open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Francisturbin

**Francisturbin** er den mest brukte turbintypen i norske vannkraftverk. Turbinen ble utviklet av den engelske ingeniøren James B. Francis i 1849. Denne turbintypen er best egnet ved middelsstore og store fallhøyder (mellom ca. 30 og 600 m). Er fallhøyden lavere benyttes ofte kaplanturbinen, men hvis fallhøyden er høyere benyttes peltonturbinen.  Utseendemessig minner turbinen om et skovlhjul som var vanlig i gamle møller og på hjuldampere.

## Prinsipp
I en francisturbin ledes vannet inn på turbinhjulet gjennom et spiralformet rør. Dette fordeler vannet jevnt inn til stag og ledeskovlene. Ledeskovlene sitter rett før turbinhjulet og brukes både til å regulere vannmengden og å øke hastigheten på vannet. 

I motsetning til i en peltonturbin er det både trykk- og hastighetsenergi i vannet når det kommer inn i francisturbinen. Reaksjonsgraden ligger ofte rundt 0,5. Gjennom turbinen vris vannstrålen slik at minst mulig energi forsvinner ut av sugerøret. Det er ikke uvanlig at francisturbiner har en virkningsgrad på over 95 %.

Et problem med nesten alle turbiner er kavitasjon. Kavitasjon oppstår når det dannes undertrykk på grunn av strømningsendringer, og det oppstår små dampbobler i vannet. Disse boblene kollapser på overflaten når trykket øker, og forårsaker erosjon. Dette skjer naturligvis i løpet av millisekunder. Problemet er størst i turbiner som opererer i atmosfæretrykk, som peltonturbinen. Francistubiner kan operere helt nedsenket i vann, med avløpet under vannflaten i utløpskammeret. Slik blir kavitasjonsproblemet mindre. Moderne francisturbiner monteres derfor ofte med utløp under nedre vannspeil.

## Se også

* Kaplanturbin
* Peltonturbin
* Vannturbin
* Bulbturbin

## Referanser


## Eksterne lenker
* Øgaard, Eirik: *[http://www.vasskrafta.no/turbinar/francis-turbin-article214-479.html Francis-turbin] * www.vasskrafta.no, Norsk Vasskraft- og Industristadmuseum. Besøkt 10. august 2018.
Berliner Stadtschloss

**Berliner Stadtschloss** (Berlins byslott) var et slott i det sentrale Berlin, på Slottsplassen rett ved siden av Alexanderplatz, og i umiddelbar nærhet av Museumsinsel. Fra 2013 er slottet under gjenoppbygging og vil huse Humboldt Forum, et museum for verdens kulturarv.

De eldste delene av slottet daterte seg fra 1443 og var hovedresidens (vinterresidens) for kurfyrstene av Brandenburg, det senere Brandenburg-Preussen og kongeriket Preussen, og som etter 1871 dessuten var tyske keisere. Etter første verdenskrig ble slottet et museum.
### Palast der Republik
Under annen verdenskrig ble slottet skadet av bombing, men ikke fullstendig ødelagt. Makthaverne i DDR sprengte slottet helt i 1950, til sterke protester fra demokratiske land, fordi det angivelig var et «symbol på prøyssisk imperialisme». Det eneste de lot bli igjen var balkongen hvor Karl Liebknecht på slutten av første verdenskrig hadde utropt «den frie sosialistiske republikken» som aldri ble en realitet. Kommunistene oppførte midt på 1970-tallet en ny bygning, Palast der Republik, som tjente som parlamentssete for DDR, og plassen foran ble omdøpt til Marx-Engels-Platz. Likevel innrømmet Erich Honecker i 1988 at det hadde vært en feil å ødelegge slottet.

Etter den tyske gjenforeningen fikk slottsplassen tilbake sitt gamle navn og i 2003 besluttet Forbundsdagen nesten enstemmig å rive Palast der Republik.

### Humboldt Forum

Etter gjenforeningen ble det bestemt å gjenoppbygge byslottet og bruke bygningen som museum og senter for verdens kulturarv under navnet Humboldt Forum. 12. juni 2013 la forbundspresident Joachim Gauck ned grunnsteinen for det gjenoppbygde byslottet. Bygningen vil i det ytre i hovedsak være en rekonstruksjon, med unntak av den ene fasaden mot elven Spree som historisk var slottets «bakside», og som derfor får moderne utforming. Interiørene vil være moderne og tilpasset den fremtidige bruken som museum, men det er lagt opp til at en del rom i fremtiden også kan få historiske interiører. Åpningen skal finne sted i 2019. Senteret er oppkalt etter brødrene Alexander og Wilhelm von Humboldt. Neil MacGregor, tidligere direktør for British Museum, ble utnevnt til den første direktøren for Humboldt Forum, og inspirert av British Museum er det foreslått at Humboldt Forum skal ha gratis adgang. Det kommende Humboldt Forum har ofte blitt sammenlignet med British Museum.

## Se også
* Schloss Sanssouci, den prøyssiske kongefamiliens sommerresidens
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Förderverein Berliner Schloss e.V.
* Gesellschaft Berliner Schloss e.V.
* Stadtschloss Berlin Initiative 
* Auf dem Weg zum Humboldt-Forum 
* Grafikk og bygge bilder av Berliner Stadtschloss (engelsk)
Matteo Maria Boiardo

**Matteo Maria Boiardo** (født ca. 1441 i eller nær Scandiano i Italia, død 1494 i Reggio Emilia) var en italiensk renessansedikter og humanist. Han er kjent for sitt verk *[[Orlando Innamorato]]* (*Den forelskede Orlando*, 1495).

Matteo Maria Boiardo fikk i oppdrag av huset Este å være stattholder i Modena og Reggio nell'Emilia. Hans epos *Orlando innamorato* er et ridderdikt med karolingisk stoff, skrevet på versemålet ottava rima. De to første delene ble utgitt i 1483, den tredje og siste delen kom posthumt i året eyter dikterens død år 1495. *[[Den rasende Roland]]* av Ludovico Ariosto ble skrevet som en direkte fortsettelse av dette verk.  

Boiardos sangskatt ble inspirert av kjærligheten til Antonia Caprara.

## Bibliografi (i utvalg)
* *Amorum libri tres* (1476)
* *Orlando innamorato* (1483-1495)

## Referanser


## Kilder
* *[[Svensk uppslagsbok]]*, Malmö 1939.

## Eksterne lenker
* 
* Böcker av och om Matteo Maria Boiardo på svenska bibliotek. libris.kb.se
*
Jagdschloss Glienicke

**Jagdschloss Glienicke** (jaktslottet Glienicke) ligger ved Glienicker Lake i området Wannsee i Berlins bydel Steglitz-Zehlendorf, nær Glienicker Brücke. 
## Historie
Slottet ble oppført mellom 1682 og 1693 av Charles Philippe Dieussart for den «store kurfyrsten» Fredrik Wilhelm. Under Fredrik I ble det bygget om og forskjønnet, men under Fredrik Wilhelm I benyttet som lasarett. Fredrik II gav det bort til en tapetfabrikant. Det tilhørte bl.a. Wilhelm von Türk, som brukte det som barnehjem. I 1859 lot prins Carl av Preussen slottet for sin sønn Friedrich Carl ombygge til barokk av hoffarkitekten Ferdinand von Arnim. I 1889 foretok Albert Geyer en rekke endringer på midtbygningen og oppførte et nytt tårn.

I 1939 overtok byen Berlin slottet. Fra 1990 er det oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv som en del av Slott og parker i Potsdam og Berlin.
## Eksterne lenker
*
Jagdschloss Grunewald

**Jagdschloss Grunewald** (jaktslottet Grunewald) er et slott i Berlin. Det ligger ved den sydøstlige bredde av Grunewaldsjøen (*Grunewaldsee*) i bydelen Steglitz-Zehlendorf i ortsteilen Dahlem. *Grunewaldsee* ligger i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i ortsteil Grunewald og utgjør en del av tunneldalen Grunewaldseenkette.

Jaktslottet ble bygget i tidlig renessansestil i 1542/1543 av kurfyrst Joachim II Hector av Brandenburg. Slottet bar navnet *Zum grünen Wald* (til den grønne skogen) og kom til å gi navn til hele området. Slottet selv ble kalt Grunewald fra ca. 1800. Gjennom ombygninger i tiden fra 1705 til 1708 under kong Fredrik I av Preussen fikk slottet barokke stilelementer.

Slottet forvaltes siden 1932 av Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg og benyttes til museale formål. Ved siden av tallrike malerier av malerne Lucas Cranach den eldre og Lucas Cranach den yngre er også verker av nederlandske og tyskere malere fra det 15. til det 19. århundre utstilt. Slottssalen er den eneste slottssal i Berlin i renessansestil. I en av sidebygningene er en jaktsamling utstilt.

## Litteratur
* Staatliche Schlösser und Gärten Berlin (red.): *450 Jahre Jagdschloss Grunewald 1542&ndash;1992*, I. Aufsätze, II. Aus der Gemäldesammlung, III. Aus der Jagdsammlung. 1992
* Gert Streidt, Peter Feierabend (red.): *Preußen Kunst und Architektur*. Könemann VG mbH, Köln 1999  ISBN 3-89508-424-7
* Siegmar Graf zu Dohna: *Kurfürstliche Schlösser in der Mark Brandenburg*. Teil II., Berlin 1890/91 (S.173), Verlag Karl Siegismund, Berlin 1893

## Eksterne lenker
* 
*  Jagdschloss Grunewald (åpningstider)
*  SPSG Jagdschloss Grunewald
Schloss Friedrichsfelde

**Schloss Friedrichsfelde** er et slott i tidligklassisistisk stil som ligger i Tierpark i Berlin.
## Historie
Slottet ble bygget i 1695 som *Schloss Rosenfelde* i hollandsk landhusstil av den hollandske marinedirektøren Benjamin Raule, trolig etter planer av Johann Arnold Nering. I 1698 falt Benjamin Raule i unåde, ble fengslet og eiendommen inndratt til fordel for kronen. Det ble omdøpt til Schloss Friedrichsfelde til ære for kurfyrsten, den senere prøyssiske kongen.

I 1717 ble slottet overdratt til markgreve Albrecht Fredrik av Brandenburg-Schwedt. Slottet ble nå kraftig utvidet og fikk en balustrade i barokkstil. Etter grevens død i 1731 falt slottet i prins Ferdinand av Preussens hender. Prins Ferdinand, en bror av Fredrik den store hadde store planer med slottet, og ønsket å gjøre det like praktfullt som Schloss Rheinsberg, i Rheinsberg. Imidlertid skiftet han mening, og satset isteden på Schloss Bellevue.

Senere skiftet slottet hender en rekke ganger, og ble 1785 solgt til riksgrevene av Medem. Fasaden ble da bygget om i tidligklassisistisk stil. Dagens form fikk slottet i 1800. I 1816 ble slottet kjøpt av familien von Treskow, som drev et gods i området. Det fremdeles bestående haveanlegget ble anlagt i 1821 av Peter Joseph Lenné.
## Dagens bruk
Slottet eies idag av bymuseet i Berlin. Ved siden av originale fresker i festsalen er billedkunst fra 17- og 1800-tallet utstilt på slottet, bl.a. et maleri av Karl Friedrich Schinkel, tallrike adelsportretter, samt forskjellig anvendt kunst. Det arrangeres regelmessig konserter der om vinteren.
## Eksterne lenker
* 
* Slottet på Berlins liste over kulturminner
* Slottsparken på Berlins lister over kulturminner
Designmønster

**Designmønster** er en generell løsning til problem som ofte oppstår i programvareutvikling. Dette blir spesielt brukt i programvarearkitektur, når designet av et datasystem er under utvikling. 

Mønsteret er organisert slik at det optimerer designet på systemet etter en eller flere av kvalitetsattributter som: ytelse, forutsigbarhet (engelsk *predictability*), fordelbarhet (engelsk *schedulability*), gjennomstrømbarhet (engelsk *throughput*), pålitelighet, sikkerhet, gjenbrukbarhet, distribuerbarhet, portabilitet, vedlikehold, skalerbarhet, kompleksitet, ressursbruk, energibruk og utviklingskostnader.

Et designmønster inneholder som regel:
* En overordnet beskrivelse av problemet
* Strukturmessig beskrivelse, gjerne med hjelp av UML-diagrammer 
* Kosekvenser av avveiing (engelsk *trade-off*)
* Implementasjonsstrategier
* Relaterte/liknende mønstre
* Eksempel-implementasjon

## Se også
* Bruksmønster

## Eksterne lenker
* Design Patterns  (engelsk)
Helligdager i Norge

**Helligdager i Norge** er fastsatt ved lov om helligdager og helligdagsfred og inkluderer alle søndager som helligdager. Tradisjonelt markeres de kristne dagene ved å feire gudstjeneste. Dette er dager for hvile, og de fleste arbeidstakere har fri, og butikker er stengt. 

## Helligdager

Høytidsdagene 1. mai og 17. mai er røde dager på kalenderen, men er ikke helligdager.

## Kirkelige festdager

## Se også
* Bevegelige merkedager
* Kirkeåret
* Merkedager
* Offentlig fridag
* Primstav

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lov 1995-02-24 nr. 12: lov om helligdager og helligdagsfred
Paul McCartneys diskografi

**James Paul McCartney** (født 18. juni 1942 i Liverpool, England) er en britisk musiker. Han var medlem av The Beatles (1957&ndash;70) og Wings (1971&ndash;80). I tillegg til å spille bass i The Beatles (og ved noen anledninger gitar, piano og slagverk) sto McCartney for mesteparten av låtskrivingen i gruppen sammen med John Lennon.

Paul McCartney er oppført i *[[Guinness rekordbok]]* som den mest fremgangsrike komponist av populærmusikk. Slår man sammen hans arbeid med og uten The Beatles har McCartney skrevet over 50 «top ten»-låter, mer enn noen annen komponist.

McCartney og John Lennon skrev det meste av musikken i The Beatles, og mange av McCartneys komposisjoner fra denne perioden, inkludert «Hey Jude», «Yesterday» og «Let It Be», er ofte rangert blant de aller beste sangene fra populærmusikkens historie. En annen sang skrevet av McCartney, «Helter Skelter», er ofte blitt kalt den aller første tungmetall-sang.

McCartneys karriere etter The Beatles har ikke vært mindre suksessrik. Som soloartist og med sin gruppe fra 1970-årene ved navn Wings, maktet han 30 «top ten»-singler i England og USA, inkludert sanger som «Maybe I'm Amazed», «Live and Let Die», «Band on the Run», «Silly Love Songs», «Pipes of Peace» og en duett med amerikaneren Stevie Wonder, «Ebony and Ivory».

## Diskografi
Diskografien til Paul McCartney består av 26 studioalbum, 4 samlingsalbum, 9 livealbum, 37 videoalbum,  111 singler, 7 klassiske album, 5 elektroniske album, 17 box set og 79 musikkvideoer.

### Studioalbum

"—" under strek for utgivelser som ikke har fått en listeplassering.

### Konsertalbum

"—" under strek for utgivelser som ikke har fått en listeplassering.

### Samlealbum

"—" under strek for utgivelser som ikke har fått en listeplassering.

## Singler
*1980: «Coming Up» 
kom på 4 plass på VG-lista
*1989: «My Brave Face» 
kom på 4 plass på VG-lista.

## Med Wings
*''Se egen artikkel om Wings.

## Referanser
Gudmund Beitland

**Gudmund Olav Beitland** (født 1940) er en norsk general, offentlig tjenestemann og politiker. Han var ordfører i Malvik fra 2003 til 2007, som representant for Høyre.

## Karriere
Han er utdannet både offiser og ingeniør. Beitland har vært sjef for feltartilleribataljonen i Harstad, sjef for operasjonsstaben ved Forsvarskommando Nord-Norge i Bodø, sjef for Finnmark landforsvar fra 1987 til 1989, sjef for operasjonsstaben ved Forsvarets Overkommando fra 1989 til 1990 og sjef for Distriktskommando Trøndelag i Trondheim fra 1990 til 1996. Han gikk av med generalmajors grad.

Høsten 1996 gikk Beitland over i en sivil stilling som stabsdirektør i Sør-Trøndelag fylkeskommune. I 1997 ble han fylkesrådmann. I 2000 ble han ansatt som seniorkonsulent i et rekrutteringsselskap.

### Ordfører
I 2003 ble Beitland valgt til ordfører i Malvik kommune med stemmene fra Høyre, Fremskrittspartiet og Malviklista (Senterpartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti). Det viktigste politiske målet var balanse på kommunebudsjettet, så kommunen kom ut av ROBEK, noe som ble oppnådd. Norturas etablering i kommunen og oppussing av Vikhammer skole skjedde også i denne perioden. Beitland stilte ikke til gjenvalg som ordfører i 2007.

## Utmerkelser
Han har blitt tildelt Forsvarsmedaljen og den amerikanske Legion of Merit.

## Referanser
Gassballong

En **gassballong** er et luftfartøy, en ballong fylt med gass lettere enn luft. Flere gasstyper er brukt, blant annet hydrogen (tidligere kalt vannstoff). Kullgass ble også brukt på 1800-tallet.

På grunn av eksplosjonsfaren benyttes i dag nesten bestandig edelgassen helium som oppdriftsmedium. Helium gir mindre oppdrift og er mer kostbart enn hydrogen, men er ikke brennbart.

Organisert bruk av gassballonger er kjent fra  beleiringen av Paris i 1870 for å sende kurérer ut fra den beleirede by. Det ble da sendt opp et 60-talls ballonger. En av disse ballongene, «La Ville d’Orléans», kom ut av kurs og havnet i Norge, på Lifjell i Telemark.

En forløper til luftballong ble lansert av italieneren Francesco Lana Terzi i 1670.

Den som trolig var den første bemannede ballongferd i Norge fant sted 18. juli 1852 da Ignatz Lassé tok av fra Bygdøy og landet ved Dønski i Bærum etter cirka en times ballongferd. Det var flere oppvisningsturer samme år. Korrespondenten Aasmund Olavsson Vinje rapporterte 5. august 1852 at ballongen drev med vinden opp mot Maridalen og at det kostet 50 speciedaler å være med som passasjer. 

Bergenseren Francesco Alexandro Cetti regnes som Norges og Nordens første aeronaut da han foretok en oppstigning med en selvlaget ballong den 20. august 1890. Han foretok i de påfølgende år flere hundre oppstigninger, deriblant en distanseflyging østover fra Bergen over Ulriken til Samnanger (ca. 25 km).

## Se også
* Varmluftsballong

## Referanser
John Stuart Mill

**John Stuart Mill** (1806–1873) var en britisk filosof som også øvde innflytelse på økonomisk tenkning. Mill hadde sterk innflytelse på 1800-tallets sosialliberalisme og på politisk og etisk tenkning generelt. Han var sønn av filosofen James Mill.

Filosofisk var Mill en som bygget sin tenkning på empirisme, en arv blant annet fra David Hume. Han var påvirket av utilitarismen til Jeremy Bentham og av samfunnsvitenskap generelt, og økonomisk vitenskap spesielt. I religiøse spørsmål var han markert anti-autoritær. Mills verk «The Principles of Political Economy» fra 1848 ble populær lærebok, og øvde stor innflytelse på samtiden. Mill var en produktiv forfatter og ga ut en rekke bøker om ulike emner. Temaer som han behandlet omhandler friheten natur, kvinneundertrykkelse som sosialt problem og en allmenn diskusjon av samtidens politiske ideer. Han forfattet en del også med sin kone Harriet Mill (Harriet Taylor). Mill forfektet at all moral bør bygge på menneskenes behov for lykke, glede og trygghet, i motsetning til pliktetikken til for eksempel Immanuel Kant. Handlinger som fører til lykke, er moralsk riktige nettopp av den grunn at de gjør det, mens handlinger som fører til det motsatte av lykke, er moralsk sett gale; handlinger blir slik sett vurdert primært ut fra sine konsekvenser, ikke ut fra de intensjoner som ligger til grunn for dem. 

## Mill og liberalismen
Mill arbeidet aktivt for likestilling mellom mann og kvinne, allmenn utdannelse, allmenn stemmerett, aksept av prevensjon, bedre skilsmisselovgivning og at koloniene skulle få bestemme mer selv. På Mills tid var mye av dette radikale meninger og han ble flere ganger arrestert for å uttrykke dem. Mills liberalisme kan på mange vis anses for mer konsekvent enn for eksempel tenkningen til John Locke og Charles Montesquieu. Et eksempel er hans vurdering av den personlige eiendomsretten som han ikke understreket like sterkt som mange andre tenkere i samme liberale tradisjon. Mot slutten av sitt liv så Mill på seg selv som en sosialist.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* MetaLibri Digital Library – Utilitarianism
Université de Montréal

**Université de Montréal** er et av fire universiteter i Montréal i Québec, Canada. Det ble grunnlagt i 1878, og har i dag 55&nbsp;000 studenter og 10&nbsp;000 ansatte.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Helgelandsbase

**Helgelandsbase** er en oljeforsyningsbase som ligger i Sandnessjøen i Nordland. Basen støtter oljefeltene utenfor kysten av Helgeland, hvor Nornefeltet til Statoil er det største av dem.

BP har valgt Sandnessjøen som basested for utbyggingen av olje og gassfeltet Skarv, oppstart høsten 2011. Helgelandsbase utvides i den sammenheng på en ny lokalitet, Horvnes. Den nye basen får tilgang på store arealer og kan utvides til 5-600 mål på en flate. I tillegg rommer Sandnessjøen mange hundre mål på motsatt side, i Botn ved det tidligere offshoreanlegget som nå eies av Ruukkii.
Ballong

**Ballong** er en beholder som inneholder luft eller gass og som holder fasongen på grunn av det indre trykket. De vanligste ballongtypene er leketøyballonger og pynteballonger, værballonger og ballonger som brukes som luftfartøy. Avhengig av oppdriftsmiddel skilles det da mellom varmluftsballong og gassballong.

Ballonger kan fylles med luft som er lett tilgjengelig, men som ikke gir løft, men denne metoden er den mest populære måten å blåse opp en ballong på for ikke å tære på ressurser. Dessuten er oppblåsing av en ballong gunstig for helsen og hjernen fordi når man blåser opp en ballong, filtreres lungene og endorfiner frigjøres, og det er derfor barn og voksne liker å blåse opp ballonger så godt. Flygende ballonger er fylt med gass som er lettere enn luft, helium er mye brukt. Ballonger kan fylles med vann og kalles da vannballonger.
Mørkets hjerte

***Mørkets hjerte*** (engelsk *Heart of Darkness*) er en roman skrevet av den polsk-britiske forfatteren Joseph Conrad, utgitt i 1902, publisert første gang som en tredelt serie i *Blackwood's Magazine* i 1899. Romanen er sterkt inspirert av Conrads erfaringer som kaptein på en elvebåt i Fristaten Kongo åtte år tidligere. Romanen har inspirert en lang rekke filmmakere, forfattere, musikere og andre kunstnere.

Orson Welles var den første som forsøkte å filmatisere boka, men ga opp på grunn av budsjettmessig uenighet med filmselskapet RKO Pictures. I 1979 kom Francis Ford Coppolas film *[[Apokalypse nå!]]*, hvor manuset er basert på *Mørkets hjerte*, men historien flyttet til Vietnamkrigen.   

## Kritikk for rasisme
Joseph Conrad har blitt karakterisert som rasist av den nigerianske forfatteren Chinua Achebe på grunn av måten han fremstilte afrikanere i *Mørkets hjerte*. Achebe påpeker at Conrad fremstiller afrikanere som «avhumaniserte og degraderte», og som primitive mennesker nærmest uten språk. Denne karakteristikken har imidlertid fått liten gjennomslag og konsensusen i litteraturforskningsmiljøene er at hans bok er en sterk kritikk av kolonialismen. Conrad skildrer europeernes fremferd og overgrep mot lokalbefolkningen på en måte som til da var svært sjeldent.

## Handling
Om bord på Nellie, ankret i Themsen i nærheten av Gravesend, forteller Charles Marlow en gruppe andre sjømenn hvordan han ble kaptein på en dampbåt. Som barn ble Marlow fascinert av "de tomme områdene" på kart, spesielt i Afrika. Et fotografi av en elv på kartet fascinerte ham spesielt. I tilbakeblikk finner Marlow veien til Afrika med en dampbåt. Han reiser 50 kilometer oppover elven hvor en stasjon ligger. Arbeidet med en jernbane pågår.

Marlow utforsker en smal kløft, og blir forferdet over å finne seg selv på et sted fullt av syke afrikanere som arbeidet på jernbanen og nå dør. Han får vite om en Mr. Kurtz, som har ansvaret for et veldig viktig handelssted, og skal være en respektert, førsteklasses agent. Marlow reiser sammen med flere andre menn for å reise til fots 320 kilometer til sentralstasjonen, for å finne en dampbåt. Etter femten dager ankommer de stasjonen bare for å høre at dampbåten allerede har blitt ødelagt i en ulykke. Marlow får båten ut av elven og bruker flere måneder på å reparere den. Marlow er frustrert over tiden det tar å gjennomføre alle reparasjonene, forsinket av mangel på verktøy og reserve-deler.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Heart of Darkness på Project Gutenberg
* Heart of Darkness, av Joseph Conrad på Page By Page Books.
* Heart of Darkness av Joseph Conrad: En søkbar internettversjon på The Literature Network
Eva Isaksen

**Eva Synnøve Isaksen** (født i 1956) er en norsk film- og tv-regissør og står bak filmer som *[[Mors Elling]]* og *[[Døden på Oslo S (film)|Døden på Oslo S]]*, i tillegg til TV-seriene om *[[Sejer – Se deg ikke tilbake|Sejer]]* og *[[Størst av alt]].*

## Liv og virke
Isaksen ble født i Sør-Varanger i Finnmark og vokste opp på Jeløya i Moss. Hun har universitetsutdanning i film og teater. 

Hennes første spillefilm var *[[Brennende blomster]]* i 1985. Denne filmen regisserte hun sammen med regissøren Eva Dahr og er en filmatisering av romanen med samme navn av Lars Saabye Christensen.

De følgende årene arbeidet Isaksen som assistent på flere filmproduksjoner som blant annet *[[Landstrykere (film)|Landstrykere]]* (regi Ola Solum, 1989) og *[[Dykket]]* (Tristan de Vere Cole, 1999). Hun var også produksjonsleder på filmen *Over grensen* i 1987. I 1990 hadde hun regi på filmen om de to Osloguttene Pelle og Proffen *[[Døden på Oslo S (film)|Døden på Oslo S]]*, (manus Axel Hellstenius etter roman av Ingvar Ambjørnsen). 

To år etter *[[Døden på Oslo S (film)|Døden på Oslo S]]*, regisserte hun og skrev manus, til filmen *[[Det perfekte mord]]*, som baserte seg på Jan Kjærstads roman *[[Homo Falsus]]*. I 1994 laget hun filmen *[[Over stork og stein]]*. Etter denne filmen laget Isaksen kun to spillefilmer og konsentrerte seg mer om fjernsynet, med regi av flere episoder av fjernsynsserien *[[Sejer]]*, frem til 2003. 

På 2000-tallet kom filmatiseringene av Ingvar Ambjørnsens Ellingromaner som ble store komediesuksesser hos det norske filmpublikummet. Isaksen regisserer den andre filmen i rekken, *[[Mors Elling]]* i 2003.  

Etter dette gikk Isaksen i gang med regi av tre episoder i NRK-serien *[[Størst av alt]]*. I 2008 regisserte hun filmen *[[De gales hus (film)|De gales hus]]* som er en filmatisering av Karin Fossums roman med samme navn.

## Filmografi
Filmografi som regissør, dersom annet ikke er nevnt.
* 2012 *[[Erobreren (TV-serie)|Erobreren]]*
* 2008 *[[De gales hus (film)|De gales hus]]*
* 2006 *[[Størst av alt]]* (TV-serie)
* 2003 *[[Mors Elling]]*
* 2003 *[[Sejer – Elskede Poona]]* (TV-serie)
* 2003 *[[Sejer – Svarte sekunder]]* (TV-serie)
* 2002 *[[Sejer – Djevelen holder lyset]]* (TV-serie) 
* 2001 *[[Nini]]* (TV-serie)
* 1999 *[[Sejer – Se deg ikke tilbake]]* (TV-serie)
* 1998 *[[Cellofan – med døden til følge]]*
* 1997 ''1996: Pust på meg!'' (Antologifilm, episode: "Hører du månen")
* 1994 *[[Over stork og stein]]*
* 1992 *[[Det perfekte mord]]* (også manusforfatter)
* 1990 *[[Døden på Oslo S (film)|Døden på Oslo S]]* (også manusforfatter)
* 1985 *[[Brennende blomster]]*
* 1985 *[[Øye for øye (1985)|Øye for øye]]* (assisterende regissør)

## Referanser


## Kilder
* *Bedre enn sitt rykte – En liten norsk filmhistorie*. 2.utgave, Norsk filminstitutt Oslo, 2004. Gunnar Iversen, Øivind Hanche, Nils Klevjer Aas.
* Rushprint; *På jakt etter samtidsdramatikk*, utg. nr 4, 1998
* Rushprint; *To er bedre enn ett*, utg. nr 2, 2001

## Eksterne lenker
*
Harald Ohrvik

**Harald Ohrvik** (1940–2012) var en norsk oversetter og filmprodusent som blant annet har produsert *[[Reisen til Julestjernen]]* og *[[Døden på Oslo S (film)|Døden på Oslo S]]*.

## Filmografi
Filmografi som produsent, dersom annet ikke er nevnt
* 1994 *[[Du Pappa]]*
* 1993 *[[Secondløitnanten]]*
* 1990 *[[Døden på Oslo S (film)|Døden på Oslo S]]*
* 1990 *[[En håndfull tid]]*
* 1985 *[[Brennende blomster]]*
* 1983 *[[Piratene]]*
* 1981 *[[Liten Ida]]* (produksjonsleder)
* 1980 *[[1958 (film)|1958]]*
* 1980 *[[Nedtur]]*
* 1979 *[[Lucie (film)|Lucie]]* (produksjonsleder)
* 1979 *[[Arven (film 1979)|Arven]]*
* 1978 *[[Formynderne]]* (produksjonsleder)
* 1976 *[[Reisen til Julestjernen]]*
* 1974 *[[Ungen (1974)|Ungen]]* (produksjonsleder)
* 1974 *[[Bobbys krig]]* (produksjonsleder)
* 1973 *[[Knut Formos siste jakt]]*
* 1972 *[[Lukket avdeling]]*
* 1971 *[[Voldtekt (film)|Voldtekt]]* (produksjonsleder)
* 1982 *[[For Tors skyld]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tuborg

**Tuborg** er et dansk ølmerke som for første gang ble brygget i Hellerup i 1875. Fra 1970 er selskapet eid av Carlsberg. Pilsneren *Grøn Tuborg* er Danmarks mest populære øl, og merkets internasjonale varianter klarer seg også godt med distribusjon i omkring 70 land, spesielt i Tyskland, Sverige og Tyrkia med en samlet vekst på 17% i 2006.

## Historie
A/S Tuborgs fabrikker ble grunnlagt i Hellerup, Danmark den 13. mai 1873 av blant annet Phillip W. Heyman og Carl Frederik Tietgen som hadde planer om stor eksport av dansk øl. Aksjekapitalen var på rundt 1 million riksdaler. Bryggeriet startet produksjon av øl av den Bayerske sorten som ble veldig populær, og i 1875 ble det første Tuborg-ølet solgt, *[[Rød Tuborg]]*. Fem år senere kunne bryggeriet presentere Danmarks første pilsnertype, *Grøn Tuborg*. I 1894 ble Tuborg en del av «De forenede Bryggerier» hvor flere av de små bryggeriene (blant annet Tvedes bryggeri) i København var med.

Phillip W. Heyman var ildsjelen i dette selskapet og satt også med størstedelen av aksjene. Heyman brøt senere med ledelsen, men beholdt sine aksjer, siden Tiegten ikke ville sparke Leopold Damm som direktør. Damm ble senere kalt hjem fra England for å bli direktør, men han hadde også blitt administrerende direktør i Svend Petersens forretning. Etter mange dårlige år kom Heyman inn igjen, og Tiegten og Damm gikk av.

Tuborgs ene bryggeri ble sprengt i luften 5. januar 1945, men kunne allikevel fortsette ølleveransene dagen etter takket være hjelp utenfra. I 1970 gikk *De forende Bryggerier* sammen med Carlsberg, og i 1979 ble produksjonen utvidet, da Fredericia ble valgt som plassering for et nytt moderne bryggeri; Fredericia Bryggeri A/S

Fra 1990 arrangerer Tuborg en egen J-dag i forbindelse med lanseringen av årets juleøl.

## Eksterne lenker
* 
* Tuborgfondet
Skeikampen

:*Denne artikkelen er om vintersportsstedet. For fjellet se [[Skeikampen (fjell)]].*

**Skeikampen** er et vintersportssted ved bygda Skei i Gausdal kommune i Innlandet. På 1950-tallet ble Skeikampen Alpinsenter bygd her.

Skeikampens alpinsenter har 11 heiser og 17 nedfarter. Det er 3 grønne nedfarter, 5 blå, 6 røde og 3 sorte. Den lengste nedfarten er 2500 meter lang, og samlet er det 21 kilometer med nedfart. Alpinanlegget har en kapasitet på 10 000 personer pr. time. Skeikampen har skandinavias andre 8-seters stolheis. Det er et eget område for barn, hvor det er 2 rullebånd og flere korte bakker. Skeikampen har også 200 km med skiløyper. 

Det er 150 km oppkjørte langrennsløyper på Skeikampen. Man kan gå sammenhengende fra Skeikampen til Peer Gynt Skiregion og Kvitfjell. Da er det over 600 km med langrennsløyper.

Ved foten av fjellet ligger landets høyest beliggende golfbane. Banen som ble åpnet i 1995 har 18 hull, par 70 og har en lengde på 5200 meter.

I 2023 åpnet en 18-hulls frisbeegolfbane på Skeikampen. I januar 2025 hadde banen en rating på 3,3.

Olav Thon Gruppen eier to hoteller på Skeikampen; Thon Hotel Skeikampen og Thon Skitorget Apartments.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Thonhotels.no/skeikampen 
* Skeikampen.no
Kraby

::*Flere betydninger*:  Pål Kraby er en norsk advokat.

**Kraby** er en matrikkelgard (gnr. 173) og ei grend i Østre Toten kommune i Innlandet. Stedet ligger ca. 2 kilometer øst for Lena ved fylkesvei 33. Grendenavnet er etter de to Kraby-gardene (bnr. 1 og 6). 

Kraby ble et lite knutepunkt med åpninga av Skreiabanen i 1902, og det var nok da *grendenavnet* Kraby kom i bruk. Foruten jernbanestasjon fikk stedet eget postkontor (2855 KRABY), som holdt til i stasjonsbygningen. I tillegg kom det en del handelsvirksomhet på Kraby. I 1916 åpna også det store festlokalet Festiviteten, til daglig bare kalt *Teten*. Etter andre verdenskrig ble det bygd en del boliger på Kraby. Mellom riksveien og Hoff kirke kom bl.a. boligfeltet *Fostadjordet*. Rett sør for Kraby, på Krabyskauen, anla Østre Toten kommune på 1980-tallet et næringsområde.  

Stasjonsbygningen på Kraby ble tegna av arkitekt Paul Armin Due. Den var betjent fra starten, men ble fra 1964 uten betjening. Dette hang sammen med nedlegginga av persontrafikken på Skreiabanen. I 1975 ble stasjonen helt nedlagt, samtidig med postkontoret. Etter en periode med forfall ble stasjonsbygningen restaurert, og i 2002 fikk den Fortidsminneforeningens vernepris.

## Eksterne lenker
*  Norske Gaardnavne
*  NRKs sider om Kraby stasjon
*  Poststedsdatabasen: Kraby brevhus
*  Poststedsdatabasen: Kraby poståpneri
*
Kvinnefronten (andre betydninger)

**Kvinnefronten** kan vise til:

* Kvinnefronten – en kvinneorganisasjon
* Kvinnefronten (avis) – en tidligere avis
* Kvinnefront – tidligere navn på tidsskriftet *[[Fett (tidsskrift)|Fett]]*
Kristin Kirkemo

**Kristin Kirkemo** (født 1973) er en av de fire dømte i Orderud-saken og sonet sin 16-årige dom ved Bredtveit kvinnefengsel. Under fengselsoppholdet utdannet hun seg til verktøymaker, og hun ble løslatt 1. september 2011.

## Bakgrunn og familie
Kirkemo er Veronica Orderuds halvsøster. Jentene vokste opp på Ekeberg og Simensbråten, og i barneårene spilte Kristin Kirkemo fotball på KFUMs småjentelag. Fra tolvårsalderen kom hun gradvis i kontakt med belastede miljøer. Kirkemo studerte tegning, form og farge. Hun har vært nakenmodell i pornobladene *[[Cocktail (tidsskrift)|Cocktail]]* og *[[Lek (tidsskrift)|Lek]]*.

Kirkemo har en sønn født i 1995 og var i en periode samboer med Lars Grønnerød. I 2000 giftet hun seg med Per Haukeland og tok hans etternavn. De ble senere skilt, og hun tok tilbake sitt pikenavn. 

## Orderud-saken
Det var på bakgrunn av Kirkemos politiforklaring at søsteren Veronica og hennes mann Per Kristian Orderud og Lars Grønnerød ble arrestert og tiltalt.

Hun innrømmet å ha kjøpt to våpen i Molde. Disse skal hun ha overrakt ekteparet Orderud 23. desember 1998. Hun har hevdet å ha overhørt planleggingen av drapene på Per Orderuds foreldre (Marie og Kristian Orderud), søster (Anne Orderud Paust) og hennes mann, Per Paust. Sentralt i hennes forsvar sto alibiet gitt henne av avisbudet Tommy Karlsen (som skiftet navn til Tommy Benjaminsen).

Kirkemo var den eneste av de fire dømte som fikk anken sin til Høyesterett vurdert, men anken ble enstemmig forkastet. Lagmannsrettsdommen på 16 års fengsel ble stående med strafferabatt for samarbeid med aktoratet om angiving av de andre dømte i saken. Hennes advokat og forsvarer i saken var Tor Kjærvik, og medforsvarer var Jonny Veum.

## ''Fanget og fri''
*Fanget og fri* er Kirkemos forklaring i Orderud-saken gjengitt som en fortelling. Hun skriver at hun er uskyldig dømt, men kan ikke bevise hvem som utførte drapene. I tillegg forteller Kirkemo om sin oppvekst og hvordan hun havnet i feil miljø hvor hun blant annet kom borti og startet med narkotika.

Boken er skrevet i samarbeid med Odd Myklebust.

## Soning
Kirkemo har sonet i Bretvedt kvinnefengsel. Kirkemo fikk, som de andre dømte i saken, innvilget permisjoner. Dette var velferdspermisjoner i forbindelse med jul og 17. mai for at hun skulle få være sammen med sin sønn.

Under soning tok hun videregående opplæring og arbeidet som verktøymakerlærling ved Karl M. Gulbrandsen Stansefabrikk på Strømmen. Bedriften tilbød henne jobb før løslating 6. september 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Høyesterett – Orderud-saken – anke over lovanvendelsen under skyldspørsmålet (Kirkemos anke).
*  VGs anmeldelse av ''Fanget og fri''
Skei (Innlandet)

**Skei** er området rundt fjellet Skeikampen i Gausdal kommune i Innlandet fylke. I tillegg til Skeikampen hører også Prestkampen, Bjørga og Kyrakampen til i Skeiområdet. En vanlig geografisk betegnelse er at Skei omfatter området mellom Slåsetra og Lisetra.

I 1876 ble Gausdal Høifjældssanatorium grunnlagt på Skei, og siden den gang har en rekke bedrifter slått seg ned i dette området som tidligere var setergrender og beiteområder. I 1936 ble Skeikampen Høifjellshotell reist, og senere kom blant annet Skeikampen Alpinsenter, Skei Fjellandsby og Skei Appartement. De to sistnevnte ble bygd i forbindelse med OL på Lillehammer i 1994.

4. november 2001 ble Skei Fjellkirke innviet av biskop Rosemarie Køhn. Kirken er tegnet av arkitekt Eivind Eriksen, og altertavlen er laget av dronning Margrethe II av Danmark. Den danske dronningen har egen hytte her, og også kong Harald V og dronning Sonja er hyppige gjester på Skei. Både dronning Margrethe II og dronning Sonja var til stede under innvielsen av kirken.

Skei er utgangspunktet for Peer Gyntveien, en grusvei som går over Fronfjellet til Gålå. Veien er en bomvei, og strekningen Skei – Toftesetra er kun åpen sommerstid. Peer Gyntveien er populær blant utenlandske turister og byr på en smakebit av det norske høyfjellet.
Skei fjellkirke

**Skei fjellkirke** er en steinkirke i Gausdal kommune i Innlandet fylke. Kirken ligger like ved fjellet Skeikampen, og ble innviet av biskop Rosemarie Køhn 4. november 2001. Altertavlen i kirken er laget av dronning Margrethe II av Danmark, som var til stede under innvielsen, sammen med dronning Sonja av Norge.

Kirken sogner til Østre Gausdal prestegjeld, men eies og administreres av Stiftelsen Skei Fjellkirke. I tillegg finnes det en egen venneforening for kirken.

## Eksterne lenker
* Bygg uten grenser 
* Skei fjellkirke vigsles (NRK Hedmark og Oppland)
Elin Sogn

**Elin Siobhan Sogn** (født 1971) er en norsk skuespiller. 

Sogn er født i Belfast i Nord-Irland. Hun og familien flyttet til Kongsberg da hun var barn. 

Hun begynte sin profesjonelle skuespillerkarriere på Den Nationale Scene i Bergen. Sin scenedebut der hadde hun som den unge jenten i «Nora Scheherazades drømte liv». Etter 3 år i Bergen, flyttet hun til Oslo for å ta rollen som «Julie Anker-Hansen» i såpeserien *[[Hotel Cæsar]]* på TV 2. Etter ha spilt rollen i 4 år, valgte Elin Sogn å ta en pause fra TV-serien for å være med i andre teaterprosjekter. Sogn kom tilbake på settet til Hotel Cæsar i 2005 og var en sentral person i handlingen frem til hun tok mammapermisjon like før sommeren 2009. Karakteren hennes, Julie, reiste da til Paris. Sogn returnerte til settet våren 2010, og ble gradvis mer med i serien igjen.

Sommeren 2007 og 2008 var hun med på et utendørs sommerteater på Kongsberg, *Gjeterbarna og huldras hemmelighet*. Der hadde Sogn rollen som huldra. I 2017spilte hun hovedrollen i Sommermusicalen "Den Gode Hensigt" i Svelvik, med musikk og tekst av Christin Grilstad Prøis og regi av Ole Christian Øen.

Sogn utdannet seg til IT-ingeniør og er ansatt i Kongsberg Gruppen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Attis

**Attis** (gresk: Ἄττις) eller **Atys** i gresk mytologi er en frygisk helt som forbindes med Adonis og den mesopotamiske Tammuz. Han var guddom for *fødsel-død-gjenfødsel*, og var både sønnen og elskeren til modergudinnen Kybele. Han var også hennes sjefsevnukk og fører av hennes løvedrevne vogn.

Grekerne overtok den asiatiske gudinnen Kybele, og i mytologien beskrives hennes kjærlighetsforhold til Attis. I en fortelling blir det beskrevet hvordan Attis kastrerer seg selv og forblør under et pinjetre for til slutt selv å forvandles til et eviggrønt pinjetre. 

Attis ble feiret med en stor vårfest omkring temaet sorg og gjenfødsel.

## Eksterne lenker
* Attis *(engelsk)*
* Romersk messingstatuett av Attis, RheinischesLandesmuseum, Trier *(tysk)*
Harriet Miers

**Harriet Ellan Miers** (født 10. august 1945 i Dallas i Texas i USA) er en amerikansk jurist som var juridisk rådgiver i Det hvite hus. 

3. oktober 2005 ble hun nominert til dommer ved USAs føderale høyesterett for å fylle den ledige stillingen etter at Sandra Day O'Connor bebudet sin fratreden i juni. Opprinnelig ble John Roberts nominert til å etterfølge O'Connor, men etter at daværende justitiarius William Rehnquist døde 3. september, ble Roberts utnevnt til å etterfølge Rehnquist og Miers til å overta etter O'Connor.

27. oktober ba imidlertid Miers president Bush om å trekke hennes kandidatur. Like etter uttalte Bush at han motvillig godtok hennes ønske. Det hadde blitt rettet kritikk mot hennes manglende erfaring som dommer, hennes nære forbindelse til Bush samt hennes politiske ståsted.  Fire dager senere nominerte Bush Samuel Alito, en føderal dommer, til å overta etter O'Connor.

Miers har en omfattende juridisk praksis bak seg både i hjemstaten Texas og som tilknyttet Det hvite hus. Hun er ugift og har ingen barn.

## Referanser
Jacob Roggeveen

**Jacob Roggeveen** (født 1. februar 1659 i Middelburg, død 31. januar 1729 samme sted) var en nederlandsk oppdager, som ble sendt ut på oppdrag for å finne Terra Australis, men i stedet oppdaget Påskeøya ved en tilfeldighet 5. april 1722. Han var også innom Selskapsøyene og utforsket Samoaøyene.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Roggeveen gikk først på hjemstedets latinskole og studerte deretter juss ved Universitetet i Harderwijk. Han giftet seg med Marija Margaerita Vincentius (død oktober 1694).

### Karriere i Det nederlandske ostindiske kompani
I 1706 begynte han i Det nederlandske ostindiske kompani. Mellom 1707 og 1714 var han som *Raadsheer van Justitie* i nederlandsk Batavia (i dag Jakarta). Der giftet han seg med Anna Adriana Clement, men hun døde kort tid etter. I 1714 vendte han tilbake til Middelburg i Zeeland.

### Ekspedisjon til Stillehavet

Roggeveen utarbeidet en plan for en handels- og utforskningsekspedisjon til Stillehavet. Ekspedisjonen skulle lete etter Davis land, det ukjente Terra Australis, og søke etter en vestlig sjøveg til krydderøyene. Han fikk støtte for planen fra Vestindisk kompani og la i 1721 ut fra øya Texel med de tre skipene «Africaansche Galei», «Arend» og «Theinhoven».

Ekspedisjonen var innom Juan Fernández-øyene og kom 5. april 1722 til Rapa Nui, som ble kalt Påskeøya fordi oppdagelsen ble gjort påskedag. Roggeveen oppgis gjerne å være den som først fikk øye på Påskeøya, men det var trolig heller kaptein Roelof Rosendaal på «Afrikaansche Galei».

Ekspedisjonen utforsket deretter Tuamotuøyene, der Apataki, Arutua, Tikei og Makatea ble besøkt.. «Africaansche Galei» forliste ved Takapoto i Tuamotuøyene, der fem av mannskapet ble igjen. Vraket ble en kilde til metall for polynesierne. På Makatea åpnet ekspedisjonen ild mot folk på stranden og ti av mannskapet ble deretter drept av innbyggerne på land. Ferden gikk videre til Selskapsøyene. Deretter ble Samoaøyene utforsket. Der ble ekspedisjonens deltakere de første europeerne til å finne Ta'u, Olosega, Ofu, Tutuila, Rose, Swains og Upolu.

Roggeveen fant ikke Terra Australis. Fra sørhavsøyene fortsatte Roggeveen til Ny-Guinea og Batavia, dit han kom i 1722. Det nederlandske ostindiske kompani konfiskerte de to gjenværende skipene. Ekspedisjonen mistet halve mannskapet i skjørbuk.

Fra Batavia ble Roggeveen sendt tilbake til Nederland, der han anla sak som til slutt endte med at det ble betalt erstatning for tap og utgifter ekspedisjonen hadde.

Ekspedisjonsloggen ble utgitt på nederlandsk i 1838. Historien om ekspedisjonen ble også utgitt på engelsk og fransk.

## Referanser
Heather Locklear

**Heather Deen Locklear** (født 25. september 1961 i Westwood i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespiller. 

## Familie og bakgrunn
Heathers foreldre er Bill og Diane Locklear, og hun er den yngste av fire søsken. Hun har to søstre, Laurie og Colleen, og en bror, Mark. 

Heather Locklear var gift med Tommy Lee, trommeslageren i Mötley Crüe, i perioden 1986–1993.

Heather Locklear giftet seg med Richie Sambora, Bon Jovi-gitaristen, 17. desember 1994 i Paris, og sammen har de datteren Ava Elizabeth (født 4. oktober 1997). 

Locklear gikk på UCLA frem til skuespillerkarrieren begynte å ta for mye tid.

## Karriere
Locklear har medvirket i over 30 ulike filmer og TV-produksjoner og er kanskje mest kjent som «Amanda» i TV-serien *[[Melrose Place]]*.

Mens Locklear var student ved UCLA, begynte hun blant annet å jobbe som modell. I 1979 fikk hun sin første TV-rolle, i en TV-film, og et år senere hadde hun en rolle i en episode av *CHiPs*. Hun hadde også noen små roller i show som *[[Eight is Enough]]* og *[[The Fall Guy]]*, før Aaron Spelling castet henne til sin nye TV-serie, *[[Dynastiet]]*. Serien hadde premiere i 1981, og Locklear ble øyeblikkelig en hit. Spelling castet henne så i politiserien *[[T.J. Hooker]]*, hvor hun spilte mot William Shatner. Showets premiere i 1982 sendte Locklear inn i Hollywood.

Gjennom 1980-tallet fortsatte Heather Locklear å spille i disse to showene i tillegg til et utall filmer og fjernsynsspesialer.

På 1990-tallet, etter en dårlig start, fikk Locklear den mest kjente rollen sin så langt i karrieren som «Amanda Woodward» i serien *[[Melrose Place]]*, hvor hun spilte fra 1993 til 1999. Locklear vant en pris for sin rolle i denne serien, for Beste skuespillerinne i en TV-serie. 

Da Locklear gikk ut av serien, startet hun øyeblikkelig i situasjonskomedien *Full fart i byrådet* (originaltittel *Spin City*), med Michael J. Fox som motspiller.

## Filmografi
* 1984 *[[Ildbarnet]]*
* 1989 *[[The Return of Swamp Thing]]*
* 1991 *[[The Big Slice]]*
* 1993 *[[Wayne's World 2]]* (Cameo)
* 1996 *[[Første-kone klubben]]* (Cameo)
* 1997 *[[Money Talks]]*
* 1997 *[[Double Tap]]*
* 2003 *[[Uptown Girls]]*
* 2003 *[[Looney Tunes: Back in Action]]*
* 2005 *[[The Perfect Man]]*
* 2007 *[[Hannah Montana]]*

## Fjernsyn
* 1979 *[[Tales of the Unexepected]]*
* 1981 *[[The Return of the Beverly Hillbillies]]*
* 1981 *[[Twirl]]*
* 1981–1989 *[[Dynastiet]]*
* 1982–1986 *[[T.J. Hooker]]* 
* 1984 *[[City Killer]]* 
* 1986 *[[T.J. Hooker: Blood Sport]]*
* 1988 *[[Rock 'n' Roll Mom]]*
* 1990 *[[Jury Duty: The Comedy]]* 
* 1990 *[[Rich Men, Single Women]]* 
* 1990–1991 *[[Going Places]]* 
* 1991 *[[Her Wicked Ways]]*
* 1991 **
* 1992 *[[Illusions]]* 
* 1992 *[[Highway Heartbreaker]]*
* 1993–1999 *[[Melrose Place]]* (også co-produsent)
* 1992 *[[Body Language (1992)|Body Language]]* 
* 1993 *[[Fade to Black]]* 
* 1995 *[[Texas Justice]]* 
* 1996 *[[Shattered Mind]]* 
* 1999–2002 *[[Spin City]]*
* 2003 *[[Once Around the Park]]*
* 2004–2005 *[[LAX]]* (også produsent)
* 2004 *[[Two and a Half Men]]*
* 2009 *[[Melrose Place]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Office of Counsel to the President

**Office of Counsel to the President** (norsk: *Kontoret for presidentens sakfører*; i dagligtale kalt **White House Counsel**) er en avdeling i Det hvite hus som gir juridisk veiledning til den amerikanske presidenten og hans kontor (Det hvite hus).

Kontoret gir råd omkring juridiske anliggender i forbindelse med politiske saker, presidentens vetorett over lovgivning, etiske spørsmål, presidentens informasjonsplikt om finansielle interesser og interessekonflikter rundt ansettelser. Sakførerens kontor bistår også med å definere skillet mellom presidentens offisielle, politiske og personlige aktiviteter; håndterer embetsutnevnelser og utnevnelse av føderale dommere; gir råd rundt presidentens benådningsrett; gjennomgår lovgivning og presidentens uttalelser; håndterer søksmål mot presidenten i hans offisielle rolle; og fungerer som forbindelse mellom Det hvite hus og Justisdepartementet.

Når Sakførerens kontor gir juridisk bistand til presidenten skjer dette i hans offisielle rolle, og ikke som presidentens personlige advokat. Det har derfor vært strid om omfanget av kontorets taushetsplikt. Det er imidlertid på det rene at taushetsplikten ikke gjelder i forbindelse med personlige anliggender, som en eventuell riksrettssak; presidenten er derfor avhengig av en personlig advokat i slike tilfeller.