open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jakt (båt)

**Jakt** er en bred, liten og hurtigseilende plattgattet frakteskute med én mast, trolig av nederlandsk opprinnelse. Jaktene hadde klyverbom og gaffelrigg med gaffelstorseil, toppseil og to eller tre forseil (fokk eller klyver og eventuelt jager). Den hadde også som oftest en såkalt *[[breifokk]]*, et råseil med råa om lag ved gaffelkloa.

## Etymologi
Betegnelsen *jakt* har sin opprinnelse i det hollandske uttrykket *jacht* eller *jachtschip*, som henviser til en hurtig seiler. Ordet er også opprinnelsen til det engelske uttrykket *[[yacht]]*, selv om denne betegnelsen beskriver en helt annen fartøytype &ndash; et større lystfartøy.

## Om fartøyet

Jakten ble først og fremst bygget som en frakteskute for fjorder og nære kyststrøk, men større, nybygde jakter kunne også settes i fart over Atlanterhavet.

Båttypen ble bygget på grunnlag av de forskjellige båtbyggernes erfaringer og forestillinger om hvilke konstruksjonsdetaljer som gav de mest tjenlige egenskapene.

#### Jaktegaleas
I nyere tid er ble større jakter, og forlengede jakter, ofte rigget med to master som galeaser, dvs aktermasta, mesanen, er lavere enn stormasta. En av grunnene til dette var at en da kunne greie seg med mindre mannskap for å håndtere riggen. Båtene ble likevel kalt jakter, eller også "Jaktegaleas".

## Hardangerjakt

*Hardangerjakt* er en én-mastret kravellbygget seilskute med akterspeil, gaffelrigg og bomseil som var en populær fartøytype på slutten av 1800-tallet.

I hovedsak ble jakten brukt som fraktefartøy i kystfart spesielt for å frakte salt fisk fra Nord-Norge til Vestlandet. Det finnes en rekke Hardangerjakter i dag som er restaurert og som brukes i turistnæringen.

«Anna af Sand» er Europas eldste flytende skip, sjøsatt i 1848, er bevart som et typisk eksempel på en hardangerjakt. Skuta eies av Stavanger maritime museum.

## Jakt og jekt
Jakt og jekt er to nære båttyper i størrelse, men som skilles både ved skrogform, konstruksjon og rigging. Betegnelsene er så like at de ofte feilaktig blir brukt om hverandre. Enkelte steder har betydningen jekt festet seg slik at den – fortsatt feilaktig – brukes om begge båttyper, som for eksempel i Ryfylke.

Jektene var ofte mindre, åpne eller halvdekkede båter, jaktene større med fast dekk. Jaktene var kravellbygde, mens jektene først var klinkbygde på nordisk manér.

Under seil er den mest iøynefallende forskjellen jektas råseil og høyreist forstevn mot jaktas gaffelrigg med baugspryd.

Når de større Hardangerjaktene dro med ved og frukt fra Hardanger til byene ved kysten, hadde de ofte en mindre jekt for salg med i lasten. I Rogaland fikk disse båtene kallenavnet Hardangergeit eller bare geit.

## Se også
* Jekt
* Mjøsjakt

## Litteratur

*Delius, Klasing + Co (1985): *Sjøfartsleksikon- en maritim håndbok* ISBN 82-512-0150-0

## Eksterne lenker
* 
* Fotografier fra galleri Nor med jakter som motiv
Pollenbladbiller

* Aulacoscelidinae
* Pollenbladbiller, Orsodacninae

**Pollenbladbiller** (Orsodacnidae) er en artsfattig familie av biller som inntil nylig ble regnet til den store familien bladbiller (Chrysomelidae). De ligner på familien trebladbiller (Megalopodidae), men kan skilles fra disse på at oversiden er helt snau, og at bakbeina ikke er påfallende store. Èn art, *Orsodacne cerasi*, finnes i Norge.

## Utseende
Middelsstore (4 – 10&nbsp;mm), avlange biller, ofte rød- eller gulaktige, somme tider metalliske. Oversiden er snau, glinsende og ganske kraftig punktert. **Hodet** er fremoverstrakt og tydelig innsnevret bak (med "hals"). Antennene er omtrent så lange som hodet og brystskjoldet til sammen, mer eller mindre perlekjedeformede, og består av 11 ledd. **Brystskjoldet** (pronotum) er omtrent så langt som bredt, med avrundede sider. **Dekkvingene** er mye bredere enn brystskjoldet, med tydelige "skuldre", parallellsidige, sterkt og jevnt punktert. **Beina** er middels lange og slanke, føttene er fem-leddete, men det fjerde leddet er svært lite (pseudotetramere føtter). Bakbeina er ikke påfallende store og grove. Den norske arten, *Orsodacne cerasi*, er ganske variabel i fargen. Fargen på dekkvingene kan variere mellom halmgul og svart, også brystskjold og bein varierer en god del i farge.

## Levevis
Slekten *Aulacoscelis* er knyttet til konglepalmer (Cycadales) der de spiser pollen. *Orsodacne cerasi*, som er den eneste arten i Norge, kan finnes på blomstene av en rekke forskjellige planter med åpne blomster, særlig i rosefamilien og skjermplantefamilien.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden)Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien trebukker og bladbiller, Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien **pollenbladbiller, Orsodacnidae** Thomson, 1859
****** Underfamilien Aulacoscelidinae  – 19 arter, ikke i Europa
******* Slekten *[[Aulacoscelis]]* Duponchel & Chevrolat, 1842
******* Slekten *[[Janbechynea]]* Monrós, 1953
****** Underfamilien pollenbladbiller, Orsodacninae Thomson, 1859  – fire arter, den palearktiske sone
******* Slekten *[[Orsodacne]]* Latreille, 1802
******** *Orsodacne cerasi* (Linnaeus, 1758)

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*Orsodacne cerasi*: http://www.zin.ru/Animalia/Coleoptera/images/orscerkm.jpg
Eugen d’Albert

**Eugène Francis Charles d'Albert**, kort *Eugen d'Albert* (født 10. april 1864 i Glasgow, død 3. mars 1932 i Riga) var en tysk komponist og pianist.

Eugène d’Albert var sønn av ballettkomponisten Charles d'Albert (1809&ndash;1886), som var født i Tyskland, men var av fransk herkomst, og en engelsk mor. Han nedstammet fra de italienske komponistene Giuseppe Matteo Alberti (1685&ndash;1751) og Domenico Alberti (ca. 1710&ndash;1740). Sin første musikkundervisning fikk han av faren, og ti år gammel kom han til New Music School i London, hvor han var elev av Ernst Pauer.

I 1881 ble d’Albert kjent med Franz Liszt, og studerte under ham i Weimar. Senere fulgte en rekke konsertreiser. Eugen d'Albert er særlig kjent som tolker av Bach og Beethoven. Hans delvis ganske vilkårlige spill var forankret i 1800-tallets virtuose tradisjon, og oppfattes i dag som heller antikvert. Samtidig begynte Eugen d'Albert å skrive sine egne verk, bl.a. en klaversuite i d-moll, en klaverkonsert, en symfoni i d-dur og en strykekvartett.

I 1893 skrev d’Albert korverket *Der Mensch und das Leben*, etter forfatteren Otto Ludwig, og samme år ble hans første opera, etter Friedrich Hebbel, uroppført. Etterhvert fulgte operaene *Gismonda* (1895) og *Gernot* (1897). De var alle påvirket av Wagner. I enakteren *Die Abreise* viste d'Albert imidlertid et eget musikalsk språk, men sitt gjennombrudd som operakomponist fikk han først med *Tiefland* i 1903. Med dette verket skapte d'Albert en tysk variant av den italienske verismostilen, som også preget hans senere arbeid.

Eugen d'Albert skrev til sammen 21 operaer. Blant hans senere arbeider kan nevnes *Die toten Augen* (1916) og *Der Golem* (1926).

D'Albert var gift seks ganger, bl.a. med sangerinnen Hermine Fink og pianisten og komponisten Teresa Carreño, som han fra 1891 til 1895 bodde sammen med i «Villa Teresa» i Coswig ved Dresden. I forbindelse med skilsmissen fra sin sjette kone reiste d'Albert av juridiske grunner til Riga, hvor han døde i 1932. Han er begravet i Morcote i Sveits.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Den palearktiske sone

**Den palearktiske sone** (også kalt **den palearktiske regionen**, **palearktisk faunaregion** og **Palearktis**) er en økosone som omfatter Europa, nordlige Afrika, nordlige og sentrale deler av Den arabiske halvøy og Asia nord for Himalaya.

Den holdes sammen ved en del karakteristiske dyregrupper, men har også store likhetstrekk med Nearktis, som omfatter Nord-Amerika. Disse to blir derfor ofte slått sammen til regionen Holarktis. Den palearktiske region grenser mot den afrotropiske region (Afrika sør for Sahara) og den indomalayiske sone (Sørøst-Asia).

## Se også
* Økoregioner i Global 200

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Brasiliansk vasspest

**Brasiliansk vasspest** *Egeria densa* er en staude i gruppen *[[Egeria (planter)|Egeria]]*. Det norske navnet er likke normert av Artsdatabanken. Den vokser i ferskvann, og blir gjerne kun kalt **vasspest** innen akvaristikk. Den danner tette ensartede stender som hemmer vannbevegelse, fanger sedimenter og forårsaker svingninger i vannkvaliteten. Den har også påvirket statusen til enkelte truede arter. Den har blitt introdusert over hele verden gjennom akvariehandelen, og kan også være en plage i sitt naturlige utbredelsesområde.

Kjemisk begrensning har vært mest effektivt for å kontrollere spredning av vasspest. Mekanisk fjerning er ikke anbefalt fordi fragmenter av planten som blir etterlatt fort danner en ny koloni litt lenger ned i strømmen. Gresskarpe har vært satt inn for biologisk bekjempelse av vasspest, men man må da ta hensyn til at karpen kan ha sine egne negative effekter på miljøet.

Bladene og stammen på vasspest er vanligvis lysegrønn. Avstanden mellom bladene er kort. Bladene er 1-3 cm lange og opp til 5 mm brede. Stammen vokser til planten når vannfaten hvor den danner tykke tepper. Blomstene er 18-25 mm store, hvite, og med tre kronblader. Røttene er hvite eller bleke, og slanke. De forgrener seg ikke.

Vasspest har blitt introdusert over hele verden gjennom akvariehandelen. Fram til 1996 ble den ofte solgt i akvariebutikker i USA under navnet **anacharis**. Den kom først på markedet i USA i 1915, og ble anbefalt som en god oksygenprodusent.

Blant de høyerestående akvatiske plantene, har vasspest vært den foretrukne arten for flere forskjellige studier i plantefysiologi. En av hovedgrunnene til dette er at bladene bare er to celler tykke, noe som tillater forskere å studere hele organet uskadet i sitt naturlige miljø. I denne planten er heterogenitet redusert til et minimum; alle bladcellene er i direkte kontakt med det eksterne mediet og på samme utviklingsstadium, og dermed i lignende fysiologiske forfatning. Dette er noen av grunnene til at planten har blitt en av modellorganismene for eksperimenter innenfor planteriket.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Dvergbrydehval

**Dvergbrydehval** (*Balaenoptera edeni*) eller **Edens hval** er en liten bardehval i finnhvalfamilien og tilhører de ekte finnhvalene. Dvergbrydehvalen ble tidligere regnet som en dvergart av brydehval (*Balaenoptera brydei*), men i 1993 ble disse skilt i hver sin art. Det hersker imidlertid fortsatt uenighet omkring delingen, slik at noen fortsatt regner dem som underarter av samme art.

## Beskrivelse
Dvergbrydehvalen er en typisk finnhval med en lang og slank, nærmest torpedolignende kropp, men den er fysisk mindre enn brydehvalen og blir derfor kalt dvergbrydehval. Den blir normalt omkring 7-10 meter (maksimalt 12 meter) lang og veier tilsvarende mindre. Hunnene blir marginalt større enn hannene. DNA-studier viser at dvergbrydehval og brydehval er individuelt nærmere beslektet med seihval enn de er med hverandre. Den samme studien viser også at *[[Balaenoptera omurai]]*, en nyoppdaget og ennå ikke navngitt dvergform av brydehval, må klassifiseres som en egen art. Også den skiller seg på vesentlige punkter, både gjennom DNA og morfologi, fra de to andre brydene.

## Utbredelse
Dvergbrydehvalen finnes øst i Indiahavet og vest i Stillehavet, men totalbestanden er usikker. Denne hvalen holder seg i større grad enn brydehvalen til kystnære strøk, i farvann der temperaturen i vannet sjelden blir under 20 grader celsius. Den migrerer ikke som de andre finnhvalene, men beveger seg i mindre grad ut og inn fra kysten, alt etter hvordan tilgangen er på føde er i øyeblikket.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sørlig vågehval

* sørlig vågehval
* dvergvågehval

**Sørlig vågehval** (*Balaenoptera bonaerensis*) er en art i finnhvalslekten, en slekt som inkluderer åtte arter og tilhører finnhvalfamilien, som totalt inkluderer tre slekter og ni eller ti (det hersker en viss uenighet) bardehvaler.

Sørlig vågehval ble tidligere regnet som en underart av vågehval, men etter en avgjørelse i IWC i juni 2000 regnes disse nå som separate arter.

Sørlig vågehval blir noe større enn den nordlige, og hunnene kan trolig bli nærmere 11 meter lange og veie opp mot 14 metriske tonn på det meste. Hunnene er generelt noe større enn hannene, som trolig ikke blir over 10 meter lange. Gjennomsnittsstørrelsen er imidlertid langt mindre for begge kjønn, trolig omkring 6-9 meter i lengde og 4-6 tonn i vekt. I sør finnes det også en dvergform at denne arten.

Sørlig vågehval er utbredt i en sirkulær omkrets på den sørlige halvkule, fra ekvator og sør mot Antarktis. Dvergformen har en mindre sirkulær utbredelse lenger mot sør. Det finnes ingen sikre estimater for totalbestanden av sørlig vågehval. IWC antydet tidlig på 1990-tallet at den kunne være på omkring 760 000 dyr, men dette har kommisjonen senere trukket tilbake. Det finnes derfor ingen sikre anslag for populasjonen av sørlig vågehval på den sørlige halvkule. Discovery Channel anslo i 2009 en bestand på 650 000.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skinn

**Skinn** (fra norrønt *skinn*)  er det ytre dekke på dyrekropp, et materiale laget av huden til en rekke ulike dyr, med eller uten hår. For å kunne brukes må skinnet gjennom en garvingsprosess. Skinn der håret fortsatt sitter på kalles pelsverk eller pelsskinn, mens garva skinn uten hår blir kalt lær, lærhud eller hudlær. Skinn får også typisk navn etter arten, kjønnet eller størrelsen på dyret det stammer fra, som selskinn, reinsdyrskinn og krokodilleskinn, eller oksehud, kuhud, svinelær eller lammeskinn.

Arkeologer mener at dyreskinn ga en viktig kilde til klær og ly for alle forhistoriske mennesker, og bruken av dem fortsatte i samfunn som ikke var preget av landbruk inn i moderne tid. Inuitter brukte for eksempel dyreskinn til sommertelt, vanntette klær og kajakker. I tidlig middelalder ble huder brukt for å beskytte festninger reist i tømmer og hindre bygninger fra å bli satt i brann under en beleiring. Ulike amerikanske indianerstammer brukte huder i konstruksjonen av tipi og wigwamer, mokkasiner og bukser (særlig av hjorteskinn). De ble noen ganger brukt som vindusbelegg. Fram til oppfinnelsen av plasttrommelhoder på 1950-tallet ble dyrehuder eller metall brukt for trommeskinn.

Pergament og vellum, materiale før papir ble dominerende, ble framstilt av bearbeidet skinn, og ble innført til det østlige Middelhavet i jernalderen, visstnok ved den antikke greske byen Pergamon (som således har gitt navn til pergament).

### Ulik bruk av skinn

fil:A man processing hide and skin to leather 02.jpg|Skinn (Nigeria)
fil:ART DECO.jpg|Skinnsofa.
|Grime av lær.
fil:Jaguar warrior.jpg|Skinnet av en jaguar brukt som drakt av en aztekisk kriger.
Fil:Finnish leather Scout leader woggle.png|Skjerfknute (tyrkerknop) av skinn til bruk f.eks. på speiderskjerfet.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jack Endino

**Jack Endino** (født 1964) er en musikkprodusent basert i Seattle, USA. Var lenge assosiert med plateselskapet Sub Pop og grungebevegelsen. Endino har jobbet med band som Mudhoney og Soundgarden, men er sannsynligvis best kjent for å ha produsert det første Nirvana-albumet, ''Bleach'' fra 1989. Han har nylig produsert album med band som such Hot Hot Heat, Therapy? The Black Halos, og Zeke. 

Han har også spilt i et band kalt Skin Yard og i oktober 2005 gav han ut sitt tredje soloalbum, *Permanent Fatal Error*. Hans andre to soloalbum er *Angle of Attack* og *Endino's Earthworm*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Chloe

**Chloe** eller **Kloe** er et kvinnenavn som betyr «ungt grønt skudd» på gresk, χλόη (*khlóē*), og var et av de mange tilnavnene til gudinnen Demeter i gresk mytologi. Navnet er også brukt i Bibelen (Paulus' første brev til korinterne).

## Utbredelse
*Chloe* har vært et svært populært navn i England fra 1990-tallet.

*Chloe* har vært et populært navn i USA fra rundt år 2000.

*Chloe* er et vanlig navn i mange fransk- og engelsktalende land. Navnet er spesielt utbredt i Australia og Irland.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Cloe Elmo (1909–1962), italiensk sanger
* Chloë Sevigny (1974–), amerikansk skuespiller

### Oppdiktede figurer
* Chloe i romanen «Daphnis og Chloe» av den greske kunstneren Longus fra 200-tallet
* Chloe i diktet «Strephon and Chloe» av Jonathan Swift (1667–1745)
* Chloe Sullivan i TV-serien *[[Smallville]]* fra 2001
* Chloe O'Brian i TV-serien *[[24 (TV-serie)|24]]* fra 2001

## Se også
* Chloé – fransk motehus stiftet i 1952

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peter Hofnagel

**Peter Hofnagel** (også **Hoffnagel**, (1721 i Christiania &ndash; 1781 på Konnerud), er mest kjent for Herrebøe Fajancefabrik som han stiftet i 1758, nær Halden. Han drev fabrikken frem til 1771 da den gikk konkurs etter bare 12 år. 

## Herrebøe
En av grunnene til at det gikk som det gikk, var Herrebøes unndragelse av skatt, store lån og unnasluntring fra kreditorer – dette, i tillegg til bybrannen i Fredrikshald i 1761, førte til at hans økonomiske grunnlag sviktet. Med pengehjelp fra først og fremst Peter Elieson og Christian Friedrich Gluckstadt, fortsatte driften på Fajansefabrikken noen år til, men i 1771 var det slutt. 

I 1773 fikk Hofnagel, på bakgrunn av sin erfaring med fajanse og farger, i oppdrag å «udi det allerhøist-kongelige Laboratorio på Kongsberg at undersøge de nye oppdagede Kongelige norske Cobold-Ertzers Gehalt og Forhold af Riighed på inneholdende blaat Farve-Væsen, og af samme Ertzer udlaboreret og fabriqueret første Safra, Safflor af blaae Farver, og med oljeblaat, der af den nye opdagede norske Cobolt-Ertz her i Riiget er fabriqueret og til Prøver paa Fayancer og Porcellæn andbragt til fornøielsee for Collegierne of til Oplysning og Efterretning for det derefter anlæggede norske kgl.Cobold—Farve-Værk paa Modum i Norge». – nemlig fargeprøver på det koboltfunnet som var gjort i Modum, og var dermed med på å legge grunnlaget for Blaafarveværket. 

## Østerbrofabrikken
Peter Hofnagel grunnla i første halvdel av 1760-årene også *Dansk Fajance-Østerbrofabrikken* i København som filial til Herrebøe. Den konkurrerte med Store Kongensgadefabrikken, og eksisterte frem til 1769. Hofnagel døde i 1781. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Merket til Herrebøe Fajansefabrikk
Adolph von Menzel

**Adolph Friedrich Erdmann von Menzel** (før 1898: **Adolph Friedrich Erdmann Menzel**, født 8. desember 1815 i Breslau, død 9. februar 1905 i Berlin) var en tysk kunstner kjent for tegninger, raderinger og malerier.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Faren var rektor på en pikeskole, og ville utdanne sin sønn til å bli professor, men uten å ødelegge guttens kunstneriske tilbøyeligheter. Han ble foreldreløs som 17-åring, og fikk da ansvaret for å forsørge sine småsøsken. 

### Tegner, maler
Året etter (1833) fikk han illustrere Goethes lille dikt *Künstlers Erdenwallen* med pennetegninger som ble omsatt til litografier. Samme teknikk ble brukt på flere andre verker, som: *Denkwürdigkeiten aus der Brandenburgisch-Preußischen Geschichte* og *Die fünf Sinne* foruten diplomer og andre stasdokumenter for selskaper og foreninger.

Fra 1839 til 1842 laget han 400 tegninger til illustrasjoner for Franz Kuglers verk *Geschichte Friedrichs des Grossen* (Fredrik den stores historie). Han fulgte opp med *Friedrichs der Grossen Armee in ihrer Uniformierung*(Armeuniformene under Fredrik den store), *Soldaten Friedrichs der Grossen* (Fredrik den stores soldater) og endelig, på bestilling av kong Friedrich Wilhelm IV: *Illustrationen zu den Werken Friedrichs des Grossen* (1843–1849) (illustrasjoner til Fredrik den stores egne verker).

Disse verkene etablerte Menzel blant de største illustratørene på den tid.

Samtidig hadde han sett seg som oppgave å lære malerkunst uten lærerhjelp. Etterhvert ble det en variert samling bilder som dels dreide seg om Fredrik den stores tid, og dels var scener fra hverdag og fest i hans samtid. Det var titler som: *Tuileriene*, *Festmiddag*, *Til [[skriftemål|skrifte]],* *Smia*, *[[Marked]]splassen i [[Verona]].* Da han fikk bestilling på et maleri fra kroningen av Wilhelm I av Tyskland i Königsberg, malte han nøyaktig det han så uten hensyn til de tradisjoner som slike offisielle malerier skulle ta hensyn til.

Han ble etter hvert tildelt priser og andre æresbevisninger, blant annet «Den svarte ørns orden» i 1898, som var en adelig sak med rett til å kalle seg **von Menzel**.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Ebers-papyrusen

**Ebers-papyrusen** er et egyptisk papyrus som inneholder informasjon om medisinske urter og deres virkning som har blitt datert til rundt 1550 f.Kr. Det er en mulighet for at den er kopiert fra eldre tekster. Ebers-papyrusen er blant de viktigste av papyrus-manuskriptene fra oldtidens Egypt som omhandler medisinske emner. Det er et av de to eldste bevarte medisinske dokumenter som er bevart, det andre er Edwin Smith-papyrusen (ca. 1600 f.Kr.). Et annet viktig medisinsk papyrus er Brugsch-papyrusen (ca. 1300 f.Kr.). Ebers-papyrusen er en 110 siders rull som er rundt 20 meter lang.

For behandling av eksempelvis diabetes anbefaler teksten at pasienten drikker en kopp med vann fra en fugledam, en blanding av hyllebær, plantefibre fra asit (!), melk, ølrester, agurkblomster og grønn daddelpalme. Egyptiske leger mistenkte at det var en forbindelse mellom hva folk spiste og symptomene som nå er knyttet til diabetes, men ingen av deres behandlinger ville ha vært effektive. For behandling av guineaorm ble det anbefalt å vikle ormen rundt enden av en pinne og langsomt trekke den ut. 3500 år senere var den behandlingen fortsatt en vanlig måte å behandle pasienten for denne lidelsen.

Ebers-papyrus ble funnet i Luxor (Teben) vinteren 1873–1874 av den tyske egyptologen og forfatteren Georg Ebers og blir i dag oppbevart i Universitetet i Leipzig i Tyskland.

Det er uklart hvor papyrusen kom fra, men det sies at de er funnet mellom beina på en mumie i Assassif-distriktet. Papyrus ble i Edwin Smiths samlinger i alle fall til 1869 da den dukket opp i en antikvitetskatalog. I 1875, publiserte Ebers en faksimile med en engelsk-latinsk vokabular og innledning  av denne papyrusen. Ebers-papyrusen omfatter 110 sider, og er den lengste av de bevarte medisinske papyrus-manuskripter. Den daterer seg helt tilbake til 1534 f.Kr. med referanser tilbake som det første dynasti i Egypt 3000 f.Kr.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''The Papyrus Ebers: The Greatest Egyptian Medical Document''. Oversatt av Bendix Ebbell, København: Levin & Munksgaard. 1937. LCCN 37020036. Arkivert fra originalen den 12. mars 2009.
Lierbanen

**Lierbanen** er en nedlagt privat sidebane til Drammenbanen som gikk fra Lier stasjon til Svangstrand ved Tyrifjorden. Den ble åpnet 12. juli 1904. Person- og godstrafikken ble innstilt 23. oktober 1932, men strekningen Lier-Tronstad Bruk ble fra 1934 til ut 1936 leiet ut som bruksbane til Tronstad Bruk. Banen ble endelig nedlagt 1. januar 1937. Banen hadde en sporvidde på 1,067 meter og hadde åtte stasjoner. To av stasjonsbygningene står fortsatt (Utengen og Svangstrand). Fra Svangstrand ved Holsfjorden var det mulig å reise videre med dampskip til Sundvollen.

Det meste av den gamle traséen er nå vei, og har mellom Renskaug og Landfallenga navnet «Linjeveien» og mellom Egge og Tronstad navnet «Baneveien».

## Litteratur

* 

## Eksterne lenker
* 
* En reise med Lierbanen anno 1910 
* Lierbanen i OpenStreetMap
*Lier kommune om Lierbanen
*Nebysamlingene om Lierbanen
*Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase om Lierbanen
Okhaldhunga (distrikt)

**Okhaldhunga** (nepali ओखलढुंगा जिल्ला) er et av Nepals 75 distrikter.

Det hører til *Sagarmatha sone* i *Østregionen* og reknes til *åsdistriktene*. Hovedstaden heter *Gaighat*.

I vest grenser Okhaldhunga mot Ramechhap, i nord mot Solukhumbu, og i øst mot Khotang. I sør, lengst i øst, har distriktet ei kort grense mot Udayapur, og vest for det i sør mot Sindhuli.

Antall distriktsutviklingskomiteer 56. Bykommuner 0.

Mellom folketellingene i 1991 og 2001 gikk antallet hinduer tilbake fra 85,6 % til 73,9 %. Andre religioner gikk opp fra 1,4 % til 11,2 %. Tallet på buddhister økte med 2,1%. Andre betyr her den gamle kiranti-religionen til kirat-folket, som i dette distriktet først og fremst representeres av raj.

Det fins også spredte bosetninger av gurung.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kart over Okhaldhunga-distriktet
* Kart med helsestatistikk (på engelsk)
Trond Arvid Ramski

**Trond Arvid Ramski** (født 21. januar 1957 i Tønsberg) er en norsk finansmann.

I 1993 grunnla han spilleautomatselskapet Nøtterøy Automater. Gjennom dette bygde han seg opp kapital, som han mot slutten av 1990-tallet begynte å investere i eiendom. Eier gjennom selskapet Micasa AS bl.a. lokalene til Vestfold Politidistrikt og Mediehuset Tønsbergs Blad.

Ramski hadde i 2005 en skattbar formue på 97 millioner kroner.

## Eksterne lenker
* Tønsbergs Blad om Trond Ramski
* Micasa AS
Geir Knutsen

**Geir Knutsen** (født 30. juni 1959 i Båtsfjord) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet 
som har vært ordfører i Båtsfjord kommune. Hans første ordførerperiode var fra 2003 til 2007, andre periode fra 2011 til 2015 da han ble gjenvalgt til en tredje periode, fra 2015 til 2019. Han er utdannet lærer, og gikk fra rektorstilling ved Nordskogen skole til ordførervervet.  

Han har hele sitt liv vært en del av idrettsbevegelsen, og var aktiv på Båtsfjords volleyball-lag som utøver og trener, et lag som gjorde det godt i eliteserien på slutten av åtti-tallet og store deler av nitti-tallet. Laget deltok også i Europacupen i volleyball. 

Knutsen engasjerte seg også på ledersiden i det lokale idrettslaget, og i Finnmark idrettskrets hvor han var en engasjert leder fra 2002–2007. Knutsen var også styremedlem i Norges idrettsforbund i tingperioden 2007–2011, og var 2. visepresident i Norges Bryteforbund i perioden 2011–2016.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Roger Helland

**Roger Helland** (født 1973) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for  G16.

Han ble avlet av Brann og var i Branns A-stall 20 år gammel. Han spilte i Brann fra 1993 til 1999, før han forsvant til LSK, og til slutt til FFK.

Han kommer opprinnelig fra Austrheim som ligger rett utenfor Bergen. Han hadde to landskamper i 1997 under Drillo.

Roger Helland er utdannet og jobber som lærer på Gimle oppvekstun skole, der han underviser i samfunnsfag og andre fag. Han var også assistenttrener for Branns juniorlag, en stilling han ble ansatt i foran 2010-sesongen.

## Karriere som spiller
(*Sist oppdatert [[9. mars]] [[2006]]*)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hvalolje

**Hvalolje** er en animalsk olje som utvinnes fra spekk fra hval, men siden hvalfangsten opphørte er produksjonen stoppet. Opprinnelig kom hvaloljen fra spermhval og ble brukt som lampeolje til belysningsformål, men etter hvert laget man også hvalolje av andre hvalarter og for andre formål, ikke minst til bruk i såper. Hvaloljen ble også brukt som komponent i malefarger og ved skinnbearbeiding.

Undersøkelser utført av blant andre NIFES og Haukeland sykehus, påviste at hvaloljer kan være fiskeoljer og tran overlegne til forebyggelse av hjerte- og karsykdommer og inflammatoriske sykdommer. 

Under første verdenskrig bidro hvalolje til å unngå hungersnød i Norge. Det fantes store mengder hvalolje lagret i DeNoFas fabrikk i Fredrikstad etter at Storbritannia tvang et eksportforbud på Norge i 1915. Hvaloljen var uegnet til bruk i margarin og matlaging pga ram lukt og smak av tran; men DeNoFa fant en metode som fjernet begge deler. Regjeringen skyndte seg å kjøpe opp hele partiet av spiselig hvalolje, samtidig som staten ble tilkjent enerett til alle tilgjengelige fettkilder. Nye mengder hvalolje kom inn fra fangst av finnhval og vågehval langs kysten, supplert av sildeolje og tran. For å sikre at alt kom norske forbrukere til gode, ble det vedtatt at all fangst skulle skje i statlig regi.  

Hvalolje var sterkt etterspurt også av stormaktene under første verdenskrig. Soldater som befant seg i skyttergravskrigen, led ofte av skyttergravsfot som påførte dem store smerter og i mange tilfeller amputasjon. Hvalolje til impregnering av soldatenes fottøy var en effektiv forebyggelse av sykdommen, og det gikk med store mengder olje: En tropp på tusen mann brukte 40-50 liter hvalolje daglig, bare til støvelpuss. Britene oppførte derfor all hvalolje - også uraffinert - på sin liste over kontrabande. Vinteren 1915 tok de beslag i hvalkokeriet «Esperanza» utenfor Cornwall, noe som skapte bekymring hos norske hvalfangere og dermed et anstrengt forhold mellom britiske og norske styresmakter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Oversikt over hvalspekk og hvalolje.» Fiskeri- og havbruksnæringens forskningsfond, ''Core Competence'' AB, april 2006
Zak Tell

**Zak Nikolas Tell** (født 1970) er en svensk vokalist i rapcore-bandet Clawfinger.

Tell var med fra starten av og startet Clawfinger i 1989 sammen med svenske Jocke Skog og norske Bård Torstensen og Erlend Ottem.

## Eksterne lenker
* 
* 
* Zak Tells blogg
Oksidasjonstall

**Oksidasjonstall**, eller **oksidasjonstilstand**, brukes som et mål på hvor mange flere eller færre elektroner et atom har i en forbindelse enn det har som et rent grunnstoff. Oksidasjonstallet kan derfor sees på som den  ladningen et atom har i en forbindelse, selv om den effektive ladningen er avhengig av koordinasjonen og bindingslengden. Det samme grunnstoffet kan ha mange forskjellige oksidasjonstall, men ofte er det ett eller to som er det vanligste, se eksempler nedenfor. Oksidasjonstallet til et enkelt atom i en forbindelse er alltid et helt tall, men i mange forbindelser kan det samme grunnstoffet ha flere forskjellige oksidasjonstall, som for eksempel i magnetitt. Det finnes et sett regler som styrer hvordan en bestemmer oksidasjonstall for atomene i en forbindelse.

## Oksidasjonstallsregler

**Regler rangert etter prioritering. Om to regler motstrider hverandre er det alltid den øverste av de to som gjelder**
*1. Atomene i et grunnstoff har oksidasjonstallet 0
*2. Summen av oksidasjonstallene for atomene i et molekyl eller i en nøytral formelenhet av en ioneforbindelse er 0.
*3. Summen av oksidasjonstallene for atomene i et ion er lik ioneladningen.
*4. Fluor har i forbindelser oksidasjonstallet –I.
*5. Alkalimetallene (gruppe 1) har i forbindelser oksidasjonstallet +I.
*6. Jordalkalimetallene (gruppe 2) har i forbindelser oksidasjonstallet +II.
*7. Hydrogen har i forbindelser oksidasjonstallet +I, unntatt når det er bundet til metaller. Da har det –I.
*8. Oksygen har i forbindelser oksidasjonstallet –II, unntatt i H2O2, der det er –I.

## Oksidasjonstalleksempler

For å skrive oksidasjonstall inn i en reaksjonsligning brukes enten romertall (eller mindre vanlig – arabiske tall) over ligningen eller romertall i parentes etter grunnstoffet:

I magnetitt, Fe3O4, finnes det to forskjellige jernatomer i strukturen, Fe(II) og Fe(III), det gjennomsnittlige oksidasjonstallet til jern er da 8/3.

## Viktige bruksområder
Oksidasjonstall brukes blant annet til å forutsi funksjonelle egenskaper til materialer. Spesielt magnetiske, elektriske og ioneledende egenskaper vil avhenge sterkt av oksidasjonstallet til materialet. Et eksempel er superlederen YBa2Cu3O6,8 som bare blir superledende ved temperaturer rundt 77 K dersom oksygeninnholdet er ca. 6,8. Dette forutsetter at stoffet inneholder kobber både med oksidasjonstall +I og +II.

Et annet eksempel er BiFeO3, som er ferroelektrisk og antiferromagnetisk. En Fe(III)-O-Fe(III)-binding er vanligvis antiferromagnetisk, og det finnes ingen frie elektroner i denne strukturen. I tillegg har Bi(III) elektronkonfigurasjon 6s2 og 6s-elektronene danner et fritt elektronpar. Vi kan derfor fra formelen og litt kjennskap til oksidasjonstall forutsi egenskaper til materialer. 

## Referanser
MSF

**MSF** kan bety:
* Den humanitær organisasjon *Médecins Sans Frontières*, Leger Uten Grenser.
* Musikkens Studieforbund
* Misjonærene av den Hellige Familie, en katolsk kongregasjon.
* Microsoft Solutions Framework, et prosess-system over Best Practices fra Microsoft
Spiritual Black Dimensions

***Spiritual Black Dimensions*** er det fjerde studioalbumet av det norske black metal-bandet Dimmu Borgir. Det ble utgitt i 1999 av Nuclear Blast Records. Det ble også utgitt en spesialutgave i 2004 med bonusmateriale.

Dette var Dimmu Borgirs første steg inn i den delen av black metal som var påvirket av hurtighet, og siden flere av deres tidligere utgivelser var saktere og hadde mer preg av Doom Metal, så fikk dette albumet blandet respons. Mange likte den nye retningen Dimmu Borgir gikk mot, mens andre syns det ble for lite originalt og mislikte det. Dette var det første albumet som bar preg av talentet til den nye keyboardisten Mustis og den rene vokalen til ICS Vortex.

## Sporliste
# «Reptile» (5:17)
# «Behind the Curtains of Night – Phantasmagoria» (3:18)
# «Dreamside Dominions» (5:13)
# «United in Unhallowed Grace» (4:21)
# «The Promised Future Aeons» (6:51)
# «The Blazing Monoliths of Defiance» (4:37)
# «The Insight & the Catharsis» (7:16)
# «Grotesquery Conceiled (With Measureless Magic)»* (5:10)
# «Arcane Lifeforce Mysteria» (7:03)
# «Masses for the New Messiah» (Bonusspor) (5:13)

*Ordet conceiled er stavet feil på albumene og skal egentlig være concealed.

## Personell
*Shagrath &ndash; Vokalist
*Erkekjetter Silenoz &ndash; Gitar
*Astennu &ndash; Front gitar
*Nagash &ndash; Bass
*Tjodalv &ndash; trommer
*Mustis &ndash; Synthesizer, Piano
***gjester:**
*Simen Hestnæs &ndash; Ren vokal
*Peter Tagtgren &ndash; Produsent

## Eksterne lenker
*
Abbey Wood

**Abbey Wood** er et område øst i Greenwich i sørøstlige London, mellom Plumstead og Erith. Det er lokalisert 17&nbsp;km øst for Charing Cross. Stedet er omtalt som umoderne område, men allerede påvirket av den framtidige jernbanelinjen Elizabeth line (Crossrail). Det vil da ta kun 11 minutter å reise til Canary Wharf.

## Historie
Navnet er avledet fra Lesnes Abbey og Bostall Woods, som begge ligger rett ved i øst. Navnet er avledet fra den gamle skogen som omga levningene av klosteret Lesnes Abbey, grunnlagt i 1178. Klosteret sted lå nær en myr som var jevnlig utsatt oversvømmelser når elven Themsen gikk over sine bredder. Munkene måtte administrere et dike mot elven for å forhindre oversvømmelser, noe som førte til utviklingen av en liten bosetning. Det var rundt hundre mennesker da jernbanen North Kent Railway kom og en liten jernbanestasjon ble åpnet. Stedet forble en landbruksområde ut 1800-tallet.

Stedet ble utviklet først på begynnelsen av 1900-tallet, og var da kjent som «The Village» («Landsbyen»). Området som regnes med ligger rett sør for Abbey Wood stasjon. Mellom 1900 og 1930 ble boligområdet Bostall Estate utviklet av Royal Arsenal Co-operative Society, som kjøpte opp to gårder som lå der. Mellom 1955 og 1959 kom så Abbey Estate, som ble utviklet av Londons grevskapsforvaltning. Til slutt kom det tredje boligområdet i Abbey Wood, Thamesmead, som ble utviklet fra begynnelsen av 1970-årene av Stor-Londons myndigheter.

Kunstneren William Morris bodde i det nærliggende Red House i Bexleyheath, et hus som ble bygget for ham av arkitekten Philip Webb. Morris spaserte jevnlig til jernbanestasjonen, og det er en blå plakett rett utenfor Knee Hill som minnes denne tilknytningen.

## Referanser
Kallikratidas

**Kallikratidas** var en spartansk marinekommandant under Peloponneskrigen. Han ble i 406 f.Kr. sendt til Egeerhavet for å overta kommandoen over den spartanske flåten fra navarken Lysander.

Kallikratidas tid som navark ble kort, og han støtte på flere vanskeligheter. De viktigste blant disse var intrigene til hans forgjenger som tydeligvis hadde returnert pengene som skulle betale flåten, tilbake til den persiske prinsen Kyros. Kallikratidas trengte penger fra Kyros til å betale sine menn, men som tradisjonell spartaner avskydde han å be om pengene fra en perser. Hans halvhjertede forsøk på å sikre finansiering fra Kyros mislyktes, og han ble tvunget til å finne alternative kilder for finansiering, noe som byen Milet til slutt gav.

Han vant mot den athenske admiralen Konon, men stod snart ovenfor en betydelig athensk styrke som ble sendt for å unnsette Konon. Han møtte denne styrken i slaget ved Arginusai i 406. Han styrke ble alvorlig beseiret, og Kallikratidas selv ble drept. Etter hans død, vendte Lysander tilbake fra Sparta for igjen å overta stillingen som navark.

Kallikratidas huskes som en spartaner av den gamle skolen. Han avskydde politikken som innebar en allianse med Persia som Lysander dro fordel av, og han hevdet at dersom valget var hans, ville han søke fred med Athen. Pengers økende rolle i spartansk politikk og diplomati fornærmet hans tradisjonelle, antimaterielle holdninger. Selv om han ikke lyktes i sin kommando, vant han respekten til mange spartanere og allierte og fikk et godt ettermæle etter sin død.

## Litteratur
*Plutark, *Parallel Lives*
*Kagan, Donald,  *The Peloponnesian War* (Penguin Books, 2003).  ISBN 0-670-03211-5
*Fine, John V.A.,  *The Ancient Greeks:  A critical history*  (Harvard University Press, 1983)  ISBN 0-674-03314-0

## Eksterne lenker
* Et utdrag  fra Plutarks biografi om Lysander som tar for seg Kallikratidas tid som navark (på engelsk).
36. serierunde i Premier League 2006/07

**36. serierunde i Premier League 2006/07** begynte 28. april med Everton – Manchester United og Chelsea FC – Bolton Wanderers klokka 13:45. Deretter ble det spilt en kamp 29. april; Arsenal – Fulham FC fra klokka 17:00. Runden ble avsluttet 30. april med Reading FC – Newcastle United fra klokka 21:00.

 

 

 

## Eksterne lenker
* Premier League 2006/07: Terminliste og resultater på altomfotball.no
* Premier League 2006/07: Terminliste og resultater på nifs.no
Cambridge (Massachusetts)

**Cambridge** er en by i Middlesex County i den amerikanske delstaten Massachusetts. Den ligger rett nord for Boston, bare adskilt av grenseelven Charles River. Ved folketellingen i 2010 var det 105.162 innbyggere.

Byen kan anses som en forstad til Boston, for eksempel går Bostons T-banesystem gjennom den. Men Cambridge er mest kjent som universitetsby, på grunn av Harvard University og Massachusetts Institute of Technology, to av USAs og verdens fremste universiteter.

Byens grunnleggere kalte den i 1638 opp etter universitetsbyen Cambridge i England.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Come Clarity

***Come Clarity*** er et studioalbum av det svenske melodiske death metal bandet In Flames. Det ble utgitt 3. februar 2006, i Europa gjennom Nuclear Blast Records og i USA gjennom Ferret Records. 

I *Come Clarity* får vi et gjenblikk fra gitarharmoniene og soloene fra bandet, og selv beskriver de albumet som en mix fra den tidligere og den fremtidige lyden som In Flames har kommet med. Den åpnet på førsteplass i Sverige, og som nr. 58 på «Billboard 200». I Amerika solgte det nesten 25&nbsp;000 kopier første uken, og 50&nbsp;000 den første måneden. Siden utgivelsen har albumet solgt mer en 110&nbsp;000 kopier i USA. 

De to første sangene, «Take This Life» og «Leeches» kan høres på hjemmesiden deres.

Spesialutgaven av albumet hadde en spesiell bonus-DVD, hvor bandet spiller hele albumet, utenom det siste sporet. DVD-en har også et fotoalbum med bilder fra innspillingen av *Come Clarity*.

Sangen «Dead End» er den fjerde sangen av In Flames med kvinnelig vokalist (de andre er «Everlost pt.2» fra *[[Lunar Strain]]*, «Whoracle» fra *[[Whoracle]]* og «Metaphor» fra *[[Reroute To Remain]]*), denne gangen er kvinnen Lisa Miskovsky. 

Albumet hadde opprinnelig tittelen *Crawl Through Knives*, og var planlagt utgitt sommeren eller tidlig på høsten 2005. Coveret er laget av Derek Hess, som er populær blant metal-band, og har laget cover for blant andre Converge og Sepultura.

Albumet vant prisen for beste hardrock-album i 2007 i de svenske grammy prisene. De andre nominerte var blant andre The Haunteds *[[The Dead Eye]]*, og HammerFalls *[[Threshold]]*.

## Sporliste
#  «Take This Life» – 3:35
#  «Leeches» – 2:55
#  «Reflect the Storm» – 4:16
#  «Dead End» – 3:22
#  «Scream» – 3:12
#  «Come Clarity» – 4:15
#  «Vacuum» – 3:39
#  «Pacing Death's Trail» – 3:00
#  «Crawl Through Knives» – 4:02
#  «Versus Terminus» – 3:18
#  «Our Infinite Struggle» – 3:46
#  «Vanishing Light» – 3:14
#  «Your Bedtime Story Is Scaring Everyone» – 5:25

*Skrevet av Anders Fridén, Björn Gelotte og Jesper Strömblad

## Personell

*Anders Fridén – Vokalist
*Jesper Strömblad – Gitar
*Björn Gelotte – Gitar
*Peter Iwers – Bassgitar
*Daniel Svensson – Trommer
*Lisa Miskovsky – Kvinnelig vokalist på «Dead End»
*Örjan Örnkloo – Keyboard og Programmering

## Eksterne lenker
*
Videobloggeren Rubenmann

***Videobloggeren Rubenmann*** er en serie laget for mobil-TV om den fiktive videobloggeren Rubenmann (Hans Ruben Velsand) fra Bodø, spilt av Harald Eia. Serien ble lansert i 2007 og var et pilotprosjekt av NRK for å se an det norske markedet for mobil-TV. I tillegg til serien som besto av 10 episoder, hadde Rubenmann sin egen blogg på NRKs nettsider og egen brukerside på nettsamfunnet Facebook. 

## Sletting av Facebook-siden
Onsdag 25. april 2007 ble Facebook-siden til Rubenmann slettet av Facebook-administratorene. Årsaken er at Rubenmannprofilen bryter med Facebooks retningslinjer som sier at profilen skal være personlig og ikke-kommersiell.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cetologi

**Cetologi** (av latin *cetus*=hval og gresk *logos*=lære) er den delen av marin vitenskap som omhandler studiet av hvalartene. Folk som studerer og spesialiserer seg i kunnskap om hvaler blir derfor gjerne kalt **cetologer**. Cetologien omfatter hvalens evolusjon, distribusjon, morfologi, anatomi og atferd med mer.
Mater semper certa est

**Mater semper certa est** («[Hvem som er] Mor er alltid sikkert») er et romersk rettsprinsipp, som ble regnet for et helt grunnleggende prinsipp man ikke kunne føre bevis imot. Prinsippet stadfester at et barns mor alltid er kjent, eller mer nøyaktig at det er kjent ved det at den fødende alltid betraktes som mor til barnet som fødes.

At morskap *alltid* er sikkert, betinget altså sikker kunnskap om hvilken kvinne som hadde født barnet; også i oldtiden kjente man disputter om rett moderskap, jf. Bibelens fortelling i Første Kongebok 3,16-28. I den beretningen dreier det om to kvinner som føder omtrent samtidig. En natt dør det ene barnet. Den av kvinnene som om morgenen har det døde barnet ved sin side, hevder at den andre kvinnen i løpet av natten har forbyttet barna. Men selv i dette eksempelet dreier det seg ikke om rettsusikkerhet, kun om usikkerhet om faktum. Prinsippet *Mater semper certa est* står fast.

Men siden det første barnet ble født som følge av in vitro-fertilisering i 1978 er prinsippet i sin enkelhet blitt problematisk, da barnet kan ha både en genetisk og en bærende mor. Begge kan i hver sin forstand oppfattes som biologisk mor, dersom man ikke setter likhetstegn mellom biologi og genetikk.

Lovgivningen er derfor i en del land blitt presisert. De land som har presisert rettsprinsippet har alle holdt fast at mor i rettslig forstand er den fødende mor. I Tyskland ble den borgerlige rettsbok endret ved at det i 1997 ble innføyd en ny § 1591: *«Mutter eines Kindes ist die Frau, die es geboren hat.»* (Moren til et barn er den kvinne som har født det).

Dette er også slik regulert i norsk lov. En ny § 2 ble tilføyd i 1997 i Lov om barn og foreldre (barneloven): *«Som mor til barnet skal reknast den kvinna som har fødd barnet. ...»*

## Se også
*Pater est-regelen
La Flèche Wallonne 2007

**La Flèche Wallonne 2007** var den 71. utgaven av rittet La Flèche Wallonne, som ble avholdt den 25. april 2007. Davide Rebellin vant rittet for andre gang, foran den regjerende mesteren Alejandro Valverde. 24 lag og 190 ryttere deltok i rittet.

## Resultater

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rab

**Rab** (italiensk: *Arbe*) er en øy og en by med samme navn i Adriaterhavet ved kysten av Kroatia. Øya var tidligere grense mellom Liburnia og Dalmatia. Øya er 22&nbsp;km lang med et areal på 90,84&nbsp;km² og 9&nbsp;480 innbyggere (2001), altså 104 mennesker per km². Øya ligger i fylket Primorje-Goski.

## Geografi
Den høyeste toppen på øya er Kamenjak med 410 meter. Nordøstsiden av øya er stort sett øde med kartbergarter, mens sørvestsiden er dekket av grønne furuskoger. Øya er i dag et populært feriested med vakre strender.

## Landsbyen Rab
Den største landsbyen på øya heter også Rab, har 554 innbyggere (2001) og ligger på en liten halvøy på sørvestsiden av øya. Det går ferjer fra øya til fastlandet ved Jablanac og til naboøya Krk.

Landsbyen Rab har en lang historie som går tilbake til 3609 f.Kr. da den ble grunnlagt av illyrerne. Fra 200-tallet f.Kr. til 500-tallet e.Kr. var Rab en del av Romerriket. Den romerske keiseren Augustus erklærte øya et *Municipium* i år 10. Den ble den første landsbyen i det romerske Dalmatia som fikk ærestittelen *felix*. St. Marinus, den kristne grunnleggeren av San Marino, kom opprinnelig fra Rab, men skal ha flyktet fra øya i 301 da Diokletian forfulgte han.

I middelalderen var Rab en del av Østromerriket, og en kort periode en del av Kongedømmet Kroatia. I 1358 kom øya under styret til Kong Louis den store, Angevin-herskeren av Ungarn. Fra renessansen var øya styrt av Venezia, og fra 1800-tallet ble den en del av Østerrike-Ungarn, fram til det ble oppløst. Øya var så italiensk før den ble en del av Jugoslavia etter 1945.

Under andre verdenskrig opprettet det fasicistiske Italia Rab konsentrasjonsleir på øya, der over tusen mennesker ble drept mellom 1942 og 1943. I 1953 ble det opprettet et minnesmerke for de falne ved landsbyen Kampor.

De fire kirketårnene ble et symbol på byen og øya. Det eldste av disse går helt tilbake til 1000-tallet. Den verste katastrofen på øya var utbruddet av en byllepest i 1456 som kraftig reduserte folketallet.

Klimaet er behagelig og snø har ikke innbyggerne sett på de siste hundre år. Rab er et vakkert og flott sted som allerede i 1889 ble erklært som ferie- og rekreasjonssenter. Det ble deretter utviklet veier, hoteller og strender for alle tilreisende som skulle pleie helsen.

Dette er en av de mest fruktbare og skogkledde øyene med 300 varmekilder og en rik flora. Komrcar-parken har både laurbærtrær, poppel, sypresse og fikentrær som en av Rabs stoltheter.

Fra landsbyen går det populære båtturer til naboøyene, som fengselsøyen Goli otok, Krk, samt badeturer fra båten.


Rab map.jpg|Kart over Rab.
Rab1.jpg|Det historiske bysentrum i Rab.
Rab town from the see.jpg|Landsbyen Rab, sett fra havet.
Rab old town.JPG|En gate fra det historiske bysentrum i Rab.


## Referanser


## Eksterne lenker
*