open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Claus Lundekvam

**Claus Lundekvam** (født 22. februar 1973 i Austevoll) er en norsk tidligere fotballspiller. Han tilbragte mesteparten av sin karriere i den engelske klubben . Lundekvam spilte 357 ligakamper og 290 kamper i Premier League for klubben, og er med det den nordmannen som har spilt flest kamper i Premier League for samme klubb. Bare John Arne Riise har flere kamper i Premier League.

## Fotballkarriere
Lundekvam spilte aldersbestemt fotball for sin lokale klubb Selbjørn IL i Austevoll, men ble tilknyttet  som juniorspiller. Han debuterte på Branns seniorlag i 1993 som midtbanespiller, men han fikk etterhvert fast plass i midtforsvaret. Fra høsten 1996, frem til han la opp i 2008, spilte han for den engelske klubben Southampton.

Lundekvam var en meget respektert spiller i England og ble med sin profesjonalitet og imøtekommenhet en levende legende i Southampton hvor han også var *Club Captain*. Lundekvam var kjennetegnet ved sine gode ferdigheter, sitt fine overblikk, sin pasningssikkerhet og sin evne til å sette i gang spillet fra midtstopperplass. Betegnende nok var hans kallenavn i England «Silky». Han hadde også kallenavnet «Dave».

Lundekvam debuterte på  i 1995, men det var først i 2002 at han ble fast på laget. Han spilte 40 A-landskamper, den siste i september 2005, og scoret to landslagsmål. Hans første landslagsmål kom mot  i en EM-kvalifiseringskamp i 2002. Dette var også Norges 1000. landslagsmål gjennom tidene. De siste årene var han også jevnlig landslagskaptein.

I mars 2008 kom meldingen om at Claus Lundekvam la opp. Han tok beslutningen da hans ankeloperasjon ble mer omfattende enn han hadde håpet på. Den 18. juli samme år fikk Lundekvam sin testimonialkamp hvor Southampton tapte 0–2. Lundekvam hadde da spilt totalt 413 kamper for klubben i en periode på nesten 12 år.

Etter at han la fotballskoene på hylla, jobbet han som fotballekspert i TV 2 frem til april 2015.

### Trenerkarriere
* Bønes Idrettslag 2013&ndash;2016

## Alkohol- og kokainmisbruk
Lundekvam begynte med kokain i Marbella i Spania sommeren 2007. Da Lundekvam sin karriere som fotballspiller avsluttet i 2008, eskalerte rusmiddelbruket hans.

Ifølge *Dagbladet*, tok han til slutt seks gram kokain og drakk en halvannen liter sprit hver dag. Lundekvam mistet lappen etter å ha fyllekjørt og å ha forlatt et ulykkested i 2009, og i mars 2010 ble han arrestert i sitt eget hjem for oppbevaring av kokain. Han gikk samme år ut til media og innrømmet sitt langvarig misbruk av alkohol og kokain, i tillegg til verbal mishandling av konen.

Han oppsøkte til slutt hjelp på en klinikk i England, og ble deretter hyret inn som ekspertkommentator i TV 2. I boken *Claus Lundekvam – En kamp til* (2015) beskriver han også at han var «sexavhengig» i tillegg til rusmiddelavhengig.

## Meritter
* FA-cupfinalist med Southampton i 2003.
* Årets spiller i Southampton i 2005/2006.

## Karriere som spiller
*(Sist oppdatert [[18. mars]] [[2008]])*

 Kun seriekamper.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Kind of Blue

***Kind of Blue*** er et jazzalbum av Miles Davis som ble utgitt .

Etter *[[Somethin' Else]]* var *Kind of Blue* det andre albumet der Miles Davis samarbeidet med Julian Cannonball Adderley. 

Opptakene ble gjort på to dager: 2. mars og 22. april 1959. Som vanlig ga Davis de andre bandmedlemmene beskjed svært kort tid før opptakene skulle finne sted. Selv hadde han bare noen få idéer, som besto av akkorder, skalaer og bruddstykker av melodier. Før hvert stykke ble innspilt ga Davis bare noen knappe instruksjoner til musikerne. Bortsett fra innspillingen av «Flamenco Sketches», der det måtte gjøres to opptak, var han tilfreds med resultatet allerede etter ett opptak.

Albumet blir sett på som ett av de viktigste innenfor jazzen. Låten «So What» regnes som en av tidenes mest kjente jazzlåter. I 2003 kom *Kind of Blue* på 12.-plass i musikkmagasinet *[[Rolling Stone]]*s liste over «Tidenes 500 beste album».

## Sporliste
#«So What» (Davis) – 9:25
#«Freddie Freeloader» (Davis) – 9:49
#«Blue in Green» (Davis) – 5:37
#«All Blues» (Davis) – 11:35
#«Flamenco Sketches» (Davis) – 9:25
#«Flamenco Sketches» (alternativ versjon) (Davis) – 9:32 (var ikke med på originalalbumet)

## Musikere

* Miles Davis – trompet, leder
* Cannonball Adderley – altsaksofon
* John Coltrane – tenorsaksofon
* Bill Evans – piano, covertekst
* Wynton Kelly – piano på «Freddie Freeloader»
* Paul Chambers – bass
* Jimmy Cobb – trommer

## Referanser


## Litteratur
*Ashley Kahn: *Kind of Blue: The Making of the Miles Davis Masterpiece*, forord av Jimmy Cobb, Da Capo Press, USA (), ISBN 0-306-81067-0

## Eksterne lenker
*
Osburga av Wessex

**Osburga** eller *Osburh* (født ca. 810, død ca. 855) var første hustru av Æthelwulf av Wessex og mor til Alfred den store. Alfreds biograf Asser beskrev henne som «en meget religiøs kvinne, edel vesen og edel av fødsel». Hun var datter av kongens hovmester Oslac.

## Liv og virke
Osburga er kjent kun fra Assers biografi Livet til kong Alfred. Hun er ikke navngitt som vitne til noen charter, heller ikke er hennes død omtalt i *[[Den angelsaksiske krønike]]*. Så langt som det er kjent var hun mot til alle barna til Æthelwulf; hans fem sønner, Æthelstan, Æhelbald, Æhelbert, Æhelred og Alfred, og dessuten en datter, Æthelswith, som ble gift med Burgred, konge av Mercia.

Hun er best kjent for Assers fortelling om en bok med angelsaksiske sanger som viste til Alfred og hans eldre brødre, og tilbød å gi bort boken til den som først kunne lære den utenat. Det var en utfordring som Alfred tok og vant. Selv om det er smigrende fortelling diktet opp av Asser for å vise hvor overlegen Alfred var sine brødre selv som barn, viser den interessen til kvinner av høy status på 800-tallet, at hun kunne lese, og kvinners rolle i undervisningen av barn.

Osburga var datter av Oslac, også kun kjent fra Assers biografi, kong Æthelwulfs *pincerna* (hovmester), en betydelig myndighetsposisjon ved det kongelige hoff og husholdning. Oslac er beskrevet som en etterkommer av kong Cerdic av Wessex' jydiske nevøer Stuf og Wihtgar som erobret Isle of Wight. I 855 reiste ektemannen Æthelwulf til Roma, og man må anta at Osburga da ikke levde lengre. På hjemveien giftet kongen seg med den tretten år gamle Judith, datter av den karolingske kong Karl den skallete. Han fikk ingen barn med henne. Ved farens død giftet sønnen, Æthelbald, seg med farens enke, sin stemor.

## Barn

## Referanser


## Litteratur
* Asser: ''Life of King Alfred''
* Lees, Clare A. & Gillian R. Overing, red. (2001): *Double Agents: Women and Clerical Culture in Anglo-Saxon England*. University of Pennsylvania Press, Philadelphia, ISBN 0-8122-3628-9.
* Keynes, Simon & Lapidge, Michael, red (1983): *Alfred the Great: Asser's Life of King Alfred and Other Contemporary Sources*, London: Penguin Classics.
* Stenton, Frank (1971): *Anglo-Saxon England*, Oxford, Oxford UP, 3. utg.

## Eksterne lenker
* «Osburg 2» hos *Prosopography of Anglo-Saxon England*
Qi (Shandong)

**Qi** (tradisjonell kinesisk: 齊; forenklet kinesisk: 齐; pinyin: *Qí*) var en relativt liten, men mektig stat i vår- og høstannalenes tid og de stridende rikers tid i tidlig kinesisk historie, i Zhou-epoken. Qis hovedstad var Linzi, som nå ligger nær den moderne storbyen Zibo i Shandong-provinsen. 

Qi-riket ble regjert av Jiang-familien i hundrevis av år, til de med vold ble feid til side og erstattet av Tian-familien i 384 f.Kr.. Qi-rikets evne til å nedkjempe sine egentlig mektigere fiender, som Chu-riket og Qin-riket, gjorde det til et rike å regne med. I 288 f.Kr. ble Minwang utropt til keiser over Østen, mens Qin-herskeren ble betraktet som hersker over Vesten. 

I 221 f.Kr. ble Qi-riket erobret av Qin, og denne erobringen innebar Kinas endelige samling i Qin-dynastiet. 

## Litteratur
* 
*
He Xiangu

**He Xiangu** (kinesisk: 何仙姑, pinyin: *Hé Xiāngū*, W.-G.: *Ho Hsien Ku*, også romanisert *He Xian Gu*) er en av taoismens «åtte udødelige». Disse mytiske åtte udødelige har i uminnelige tider være et viktig motiv i kinesisk folklore, drama og litteratur, så vel som i billedkunst som f.eks. silketrykk og som dekorasjoner på keramikk og porselen.

He Xiangu er en ren jomfru som flyter på skyene og bare spiser perlemor og månestråler. Hun bærer på en lotusblomst, symbol på barmhjertighet og et langt levnet, og hun reiser omkring med den opphøyede «føniks» *([[fenghuang]])* som er utgått av solen og innvarsler velstand og rikdom.

Hun kan også avbildes med et ruyisepter - det inngår da i stedet for lotusblomsten, som det kan minne om.

Hun kom ifølge legenden fra prefekturet Yong (i dag Linglin fylke i Hunan) og stammer fra Tang-dynastiets tid. En annen versjon hevder at hun stammet fra en rik og gavmild familie i Zengcheng fylke i Guangdong.

## Litteratur
* Werner Lind: *Das Lexikon der Kampfkünste. China, Japan, Okinawa, Korea, Vietnam, Thailand, Burma, Indonesien, Indien, Mongolei, Philippinen, Taiwan u. a.* Sonderausgabe. Sportverlag, Berlin 2001, ISBN 3-328-00898-5 (*Edition BSK*).
Lysing

**Lysing** (*Merluccius merluccius*) er en fisk i lysingfamilien. Den kalles også «svartkjeft» eller «kolkjeft».

## Beskrivelse
Lysingen blir normalt 80&nbsp;cm lang og 3&nbsp;kg, men kan bli opptil 140&nbsp;cm og 18&nbsp;kg.
Den er grå, gråblå eller gråsvart i fargen på ryggen, mens sidene og buken er sølvgrå. Har en nesten rett, lys sidelinje. Munnhulen og innsiden av gjellelokkene er helt svart.

Lysingen har to ryggfinner, en kort og en lang, og en lang gattfinne. Hodet er smalt med en underbitt kjeve. Lysingen har skjeggtråd, men eldre individer mangler denne.

## Adferd
Lysingen lever som oftest pelagisk i stim, men kan også leve langs bunnen. Finnes fra overflaten og ned mot 1000&nbsp;m. Mest vanlig fra 150 til 500&nbsp;m. Den spiser mest annen pelagisk fisk som sild, brisling og makrell, men tar også blekksprut og krepsdyr.

Hannfisken er kjønnsmoden fra 3-4&nbsp;års alderen, mens hunnfisken er kjønnsmoden først rundt 10&nbsp;år.
Den gyter på våren og sommeren. 

## Utbredelse
Lysingen er vanlig øst i Atlanterhavet fra Nord-Afrika og nordover til Island, vest i Atlanterhavet fra Labrador til Nord-Carolina. Den finnes også i Middelhavet.
Utbredt langs norskekysten nordover til Lofoten.

## Økonomisk betydning
Den er en god matfisk, med fast, hvitt kjøtt. Fiske etter den er relativt begrenset i Norge, men arten er kommersielt svært viktig lenger sør i Europa, der den også er svært ettertraktet.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 

* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8
## Eksterne lenker
*
Leo IV

**Leo IV** kan være:

* Pave Leo IV, romersk-katolsk pave (847–855)
* Keiser Leo IV Khazar, bysantinsk keiser (775–780)
Ruyisepter

**Ruyisepter** (kinesisk: 如意, pinyin: *Rúyì*; Wade–Giles: *Ju-i*) er en tradisjonell kinesisk fødselsdagsgave. De er helst utformet slik at de minner om en stilisert lotusblomst. Ruyi betyr på kinesisk *som du ønsker*, *måtte ditt ønske gå i oppfyllelse*. 

Et ruyisepter (eller lotussepter) er også kjennemerket til He Xiangu, én av taoismens «åtte udødelige». Ruyisepterets Yang-karakter (*kvinnelige prinsipp*) knyttes gjerne til at det skal ligne på  lingzhisoppen og på skyene. Den øverste (krumme) delen av septeret går ofte dekorativt igjen som en bord på kinesiske porselensgjenstander. 

Under Qing-dynastiet var det vanlig at keiseren overrakte ruyiseptere av jade til særlig fortjente generaler, adelige og ministre, som et tegn på keiserens særlige gunst.
Tobisfisker

* *[[Ammodytes]]*
* *[[Ammodytoides]]*
* *[[Bleekeria]]*
* *[[Embolichthys]]*
* *[[Gymnammodytes]]*
* *[[Hyperoplus]]*
* *[[Lepidammodytes]]*
* *[[Protammodytes]]*

**Tobisfisker** eller **silfamilien** (Ammodytidae) er en gruppe av små langstrakte piggfinnefisker. 

Disse fem artene finnes i Norge: uflekket storsil (*Hyperoplus immaculatus*), storsil (*H. lanceolatus*), glattsil (*Gymnammodytes semisquamatus*), havsil (*Ammodytes marinus*) og småsil (*A. tobianus*).

De benyttes i hovedsak til produksjon av fiskemel og fiskeolje. Indirekte spiller de stor rolle som føde for torsk, hvitting, hyse, sei, sild, makrell og ulike flyndrearter. Sil er også viktig for lunde og andre sjøfugler.

## Litteratur
* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8
* 

## Eksterne lenker
* 
* Småsil – tobis , generell informasjon
* Andersen, Elisabeth Kirkeng: «Tobis sliter på grunn av overfiske», *Forskning.no* 6. mai 2004
Hvitting

**Hvitting** (*Merlangius merlangus*) er en fisk i torskefamilien.

## Beskrivelse
Hvittingen kan bli inntil 70&nbsp;cm lang og 3&nbsp;kg, men vanligvis ikke lenger enn 50&nbsp;cm. Den er sølvgrå i fargen, mørkere på ryggen og lys på buken. Kun unge individer har en liten skjeggtråd. Munnen er overbitt.
Sidelinjen gjør en svak bue over brystfinnene, som har en svart flekk ved roten. De tre ryggfinnene og to gattfinnene har kun  bløtstråler. Den første ryggfinnen har 12 – 15 bløtstråler, den andre har 18 – 25, og den tredje har 19 – 22. Den første gattfinnen har 30 – 35 bløtstråler og den andre har 21 – 23.

## Utbredelse og habitat
Hvittingen har sin største utbredelse i nordøstlige deler av Atlanterhavet, fra Gibraltar og nordover til Island og Barentshavet. Finnes også i Svartehavet, Middelhavet og vestlige deler av Østersjøen. I Norge finnes hvittingen langs hele kysten, men mest vanlig sør for Stad.

Hvittingen opptrer fra 10 – 200&nbsp;m, ofte på mudder- og sandbunn.

## Adferd
Hvittingen er bentopelagisk, men tilbringer mest tid som bunnfisk.
Unge hvittinger finnes helt inne ved land, mens de voksne og store individene oppholder seg i litt større avstand til kysten og på større dyp. De kan vandre over store områder, men lite er kjent om vandringsmønstrene.
Hovedføden er krepsdyr og annen fisk som sild.
I gytetiden, fra januar til juli, samles hvittingene i store stimer. Både eggene og yngelen er pelagisk. Når yngelen blir omtrent 10&nbsp;mm søker den ofte beskyttelse mellom nesletrådene til brennmaneter. Når den blir 50 – 100&nbsp;mm lang søker den mot bunnen.

## Økonomisk betydning
Hvittingen er en svært god matfisk og det foregår et kommersielt fiske etter den med trål og snurrevad.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 

## Litteratur
* 
* 

* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8
Brosme

:*Må ikke forveksles med ferskvannsfisken [[brasme]].*
**Brosme** (*Brosme brosme*) er en fisk i brosmefamilien.

## Beskrivelse
Brosma er brun eller gulbrun på ryggen med lysere buk. Unge individer har brede gule tverrbånd. Finnene har en hvit kant ytterst. Den har litt overbitt og tydelig skjeggtråd. Brosma skilles lett fra andre arter ved en lang sammenhengende ryggfinne som er forbundet med den avrundede halefinnen og gattfinnen.
Vanlig størrelse er 70&nbsp;cm lang og 3&nbsp;kg. Kan bli opptil 130&nbsp;cm og 20&nbsp;kg.

## Adferd
Brosma liker seg best på hardbunn. Finnes fra 50-1000&nbsp;m, men mest vanlig fra 200-500&nbsp;m i dype fjorder og langs kontinentalskråningen. Den lever i små stimer eller enkeltvis. Spiser bunndyr som krepsdyr og flerbørstemarker. Blir kjønnsmoden i 6-10&nbsp;års alderen. De viktigste gyteområdene er mellom Skottland, Færøyene og Island, der gytingen foregår mellom april og august. En gjennomsnittlig brosmehunn kan legge to millioner egg. Yngelen lever pelagisk til de blir omtrent 5&nbsp;cm lange og slår seg ned nær bunnen.

## Utbredelse
Brosma er vanlig på begge sider av Atlanterhavet. I vest langs kysten av Amerika fra Cape Cod og nordover. I øst fra De britiske øyer og nordover til Barentshavet. I Norge er den vanlig langs hele kysten.

## Økonomisk betydning
Brosma er en god matfisk. I Norge foregår fangsten hovedsakelig som line- og garnfiske, men det tas også litt som bifangst i trål.

Fangsten av brosme ved kysten av Amerika har falt dramatisk fra 70-tallet til slutten av 90-tallet.

## Referanser

## Litteratur
* 
* 
* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8

## Eksterne lenker
*
Nøkkelverktøy

:*Ordet nøkkel har også [[Nøkkel (andre betydninger)|andre betydninger]]*

En **nøkkel** er et redskap for å stramme eller løsne skruer, bolter, muttere eller andre gjenstander. Størrelsen på nøkkelverktøyet oppgis vanligvis i millimeter eller tommer.  Hvis det er oppgitt i tommer så angir tallet enten størrelsen på kjeften i en brøk, eller en størrelse i Withworth-systemet. Skift- og fastnøkler selges hos jernvareforhandlere og i spesialbutikker.

## Vanlig nøkkelverktøy
Eksempler på de mest vanlige typene nøkler er:
* Fastnøkkel – ikke-justerbar kjeft
* Leddnøkkel
* Pipenøkkel – en sylinder med innvendig spor for festemiddelet
* Ringnøkkel – en ring holder rundt hele hodet på festemiddelet
* Sekskantnøkkel – for et festemiddel med forsenket sekskanthode
* Skiftenøkkel – justerbar kjeft
* Torxnøkkel – for festemidler med Torx-hode

## Spesialisert nøkkelverktøy
Eksempler på spesialiserte nøkler er
* Momentnøkkel – for å trekke til festemidler med et nøyaktig moment
* Åpen ringnøkkel – ringnøkkel med et lite spor gjennom
* Tennpluggnøkkel – en dyp pipe, gjerne med fastmontert håndtak

## Liste over nøkkelverktøy

Under følger en liste over ulike typer nøkkelverktøy:

*

## Kilder
* *Alt om bilen*, Det Beste A/S, 1974, ISBN 82-7010-036-6

## Eksterne lenker
*
Breiflabb

**Breiflabb** (*Lophius piscatorius*) er en rovfisk i breiflabbfamilien. Den kalles også «sjødjevel» og «havtaske».

## Beskrivelse
Breiflabben kan bli opptil 200&nbsp;cm lang og veie mer enn 98&nbsp;kg, men er vanligvis betydelig mindre. Hunnfisken blir mye større enn hannfisken (kjønnsdimorfisme). Verdensrekorden var på 99,4&nbsp;kg, tatt på garn av Kåre Haugland og John Arne Mostraum på Hjelmås i Hordaland i februar 2010, frem til 7. januar 2012 da Frank-Rune Kopperud fikk en på 115 kg i garnet i Høylandssundet i Kvinnherad. Det er fanget flere eksemplarer på over 70&nbsp;kg.

Breiflabben er som oftest brun, lysebrun eller grå i fargen med mørkere flekker eller områder. Buken er helt hvit. Kroppen er flattrykt med et veldig bredt hode som utgjør nesten halve lengden av fisken. Det kan se ut som om den bare består av hode og hale. Under haken har breiflabben en rekke hudfliker. Den fremste finnestrålen i første ryggfinne er omdannet til et «fiskeredskap» som den bruker for å lokke til seg andre fisker. Brystfinnene er runde og meget store. Breiflabben er en mester i kamuflasje og går omtrent i ett med bunnen.

## Atferd
Breiflabben blir ofte observert halvveis nedgravet i sand og er lett å overse på grunn av sin gode kamuflasje. Den er en typisk bunnfisk og lever fra fjæra og ned mot 2000&nbsp;m. Den trives best på bløtbunn, men det er ikke uvanlig å finne den på hardbunn.

Breiflabben ligger helt urørlig på bunnen og lokker til seg nysgjerrige byttedyr med «fiskeredskapen» sin. Når byttet er nære nok sluker den det. Andre fisker er den vanligste føden, men breiflabben kan også ta dykkende fugler.

Under gytingen på våren trekker breiflabben ned på store dyp. Når eggene er nyklekte henger de sammen i lange geleaktige bånd på opptil 10&nbsp;m som flyter opp mot overflaten. Yngelen lever pelagisk frem til den er omtrent 6&nbsp;cm, da søker den mot bunnen.

## Utbredelse
Breiflabb er vanlig øst i Atlanterhavet fra Vest-Afrika og nordover til Barentshavet, i Middelhavet og Svartehavet. Finnes også vest i Atlanteren langs kysten av Nord-Amerika. I Norge er den vanlig langs hele kysten.

## Økonomisk betydning
Breiflabb ble i tidligere tider regnet som en ufisk som man kastet på havet igjen. Nå blir den regnet som en meget god matfisk og det foregår et kommersielt fiske etter den. I Norge foregår dette som et direkte garnfiske på kysten av Møre og Romsdal,Sogn og Fjordane og Nordland

Insulin ble første gang isolert fra bukspyttkjertelen til breiflabb.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8

## Eksterne lenker
* 
*
Blåkveite

**Blåkveite** (*Reinhardtius hippoglossoides*) er en flat beinfisk i flyndrefamilien og tilhører gruppen kveiter. Hunnene kan bli opp mot 20&nbsp;kg tunge (men sjelden over 10&nbsp;kg i norske farvann), mens hannene veier betydelig mindre. Arten regnes som en god matfisk. Den trives på dypt vann som ikke overstiger 4°C, blant annet utenfor norskekysten. Arten står per januar 2013 ikke oppført på IUCNs rødliste.

## Beskrivelse
Blåkveita gjennomgår en tilsvarende metamorfose som kveite, som den ellers ligner svært mye på, men blindsiden er pigmentert og bare litt lysere enn dorsalsiden (øyesiden), noe som indikerer at arten har et mer pelagisk levesett enn kveita. Hunnene blir størst, opp mot 120&nbsp;cm i lengde. Hannene blir sjelden større enn 65&ndash;70&nbsp;cm.

Arten har et aktivt levesett med både vertikale og horisontale migrasjoner. Arten livnærer seg i hovedsak av annen fisk, blekksprut og krepsdyr. Predasjon på bestanden skjer blant annet fra klappmyss. Blåkveita utvikler seg sent og det er antatt at arten kan leve til den blir mer enn 30 år gammel.

Langs norskekysten, der mange spiste kveite på julaften («julekveite»), spøkte man med at hvis husbonden ikke var mann for å skaffe sin kone kveite til jul, skulle han ri på hustaket julen til ende, til skam for allverden.

## Utbredelse
Blåkveite har en sirkumpolar utbredelse på den nordlige halvkule. Det eksisterer bestander nord i Atlanterhavet og i det nordlige Stillehavet. Blåkveite i Nord-Atlanteren deles gjerne inn i tre ulike bestander (også kalt *forvaltningsenheter*). Den nordvestlige bestanden finnes utenfor kysten av Canada og Vest-Grønland. Den vestnordiske bestanden finnes langs kysten av Øst-Grønland og ved Island og Færøyene. Og den nordøstarktiske bestanden finnes i Barentshavet og det østlige Norskehavet. Det er signifikant genetisk variasjon mellom blåkveite fra de forskjellige regionene, men merkeforsøk viser at det er vandringer mellom bestandene. Arten gyter om vinteren.

Den nordøstarktiske bestanden gyter i den øvre delen av kontinentalsokkelskråningen, fra Vesterålen til Bjørnøya. Ungfisken vokser hovedsakelig opp i områdene rundt Svalbard, mens voksen fisk gjerne står på 600&ndash;1200 meters dyp langs Eggakanten.

## Forbud mot fangst
«I flere år har det vært forbud mot å fiske blåkveite fra Lofoten og sørover, på grunn av for mye dioksin i fisken» skrev NRK i 2012.

## Litteratur
* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Miljøstatus i Norge: Gytebestand hos blåkveite
* Forskrift om regulering av fisket etter blåkveite nord for 62°N i 2013
*
Flyndrefamilien

* Eopsettinae
* Hippoglossoidinae
* kveiter 
* Lyopsettinae
* Pleuronectinae

**Flyndrefamilien** (Pleuronectidae) er en gruppe flyndrefisker. De omtrent 60 artene i gruppen er høyrevendte (har øynene på høyre side av kroppen), men det forekommer individer som er venstrevendte. De er bunnfisker, enkelte arter helt ned til 2000&nbsp;m dyp.

## Systematikk
Inndelingen i denne artikkelen bygger på Nelson (2006). I Nelson (1994), som blant annet FishBase bruker som hovedreferanse, blir gruppene Paralichthodinae, Poecilopsettinae og Rhombosoleinae regnet som undergrupper av flyndrefamilien.

## Arter som finnes i Norge
* Smørflyndre, (*Glyptocephalus cynoglossus*)
* Gapeflyndre, (*Hippoglossoides platessoides*)
* Kveite, (*Hippoglossus hippoglossus*)
* Sandflyndre, (*Limanda limanda*)
* Lomre, (*Microstomus kitt*)
* Skrubbe, (*Platichthys flesus*)
* Rødspette, (*Pleuronectes platessa*)
* Blåkveite, (*Reinhardtius hippoglossoides*)

## Referanser


## Litteratur

* 
 
## Eksterne lenker
*
Per Egil Ahlsen

**Per Egil Ahlsen** (født 4. mars 1958 i Fredrikstad) er en norsk tidligere fotballspiller. Ahlsen begynte som midtbanespiller, men ble senere omskolert til midtstopper. Han spilte 54  for Norge, og var kjent for sine langskudd.

## Fotballkarriere
Ahlsen begynte sin karriere på seniornivå i Fredrikstad på midten av 70-tallet. Han debuterte i 1976, og ble juniornorgesmester samme sesongen. Han ble cupmester med FFK i 1984, mye takket være sitt fantastiske frisparkmål fra 35 meter &ndash; en scoring som ofte blir regnet som det flotteste målet som noen gang er scoret i norsk fotball. I 1987 gikk Ahlsen til Brann. Overgangssummen på 275 000 kroner var på tidspunktet rekordsum mellom to klubber i Norge. Han spilte seks sesonger for Brann, kun avbrutt av et kort låneopphold i tyske Fortuna Düsseldorf. I denne perioden ble han en svært populær og betydningsfull spiller på Brann-laget.

I september 1990 fikk Ahlsen, i en alder av 32 år, sjansen til å spille profesjonelt i utlandet da Fortuna Düsseldorf hentet ham til Bundesliga på lån fra Brann. Underveis i oppholdet fikk treneren som hentet ham til Fortuna, Aleksandar Ristic, sparken. Da ryggplagene Ahlsen tidligere hadde vært plaget av mens han spilte for Brann, blusset opp igjen, havnet han utenfor laget, og han mistet tilliten fra den nye treneren Josef Hickersberger. Da klubben i mars 1991 skulle ta avgjørelsen om Ahlsen ville bli tilbudt ettårskontrakt, valgte de heller å la ham gå før sesongen var omme. Ahlsen spilte åtte seriekamper fra start og fikk tre innhopp for Fortuna Düsseldorf. I starten av mai var Ahlsen tilbake igjen hos Brann.

Etter 1992-sesongen forlot han Brann til fordel for moderklubben Fredrikstad, der han i 1993 i tillegg til å være spiller delte treneransvaret med Frode Hansen. Etter 1993-sesongen ga han seg, før han på nyåret i 1994 gjeninntrådte som spiller for det som ble hans siste sesong som fotballspiller. Han ble kåret til Årets spiller i norsk fotball av *[[VG]]* både i 1984 og 1987, første gang som Fredrikstad-spiller, andre gang som Brann-spiller.

Ahlsen var i flere år på 2000-tallet hjelpetrener for FFK under Knut Torbjørn Eggen og Egil Olsen.

## Reality-TV
I 2010 var han med i NRK-serien *[[Mesternes Mester]]*.

## Karriere som spiller
(*Sist oppdatert [[11. januar]] [[2006]]*)

 Kun eliteseriekamper.

### Landskamper

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Piggvar

**Piggvar** (*Scophthalmus maximus*) er en flyndrefisk i varfamilien. Den har en tykk nesten rund kropp, med lengde opp til 1&nbsp;m og vekt på 25&nbsp;kg. Den er vanligvis venstrevridd og ligner på slettvar, men kjennes lett fra denne på at skinnet på den fargede siden (oppsiden) har spredte beinknuter, dessuten er kroppsformen bredere. Den fargede siden er gråspraglet, blindsiden vanligvis rent hvit bortsett fra noen mørke flekker ved hodet.

Piggvaren lever på sandbunn, helst på forholdsvis grunt vann. Den er mest aktiv om sommeren, om vinteren ligger den mye i ro. Den lever hovedsakelig av bunnlevende fisker, som sil (tobis) og kutlinger, og til en viss grad av flerbørstemarker og andre bunndyr.
Piggvaren er utbredt langs det meste av norskekysten nord til Nordland.

## Matfisk
Piggvaren har et ganske fast, helt hvitt kjøtt med delikat smak, og er høyt skattet som matfisk. Den er én av de best betalte fiskene fra norske farvann. De gamle romerne lovpriste piggvar som "havets fasan". Piggvaren fanges med garn og snurrevad, en del tas også av sportsdykkere. Oppdrettspiggvar selges til fiskegrossister som igjen leverer det meste til eksklusive restauranter.

## Oppdrett
På grunn av meget høy salgspris har piggvaren vært en attraktiv art for fiskeoppdrett. Den liker varmt vann og flere av oppdrettsforsøkene har vært knyttet til kraftverk med tilgang på varmt spillvann. Stolt Sea Farm Turbot Norway AS utnytter spillvarme fra Eramets smelteverk i Kvinesdal i Vest-Agder og har de siste årene vært landets eneste piggvaroppdrett. Årskapasiteten er 250 tonn piggvar.  Bløgget oppdrettspiggvar renses og pakkes av Ulland AS på øya Hidra i Flekkefjord. Stolt-Nielsen Ltd. har også flere piggvaroppdrett i Spania med en årskapasitet på over 5000 tonn. 

## Referanser




## Litteratur
* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8

## Eksterne lenker
* 
*
Hyperrommet

**Hyperrommet** er begrep som brukes i fysikk og science fiction som muliggjør reise mellom stjerner og galakser uten å overstige lyshastigheten.

Avstandene i verdensrommet er så store at stjernereiser og -kommunikasjon som er vanlig i science fiction vil være svært upraktisk for ikke å si umulig. En reise til nærmeste stjerne Proxima Centauri vil for eksempel ta 4,2 år ved en fart som tilsvarer lyshastigheten. Forfatterne har derfor vært nødt til å finne opp mer eller mindre vitenskapelig funderte mekanismer for å transportere heltene gjennom rommet. 

Det enkleste ville vært å la reisen gå raskere enn lyshastigheten, men det ser ut til være akseptert også blant science fiction-forfattere at denne ikke kan overstiges, så man er nødt til å finne en snarvei &ndash; gjennom *hyperrommet*.

Slike snarveier er teoretiske begreper innenfor fysikken og kan finnes innenfor emner som tid/rom, universets struktur og streng-teorier. Et godt eksempel på snarveier er ormehull som teoretisk sett kan finnes i sentrum av store sorte hull.

I mange sciencefictionverk blir ikke teknologien bak stjernereiser forklart nærmere, mens i andre er den en viktig del av handlingen. I Babylon 5 er kunnskapen om å bygge sprangpunkt til hyperromet en nøkkelteknologi som overføres fra eldre til yngre sivilisasjoner, og i Star Trek er *subspace* og *Warp-Speed* begreper som går igjen. I Douglas Adams’ bok Haikerens guide til galaksen foretas reiser gjennom tid og rom ved manipulering av sannsynligheter.
Skralle

Ei **skralle** eller **snelle** er en mekanisk innretting som gjør at to elementer kan bevege seg mot hverandre i bare én retning, i dag oftest brukt i håndtak for pipenøkler med frihjulskobling. Frihjulet gjør at brukerens fram-og-tilbakebevegelse bare fører til at pipenøkkelen dreier én vei. Dermed er det ikke nødvendig å frakoble pipenøkkelen  fra dreielegemet i tilbaketrekningsfasen. Skrallemekanismer brukes imidlertid også i manuelle vinsjer og i andre systemer der det er viktig at kraften som er brukt ikke går til spille ved at vaieren eller annet trekkes ut igjen.

Mekanisk fungerer en skrallemekanisme ved at det ene elementet har et tannhjul med haifinneformede tenner. Mot disse ligger en liten klo eller blokk som kan skli over den ytre buen av tennene, men vil låses mot den indre buen. Kloa kan holdes ned mot tannhjulet av en fjær eller tyngdekraften. Ved å heve kloa, kan mekanismen fristilles, slik at den kan løpe den andre veien. I innrettinger fra antikken var tannhjulet ikke et hjul, men en lang skinne av jern med tenner. Tilsvarende rette mekanismer brukes i buntebånd («strips»).
Lomre

**Lomre** (*Microstomus kitt*) er en fisk i flyndrefamilien. Den blir ca. 60&nbsp;cm lang med en vekt på omkring 1&nbsp;kg. Vanlig å finne på sandbunn langs hele norskekysten. Liten økonomisk betydning for Norge.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Rødspette

**Rødspette** (*Pleuronectes platessa*) er en fisk i flyndrefamilien. Den er lett gjenkjennelig på sin brune, glatte overside med de karakteristiske røde «spettene». Den blir normalt ca. 50&nbsp;cm lang og veier rundt 1&nbsp;kg, men individer på opptil 1&nbsp;m med vekt på hele 7&nbsp;kg er observert.
Den kan ligne på sandflyndre, som også har røde flekker, men skiller seg fra denne ved at skinnet er glatt og slimete, mens sandflyndras skinn har større skjell og tynt slimlag, og kjennes ru. På hodet har den 4–7 beinknuter på en rekke fra øyet bak til den fremre delen av sidelinja.
Rødspetta lever på sandbunn ned til ca. 250&nbsp;m dyp langs hele norskekysten. Den lever særlig av flerbørstemarker. 

## Fiske
Rødspetta er en svært god matfisk som i enkelte land, blant andre Danmark, er meget ettertraktet og viktig økonomisk. Det pågår et stort fiske etter arten i Nordsjøen. Langs norskekysten pågår det lite yrkesfiske etter rødspette, men en god del tas som bifangst, særlig i rekefiske, og av hobbyfiskere. Norgesrekordfisken ble fanget i Dalsfjorden, Bygstad (Sunnfjord). Fisken, som veide 5,2 kg og var 69 cm lang, er den største rødspetta som noen gang er tatt på sportfiskeredskap i Norge.

## Hybridisering
Rødspetta kan danne hybrider med skrubbe og sandflyndre.

## Bestand
Bestanden av rødspette har tatt seg opp igjen og regnes nå som meget god. I 2008 hadde Norge en totalkvote i Nordsjøen på 1105 tonn. I 2016 var den på 8920 tonn.

Rødspette er fredet i deler av landet deler av året (for eksempel Borgenfjorden første seks måneder).

## Referanser




## Litteratur
* Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8

## Eksterne lenker
*
Sandflyndre

**Sandflyndre** (*Limanda limanda*) er en fisk i flyndrefamilien. Kan bli over 40&nbsp;cm lang med en vekt på ca. 1,3&nbsp;kg. Den er en god matfisk, men har ingen økonomisk betydning for Norge. Den kan ligne på en liten rødspette og har som denne oransjerøde flekker på oversiden, men kjennes lett fra rødspetta på at skinnet har store, rue skjell mens rødspettas skinn er glatt og slimete. Sandflyndra er flat og prikkete. Sandflyndra kan også forandre litt på fargen sin hvis den flytter seg til en bunn med en annen type sand.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Skrubbe

**Skrubbe** (*Platichthys flesus*) er en fisk i flyndrefamilien. Den kan bli opptil ca. 50&nbsp;cm lang og veie ca. 2,5&nbsp;kg. Den ligner på rødspette da den i likhet med denne også kan være pigmentert med røde «spetter». Den er tydelig mindre flat i tverrsnitt enn rødspetta. 

Skrubbe er en god matfisk, men ikke meget benyttet i Norge. Skrubba er kjent for å tolerere vannmasser med lav saltholdighet og trives godt i brakkvann, noen steder har den også dannet bestander i rent ferskvann, mest i elver. Den er en relativt grundtlevende art gjennom hele året. Ifølge rekordlisten til Ndf for fisk tatt under fridykking er den største 3,6 kg, mens den største som er tatt under sportsfiske er på 2,9 kg.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Smørflyndre

**Smørflyndre** (*Glyptocephalus cynoglossus*), også kalt **mareflyndre**, er en fisk i flyndrefamilien. Lengde opptil 60&nbsp;cm med vekt på ca. 2,5&nbsp;kg. Vanlig langs hele norskekysten, hvor den lever på sandbunn fra 40&ndash;1500&nbsp;m dyp. God matfisk.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Gapeflyndre

**Gapeflyndre** (*Hippoglossoides platessoides*) er en fisk i flyndrefamilien. Den har en forholdsvis smal kroppsform, og kan bli ca. 50−52&nbsp;cm lang. Arten er utbredt langs hele norskekysten, men har liten økonomisk betydning. 

Under et tokt i regi av Havforskningsinstituttet i februar 2012 ble det under tråling fanget ei gapeflyndre som målte 51&nbsp;cm. Det kan være norsk rekord. 

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Riksvei 12

**Riksvei 12** (**Rv12**) gikk mellom Toraneset og krysset med E6 og E12 i Rana kommune.

Veien var til 2019 en forlengelse av europavei 12 som går østover fra samme sted. Riksvei 12 var da den eneste riksvei som var både europavei og ikke europavei. I 2019 ble E12 forlenget fra E6 til Toraneset.

Før 1. januar 2010 gikk fylkesvei 12 mellom E12 og Utskarpen, som fra 2019 er fylkesvei 810.

Fra 1965 til 1992 var dagens riksvei 9 Kristiansand–Haukeligrend skiltet riksvei 12.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

* Endepunkt Toraneset kai

* Mo i Rana godsterminal
*  Koksverksgata bru (Nordlandsbanen, 11 m)
*  Vikaåsen fra Mellomvika mot  

*   Nesnaveien fra Sagbakken mot  Utskarpen

## Referanser
 

## Kilder
* Vegvesenets vegkart
Pan Geng

**Pan Geng** (død 1374 f.Kr.) var etter alt å dømme den hersker som på begynnelsen av 1300-tallet f.Kr. flyttet det kinesiske Shang-dynastiets hovedstad til byen Yin. I dag er stedet kjent som *Yiaxi* («Yia-ruinene») rett ved storbyen Anyang i Henan-provinsen. Dermed begynte det som av og til kalles Yin-dynastiet, som er Shang-periodens annen halvdel og dets gullalder.  

Det er sannsynlig at bruken av orakelben i Shang-dynastiet begynte, eller slo igjennom, på kong Pan Gengs tid.

Kong Pan Geng ble etterfulgt av sin lillebror Xiao Xin.

## Referanser
Hoffjøde

En **hoffjøde** eller **hoffaktor** (fra tysk *Hofjude(n), Hoffaktor*)  betegnet historisk en jødisk handelsmann som tok seg av finansielle anliggender for kristne fyrstehus i Europa, særlig i Tyskland.

Hoffjøder fantes fra 1500-tallet frem til 1700-tallet. De hjalp sine potentater med å skaffe penger og andre verdier, og ved anskaffelse av luksusvarer. Ikke alle «hoffjøder» var jøder, men de utgjorde det store flertallet. Grunnene for at disse oppgavene ble overlatt til jøder lå dels i deres erfaring og dyktighet i finanssaker (kristne drev ikke med pengeutlån mot renter, fordi det ble ansett som uetisk og skittent), og dermed deres ofte store nettverk, dels i den høye risiko og til en viss grad sosiale stigmatisering som fulgte med arbeidet, og som få kristne handelsmenn var villige til å utsette seg for. Hoffjødene kunne ha stor politisk innflytelse ved hoffene, men var på den andre siden avhengig av fyrstens luner.

En av de mest kjente hoffjøder er Joseph Süß Oppenheimer (1698-1738), virksom ved hoffet til den württembergske hertug Karl Alexander. Her arbeidet senere med stor suksess Madame Kaulla (1739–1809) under kong Wilhelm I av Württemberg. I Hannover virket Leffmann Behrens i tjenesten til de tre welferhertuger Johann Friedrich, Ernst August og Georg Ludwig. En annen er Veitel Heine Ephraim (1703–1775), formann for den jødiske menigheten i Berlin, kongelig prøyssisk hoffjøde og eier av flere gull- og sølvsmedvirksomheter. Den tysk-jødiske bankieren Amschel Mayer Rothschild (1773–1855) ble utnevnt til hoffjøde av Vilhelm I i 1801. Esther Liebmann var hoffjøde og myntmester hos Fredrik I av Preussen mellom 1702 og 1713.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om hoffjøder (på tysk)
* Om hoffjøder (på tysk)
Sven O. Høiby

**Sven Olaf Bjarte Høiby** (1936–2007) var en norsk journalist og far til Mette-Marit Tjessem Høiby, som giftet seg med kronprins Haakon i 2001 og ble Norges kronprinsesse. 

## Familie og relasjon til kongefamilien
Familienavnet stammer fra husmannsplassen Høibyplass i Malvik, som familien ryddet i 1840-årene. Familien kalte seg opprinnelig Høibyplass.

Høiby var far til Mette-Marit Tjessem Høiby (senere kronprinsesse Mette-Marit), morfar til Marius Borg Høiby, prinsesse Ingrid Alexandra og prins Sverre Magnus og svigerfar til kronprins Haakon. Han hadde også tre andre barn fra sitt første ekteskap og flere barnebarn. Han ble i 1984 skilt fra sin første kone, moren til kronprinsessen, men inngikk et firemåneders ekteskap med den da 34 år gamle Renathe Barsgård i 2005. Kjendisbladet *[[Se og Hør]]* betalte for bryllupet.

## Liv og virke
Før forholdet mellom kronprinsen og Høibys datter ble kjent, var Høiby ikke særlig kjent i offentligheten, utover i hjembyen Kristiansand. Han er opplyst å ha arbeidet som journalist i lokalpressen i Kristiansandområdet i 1960-årene og siden som reklamemann i hjembyen. 

### Kjendisstatus
Da Høibys datter, Mette-Marit, ble en del av kongefamilien, ble det stor interesse for hennes familiebakgrunn. Høiby inngikk et årelangt samarbeid med ukebladet *[[Se og Hør]]* der han solgte historier om datteren, barnebarnet Marius Borg Høiby og andre familiemedlemmer.. Han deltok på underholdningsturnéer i inn- og utland, arrangert av sladrepressen sammen med andre artister og kjendiser. Blant de andre kjendisene var Knut T. «Sputnik» Storbukås, som var forlover for Høiby da han giftet seg i 2005, og Laila Preikschas Nygjerdet, mest kjent som «Cowboy-Laila».

### Kunstprosjekt
I 2005 var Høiby med i et kunstprosjekt for å fremme menneskerettigheter for homofile og lesbiske i Øst-Europa. Prosjektet fikk form av fotoutstillingen «Se min kjole» som besto av fotografier av alle deltakerne i kjole. Fotograf var Christian Berset, og Vegard Storm Pedersen var medansvarlig for prosjektet. Flere av bildene ble gjengitt i *[[Dagbladet Magasinet]]* 18. juni 2005 med fotografiet av Høiby og «Sputnik» i kjole på forsiden. Redaktør for kulturnettstedet *[[Kulturkompasset]]*, Henning Høholt, uttalte i et radiointervju at prosjektet var en hån mot homofile, mens Hege Duckert i *[[Dagbladet]]* mente at «det er en provoserende kraft i bildene».

### De siste årene
I 2006 arbeidet Høiby som bingovert for lokalradioen Radio Søgne.. I august samme år ble det kjent at Høiby hadde lungekreft. Han døde den 21. mars 2007, 70 år gammel. Han ble bisatt i Oddernes kirke i Kristiansand 26. mars 2007.

## Som produsent og forfatter
* «Å i sava» med Gunder Tellefsen, nummer to i serien «Sprelske Sørlandsstubber» (utgitt på kassett).
**[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2015011608068 Å i sava !!! : muntre Sørlandshistorier «fra Kjutta te Heidens støkke»]* (1975)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  VGs omtale av Høiby ved hans bortgang
*  Se og Hørs omtale av Høiby ved hans bortgang
*  NRKs radiodokumentar «Sven O. den ukuelige»
Tyrrenhavet

**Tyrrenhavet**, eller **Det tyrrenske hav** (italiensk: *Mar Tirreno*), er en del av Middelhavet vest for det italienske fastlandet.

Det er avgrenset av Korsika og Sardinia (vest), Toscana, Lazio, Campania og Calabria (øst) Sicilia (sør). I sør trekkes grensa mot Middelhavet mellom vestspissen av Sicilia og sørspissen av Sardinia.

På sitt dypeste er Det tyrrenske hav 3&nbsp;719 m.

På grunn av beliggenheten nær den afrikansk-europeiske forkastningen er Tyrrenhavet rikt på undersjøiske fjellkjeder og vulkaner. De åtte øyene tilhørende øygruppa De eoliske øyer ligger sør i havet nord for kysten av Sicilia. Hovedsakelig preges havområdet av følgende vinder: Mistral fra Rhônedalen, libeccio fra sørvest, scirocco og ostro fra sør.

Tyrrenhavet er forbundet med resten av Middelhavet gjennom fem kanaler:
* Messinastredet mellom Sicilia og Calabria på det italienske fastlandet, ca. 3 km bredt.
* Korsikakanalen mellom Toscana og Korsika, ca. 80 km bredt, mot Liguriahavet.
* Bonifaciostredet mellom Korsika og Sardinia, ca. 11 km bredt.
* Sardiniakanalen mellom Sardinia og Tunisia, ca. 200 km bredt.
* Siciliakanalen mellom Sicilia og Tunisia, ca. 160 km bredt.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jack in the Box (band)

**Jack in the Box** var en norsk heavymetalgruppe som spilte grunge. Gruppa ble dannet i 1991 av brødrene Rune Lamøy og Frode Lamøy, som etter hvert rekrutterte bassisten Per Kirknes og vokalisten Lars Erik Stang Sætheren. Gruppa ble oppdaget av gitaristen i TNT, Ronnie Le Tekrø, og ga i 1993 ut deres første EP (*[[Rockjumping]]*). 

To år senere ga gruppa ut albumet *[[Stigma (album)|Stigma]]*, hvor Kirknes var da byttet ut med Victor Borge. Jack in the Box fikk produsert en lavbudsjettsvideo til sangen «French Fries For Breakfast».

Gruppa ble oppløst i 1997, men Lamøy-brødrene og Borge dannet etterhvert gruppa Autopulver, sammen med Dag Anders Rougseth. Kirknes ble i 2001 med i gruppa Cacadou.

## Medlemmer
*Rune Lamøy, gitarist (1990–1997)
*Frode Lamøy, trommeslager (1990–1997)
*Per Kirknes, bassist (1991–1993)
*Eric Si (Lars Eikind), vokalist (1991–1997)
*Victor Borge, bassist (1993–1997)

## Diskografi
* Rockjumping, *Stageway Records*, 1993
* Stigma, *Panser Records*, 1995

## Eksterne lenker
* 
*  https://web.archive.org/web/20071004214505/http://www.ballade.no/nmi.nsf/doc/art2006051610203895683680
Hurtigmat

**Hurtigmat**, **gatekjøkkenmat** eller **fast food** er enkle småretter som serveres normalt fra en hurtigmatrestaurant, gatekjøkken, butikk eller kiosk. Hurtigmat har vært sett på som billig mat med noe tvilsom kvalitet, men er i endring etter hvert som nye serveringskonsept innføres.

## Nasjonale variasjoner

I Norge har pølse i brød lang tradisjon som hurtigmat. I dag finnes et videre utvalg av serveringstilbud, med forskjellige pølser og hamburgervarianter, sandwicher, kebab, pitabrød, kylling, pommes frites, taco, pizza, løvstek, biffsnadder og gryteretter. Det spises mest hurtigmat pr. innbygger i Finnmark, og hver finnmarking spiser i snitt 1,3 kg pølse i året.

I andre land varierer mattilbudet etter de lokale skikkene, i Japan er sushi og fiskeretter utbredt, mens i England er fish and chips svært vanlig.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Bo Hamburger

**Bo Hamburger** (født 1970) er en dansk sykkelrytter. Hans største meritter er en etappeseier i Tour de France, seier i La Flèche Wallonne og VM-sølv.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pommes frites

**Pommes frites** er poteter som er skåret i staver og fritert. Pommes frites serveres ofte i hurtigmatrestauranter, men også på finere spisesteder. Retten stammer opprinnelig fra Belgia.

Betegnelsen *pommes frites* kommer fra fransk *pommes de terre frites*, som betyr «stekte poteter», og uttales omtrent *påmm fritt*. I USA kalles denne potetretten *french fries*, i Storbritannia oftest *chips* eller *french fries (potatoes)*. Det «franske» elementet i de engelske navnene kommer fra første verdenskrig, da britiske og amerikanske soldater oppdaget retten mens de var stasjonert i Belgia, og det offisielle språket i den belgiske hæren var fransk.

Det finnes utallige versjoner av pommes frites: riflede, *pommes strips* både tykke og tynne, pommes bistro, potetbåter, med og uten skall. Potetskiver med skall, som er ferdig fritert. Frityrstekte poteter med andre former (skiver, båter, kuler) kalles ikke pommes frites, men har gjerne egne navn som *pommes noisettes* (friterte poteter som er formet rundt).

Pommes frites inneholder mettede fettsyrer. Tilberedelsesmåten som fører til høyest fettinnhold er gjennomsteking i frityr, og her kan det være opp mot 20 gram fett per 100 gram. Varianter som tilberedes i stekeovn har et langt lavere fettinnhold, og kan ha under fem gram fett pr. hundre gram.

## Referanser



## Eksterne lenker
*
Di Xin

**Di Xin** (kinesisk: 帝辛, pinyin: *Dì X&#299;n*, død 1122 f.Kr.) var Shang-dynastiets siste konge. Han ble opprinnelig gitt navnet Zhòu, og dermed kalles han også gjerne **Zhòu X&#299;n** eller **Zhòu Wáng**. Han kunne også tiltales med "dynastinavnet" *Sh&#257;ng* foran ethvert av hans øvrige navn, altså f.eks. som **Sh&#257;ng Zhòu**. 

I Den store historikers nedtegnelser forteller den gamle historiker Sima Qian at Di Xin tidlig i livet la for dagen egenskaper som lagt overskred den alminnelige mann. Han var rask i hodet, men også rask til å flamme opp i sinne. Han var lillebror til Wei Zi og Wei Zhong (begge barn ved farens konkubine), og far til Wu Geng og Lu Fu. Hans far, Di Yi, hadde to brødre: Ji Zi og Bi Gan. 

Di Xin utøkte Shang-territoriet i kamp mot stammefolkene som bodde rundt det, blant annet Yi Ren-stammen, også kjent som *de østlige yi* (dongyi).

Senere i livet ble han svært drikkfeldig, veltet seg i kvinner og umoralsk levnet, og forsømte å styre sitt rike på skikkelig vis.  Broren Wei Zi forsøkte å tale ham til rette, men ble avfeid. Verre gikk det med onkelen Bigan som også forsøkte å få Di Xin til å endre sitt liv. Di Xin beordret at hans hjerte ble skåret ut av ham så han kunne se hvordan en vismanns hjerte så ut. Da hans andre onkel Ji Zi hørte det, protesterte han overfor sin kongelige nevø. Han reddet livet ved å late som om han var gal, og ble bare kastet i fengsel. 

Da Zhou-folket seiret over Shang i krigen, satte kong Di Xin fyr på sitt palass og begikk selvmord.

## Litteratur
* *Zhou*, i: Helmut Freydank et al. (Hrsg.): *Lexikon Alter Orient*, VMA-Verlag, Wiesbaden 1997, ISBN 3-928127-40-3, S. 486.
Sandwich

:*For den britiske byen ved samme navn, se [[Sandwich (Kent)]]*

En **sandwich** er en matrett bestående av to avlange, påsmurte brødskiver med pålegg mellom, for eksempel skiver av kjøtt, ost, grønnsaker og lignende. En variant er club sandwich, som er en sandwich med to lag pålegg mellom tre brødskiver.

## Opprinnelse
Betegnelsen *sandwich* sies å være oppkalt etter John Montagu, den fjerde jarlen av Sandwich, britisk statsmann og lidenskapelig kortspiller. Ifølge en anekdote fra 1762 fant han ikke tid til å spise under et timelangt cribbage-spill, og ba derfor  tjenestepiken å legge maten mellom to brødskiver. Hans medspiller krevde også «brød som Sandwich». I 1765 avviser Montagus biograf denne fremstillingen, og skriver isteden at jarlen trolig oppfant sandwichen for ikke å måtte avbryte arbeidet ved skrivebordet. En opprinnelig sandwich bestod av en enkel skive salt oksekjøtt lagt mellom to skiver toast.

## Se også
* Egg-, bacon- og ostesandwich (BEC)
* Gatsby
* Jambon-beurre
* Smørbrød

## Eksterne lenker
*
Nordterritoriet

**Nordterritoriet** (engelsk: *Northern Territory*) er et føderalt territorium i Australia. Innbyggertallet er 207&nbsp;700. Hovedstaden er Darwin.

Nordterritoriet var del av kolonien New South Wales fra 1825 til 1863, og del av Sør-Australia fra 1863 til 1911. 1. januar 1911, ti år etter føderasjonen av Australia, ble Nordterritoriet utskilt fra Sør-Australia og overført til føderal kontroll. I 1978 fikk territoriet egen selvstyremyndighet, med en lovgivende forsamling styrt av en førsteminister.

## Referanser