Jacques Attali

**Jacques Attali** (født 1943) er en fransk samfunnsøkonom, forfatter og høyere embedsmann. Han var i mange år rådgiver for den franske presidenten, François Mitterrand.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Attali hadde jødiske foreldre. Faren Simon drev et parfymeri i Alger. Før Algeries uavhengighet flyttet han i 1957 med sin familie som *[[pied-noir]]* til Paris. Tvillingbroren, Bernard, var styreformann for Air France fra 1988 til 1993. Begge brødre gikk på Lycée Janson-de-Sailly og var skolekamerater med de franske politikerne Jean-Louis Bianco og Laurent Fabius.

Attali hadde i 1968 et praktikum ved École nationale d'administration i Nièvre og traff der François Mitterrand for første gang.

Attali, som ble professor og doktor i samfunnsøkonomi fikk også utdannelse fra École polytechnique, Mines ParisTech, Institut d’études politiques de Paris og École nationale d'administration.

### Politisk virke
I en alder av 27 ble Attali medlem av det franske statsrådet. I 1972 publiserte han sine to første bøker, og ble prisbelønnet av Académie des Sciences.

Som professor ved universitetet Paris-Dauphine samlet han noen yngre forskere rundt seg, som Yves Stourdzé, grunnlegger av det europeiske forskningsprogrammet EUREKA, Erik Arnoult alias Érik Orsenna som fikk prix Goncourt i 1988 og var spesialrådgiver for Roland Dumas i utenriksministeriet ved Quay d'Orsay. Attali klarte også bringe sammen ledende og jevnbyrdige presonligheter innen journalistikk, vitenskap, *show business* og finansverdenen. Han fikk utmerkede kontakter, som Raymond Barre, Jacques Delors, Jean-Luc Lagardère, Antoine Ribaud, Coluche og Michel Serres.

I 1973 ble Attali bedre kjent med François Mitterrand, og da Mitterrands flyttet inn i Élyséepalasset i 1981 ble Attali hans spesialrådgiver. Dette tilgodeså også Attalis venner Jean-Louis Bianco og Alain Boublil og enkelte unge ENA-absolventer som François Hollande og Ségolène Royal.

I 1982 gikk Attali inn for økonomisk strenghet. Han ble videre Mitterrands «sherpa» for G7-toppmøtene. Han organiserte 200-årsjubileet for den franske revolusjon den 14. juli 1989 og G7-møtet i Paris.

Hvert år utgav han en ny bok, ofte skrevet i raskt tempo.

Hver lørdagskveld i François Mitterrands epoke organiserte han et aftensmåltid i sitt hus i Neuilly. Han redigerte hver kveld sin notis for president Mitterrand om økonomi, kultur, politikk og de siste bøkene han hadde lest eller kikket på.

I Mitterrands andre syvårige embedstid forlot Attali Élyséepalasset.

Han ble president for Den europeiske bank for gjenoppbygning og utvikling **(EBRD)** i London, en institusjon som koordinerte gjenoppbyggingen av økonomien i østeuropeiske land. Vurderingene av hans innsats der spriker. Attali så seg etter en finansskandale tvunget til i tre tilbake fra sitt presidentskap i juli 1993.

Attali ble senere president for er rådgiverfirma spesialisert på nyere teknologier, og grunnlegger av PlaNet Finance, en internasjonal *non-profit-*organisasjon for fattigdomsbekjempelse.

### Forfatterskap
Attali har utgitt essays, romaner, historiske avhandlinger og biografier (Karl Marx, François Mitterrand). Han har også skrevet teaterstykker og fortellinger for barn, og skrevet som spaltist for magasinet *[[L’Express]].*

## Referanser


## Litteratur
* Laurent Telo, 2016. *Et Attali créa Attali*. M, le magazine du Monde du 27 août 2016, p.&nbsp;27-33.
* Laurent Mauduit, *Les Imposteurs de l'économie*, éditions Gawsewitch, 2012]
* '' Jacques Attali a-t-il basculé du côté obscur de la force ?'' Marianne, 14 décembre 2014 
* Frédérique Jourdaa, "La Planète Attali". Le Seuil 2010
* Guy Sitbon, *Le cas Attali*, Éditions Grasset, 1995

## Eksterne lenker
* 
* Offizielle Website und Blog (fr., en.)
* Ausgewählte Werke in chronologischer Ordnung
* Attalis Kolumnen bei ''L’Express''  (fr.)
* Kritik zu Attalis Buch ''Noise'' (en.)
* Interview von Angus Carlyle  (en.)