open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ane Henden Motzfeldt

**Ane Henden Motzfeldt** (født 2. oktober 1968) er en norsk billedkunstner og lysdesigner, bosatt i Kongsvinger. 

Motzfeldt er utdannet fra SHKS, med hovedfag ved institutt for tekstil 1998, og innen lysteknikk fra Nordisk institutt for scene og studio 1997. Hun har hatt ansvar for lysdesign ved Glomdalsmuseet 2006-08, Nobels Fredssenter 2005, Kongsvinger museum 2005 og Kvinnemuseet 2005. Som kunstner har hun stilt ut i Hedmark, Reykjavík og Søgne.

Sammen med fire andre unge kulturarbeidere mottok Motzfeldt Hedmark fylkeskommunes kulturpris for 1999. 

## Eksterne lenker
* Bildende Kunstnere Hedmark 30 år, cv
Marianne Skåden

**Marianne Skåden** (født 10. februar 1983) er en norsk roer fra Ringsaker Roklubb, Ringsaker. Hun arbeider som treningsinstruktør.

Sammen med Martha Helgeland fra Christiania Roklubb ble hun i 1999 juniorverdensmester i dobbeltsculler i junior-VM i Bulgaria; det var første gull til norske kvinnelige roere i et internasjonalt mesterskap. Hun har også et sølv i EM og flere NM-gull i roing. 

Skåden og Helgeland mottok sammen med skøyteløperen Hedvig Bjelkevik 1999s gullstipend fra Gullklubben – Norske Olympiavinneres Klubb. Sammen med fire andre unge kulturarbeidere mottok hun Hedmark fylkeskommunes kulturpris for 1999.

I 2013 stilte Marianne Skåden som debutant i Bodyfitness på Fredrikstad Open. Her kom hun på 2.-plass i sin klasse. Hun stilte samme år i Sandefjord Open, igjen med 2.-plass. I *Oslo Grand Prix* 2013 havnet hun på 3.-plass i sin klasse, Womens Bodyfitness -168.

## Referanser


## Kilder
* Verdens Gang, 9.8.1999 «For ung for VM vant gull»
* treningsforum.no, intervju

## Eksterne lenker
*
Korpikån

**Korpikån** er en elv i Kalix kommune i Norrbotten, og Sangisälvens viktigste sideelv. Elven er ca 40 kilometer lang. Den har et nedbørfelt på  og middelvannføringen ved munningen er .

Korpikån renner ca 15 km øst for Morjärv, i nærheten av grensen mot Överkalix kommune. Den krysses av landeveien mellom Morjärv og Lappträsk ved Klinten, og renner ganske parallelt med veien mot Björkfors. Ved Korpikå danner elven små sjøer, og 13 km lengre ned tar Korpikån med seg sin største sideelv Moån, og ytterligere en knapp mil lengre ned munner Korpikån ut i Sangisälven. 

## Referanser
Ellen Seip (1949)

**Ellen Seip** (født 1949) er en norsk offentlig tjenestekvinne. Hun var departementsråd fra 2002 til 2016. 

Seip har hovedfag i sosiologi fra Universitetet i Oslo i 1976 med en på en undersøkelse om kvinners psykiske helse Hun ble ansatt i Sosialdepartementet i 1980 hvor hun steg i gradene til byråsjef i 1987, ekspedisjonssjef i sosialavdelingen i 1999 og departementsråd i januar 2001. Fra 2002 til 2003 var hun departementsråd i Arbeids- og administrasjonsdepartementet, som fra 2004 ble omorganisert til Arbeids- og sosialdepartementet. Fra omdøpt 2006 kalt Arbeids- og inkluderingsdepartementet og igjen omdøpt Arbeids- og sosialdepartementet. Seip har tidligere særlig arbeidet med forvaltning av statens rusmiddelpolitikk og i senere år NAV-reformen. Fra 2018 er hun styreleder i Vinmonopolet. 
 
Ellen Seip er gift med direktør Osmund Kaldheim i Husbanken. Han var tidligere direktør i Integrerings- og mangfoldsdirektoratet, noe som medførte stillingsomplasseringer på grunn av habilitetssituasjoner.

## Referanser


## Litteratur
*
Sangisälven

**Sangisälven** (*Sangis älv*) er en elv i Norrbotten, som utgjør språkgrensen mot det tornedalsfinske området. Elven renner øst for Överkalix i Överkalix kommune, og er 109 km lang, inklusive kildeelven. Største sjøen langs elven er Miekojärvi, og elven passerer byene Kukasjärvi, Lappträsk og Sangis før den munner ut i Bottenviken. Nord for Lappträsk heter elven *Kukasjoki*, og nord for Miekojärvi *Raitajoki*.

Det finnes flere fiskearter og kreps i elven. Oter er også vanlig, mens bever for det meste er i elvens største sideelv, Korpikån. Sangisälven har noen fossefall, men er for det meste rolig, og egnet for kanopadling. Elven ligger i naturrike omgivelser, med elg, og noen ganger også bjørn, langs elvekanten.

## Referanser
Laura Nelson Hall

**Laura Nelson Hall** (født 11. juli 1876 i Philadelphia, Pennsylvania, død 11. juli 1936) var en amerikansk skuespillerinne, som blant annet opptrådte i stumfilmen The Stubbornness of Geraldine.

Hall hadde alle sine teater-oppsetninger på slutten av det 19. århundre og begynnelsen av det 20. århundre. Skuespiller Ned Howard Fowler, Halls ektemann, begikk selvmord i januar 1904. Hans kone var til stede da han skjøt seg selv. Nelson Hall ble ofte kreditert med å formidle karakterer som hadde en underliggende vennlighet og sødme.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moån

**Moån** er en elv i Kalix kommune i Norrbotten, Sverige. Den er en sideelv til Korpikån fra venstre, i Sangisälvvassdraget. Elven er ca 20 km lang, og dens kildeelv er Lombälven.

Moån renner ut fra Storträsket (Moån), ca 25 km nord for Kalix, og går først mot sørøst mot Bodträsk og siden rett sør mot Korpikån, der den munner ut ved tettstedet Moån.

## Referanser
Kal Penn

**Kal Penn** (født 23. april 1977 i Montclair, New Jersey) er en amerikansk skuespiller og politiker. 

Begge Penns foreldre hadde innvandret til USA fra India. Penn har uttalt at historiene om hans besteforeldre som marsjerende sammen med Mahatma Gandhi for indisk uavhengighet hadde en betydelig innflytelse på hans interesse for politikk. Penn studerte ved UCLA, hvor han tok hovedfag i film og sosiologi. Penn debuterte som skuespiller i 1998.

Som skuespiller er Penn mest kjent for TV-programmet *[[House]]* i rollen som doktor Lawrence Kutner og i TV-serien *Harold og Kumar* som karakteren Kumar Patel. Penn er også anerkjent for den kritikerroste filmen The Namesake. Penn har undervist ved University of Pennsylvania som gjesteforeleser som en del av Cinema Studies Program. Penn var en talsmann for Barack Obamas presidentkampanje i 2007. Han spilte i filmen *[[Harold & Kumar Escape from Guantanamo Bay]]* i 2008. Den 8. april 2009 ble det annonsert at Penn ville slutte seg til administrasjonen til den nyvalgte president Barack Obama i Det hvite hus. Dette nødvendiggjorde at hans karakter Lawrence Kutner bli skrevet ut fra TV-serien *House*.

Penn trakk seg fra stillingen i Obama-administrasjonen den 1. juni 2010, for å vende tilbake til sin karriere som skuespiller. Penn var med i produksjonen av Harold og Kumar-filmen *[[A Very Harold & Kumar 3D Christmas]]* fra 2011, for deretter å komme tilbake til Det hvite hus. I januar 2007, dukket Penn opp i de fire første episodene av den sjette sesongen av TV-serien *[[24 (TV-serie)|24]]* med blant andre Kiefer Sutherland, der han spilte rollen som Ahmed Amar, en terrorist. Senere dukket han opp i TV-serien *[[Law & Order: Special Victims Unit]]* og ABC-serien *[[Designated Survivor]]*. 

## Eksterne lenker
*
Lombälven

**Lombälven** er en elv i Kalix kommune i Norrbotten, Sverige. Elvens lengde er ca 15 km. Den har sitt utspring i nærheten av Rødberget ved grensen mot Överkalix kommune, og renner sørøst mot tettstedet Lomben. Lombälven munner ut i Storträsket, ca 30 km nord for Kalix.

## Referanser
Bremens borgerskap

**Bremens borgerskap** (tysk: Bremische Bürgerschaft) er delstatsparlamentet til den tyske delstaten Freie Hansestadt Bremen. Av de 84 representantene blir 69 valgt fra byen Bremen og 15 fra byen Bremerhaven. Representantene holder sine møter i *Haus der Bürgerschaft* på Marktplatz.

De 69 representantene fra byen Bremen danner også det såkalte *Stadtbürgerschaft* som er folkeforsamlingen for byen Bremen. Bremerhaven har en egen folkeforsamling, kalt *Stadtverordnetenversammlung*.

Den direkte forløper for parlamentet var *Ernannte Bremische Bürgerschaft (Det oppnevnte B. B.)*, et organ som ble oppnevnt av de allierte okkupasjonsmaktene etter den andre verdenskrigen. Borgerskapet ble opprettet for å kontrollere Bremens senat (april til november 1946). Bremens borgerskaps historie går ellers tilbake til det 12. århundret.

## Presidenter

## Se også
*Delstatsparlament
*Landdag
*Tysklands politiske system

## Kilder
*
*

## Eksterne lenker
*
Ted Martin Granlund

**Theodor Martinius  «Ted» Granlund** (født 1979) er en norsk lyriker.

Han er oppvokst i Løten. 

Granlund har gitt ut flere diktsamlinger på  *K.Ø.S. forlag*. Fire av samlingene er blitt tatt med i innkjøpsordningen til Norsk kulturråd. 

Han startet i 2004 «Poesibilen» og har reist over store deler av Norge med dette formidlingsprosjektet. Hans uortodokse stunt for å spre lyrikk omfatter også utdeling av forlagets «parkeringsbøker» under vindusviskere på parkerte biler.  

Granlund er en del av det kreative kollektivet Papirbruget.

## Priser og utmerkelser
Sammen med fire andre unge kulturarbeidere mottok Granlund Hedmark fylkeskommunes kulturpris for 1999.

I 2018 fikk han Norges forfattersentrums utmerkelse Wergelands åre for formidlingsarbeidet med Poesibilen. Juryen sa:*Med et unikt formidlingskonsept, som behandler poesien på en humoristisk og uhøytidelig måte, har vinneren av Wergelands åre 2018 nådd ut til tusenvis av ungdommer over hele landet. De formidler poesi og kunnskap om poesi, de holder skrivekurs og sørger for at ny poesi produseres, også i konkret forstand: Ved å trykke parkeringsbøker med elevtekster, framhever gjengen bak Poesibilen diktsamlingen som fysisk objekt, og sikrer at møtene med skoleelevene også får ettervirkninger.* 

## Bibliografi
* 1999: *Dynamo* (lyrikk), K.Ø.S. forlag
*2002: *Rynker i jord* (lyrikk), K.Ø.S. forlag
*2003: *Regnet som sprenger bak tinningene* (lyrikk), K.Ø.S. forlag
*2013: *Alle reiser, i en* (lyrikk), K.Ø.S. forlag
*2015: *Forfalskninger*, lyrikk, K.Ø.S. forlag
*2018: *Avskjær* (lyrikk), K.Ø.S. forlag
*2020: *Spor mot vannet* (lyrikk), K.Ø.S. forlag
*
*2021: *til det ubegripelige å forstå*, (lyrikk) K.Ø.S. forlag
*2022: *havet, lyset og kjærligheten*, (lyrikk) K.Ø.S.forlag
*2023 vev (lyrikk) K.Ø.S. forlag
*2024 om Mølen og andre funn (lyrikk) K.Ø.S. forlag 

## Referanser
Lu Xun (De tre riker)

**Lù Xùn** (tradisjonell kinesisk: 陸遜; forenklet kinesisk: 陆逊; født 183, død 245), pinyin: *Lù Xùn*, stilnavn: **Bóyán** (伯言), også kjent som **Lù Yì** (陸議), var en kinesisk general og kansler aktiv i slutten av Han-dynastiet og begynnelsen av de tre rikers tid i Kinas historie. Han tjente riket Dong Wu under konge og senere keiser Sun Quan.

Lù Xùn viste sine store ferdigheter da han hjalp Shu Han-generalen Guan Yu å beseire riket Cao Weis hær. Sun Quan så da hans potensial og forfremmet ham til Wu-hærens øverstkommanderende etter Lü Mengs død i 220. Han er mest berømt for å ha beseiret Liu Beis (Shu Hans) overlegne styrker i slaget ved Yiling i 222, hvor hans bruk av taktikk og ildangrep førte til seieren. Senere utmerket han seg også i krig mot Cao Wei under Cao Pi.

## Referanser
Åsnes Finnskog Historielag

**Åsnes Finnskog Historielag** er en kulturvernorganisasjon på Åsnes Finnskog i Åsnes kommune i Innlandet. Laget ble stiftet i 1990, og har til formål «å registrere og bevare historisk materiale i lokalsamfunnet, så som bygninger, gjenstander, billedmateriale og skriftlige og muntlige tradisjoner.»

Foreningen arbeider med skogfinnenes kultur og historie, og er engasjert i Finnskogleden, Norsk Skogfinsk Museum, Faldaasen skolemuseum, Tyskeberget Finnetorp og et undervisningsopplegg om skogfinnene og slektsforskning. De utgir medlemsbladet *Næverkonten*, og har utgitt andre bøker og hefter.

De mottok Hedmark fylkeskommunes kulturpris for 2000.

## Eksterne lenker
* 
* hedmark.org «Hedmark fylkeskommunes kulturpris 2000 til Åsnes Finnskog historielag»
Båtbygger

En **båtbygger** er en fagmann som bygger og reparerer trebåter på gammel håndverksmaner. Faget bedrives i dag av relativt få utøvere, men de som fortsatt driver har lange bestillingslister. 

Faget omfatter alt fra utplukking av materialer, tørkeprosess til tilpasning av deler og sammensetning av disse, og krever både solide materialkunnskaper, godt håndlag og god formsans. De siste er ikke minst viktige siden ingen båter blir helt like, og deler må derfor tilpasses individuelt.

Inntil omkring 1950-årene var båtbyggerier noe en kunne finne i mange småbyer og bygder. De laget alt fra rojoller til motorsnekker, gjerne med spesialiteter. Etterhvert som fiberglass og plast tok over og de eldste båtbyggerne falt fra, ble de fleste byggeriene nedlagt. En del la om produksjonen til nye produkter. En kan derfor fortsatt finne båtbyggerier som lager plastbåter.
Honndalstausene

**Honndalstausene** er en norsk folkemusikkgruppe fra Hornindal i Sogn og Fjordane. Gruppen har gitt ut fire album og ble nominert til Spellemannprisen i 1989, samme år som de også fikk Fylkeskulturprisen av Sogn og Fjordane fylkeskommune. De har også fått gode plasseringer i Landskappleiken. Honndalstausene består av sju kvinner som alle kommer fra Hornindal. «Honndal» er dialektutale for «Hornindal» mens «taus» er dialektord for «jente».

Gruppen spilte første gang sammen under en distrikstkappleik i 1983 og ble raskt et kjent navn som fikk et større publikum enn den vanlige folkemusikkscenen. De har spilt flere konserter i Norge og utlandet og har hatt flere fremføringer på TV og radio. Størst av disse er da de spilte under den siste TV-sendingen fra OL på Lillhammer der de spilte sammen med Sissel Kyrkjebø.

Gruppen spiller norsk folkemusikk med fokus på runddans og gammeldans. Alle medlemmene i gruppen spiller fele, men de har også med seg gjestemusikere som spiller andre instrumenter som trekkspill, gitar og kontrabass.

## Medlemmer
*Synnøve Hjellbakk Hole
*Gunn Sølvi Gausemel
*Gunnhild Sindre
*Marianne Tomasgård
*Bente Tomasgård Storbakken
*Tone Lien Dyrkorn
*Torunn Raftevold Rue

### Musikere på platene
*Arne Sigurd Haugen (gitar)
*Martin Thue (kontrabass)
*Emil Kroken (trekkspill)
*Arne Sandum (kontrabass)
*Tore Løvgreen (trekkspill)
*Sven Nyhus (produsent)

## Utgivelser
**Honndalstausene* (Heilo, 1988) - LP / MC
**Strengeleik* (Norsk Plateproduksjon, 1992) - CD / MC
**Frie former* (Heilo, 2000) - CD
**Gamle Nordfjord* (Heilo, 2008) - CD

## Referanser


## Eksterne lenker
* Gruppens hjemmeside
* Oppslag i NRK Sogn og Fjordanes Fylkesleksikon
* Profil på folkemusikk.no
Joe McGann

**Joe McGann** (født 1958) er en engelsk skuespiller.

Hans mest kjente rolle er som karakteren Charlie Burrows i TV-komedie-serien The Upper Hand mellom 1990 og 1996. Han er også kjent som en fjernsynsreporter på BBC der han rapporterte om lokale arrangementer som fant sted i det sørlige England. Hans tre yngre brødre, Paul, Mark og Stephen er også skuespillere. Sammen med brødrene Stephen og Mark, spilte Joe i skuespillet Tom, Dick og Harry som ble skrevet av Ray og Michael Cooney som ble satt opp ved Duke of York's Theatre i 1995. Joe har en datter, født i 1988 og er bosatt i Glasgow i Skottland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Slaget ved Yiling

**Slaget ved Yílíng** (tradisjonell kinesisk: 夷陵之戰; forenklet kinesisk: 夷陵之战; hanyu pinyin: *Yílíng Zhīzhàn*) også kalt **slaget ved Xiāotíng** (tradisjonell kinesisk/forenklet kinesisk: 猇亭之戰;pinyin: *Xiāotíng Zhīzhàn*) var et omfattende slag utkjempet mellom de kinesiske statene Dong Wu og Shu Han i 222 og 223 i begynnelsen av de tre rikers tid i Kinas historie. Slaget endte med en avgjørende seier for Dong Wu, hvis styrker var ledet av Lu Xun, som stoppet Shus invasjon av riket, som hadde begynt høsten året før, ved bruk av taktikk og angrep med ild mot fiendens leirer, og det følgende året døde også Shus keiser Liu Bei i Baidicheng.

I 1300-tallsromanen *[[Beretningen om de tre kongedømmer]]*, skrevet av Luo Guanzhong, blir slaget ved Yílíng og Xiāotíng skildret er, som også i historien, en av de avgjørende hendelsene i de tre rikers tid. Shu Hans mobiliserte styrke blir hevdet å være 750.000 soldater, men ikke alle disse deltok i slaget, mens Wus styrke ikke er tilsvarende overdrevet. Slaget er fremdeles et minst like katastrofalt nederlag for Shu, men en rekke detaljer har blitt forandret, for eksempel gikk Liu Bei i romanen til krig blant annet for å hevne Guan Yu, og nederlaget skal i stor grad ha skyldtes at Zhuge Liang, som i romanen motsatte seg angrepet på Wu (i virkeligheten var dette Zhao Yun), var fraværende. I romanen dør Gan Ning, Zhu Ran, Pan Zhang og Huang Zhong i slaget, men i virkeligheten døde disse av andre årsaker.
Hansaviertel

**Hansaviertel** eller **Hansa-Viertel**, er en ortsteil i Berlins bydel Mitte (sentrum). Ortsteilen ble etablert i 2001 og strekker seg i sør og øst mot Tiergarten og i vest og nord mot Spree. Hansaviertel er med 0,53 km² Berlins minste ortsteil i utstrekning. Den hadde i 2011 en befolkning på 5 764.

## Historie
Hansa-Viertel ble opprettet som boligområde i 1874, hvor det etablerte seg velstående familier. Navnet oppsto av flere grunner: beboerne var i stor grad kjøpmannsfamilier fra hansabyen Hamburg, området ligger nært til Hamburger Bahnhof, det ligger til Spree som med sin forbindelse til Elben via Havel også knytter seg til Hamburg og endelig at byen Berlin i det 14. og 15. århundret, også var tilknyttet Hansaforbundet.

Under den andre verdenskrigen ble Hansaviertel nærmest fullstendig ødelagt. I 1957 ble området internasjonalt kjent for Interbau-utstillingen i 1957 da strøket ble bygget opp av velrenommerte arkitekter fra mange land.


Fil:Hansa4tel_2a.jpg|Arkitekt: Alvar Aalto
Fil:Hansa4tel_3a.jpg|Punkthus. Arkitekter: Lopez/Beaudouin og Schwippert
Fil:Hansa4tel_4a.jpg|Punkthus. Arkitekter: Baldessari (venstre) og Van den Broek/Bakema
Fil:Hansa4tel_6a.jpg|Arkitekter: Oscar Niemeyer


## Eksterne lenker
* 
* Hansaviertel
* Bürgerverein Hansaviertel
I See a Star

**«I See a Star»** (nederlandsk tittel: **«Ik zie een ster»**) var Nederlands bidrag i Eurovision Song Contest 1974. Melodien var komponert av Hans van Hemert og teksten var skrevet av Gerrit den Braber. Denne duoen hadde flere tidligere bidrag på samvittigheten.

«I See a Star» ble fremført på engelsk av duoen Mouth & MacNeal.

Tekstmessig er sangen en kjærlighetsduett, hvor dens jeg-personer forteller hverandre at deres kjærlighet har hjulpet dem til å se verden på en ny måte. «Stjernen» i sangtittelen finnes med andre ord i øynene til én av kjærestene.

En annen forklaring på teksten ble senere avslørt av Mouth da han i et intervju hevdet at sangen handlet om likheten mellom å bli forelsket og å anvende cannabis.

Musikalsk er den basert rundt en enkel melodi, smykket av et antall ulike instrumenter, innbefattet en lirekasse med en samling dukker oppå.

Duoens fargerike opptreden har blitt en favoritt blant fans av konkurransen. Sangen ble også valgt ut til å være med på en dobbel-CD og dobbel-DVD som ble produsert for å støtte opp om *Congratulations*-specialen i slutten av 2005.

Et sted under opptredenen spilte faktisk Mouth på lirekassen, noe som blir referert til i den nederlandske teksten (*«Dan speel ik er een stukkie orgel bij»*).

Foruten versjoner på nederlandsk og engelsk spilte Mouth & MacNeal den også inn på tysk og fransk under de respektive titlene «Ein goldener Stern» samt «L'amour au pas».

Sangen ble fremført som tolvte bidrag om kvelden 6. april 1974 (etter Belgias Jacques Hustin med «Fleur de liberté» og før Irlands Tina Reynolds med «Cross Your Heart»).

Da avstemningen var ferdig hadde den fått 15 poeng, noe som ga den en tredjeplass blant 17 deltakere.

## Norsk versjon
Lars Mjøen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Oslo». 

### Innspilling
*Gro Anita Schønn og Stein Ingebrigtsen med Terje Fjærns orkester. Utgitt på Schønns album *[[Takk for glitter og stas]]* (Talent TLS&nbsp;4006) i 1974.

## Kilder
*O'Connor, John Kennedy; *The Eurovision Song Contest – The Official History*
Wisin & Yandel

**Wisin & Yandel** er en puertoricansk reggaetonduo som ble etablert i 1998 av Juan Luis Morera Luna (Wisin) og Llandel Veguilla Malavé Salazar (Yandel). Etter en pause mellom 2013 og 2018 er duoen fortsatt aktiv i 2020.

Noen av deres største hits er «Rakatá», «Llamé Pa’ Verte (Bailando Sexy)», «Pam Pam», «Pegao», «Yo Te Quiero», «Sexy Movimiento», «Ahora Es», «Síguelo», «Me Estás Tentando», «Abusadora», «Gracias a Ti», «Te Siento», «Estoy Enamorado», «Zun Zun Rompiendo Caderas», «Tu Olor», «Follow The Leader» og «Algo Me Gusta de Ti». Wisin & Yandel har samarbeidet med internasjonalt kjente artister som Enrique Iglesias, Nelly Furtado, Akon, 50 Cent, T-Pain, Daddy Yankee, Don Omar, Sean Kingston, Ricky Martin, Jennifer Lopez og Chris Brown.

## Diskografi
;**Studioalbum**
*2000: *[[Los Reyes del Nuevo Milenio]]*
*2001: *[[De Nuevos a Viejos]]*
*2002: *[[De Otra Manera]]*
*2003: *[[Mi Vida... My Life]]*
*2005: *[[Pa'l Mundo]]*
*2006: *[[Los Vaqueros]]*
*2007: *[[Wisin vs. Yandel: Los Extraterrestres]]*
*2008: *[[Wisin & Yandel Presentan: La Mente Maestra]]*
*2009: *[[La Revolución]]*
*2011: *[[Los Vaqueros: El Regreso]]*
*2012: *[[Lideres]]
*2018: *Los campeones del pueblo*
*2019: *La Gerencia''

## Se også
*La Revolución, album (Wisin & Yandel)
*Lideres, album (Wisin & Yandel)
*Estoy Enamorado (Wisin & Yandel)

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Bernt Lauritz Larsen

**Bernt Lauritz Larsen** (født 16. juni 1946, død 8. januar 2004) var direktør for Det Norske Kammerorkester og grunnla Risør Kammermusikkfest. Han fikk Risør kommunes kulturpris i 1995 og Aust-Agder fylkeskommunes kulturpris i 1996. I 2003 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.

Larsen startet Risør Kammermusikkfestival sammen med Lars Anders Tomter i 1991. Etter noen år ble også Leif Ove Andsnes med på å arrangere festivalen. Sammen bygde de opp festivalen til å bli en internasjonalt anerkjent kammermusikkfestival. Han var direktør for Det Norske Kammerorkester fra 1993. 

## Referanser
Jǫfraskinna

***Jǫfraskinna*** var et nå forsvunnet sagahåndskrift som inneholdt deler av *[[Heimskringla]]*, nemlig fra et stykke ut i *[[Ynglingasaga]]* til et stykke ut i *[[Olav den helliges saga]]*. Håndskriftet er bare bevart i en kopi tatt av Jens Nilssøn på 1500-tallet.

Håndskriftet ble antakelig nedskrevet omkring 1260–1270, og befant seg på 1500-tallet i Oslo-traktene, for i 1568 tok den senere biskopen i Oslo, Jens Nilssøn, en avskrift av det mens han befant seg i Sannidal under den nordiske syvårskrigen. I 1655 ble håndskriftet innlevert til Københavns universitetsbibliothek, men i 1681 ble det utlånt til historieskriveren Torfæus, som tok det med seg til Norge og beholdt det til 1704, da det ble bragt tilbake til Danmark. Her brant det opp under brannen i København i 1728.

Jens Nilssøns kopi har vært kalt *Codex Arna Magnæanus 37*, *Codex Norvegicus* eller *Codex Wormianus*, og har tilhørt biskop Christian Worm i København (derav det siste av navnene). Senere ble det innlemmet i Arne Magnussøns samlinger, Arnamagnæanske samling.

## Litteratur
* Yngvar Nielsen (red.): *[[s:Biskop Jens Nilssøns visitatsbøger og reiseerindringer 1574–1597|Biskop Jens Nilssøns visitatsbøger og reiseerindringer]]*. Kristiania: Brøgger, 1885.
* Kyrkjebø, Rune (red.): *Heimskringla I etter Jǫfraskinna*. Bergen: Nordisk institutt, 2001. ISBN 82-497-0023-6
Pileblad i strømmen

***Pileblad i strømmen*** (kinesisk: 浮生六记, pinyin: *Fusheng liuji*; ordrett «Seks kapitler om et flytende liv») er en selvbiografisk roman av Shen Fu (1763-1810?), skrevet tidlig på 1800-tallet (årene rundt 1808) og publisert i større antall først i 1877, men før det trolig sirkulert i mindre antall i og omkring byen Suzhou.

Boken, som skildrer forfatterens liv fra barnsben til alderdom i seks kapitler, hvorav bare de første fire er bevarte (de eksisterende kapitler fem og seks anses å være skrevet av andre senere forfattere), beskriver, på ett for samtidig kinesisk litteratur sjeldent vis, de små detaljer i hverdagsliv, og, framfor alt den romantiske kjærligheten mellom et ektepar, forfatteren og hans hustru Yun. Tittelen er tatt fra en diktstrofe av poeten Li Bai, *«Det flytende livet er som en drøm, hvor mange ganger kan vi finne glede i det?»*.

## Referanser
Oluf Børgessøn

**Oluf Børgessøn** (død 1643) var en norsk prest. Han er mest kjent for å ha vært biskop Jens Nilssøns skriver. Det var han som førte biskopens berømte *Visitasbøker* i pennen.

Oluf fulgte biskop Jens på mange av visitasreisene hans som «dreng», og førte visitasbøkene i pennen, etter biskopens anvisning. Dette fremgår av at han et sted skriver *ieg Oluff Byrgerssen*.

Etter biskopens død ble han tolvprest i Hallvardskirken i Oslo, før han ble hjelpeprest i Aurskog. Her ble han senere sogneprest og ble der til sin død.

## Referanser
An Jincang

**An Jincang** (kinesisk: 安金藏, Wade-Giles: *An Chin-ts'ang*, født i Luoyang i Kina, død i 711) var en hoffmann under Tangdynastiet i det gamle Kina. Han var ansvarlig for å ha reddet livet til Li Dan, som senere ble keiser.

Han arbeidet ved Hoffet for offertilbedelsen under keiserinne Wu Zetian. Da hennes hovedarving Li Dan ble anklaget for forræderi, protesterte An høylytt at han var uskyldig. Som tegn på sin oppriktighet grep han en kniv og skar opp sin egen mage slik at tarmene ble hengende ut og ned til bakken. Med stort besvær lot hans livet seg redde. Keiserinnen ble overbevist om hans oppriktighet og hun sparte Li Dans liv.

An Jincang er avbildet i Wu Shuang Pu (無雙 譜, Oversikt over Uforlignelige Helter) av Jin Guliang. Illustrasjonene i denne boka fra det 17. århundre er vidt spredt, og også gjengitt i porselensmaling.

## Referanser
Li Dan (Andrea Dittis)

:**''Li Dan** kan også sikte til Keiser Ruizong av Tang.*

*'Li Dan** ([[kinesisk]]: 李旦; katolsk kristennavn: **Andrea Dittis*'; død [[1625]]) var en prominent kinesisk handelsmann i Øst-Asia. Han stammet opprinnelig fra  [[Quanzhou]] i provinsen [[Fujian]] i [[Kina]].

Li hadde en periode [[Manila]] som base for sin handelsvirksomhet, men flyttet så til [[Hirado]] i [[Japan]]. Der ble han med i *shuinsen''handelen, med en formelt skarlagensrødt beseglet lisens fra Tokugawa-shogunatet. Han ble leder for det kinesiske samfunn i Hirado og hadde sin residens i den engelske sektor av byen.

Etter hans død ble Li Dans forretninger og posisjon i lokalsamfunnet arvet av Zheng Zhilong.
## Referanser
Nicolai George Robertson

**Nicolai George Robertson** (1842–1901) var en norsk kjøpmann i Hammerfest.  

Han var sønn av Charles Robertson(den eldre)(død i 1876) som kom fra Skottland til Hammerfest i 1827 og begynte som handelsbetjent ved det engelske handelsetablissementet Crowe & Woodfall på Fuglenes. (I Skottland tilhørte familien «Clan Donnaschaid»). Charles Robertson (den eldre) ble utnevnt til Britisk konsul i 1844 – et verv som gikk i arv til sønn og sønnesønn. Familie firmaet G.Robertson fra Hammerfest ble stiftet av Charles Robertson på 1830-tallet, de drev bla med saltfiskhandel, tørrfiskhandel, håkjerringfiske og ishavsfangst. De hadde en rekke filialer og fiskevær langs hele Finnmarkskysten, 13 ishavsskuter, eksportforretninger med utlandet, tranbrenneri, pelsberederi og import av kull og salt.

Nicolai George Robertson var far til kjøpmann og Høyre-politiker Charles Robertson.

## Litteratur

*  

## Referanser
Cui Zhiwen

**Cui Zhiwen** (kinesisk: 崔知溫, født 627 i prefekturet Xu – tilsvarende dagens Xuchang i Henan – i Kina, død 683) var en embedsmann under Tangdynastiet. Han var rikets kansler under keiser Gaozong.

## Referanser
Xue Rengui

**Xue Ren'gui** (tradisjonell kinesisk: 薛仁貴, forenklet kinesisk: 薛仁贵, pinyin: *Xuē Rén'guì*, Wade-Giles: *Hsüeh Jengui*, født 614 i Shanxi i Kina, død 683) var en berømt general under Tangdynastiet. Han fremheves i kinesisk folkelig litteratur. Han minnes særlig for sitt fremgangsrike lederskap i felttogene mot restene Det vestlige Tujue og mot Goguryeo. Mindre vellykket var hans felttog mot Tibet (da kalt Tufan av kineserne) i 670, men nederleget skyldtes at en av de andre generalene i hans hær neglisjerte Xues anvisninger og gikk til angrep på en slik måte at storparten at hæren gikk tapt.

## Referanser
Li Yifu

**Li Yifu** (kinesisk: 李義府, født 614 i Suining i Sichuan i Kina, død i 666) var en kinesisk embedsmann, historiker og dikter. Han var kansler under keiser Gaozong av Tang. Han ble særlig mektig på grunn av sin støtte til keiser Gaozongs annen hustru keiserinne Wu (senere kjent som Wu Zetian) da hennes vei til tronen møtte motstand fra de daværende kanslerne. Han pådro seg etterhvert et ry som litt av en sviker og forræder. I 663 ble han fjernet fra sin stilling og sendt i indre eksil etter korrupsjonsbeskyldninger. I 663, etter at keiseren hadde utropt et generalamnesti men gjort unntak for dem som var blitt sendt i langvarig eksil, døde Li av et raserianfall.

## Referanser
Jiangbei (Chongqing)

**Jiangbei** (kinesisk: 江北区; pinyin: *Jiāngběi Qū*) er et bydistrikt i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.

Arealet er på 221,28 km².

Befolkningen var på  innbyggere i 2004 

## Administrative enheter
Jiangbei består av ni subdistrikter og tre storkommuner:
*Subdistriktet Shimahe (石马河街道);
*Subdistriktet Dashiba (大石坝街道);
*Subdistriktet Guanyinqiao (观音桥街道);
*Subdistriktet Huaxinjie (华新街街道);
*Subdistriktet Wulidian (五里店街道);
*Subdistriktet Jiangbeicheng (江北城街道);
*Subdistriktet Cuntan (寸滩街道);
*Subdistriktet Guojiatuo (郭家沱街道);
*Subdistriktet Tieshanping (铁山坪街道);
*Storkommunen Yuzui (鱼嘴镇);
*Storkommunen Fusheng (复盛镇);
*Storkommunen Wubao (五宝镇).

## Samferdsel
I distriktet ligger en av storbyens jernbanestasjoner: Chongqing Beizhan-stasjonen (重庆火车北站; *Chóngqìng Huǒchē Běizhàn*).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens hjemmesider
Arild Hoksnes

**Arild Hoksnes** (født 1. desember 1956 i Aukra) er en norsk journalist, forfatter, foredragsholder og konsulent. 

Hoksnes er cand.mag. fra NTNU med fagene fransk, musikk og historie (1981), og har master i organisasjon og ledelse med spesialisering i motivasjon fra NTNU (2015). Han arbeider hovedsakelig med rådgivning og teamutvikling i bedrifter, ledercoaching og foredragsvirksomhet.

Hoksnes arbeidet 1977–91 som journalist og produsent i NRK Radio (NRK Trøndelag, musikkavdelingen til NRK P1 og kultur- og musikkredaksjonen i NRK P2).   

Fra 1991 har Hoksnes drevet eget konsulentselskap. Han har fått flere utmerkelser som musiker og kulturarbeider.

## Priser
* 1981 &ndash; Spellemannprisen med Hørkelgaddan
* 2005 &ndash; Møre og Romsdal fylkes kulturpris 
* 2006 &ndash; Folkelarmprisen med Søndre Trondhjems Spellmannslag for CD-en *[[Den er grei, ja]]*
* 2012 &ndash; Gullruten for beste TV-program (Livsstil) med Per Jarle Heggdalsvik for NRK-programmet ''Min ungdoms vår'' (*[[Ut i naturen]]*)

## Bøker
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Musikk
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hoksnes.no
Opera Trøndelag

**Opera Trøndelag**, tidligere **Steinvikholm Musikkteater**, er et norsk distriktsoperaselskap med formål å fremme interesse og utbredelse av musikkteater regionalt med hovedvekt på opera.

Randi Spets var den første operasjefen. Lars Eggen er operasjef fra 2019.

Operaselskapet fikk Nord-Trøndelag fylkes kulturpris for 2008. Operaselskapet deltar i nettverket OperaNorge.

Operaen *Olav Engelbrektsson* på Steinvikholm Slott ble første gang oppført i 1993 som *musikkdramaet Lucie*. Libretto er av Edvard Hoem og musikk av Henning Sommerro. Hovedpersonene i oppsettingen er erkebiskop Olav Engelbrektsson, fru Inger til Austrått, adelsmann Nils Lykke og jomfru Lucie Nilsdatter fra Austrått. Kristoffer Rustung og den danske hærfører har også sentrale roller i intrigespillet.

Selskapet har som formål via sine produksjoner å legge til rette for barn og ungdom og være en arena for videre steg innen scenekunst. Steinvikholm Musikkteater har siden 2001 drevet operaskole for barn og ungdom mellom 11 og 15 år. *Seniorakademiet* er for videregående elever over 15 år. Elevene øver mot deltakelse i musikkteatrets produksjoner. Operaskolen har hvert år siden 2001 hatt sin egen oppsetting i februar/mars med forestillingen *Viva la Musica*.

I 2008 ble W.A.Mozarts *[[Tryllefløyten]]* skapt i ny drakt og regi av Steinvikholm Musikkteater, og ble oppført i Prestegårdshagen ved Stjørdal Museum i 2008, 2009,  2010 og 2014.

## Eksterne lenker
* 
* Steinvikholmopera; youtube.com
* St.meld. nr. 32 (2007-2008) Bak kulissene; kap. 5: Operatilbudet
* nrk.no, 28.7.2010 «Rekrutterer stjerner»
Steinar Berg

**Steinar Berg** (født 1944) er en norsk museumsmann og billedkunstner fra Verdal.

Han ble Verdal Museums første ansatte i 1978, og var sentral ved oppbygging av museet til dagens Stiklestad Nasjonale Kultursenter. Han er også en aktiv billedkunstner og har blant annet utformet diplomet til Nord-Trøndelag fylkes kulturpris og bistått Håkon Bleken i arbeidet med et 216 meter langt veggmaleri på Stiklestad.

Berg har mottatt flere priser.
## Referanser
Mimi Blix

**Miriam «Mimi» Blix Mutabazi** (født 1. september 1991 i Askim) er en norsk modell og sangerinne. Hun er best kjent under navnet **Mimi Blix** og ble kjent under Melodi Grand Prix 2011 med låten «Allergic» hvor hun havnet i *Siste sjansen* i Sarpsborg hvor hun tapte for Sie Gubba i sin «duell».

Hun deltok også i Melodi Grand Prix 2013 med sangen «Catch Me» som er skrevet av Mimi Blix, Dr.Shiver, Luca Montecelli og Mauro Cottini. Hun kom ikke til finalen.

Hun er modell og har gått på en rekke internasjonale visninger. Hun har norsk mor og ugandisk far og er den første norske jenta som har signert med det største modellbyrået i verden, IMG. Hun har gjort arbeider for blant andre *[[Vogue]]*, *[[Elle]]*, *[[Marie Claire]]*, *[[Cosmopolitan (magasin)|Cosmopolitan]]*, *[[GQ]]*, *[[Femina]]* og *[[Style]]*. Hun var tidligere trommeslager for et rockeband.

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Gammel nettside (Arkivert)
Kittilson

**Kittilson**, også kalt **fredløse Kittilson** var en ung mann fra Valdres som ble lyst i bann tidlig på 1700-tallet. Han flyktet inn i fjellheimen og slo seg til i fjellområdene Skarvheimen mellom Aurland, Geilo og Hol i Hallingdal. Her har han gitt navn til området *Kittilsbuflatene*, som er området rundt fjellhulen han bodde i. Fjellhulen er et kulturminne i området, og har fått navnet *Kittilsbu*.

## Bakgrunn
Historien sier at Kittilson fikk jobb som dreng på en av de større gårdene i Valdres, og forelsket seg fatalt i gårdsjenta Ingeborg. Jenta var lovet bort til Eilif fra en av de større nabogårdene. Eilif kom over Ingeborg og Kittilson i en flørt på stølen. Dette endte i et basketak mellom de to beilerne, noe gårdsgutten Eilif kom dårlig ut av. Drengen tapte i de påfølgende høringene og ble lyst fredløs.

Ifølge historien ble Kittilson drept av en annen fredløs, *Kariguten i Bakkehellern*. 

Historien om den fredløse Kittilson ble belyst i NRK-programmet Ut i naturen i 2010. 

## Referanser
The Brother Seed

***The Brother Seed*** er et musikkalbum med Årabrot, utgitt i 2009.

## Sporliste

# «The Neutral Point of View/A God's Eye»
# «Dead to Me/Aficionado»
# «Holes/Fake Dmitri»
# «He Is Disease/He Is Love»
# «End of the World/Revalations»
# «It's Hot/Toss It»
# «Pest/Misery»
# «Scopes Monkey/The Jack»
# «With This or Upon Us/The Bastard Cause»
# «The Minute/The Pendulum Swings to and Fro»

## Eksterne lenker
*
Revenge (Årabrot-album)

***Revenge*** er et musikkalbum med Årabrot, utgitt i 2010.

## Sporliste
# «The Most Sophisticated Form of Revenge»
# «Interim Me»
# «The Wretched Child»
# «The Dolorous Years»
# «Murder»
# «End of First Chant I»
# «The Pilgrimage»
# «End of First Chant II»
# «The Primrose Path»
Deerstalker-lue

**Deerstalker-lue** eller **Sherlock Holmes-lue**, på engelsk bare kalt **deerstalker**, er ei lue eller myk hatt som siden 1800-tallet særlig har blitt båret på landet eller jakt i Storbritannia, spesielt under *deer stalking*, britisk sportsjakt på hjortedyr. Lua har høy pull, stiv lueskygge foran og i nakken, samt to øreklaffer som vanligvis er brettet opp og knyttet sammen med ei snor på toppen. Den er gjerne laget av tweed, grovt ullstoff, med et rutemønster som skal tjene som flekkamuflasje. Lua kan også ha innvevd rødlige signalfarger i mønsteret for lettere å bli oppdaget av andre jegere.

I populærkulturen blir deerstalker-lue først og fremst forbundet med romandetektiven Sherlock Holmes etter at Sidney Paget (1860–1908) tegnet ham med et slikt hodeplagg i ilustrasjonene til magasinføljetongen *The Boscombe Valley Mystery* i 1891. Lua har siden også blitt et ikonisk symbol for detektiver generelt. I mange illustrasjoner og filmframstillinger bærer Sherlock Holmes dessuten en *[[inverness cape]]*, en kappe som tradisjonelt har tilhørt den skotske *[[highland dress]]*, med et liknende rutemønster. Holmes er ofte ellers utstyrt med karakteristisk kalabashpipe og forstørrelsesglass.

 
Sidney Paget Wearing His Deerstalker Cap.jpg|Sherlock Holmes-illustratøren Sidney Paget (1860–1908) med deerstalker-lue
Sherlock holmes pipe hat.jpg|En *deerstalker-lue* har siden 1891 vært karakteristisk utstyr for den britiske romandetektiven Sherlock Holmes. Hodeplagget er her utstilt sammen med detektivens kalabashpipe og forstørrelsesglass og assistenten Dr. Watsons bowlerhatt.
Sherlock Holmes statue at Meiringen2.jpg|Statue av Sherlock Holmes ved Meiringen i Sveits. Skulpturen er laget av briten John Doubleday og ble avduket i 1988.


## Referanser
Naboen

***Naboen*** er et samlealbum med Elektrisk Regn, utgitt i 1988.

## Sporliste

# «Naboen er nynazist» (Dennis Reksten), (*[[Steinbyen]]*)
# «Knusevise» (Reksten), (*[[Hilsen ElRegn]]*)
# «Haakon den fete» (Reksten), (*[[Kropp uten sjel]]*)
# «Billy» (Reksten), (*[[Kropp uten sjel]]*)
# «Det er ikke sant» (Reksten), (*[[Steinbyen]]*)
# «På vei til Rio» (Reksten), (*[[Hilsen ElRegn]]*)
# «Halstein Helskev» (Reksten), (*[[Steinbyen]]*)
# «Bare en hverdag» (Reksten/Ine Tømmerås), (*[[Kropp uten sjel]]*)
# «Tip-top Ole» (Reksten/Sam Fossbakk), (*[[Steinbyen]]*)
# «The Real Thing» (Reksten/Tom Kogstad), (*[[Steinbyen]]*)

## Eksterne lenker
Rolf Losnegård

**Rolf Losnegård** (født 1946) er en norsk forfatter som særlig har skrevet historiske skuespill. Mest kjent av disse er Kinnaspelet, men han har også skrevet andre historiske spill, teaterstykker og en komedie for NRK i tillegg til bøker. Stykkene hans er spilt på Sogn og Fjordane Teater, Riksteatret, Agder teater og Hordaland Teater.

Blant teaterstykkene til Losnegård finner man oppsetninger om Jakob Sande og Gjest Baardsen, en versjon av Gilgamesj-eposet, Gaularspelet, Dragseidspelet, Herøyspelet og Mostraspelet. Blant bøkene hans finner man noveller og historiske romaner og faktabøker som en biografi om Peter Andreas Blix.

I 1987 ble Losnegård tildelt Fylkeskulturprisen av Sogn og Fjordane fylkeskommune.

## Bibliografi
* *Farskap : og andre forteljingar om fedrar*, noveller, Noregs Boklag (1981)
* *Maksveringar – verdens beste fiendar*, noveller (1983)
* *Risens hjarte*, dramatikk (1985)
* *Kinnaspelet – songen ved det store djup*, dramatikk (1986)
* *No lettar vi!*, barnebok, Solum (1989)
* *Gjest Baardsens siste flukt*, dramatikk, Solum (1992)
* *I ramnens skugge*, Kinn (1994)
* *Dalsfjordboka : frå Gaularfjellet til Bulandet*, Skald forlag (1999)
* *Sunnfjord*, Skald forlag (2001)
* *Peter Andreas Blix: i strid for vern og vekst*, biografi, Selja (2001)
* *Riddarane av Losna*, medforfatter, Selja (2003)
* *Hemnaren*, barnebok, Selja (2005)
* *Ole Bull : fossegrimen på Valestrand*, Selja (2010)
* *Det forferdeleg geniale Frese-sky-flyet*, barnebok, Skald forlag (2015)
* *Gilgamesh. Kongen som nekta å døy*, Selja (2017)

## Referanser


## Kilder
*Presentasjon av Rolf Losnegård i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* «Rolf Losnegård» på allkunne.no
*Digitaliserte bøker av Rolf Losnegård i Nasjonalbiblioteket
Carl av Danmark

**Prins Carl av Danmark-Norge** (født 26. oktober 1680 på Københavns slott, død 8. juni 1729 på Vemmetofte), var sønn av kong Christian V og dronning Charlotte Amalie, og dermed en yngre bror til den senere Frederik IV.

## Biografi
Hoffmester Johan Georg Holstein sto for oppdragelsen av prinsen sammen med geheimeråd Christian Siegfried von Plessen. Holstein ble senere avløst i sin stilling av greve Carl Ahlefeldt. Tysk spillet en hovedrolle i undervisningen, men den danske bibel ble også studert. Prinsen var sykelig av natur, og blant annet derfor ble han han sendt på en utenlandsreise med hoffpredikant Bartholomæus Deichman samt hoffmester Carl Ahlefeldt, til varmere strøk i Montpellier og Italia. Han skulle så vidt muligt unngå hoffene og hovedestedene, hvor oppholdene hverken kunne gagne hans studier eller religiøsitet. Etter 4 år i utlendighet vendte han hjem i april 1699.  

Frederik IV skjenket i 1703 Jægerspris slott og gods på livstid. Carl fikk bygget slottet om med fløyer og tårn, så det fremsto i en mere symmetrisk barokkstil. Etter sin mor arvet han i 1714 Vemmetofte og Højstrup på Sjælland, samt Charlottenborg slott og noen mindre eiendommer. Han eide også et lyststed, den såkalte *Prinsens Have*, utenfor Nørreport, senere kjent under navnet Blågård (i dag Blågårds Plads).

Carl tok sjelden, eller aldri del i statsanliggender. Han var i 1701 blitt valgt til koadjutor i stiftet Lybek, og i 1705 til biskop samme sted. Han måtte dog gi avkall på stillingen i bytte mot årlig pengevederlag fra England og Holland. Han tilbrakte derfor sitt liv som en stillferdig godseier, som gjerne hjalp sine bønder og virket for å fremme undervisningen blant dem, blant annet ved å oppføre skolehus.  

Han ble med tiden temmelig tunghørt, men så lenge helsen sto til holdt han av både jakt og ridning. Han holdt en imponerende stall med 70-80 hester, og brukte bestemte hester til hver ukedag. Etter tidens mote syslet han også med alkymi.  

## På Vemmetofte
Da Frederik IV i 1721 giftet seg med Anna Sophie Reventlow, samme år som dronning Louise døde, oppsto det gnisninger mellom brødrene. Prins Carl tok nå sammen med sin søster Sophie Hedevig fast opphold på Vemmetofte, hvor de utfoldet seg i et forholdsvist rikt og kostbart hoffliv med overkammerherre Carl Adolf von Plessen som hoffsjef. Denne skulle ha hatt så meget makt over Carl at Frederik IV en dag utbrøt: «Der kommer Prins Pless med min Broder Carl».

Carl forliket seg omsider med sin bror kongen, og sto tillikemed fadder til et av Anna Sophies barn med ham. Han døde ugift den 8. juli 1729, og ble begravet i Roskilde domkirke. Sophie Hedevig arvet både besittelser og en betydelig gjeld etter ham, som hun betalte av på og som stort sett var ute av verden da hun døde 6 år senere. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Prins Carl og prinsesse Sophide Hedevig'', thorshoj.dk
Rune Hatlen

**Rune Hatlen** (født 1. juni 1963 i Molde) er en norsk billedkunstner, oppvokst i Molde i Møre og Romsdal, men bosatt i Oslo. Han er tegner og maler landskapsskildringer og portretter. Rune Hatlen er barnebarn av kunstmaler Halvard Hatlen (1899-1957) og bror til billedkunstner Halvard Hatlen (1962)  .

Hatlen er utdannet ved Vestlandets Kunstakademi i Bergen (1981-83 og 1984-85) og Kunstakademiet i Trondheim (1983-1984). Hans tidligste arbeider i ungdommen var naturalistiske naturskildringer i mer impresjonistisk stil  . I studietiden eksprimenterte han med et  modernistisk uttrykk, innen nyekpresjonistisk og transavantgardistisk retning    . Han har senere valgt en helt annen retning og arbeider mot en større fotorealisme i sin arbeider. Hans motiver har hele tiden vært landskapsmalerier og mennesker, særlig portretter. Etter akademiet hadde han en lite produktiv periode, men har i perioder arbeidet særlig med maleriet. 

Hatlen er innkjøpt av Fylkessykehuset i Haugesund (1987), med ett bilde. Han har malt to portrettmalerier av lektorer ved Gjermundnes Landbruksskole, Vestnes (1985 og 1997) . 

## Utstillinger
* Galleri Parkveien 8, Molde – 1981, 1982, 1983, 1985, 1986
* Galleri Siverts, Bergen – 1982, 1983, 1985, 1986
* Møreutstillingen – 1982, 1986
* Hordautstillingen – 1982
* «UTGARD» - Trondheim Kunstforening - Semesterutstilling - 1984 
* Vestlandets Kunstakademi, Avslutningsutstilling - 1985
* «3 Molde kunstnere» Galleri Lubbenes (Møre og Romsdal kunstnersenter), Molde – 1985
* UKS Vårutstilling – 1985, 1986, 1987, 1988
* Vestlandsutstillingen – 1986, 1987, 1988
* «Miniatyrer» - Sentergalleriet (Møre og Romsdal kunstnersenter), Molde – 1987 
* Galleri 83 og Grimmehaugen Ålesund – 1988
* Galleri Oslo – 1989
* Utstilling i Voksen kirke, Oslo - i forbindelse med konsert av Berlin Camerata - 2012
* Galleri Nydalen, Oslo - 2014, 2015

## Illustrasjoner
* *Skudd*, oljemaleri – i boken *Dører til livet*, Aschehoug Forlag. 1993
* Kulissemaleri til musikkvideo for Dance with a Stranger, Mixmasters. 1991

## Referanser


## Eksterne lenker
* Rune Hatlen – hjemmeside
* Rune Hatlen - kulturnett.no
Sturla Ertzeid

**Sturla Ertzeid** (født 15. januar 1927, død 16. desember 2013) var en norsk forfatter og lærer. Han har gitt ut en rekke lokalhistoriske bøker fra Søgne og Lindesnes samt om krigen på Sørlandet. Han var også en mye brukt kåsør og skribent. Agder Historielag ga i 2008 ut en DVD med kåserier av Ertzeid.

Ertzeid har fått Søgne kommunes kulturpris og fikk i 1997 Vest-Agder fylkeskommunes kulturpris. Han fikk i 1992 Kongens fortjenstmedalje.

I 2014 ble den første Sturlaprisen gitt ut i Søgne, til minne om Ertzeid. Prisen ble utgitt til forfattere som hadde skrevet et verk av lokalhistorisk eller litterær verdi.

## Utgivelser
* *Sørlandsk skrivekunst* (1990)
* *Ny-Hellesund: kulturbilder fra en uthavn...* (1991) 
* *Husker du?: barndomsminner fra 30-årene* (1993)
* *Krigens hverdag: krigsminner 1940-45* (1994)
* *Museumsbesøk* (1996)
* *Den gamle gården* (2002)
* *Fra jungmann til admiral* (2002)
* *Spilling* (2004)
* *Skolebygda Søgne* (2005)
* *Langs Lundelva: kultur, natur, næring* (2006)
* *Sturla Ertzeid kåserer* (DVD) (2008)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Profil hos Kristiansand folkebibliotek
Indre Gloppen Skyttarlag

**Indre Gloppen Skyttarlag** er en skytterklubb på Sandane i Gloppen kommune. Laget ble formelt etablert som *Rifleringen Skytterlag* i 1893, men hadde trolig aktivitet på 1870-1880-tallet.

To lokale skytterlag, Nesjane Skyttarlag (stiftet 1885) og Gimmestad Skyttarlag (stiftet ca 1886) er begge siden avviklet og medlemmene samlet i Indre Gloppen Skytterlag. Laget har egen skytebane i Bukta, sør for Sandane. Klubbens aktivitet er i stor grad rettet mot jaktforberedende trening, primært for hjortejakt.

## Kjente utøvere
* Gabriel Reed (1869&ndash;1957), 3. plass i landsskytterstevnet i 1907
* Rasmus Rysdalsnes (1886&ndash;1973), skytterkonge i 1932

## Referanser
Hyen skyttarlag

**Hyen Skyttarlag** er en skytterklubb  Hyen i Gloppen kommune. Laget ble stiftet i 1887. Bygda hadde en periode tre skytterlag, med Østre Hyen skytterlag og Vestre Hyen skytterlag, begge etablert rundt århundeskiftet.

Laget har egen skytebane i Hyen. Klubbens aktivitet er i stor grad rettet mot jaktforberedende trening, primært for hjortejakt. Likevel har klubben en god tradisjon for konkurranseskyting, med en rekke plasseringer i landtoppen.

## Referanser
Nacirema

**Nacirema** er «American» (amerikaner) stavet baklengs.

I 1956 skrev Horace Miner artikkelen *Body Ritual Among the Nacirema*. Miner beskriver i artikkelen Nacirema som en relativt ukjent stamme i Nord-Amerika. Måten han skriver om Naciremafolkets praksis med kroppsritualer skjuler for leserne at den nordamerikanske gruppen som beskrives faktisk tilsvarer dagens amerikanere på midten av 1950-tallet. Denne artikkelen er fortsatt i bruk som et pedagogisk verktøy i undervisningen i antropologi.

## Referanser
Indre Breim Skyttarlag

**Indre Breim Skyttarlag** er en skytterklubb på Byrkjelo i Gloppen kommune. Laget ble formelt etablert i 1996, men bygda har trolig hatt skytterlag siden 1870-1880-tallet.

Klubbens aktivitet er i stor grad rettet mot jaktforberedende trening, primært for hjortejakt.

## Referanser


## Litteratur
*