Bertram Dybwad Brochmann

**Bertram Dybwad Brochmann** (1881–1956) var en norsk forfatter, avisutgiver, politiker og samfunnskritiker. 

Han var sønn av sogneprest Jørgen Henrik Hegermann Brochmann og hustru Sophie Wilhelmine Dybwad. Etter hjemmeundervisning med huslærer avbrøt han middelskolen og tok utdannelse til gartner i Norge, Danmark og Tyskland. I 1906–1911 drev han en gartnerforretning i Bergen og arbeidet senere blant annet som disponent for forskjellige bedrifter. I 1924–1927 var han bestyrer for Fuhrs gartneri i Grimstad. Deretter livnærte han seg som foredragsholder og forfatter.

Første verdenskrigs utbrudd endret Brochmanns livssyn radikalt. «Når den samfunnsorden som vi lever i, kan føre til noe så forferdelig og redselsfullt som den verdenskrig vi er oppe i, gis der da ingen annen samfunnsordning som kan gi oss varig fred, frihet og velstand på jord?» Den daværende klarte jo ikke å stanse vanviddet. Løsningen for Brochmann var å skape et slikt gudsrike på jorden som Kristus hadde gitt løfte om.

Etter første verdenskrig viet han seg til samfunnsreformatorisk virksomhet gjennom sin bevegelse for en slik «nyorientering» av samfunnet, «Den åndsrevolusjonære nyorienteringsbevegelse», bygd på en syntese av kristendom, sosialpsykologi, økologi og samfunnsøkonomi. Hans skille mellom fiktivøkonomi og realøkonomi, samt kravet om et nasjonalregnskap, inspirerte Ragnar Frisch, en grunnlegger av moderne samfunnsøkonomi.

Som «den lille manns talerør» kjempet Brochmann for ulike sosiale reformer med idéer som nærmest var anarkistiske, og anarkister og syndikalister i Norge benyttet ham som foredragsholder fra 1916. Senere brøt de med ham for hans angivelig «tolstojanske kristussyn». For Brochmann fremstod Kristus som både personlig frelser og en antiautoritær opprørsskikkelse. I noen kristne kretser ble hans bøker *Fandens etterlatte papirer, Kristus i samfunnet* og *Kunsten å lese [[Bibelen]]* ansett som anti-kristen forkynnelse.

Da Køber-saken med sitt innslag av spiritisme vakte voldsom oppsikt i samtiden, skrev Brochmann en artikkel kalt «Køber-saken og de egentlige skyldige», der det stod: «*Spiritismen dukker alltid opp hver gang gudsriket og det evige liv er blitt tilstrekkelig banalisert av kirken i dens åndelige forfallsperioder...Den sanne kristne frykter ikke...vårt legemes undergang, men han frykter de dødes ånd som har makt til å skape [[helvete]], og som nettopp nu behersker tiden. Dersom vi som åndsvesener sammenligner oss med egg, er det det all grunn for oss til å frykte ham som har makt til å koke oss til døde i eggegrytens kokende [[helvete]], hvor alt liv går tapt. Et slikt åndelig kokeri er Europas kirker, skoler og [[universitet]]er nu for tiden.»

Brochmann startet Det Frie Samfunds Forlag i 1929 og [[avis]]en *Samfundsliv* i 1931. I 1933 stiftet han [[Samfundspartiet]] og ble innvalgt som [[stortingsrepresentant]] fra [[Bergen]] for perioden 1934–1936. Han nektet å motta lønn for vervet som stortingsrepresentant. I 1934 var Brochmanns varamann, [[Gjert E. Bonde]], også den eneste som stemte mot [[tvangssterilisering|steriliserings]]loven rettet mot [[Tatere#Påstander om tvangssterilisering|tatere]]. Han utgav en rekke bøker, deriblant *Fandens efterlatte Papirer* fra 1934, som kom i ny utgave i 1977.

I 1937 skrev han et brev til [[Hitler]] med et budskap om at «den sterkes rett er ikke våpenbrukets rett, men åndsmaktens og den positive ydelses rett». 14. juli 1940 holdt han en radiotale, der han kritiserte den flyktede [[Johan Nygaardsvolds regjering|Nygaardsvold-regjeringen]], og samme høst utgav han boken *Den 9. april. Norge og verdensrevolusjonen*, med uttalelser som kunne tolkes som støtte til [[nazisme]]n. Ved [[rettsoppgjøret etter krigen]] ble han tiltalt for [[Det norske landssvikoppgjøret|landssvik]] og dømt til 3½ års [[fengsel]].

Denne straffen slapp han å sone, men han ble ilagt noen måneders [[husarrest]]. Deretter tok han opp igjen sin misjon med foredrag, men pressen og NRK nektet å slippe ham til, universitetene likeså. I stedet leste Brochmann sine foredrag inn på [[grammofon]] og masseproduserte plater med dem. Han fikk dem også [[stenografi|stenografert]] for utgivelse. Denne ukueligheten fikk hans motstander [[Alf Larsen]] til å skrive i [[nekrolog]]en: «Dybwad Brochmann var en gigant i sin art.»

Filosofien hans ble videreført av [[Dag Ove Johansen]], [[redaktør]] for avisen *Samfunnsliv'' (1931-1954).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  "Kunsten å lese Bibelen"(hovedverk av B.D.Brochmann. Utkom i nyutgave høsten 2007 på Bondes Forlag)
*  "The Art of reading the Bible" (engelsk utgave av BDBs hovedverk)
*  Mer om B. D. Brochmanns liv, lære og bøker
*  B. D. Brochmann om ondt og godt
*  Dybwad Brochmanns skuffede «oppgjør og  farvel» med «Samfundspartiet» i 1951
*  Hvordan  og  hvorfor Dybwad  Brochmann forsvarte  det  jødiske folk
*