.org/medialibrary/2011/06/28/1f6619d0/Bwindi.pdf UNEP World Conservation Monitoring Centre: *faktaark'']
Sirkelvann kraftverk

**Sirkelvann kraftverk** er et vannkraftverk på Nygårdsfjellet i Narvik kommune i Nordland fylke. Kraftstasjonen ligger rett ved siden av E10.

Kraftverket utnytter fallet mellom Sirkelvann og Nygårdsvann og verket utnytter vannet i en eksisterende tappetunnel bygget i forbindelse med Nygård kraftverk.

Det er installert en kaplanturbin på 700 kW. Midlere årsproduksjon er på 4,2 GWh. 

Kraftverket er eid av Nordkraft og ble satt i drift i 1999.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Nordkraft
* Cadre
Xdialog

**Xdialog** er et Unix-program som viser dialogbokser. Det er en enkel måte for å vise innhold i skript og programmer utenfor et terminalvindu. Xdialog er lagd som en erstatning for liknende programmer som *dialog* og *cdialog*, men som navnet antyder, bruker Xdialog vindussystemet X, og virker dermed som et grafisk brukergrensesnitt.

Xdialog følger med noen distribusjoner av Linux. Det er også tilgjengelig for Mac OS X.

## Eksterne lenker
* Nettside
Ildfuglen

**[[Ildfuglen]]** (egentlig russisk *Zhar-ptitsa* eller fransk *L'Oiseau de feu*) er en ballett i én akt og to scener. Libretto og koreografi av Michel Fokine til musikk av Igor Stravinskij, dekorasjoner av Golovine (med kostymer for Ildfuglen og Tsarevne av Bakst) dirigert av Gabriel Pierné produsert 25. juni 1910 Djaghilevs kompani, operaen i Paris med Karsavina, Fokine, Fokina og Bulgakov.

## Handling

Basert på forskjellige russiske folkeeventyr forteller balletten om prins Ivan som fanger en merkelig ildfugl. For å få tilbake friheten gir den Ivan en fjær med hvilken han kan påkalle ildfuglen i farens stund. 
Dette skjer når Ivan forelsker seg i den skjønne Tsarevna, som er fanget av uhyret Kaschei. Med hjelp av ildfuglen dreper Ivan Kastchei og feirer deretter bryllup med Tsarevna med stor pomp og prakt.

## Oppsetninger

Ildfuglen er en av de mer suksessfylte moderne ballettene i det 20. århundre. Det er ofte blitt gjenoppført f.eks av Djaghilev i 1926, med nye kostymer av Goncharova, og for Saddler Wells Ballet i 1954. Denne versjonen er en del av The Royal Ballet (film 1959 – også en BBC TV-produksjon 1965). Individuelle versjoner ved Bolm for Ballet Theatre, dekorasjoner av Chagall 1945), Balanchine, New York City Ballet med Chagall-dekorasjonene 1949, og senere versjon av Robbins, Lifar (operaen i Paris 1954), Cranko (Stuttgart 1964), Skibine (Harkness Ballet, New York 1965), Brian MacDonald (Harkness Ballet, New York. 1967), Béjart (bare en suite, Paris og Brüssll 1970, tysk tv2 produksjon 1973), Holm (København 1972, Dansk TV-produksjon 1974).

## Kilder
*The Concise Oxford Dictionary of Ballet*, Horst Koegler 14. okt. 1982) (Oxford Paperback Reference).
Bob Richards

**Robert «Bob» Eugene Richards** (1926–2023) var en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang og tikamp.

Richards kom på tredjeplass i stavkonkurransen under OL 1948 i London og fire år senere under OL 1952 i Helsingfors vant han med et hopp på 4,55 m som var ny olympisk rekord. Landsmannen Donald Laz tok sølv på 5,50 m og Ragnar Lundberg fra Sverige bronse med høyden 4,40 m. Richard vann sin andre olypiske tittel i stavsprang under OL 1956 i Melborne. Han satte sitt andre olympiske rekord, 4,56 m, en centimeter høyere en forrige gang og tre centimeter høyere enn sølvvinneren amerikaneren Robert Gutowski. Bronesmedaljen gikk Georgios Roubanis fra Hellas med høyden 4,50 m. Richards er den eneste som har forsvart sin tittel i stavsprang og vunnet to olympiske gull. 

Richards deltok også i tikampkonkurransen i 1956, han kom på 13. plass med 7313 poeng.

## OL-medaljer
* 1952  Helsingfors - **gull** i stavsprang
* 1956  Melbourne - **gull** i stavsprang
* 1948  London - bronse i stavsprang

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jeux

**[[Jeux]]** er en ballett i én akt av Claude Debussy som ble uroppført av kompaniet Ballets Russes i mai 1913 på Théâtre des Champs-Élysées i Paris. Koreografien var ved Vatslav Nizjinskij, scenografien var ved Leon Bakst, og uroppføringen ble dirigert av Pierre Monteux. Hovedrollene ble danset av Nizjinskij, Karsavina og Shollar. Dette var det første samtidsemne i repertoaret til Djaghilevs kompani.

## Handling
Tre tennisspillere, en gutt og to piker, møtes tilfeldig i en hage. Gutten flørter med begge pikene, men kan ikke bestemme seg for hvilken av dem han skal velge. De går hver til sitt.

## Senere produksjoner
Balletten har blitt oppført flere ganger etter urpremieren i 1913:

* 1920: Kompaniet Ballettes Suedoises, koreografert av Börlin 
* 1963: Kompaniet Western Theatre Ballet, koreografert av Darrell
* 1966: Kompaniet New York City Ballet, koreografert av Taras 
* 1973: Oppført i Düsseldorf, koreografert av Walter
* 1977: Oppført av Nederlands nasjonalballett, koreografert av Van Schayk

## Kilder
*The Concise Oxford Dictionary of Ballet*, Horst Koegler ( 14. okt. 1982) (Oxford Paperback Reference).
Jordskjelvet i Peru 2007

**Jordskjelvet i Peru 2007** var et kraftig jordskjelv som rammet den sentrale kysten av Peru 15. august 2007 klokken 18.40.58 lokal tid. Jordskjelvet, som varte i cirka to minutter, hadde sitt episenter rundt 150 kilometer sør-sørøst fra Lima på 30&nbsp;200 meters dyp. United States Geological Survey National Earthquake Information Center rapporterte om at dette var et særdeles kraftig jordskjelv, opp mot 7,9 på Richters skala.

Et tsunami-varsel ble sendt ut for Peru, Ecuador, Chile og Colombia etter skjelvet, men ble senere avblåst.
Et tsunami-varsel ble også sendt ut for Panama og Costa Rica, og man vurderte det samme i Nicaragua, Guatemala, El Salvador, Mexico og Honduras. Alle disse varslene ble avblåst da en bare 25 centimeter høy tsunami nådde strendene.

Det ble rapportert om over 500 døde og 85&nbsp;000 ødelagte bygninger.
Sobelfisker

* *[[Anoplopoma fimbria]]*
* *[[Erilepis zonifer]]*

**Soblefisker** (Anoplopomatidae) er en gruppe ulkefisker. Gruppen består av to arter som lever på dypt vann i kystnære områder i det nordlige Stillehavet.
## Eksterne lenker
*
Fiat Tipo

:*Se [[Fiat Tipo (2015)]] for en senere modell med samme navn

*'Fiat Tipo''' er en bilmodell fra den italienske bilprodusenten Fiat, som ble produsert mellom 1988 og 1995. Tipo var etterfølger til Fiat Ritmo, og ble kåret til Årets Bil i Europa i 1989.

Ved lanseringen var Tipo kun tilgjengelig som femdørs kombi, og var en svært viktig modell for Fiat. Forgjengeren Ritmo hadde gitt produsenten et rykte for å bygge upålitelige biler som rustet lett, og Tipo skulle være modellen som gjenopprettet fabrikkens gode rykte. Alle karosseripaneler var galvaniserte for å unngå rust, og bilen var utviklet helt fra bunnen av på en plattform som ved lanseringen fikk skryt for sine gode kjøreegenskaper. Bilens firkantede form sørget for at plassutnyttelsen innvendig var formidabel, og bakseteplassen var på størrelse med Ford Granada – i en bil som størrelsesmessig var nærmere Volkswagen Golf.

Bilen kunne i løpet av produksjonsperioden leveres med en lang rekke motorer, med sylindervolum på 1.1, 1.4, 1.6, 1.8 og 2.0 i bensinvarianter, og 1.7 og 1.9 liter i dieselvariantene. I 1993 ble også en tredørsutgave tilgjengelig, samtidig som bilen fikk en ansiktsløftning med ny grill, hovedlykter og mer sikkerhetsutstyr.

Tipo gikk ut av produksjon i 1995, og ble erstattet av tredørsmodellen Fiat Bravo, firedørsmodellen Fiat Marea og femdørsmodellen Fiat Brava.

## Varianter
Fem andre modeller ble bygget på Tipo-plattformen. Den første var Lancia Dedra (1989), etterfulgt av Fiat Tempra i 1990. Så kom den store familiebilen Alfa Romeo 155 på samme plattform, coupéen Fiat Coupé, før Lancia Delta ble introdusert i 1993.

## Eksterne lenker
* DinSide: Fiat Tipo bruktbilguide
* BilNorge: Fiat Tipo
Donald Bragg

**Donald George Bragg** (1935–2019) var en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang.

Bragg ble olympisk mester i under OL i 1960 i Roma. Han vant med et hopp på 4,70 meter som var ny olympisk rekord, 14 cm høyere enn den gamle. Landsmannen Ron Morris tok sølv med 4,60 meter og bronsemedaljen gikk til Eeles Landström fra Finland.

Han vant gull i stavsprang under Panamerikanske leker i 1959 i Chicago.

Bragg forbedret verdensrekorden i stavsprang med 2 cm til 4,80 m 2. juli 1960 i Palo Alto.

## OL-medaljer
* 1960  Roma - **gull** i stavsprang

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Basothoer

**Basothoer** har levd i det sørlige Afrika siden rundt det 15. århundre. Basotho–nasjonen (dagens Lesotho) dukket opp fra diplomatiet til Moshoeshoe I som samlet sammen spredte klaner av basotho–opphav som hadde blitt spredt over det sørlige Afrika tidlig i det 19. århundre. De fleste basothoene i dag lever i Sør-Afrika.

Den mest betydelige rollen Moshoeshoe I spilte som diplomat, var hans vennlige gjerninger mot sine slåtte fiender. Han sørget for land og beskyttelse til forskjellige folkeslag, og dette styrket den voksende basothonasjonen. Hans innflytelse og tilhengere vokste med integrasjonen av et antall flyktninger og ofre for difaqane. Innen siste del av 1800–tallet etablerte Moeshoeshoe nasjonen til basothoene. Han var populært kjent som Morena e Moholo/morena wa Basotho (store høvding/basothoenes konge).

Rundt 1830–årene startet europeerne å flytte inn i de indre delene av Sør–Afrika. Det førte til at misjonærer fra forskjellige samfunn satte opp misjonsstasjoner hos forskjellige klaner rundt omkring i landet. Men denne perioden markerte også begynnelsen på konflikten mellom europeere og afrikanere. Afrikanderne, de nederlandsk–språklige folkene av blandet europeisk opphav, møtte basothofolket etter at de slo seg ned i regionen som nå er provinsen Free State som grenser til Lesotho i vest. I et forsøk på å være forberedt på mulige slag, ba Moshoeshoe misjonærene om å komme og bo blant hans folk. Han trodde at på denne måten ville det bli enklere å skaffe seg våpen for å beskytte seg mot europeerne og koranna–folket. De første tre misjonærene var Thomas Arbousset, Eugene Casalis og Constant Gosselin fra Société des missions évangéliques de Paris. De ble plassert i Morija hvor det ble gjort mye arbeid med å skape en ortografi for sotho–språket. Det første trykkeriet ble også etablert her. Casalis fungerte også som rådgiver for kong Moshoeshoe i saker som hadde med europeerne og Kappkolonien å gjøre.

Av strategiske grunner og hovedsakelig for beskyttelse mot afrikanerne, ble basothoene allierte med den britiske Kappkolonien i 1843. I perioden som fulgte fant det sted mange kriger og konflikter mellom basothoene, afrikanderne og britene. Dette skjedde på bakgrunn av økt kolonisering i Afrika av ritene og endringer i kontroll over landområder i Fristatsregionen mellom afrikanderne og britene. Britene annekterte Lesotho, da kalt Basutoland, i 1868, og det førte til britisk styre frem til uavhengigheten den 4. oktober 1966.

Basothoenes tre hovedstammer er Bakoena, Batlokoa og Bataung.
Lydia Sokolova

**Lydia Sokolova** (født 1896 i Wansted, død 1974 i Sevenoaks) var en britisk ballettdanser. Hennes opprinnelig navn var **Hilde Munnings**. Hun studerte ved London Steadman Ballet Academy under Pavlova, Mordkin, Clustine,  og Cecchetti. Turnerte med Mordkins kompani i 1911, med Sergej Djagilevs Ballets Russes 1913 – 22 og 1923 – 29, og med Massine i London og med sin mann Nicholas Kremnev på kabareter 1922–1923.

Hun var den første engelske ballerina i Djaghilevs kompani og var en beåndet og energisk danser med stor dramatisk begavelse. Lydia Sokolova skapte roller i en rekke av Massines balletter bla.:
* *Las Meninas* (1916)
* *Conte Russes* (1916) 
* *Boutique fantastique* (1919) 
* *Le chant du rossignol* 
* *Le Astuzie femminili* (1920) 
* *Sacre du printemps* (1920) 
* *Les Matelots* (1925). 

Massine koreograferte også rollen for henne som hustruen i Millers *Le Tricorne* (1919), selv om denne først ble spilt av Karsavina. 

Hun skapte roller i Nijinskijs
* *Till Eulenspiegel* (1916)
* *Les Biches* 
* *Le Train bleu* (*1924*)
* Romeo og Julie (*1926*)

George Balanchines
* *Le Bal* (1929). 

Hun var også en Fokine-danser. Etter at hun forlot Djagilevs kompani opptrådte hun i London-sesongen til Woizikovskij's kompani i 1935 og i Massines Royal Ballets produksjon av *The Good-Humored Ladies* i 1962.

## Referanser


## Kilder
*The Concise Oxford Dictionary of Ballet*, Horst Koegler ( 14. okt. 1982) (Oxford Paperback Reference).
Vaal (elv)

**Vaal** er den største bielva til Oranje i Sør-Afrika. Elva har sin kilde i Drakensberg-fjellene i iMpumalanga øst for Johannesburg og rundt 30 km nord for Clarens i Freistata ved en kilde kjent som Ash. Den flyter så sørvestover til den møter Oranje sørvest for Kimberley i Noord-Kaap. Den er  lang og utgjør grensen mellom iMpumalanga, Gauteng og Bokone Bophirima på sin nordlige bredde og Freistata på sin sørlige.

Navnet Vaal kommer fra nederlandsk (senere afrikaans) og betyr «blek», noe som henspiller på den gråaktige fargen på vannet, særlig i flomperioden da den fører med seg mye slam. Historisk utgjorde elva grensen mellom to boer–republikker, og senere provinser, Transvaal og Oranjefristaten. Det geografiske navnet Transvaal kommer fra navnet på elva og betyr «bortenfor Vaal». Dette var i forhold til Kappkolonien og Natal som var de viktigste områdene for europeisk bosetning på den tiden og som lå sør for Vaal.

Det tas ut vann til industriens behov i Greater Johannesburg Metropolitan Area og en stor del av provinsen Freistata. Som del av Vaal–Hartz-prosjektet er den en betydelig kilde for vann til irrigasjon. Vann trukket ut fra Vaal støtter 12 millioner konsumenter i Gauteng. Den største magasindammen er Bloemhofdemningen.

***Wilge*** er ei østlig sideelv som renner nordover fra Drakensberg og som etter 100 km munner ut i Vaal sør for Johannesburg, ved Vaal-demningen. Dette er den ene av de to store demninger i vassdraget og ligger 100 km nedenfor den øvre Sterkfontein-demningen der elva starter. Denne inngår i Drakensberg vannkraftverk som er en gruppe av fem sammenhengende pumpekraftverk nær grensen til Lesotho. Drannsberg-komplekset består av ett reservoar i Wilge, og fire reservoarer i elva Tugela på andre sida av vannskillet i Drakensberg, Tugelarenner ut i Indiahavet. Hver av sidene får overført vannmasser med effekt 1&nbsp;000 MW, hvorav den delen som kanaliseres gjennom Wilge settes i produksjon både i Drakensberg vannkraftverk og i Vaal-demningen. *Tugela-Vaal-vannsystemet* er bundet sammen med kanaler.

## Eksterne lenker
*
Grand Prix (skihopping)

**FIS Ski Jumping Grand Prix** er en årlig skihoppkonkurranse som arrangeres i plastbakker fra juli til oktober. Konkurransen startet i 1994 for menn, og i 2012 for kvinner.

Det ble arrangert Sommer Grand Prix-renn i Granåsen, Trondheim fra 1995 til 1997, og det er bare Halvor Egner Granerud av norske hoppere som hittil vunnet Sommer Grand Prix sammenlagt (2021).

## Menn

:1) Grand Prix 2020 ble avlyst etter de to første rennene, derfor ble det ikke noen premiering sammenlagt. Tabellen viser sammenlagtstillingen etter disse to rennene.

## Kvinner

## Eksterne lenker
* Sommer Grand Prix &ndash; Menn
* Sommer Grand Prix &ndash; Kvinner
Kristianborg videregående skole

**Kristianborg videregående skole** var en videregående, kristen friskole i Bergen. Den var godkjent etter friskoleloven og tilbød studieretningen studiespesialisering, tidligere kjent som allmennfaglig studieretning. Skolen var tverrkirkelig og ble de siste årene drevet i et samarbeid mellom Levende Ord Bibelsenter (eier), Pinsekirken Tabernaklet og Kristkirken i Bergen. 

Antall ansatte på skolen har variert fra 7-8 til rundt 20 personer. Antall elever har vært alt fra 10 stk første skoleår til rundt 80 elever på det meste.

Skolen satset på IKT, med bærbare PC`er og læringsplattform LMS (Learning management system).

Dagene ble startet med en liten andakt, og undervisningen ble gitt på grunnlag av et kristent verdenssyn. Det var ikke et krav at man må være kristen for å gå på skolen.

Skolen ble 1.7.2008 lagt ned etter at økningen i antall elever ved skolen ikke var stor nok, og gjorde det økonomisk umulig å drive skolen så lenge statstilskudd dekket 85% av driftsutgiftene og ikke noe av leieutgiftene.

## Eksterne lenker
* Skolens hjemmeside
* Arkiv etter Kristianborg videregående skole
Stend videregående skole

**Stend videregående skole** er en fylkeskommunal videregående skole på Stend hovedgård i Fana bydel i Bergen, grunnlagt i 1866 som Søndre Bergenhus Amts Landbrugsskole. Skolegårdsbruket utgjør ca. 2000 dekar inkludert Fana prestegård som er paktet til 2030.

## Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2023–2024:

Skolen er også knutepunktskole for elever med behov for tilrettelagt opplæring.

## Historie
Stend hovedgård i Fana ble kjøpt av amtskommunen i 1861 med formål å etablere landbruksskole på gården. I 1866 ble skolen opprettet med navnet Søndre Bergenhus Amts Landbrugsskole, og den første rektoren var Georg Alexander Wilson fra Skottland. Han ble særlig kjent for å ha startet med skogplanting og for å utvikle Wilson-plogen.

Hovedbygningen er et praktbygg formet som en hestesko og er fra 1681. Bygget ble de første årene nyttet som skolebygning med internat for elevene, og senere benyttet som boliger for tilsatte ved skolen. Bygget er i senere år restaurert og nå disponert av Hordaland teater. I 1900 ble nytt skolebygg med internat oppført. Dette var også et praktbygg, men det ble dessverre revet i 1950-åra og erstattet med dagens skolebygning. Driftsbygningen ble bygd i 1875, og den rommer idag blant annet treverksted og traktorgarasjer. Ny driftsbygning ble bygd i 1960 og denne ble revet og erstattet med dagens driftsbygning i 1988.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bergen byleksikon på nett, om Stend vidaregåande skule
* Arkiv etter Stend jordbruksskule (1866-2010) på Arkivportalen
Ben Hinchliffe

**Ben Hinchliffe** (født 9. oktober 1988 i Preston, Lancashire, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for fire engelske klubber. Han er keeper og spiller nå for Derby County i Premier League.

## Biografi
Hinchliffe, som gikk på Preston North End sitt fotballakademi, skrev under på sin første profesjonelle kontrakt, en 1-årskontrakt med Preston, sommeren 2006. I august 2006 signerte han på en låneavtale med Kendal Town, og han spilte 10 ligakamper for denne klubben før han returnerte til Preston i oktober 2006 på grunn av en skade. I februar 2007 skrev han under på en ny låneavtale, denne gang for Tranmere Rovers. Han debuterte for Tranmere den 28. april 2007 i en ligakamp mot Crewe Alexandra, Han startet denne kampen på benken, men ble byttet inn da Tranmere sin førstekeeper ble utvist i det 21. spilleminutt. Hans første ligakamp fra start kom 5. mai 2007 da Tranmere slo Brentford 3-1. Etter å ha spilt disse 2 ligakamper for *Rovers* vendte han tilbake til Preston i mai 2007.

Ben Hinchliffe fikk ikke ny kontrakt med Preston da 2006/07-sesongen var over, men 10. juli 2007 skrev han under på en 2-årskontrakt med Derby County. Foran 2007/08-sesongen regnes han som Derbys tredjekeeper, bak Stephen Bywater og Lewis Price.  

## Karriere som spiller

## Eksterne lenker
* 
*  Spillerprofil på hjemmesiden til Derby County
Sørfjord I kraftverk

**Sørfjord I kraftverk** er et vannkraftverk i Botnvassdraget i Hamarøy kommune i Nordland fylke. 

Kraftverket utnytter fallet på 515 meter fra Brynvatnet og havnivå ved Sørfjorden.
Brynvatn er oppdemmet av en 185 meter lang og 31 meter høy steinfyllingsdam. Magasinkapasitet er 72 millioner m³. Vannet reguleres mellom 515 og 435 moh. Til magasinet overføres det vann fra en rekke bekkeinntak og fra Gammeloftvannet, som reguleres mellom 712 og 670 moh. Det overføres også vann fra Sørfjord II kraftverk.

Brynelva er regulert som følge av kraftverket. 

Kraftverket startet produksjonen i 1983 og ble utvidet i 2003. Det erstattet Gamle Sørfjord kraftverk fra 1920.

Det er installert en francisturbin på 68 MW. Midlere årsproduksjon er på 290 GWh. 

Nedbørsfeltet er på totalt 108 km². Kraftverket er eid av Nordkraft.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Nordkraft
Sørfjord II kraftverk

**Sørfjord II kraftverk** er et vannkraftverk i Botnvassdraget i Hamarøy kommune i Nordland fylke. 

Kraftverket utnytter fallet på 62 meter mellom Store Kjerringvatnet og Brynvatnet. Brynvatnet er inntaksmagasin for Sørfjord I kraftverk.

Kraftverket startet produksjonen i 1983.

Det er installert en francisturbin på 4 MW. Midlere årsproduksjon er på 11 GWh. 

Kraftverket er eid av Nordkraft.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Nordkraft
* Cadre
Francisco Ceinos

Don **Francisco Ceinos** var en av 5 *oidores* (medlemmer) av Audiencia i Ny-Spania. Disse styrte kolonien fra den 10. januar 1531 til den 16. april 1535. Ceinos hadde også midlertidig vervet som visekonge av Ny-Spania i 2 perioder. Første gang fra 1564 til 1566. Annen gang fra juli til november 1568.
Taraldsvik kraftverk

**Taraldsvik kraftverk**, lokalt oftest omtalt som «**Minikraftverket**», er et kombinert vann- og kraftverk som ligger opp mot Taraldsvikfjellan, nordøst for Narvik sentrum, i Narvik kommune i Nordland fylke. 

Kraftverket ble bygget i forbindelse med at Narvik fikk ny vannforsyning. Kraftstasjonen ligger 200 meter over havet.  Forsnesvatnet og Isvatnet benyttes som magasiner. Vannene reguleres mellom henholdsvis 646 til 647 meter over havet og 820 til 790 meter over havet.

Det er installert en peltonturbin på 1,4 MW. Midlere årsproduksjon er på 10 GWh. 

I perioden mellom mai og september blir det to ganger i døgnet satt i gang en 75 meter høy geysir ved kraftverket som drives av et trykk på 44 bar, som dannes av vannets fallhøyde.

Kraftverket er eid av Nordkraft og ble satt i drift i 1985.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Nordkraft
Philippa Roet

**Philippa (de) Roet** (født ca. 1346 død ca. 1387) var den andre datteren til Payne (Gilles) Roet av Hainault og først og fremst kjent som hustruen til den engelske forfatteren Geoffrey Chaucer.

Philippa hadde en eldre søster Isabel som ble kanonesse av nonnekloster St. Waudru, Mons i Belgia etter nominasjon av Margarete II av Avesnes, hertuginne av Hainaut, søster av dronning Philippa av Hainault, hustru av kong Edvard III av England. Philippas yngre søster Katherine er den kvinnen som blir feiret i Anya Setons roman *Katherine*, og er mer kjent i historien som Katherine Swynford, elskerinne og til slutt tredje hustru til John av Gaunt, hertug av Lancaster.

Philippa kom til John av Gaunts husholdning en gang i 1372 da han ble gift med Costanza av Castilla hvis far Pedro eller Peter av Castillas fall senere ble emne for Chaucers skrifter, «O Worthie Pedro...» i *[[Munkens fortelling]]* i *[[Canterbury-fortellingene]]*.

Philippa og Geoffreys sønn, Thomas Chaucer, var en av de som støttet det nye regimet til John av Gaunts sønn Henrik IV som erobret tronen med makt fra sin fetter Rikard II. Sammen med sine fettere, Beaufortene (avkom av Katherine Swynford og John av Gaunt), hadde de en viktig rolle i befeste kong Henrik IVs regjering.

Philippas pensjon ble siste gang tatt ut en gang rundt 1386 og det er antatt at hun døde kort tid etter. Man mener at hun kan være begravd i East Worldham i Hampshire.

## Referanser
Fred Hansen

**Frederick «Fred» Morgan Hansen** (født 29. desember 1940) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang.

Hansen ble olympisk mester i stavsprang under OL 1964 i Tokyo. Han vant med et hopp på 5,10 som var ny olympisk rekord, 40 centimeter høyere enn den gamle. Tyskerne Klaus Lehnertz og Wolfgang Reinhardt tok sølv og bronse med henholdsvis 5,05 og 5,00.

Hansen forbedret verdensrekorden i stavsprang to ganger. 5. juni 1964 i Houston tangerte han landsmannen John Pennels verdensrekord på 5,20. En drøy uke senere, 13. juni, forbedret han rekorden med tre centimeter til 5,23 og 25. juli 1964 i Los Angeles hoppet han 5,28.

## OL-medaljer
* 1964  Tokyo -  **Gull** i friidrett, stavsprang  USA

## Eksterne lenker
*
Paradeplatz

**Paradeplatz** er en plass ved Bahnhofstrasse i den sentrale bykjernen i Zürich. Den ligger i et av de dyreste områdene av byen og har gjennom lang tid vært forbundet med banker og sveitsisk velstand. De sveitsiske storbankene UBS og Credit Suisse har hovedsete ved Paradeplatz, og også den største sveitsiske privatbanken, Julius Bär, og den sveitsiske nasjonalbanken, holder til der. I den sveitsiske utgaven av brettspillet Monopol er Paradeplatz den dyreste eiendommen.
Paddeulkefamilien

* *[[Ambophthalmos]]*
* *[[Cottunculus]]*
* *[[Dasycottus]]*
* *[[Ebinania]]*
* *[[Eurymen]]*
* *[[Gilbertidia]]*
* *[[Malacocottus]]*
* *[[Neophrynichthys]]*
* *[[Psychrolutes]]*

**Paddeulkefamilien** (Psychrolutidae) er en gruppe ulkefisker. Den består av 9 undergrupper og omtrent 30 arter.

## Arter som finnes i Norge

* paddeulke

## Eksterne lenker
* 
* Catalogue of Life:2007 Annual Checklist:Family Psychrolutidae Besøkt 19. september 2007
* ITIS Standard Report Page: Family Psychrolutidae Besøkt 19. september 2007
Upernavik kommune

**Upernavik kommune** er den tidligere nordligste kommunen i Vestgrønland amt på Grønland. I 2009 ble den en del av Qaasuitsoq kommune.

Kommunen er 450&nbsp;km fra nord til syd. I nord grenser den til Qaanaaq kommune i Nordgrønland, i øst til Nordøst-Grønland biosfærereservat og i sør til Uummannaq kommune.

Hovednæringene i kommunen er fiske og fangst. De siste årene har særlig fiske av hellefisk økt, og gitt store inntekter.

## Byer og bygder i Upernavik kommune
* Upernavik
* Kullorsuaq (da.: den store tommelfinger)
* Nuussuaq (da.: Kraulshavn)
* Nutaarmiut
* Tasiusaq
* Innaarsuit
* Tussaaq
* Naajaat
* Aappilattoq
* Kangersuatsiaq (da.: Prøven)
* Upernavik Kujalleq (da.: Søndre Upernavik)

## Eksterne lenker
*
Alonso Muñoz

**Alonso Muñoz** (født ca. 1512, død 19. desember 1568) var en spansk jurist. Fra november 1567 til juli 1568 var han høykommissær sammen med Luis Carrillo for territoriet Ny-Spania.
Luis Carrillo

**Luis Carrillo** (død 1568) var en spansk koloniadministrator. Han var fra november 1567 til juli 1568 høykommissær sammen med Alonso Muñoz for det spansk-erobrede territoriet Ny-Spania som omfattet dagens Mexico og deler av USA og Mellom-Amerika.

## Referanser
Casino Cosmopol

**Casino Cosmopol AB** er et heleid datterselskap av AB Svenska Spel. I 1999 fikk selskapet i oppdrag fra den svenske regjeringa å etablere fire internasjonale kasinoer i Sverige. Selskapets hovedkontor ligger i Svenska Spels lokaler i Sundbyberg.
 
Kasinoene bidro til framvekst av en ny gruppe yrkesutøvere i Sverige, croupierer. De fire kasinoene har tilsammen vel  ansatte og hadde i 2005 tilsammen en million besøkende. I 2005 var gevinsten i selskapet 381 millioner svenske kroner og tilfaller den svenske statskassen i likhet med den øvrige virksomheten til Svenska Spel.

For å få lov til å besøke kasinoene må en være minst 20 år, vise godkjent legitimasjon, bli registrert og fotografert. 

De fire kasinoene er:
*Sundsvall åpnet 1. juli 2001
*Malmö åpnet 8. desember 2001
*Göteborg åpnet 31. august 2002
*Stockholm åpnet 13. mars 2003

## Spilltilbud
Casino Cosmopol tilbyr følgende spillvarianter: 
* Rulett
* Touch Bet Roulette – elektronisk roulette 
* Big Wheel 
* Black Jack
* Poker – Texas Hold'em, 7 Card Stud, Omaha 
* World Series Of Poker
* Oasis Stud Poker 
* Casino Hold'em Poker 
* Punto Banco 
* Sic Bo 
* Royal Ascot 
* Spilleautomater

## Eksterne lenker
*
Protektoratet Bechuanaland

**Protektoratet Bechuanaland** var et protektorat som ble etablert 31. mars 1885 av Storbritannia i det sørlige Afrika. Det ble Republikken Botswana den 30. september 1966.

Bechuanaland betydde landet til bechuana, nå skrevet batswana eller tswana. Bechuanaland ble delt i to. Den sørlige, kjent som **Britisk Bechuanaland**, ble senere del av Kappkolonien og er nå del av Sør-Afrika. Dette er området rundt Mafikeng (tidligere kalt Mafeking). Protektoratet Bechuanaland utgjorde den nordlige delen. Dets territorium ble ekspandert nordover i 1890.

Storbritannias regjering forventet opprinnelig å overføre administrasjonen av protektoratet til Rhodesia eller Sør–Afrika, men opposisjon fra tswanaene førte til at protektoratet forble under britisk styre til uavhengigheten i 1966. 

Protektoratet Bechuanaland var teknisk sett et protektorat fremfor en koloni. Opprinnelig beholdt de lokale tswanaherskerne makten, og den britiske administrasjonen begrenset seg til en politistyrke for å beskytte Bechuanalands grenser mot andre europeiske koloniforetak. Men den 9. mai 1891 overførte den britiske regjeringen administrasjonen til høykommissæren for det sørlige Afrika. Han begynte å utnevne embetsmenn i Bechuanaland, og med dette tok *[[de facto]]* uavhengighet i Bechuanaland slutt.

Protektoratet ble administrert fra Mafikeng, noe som skapte den unike situasjonen at hovedstaden til territoriet lå utenfor det. Da protektoratet ble erklært i 1885, gikk den nordlige grensen til Bechuanaland ved 22. sørlige breddegrad. Området ble i 1894 utvidet til å inkludere Ngamiland i nord som var dominert av tswanastammen.

Den østlige delen av protektoratet ble opprinnelig gjort krav på av Matabeleland, og i 1887 skaffet Samuel Edwards som arbeidet for Cecil Rhodes, seg rettigheter til gruvedrift. British South Africa Company forsøkte i 1895 å skaffe seg kontroll over området, men tre tswanahøvdinger besøkte London for å protestere og lyktes i å avverge  BSACs plan. 

Protektoratet var en av «høykommissærens territorier». De andre var Basutoland (nå Lesotho) og Swaziland. Embetsmannen med guvernørens myndighet var høykommissæren. Dette embetet ble først holdt av guvernøren i Kappkolonien, så av generalguvernøren for Sør–Afrika, gjennom britiske høykommissærer og ambassadører til Sør–Afrika frem til uavhengigheten. Konsekvensen var at administrasjonen i hvert territorium ble ledet av en residerende kommissær som dermed hadde omtrent samme funksjon som en guvernør, men med litt mindre myndighet.

## Litteratur
*Thomas Tlou og Alec Campbell, *History of Botswana*
*Neil Parsons, *New History of Southern Africa*
*Fred Morton og Jeff Ramsay (red.), *The birth of Botswana : a history of the Bechuanaland Protectorate from 1910 to 1966.*

## Eksterne lenker
* Botswanas historie
* Liste over embetsmenn i Protektoratet Bechuanaland
* Litteratur for Botswanas historie
Olaf Pollack

**Olaf Pollack** (født 20. september 1973) er en tysk bane- og landeveissyklist.

Han syklet blant annet for Gerolsteiner fra 2000 til 2004.

Han var med på laget som tok OL-gull på 4000m forfølgelse under Sommer-OL 2000 i Sydney. Han har også VM-sølv og -bronse i madison.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nygårdsfjellet vindpark

**Nygårdsfjellet vindpark** er et vindkraftverk i Narvik kommune i Nordland. Vindmøllene står på om lag 400 moh.

Byggetrinn 1 i 2006 var med 3 turbiner. Byggetrinn 2 i 2011 var 11 turbiner.

Det er installert 14 Siemens SWT-2.3-93 turbiner på 2,3 MW hver. Rotordiameter 93 meter, tårnhøyde 80 meter.

Total effekt er 32,2 MW. Årsproduksjon er 104 GWh.

Nygårdsfjellet Vindpark AS eies av Nordkraft vind, som eies av Nordkraft og Energi E2.

## Referanser


## Kilder
*
* NVE vindkraftverk
* Nordkraft Vind: Nygårdsfjellet vindpark

## Se også
*Vindmølle
Antonio de Mendoza

**Antonio de Mendoza**, tercer conde de Tendilla (ca. 1490–1552) var den første visekonge av Ny-Spania fra den 17. april 1535 til den 25. november 1550. Mendoza var også visekonge av Peru fra den 23. september 1551 til den 21. juli 1552.

## Referanser
Sachsen-Weimar-Eisenach

**Sachsen-Weimar-Eisenach** var et hertugdømme som ble opprettet i 1809 som følge av samlingen av de to hertugdømmene Sachsen-Weimar og Sachsen-Eisenach, som hadde vært i personalunion siden 1741.

## Fyrster av Sachsen-Weimar-Eisenach
### Hertuger, 1809-1815
*Karl August av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1809-1815; hertug av Sachsen-Weimar og Sachsen-Eisenach fra 1758

### Storhertuger, 1815-1918
*Karl August av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1815–1828
*Karl Friedrich av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1828–1853
*Karl Alexander av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1853–1901
*Wilhelm Ernst av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1901–1918

### Overhoder for huset Sachsen-Weimar-Eisenach, 1918-
*Wilhelm Ernst av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1919-1923
*Karl August, arvestorhertug av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1923-1988
*Michael av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1988-nå
Uitlander

**Uitlander** (afrikaans: «utlending») var navnet som ble gitt til fremmedarbeidere under den innledende utforskingen av Witwatersrands gullfelter i Transvaal.

Disse enorme gullfeltene ble oppdaget i 1886, og innen ti år var det antatt at befolkningen av uitlandere i Transvaal var dobbel så stor som de innfødte transvaalerne, 60 000 uitlandere mot 30 000 burghere. Nøyaktige tall er usikre siden den første folketellingen i Transvaal ble foretatt i april 1904. Regjeringen i Transvaal gjorde det til politikk å anta at der var 60 000 uitlandere mot 30 000 burghere (disse tallene henviser kun til voksne menn). Dette var et konservativt anslag, andre hevder at forholdet var 4:1 eller til og med 10:1. Til tross for disse tallene har senere forskere hevdet at der faktisk var et jevnt forhold mellom dem, men med tanke på gruvedriftens form, kan der ha vært flere uitlandermenn. Disse arbeiderne var først og fremst konsentrert rundt Johannesburg–området.

Transvaals regjering, under president Paul Kruger, var bekymret for effekten som denne store folkemengden kunne ha på Transvaals uavhengighet. Uitlanderne var nesten utelukkende briter. Det å gi dem stemmerett på et tidspunkt da Storbritannias regjering var ivrige etter å utvide sin makt i Sør-Afrika, ville nesten helt sikkert føre til at makten i Transvaal gikk over i britiske hender, og Transvaal ville til slutt ende opp som britisk koloni. Resultatet var at regjeringen i Transvaal vedtok en lovgivning som nektet alle uitlandere som ikke hadde bodd i landet i 14 år og ikke var over 40 år, stemmerett eller borgerskap. Dette sperret uitlanderne fra meningsfull politisk innflytelse.

Dette, sammen med høy skattlegging og korrupt og ineffektiv offentlig administrasjon, førte til betydelig misnøye. Behandlingen av dem var bakgrunnen for Jameson-raidet i 1895. Cecil Rhodes planla en invasjon av Transvaal som skulle være samtidig med et opprør blant uitlanderne i Johannesburg. Dr Leander Starr Jamesons styrke invaderte, men det forventede opprøret fant aldri sted. Invasjonsstyrken ble raskt overmannet og arrestert.

Fra 1897 av brukte høykommissæren for det sørlige Afrika, Alfred Milner, og kolonisekretæren, Joseph Chamberlain, brukte de nektede rettighetene til uitlanderne som sitt hovedpunkt for et angrep på Transvaal. De oppmuntret aggitasjon blant uitlanderne og presset uitlandernes krav med trussel om krig på Krugers regjering.

Til slutt førte britenes insistering og Krugers prinsippfaste holdning til utbruddet av andre boerkrig i 1899. Ved nederlaget i 1902, ble Transvaal britisk koloni. Alle innbyggere i Transvaal ble etter dette britiske undersåtter. Dermed falt begrepet uitlander ut av bruk.

## Referanser

## Litteratur
* Marais, JS, *The Fall of Kruger's Republic*, (1961, Clarendon Press)
## Eksterne lenker
* «Imperialism in the dock», boerkrigen
* Uitlandernes stemmerett
Alvekongen

**Alvekongen** er den sterkeste av alvene i nordisk folketro.

I norsk snakkes det oftere om haugfolk og underjordiske enn alver. I andre land kalles alvekongen også Oberon. Da Johann Gottfried von Herder oversatte de danske folkevisene om *Elvekongen* eller *Ellekongen* kalte han ham *Erlkönig*. Dette ble så tittelen på Goethes dikt ''Erlköning'' (1782 og Schuberts komposisjon til de samme diktet; *[[Erlkönig (Schubert)|Erlkönig]]*(1815). I dansk litteratur finnes *Elvekongen* i Johan Ludvig Heibergs festspill «*[[Elverhøj (skuespill)|Elverhøj]]*» fra 1828. Alvenes konge dukker også opp i Michel Tourniers bok *Le roi des aulnes* (1970) som var inspirert av Goethes dikt.
## Se også
*Alvekonge

* Overnaturlige vesener

## Referanser