open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ole Jacob Hansen

**Ole Jacob Hansen** (født 16. april 1940 i Oslo, død 6. mars 2000) var en norsk jazzmusiker (slagverk) kjent fra en rekke innspillinger og internasjonale samarbeid.

Hansen etablerte seg tidlig i Oslos jazzmiljø. Den første tiden var han musiker i Tore Sandnæs' storband (1958), Mikkel Flagstad kvintett (1959), Bjørn Jacobsen septett (1958–1960), Arild Wikstrøm kvartett (1961) og Kjell Karlsens varierte besetninger (blant annet Moldejazz 1962), samt i Bjørn Johansen kvartett (1962). I årene 1963–1964 var han med i Bernt Rosengrens orkester i Stockholm, deretter spilte han med Idrees Sulieman (1964) og i Paris med Eric Dolphy og Donald Byrd.

På Metropol Jazz Club i Oslo spilte han med en rekke av verdens ledende jazzmusikere. Utover på 1970-tallet medvirket han på flere innspillinger med Ditlef Eckhoff, Paul Weeden og Terje Bjørklund, samt i gruppen Adonis (1974–1975) som blant annet spilte mye på Club 7.

Hansen etablerte klubben Jazz Alive i Oslo i 1980, og spilte på 1980- og 1990-tallet med Thorgeir Stubø, Lee Konitz, Doug Raney, Laila Dalseth, Jan Erik Vold, Harald Gundhus, Knut Riisnæs, Totti Bergh, Einar Iversen.

## Hedersbevisninger
For sitt virke mottok han Buddyprisen for 1997 og Gammleng-prisen i klassen jazz i 1996.

## Familie
Ole Jacob Hansen var far av skuespilleren Ulrikke Hansen Døvigen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* biografi fra Norsk Musikkinformasjon
* Diskografi fra Jazzbasen.
Shah Mohammed Rais

**Shah Mohammed Rais** (født 1954) er en afghansk forfatter og bokhandler. 

Rais ble viden kjent på 2000-tallet etter Åsne Seierstads skildring av ham og familien i boka *[[Bokhandleren i Kabul]]* fra 2002. Etter bokas internasjonale lansering kom han med kraftig kritikk av Seierstad på grunn av hennes intime beskrivelser av familieforholdene hjemme hos ham. Under et besøk i Norge i 2003 truet han med å saksøke Seierstad for påstander han mente var injurierende og krenkende for både ham og familien. Han har videre hevdet at hun ved sin intime beskrivelser hadde brakt skam over familien og satt deres liv i fare på grunn av frykt for blodhevn. Saken vandret i norsk rettsapparat i flere år. Rais' kone saksøkte Seierstad etter at boka ble utgitt. Hun vant saken i tingretten, tapte i lagmannsretten, mens anken til Høyesterett ble nektet fremmet i 2015. Sakens kjerne var at norske domstoler krevde 300 000 kroner i sikkerhet av Rais før saken kom opp. Det var penger Rais ikke hadde, dermed ble den avvist. I 2016 klagde Rais advokat, Per Danielsen, denne avgjørelsen inn for Den europeiske menneskerettighetsdomstolen. Hans begrunnelse for å ta saken dit var at Norge ikke kunne stille slike krav om en slik økonomisk sikkerhet til borgere i EU-land. Og at hvorfor skulle skulle da Norge kunne stille krav om slik sikkerhet fra en person fra et land utenfor EU.

I 2006 utgav han boka *Det var en gang en bokhandler i Kabul*, oversatt til norsk av Finn Thiesen.

## Referanser
Kystad

**Kystad**/**Kystadtoppen** er et område på Byåsen i Trondheim, mellom Stavset og Dalgård. Området inneholder en liten skog som også har o-kart. Like ved denne skogen ligger Kystad gård, som stedet er oppkalt etter. Navnet kommer fra norrønt *Þjóðarstaðir*, som antagelig stammer fra det forsvunne elvenavnet *Þjóð*.

Barna i området sogner til Dalgård skole.

## Litteratur
*
Vêrfolne

**Vêrfolne**, også **Vedurfolnir** og **Vedrfolnir** (norrøn: *Veðurfölnir* eller *Veðrfölnir*; «vindbleket»,, «vindvisnet», eller «storm-blek» ) er innen norrøn mytologi en hauk som sitter mellom øynene på ørnen Vidofnir som sitter på toppen av verdenstreet Yggdrasil.

Vidofnir nevnes både i Den eldre Edda, som ble samlet på 1200-tallet fra tidligere tradisjonelle kilder, og Den yngre Edda, skrevet på 1200-tallet av Snorre Sturlason; Vedrfolnir derimot nevnes kun i Den yngre Edda. I både den eldre og yngre Edda frakter ekornet Ratatosk meldinger mellom Vidofnir og Nidhogg, ormen som lever under verdenstreet. Forskere har fremmet teorier om fuglenes betydning og viktighet.

## Attestering

I diktet *[[Grimnesmål]]* i *Den eldre Edda* forteller guden Odin (forkledd som Grimnir) at:




Ørnen nevnes igjen i kapittel 16 av boken *[[Gylvaginning]]* i *Den yngre Edda*, men her med Vedrfolnir. I kapittelet spør Ganglere (beskrevet som Gylve i forkledning) den tronsatte skikkelsen Hárr hva slags andre bemerkelsesverdige ting det er å vite om Yggdrasil. Hárr svarer:

:«Det er mye å fortelle. En sitter på toppen av asken, og den har kunnskap om mangt. Mellom dens øyne sitter en hauk kalt Vedrfolnir [...]. Ekornet kalt Ratatosk løper opp og ned asken. Han forteller sladder, noe som provoserer ørnen og Nidhogg.»


## Teorier
John Lindow påpeker at Snorre ikke beretter hvorfor en hauk sitter mellom øynene til en ørn, eller hva slags rolle den kan spille. Lindow teoretiserer at «antagelig er hauken assosiert med ørnens visdom» og at «muligens, som Odins ravner, flyr den av sted for å samle og bringe tilbake kunnskap.»

Hilda Ellis Davidson hevder at konseptet om en ørn på toppen av et tre og en verdensorm kveilet rundt treets røtter har paralleller med andre kosmologier fra Asia, og at norrøn kosmologi kan ha blitt påvirket av disse asiatiske kosmologiene gjennom en nordlig rute. På den annen side legger Davidson til at det har blitt attestert at germanske folkeslag har tilbedt sine guder i åpne skoglysninger, og at en himmelgud hadde særlig tilknytning til eiketreet, og derfor var «et sentralt tre et naturlig symbol for dem også».

## Se også
* Hræsvelg, en jotun i ørneform
* Vidofnir, hanen som sitter på toppen av treet Mimameid.

## Referanser


## Litteratur
* Bellows, Henry Adams (Trans.) (1936). *The Poetic Edda*. Princeton University Press. New York: The American-Scandinavian Foundation.
* Byock, Jesse (Trans.) (2005). *The Prose Edda*. Penguin Classics. ISBN 0-14-044755-5
* Davidson, Hilda Ellis (1993). *[https://books.google.com/books?id=sWLVZN0H224C&printsec=frontcover&dq=The+Lost+Beliefs+of+Northern+Europe#v=onepage&q=&f=false The Lost Beliefs of Northern Europe]*. Routledge. ISBN 0-203-40850-0
* Lindow, John (2001). *[https://books.google.com/books?id=KlT7tv3eMSwC&printsec=frontcover&source=gbs_navlinks_s#v=onepage&q=&f=false Norse Mythology: A Guide to the Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs]*. Oxford University Press. ISBN 0-19-515382-0
* Orchard, Andy (1997). *Dictionary of Norse Myth and Legend*. Cassell. ISBN 0-304-34520-2
* Thorpe, Benjamin (Trans.) (1907). *The Elder Edda of Saemund Sigfusson*. Norrœna Society.
Garðar bispedømme

**Garðar bispedømme** var et katolsk bispedømme på Grønland. Det ble opprettet på et tidspunkt etter 990, og fungerte fram til 1400-tallet. Bispesetet var stedet Garðar inne i Einarsfjord i Austerbygd, hvor den lille bygda Igaliku ligger i dag. Det meste av presteskapet kom fra Norge. Bispesetet var først tilordnet Hamburg-Bremen erkebispedømme som suffraganbispedømme, deretter Lund erkebispedømme, og senere Nidaros erkebispedømme fra 1153. 

Det grønlandske bispesetet forsvant på 1400-tallet, da skipsavgangene fra Norge stoppet. Det ble fortsatt utnevnt biskoper, med Vincenz Kampe O.F.M.Obs. (utnevnt 20. juni 1519) som den siste. Ved reformasjonen ble bispedømmet formelt oppgitt. 

## Biskoper

## Se også
* Kujataa, verdensarvområde fra 2017
## Litteratur
*
*
*
*
*
Anders Kvåle Rue

**Anders Kvåle Rue** (født 1965) er en norsk illustratør, tegneserieskaper og forfatter. Rue har laget flere tegneserier som tar utgangspunkt i vikingtiden. Han har også illustrert en rekke bøker.

Rue er født i Tinn, men flyttet til Seljord da han var seks år.  

Han begynte å tegne allerede som barn og fikk sin første tegneserie på trykk i 1982. I 1986 ble han tildelt Smørbukkstipendiet på 5000 kroner. Han er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i 1991.  

Rue debuterte med humorserien *[[Sjøormen Sjur]]*, som ble trykt i avisene Vest-Telemark Blad og Telemarkingen fra 1982. I 1983 laget han satireserien *[[Æsenes reise]]* for Dag og Tid, en serie om gudenes fremstøt for å få fred mellom de jordiske landene. I 1984 startet han situasjonskomedien *Padde-patruljen* i bladet Speidaren og *[[Soga om Sigrid]]*, skrevet av Sverre Årnes, i Norsk Barneblad. Han tegnet også serien *[[Somme kjeringar er slike]]* (1986) i Norsk Barneblad, og laget ett hefte av eventyrserien *[[Tuss og Troll]]* i 1987. Han illustrerte også tegneserien Småbruket, hvor Jan-Rune Bjørnson skrev manus.

I 2003 kom han med boka *Skjeggets historie*, der forfatteren tar for seg skjeggets kulturhistorie. Han har også illustrert flere bøker om norsk vikingtid og historie med detaljerte, tegneseriepregede saktegninger utført med blyant og vannfarger. Han står også for illustrasjonene i den nye norske oversettelsen av sagaverket *[[Flatøybok]]* (2014– ). I 2002 illustrerte han Per Anders Johansens gjenfortelling av *[[Heimskringla]]* med navnet *Snorre : fortellinger fra Snorres kongesagaer*. 

## Utmerkelser
Rue har mottatt Kulturdepartementets tegneseriepris for 1982 (*Sjøormen Sjur*) og 1987 (*Tuss og Troll*). Han har også fått bransjeprisen «Årets vakraste bøker».

## Referanser
Abelardo L. Rodríguez

**Abelardo Luján Rodríguez** (født 12. mai 1889, død 13. februar 1967) var Mexicos president fra 4. september 1932 til 30. november 1934.

Han ble utnevnt til president da Ortiz måtte trekke seg. Rodríguez var blant annet med på å innføre en presidentperiode på seks år samt å innføre en sats for minstelønn i Mexico.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ørnen

**Ørnen** har flere betydninger:

* Ørner, en gruppe rovfugler
* Örnen, en luftballong
* Ørnen (stjernebilde)
* Ørnen (film), en amerikansk stumfilm fra 1925
* Ørnen (TV-serie), en dansk TV-serie
*Flere tidligere, norske krigsskip:
** «Ørnen» (korvett fra 1829)
** «Ørnen» (korvett fra 1849)
Lina Medina

**Lina Marcela Medina de Jurado** (født 1933) er den yngste bekreftede kvinnen i historien som ble mor da hun fødte 14. mai 1939, i en alder av fem år, syv måneder og 21 dager. 

Basert på de medisinske vurderingene av graviditeten var hun mindre enn fem år gammel da hun ble gravid, noe som var mulig på grunn av tidlig pubertet på grunn av en den medisinske tilstanden «pubertas praecox».

## Graviditeten
Lina Medina ble brakt til et sykehus av foreldrene fem år gammel på grunn av hennes voksende mage. De trodde hun led av en sykdom, men det viste seg at hun var hele syv måneder på vei og ventet et barn. Halvannen måned senere, 14. mai 1939, ble hun mor til en liten gutt etter keisersnitt. Gutten var velskapt og veide 2,7 kilo. Hans navn ble Gerardo, som var tatt etter doktorens navn. Gerardo ble oppdratt til å tro at moren var hans søster, men i en alder av ti år fikk han vite sannheten. Han vokste opp til et sunt liv, men døde 40 år gammel i 1979 av en benmargssykdom.

Det var aldri tegn til at Lina Medinas graviditet ville forekomme på unaturlig vis. Det sies at hun heller aldri fortalte noen om sin nokså uvanlige befruktning.

## Referanser
Blastoise

**Blastoise** er en fiktiv art fra *[[Pokémon]]*-universet av typen Water.

Den utvikler seg fra Wartortle ved level 36, og er den fullt utviklede formen av Squirtle

Blastoise har to alternative former:

* Den kan Mega Evolve til Mega Blastoise
* Den har en Gigantamax form

Blastoise er spill-maskoten til Pokemon Blue

Blastoise er en gigantisk, blå, tobent skilpadde. Det som skiller den mest fra vanlige skilpadder er de to lukene i skallet, rett over skulderbladene. Bak disse skjuler det seg kraftige vannkanoner, som lett blåser vann gjennom stål, har en rekkevidde på flere hundre meter, og kan skyte ut flere hundre kubikkmeter vann i minuttet. Blastoise kan også snu vannkanonene inne i skallet, og rette dem nedover, noe som kan gi den voldsom fremdrift i vann. Den kan også bruke denne evnen til å hoppe, skjønt dette er sjelden nødvendig da den kan hoppe et titalls meter opp i luften fra før.

Blastoise kan også lett trekke seg inn i skallet sitt. Dette gir den enda bedre forsvar, og den kan da utnytte angrepet Skull Bash til sitt fulle potensial. Den retter da vannkanonene ut av to hull i skallet, og sender seg selv spinnende mot motstanderen i voldsom fart. Noen Blastoise velger å rette opp spinnen og ramme motstanderen med hodet først i stedet. Etter angrepet kan Blastoise være oppegående igjen på sekunder, så om den bommer og flyr forbi målet, er det ingen grunn til å føle seg tryggere. Hvis motstanderen skulle klare å blokkere begge vannkanonene, kan den også sprute ut vann gjennom munnen. 

Navnet *Blastoise* er et teleskopord av *blast* (skyte) og *tortoise* (skilpadde).

## Eksterne lenker
*
Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk

**Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk** var en delrepublikk i Sovjetunionen som omfattet det sovjetiskokkuperte Estland fra 1940 til 1941 og fra 1944 til 1990. Fra 1941 til 1944 var Estland okkupert av Tyskland og administrert som Reichskommissariat Ostland.

I 1945 ble mesteparten av Petserimaa lagt til Pskov oblast i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk. Petseri har siden forblitt en del av Russland, og i 1995 måtte det uavhengige Estland oppgi kravet om en tilbakeføring. Grensebyen Ivangorod (estisk: Jaanilinn) på østbredden av Narva ble også lagt til Leningrad oblast i 1945 og aldri tilbakeført til Estland.

Estland fikk status som en «eksperimentrepublikk», noe som tillot større grad av selvstyre, flere ikke-russiske ledere og økonomiske forsøk. Estland hadde høyest BNP per innbygger av alle sovjetrepublikkene, men lå langt bak de nordiske landene.

De baltiske statene – Estland, Latvia og Litauen – gjenvant sin uavhengighet under den syngende revolusjonen. I november 1988 erklærte Det øverste sovjet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk, som den første sovjetrepublikken, sin uavhengighet fra sentralmakten i Moskva. I mars 1990 erklærte Det øverste sovjet, som da bestod av et flertall fra Folkefronten og nasjonale kommunister, at Estland hadde vært ulovlig okkupert siden 1940 og begynte en overgangsperiode til nasjonalt og demokratisk styre.

De fleste av verdens stater anerkjente aldri Estlands innlemmelse i Sovjetunionen. Mange av Estlands diplomater og konsuler i vestlige land før okkupasjonen fortsatte sitt arbeid. Derfor ble Republikken Estland gjenopprettet på et prinsipp om rettslig kontinuitet, da nasjonalforsamlingen stadfestet Estlands uavhengighet i august 1991.

De siste russiske troppene forlot Estland i 1994.

I oktober 1998 oppnevnte president Lennart Meri en internasjonal kommisjon for å granske forbrytelser mot menneskeheten som hadde blitt begått mot estiske borgere under sovjetisk og tysk okkupasjon.

## Referanser
Den syngende revolusjonen

**Den syngende revolusjonen** var en serie hendelser mellom 1987 og 1991 som medførte at de baltiske statene gjenvant sin uavhengighet fra Sovjetunionen. Målet om nasjonal uavhengighet ble oppnådd for Litauen i 1990 og Latvia og Estland i 1991.

Begrepet «den syngende revolusjonen» ble skapt av den estiske kunstneren og aktivisten Heinz Valk i en artikkel som ble publisert uken etter den syngende massedemonstrasjonen på sangerfeltet i Tallinn fra 10. til 11. juni 1988. Den 23. august 1989 holdt anslagsvis 1–2 millioner mennesker hender i den baltiske kjede, som strakte seg fra Tallinn i nord til Vilnius i sør.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aage Indahl

**Aage Indahl** (født 1946) er en norsk lege og forsker. Han er spesialist i fysikalsk medisin og rebabilitering og har forsket omfattende på ryggplager. Han har hatt flere lederstillinger innen sykehussektoren og ble utnevnt til professor i 2008.

Indahl ble cand. med. ved Universitetet i Bergen i 1977 og spesialist i fysikalsk medisin og rebabilitering i 1988. I 1999 tok han en doktorgrad med en avhandling om ryggplager. Avhandlingen hadde tittelen «Low back pain - a functional disturbance : physiology and treatment». Deler av doktorarbeidet ble gjort ved Laboratorium for experimentell kirurgi, Sahlgrenska Universitetsjukehus, Göteborg.

Indahl har drevet ryggforskning siden 1991. Forskningen har delvis vært klinisk, delvis eksperimentell basalforskning. Resultatene har bidratt både til ny forståelse av patofysiologien bak ryggplager, og til ny lærdom om hvordan ryggpasienten skal behandles klinisk. Ved siden av forskningen har han drevet vanlig klinisk virksomhet som fysikalsk medisiner.

Han startet yrkeskarrieren som distriktslege Torsken og Senja i Troms. Deretter var han avdelingsoverlege ved Sentralsykehuset i Østfold fra 1990 til 1999 før han i 1999 ble ansatt som overlege ved Kysthospitalet i Stavern. Han ble utnevnt til professor i 2008.

I 2003 utgav han boka *Når ryggen krangler*. Boka går på tvers av mange av datidens vedtatte sannheter vedrørende behandling av ryggplager.

## Referanser
Misjonsalliansen

**Misjonsalliansen** (opprinnelig **Tsjili-misjonen** og fra 1933 **Den norske misjonsallianse**) er en norsk frittstående og tverrkirkelig diakonal misjonsorganisasjon med basis i Den norske kirke.

Misjonsalliansen ble grunnlagt i 1901 og brukte navnet Tsjili-misjonen frem til 1933. Organisasjonen driver diakonale utviklingsprosjekter i Bolivia, Ecuador, Brasil, Liberia, Sierra Leone, Kambodsja, Nepal, Filippinene, Vietnam og Kina. Den har som mål å bekjempe fattigdom, fremme rettferdighet og dele tro.. Misjonsalliansen er den største norske operatøren innen mikrofinans.

Organisasjonen drives med støtte fra den norske stat gjennom NORAD samt andre gaveinntekter fra støttespillere i Norge.

## Tidsskrift
Misjonsalliansen utgir magasinet Tsjili.

## Generalsekretærer

* 1989–2006: Nils-Tore Andersen
* ?–2022: Andreas Andersen
* 2022–: Heidi Sandvand Hegertun

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Misjonsalliansen hos Innsamlingskontrollen
Mikhail Jevstafjev

**Mikhail Aleksandrovitsj Jevstafjev** (russisk Михаил Александрович Евстафьев, født 1963), er en russisk kunstner, fotograf og forfatter. 

Han kommer fra en kunstnerfamilie – hans mor, bestemor og oldefar er russiske billedhuggere. 

På 1980-tallet tjenestegjorde han i den sovjetiske hæren i Afghanistan i to år og publiserte senere romanen *To skritt fra Himmelen* om Sovjetunionens okkupasjon av Afghanistan. 

Som journalist for flere større internasjonale nyhetsorganisasjoner på 1990-tallet dekket han krigene og de væpnede konfliktene i Bosnia, Tsjetsjenia, Georgien, Nagorno-Karabakh, Tadsjikistan og Transdniestria. 

Mikhail Jevstafjevs malerier og fotografier har vært utstilt i ulike land, blant annet Østerrike, Kina, Russland og USA på steder som for eksempel Hofburg Kongressenter, Kremlinpalasset, Det Sentrale Kunstnerhuset in Moskva og Grand Central Terminalen i New York City. 

Hans arbeider befinner seg på museer og i private samlinger i Østerrike, Storbritannia, Frankrike, Polen, Russland og USA og har vært publisert i flere internasjonale tidsskrifter og aviser samt vært publisert i en rekke bøker. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arentz

**Arentz** er en norsk slekt. Kjente medlemmer av slekten er:
* Frederik Arentz (1699&ndash;1779), biskop
* Hans Arentz (1731&ndash;93), embedsmann
* Fredrich Christian Holberg Arentz (1736&ndash;1825), rektor

Slektsvåpenet er en svart ørn på et grønt fjell, med nebbet under skulderfjærne.

## Referanser
Stiftelsen Areopagos

**Stiftelsen Areopagos**, eller **Areopagos**, er en norsk-dansk kirkelig organisasjon rotfestet i den lutherske tradisjonen. Den er vokst frem fra Den norske buddhistmisjon, som lenge var dens navn. Areopagos het frem til 2000 «Den nordisk kristne buddhistmisjon». 
## Historie
Organisasjonen ble grunnlagt av misjonæren Karl Ludvig Reichelt, da han i 1922 sammen med Notto Normann Thelle startet et brødrehjem i Nanjing for omvandrende buddhist- og taoistmunker. Den bærende ideen bak arbeidet var at kristen tro ikke sto i motsetning til den høyere buddhisme, men fullbyrdet den. Den nordisk kristne buddhistmisjon var opprinnelig en del av Det norske misjonsselskap, men siden Reichelt nektet å velge side i striden mellom liberale og konservative teologer på 1920-tallet, valgte han å etablere den som en egen organisasjon. På grunn av politisk uro og borgerkrig ble brødrehjemmet i 1930 flyttet fra Nanjing til Hongkong, der det ble bygget et kristent senter i buddhistisk stil. Senteret ble kalt Tao Fong Shan, «Fjellet der kristusvinden blåser».

Areopagos har i dag til formål å dele evangeliet i en multireligiøs verden. Areopagos prioriterer utvikling av miljøer for religionsstudier, dialog og kristne trospraksiser 

Areopagos er både en stiftelse og en medlemsorganisasjon. Som medlemsorganisasjon har Areopagos nasjonale medlemsforeninger i Norge og Danmark.

I Norge er Areopagos medeier i de kirkelige dialogsentrene i Oslo, Bergen og Stavanger.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Årsrapport 2005
Areopagos (andre betydninger)

**Areopagos** har flere betydninger:
* Areopagos, en høyde i Athen, som fungerte som domstol i antikken
* Stiftelsen Areopagos, en norsk-dansk kristen organisasjon
Limousin (storferase)

**Limousin** er en fransk storferase.

## Historie og utbredelse
Rasen stammer fra den franske regionen Limousin. Det påstås at rasen kan spores 16&nbsp;000 år tilbake til hulemalerier. Stambok for rasen ble etablert i 1866. Til Norge kom rasen første gang på begynnelsen av 70-tallet. Dagens populasjon stammer imidlertid fra import som startet i 1992. I 2007 ble det inseminert 3&nbsp;500 kyr med Limousin gjennom Geno.

## Kjennetegn og egenskaper
Limousin er en kjøttferase som i liten grad brukes til melkeproduksjon. Kyrne brukes som ammekyr, dvs. at kalven går sammen med mora. Rasen er hornet og rød av farge. Rasen er mellomstor rase og kjennetegnes med lette kalvinger. Den har kraftig muskulatur i rygg og kryss, samt en spesielt kjøttfull bakpart. Kjøttet har lavt fettinnhold og lav beinprosent

## Se også
*Ku
*Liste over kuraser

## Eksterne lenker
* Norsk limousin
Askøy videregående skole

**Askøy videregående skole** er en fylkeskommunal videregående skole på Kleppestø i Askøy kommune i Midthordland, ca. 13 km vest for Bergen sentrum. Skolen tilbyr opplæring i både yrkesfaglige og studiespesialiserende utdanningsprogram. 

## Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2025-2026:

## Referanser
Hans Arentz

**Hans Arentz** (født 27. august 1731 i Askvoll i Sunnfjord, død 12. april 1793 i Dale i Sunnfjord) var en norsk embetsmann og topografisk forfatter.

Som de fleste embetsmenn på den tiden kom Arentz selv fra embetsmannsslekt. Hans far var Frederik Arentz (1699&ndash;1779), sogneprest og biskop i Bergen. Moren var Frederikke Holberg, en niese til Ludvig Holberg. Broren var skolemannen Fredrich Christian Holberg Arentz.

Etter skolegang og studier i Bergen og København ble han utnevnt til sorenskriver i Sunnfjord i 1762. Tre år senere giftet han seg med Ingeborg Cathrine Nagel, datter til fogd Hans Thiis Nagel i Sunnfjord. Arentz eide og drev gården Dale. Etter hans død skjenket enken et stort jordegods, som omfattet mange gårder, til legater til inntekt for fattige i Sunnfjord og i Bergen.

Arentz etterlot seg et omfattende manuskript,*Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt* (skrevet omkring 1785), som først ble publisert etter hans død i *[[Topographisk Journal for Norge]]*. Deler av denne beskrivelsen er blitt gjenutgitt i nyere tid: ''Søndfjord : ufruktbare Klipper og Bjergtroldets Boliger?'' : utdrag av Hans Arentz´ manus "Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt" Anno 1785''. Redigert av Ragnar Bull. Oslo : Samlaget, 1999.

## Verk
* *Samtale efter Døden imellem de tvende Romere Cato og Cæsar angaaende Enevolds- og Folke-Regieringer* (København, 1756)
* *Grund-Tegning af den fornuftige norske Patriotism* (København, 1787)
* *Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt* (I: Topographisk Journal for Norge, H. 28, s. 1-148, H. 29., s. 1-144, H. 30, s. 1-109, H. 31, s. 1-135, H. 32, s. 1-99, H. 33, s. 1-191, H. 34, s. 1-80 (Christiania, 1802-1808))

## Se også
* Opplysningstidens topografiske litteratur i Norge

## Referanser
Dead Rising

***Dead Rising*** er et Gullstikka-nominert videospill utviklet og utgitt av Capcom, eksklusivt for Xbox 360. Spillet bærer sterke likheter med den klassiske skrekkfilmen *[[Dawn of the Dead]]*, men dette er ifølge Capcom bare tilfeldigheter. Hovedpersonen i spillet er den amerikanske fotojournalisten Frank West, som før han vet ordet av det befinner seg i et kjøpesenter fullt av menneskespisende zombier. Produsenten som står bak *Dead Rising* er Keiji Inafune, som også er kjent for å ha skapt spillkarakteren Mega Man.

## Handling

Hendelsene i spillet finner sted fra og med 19. september 2005, til 22. september 2005. Hovedpersonen i spillet, fotojournalisten Frank West, har blitt sendt til det nordamerikanske tettstedet Willamette, for å finne ut hva som foregår der. Etter å ha fått et overblikk av Willamette fra luften, finner Frank ut at nasjonalgarden har satt opp barrikader for å hindre all trafikk til og fra den lille byen. Frank blir straks vitne til flere brutale mord nede på bakken, og bestemmer seg raskt for å undersøke Willamette mall, som er kjøpesenteret mesteparten av spillet foregår i. Frank ber helikopterets pilot om å lande på taket til Willamette mall, og sier at han vil hentes igjen om nøyaktig 72 timer.

## Spillet

Som journalist må Frank i løpet av 3 dager finne ut hva årsaken til zombieutbruddet i Willamette er. Spillet inneholder mange forskjellige oppgaver, som å redde andre mennesker fra zombier og psykopater. Psykopatene kan oppfattes som bossene i Dead Rising, og er mennesker som har blitt gale etter at zombiene invaderte kjøpesenteret.

Ved å være på rett sted til rett tid blir man hele tiden tildelt nye oppgaver ved hjelp av en privatradio. Noen av oppgavene er frivillige, mens andre er nødvendige å gjennomføre dersom man vil komme til bunns i handlingen.  Frank har hele tiden med seg kameraet sitt, som kan brukes til å ta bilder av forskjellige hendelser. På denne måten tjener man poenger som brukes til å gjøre Frank sterkere.

Dead Rising lar spilleren ta i bruk mange forskjellige objekter og bruke dem som våpen. Frank kan ta i bruk objekter som kjøkkenkniver, bowlingkuler, gressklippere og motorsager, for å bruke dem som våpen mot zombiene og psykopatene han støter på. Til sammen finnes det over 250 objekter Frank kan bruke som våpen.
## Referanser

## Eksterne lenker
*
Åbot

**Åbot** er et gammelt norsk rettsuttrykk. Det kunne i en betydning betegne vedlikehold eller istandsettelse av hus og gjerder på leilendings- eller embetsgårder. I en annen betydning kunne det betegne erstatningen som bruker eller leilending måtte betale til gårdeieren eller etterfølgeren i tilfelle av forsømt vedlikehold.

Leilendinger, forpaktere av visse offentlige eiendommer samt embetsmenn på sine embetsgårder hadde «åbotsansvar», dvs. plikt til vedlikehold, eller i mangel av dette istandsettelse eller ytelse av erstatning. Dersom man ikke kom til minnelig overenskomst når eiendommen ble fratrådt, ble alle spørsmål vedrørernde åboten avgjort ved en «åbotsforretning», som ble bestyrt av sorenskriveren.

Begrepet åbot er i våre dager mer eller mindre fraværende, både i dagligtale og fra lover, siden det ikke lengre er i bruk.  

## Kilder
* ''Salmonsens konversationsleksikon
Ungdom i Oppdrag

**Ungdom i Oppdrag**, forkortet **UIO**, er den norske avdelingen av den internasjonale kristne evangeliserings- og misjons bevegelsen Youth With A Mission (YWAM).  Den ble grunnlagt i 1960 av Loren Cunningham og hans kone. 

Ungdom i Oppdrag ble etablert i Norge i 1972, og har rundt 400 medarbeidere i Norge, og gir oppfølging til cirka 150 misjonærer utenfor Norge. Avdelingen har åtte sentre i Norge: Borgen i Troms, Røsvik i Nordland, Ålesund, Sola, Skjærgårdsheimen på Flekkerøya, Skien, Oslo og Grimerud i Stange. 

UIO driver også grunnskole og barnehager. Organisasjonen har sitt hovedsenter på Grimerud gård i Stange kommune i Innlandet.

## Organisasjon
Ungdom i Oppdrag er en organisasjon som samarbeider med alle evangeliske kirker og organisasjoner, og ønsker å bidra til større enhet blant kristne. Organisasjonen var tidligere en luthersk organisasjon og jobbet primært i samarbeid med Den norske kirke. Den lutherske tilknytningen ble borte i 1985. 

Organisasjonen mobilisere og trener mennesker til arbeid i organisasjonen og kirken.

Ungdom i Oppdrag står bak forlaget Prokla Media.

;Ledere
* 1972–1978 &ndash; Eivind Frøen
* 1978–1980 &ndash; Jan Helge Frøen
* 1980–1982 &ndash; Eivind Frøen
* 1982–1986 &ndash; Jan Helge Frøen
* 1986–2009 &ndash; Alv Johan Magnus
* 2009 &ndash; Andreas Nordli

## Disippeltreningsskole
Disippeltreningsskolene (DTS) i Ungdom i Oppdrag er en av Norges største bibelskoler. Et kurs varer 6-9 måneder.  DTS visjon er å utruste eleven til et liv i tjeneste for Gud og arbeide for at alle områder av samfunnet skal farges av Gud og hans ord. Hvert år tar 300 nordmenn DTS i Norge eller utlandet.
 
## Familiefokus
Familiefokus, Ungdom i Oppdrags familiearbeid arbeider for å hjelpe, styrke og gjenreise familier og ekteskap. Familiefokus ønsker gjennom sitt arbeid å hjelpe familier og ektepar til et rikere daglig kristenliv, og å formidle Guds ubetingede kjærlighet og Bibelens prinsipper for ekteskap og samliv.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lise Karlsnes

**Lise Karlsnes** (født 1979) er en vokalist i gruppa Briskeby. Hun har også hatt en solokarriere.

Karlsnes ble med i Briskeby i 1999 og fikk sitt gjennombrudd året etter med sangen «Propaganda». Briskeby ble tildelt fire priser under Spellemannprisen 2000. Gruppa ble oppløst i 2005, men gjenforenet i 2015. Suksessen de hadde i 2000-årene uteble imidlertid. 

I 2010 ga Karlsnes ut sin første solosingel «Forty Nights» under navnet «Lise Of The Woods». I 2012 deltok hun i Melodi Grand Prix med låten «Sailors» som hun hadde skrevet sammen med Thomas Eriksen. «Sailors» ble også utgitt på albumet *Dance or Die* i 2012.

## Annet
I 2007 designet hun sin egen kolleksjon med 70-tallesinspirerte solbriller i samarbeid med Krogh optikk på Majorstua. I 2010 gikk hun på catwalken under Oslo Fashion Week. 

I 2016 hadde hun en birolle i filmen *[[Børning 2]]*, i 2018 deltok hun i sceneshowet *Beatles* på *[[Chat Noir]]* og i 2020 var hun deltager i realityserien ''Kompani Lauritzen''. 

Hun utdannet seg senere innen gestaltterapi og har siden 2018 drevet praksis på Frogner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Alene med Lise (Dagbladet, intervju, 2005)
Pennyklubben

**Pennyklubben** er en bokklubb for hestegale jenter i alderen ca. 8 til 15 år. I slutten 2012 ble navnet endret til **Pennygirl**. Idag heter klubben "Penny & friends". 

Medlemmene mottar en ny klubbpakke hver måned, med bøker, siste utgave av medlemsbladet, samt andre  ting. Åtte av pakkene inneholder minst to bøker og andre ting i tillegg, og fire er spesialpakker som inneholder slik som faktabøker eller lydbøker. Klubben gir også ut filmer, tegneseriehefter, PC-spill, med mer.

Pennyklubben ble startet i 1982 og har gitt bort flere hester til heldige medlemmer gjennom disse årene. Den siste som ble gitt bort var fjording vallakken Annar i 2012. Neste gang blir i 2016.

Pennyklubben er en av flere klubber som drives av Stabenfeldt AS. Klubben fins i sju land; Norge, Sverige, Finland, Tyskland, Tsjekkia, Ungarn og USA. Penny & friends eksisterer ikke lenger. Den klubben er lagt ned  i Norge. 

## Eksterne lenker
* Pennyklubbens nettside
Voks

**Voks** (Lat.: *cera* «voks») kan være mineralsk (parafinvoks), animalsk (hvalrav, bivoks) eller vegetabilsk (palmeoljevoks).

Disse er estere av lengre fettsyrer med en langkjedet basisk alkohol (ikke glyserol). Voks er vanligvis hardere enn fett. Ofte benyttes vannløselig voks til framstilling av kosmetikk. Men, det mest vanlige er vokslys.
Włodzimierz Krzyżanowski

**Włodzimierz Krzyżanowski** (født 8. juli 1824, død 31. januar 1887) var en polsk immigrant til Amerika og den første administratoren av Alaska.

## Referanser
’74 Jailbreak

*** '74 Jailbreak*** er en EP av det australske bandet AC/DC.

Albumet består av fem rock/blues-orienterte sanger som tidligere kun hadde blitt utgitt i Australia. Låten «Jailbreak» ble også utgitt som singel med tilhørende musikkvideo. EP-en ble gjenutgitt i 2003 som en del av *AC/DC Remasters*-serien.

Det første sporet er hentet fra den australske versjonen av *[[Dirty Deeds Done Dirt Cheap]]* fra 1976, mens resten av sangene er fra den australske versjonen av bandets debutalbum, *[[High Voltage (AUS)|High Voltage]]*. Først ville bandet at albumet skulle hete *Ten Years of AC/DC*, men de endret til slutt tittelen til *'74 Jailbreak*. Albumet var også en hyllest til bandets tidligere sanger Bon Scott, som døde i 1980.

## Sporliste
Alle låtene er skrevet av Angus Young, Malcolm Young og Bon Scott, unntatt hvor annet er notert.

# «Jailbreak» – 4:40 
# «You Ain't Got a Hold on Me» – 3:30 
# «Show Business» – 4:43
# «Soul Stripper» – 6:23 (Angus Young, Malcolm Young)
# «Baby, Please Don't Go» – 4:50 (Big Joe Williams)

## Personell
* Bon Scott – vokal
* Angus Young – gitar
* Malcolm Young – gitar, bakgrunnsvokal
* George Young – bass, produksjon, bakgrunnsvokal
* Rob Bailey – bass
* Mark Evans – bass på «Jailbreak»
* Tony Currenti – trommer
* Peter Clack – trommer
* Phil Rudd – trommer på «Jailbreak»

* Harry Vanda – produksjon

## Salgstall

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Sangtekster på AC/DCs offisielle nettside
Evangelisk Orientmisjon

**Evangelisk Orientmisjon** (EOM), tidligere **Den Norske Kinamisjon** er en norsk tverrkristelig protestantisk misjonsorganisasjon.  Misjonsorganisasjonen er grunnlagt i Christiania (Oslo) i 1889, som resultat av et besøk av engelske James Hudson Taylor, stifteren av China Inland Mission (CIM).

## Historie
Evangelisk Orientmisjon har sitt utspring i misjonsvekkelsen sent på 1800-tallet og et norgesbesøk av pionermisjonæren James Hudson Taylor, som hadde en nød og et ønske om å gå inn i indre deler av Kina, områder ingen andre protestantiske misjonsorganisasjoner tidligere hadde vært. De fleste holdt seg til de kystnære områdene. Misjonsorganisasjonen han startet fikk navnet *China Inland Mission*.

Evangelisk Orientmisjon het opprinnelig Den Norske Kinamission, men var først bedre kjent som *Kristianiakomiteen*, Hudson Taylor  og hans norske støttespilleres ønske var å opprette et misjonærselskap av samme slag som hans eget, CIM, der alle de nordiske land skulle være med. Navnet skulle være *Den skandinaviske Kina-Innlandsmission*.

Da dette ikke lot seg realisere, organiserte de tre norske støttespillerne Otto Treider, Jørgensen og Hans Guldberg en egen gruppe, som ble kjent som *Kristianiakomiteen*.

De var i kontakt med Ole Næstegaard som reiste til Kina på eget initiativ i 1888, støttet av mange misjonsvenner. Men han ville ikke ha noe med Kristianiakomiteen å gjøre fordi denne hadde gått sammen med det ulutherske CIM.

Misjonsarbeid i Shansi, Kina, fra 1889 og i Japan fra 1951 – da navnet ble endret til *Evangelisk Orientmisjon* (EOM).

Albert Lunde var formann 1917-1937.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Norheim

**Norheim** er området som ligger i Fastlands-Karmøy i Karmøy kommune. Bebyggelsen er sammenhengende med, og regnes som en del av, tettstedet Haugesund. Norheim strekker seg fra sjøen, opp til Norheimstølen som innbefatter Oasen kjøpesenter, og videre opp over til Norheimskogen. Norheim grenser mot Spanne i øst, Haugesund i nord og Moksheim i sør. Norheim ligger i tilnytning til Karmsund bru, åpnet 1955, som binder fastlandet sammen med Karmøy. E 134 går gjennom området og fortsetter til Karmøy. 

Opprinnelsen til navnet Norheim er ukjent, men området strekker seg ned til Karmsundet, hvis eldre betegnelse var Nordvegen.

## Tjenestetilbud
På Norheim ligger kjøpesenteret Oasen storsenter, som er det største kjøpesenteret i kommunen. Flere bedrifter, inkludert flere bilforhandlere, har adresse på Norheim.

Norheim skole er en offentlig barneskole med om lag 260 elever. Skolekretsen består av grunnkretsene Norheimsvågen, Norheim, Norheimsskogen, Spanne og Moksheim. Også på Norheim er Norheim videregående skole (tidligere Kristen videregående skole, Haugalandet), som er en privat videregående skole.

Nær Norheim skole har Sportsklubben Nord sine lokaler. Ved skolen finnes det innebandyhall/håndballhall (flerbrukshall) og en gressbane, kunstgress, grus og ballbinge m.m. Området tilstøter Norheimskogen med turstier fra Norheim til Vormedal og til Spanne. Midt inne i skogen finner en Moksheimsvatnet. På Moksheim ligger blant annet Haugaland Travbane. Denne lå tidligere som en del av Hestmyr stadion (idag Nord stadion.) 

Nær Oasen storsenter ligger Norheim kirke, vigslet i 1978.

## Kulturminner
På Norheim finner en ved Karmsundet fornminnet «De fem dårlige jomfruer».   
Nær Vormedalsveien ligger en stein med to skålgroper og under denne skal ligge en bautastein som er hogd skrå over.  Sør for brua ligger et steinalderfelt.                    

## Referanser
Fylkesvei 7364

**Fylkesvei 7364** går mellom Høglia og Tapperskaret i Rana kommune i Nordland.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 352 (Nordland).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Fylkesvei 6806

**Fylkesvei 6806 (Fv6806)** går mellom Halsøen og Geiteråsen i Stjørdal kommune.

Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 36 (Nord-Trøndelag).

## Kommuner og knutepunkter

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Frieser

**Frieser**  er en eldgammel hesterase som stammer fra den primitive europeiske skogshesten. Den avles hovedsakelig i Friesland på nordkysten av Nederland. På 1500- og 1600-tallet ble andalusiere krysset med etterkommere av denne eldgamle rasen, av oppdretterne som ønsket å avle frem en arbeidshest. I middelalderen ble frieseren brakt til andre deler av Europa, og brukt av riddere som krigshester. I dag gjør rasens stilige utseende, flotte bevegelser og store personlighet den populær som showhest, dressurhest og i kjørekonkurranser.

## Kjennetegn

Frieseren har lett gjenkjennelige trekk. Den er alltid svart og i prinsippet helt uten hvite avtegninger; på hopper kan en hvit stjerne i pannen unntaksvis godkjennes. Mankehøyden varierer fra 150 cm til 170 cm. Frieseren har en lang tykk man og hale, som ikke skal klippes. Den har et kraftig hovskjegg, og er kjent for å ha svarte, sterke og friske høver. Hodet er langt, og fint formet. Frieseren har en sterk rygg og en vakker, buet hals.

Den har et majestetisk ganglag med høy kneaksjon.Bevegelsesmønsteret gjør at den passer svært godt til de samlende bevegelsene som kreves i dressur. Disse hestene passer spesielt godt til kjøring, dressur, turridning og som showhest. Av temperament er frieseren rolig og liketil, noe som gjør at den er en god familiehest. Rasen har også gode og sterke ben.

## Eksterne lenker
*
Christian Science

**Christian Science** («Kristen Vitenskap») er en kristen trosretning som ble grunnlagt av Mary Baker Eddy i 1879. 

I 1875 utga Mary Baker Eddy boken *Science and Health with Key to the Scriptures*, der hun presenterer et åndelig helberedelsessystem basert på kristen bønn, og Jesu og profetenes helbredelser i Bibelen. Sekten tilbyr en spesiell fortolkning av kristen tro. Christian Science lærer at Guds virkelighet fornekter en virkelighet bestående av synd, sykdom, død og den materielle verden. Redegjørelser av mirakuløse helbredelser er vanlige i kirken, og tilhengerne avviser ofte tradisjonell medisinsk behandling. Dette har ført til at sektmedlemmer – og ikke minst barn av sådanne – har dødd av sykdommer som enkelt kunne ha blitt kurert med medisinsk behandling. 

Kirken, som har hovedkvarter i Boston i USA og har underavdelinger også utenfor USA. Christian Science har virksomhet i Sverige, Danmark og Finland. Tidligere har de også hatt organiserte forsamlinger i Norge.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Home Page of The First Church of Christ, Scientist – kirkens nettside
* kirkens norske nettside
Nils-Joel Englund

**Nils-Joel Englund** (født 7. april 1907, død 23. juni 1995) var svensk langrennsløper.

Han vant seks mesterskapsmedaljer, tre gull, en sølv og tre bronse, i VM og en bronse i OL i sin internasjonale karriere.

## VM-medaljer
* 1935 i Vysoké Tatry – gull (50&nbsp;km)
* 1933 i Innsbruck – gull (18&nbsp;km)
* 1933 i Innsbruck – gull (4 x 10&nbsp;km stafett)
* 1934 i Sollefteå – sølv (50&nbsp;km)
* 1934 i Sollefteå – bronse (50&nbsp;km)
* 1935 i Vysoké Tatry – bronse (4 x 10&nbsp;km stafett)

## OL-medaljer
* 1936 i Garmisch-Partenkirchen – bronse (50&nbsp;km)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Navigatørene

**Navigatørene** er den norske avdelingen av en internasjonal kristen tverrkirkelig bevegelse, med arbeid i over 120 land. Bevegelsen arbeider i studentmiljøer, menigheter og forsamlinger, blant nyutdannede og ungdom.

Navigatørene arbeider gjennom personlige samtaler, gruppearbeid, veiledning, lederopplæring, forkynnelse og seminarer. Bevegelsen ønsker å være for alle faser i livet, en «medvandrer» gjennom hele livet, en livsløpsbevegelse. I tenårene, studietiden, tiden rett etter studietiden, arbeidslivet, og familiefasen for dem som stifter familie.

## Visjon
Navigatørenes visjon er at stadig flere møter Jesus og kommer til tro på Ham ved at enkeltmennesker utrustes til å leve et tydelige disippelliv.

## Historie
*The Navigators* ble startet på 1930-tallet. Dawson Trotman, fra California, fikk et kall til å undervise i kristent disippelskap. Han begynte i skolen og på søndagsskoler. Etterhvert spredte arbeidet seg til sjøfolk i den amerikanske marinen.

## Kilder
* www.navigatorene.no/

## Eksterne lenker
* www.navigatorene.no/ –  hjemmeside
* www.navigators.org/us/ – hjemmeside, USA
Aleksandr Batjuk

**Aleksandr Mikhajlovitsj Batjuk** (russisk: Александр Михайлович Батюк; født 1960 i Tsjernigov i Sovjetunionen – nå Ukraina) er en ukrainsk tidligere langrennsløper fra det daværende Sovjetunionen. Han har tre stafettmedaljer fra internasjonale mesterskap.

Under VM 1982 i Holmenkollen gikk han andreetappen for Sovjetunionen på 4 x 10&nbsp;km stafett. Det endte med delt gull med Norge etter en dramatisk sluttspurt mellom ankermennene Aleksandr Zavjalov og Oddvar Brå. I det samme mesterskapet ble han nr. 5 på 15&nbsp;km og nr. 4 på 50&nbsp;km.

Under OL 1984 i Lake Placid tok han sølv med stafettlaget, og i VM 1987 i Oberstdorf ble igjen sølv.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Irwell

**Irwell** er en elv i Lancashire og Stor-Manchester i England. Den skiller Manchester og Salford fra hverandre, og renner ut i Mersey. Irwell var en sentral transportåre under den industrielle revolusjon. 

Elven har sitt utspring på heiene ved Cliviger. Den renner sørover gjennom Bacup, Rawtenstall, Ramsbotton og Bury. Nær Radcliffe renner Roch inn i Irwell, som så dreier vestover. Utenfor Farnworth kommer enda en bielv, Croal, og Irwell dreier igjen sørover og svinger seg gjennom Manchester. I byen renner også Irk og Medlock inn i Irwell. Fra Salford dreier elven igjen mot vest, og holder denne retningen inntil den møter Mersey sør for Irlam. Det siste stykket av elven ble lagt om noe mot slutten av det 19. århundre for å gjøre den til en del av Manchester skipskanal. 

Mot slutten av det 17. århundre hadde forretningsmannen Thomas Patten gjort Mersey farbar opp til sin hjemby Warrington. Han mente at det kunne ligge betydelig profitt i å gjøre det samme med Irwell opp til Manchester. I 1721 autoriserte Parlamentet dette gjennom *Mersey and Irwell Navigation Act*. Arbeidet var fullført i 1736 med åtte sluser på den omkring 32 km lange strekningen. Dermed kunne fartøy på opptil 50 tonn seile opp til Warrington. Elven ble dermed viktig for bomullsindustrien under den industrielle revolusjon. 

Da James Brindley anla Bridgewater-kanalen var kryssingen av Irwelldalen en av de vanskeligste utfordringene. Løsningen var å legge kanalen på en bro over elven, på verdens første kommersielle akvedukt. Broen har tre buer, er tolv meter høy, 200 meter lang og elleve meter bred. Den ble åpnet i 1761, og fikk kallenavnet «castle in the air». 

Utover i det 19. århundre ble det behov for stadig større transportfartøy, og Liverpool begynte å etablere seg som viktigste havn i området. Dermed ble Manchester skipskanal åpnet i 1894. Den kom for sent til å redde bomullsindustrien, men gjorde Manchester til landets tredje største havn, til tross for at byen ligger omkring 65 km fra kysten. 

Det ble under byggingen av skipskanalen klart at Brindleys bro måtte rives, ettersom den var for lav for skipene. Lokalmyndighetene i Eccles klarte å få bevart den, ved å betale for flyttingen til stedet hvor den nå står. Bridgewater-kanalen blir i stedet ført over dalen på Barton Swing Aqueduct, en form for svingbar bro med slusefunksjon. 

## Eksterne lenker
*
Lys over Land

**Lys over Land**, tidligere **Kristen Muslimmisjon**, er en  norsk misjonsorganisasjon, med hovedfokus på å nå muslimene med evangeliet. Lys over Land ble grunnlagt av misjonær Otto Torvik i 1940, da som Den Norske Muhammedanermisjon. De gir ut ettidsskrift som bærer samme navn som organisasjonen. Eivind Olav Flå er daglig leder i organisasjonen (per 2026).

## Virksomhet
Lys over Land har arbeid i Senegal, India, Indonesia og i Norge.

### Indonesia
Lys over Land samarbeider med organisasjonen Smyrna Fellowship (SMF) i Indonesia.

### Senegal
Lys over Land startet sin virksomhet i landet i 1982, og støtter nasjonale evangelister og misjonærer. De har bygget en kristen kirke i Nioro og driver med bistandsarbeid. De har bidratt i arbeidet med å oversette bibelen til språket *[[Saafi-Saafi]]*.

### India
Lys over Lands første misjonsfelt var i India og arbeidet i landet startet i 1948. De driver forebyggende helsearbeid ut fra en misjonsstasjon og en sykehusklinikk.

### Israel
Lys over Land hadde tidligere arbeid i Israel. De samarbeidet med palestina-araberen Yosef Odehs og sønnen Bulos. Fra sin base i Israel hadde de et stort kontaktnett inn i flere land i området. De utgav tidsskriftet *Misbah ul Haqq* (oversatt: *Sannhetens lys*). De hadde også et korrespondansekurs (brevkurs) og delte ut bibler.

## Referanser


## Kilder
* Kristen Muslimmisjon 

## Eksterne lenker
*