Judith Quiney

**Judith Quiney** (født **Shakespeare**) (døpt 2. februar 1585 – begravd 9. februar 1662) var den yngste datteren til William Shakespeare og Anne Hathaway. Hun giftet seg med Thomas Quiney, en vinmaker fra Stratford-upon-Avon. Omstendighetene rundt giftemålet, inkludert Quineys dårlige oppførsel, kan ha forårsaket at Shakespeare skrev om sitt testamente. Thomas ble strøket ut, mens Judiths arv ble gjenstand for provisio som skulle skjerme den fra ektemannen hennes. I en omstendelig fideikommiss ble brorparten av Shakespeares eiendom gitt til hans eldste datter Susanna Hall og hennes mannlige arvinger.

Judith og Thomas Quiney fikk tre barn. Hun overlevde sine barn med mange år.

## Fødsel og tidlig liv
Judith Shakespeare var datteren til William Shakespeare og Anne Hathaway. Hun var den yngre søsteren til Susanna og tvillingsøsteren til Hamnet. Deres fødselsdato er ukjent. Dåpen hennes på 2. februar 1585 ble registrert av presten Richard Barton fra Coventry, i sogneregisteret for Holy Trinity Church, Stratford-upon-Avon. Tvillingene fikk navn etter et ektepar, Hamnet og Judith Sadler, som var venner av foreldrene. Hamnet Sadler var en baker i Stratford.

Judith Shakespeare var antagelig analfabet. I 1611 ble hun bedt om å bevitne en pant for salget av et hus som tilhørte hennes svigerinne, Elizabeth Quiney, og Elizabeths sønn Adrian. Judith signerte to ganger med et merke istedenfor navnet sitt.

## Ekteskap

På 10. februar 1616 giftet Judith Shakespeare seg med Thomas Quiney, en vinhandler fra Stratford, i Holy Trinity Church. Prestevikaren Richard Watts, som senere giftet seg med Quineys søster Mary, forrettet antagelig bryllupet. Bryllupet fant sted under fasten, da bryllup ikke var tillatt. I 1616 begynte fasten på 23. januar, vingårdssøndagen, og sluttet på 7. april, søndagen etter påske. Derfor krevde bryllupet en spesiell lisens, utstedt av Biskopen av Worcester, som paret ikke hadde lykkes med å skaffe. Formodentlig hadde de gjort den nødvendige lysningen i kirken, siden Walter Wright fra Stratford ble innkalt for å forrette vielsen uten utlysning eller lisens, men dette ble ikke regnet som tilstrekkelig. Overtrampet var lite, tilsynelatende forårsaket av presten, siden tre andre par ble viet i februar det året. Quiney ble uansett innkalt av Walter Nixon for å møte foran en Consistory court i Worcester. (Denne samme Walter Nixon var senere involvert i en sak i Stjernekammeret og ble funnet skyldig i å forfalske signaturer og ta i mot bestikkelser). Quiney dukket ikke opp på den påkrevde datoen. Registeret inneholder dommen, som var ekskommunikasjon, på eller rundt 12. mars 1616. Det er ukjent om Judith også ble ekskommunikert, men straffen varte uansett ikke lenge. I november samme år var de tilbake i kirken for dåpen av sitt første barn.

Ekteskapet begynte ikke godt. Quiney hadde nylig besvangret en annen kvinne, Margaret Wheeler, som døde under fødselen sammen med barnet, og ble begravet 15. mars 1616. 26. mars 1616 måtte Quiney møte foran Bawdy Court, som tok for seg, blant andre ting, «whoredom and uncleanliness». I åpen rett tilstod han «kjødelig samleie» med Margaret Wheeler. Han ble dømt til åpen botsøvelse foran forsamlingen på tre søndager. Han måtte også tilstå forbrytelsen sin for sognepresten i Bishopton i Warwickshire. Den første delen av dommen ble omgjort, og i praksis slapp han unna med en bot på fem shilling, som skulle gå til sognets fattige. Siden Bishopton ikke hadde noen kirke, men bare et kapell, ble han spart for noen offentlig ydmykelse.

## Chapel Lane, Atwood's og ''The Cage''
Hvor ekteparet bodde etter at de giftet seg er ukjent, men Judith eide sin fars hytte på Chapel Lane i Stratford; mens Thomas hadde holdt, siden 1611, leieretten på en pub kalt *Atwood's* på High Street. Hytten gikk senere til søsteren hennes som en del av oppgjøret i testamentet til faren deres. I juli 1616 byttet Thomas hus med sin svigerbror, William Chandler, og flyttet vinforretningen sin til den øvre delen av et hus på hjørnet av High Street og Bridge Street. Dette huset var kjent som "The Cage" og er huset som tradisjonelt blir assosiert med Judith Quiney.

"The Cage" gir videre innsikt i hvorfor Shakespeare ikke ville ha stolt på Judiths ektemann. Rundt 1630 forsøkte Quiney å selge leieretten på huset, men ble forhindret av sine slektninger. For å beskytte interessene til Judith og barna ble leieretten i 1633 skrevet over til en stiftelse bestående av Susannas ektemann John Hall, Thomas Nash, ektemannen til Judiths niese og Richard Watts, pastor i nabolandsbyen Harbury, som var Quineys svigerbror og som hadde forrettet i Thomas og Judiths bryllup. Til sist, i november 1652, endte leieretten til "The Cage" i hendene til Thomas' eldste bror, Richard Quiney, en kolonialhandler i London.

## William Shakespeares siste vilje

Den uheldige starten på Judiths ekteskap har ført til spekulasjon om at dette var årsaken til at William Shakespeare i all hast endret sitt testamente. Han sendte først bud på sin advaokat, Francis Collins, i januar 1616. Den 25. mars gjorde han videre endringer, antagelig fordi han var døende og på grunn av sine bekymringer om Quiney. I den første bevilgningen i testamentet hadde det vært en provisjon "*vnto my sonne in L[aw]*"; men "sonne in L[aw]" ble strøket ut, med Judiths navn satt inn istedenfor. Til sin datter gav han £100 "*in discharge of her marriage porcion*"; £50 til dersom hun ga opp retten til hytten på Chapel Lane og, hvis hun eller noen av hennes barn fortsatt var i live på slutten av tre år etter datoen på testamentet, £150 til. Disse pengene ble eksplisitt nektet Thomas Quiney medmindre han skulle forære henne eiendom av en lik verdi. I en separat bevilgning ble Judith gitt «min store forgylte sølvbolle».

For størstedelen av eiendommen sin, inkludert hovedhuset *[[New Place]],* de to husene på Henley Street og forskjellige eiendommer i og utenfor Stratford, satte Shakespeare opp en fideikommiss. Eiendommen hans ble, i nedadgående rekkefølge, gitt til de følgende: 1) hans datter, Susanna Hall, 2) ved Susannas død, til hennes førstefødte søn,n 3) til Susannas annen sønn og hans mannlige etterkommere, 4) til Susannas tredje sønn og hans mannlige etterkommere; 5) til Susannas påfølgende sønner og deres mannlige etterkommere, 6) til Elizabeth Hall, Susanna og John Halls førstefødte, og hennes mannlige etterkommere, 7) til Judith og hennes mannlige etterkommere, eller 8) til den eller de arvingene som loven normalt ville anerkjenne. Denne omstendelige fideikommissen blir vanligvis antatt tolket dithen at Thomas Quiney ikke kunne betros med Shakespeares arv, selv om noen har spekulert i at det simpelthen kan ha betydd at Susanna var favorittbarnet.

## Barn
Judith og Thomas Quiney fikk tre barn: Shakespeare (døpt 23. november 1616 — begravd 8. mai 1617), Richard (døpt 9. februar 1618 — begravd 6. februar 1639), og Thomas (døpt 23. januar 1620 — begravd 28. january 1639). Shakespeare fikk navn etter sin morfar. Richards navn var vanlig i Quiney-familien: Hans farfar og en onkel het også Richard.

Shakespeare Quiney døde seks måneder gammel. Richard og Thomas Quiney ble begravet innen ni dager av hverandre. De var 19 og 21 år gamle. Da alle Judiths barn var døde skapte det nye juridiske konsekvenser. Juridisk krangling fortsatte i tretten år til, helt til 1652.

## Død
Judith Quiney ble begravet 9. februar 1662, etter å ha overlevd sitt siste barn med 22 år. Hun ble begravet på marken utenfor Holy Trinity Church, men den nøyaktige plasseringen til graven hennes er ukjent. Om hennes ektemanns senere år viser historiske dokumenter lite. Det er blitt spekulert om at han kan ha dødd i 1662 eller 1663, da sognets begravelsesregister ikke er komplett, eller at han kan ha forlatt Stratford-upon-Avon. Man vet at han hadde en nevø i London, som på denne tiden holdt leieretten til *The Cage.*

## Referanser i litteratur

Judith er subjektet for novellen *My Father Had a Daughter: Judith Shakespeare's Tale* av Grace Tiffany. Hun blir fremstilt i William Blacks *[http://www.harpers.org/subjects/JudithMrsQuincy/SubjectOf/Fiction Judith Shakespeare: Her Love Affairs and Other Adventures]*, utgitt i en serie i *[[Harper's Magazine]]* i 1884. Hun dukker også opp i en av de siste historiene i Neil Gaimans tegneserie, *[[The Sandman]]*.* Gaiman gjør sammenligninger mellom Judith og rollefiguren [[Miranda]] i *Stormen.**

I *[[A Room of One's Own]],* skapte Virginia Woolf en rollefigur, «Judith Shakespeare», selv om hun er ment å være Shakespeares søster heller enn hans datter. Shakespeares søster het Joan. Woolf ønsket å gjøre et poeng ut av kampen en kvinnelig poet og skuspillforfatter ville hatt i den elizabethanske tiden. Woolf spekulerte om hvorfor det var så få kvinner med talent fra den tiden. Hun observerte at "What I find deplorable, is that nothing is known about women before the eighteenth century." Woolfs Judith ble skapt i et forsøk på å fylle et historisk gap. I hennes historie blir Shakespeares søster nektet utdanningen hennes bror får, til tross for hennes åpenbare talent. Når hennes far forsøker å gifte henne bort, rømmer hun for å bli med i et teaterkompani men blir til sist avvist på grunn av sitt kjønn. Hun blir gravid, forlatt av sin partner, og begår selvmord. Foruten de lignende navnene og settingen er det ikke noen annen direkte forbindelse mellom Judith, Shakespeares datter, og Woolfs Judith.


## Referanser


## Bibliografi
*
*
*
*
*

## Eksterne lenker
* Complete text of William Black's novel
* Edwin Austin Abbey's portrayal of Judith (created after her death)