Anthony Quinn

**Anthony Quinn** (født **Antonio Rodolfo Quinn Oaxaca**, 1915–2001) var en meksikansk-amerikansk skuespiller. Han vant to Oscar for beste mannlige birolle, én for rollen som Eufemio Zapata i filmen *[[Viva Zapata!]]* (1952) og én for rollen som Paul Gauguin i filmen *[[Han som elsket Livet]]* (1956). Quinn spilte også i filmer som *[[Kanonene på Navarone (film)|Kanonene på Navarone]]* (1961), *[[Lawrence of Arabia]]* (1962), *[[Zorba the Greek]]* (1964), *[[Kanoner til San Sebastian]]* (1968), *[[Mohammad, Messenger of God]]* (1977) og *[[Ørkenløven]]* (1981).  

## Karriere
Som ung mann drev Quinn med boksing på profesjonelt nivå for å tjene penger, før han begynte å studere kunst og arkitektur. Han ble amerikansk statsborger i 1947. Quinns gjennombrudd som skuespiller kom da han spilte rollen som Eufemio Zapata i filmen *[[Viva Zapata!]]* (1952). Marlon Brando spilte hovedrollen som Emiliano Zapata. Quinn vant Oscar for beste mannlige birolle for rolletolkningen sin. Han mottok sin andre Oscar for beste mannlige birolle for rollen som maleren Paul Gauguin i *[[Han som elsket Livet]]* (1956), en biografisk film om kunstneren Vincent van Gogh med Kirk Douglas i hovedrollen. Oscar-prisen var bemerkelsesverdig da Quinn var med i bare åtte minutter. 

I 1969 hadde Quinn hovedrollen i filmen *[[Santa Vittorias hemmelighet]]* med Anna Magnani. I 1977 hadde han hovedrollen i filmen *[[Mohammad, Messenger of God]]*, som omhandlet opprinnelsen av islam. I 1981 spilte han hovedrollen som beduinlederen Omar Mukhtar i *[[Ørkenløven]]*. Øvrige roller ble spilt av Oliver Reed, Irene Papas, Raf Vallone, Rod Steiger og John Gielgud. Quinns filmkarriere gikk saktere på 1990-tallet, men han fortsatte likevel å arbeide jevnt og trutt, og han var med i filmer som *[[Hevnens pris|Revenge – hevnens pris]]* (1990), *[[Jungle Fever]]* (1991), *[[Den siste actionhelten]]* (1993) og *[[En vandring i vinmarkene]]* (1995). Quinn er tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

## Privatliv
Quinns første kone var adoptivdatter av Cecil B. DeMille, skuespilleren Katherine DeMille, som Quinn giftet seg med i 1937. Paret fikk fem barn mellom 1939 og 1952. Deres første barn, Christopher druknet i naboens svømmebasseng da han var to år gammel. Quinn og DeMille ble skilt i 1965. Året etter giftet Quinn seg med den italienske kostymedesigneren Jolanda Addolori, og paret fikk tre barn. Ekteskapet endte i 1997, etter at Quinn fikk barn med sin sekretær, Katherine Benvin. Han giftet seg med Benvin, og de fikk to barn sammen. Quinn tilbrakte sine siste leveår i Bristol i Rhode Island. Han døde 86 år gammel i Boston i Massachusetts på grunn av lungebetennelse og respirasjonssvikt mens han led av strupekreft kort tid etter å ha gjort ferdig sin siste film.

## Filmografi (utvalg)
* 1938 – *[[Sjørøvernes konge]]*
* 1940 – *[[To glade sjømenn]]*
*1940 – *[[City for Conquest]]*
* 1943 – *[[Dommer Lynsj]]*
* 1952 – *[[Mot alle flagg]]*
* 1961 – *[[Kanonene på Navarone (film)|Kanonene på Navarone]]*
* 1962 – *[[Lawrence of Arabia]]*
* 1964 – *[[Zorba the Greek]]*
* 1967 – *[[Ungdom i drift]]*
* 1968 – *[[Kanoner til San Sebastian]]*
* 1972 – *[[Massaker på 110ende gate]]*
* 1990 – *[[Hevnens pris]]*
* 1993 – *[[Den siste actionhelten]]*

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* 
*  The Anthony Quinn Trust
*  Anthony Quinn Foundation