Dverglo

**Dverglo** (*Thinornis dubius*) er en vadefugl som inngår i lofamilien (*Charadriidae*). Tre underarter blir normalt akseptert, hvorav én regnes som trekkfugl. Én av underartene hekker i Norge.

BirdLife International hevder at arten er livskraftig, men det finnes ingen nyere estimater av den globale populasjonen. Wetlands International oppga i 2006 at den utgjorde cirka  individer, mens BirdLife International i 2015 estimerte at antallet voksne individer lå rundt . Arten er rødlistet som sårbar i Norsk rødliste for arter 2021.

## Biologi

Dverglo blir cirka 14–17 cm lang og veier omkring 26–53 g. Vingespennet utgjør cirka 42–48 cm.

Dverglo har en klargul øyering. Den er mindre og slankere enn sandlo (*Charadrius hiaticula*), amerikasandlo (*C. semipalmatus*) og langnebblo (*T. placidus*). Den skiller seg også ut ved å ha en smal hvit linje bak den svarte pannen, samt i den generelle formen på hodetegningen. I flukt er fraværet av et tydelig vingebånd et kjennetegn. Hunnen har et brunaktig skjær i de svarte partiene og en noe smalere øyering. Fjærdrakten utenfor hekkesesongen hos den nominatformen skiller seg knapt fra hekkedrakten. Ungfuglen ligner en voksen utenfor hekkesesong, men oversiden er olivenbrun med lysere sandfargede fjærkanter.

Underartene varierer i størrelse og nebbfarge; hos rasen *curonicus* har den voksne utenfor hekkesesongen et redusert, brunlig brystbånd, og det svarte på hodet er mer brunlig; rasen *jerdoni* ligner den nominatformen, men mangler en tydelig fjærdraktsforskjell utenfor hekkesesongen.

Dverglo er hovedsakelig utbredt i lavlandet, opp til 800 moh., men opptil  i det nepalske Himalaya. Den er sjelden ved kysten, unntatt under trekkene. Forekommer på bare eller sparsomt vegeterte flater av sand, grus eller silt, og unngår ulendt terreng og høy eller tett vegetasjon. Opptrer ofte i nærheten av stillestående eller sakteflytende ferskvann; iblant også ved saltsjøer og flater i innlandet, eller brakkvannslaguner og elvemunninger. Finner også velegnede, men ofte midlertidige, kunstige habitater som grustak, kloakkrenseanlegg og industrielle ødemarker. I Storbritannia hekker den hovedsakelig ved grustak og lignende områder, men også noen ganger på grusbanker langs hurtigflytende, grunne elver, for eksempel i Sør-Wales. Habitatene er ofte ustabile på grunn av raskt skiftende vannstand, vegetasjonsvekst og lignende. I Norge hekker den i lavlandet fra Rogaland til Østlandet og enkelte steder i Trøndelag.

Underarten *curonicus* (som hekker i Norge) regnes som trekkfugl, men er muligens standfugl i de sørlige hekkeområdene. Den vesteuropeiske bestanden trekker over Sahara til tropiske områder, og når så langt sør som Zambia og Zimbabwe.

Dietten består hovedsakelig av insekter, inkludert biller, fluer, maur, døgnflue- og øyenstikkerlarver og sirisser, men fuglene tar også edderkopper, reker og andre virvelløse dyr, for eksempel rumpetroll av vanlig frosk (*Rana temporaria*). Bruker iblant en teknikk med «fotdirring» for å lokke fram byttedyr. Finner føde på tørre eller fuktige overflater, og av og til i grunt vann. Arten er ikke spesielt sosial, i motsetning til mange andre lofugler.


Flußregenpfeiffer (53635456940) v2.jpg|Paringsatferd
Кладка малого зуйка.JPG|Rede med egg
Charadrius dubius curonicus MHNT.jpg|Dvergloegg
Little ringed plover - chick.jpg|Dverglounge


## Taksonomi
Tidligere ble fugler fra det sørlige Japan og Kina feilaktig tilskrevet nominatformen, og de fra Ny-Guinea-regionen ble feilaktig plassert i rasen *jerdoni*. Den foreslåtte underarten *papuanus* (Ny-Guinea) er nå synonymisert med nominatformen.

Dvergloen blir også ofte plassert i en utvidet *[[Charadrius]]*-slekt, men er her plassert i slekten *Thinornis* basert på molekylær-fylogenetiske studier. Disse viser at gruppen, selv om den er søstergruppe til andre arter som fortsatt regnes til *Charadrius*, er sterkt genetisk avvikende fra *Charadrius*-loene, og viser dessuten morfologiske forskjeller.

### Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Charadriidae, lofamilien
*** Charadriinae
**** *[[Thinornis]]*
***** *T. cucullatus*, svarthodelo
***** *T. melanops*, brunskulderlo
***** *T. novaeseelandiae*, fjærelo
***** *T. forbesi*, savannelo
***** *T. tricollaris*, hvitkranslo
***** *T. dubius*, dverglo
****** *T. d. curonicus*, er utbredt i Europa og Asia, fra De britiske øyer til det russiske fjerne østen, Korea, Øst-Kina og Japan, også i Nord-Afrika og Kanariøyene; overvintrer i Afrika sør for Sahara, Arabia, Øst-Kina og Indonesia.
****** *T. d. jerdoni*, utbredt på Det indiske subkontinentet og Sørøst-Asia.
****** *T. d. dubius*, nominatformen er utbredt fra Filippinene sør til Ny-Guinea og Bismarckarkipelet.
***** *T. placidus*, langnebblo

## Referanser




## Kilder
* Little Ringed Plover ''Thinornis dubius'' Scopoli, GA 1786 i Avibase 

## Eksterne lenker
*