open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Thomas T. Goldsmith jr.

**Thomas Toliver Goldsmith jr.** (født 9. januar 1910, død 5. mars 2009) var en pioner innen fjernsyn og oppfinneren av det første videospillet, samt en professor innen fysikk på Furman University.

## Biografi
Goldsmith ble født i Greenville, Sør-Carolina den 9. januar 1910. Han fikk sin B.S. på Furman University i Greenville i 1931, i fysikk, og sin Ph.D. fra Cornell University i 1936, under Dr. Frederick Bidells. Etter å ha gått ut av Cornell ble han leder for forskning ved DuMont Laboratories og senere visedirektør; han var med i styret for Synchronization Panel of the National Television System Committee og Radio Manufacturers Association Committee. Han ble også sjef for ingeniørene som jobbet på DuMont Television Network; fjernsynskanalen WTTG, tidligere DuMont-nettverket, er oppkalt etter hans initialer. I 1966 forlot han DuMont for å bli en professor i fysikk på Furman, og han pensjonerte seg for å bli en emeritus professor i 1975.
Han døde den 5. mars 2009 i Lacey, Washington.

## Det første videospillet
US patent 2,455,992, tildelt Goldsmith og Estle Ray Mann i 1948, beskriver det som kan ha vært verdens første videospill, og er samtidig det første patentet for et videospill. Patentet, kalt "Cathode Ray Tube Amusement Device" beskriver et spill som involverer å rette raketter mot et mål, og var inspirert av radarene brukt under den andre verdenskrig.

## Priser og tildelinger
Goldsmith var en Life Fellow av Society of Motion Picture and Television Engineers. I 1949 vant han en pris fra Institute of Radio Engineers. Begrunnelsen var: "For his contributions in the development of cathode-ray instrumentation and in the field of television." I 1979 gav Radio Club of America Goldsmith den første Allan B. DuMont-prisen for "important contributions in the field of electronics to the science of television". I 1999 vant Goldsmith den første Dr. Charles Townes Individual Achievement Award som en del av Innovisin Technology Awards-tevlingen. Prisen ble tildelt hans handlinger i Sør-Carolina. En større samling av gjenstander fra hans liv, samt hans oppfinnelser, kan bli funnet i Library of Congress. I tillegg blir en årlig pris utdelt i hans navn av Furman Universitys Gamma Eta, til en student som ikke studerer musikk, men som har gjort mest for musikken i Amerika.

## Referanser
Drigungklosteret

**Drigungklosteret** er et kjent kloster som ligger i Tibet og er mest kjent for å utføre himmelbegravelser. Klosterets fulle navn er **Drigungtil Ogmin Jangchubling kloster** og er oppkalt etter klosterets beliggenhet i en dal cirka 150 km øst for Lhasa i Drigung-distrikt.

Klosteret ble grunnlagt i 1179 av *Drigung Kyobpa Jigten-gonpo-rinchenpel* (også kalt Kyobpa Rinpoche, født i 1143 og død i 1217). Klosteret ble totalrenovert i 1980, men klosterets opprinnelige utseende er fremdeles ganske godt bevart.
Maughold (Man)

**Maughold** (mansk: *Machall*) er en *parish* (sogndistrikt) og en landsby på Man (sognenavnet på mansk er *Skyll Maghal*). Stedet er navngitt etter sankt Maughold av Man, øyas skytshelgen. 

Landsbyen Maughold ligger ved kysten, i underkant av 5 km fra byen Ramsey, og med berglendt terreng på landsiden. Sognet inkluderer det meste av North Barrule, den nest største fjellet på øya. En andel av landet i området er eid av Manx National Heritage siden 1965.

Maughold-kirken, sognekirken for området, inneholder en rekke historisk betydningsfulle manxkors i stein, en aktivitet som viser at dette stedet var av stor kristen betydning, grunnlagt så tidlig som på slutten av 600-tallet. Området har dog bevis for tidligere bosetning. Det finnes neolittiske graver som eksempelvis Cashtal yn Ard («Høydeborgen») i nærheten av Cornaa som er et av de best bevarte megalittiske monumenter på Man, datert til rundt 2000 f.Kr. Åsene fra Ballajora til Barony har gravhauger fra bronsealderen.

Hele 44 steinkors er funnet ved sognekirken Maughold, og mange av steinkorsene har inskripsjoner som minner navnene på prestene og biskopene på det tidligere klosteret her. «Irneit», antagelig en biskop, er minnet på et kors som er datert til rundt 650-700. Flere av korsene har også spor av norrøn innflytelse. De norrøne nordboerne hadde ikke tradisjonen å skulpturere i stein, men å skjære i tre. På Man overtok de den manske praksisen etter at de selv ble kristnet. En stein som er datert fra rundt 1200 har en runeinskripsjon: *«Juan prest skar disse runer»*. En norrøn manxkors som ble funnet her har motiv fra sagnene om Sigurd Fåvnesbane. Minneruner som var inngravert på korsene knytter norrøne navn med keltiske navn, noe som beviser at de to folkene giftet seg med hverandre og ble til ett. 

Mange manxkorsene som er funnet her er i dag bevart i Manx museum, men flere er fortsatt oppbevart i kirken. Et av disse fra antagelig 1300-tallet har den tidligste beskrivelsen av Mans våpenskjold, «Three Legs of Man», et triskele, og er gjort i en sandsteintype kalt «sankt Bees», et minne om Maugholds forbindelse til klosteret Furness Abbey i Cumbria.

Et innløp ved kysten har blitt benyttet sin førhistorisk tid for anløp og fiske, og det er bevis for at mineralressursene rundt Maughold har blitt utnyttet som middelalderen. Det er spor av utvinning av jern i nærheten av Maughold Head som ligger øst for landsbyen. Dette stedet er det mest østlige punktet på Man og har et fyrtårn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Maughold Parish Commissioners, lokal og nasjonal informasjon
Børge Hovedskou

**Børge Hovedskou** (født 15. januar 1910 i Randers, død 16. mai 1966) var en dansk kunstmaler og skulptør. 

Han ble utdannet på Kunstakademiet og hadde utstillinger på Kunstnernes Efterårsudstilling fra 1932 og på Charlottenborg i 1936. Han grunnla Hovedskous Målarskola i Haga ved Göteborg i 1945, som senere skiftet navn til Göteborgs Konstskola, men som i dagligtale ennå går under navnet "Hovedskous". Han hadde en utstilling med ca. 70 verker i Göteborg Konsthall i 1968. Han var kolorist, og mest overbevisende er hans oppstillinger og landskapsbilder.

Under 2. verdenskrig var Børge Hovedskou med i en sabotasjegruppe, som blant annet sprengte jernbanebroene i Langå ved Randers, og han flyktet til Sverige i 1943, hvor han bosatte seg i nærheten av Göteborg. Han laget også et utkast til en skulptur som skulle fungere som et minnesmerke for de sabotasjekameratene han jobbet med under motstandskampen.

Børge Hovedskou var gift med "Pepi" Hovedskou, født Agnethe Christense Dahlt i Aggersund, like ved Nibe, 27. mars 1911, den yngste av syv barn. Børge og Pepi møttes på Kunstakademiet. Pepi var en kunstmaler, men laget en mengde fine motivmalerier i tiden etter Børges død.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rick Fox

**Ulrich Alexander «Rick» Fox** (født 24. juli 1969) er en canadisk fjernsynsskuespiller og pensjonert basketballspiller fra NBA.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Pusjkinprisen

**Pusjkinprisen** (russisk Пушкинская премия) ble etablert i 1881 av Det russiske vitenskapsakademi til ære for en av de største russiske poeter, Aleksandr Pusjkin (1799–1837). Prisen ble tildelt den russiske forfatter som nådde høyest litterært nivå. Utdelingen av prisen opphørte i perioden med sovjetstyre, men utdelingen ble gjenopptatt på 1990-tallet.
Djevelens løpegutt

***Djevelens løpegutt*** (org: *Reaper*) er en amerikansk TV-serie laget av Tara Butters og Michele Fazekas. Serien fokuserer på Sam Oliver, en «Reaper» som arbeider for djevelen ved å hente sjeler som har rømt fra helvete.

Serien gikk opprinnelig på The CW fra 25. september 2007 til 26. mai 2009. Serien ble av The CW offisielt kansellerte, men det var samtaler med ABC Studios om å fortsette serien  i syndikert form som et søndagskveldprogram, på grunn av the CW gir søndagskveldene tilbake til sine partnere. Den offisielle *Reaper* websiden bekrefte 17. juni 2009 at det blir ingen tredje sesong, men det vil være en tegneserie og muligens en tegnefilm i fremtiden.

Produsert av ABC Television Studios og The Mark Gordon Company, *Reaper* ble sendt tirsdagskvelder på The CW.

Serien hadde premiere på TVNorge i 2009.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Flytog

Et **flytog** er en skinnegående transportmiddel mellom en flyplass og sentrum av en by. 

Dette kan være egne ekspresstog (slik som det norske Flytoget), eller et  tog som betjener flere stasjoner på begge sider av flyplassen. Dette kan være fjerntog, regiontog, intercitytog, lokaltog, t-bane eller bybane. Som regel befinner flyplassens jernbanestasjon seg i gangavstand fra terminalbygget, i selve terminalbygget, eller et stykke unna med bussforbindelse mellom jernbanestasjonen og terminalbygget.

## Flytog i Norden
*Stockholm-Arlanda lufthavn, fjerntog, lokaltog (pendeltåg) og dedikert flytog (Arlanda Express).
*Københavns lufthavn, fjerntog, regiontog og metro.
*Helsingfors-Vanda lufthavn, lokaltog.
*Kramfors lufthavn, regiontog til Västeraspby stasjon, med 2&nbsp;km gratis taxitransfer.

### Flytog i Norge
*Oslo lufthavn, Gardermoen.  Gardermoen stasjon er en av Norges mest trafikkerte stasjoner. Flytoget har i dag Gardermoen som endestasjon og er en viktig tilbringer fra Lillestrøm, Oslo, Sandvika, Asker og Drammen, som fra 2009 er den andre endestasjonen. Vys lokaltog og intercitytog og SJ Nords fjerntog stopper også ved Gardermoen. Disse knytter byene nord for Gardermoen, Hamar og Lillehammer, til flyplassen. I tillegg binder Intercitytogene Gardermoen sammen med Sandefjord lufthavn Torp og vestfoldbyene.
*Trondheim lufthavn, Værnes betjenes av SJ Nord, som stopper ved Værnes holdeplass, lokalisert i gangavstand fra terminalbygget. Stasjonen har tog hver time til Trondheim, Levanger, Verdal og Steinkjer og enkelte ytterligere turer.
*Sandefjord lufthavn, Torp betjenes av Vy, som stopper på Torp stasjon på Vestfoldbanen hvor det er egen skyttelbussforbindelse mellom stasjonen og terminalen.
*Moss lufthavn, Rygge er nedlagt. Vy stopper på Rygge stasjon på Østfoldbanen med tidligere egen skyttelbussforbindelse til terminalen.
*Bergen lufthavn, Flesland. Bybanen i Bergen har endestasjon på Flesland.

## Referanser
Medisterpølse

**Medisterpølse** er en pølse laget av en farse av kjøtt og fett fra svin, såkalt medisterfarse, stoppet i svinetarmer. Fettandelen kan tradisjonelt være opptil 25%.

Ordet stammer fra middelnedertysk: *Metworst*: "kjøtt-pølse."( *Met-* svarer til engelsk *meat*. Ordet tolkes ofte folkeetymologisk som: "med-ister", dvs, "laget med innvollsfett"). Oppskriften ble først skrevet ned i en svensk kokebok fra tidlig på 1500-tallet. Siden den gang har oppskriften forandret seg ved at kjøttfyllet før ble håndkuttet, mens det nå blir maskinkvernet, noe som gir medisteren en annen tekstur.

Medisterpølser lages i hele lengder, men avbindes også i ringer. Den skal trekke, ikke koke, i ca. 20 minutter før servering. Noen foretrekker røkte medisterpølser. Farsen blir vanligvis krydret med allehånde, kryddernellik, ingefær, salt og pepper.

I Norge er medisterpølse en del av julematen, og serveres gjerne ved sammen med tradisjonelle juleribben.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Næringsinnhold i medisterpølse
Jeff Rouse

**Jeffrey Norman Rouse** (født 1970) er en amerikansk tidligere svømmer og tre ganger olympisk mester. Rouse var med på å ta gull på 4&times;100&nbsp;m medley stafett både i sommer-OL 1992 i Barcelona og sommer-OL 1996 i Atlanta, i tillegg til en individuell gullmedalje på 100&nbsp;m rygg i lekene i Atlanta og en sølvmedalje på samme distanse i lekene i Barcelona. Rouse har også tre gullmedaljer og én sølvmedalje fra langbane-VM 1991 i Perth og 1994 i Roma, to gull fra Panamerikanske leker 1995 i Mar del Plata og ni gull fra Stillehavslekene.

## Eksterne lenker
*
Luleå domkyrka

**Luleå domkyrka** er katedralen i Luleå stift. Kirken ble reist etter tegninger av Adolf Emil Melander og ble innviet i 1893 som *Oscar Fredriks kyrka*. Ved dannelsen av Luleå stift i 1904 ble den omdannet til domkirke. Kirken tilhører Luleå domkyrkoförsamling og ligger midt på den halvøya hvor det sentrale Luleå befinner seg.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Luleå domkirkeforsamlings nettsted
Kairo-avtalen

**Kairo-avtalen**, også kjent som *Kairo-akkordet*, var en avtale inngått i Kairo i november 1969 mellom PLO under ledelse av Yasir Arafat og Libanons væpnede styrker under ledelse av Emile Boustany, der er de palestinske flyktningeleirene fikk indre selvstyre og det ble tillatt for PLO-gruppene å føre væpnet kamp mot Israel fra libanesisk territorium. Avtalen fikk økt betydning fra 1970, da PLO ble fordrevet fra Jordan, kjent som Svart september.

I kjølvannet av Seksdagerskrigen og Israels påfølgende aksjon mot Fatah i Jordan i 1968, hadde Sør-Libanon blitt viktigere enn før som base for palestinske aksjoner mot Israel. Det ga økt friksjon med det libanesiske forsvaret som forsøkte å kontrollere dem for å hindre israelske represalier mot lokalbefolkningen. Det at en tilbakevendt palestinsk styrke ble omringet, nedkjempet og arrestert nær Bint Jbeil i oktober 1969, utløste protestbølger i Libanon, og økende antall angrep fra flyktningeleirene mot libanesisk politi og militære. Avtalen ble en løsning på denne konflikten.

Avtalen ble annulert i 1987.

## Referanser
Zetra

**Zetra** er et sportskompleks i Sarajevo i Bosnia-Hercegovina. Anlegget ble bygd for de olympiske vinterlekene i 1984, og var da arena for ishockey, kunstløp og hurtigløp på skøyter, samt avslutningsseremonien. Banen ligger 564 moh.

Anlegget ble fullstendig ødelagt under den bosniske krigen i årene 1992 til 1995. I 1997 startet gjenoppbyggingen av ishallen, med betydelig pengestøtte fra bl.a IOC. Hallen ble gjenåpnet i 1999.

## Hurtigløpsbanen
Det tidligere Jugoslavia (eller Bosnia-Hercegovina) hadde få eller ingen skøytetradisjoner da Sarajevo i 1978 ble tildelt de olympiske vinterlekene for 1984. Dermed måtte føderasjonens første kunstisbane for hurtigløp bygges. Denne banen sto ferdig sammen med resten av olympiakomplekset Zetra i november 1982, og samme sesong ble junior-VM holdt her. Etter de olympiske lekene var det aktivitet på banen, med bl.a allround-VM for kvinner i 1985 og EM allround i 1991. I sistnevnte mesterskap vant Johann Olav Koss sitt eneste EM-gull. 

Med krigens ødeleggelser falt noe av grunnlaget for hurtigløpssporten i Bosnia-Hercegovina vekk. Det er i dag ingen planer om å reparere hurtigløpsbanen i dette komplekset.

## Referanser
Bhilai

**Bhilai** eller **Bhilai Nagar**, er en storby i Chhattisgarh i India. Det bor 553&nbsp;837 mennesker i byen (2001). Byen ligger 25 km vest for hovedstaden Raipur ved jernbanen Howrah–Mumbai, og ved riksvei 6. Bhilai er mest kjent for stålprodusenten Bhilai Steel Plant, som er den største av sitt slag i India. Bhilai er ellers regnet for å være den 7. raskest voksende byen i verden.
Abondance (ost)

**Abondance** er en fransk ost produsert av upasteurisert kumelk fra  Haute-Savoie i Alpene. Bare melk fra kvegrasene abondance, tarine eller montbéliarde benyttes.

Navnet *Abondance* benyttes om to forskjellige oster som er opphavsbeskyttet ved hver sin Appellation d'origine contrôlée (AOC):

* **Abondance**, Savoie, AOC 1990
* **Abondance de Savoie**, Savoie, AOC 1990

## Abondance — AOC 1990
Abondanceregionen har siden 1300-tallet vært kjent for osten produsert av munkeklosteret *Sainte Marie d'Abondance* nær grensen til Sveits, og av korherrene ved Abbaye de Saint-Maurice d'Agaune i Wallis i Sveits. Sistnevnte kloster var leverandører av osten til pavehoffet da paven residerte i Avignon. 

Abondanceosten produseres nå bare i området rundt Abondance i Chablais i Haute-Savoie.

Modningstiden for osten er på bare 90 dager; den nytes best mellom juli og november.

## Abondance de Savoie — AOC 1990
Denne osten har vært produsert av *Fruitières du [[Massif du Parmelan]]* siden 1896. Modningstiden er på 12 uker; osten nytes best mellom juli og desember.

## Eksterne lenker
* 
* Bilde
Nikkaluokta

**Nikkaluokta** (nordsamisk: *Nihkkáluokta*) er en bygd i Gällivare kommune, i nærheten av grensen til Kiruna kommune. Nærmeste tettsted er Kiruna, 66 kilometer østover. Nikkaluokta er kjent som et utgangspunkt for vandringer i Kebnekaiseområdet, deriblant Kungsleden.

## Geografi
Nikkaluokta ligger der de to dalene Visttasvággi, Láddjuvággi løper sammen i innsjøen Paittasjärvi og danner Kalixälvens  kilder. Mellom disse to dalene ligger Sveriges mektigste høyfjellsområde, Kebnekaisemassivet. Bygden ligger der hvor landeveien tar slutt og fjellstigningene begynner. Bygden ligger også i grenselandet mellom de to reinbeitedistriktene Laevas og Girjas.

Stedet har overnattingshytter, og Nikkaluokta kapell ligger på byens høyeste punkt. Sommerstid finnes det også en helikopterbase på stedet. 5,6 kilometer fra Nikkaluokta, ved innsjøen Láddjujávri begynner leden opp mot Láddjuvággi og Kebnekaise fjellstasjon. Vandringen mellom Nikkaluokta og fjellstasjonen er 19 kilometer og tar vanligvis mellom fire og fem timer; med helikopter tar det seks minutter.

Kalixälven har sine kilder på stedet.

Nikkaluokta har omkring ti bofaste familier. Hovednæringen er turisme. Reindrift, kunst, sløyd og transport er også en del av næringsveien.

## Historie
I området har det eksistert samiske bosetninger i flere tusen år. De første faste bosetningene i  Nikkaluokta, *torvkåtorna*,  kom i begynnelsen av 1900-tallet. Dette var familier som drev reindrift – *njargajohttit* – og som under hårde vintrer mistet sine reinflokker og søkte andre måter å forsørge seg på. Nikkaluokta befant seg på flyttleden og var et bra bosted. Det fantes også muligheter til jakt, fiske, og senere også arbeid med transport og service.
Konflikten på Hanish-arkipelet

**Konflikten på Hanish-arkipelet** var en konflikt mellom Eritrea og Jemen over Hanishøyene i Rødehavet. Den militære konflikten gikk fra 15. desember til 17. desember 1995.

## Bakgrunn
I 1995 gjorde Eritrea krav på Hanish-arkipelet på grunnlag av at dette området var en del av Eritrea da landet var en italiensk koloni fra 1923 til 1941. I tillegg hadde EPLF brukt øyene som base under den eritreiske selvstendighetskrigen, som varte mellom 1961 og 1991. Da Jemen startet byggingen av turistattraksjoner på øyene, inkludert et dykkersenter og et hotell, stilte Eritrea et ultimatum om at Jemen skulle trekke seg ut og oppgi øyene innen en måned. Jemen svarte på ultimatumet med å sende soldater til øyene for å vokte byggeplassene. 

Den 15. desember 1995 gikk Eritrea til angrep. Eritreerne brukte alle de militære skipene de hadde, i tillegg til fiskebåter og en egyptisk ferge. Etter tre dager med kamp var all motstand slått ned, og den største øya, Hanish al-Kabir, var okkupert av eritreerne. I løpet av slaget ble et russisk skip skadet av eritreerne, som mistok det for å være et jemenittisk militærfartøy.

Etter internasjonal megling aksepterte begge partene et forslag om å bringe saken inn for den internasjonale domstolen for voldgiftssaker i Haag. Voldgiftsretten konkluderte omsider i oktober 1998 at hovedøyene tilhørte Jemen, mens enkelte mindre øyer tilhørte Etirea. Eritrea trakk omsider sine styrker ut i november 1998.

Det har i ettertid blitt spekulert fra jeminittisk hold rundt hvorvidt Israel kan ha hatt en rolle i krigen.

## Referanser


## Se også
* Den eritreisk-etiopiske krig
* Eritrea
* Jemen
FK Srem

**FK Srem** (ФК Срем) er en serbisk fotballklubb fra byen Sremska Mitrovica. I 2005 slo klubben seg sammen med FK Zvezdara men beholdt navnet Srem. FK Zvezdara rykket ned fra øverste divisjonen i serbisk fotball mens Srem rykket ned fra tredje nivå. Fra 2002/03-sesongen spilte FK Srem på andre nivå. Der har klubben holdt seg det siste årene. 

I 2007/2008-sesongen endte FK Srem på sjuendeplass i Prva Liga Srbija. 

## Kjente spillere som har spilt for klubben
*Branislav Ivanović
*Bojan Stepanović
*Dobrivoje Trivić
*Joseph Nestroy Kizito
*Phillip Ssozi
*William
*Dinei
*Filip Kasalica
*Florin Ioan Pelecaci
Christian Theodor Holtfodt

**Christian Theodor Holtfodt** (1863–1930) var en norsk offiser og politiker (V). Han var forsvarsminister fra 1914 til 1919.

Han var cand.philos. fra 1883, og tok høyskoleeksamen i 1889. Han startet sin karriere som lærer i geometri ved Gjertsens skole, men ble etter hvert offiser i Forsvaret på heltid. Han avsluttet sin militære karriere som kommanderende general fra 1927 til sin død. Holtfodt var forsvarsminister i Gunnar Knudsens andre regjering fra 8. august 1914 til 19. februar 1919.

## Utmerkelser
Holtfodt ble tildelt følgende utmerkelser:
* Kommandør med stjerne av St. Olavs orden
* Storkors av Sverdordenen
* Kommandør med stjerne av Dannebrogordenen
* Storoffiser av Æreslegionen
* Norges Røde Kors’ hederstegn
* Russiske Røde Kors’ hederstegn
* Tyske (prøyssiske) Røde Kors’ medalje (1. og 3. klasse)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Christian Theofor Holtfodt i Norsk biografisk leksikon
Stade de Patinage Olympique

**Stade de Patinage Olympique** (oversatt «det olympiske skøytestadion») var arena for hurtigløpsøvelsene på skøyter under vinter-OL i 1992. Banen ligger i Parc Olympique Henry Dujol i Albertville, Frankrike. Banens høyde er 331 moh.

Anlegget, som ble bygd for OL-arrangementet, hadde et tribunebygg på den ene langsiden med plass til 1 792 tilskuere. Bruk av midlertidige tribuner gjorde at det ble plass til 10 000 tilskuere under lekene.

Foruten de olympiske lekene ble skøytebanen brukt til verdenscupløp og de franske mesterskapene i begge sesongene banen var i drift. Etter lekene ble anlegget omgjort til et stadion for fotball, rugby og friidrett.

Vinter-OL i 1992 ble det siste OL med utendørs skøyteløp. ISUs regler krever nå overbygde baner til OL-konkurranser.

## Referanser
Witchhammer

**Witchhammer** er et thrash metal-band fra Sarpsborg dannet i 1986. Navnet er tatt fra boken *[[Heksehammeren]]* fra 1486 som beskriver hvordan man skal gjenkjenne, dømme og henrette hekser.

Bandet turnerte sammen med Artch, TinDrum og Equinox på 1980- 1990-tallet.

## Diskografi
*1990: *1487* (LP, gjenutgitt i 2005 på CD) 
*2001: *The Lost Tapes* (CD, innspilt i 1991)
*2011: *Chapter 3: In Serenity and Awe* (CD)

## Medlemmer
**Nåværende**

Thomas Dahl  Vokal 2021-
* Finn Christian Gjerlaugsen, bass og gitar (1993–1994)
*Tor Erik Håkonsen, gitar
*Morten Skute, gitar (1989–)
*Jan Erik Eide, trommer
*Marlyn Smørsgård, keyboard og vokal (2011–)

**Tidligere**
*Fredrick Weum 2014-2020
*Per Ståle Pettersen, vokal (1986–2010, også bass helt i starten)
*Thomas Arntzen Dahl, vokal (2010–2013)
*Sam Natanael, vokal (2013–2014)
*Peder Kjøs, gitar (1986–1989)
*Frank Wilhemsen, gitar (1989)
*Renato Ruscetta, bass (1993–1994)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Arkivert nettside
Albert Ammons

**Albert Ammons** (født 23. september 1907, død 2. desember 1949) var en amerikansk jazzpianist, orkesterleder og komponist. 

Som guttunge spilte Ammons på tromme og lærte seg siden å spille klaver. Han lærte klaverspillet sitt av brødrene Alonzo og Jimmy Yancey, samt Hersal Thomas, til han var cirka 17 år. I slutten av tyveårene opptrådte han litt som solopianist og litt som medlem av mindre orkestere. I 1928 bodde han i Chicago i samme hus som Meade Lewis og Pinetop Smith, som han spilte med under private sammenkomster. 

I 1931 ble han pianist i Louis Banks orkester, og i 1934 startet han sitt eget orkester. Dette orkesteret bestod av Guy Kelly (trompet), Dalbert Bright (klarinett), Israel Crosby (kontrabass), Ike Perkins (gitar) og Jimmy Hoskins (trommer), samt Ammons selv på piano. Med dette orkesteret spilte han inn sine første plater i 1936, 29 år gammel.

Orkesteret holdt sammen i ca. to år, og i 1938 reiste Ammons til New York, der han medvirket ved en stor konsert i Carnegie Hall sammen med de to boogie woogie-pianistene Meade Lewis og Pete Johnson. Denne konserten markerte det endelige gjennombruddet både for disse tre artistene, men også for hele boogie woogie-stilen. Like etter konserten begynte Ammons å produsere og spille inn flere plater, og han fikk musikktid i radio og på nattklubber, både sammen med sine to musikkvenner, men også som solist.

På platene han spilte inn, kan man også høre ham enten som solist eller med en eller to av pianistene Johnson og Lewis, men han har også spilt inn plater med Port of Harlem Jazz Men og med Harry James. I 1944 organiserte han et lite orkester for en plateinnspilling med blant andre Hot Lips Page, Vic Dickenson, Don Byas, Israel Crosby og Sidney Catlett. I 1946 og 1947 spilte han inn sine siste plater, dels som solist og dels med for eksempel Lionel Hampton.

Albert Ammons var først og fremst kjent som boogie-woogie-pianist, men orkesterinnspillingene hans sier sitt om at han var en betydelig pianist, selv uten bruk av boogie woogie-figurer. Hans boogie woogie-stil ble karakterisert av en kraftig, dynamisk rullende bassrytme, mot en fantasifull og improviserende høyrehånd. Han anvendte hyppig tremulant-effekter og enkle bluesfigurer med et sterkt rytmisk anslag. Stilen hans skiller seg vesentlig fra pianistene som vanligvis nevnes som hans læremestere og forbilder, blant andre Yancey Smith og Pinetop Smith. 

## Diskografi
Utvalgt diskografi
* 1936: Early Mornin' Blues
* 1939: Twos and Fews
* 1938: Shout for Joy
* 1938: Boogie Woogie Prayer 1-2
* 1939: Cafe Society Rag
* 1939: Mighty Blues
* 1939: Rocking the Blues 
* 1939: Woo-Woo
* 1939: Jesse
* 1939: Boogie Woogie Stomp
* 1939: Boogie Woogie Blues
* 1939: Suitcase Blues
* 1939: Bass Goin' Crazy
* 1939: Chicago in Mind
* 1939: St. Louis Blues
* 1939: Albert's Special Boogie Woogie
* 1941: Cuttin' the Boogie
* 1944: Albert's Special Boogie
* 1944: The Boogie Rocks
* 1948: Boogie Woogie Piano
* 1949: Wee Albert

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Saltoluokta

**Saltoluokta** er en fjellstasjon som drives av Svenska Turistföreningen. Stasjonen befinner seg langs Kungsleden omkring 20 km nord for Sarek nasjonalpark.

Stedet er tradisjonelt et oppholdssted for Sirkas sameby om våren, sommeren og høsten. Svenska Turistföreningen kom til området i 1890 og bygde *Sjöfallsstugan* like nedenfor Stora Sjöfallet. Omkring 20 år senere ble det behov for flere sengeplasser for besøkende, og da stedet lå i det opprinnelige området for Stora Sjöfallets nasjonalpark, som ble grunnlagt i 1909, flyttet STF utenfor nasjonalparkens grenser. 

De bygde i stedet på sandåsene i Sáltoluokta, en kilometer nedenfor nasjonalparken, der Kungsleden går videre sørover. I 1912 bygde man *Gamla stationen*, og året etterpå ble *förarstugan* bygd. 

Saltoluoktas hovedbygning ble tegnet av arkitekt John Åkerlund. Den ble bygd i 1918 og økte antall senger på anlegget til ca. 70. Stasjonens seneste tilskudd av bygninger kom på begynnelsen av 1980-tallet, da servicebygningen *Nåiden* ble bygd, og på midten av 1990-tallet, da annekset *Laponia* ble bygd. I dag har stasjonen ca. 100 senger. Stasjonens hovedbygning er stort sett bevart i sin originale form, med møbler og innredning fra 1918.

Saltoluokta besøkes av såvel fjellvandrere, barnefamilier og nygifte, som av skiløpere, naturelskere og konferansedeltagere.
Vintertids går det en markert islede over innsjøen Langas til Sáltoluokta. Sommerstid trafikkeres strekningen av fergen M/S Langas.

## Eksterne lenker
* Svenska Turistföreningen
* Saltoluokta Fjällstation
Kebnekaise fjellstasjon

**Kebnekaise fjellstasjon** ligger 690 meter over havet og har sin beliggenhet 19 km fra Nikkaluokta, som igjen ligger cirka 70 km vest for Kiruna. Fjellstasjonen drives av Svenska Turistföreningen (STF), og består av en hovedbygning og flere tilhørende annekser med totalt 220 senger.

Den eldste av fjellstasjonens bygninger er *Kebnekaisestugan*, som ble anlagt 1907&ndash;1908 i stein etter sveitserstil. I 1924 ble den påbygd. I årene 1948-1952 ble det foretatt en større utbygging av stasjonen med flere bygninger. Deretter ble den utvidet i 1966, 1978–1979 og 1990–1991.

I hovedbygningen er det en restaurant og en kiosk med diverse snakks og utstyr med mer. Det finnes også en badstu, et tørkerom, et kjøkken og en fjellbutikk.

## Vandringsleder
I nærheten av stasjonen finnes det mange vandringsleder. Den mest kjente går mellom Abisko og Nikkaluokta.

Fra Nikkaluokta går det en 19 km lang vandringsled frem til fjellstasjonen. Etter ca. 6 km kommer man til *Enoks* ved Láddjujávri. Ved normal takt i godt vær tar det cirka seks timer å gå fra Nikkaluokta til Kebnekaise fjellstasjon.

Man kan også ta helikopter. Da tar reisen cirka 6 minutter. For å forkorte vandringen med ca. 6 km kan man også ta båt langs stranden til innsjøen Láddjujávri.

## Kommunikasjoner
Etter å tatt tog eller fly til Kiruna (Kiruna lufthavn) kan man ta drosje, buss eller bil til Nikkaluokta. Derfra er det en ca. 19 km lang vandringsled til fjellstasjonen.

## Eksterne lenker
* STF Kebnekaise Fjällstation
Bore i senk

**Bore i senk** (engelsk: *scuttling*) er en (militær) handling hvor man med overlegg senker eget skip ved å la vann renne inn i skroget. Dette kan gjøres på flere måter &ndash; ventiler eller luker kan åpnes, eller det kan dannes hull ved hjelp av rå kraft eller bruk av eksplosiver. Slik selvsenking, ofte kalt for **senket av egen besetning**, kan utføres med den hensikt å kvitte seg med et forlatt, gammelt eller erobret fartøy, å forhindre at fartøyet blir et navigasjonshinder, selvødeleggelse for å frarøve fienden kontroll over skipet, bruke skipet som blokadeskip for å begrense trafikk i en kanal eller havn, eller for å skape et kunstig rev for dykkere og marint liv.

## Etymologi
Det engelske begrepet for å bore i senk et skip er *scuttling*. Det har betydningen å kutte et hull i et skip for å senke det. Det er fra 1640-tallet, fra *skottell*, «åpne et skips dekk», også fra 1500-tallet, igjen fra mellomfranske *escoutille* (moderne fransk: *écoutille*), eller direkte fra spanske *escotilla*, «lem», «lukeåpning». Figurativ bruk er nedtegnet fra 1888. Det norske begrepet *bore* er fra norrønt, *bora*, men ikke utelukkende knyttet til maritimt bruk.

## Referanser


## Litteratur
* George, S. C. (1981): *Jutland to Junkyard*. Edinburgh: Paul Harris Publishing. ISBN 0-86228-029-X. Beskriver gjenbruken av senket skip.

## Eksterne lenker
* «scuttle», *Wiktionary*
Tro (Alstahaug)

**Tro** er fellesbetegnelsen på ei øy i Alstahaug kommune på Helgeland i Nordland.

Tro består av to ulike deler: Lauvøylandet og Rødøya. Disse navnene blir bare i liten grad brukt i moderne tid. Flatøya, som også tilhører Tro, er ei øy på nordøstsiden av Tro, skilt fra Tro av et smalt sund. Øya har postadresse 8865 Tro og hadde mest sannsynlig Norges minste postkontor (lagt ned i 2016). Lauvøylandet skole på Tro ble lagt ned av Alstahaug kommune sommeren 2008. De to elevene skolen da hadde ble overført til Tjøtta barne- og ungdomsskole. I senere tid er skolen blitt omgjort til å ta i mot folk for overnatting. Her kan man leie rom, telt- eller husvognsplass. 

Tro er kjent for flere funn av gravhauger og spor etter steinalderen, nemlig helleristninger. Tro har også skålgroper, en steinfallos, gravhauger og klebersteinsbrudd. Det har blant annet blitt funnet en vikinggrav der de døpte vikingen for Gurgle. Det er òg funnet en kvinnegrav med et smykke og vikingesverd, samt spor av et skip.    

Skiløperen er den mest kjente helleristningen i Valenfeltet på Tro. Skiløperen var modell for OL-piktogrammene som var så karakteristiske for Lillehammer-OL i 1994 og Skimuseets logo. Moderne arkeologer har tolket det slik at helleristningen avbilder en jeger i kajakk eller kano. Det finnes flere helleristningefelt på øya, blant annet i Trovika sør på Tro, her er det også en gravhaug. Det finnes to felt på Flatøya, et i sør og et i nord.  

Rødøyfjellet nord på øya er 307,7 meter over havet på sitt høyeste punkt og består av den rødlige bergarten serpentin.

## Galleri

Fil:Flatøya4.JPG|Skiløperen, helleristning
Fil:Flatøya6.JPG|Helleristning
Fil:Flatøya.JPG|Båt, Flatøya, helleristning
Fil:Gutorm gjessing 1935.jpg|Arkeologen Gutorm Gjessing ca. 1935 med figurer blant annet fra Valen på Tro (elg, skiløper, nise).



## Referanser


## Litteratur
*Birgitta Berglund: *Tjøtta-riket : en arkeologisk undersøkelse av maktforhold og sentrumsdannelser på Helgelandskysten fra Kr.f. til 1700 e.Kr.*  

## Eksterne lenker
Kumiss

**Kumiss** (også:  *kumys* fra  russisk *кумыс*, tyrkisk kımız tatarisk *kymyz*, kasakhisk *қымыз*) er naturlig gjæret hoppemelk, dvs en slags vin laget av melk.

I det mongolske kjøkken kalles samme drikk *airag* (eller airak), og regnes som landets nasjonaldrikk. Det er også den tradisjonelle velkomstdrikken gjester får servert straks de kommer til jurten.

Kumiss/airag er melkehvit og smaker syrlig og kjølig forfriskende, med en mandelaktig og iblant osteaktig ettersmak som personer fra vestlige kulturer kan trenge noe tid på å venne seg til. Drikken er lett alkoholholdig (1,2 til 2&nbsp;% alkohol) og er en tradisjonell rett i asiatiske steppekulturer. Den blir regnet som gunstig for bekjempelse av tuberkulose, jernmangelanemi, anemi og annet. I Europa lages lignende produkter fra esel-, geite- og kumelk. Brennevinet araka destilleres av kumiss. På grunn av det høye vitamin- og mineralinnholdet tjener kumiss til en viss grad som erstatning for frukt og grønnsaker. Ved regelmessig konsum virker drikken lett lakserende.

Kefiren som kommer fra det nordlige Kaukasus lages av kumelk som gjæres ved hjelp av melkesyrebakterien *Dispora caucasica*. I stedet for kumissens flytende utgangspunkt tilsetter man her kefirkorn av kokt melk, og får av det en lett alkoholholdig drikk (0,2 til 0,8&nbsp;% alkohol). Fordi kumelk inneholder mindre sukker enn hoppemelk blir drikken svakere enn kumiss.

## Eksterne lenker
Syrnet eller søt melk
Jäkkvik

**Jäkkvik** eller **Jäckvik** (lulesamisk: *Jäggeluokta*) er en fjellbygd i Arjeplog kommune langs Riksväg 95 (*Silvervägen*). 

I bygden finnes Jäckviks fjellgård som drives av Svenska kyrkan samt Jäckviks kapell. Stedet har også et skianlegg. I nærheten av Jäkkvik ligger Pieljekaise nasjonalpark.

Den svenske presten Lars Levi Læstadius ble født i fjellbygden.

## Referanser
Nikkaluokta kapell

**Nikkaluokta kapell** er et kapell i landsbyen Nikkaluokta i Gällivare forsamling og Gällivare kommune i Norrbottens län i Lappland.

Kapellet ligger i nærheten av Nikkaluokta turistanlegg, 65 km vest for Kiruna, like sør for grensen til Kiruna kommune. Postadressen er *Kiruna*, men området tilhører Gällivare kommune.

Kapellet ble innviet den 16. august 1942. Arkitekt var Cyrillus Johansson. Bygningens form har store likheter med Kiruna kirke, og er en gave til bygden og forsamlingen fra *[[De Lappländska Fjällkarlarnas klubb]]*.

I kapellet finnes en alterprynt, som er blitt gitt som gave av Svenska Turistföreningen. Nattverdskalken er fra Konstantinopel. I tillegg finnes det en alterduk og andre gjenstander, som er gitt som gave av lokalbefolkningen.

Utenfor kapeller er graven til Gösta Lilliehöök, som bl.a. var ordfører i *De Lappländska Fjällkarlarnas klubb*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Nikkaluokta kapell på Gällivare forsamlings nettsted
Den polsk-russiske krig (1792)

**Den polsk-russiske krig i 1792** var en krig mellom Det polsk-litauiske samveldet og Tsar-Russland med Targowica-konføderasjonen.

Den 3. mai 1791 hadde den polsk-litauiske kongen Stanisław August Poniatowski vedtatt en ny konstitusjon for det polsk-litauiske samveldet, og denne avskaffet valgkongedømmet, liberum veto og livegenskapet. Motstanderne av denne var organisert i Targowica-konføderasjonen, med støtte fra Russland. Disse ønsket å hindre at konstitusjonen trådte i kraft, og 18. mai 1792 gikk en russisk styrke på 97&nbsp;700 mann over grensen uten krigserklæring. Kongen Stanisław August Poniatowski var i stand til å mobilisere rundt 70&nbsp;000 mann som var lojale til ham og den nye konstitusjonen.

Kongeriket Preussen var polsk-litauisk alliert, men brøt alliansen da krigen ved innledningen av krigen og den prøyssiske kommandanten av hæren i  Storhertugdømmet Litauen, Hertugen av Württemberg nektet å kjempe mot de russiske styrkene og ble avsatt 1. juni.

Kongens nevø Józef Poniatowski ble øverstkommanderende på den polsk-litauiske siden, og vant 18. juni en større seier mot en langt større styrke i et slag ved byen Zieleńce i dagens Ukraina. De trakk seg deretter tilbake til elven Bug, og kjempet der under ledelse av Tadeusz Kościuszko et større slag ved Dubienka, ut at dette fikk noen klar vinner.

Den polsk-litauiske sak ble imidlertid tapt da kongen selv sluttet seg til Targowica-konføderasjonen. Dette førte da til Polens andre deling, men også til Kościuszko-oppstanden året etter.
Verdenscupen i skiskyting 2009/10

**[[Verdenscupen i skiskyting]] 2009/10** ble innledet i Östersund (Sverige) den 2. desember 2009 og avsluttet den 28. mars 2010 i Khanty-Mansijsk (Russland) med VM i mixed stafett 2010. De olympiske lekene, som fant sted i Vancouver i februar, var også en del av verdenscupen. OL-øvelsene i skiskyting ble avholdt i Whistler Olympic Park.

Skikyttere fra 15 land konkurrerte i ti stevner med totalt 25 individuelle øvelser, fem stafetter og to mix-stafetter. Magdalena Neuner (Tyskland) og Emil Hegle Svendsen (Norge) vant verdenscupen, førstnevnte for andre gang.

En lang rekke med kjente skiskyttere la opp etter sesongen. De norske utøverne som takket for seg, var Gunn Margit Andreassen, Liv-Kjersti Eikeland, Halvard Hanevold, Gro Marit Istad Kristiansen og Jon Kristian Svaland. Av andre lands utøvere bør man nevne Sandrine Bailly, Sylvie Becaert og Vincent Defrasne fra Frankrike; Nikolaj Kruglov og Olga Medvedtseva fra Russland; og Martina Beck, Simone Hauswald og Kati Wilhelm fra Tyskland.

## Kalender

## Øvelser og enkeltresultater
### Kvinner

### Menn

### Miksstafetter

## Verdenscupen sammenlagt, kvinner
### Totalt

### Normaldistanse

### Sprint

### Jaktstart

### Fellesstart

### Stafett

### Nasjon

## Verdenscupen sammenlagt, menn
'''Utvikling over sesongen'''
### Totalt

### Normaldistanse

### Sprint

### Jaktstart

### Fellesstart

### Stafett

### Nasjon

## Kilder
*Race Calendar, Biathlon 2009/10, Men hos Skisport365.com
*Race Calendar, Biathlon 2009/10, Women hos Skisport365.com
*WINTERSPORT CHARTS WELTCUP (WORLD CUP) BIATHLON 2010 hos Wintersport-charts.info
William Boyd (forfatter)

**William Boyd** (født 1952) er en britisk forfatter, noveller og drama, med bakgrunn fra Ghana og Skottland, nå bosatt i London. Boyd er blant de mest anerkjente forfattere av sin årgang i Storbritannia og han har vunnet flere litterære priser. Boyd underviste i årene 1975-1980 ved Universitetet i Oxford. I tidsrommet 1981-1983 var han TV-kritiker for avisen *New Statesman*.

Han ble utpekt til Order of the British Empire i 2005.

## Bibliografi
* *A Good Man in Africa*, 1981
* *On the Yankee Station and Other Stories*, 1981
* *An Ice-Cream War*, 1982
* *Stars and Bars*, 1984
* *School Ties*, 1985
* *The New Confessions*, 1987
* *Brazzaville Beach*, 1990
* *The Blue Afternoon*, 1993
* *The Destiny of Natalie 'X' and Other Stories*, 1995
* *Armadillo (novel)|Armadillo*, 1998
* *Nat Tate: An American Artist 1928-1960*, 1998
* *Any Human Heart*, 2002
* *Fascination* (novellesamling), 2004
* *Bamboo*, 2005 (ikke skjønnlitterær)
* *Restless*, 2006
* *The Dreams of Bethany Mellmoth. Notes from the underground*, 2007
* *Ordinary Thunderstorms* (2009), 2009

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Boyds nettsted
Statens naturforvaltningsråd

**Statens naturforvaltningsråd** ble til i 1990 ved sammenslåing av Statens naturvernråd og Statens friluftsråd.

Rådet sin funksjon og virksomhet gikk ut på å arbeide med  naturforvaltning i Norge, inkludert Svalbard. Rådet skulle følge med på utviklingen inne forvaltingen av naturressursene, og gi råd til Miljøverndepartementet i aktuelle saker, eventuelt foreslå saker selv. Rådet var ikke hjemlet ved lov.

Rådet ble nedlagt 1. juli 2002.
Arbeiderpartiet (Unionen Sør-Afrika)

**Arbeiderpartiet** (afrikaans **Arbeidersparty**) var et politisk parti i Sør-Afrika som var politisk aktivt fra 1910 til omkring 1958.

## Opprettelsen

Arbeiderpartiet ble opprettet i januar 1910, noen måneder før dannelsen av Unionen Sør-Afrika. Partiet oppsto som en fusjon mellom de to mindre Arbeiderpartiene i Kapp-provinsen og Transvaal. Den første partilederen var Fredrik Hugh Cresswell. Partiet hadde fokus på å beskytte de hvite arbeidernes rettigheter overfor de fargede arbeidere (etnisk sorte og innvandrere fra Asia). Partiet var dermed helt fra begynnelsen en tilhenger av raseskille og diskriminering.

## Regjeringensmakt

På slutten av 1923, da det regjerende South African Party var presset for sin håndtering av opptøyer blant de svarte og Rand-opprøret, gjorde Arbeiderpartiet en koalisjonsavtale med Nasjonalistpartiet som ble ledet av James Barry Munnik Hertzog. I valget 17. juni 1924 vant partiet 18 plasser med 13,4% av stemmene. Cresswell og Thomas Boydell ble inkludert i regjeringen.

## Splittelse og tilbakegang

I 1928 ble partiet delt i to grupperinger – *Hoofbestuursgroep* og *Cresswelliete* – etter en krass strid som følge av forskjellige meninger om partiets politiske fundament samt personlige motsetninger i ledelsen. I valget 18. juni 1929 fikk disse to grupperingene henholdsvis 3 og 5 representanter. Selv om Nasjonalistpartiet oppnådde flertall i dette valget valgte de likevel å gi Cresswelliete to poster i regjeringen.

Splittelsen vedvarte inn i det såkalte koalisjonsvalget 17. mai 1933, men etter sammenslåingen av Nasjonalistpartiet og South African Party 5. desember 1934 i United Party, mistet grupperingene fra Arbeiderpartiet mye av sin politiske relevans. Kun to kandidater fra hver gruppe ble innvalgt, og til tross for at partiet ble gjenforent foran valget i 1938 fikk de da bare tre representanter.

## Ny opptur

Partiet gjorde det vesentlig bedre i valget 7. juli 1943 og fikk da 9 representanter. Dette ble fulgt opp med 6 plasser i 1948 og 5 i 1953. Ved valget i 1958 med fikk de med bare 2 kandidater kun 0,24% av de totale antall stemmer og følgelig ingen representanter. Virksomheten opphørte kort tid etter uten at partiet formelt ble nedlagt.

## Kilder

* Saunders, Christopher C. (raadgewende red.), *An Illustrated Dictionary of South African History*, Ibis Books and Editorial Services cc, Sandton, 1994.
* Mostert, J.P.C., *Politieke Partye in Suid-Afrika*, Instituut vir Eietydse Geskiedenis, U.O.V.S., Bloemfontein, 1986.
* Van der Spuy, D.C. (hoofred.), *Amptelike Jaarboek van die Republiek van Suid-Afrika* (Eerste Uitgawe), Departement van Inligting, Pretoria, 1975.
* Haywood, J.J. L.V. (red.), *Die Afrikaner-gids*, Die Afrikaner-gids (Edms.) Beperk, Bloemfontein, 1944.
Ligat ha’Al

**Ligat ha'Al** (hebraisk: ליגת העל), for tiden kjent som **Ligat Toto** av sponsorgrunner, er det øverste nivået i seriefotball i Israel. Gjennom årene har ligaen ofte skiftet navn av sponsorgrunner, blant annet *Liga Pelephone* og *Liga Toto*. 

## Historie
Ligat ha'Al ble etablert i 1999 for å fylle rollen til Liga Leumi (som ble det nye andrenivået i israelsk seriefotball). I den første sesongen var det fjorten lag i ligaen, de tretten øverste lagene i 1998/99-sesongen og det øverste laget i Liga Artzit (daværende andrenivå). Den sesongen rykket tre klubber ned og bare en fra Liga Leumi rykket opp. Fra 2000 og frem til 2011/2012-sesongen var det seksten lag i ligaen hver sesong, men fra 2012/2013-sesongen ble dette antallet redusert til 14. 

## UEFA-ranking (2022)
*UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.*


; Historisk ligarangering

## Vinnere

* 1999–00 – 
* 2000–01 – 
* 2001–02 – 
* 2002–03 – 
* 2003–04 – 
* 2004–05 – 
* 2005–06 – 
* 2006–07 – 
* 2007–08 – 
* 2008–09 – 
* 2009–10 – 
* 2010–11 – 
* 2011–12 – 
* 2012–13 – 
* 2013–14 – 
* 2014–15 – 
* 2015–16 – 
* 2016–17 – 
* 2017–18 – 
* 2018–19 – 
* 2019–20 – 
* 2020–21 – 
* 2021–22 – 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielle nettsider
Unionist Party (Sør-Afrika)

**Unionist Party** (afrikaans **Unionisteparty**) var et pro-britisk politisk parti i Sør-Afrika som opererte i perioden 1910 til 1920. I denne perioden var partiet den offisielle opposisjonen etter at Unionen Sør-Afrika ble dannet i 1910. I sitt siste valg i 1920 var partiet landets tredje største.

## Opprinnelse

Partiet ble grunnlagt 31. mai 1910 med Sir Leander Starr Jameson fra Kappkolonien som første partileder. Han døde allerede i april 1912 og ble etterfulgt av Sir Thomas Smartt, også han fra Kappkolonien. Andre sentrale skikkelser i partiet  var blant andre Sir James Fitzpatrick, Sir George Ferrar og Sir Lionel Phillips (alle tre transvaalske ledere). Partiet ble dannet som en videreføring av *The Progressive Party* (afrikaans *die Progressive Party*) som hadde eksistert både i Transvaal og Kappkolonien.

## Politikk

Formålet med partiet var å fremme den britiske kultur og utfordre de politiske kreftene som arbeidet for å fremme den uavhengige unionen. Partiet var følgelig konservative, anti-republikanske og pro-imperialistiske av politisk oppfatning, og de hadde også tette bånd til Storbritannia. Partiet var også imot indisk innvandring til unionen og kjempet for å bedre arbeidsvilkårene i diamantgruvene og gullgruvene.

## Sammenslåing

I valget 1920 mistet både Unionist Party og South African Party store velgermasser til Nasjonalistpartiet og Arbeiderpartiet. Jan Smuts fra South African Party fortsatte som statsminister, da han sammen med Unionist Party fortsatt hadde et knapt flertall i parlamentet.

I november 1920 slo Unionist Party seg sammen med South African Party under sistnevntes navn. Thomas Smartt og to andre unionister fikk plass i Smuts' regjering. Statsministeren lanserte så nyvalg i 1921 og det sammenslåtte partiet fikk da et noe sterkere flertall.

## Referanser


## Kilder
* Scannell, J.P., *Die Afrikaanse Kernensiklopedie*, Nasionale Boekhandel Beperk, Kaapstad (et. al.), 1965.
* Rosenthal, Eric, *Encyclopaedia of Southern Africa*, Juta and Company Limited, Kaapstad en Johannesburg, 1978.
* Mostert, J.P.C., *Politieke Partye in Suid-Afrika*, Instituut vir Eietydse Geskiedenis, U.O.V.S., Bloemfontein, 1986. 
* Van der Spuy, D.C. (hoofred.), *Amptelike Jaarboek van die Republiek van Suid-Afrika* (Eerste Uitgawe), Departement van Inligting, Pretoria, 1975.
Mary Oyaya

**Mary Oyaya** (født i Mombasa, Kenya) er en kenyansk skuespiller som spiller rollen som jedimester Luminara Unduli i de to filmene *[[Star Wars Episode II: Attack of the Clones]]* og *[[Star Wars Episode III: Revenge of the Sith]]*.

Hun bor for tiden i Australia.

## Eksterne lenker
* 
*
Artch

**Artch** er et norsk power metal-band fra Sarpsborg.

Bandet ble startet i 1983 av Cato André Olsen (kjent som Cat Andrew) og Bernt Jansen. I 1984 ble Geir Nilssen, Jørn Jamissen og vokalist Lars Fladeby med, alle fra et annet lokalt band under navnet «Oxygen». Espen Hoff erstattet Fladeby som vokalist i 1985, men ble drept senere samme år i en motorsykkelulykke på vei til bandøving. Islandske Eiríkur Hauksson ble med som ny vokalist i 1986.

I 1987 spilte de inn sitt debutalbum i Borg Lydstudio i Sefasenteret. Albumet fikk god mottakelse da det ble utgitt i 1988, spesielt blant britiske musikkjournalister, og de fikk toppkarakter i både Kerrang og Metal Forces. *[[Another Return to Church Hill]]* blir i dag regnet som en klassiker innen sjangeren både i Norge og i utlandet. LP-utgaven kom med to forskjellige omslag, ett for Norge/Europa, og ett for USA. Oppfølgeralbumet *[[For the Sake of Mankind]]* ble utgitt i USA, Japan og Norge, men solgte lite. Etter kun to musikkalbum ble bandet oppløst i 1991, men ble gjenforent igjen i 2000. Etter en stille periode hadde de igjen oppdrag i 2017.

Cato skrev sangen *Another Return to Church Hill* som i dag blir regnet som en klassiker innen sjangeren både i Norge og i utlandet. Denne er på utgivelsen Another Return to Church Hill, og er Artch sin mest spilte sang. Den bidro til å gi dem et navn i hele Europa, i tillegg så den ut til å motta mest oppmerksomhet under Artch sin verdensturné. Cato André Olsen laget supportersangen «særping» som er å finne på Sarpsborg 08 Fotballforening sitt supportersangalbum.

## Diskografi
*1988: *[[Another Return to Church Hill]]*
*1991: *[[For the Sake of Mankind]]* (gjenutgitt i 2001)
*2004: *[[Another Return - Live... And Beyond]]* (dobbel-DVD)

## Medlemmer
### Nåværende
*Eric Hawk (Eiríkur Hauksson) – vokal
*Gill Niel (Geir Nilssen) – gitar
*Cat Andrew (Cato André Olsen) – gitar
*Brent Jansen (Bernt Jansen) – bassgitar
*Jack Jamies (Jørn Jamissen) – trommer

### Tidligere
*Lars Fladeby – vokal
*Espen Hoff – vokal (død 1985)
*Gudmund Bolsgaard – trommer

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*