open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tægerarbeid

**Tæger** (flertall av tåg, «trevl eller grein av rot») er bindemateriale laget av tynne røtter som brukes til å lage kurver, fat og lignende gjenstander. Teknikken ligner på sying, og er svært gammel. Det brukes lange, tynne røtter av bjørk, gran eller einer. Det er få som mestrer denne tidkrevende teknikken i dag, og slik virksomhet kalles husflid. 

## Håndverksteknikk

### Materiale
Det brukes lange, jevntynne røtter av bjørk, gran eller einer. Til produksjon av kurver av stivere materiale som peddig, pil, spon eller halm brukes fletteteknikk, men tynne røtter er for myke til fletting, og det brukes derfor en spesiell bindeteknikk som ligner på sying. Denne teknikken er svært gammel. Rester av tæger-gjenstander er funnet i Osebergskipet.

Til dekorative gjenstandar brukes helst bjørkerøtter som ikke bør være tykkere enn en blyant. Til særlig fint arbeid brukes tæger helt ned til 1&nbsp;mm. Til større kurver ble det helst brukt gran. En kan sanke tæger fra sevja går om våren og til frosten kommer. De beste røttene finnes i næringsfattig mosemyr, og slike steder kan en finne tæger opp til 15 meter. På næringsrik jord blir røttene tykke og korte. Jord med stein gir ujevne røtter.

Etter sanking må tægene renses for bark og never, og dette arbeidet må gjøres før de tørker.

### Redskaper
En skarp kniv og en pren er viktigste redskap under arbeidet. Prenen brukes til å lage hull for tågen det bindes med.

### Binding
Et tægerarbeid bygges opp av tæger med ulik funksjon: Innlegg og binding. Innleggståg er rund, mens en bindetåg kan kløyves. Innlegget legges i en spiral som bindes til forrige omfar med bindetågen. Før binding må tægene bløtes i vann.

Tæger brukes også til å sy sammen esker og annet laget i teknikken sveiping.

## Se også
* Kurvfletting
* Sveiping

## Litteratur
*Arvid Walla: *Vi binder med tæger. En gammel teknikk*.(NKS-forlaget 1976)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tægerarbeid i DigitaltMuseum
* Digitalt blaeksemplar av Inger Ruden Andersens ''Tæger'' (Universitetsforlaget, 1977)
Jónatan Þorláksson

**Jónatan Þorláksson** (født 3. desember 1825, død 9. februar 1906) var en islandsk bonde, forfatter, folkeminnesamler og håndskriftsamler fra Fnjóskadalur i Akureyri. Han bidro til innsamlingene av gamle islandske håndskrifter, og skrev selv boken *[[Helga saga Hallvarðssonar]]* («sagaen om Helge Hallvardsson») på bakgrunn av muntlig sagatradisjon.

## Referanser
Al-Khidmat

**Al-Khidmat** begravelsesbyrå er Norges første muslimske begravelsesbyrå. Navnet betyr «til tjeneste» på arabisk. 

Byrået ble etablert av Arshad Mohammed, Mohammad Afzal, og Ghulam Abbas i 2002. Byrået søker så langt som mulig å ivareta islams bestemmelser om begravelse så fort som mulig. 

Tidligere ble svært mange muslimer sendt til hjemlandet med fly for begravelse, men andelen som begraves i Norge er økende. I 2005 ble for eksempel halvparten av alle norsk-pakistanere begravd i Norge. Al-khidmat muslimsk begravelsesbyrå står til tjeneste med gravferder i hele landet. Al-khidmat har utført seremonier i Fredrikstad, Moss, Drammen, Kongsberg, Skien, Bergen, Lom, Gjøvik, Hamar, Kristiansund, Sunndalsøra, Trondheim, Oslo og flere andre steder.

I 2005 ble begravelsesbyrået tatt opp som medlem i Islamsk Råd Norge.

## Eksterne lenker
* 
*  «Avskjed under halvmånen», artikkel i Dagbladet
Gísli Konráðsson

**Gísli Konráðsson** (født 18. juni 1787 i Skagafjörður, død 2. februar 1877) var en islandsk forfatter og folkeminnesamler. Han var far til språkforskeren Konráð Gíslason.  

Han har skrevet saga-imitasjonen *[[Hellismanna saga]]* basert på folkeminne, og gjenfortalt den tapte *[[Skáld-Helga saga]]*.

## Referanser
Polaråret 1936

## Ekspedisjoner

### Arktis
*

### Antarktis
*Britiske Discovery Investigations gjennomfører undersøkelser med forskningsskipene RRS «Discovery II» og RRS «William Scoresby».
*British Graham Land Expedition 1934–37 under ledelse av John Riddoch Rymill.
*Lincoln Ellsworth tredje ekspedisjon, 1935–36. Foretar en trans-antarktisk flygning fra Dundee Island til Rossbarrieren.
*Den fjerde Thorshavn-ekspedisjonen, ledet av Lars Christensen, fotograferer kysten fra Vestbarrieren til Proclamation Island.
*I den antarktiske hvalfangstsesongen 1935–36 opererer to landstasjoner (Grytviken og Leith Harbour), 24 hvalkokerier og 175 hvalbåter. Fangsten var 30&nbsp;991 hval.
*I den antarktiske hvalfangstsesongen 1936–37 opererer to landstasjoner (Grytviken og Leith Harbour), 30 hvalkokerier og 196 hvalbåter. Fangsten var 34&nbsp;579 hval. Tyskland fanget i Sørishavet for første gang, med kokeriet «Jan Wellem».

## Begivenheter og etableringer
*

## Oppdagelser og vitenskapelige resultater
*

## Fødsler
*

## Dødsfall
*16. september – Jean-Baptiste Charcot, fransk lege og polarforsker.
*5. desember – Oscar Wisting, norsk marineoffiser og polarutforsker.

## Referanser


## Litteratur
*
*
Follaelva

**Follaelva** er en elv i Steinkjer kommune i Trøndelag. Den har utspring fra Follavatnet i fjellene nord og vest for Beitstadfjorden og munner ut i Beitstadfjorden ved Follafoss.

## Referanser
Chen Zhuo

**Chen Zhuo** (kinesisk: 陳卓, pinyin: *Chén Zhuō*) var en kinesisk astronom på 200-tallet etter Kristus. Han var kongelig astronom i riket Wu i de tre rikers tid i Kinas oldtidshistorie.

Chen Zhuo samlet sammen astronomiske verker fra Handynastiets tid og kombinerte dem til ett felles system. Hans stjernekatalog regnet opp 1464 stjerner i 283 konstellasjoner.

Hans verk er gått tapt, men informasjon om hans stjernekonstellasjonssystem fremgår i verker fra Tangdynastiet, særlig av Qutan Xida.

## Litteratur
*Xiaochun Sun, Jacob Kistemaker: *The Chinese sky during the Han*, BRILL, 1997, ISBN 978-90-04-10737-3, ss. 26-27, 78-89.
IKA Kongsberg

**IKA Kongsberg** er et interkommunalt selskap organisert etter lov om interkommunale selskaper. Selskapets fulle navn er Interkommunalt arkiv for Buskerud, Vestfold og Telemark IKS. 

Nåværende og potensielle eiere er kommuner og fylkeskommuner i Buskerud, Telemark og Vestfold. IKA Kongsberg startet sin virksomhet i 1992 etter et initiativ fra Statsarkivet i Kongsberg. Den 13. november 2002 ble det nye interkommunale selskapet stiftet med hjemmel i lov om interkommunale selskaper. 

IKA Kongsbergs visjon er å være «En kilde til kunnskap».

## Formål
IKA Kongsbergs hovedoppgave er å legge forholdene til rette for eiernes gjennomføring av arkivlovens intensjoner og bestemmelser, samt å bevare og formidle deponerte arkiver som har rettslig, forvaltningsmessig og kulturell verdi.

Siden 2000 har IKA Kongsberg hatt mulighet til å ta imot arkiver til deponering. Dette kom som en følge av arkivforskriftens § 5-1 som krever at alle kommuner og fylkeskommuner skal opprette egne enheter for arkivdepot. Forskriften gir kommunene anledning til å overføre disse depotoppgavene til en interkommunal ordning. Depotordningen er en integrert tjeneste for alle eierne av IKA Kongsberg. Alle IKA Kongsberg sine arkivkataloger er tilgjengelige i den nasjonale søketjenesten Arkivportalen.

## Eksterne lenker
* 
* Digitalt fortalt
Skandhaer

De 5 **skandhaer** er en betegnelse i buddhismen som brukes for å beskrive mennesket. 

Etter Buddhistisk lære finnes det intet personlig jeg, men et samspill mellom 5 faktorer/skandhaer:

# Det materielle (legmet, sansene, den sansende verden)
# Følelsene (lyst eller ulyst)
# Forestillingen
# Evner + Krefter/vilje
# Bevisstheten

De 5 skandhaer forklarer også hvorfor en person aldri er den samme når han/hun gjenfødes. Ingenting bringes videre fra liv til liv – gjennfødelse er en illusjon.
## Eksterne lenker
* leksikon.religion.dk
Martin Pusic

**Martin Pusic** (født 24. oktober 1987) er en østerriksk tidligere fotballspiller.

Etter å ha imponert på prøvespill skrev han under på en ettårskontrakt med Vålerenga vinteren 2012. Han fikk sin debut i hjemmekampen mot Haugesund hvor han scoret 2-1 målet på overtid slik at hjemmelaget vant kampen. I august 2012 ble det kjent at Vålerenga og Pusic var enige om å terminere kontrakten, da Vålerenga ikke ville forlenge avtalen og trengte å frigjøre plass i utlendingskvoten sin. Pusic signerte da for Fredrikstad.

I Fredrikstad fikk Pusic en mer sentral rolle i angrepet, og imponerte i mye større grad enn han hadde gjort i Vålerenga. Da Fredrikstad rykket ned samme sesong ble han derimot fristilt også fra den kontrakten.

Den 17. januar 2013 skrev Martin Pusic under på en kontrakt med Brann som strakk seg frem til sommeren 2015.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Polaråret 1926

## Ekspedisjoner

### Arktis
*Richard Byrd og Floyd Bennett flyr fra Ny-Ålesund mot Nordpolen og tilbake. Det er ikke dokumentert at de nådde polpunktet.
*Roald Amundsen og Umberto Nobile overflyr Nordpolen i luftskipet «Norge».

### Antarktis
*1925–27: Discovery Investigations utfører oseanografiske og hydrografiske undersøkelser i Sørishavet med RRS «Discovery».
*1926–27: Discovery Investigations utfører hvalmerking og oseanografiske undersøkelser rundt Sør-Georgia med RRS «William Scoresby».
*I den antarktiske hvalfangstsesongen 1925–26 opererer seks landstasjoner, 15 hvalkokerier og 70 hvalbåter. Fangsten var 14&nbsp;219 hval.
*I den antarktiske hvalfangstsesongen 1926–27 opererer seks landstasjoner, 17 hvalkokerier og 70 hvalbåter. Fangsten var 12&nbsp;665 hval.

## Begivenheter og etableringer
*

## Oppdagelser og vitenskapelige resultater
*

## Fødsler
*

## Dødsfall
*Mai – Thomas Vere Hodgson, britisk biolog og polarforsker.
*24. juni – Thomas Vilhelm Garde, dansk sjøoffiser og utforsker av Grønland.

## Referanser


## Litteratur
*
*
Vaskebrett

:*«Vaskebrett» kan også referere til bølgemønster som kan dannes på grusvei, se [[Vaskebrett (vei)]]*
**Vaskebrett** er en innretning til å vaske klær med. Vaskebrettet har stort sett gått ut av bruk i Vesten etter at vaskemaskinene overtok, men som idiofonisk musikkinstrument holder det fremdeles stand.

Man kan bruke vaskebrettet ved å sette i en balje med vann, og skrubber klesvasken mot rillene på vaskebrettet. Brettene finnes i både tre, metall som sink og stål, eller av glas. Sammen med balje av sink kan vaskebrettet brukes som instrument i folkemusikk, og er blant annet vanlig innenfor jazz eller blues. Vaskebrettet er ett viktig kjennetegn på musikkstilen skiffle, som var populær på 1950-tallet. Denne musikk-stilen har fått navn etter det engelske navnet på vaskebrett: Skiffleboard. Man kan spille musikk på vaskebrettet ved å slå eller skrape på det, for eksempel med en flaskeåpner eller en børste. Vaskebrettet kan også ha for eksempel kubjeller eller cymbalar festet til brettet.

## Eksterne lenker
*
Lastheneia fra Mantineia

**Lastheneia fra Mantineia** (gresk: Λασθένεια, Lasthéneia) var en kvinnelig gresk filosof og en av Platons studenter.

## Liv og virke
Hun ble født i Mantinea, en gammel by i Arkadia på Peloponnes. Hun studerte i Platons Akademi i mannsklær. Etter Platons død fortsatte hun sine studier med Speusippos, en nevø av Platon. Det ble hevdet at hun hadde et forhold til Speusippos.

Et papyrusfragment fra Oxyrhynchus nevner en uidentifisert kvinne som studerte under Platon, Speusippos og deretter Menedemos fra Eretria. Fragmentet fortsett med å forklare at «i hennes tenår var hun elskelig og full av ulærd ynde». Denne kvinnen kan ha vært enten Lastheneia eller Aksiothea fra Flius.

## Referanser


## Litteratur
* Riginos, Alice Swift (1976): ''Platonica'', Brill Archive, s. 184

## Eksterne lenker
* «Lastheneia of Mantinea», *Memim.com*
Aglaonike

**Aglaonike**, også kjent som **Aganice** i Thessalia, er nevnt som den første kvinnelige astronomen i antikkens Hellas. Hun var interessert i himmelfenomener og tilgenget seg dyktighet i astronomisk observasjon og beregninger, en sjeldenhet for kvinner på hennes tid. Hun er nevnt i skrifter av Plutark og Apollonius av Rhodos som datter av Hegetor i Thessalia. Hun ble betraktet som en trollkvinne for sin evne til å få månen til å forsvinne fra himmelen, som betydde at hun kunne forutsi tiden og området hvor en måneformørkelse ville skje. 

Plutark skrev at med hennes kunnskap om astronomi og astronomiske utregninger, kjente hun til periodene for fullmåne og kunne forutsi nøyaktig tid og og sted for måneformørkellse. Med en slik kunnskap kunne hun overbevise andre tessaliske kvinner om at hun hadde evnen til å trekke månen ned fra himmelen. Etter henne har grekerne et ordtak som på norsk lyder: «Ja, som månen lystrer Aglaonike»!

Plutarks mål med å nevne Aglaonike var ikke å rose hennes dyktighet, men å bruke henne som eksempel når han skrev at slike «hekser» med hensikt ønsket å villede andre kvinner som ikke hadde noen astronomisk kunnskap. Platon, Horats og Vergil nevner også disse tessaliske trollkvinnene og de magiske kreftene deres som gjør at de kan få månen til å forsvinne når de ønsker. I Plutarks *Råd til bruden og brudgommen* skriver han at bare gjennom å studere filosofi og astronomi kan kvinner unngå å tro på slikt vrøvl.

## Ettermæle
Aglaonike er en av de 998 kvinnene som er navngitt i flisene på The Heritage Floor, del av den amerikanske feministiske kunstneren Judy Chicacos kunstinstallasjon *[[The Dinner Party]]*. Kriteriene for å bli inkludert på var disse, ifølge Chicago:

* Hun hadde gitt et vesentlig bidrag til samfunnet.
* Hun hadde prøvd å forbedre livet for andre kvinner.
* Hennes liv og arbeid hadde vist fram vesentlige sider ved kvinners historie.
* Hun hadde framstått som rollemodell for ei mer likestilt framtid.

I Jean Cocteaus film *Orphée* fra 1950 er «Aglaonice» og «Eurydice» to av karakterene. Juliette Gréco hadde rollen som Aglaonice, mens Maria Déa spilte Eurydice.

Aglaonike er indirekte del av et rituale i wicca-religionen: «Drawing Down the Moon» (norsk: Trekke ned månen). Frasen er også brukt i tittelen på en bok skrevet av wicca-prestinnen Margot Adler: *Drawing Down the Moon: Witches, Druids, Goddess-Worshippers and Other Pagans in America.*

Et av kraterne på planeten Venus er oppkalt etter Aglaonike.

## Referanser
Kurfyrstedømmet Köln

**Kurfyrstedømmet Köln** (tysk: *Kurfürstentum Köln* eller *Kurköln*) var et kirkelig fyrstedømme i Det tysk-romerske rike fra midten av 900-tallet til begynnelsen av 1800-tallet. Fyrstedømmet ble ved den gyldne bulle i 1356 tildelt myndighet til å delta ved valget av, eller kåre keiseren. 

Fyrstedømmet ble styrt av erkebiskopen, men ble sekularisert ved mediatiseringen i 1803 med *[[Reichsdeputationshauptschluss|Sluttrapport fra den ekstraordinære riksdeputasjonen]]*.

## Se også
* Kongeriket Westfalen
* Köln erkebispedømme
* Liste over erkebiskoper av Köln
* Vest Recklinghausen

## Referanser
Kleopatra (alkymist)

**Kleopatra** var en egyptisk alkymist som virket i Alexandria på i det 3. eller 4. århundre. Hennes fulle navn er ikke kjent, men hun er ikke samme person som den mer kjente dronning Kleopatra VII. Kleopatra var et vanlig navn i Egypt på denne tiden, men navnet kan også være et pseudonym.

Kleopatra er blant de eldste alkymistene vi kjenner til. Hun levde før Zosimos av Panopolis, og kan ha vært blant grunnleggerne av disiplinen. Hun er nevnt med stor respekt i det arabiske leksikonet Kitāb al-Fihrist fra 998, og alkymisten Michael Maier skriver i et verk utgitt i 1617 at det var fire kvinner som kjente til hvordan en kunne lage De vises stein: Kleopatra, Maria fra Alexandria, Medera og Taphnutia.

Kleopatras kanskje mest kjente verk er *Chrysopoeia*, om forvandlingen av materie til gull. Kleopatra arbeidet ut fra alkymistenes hypotese om at all materie er av samme natur og kan transformeres mellom ulike former. De tidlige egyptiske alkymistene er kjent for å ha lagt de første grunnsteinene for det som mange århundrer senere skulle bli til den moderne kjemien, og blant Kleoptras arbeider finner vi arbeider om mål og vekt, og beskrivelser av smelteovner og destillasjon. Det er ikke klart hvem som oppfant destillasjonskolben, men det kan ha vært Kleopatra.

## Kleopatras ''Chrysopoeia''

Kleopatra og andre tidlige alkymister uttrykte sjeldent noe med ord som i stedet kunne fremstilles ved hjelp av symboler, og de fire diagrammene under fra Kleopatras *Chrysopoeia* er gode eksempler på det. Diagrammene stammer fra en reproduksjon av Marcellin Berthelot basert på en gresk transkribsjon av St. Mark fra det tiende århundre.


Fil:Chrysopoea of Cleopatra 2.gif|Her fremstilles et apparat for å «transmutere» metaller. Apparatet består av en dobbel destillajonskolbe på et vannbad eller *[[Bain Marie]]* (fra Maria fra Alexandria).
Fil:Chrysopoea of Cleopatra 1.gif|Slangen som biter sin egen hale (*Ouroborus*) er et symbol for filosofisk kunnskap. De tre greske ordene i midten betyr «én er alt», en referanse til troen på materiens enhet, en grunnleggende idé i alkymisk teori.
Fil:Chrysopoea of Cleopatra 3.gif|To omkringliggende sirkler med inskripsjoner på gammelgresk. Teksten på den indre ringen kan oversettes med «slangen er en som har giften (altså De vises stein) etter to symboler», og teksten på den ytre med «én er alt, og ved alt, til alt og hvis en ikke inneholder alt, er alt intet». Halen som stikker ut fra sirkelen symboliserer at helheten (alt) er en del av den mystiske slangen, og begge symbolene og ordene er tegn på materiens enhet. I sentrum av ringene er de tre eldste symbolene for kvikksølv, gull og sølv.
Fil:Chrysopoea of Cleopatra 4.gif|Denne figuren illustrerer en prosess; kalkbrenning og «transformering» av bly til sølv, sistnevnte metall indikert med en halvmåne på høyre side. Symbolet til venstre, kalt «krabbens symbol», består av to buede linjer med et antall tynne tråder, som minner om antennene til et insekt.  Symbolet ble generelt brukt for å indikere en transmuteringsprosess fra et metall til et annet, og vi finner det igjen i Zosimus' senere arbeider.


## Referanser
Theano

**Theano** (gresk: Θεανώ; sjette århundre f.Kr.) er navnet gitt til kanskje to pytagoreiske filosofer. Hun har blitt kalt eleven, datter og kone av Pythagoras, men andre gjorde henne hustru av Brontinus. Hennes fødested og identiteten til faren hennes er usikker, noe som fører til at forfattere antyder at det var mer enn en person hvis detaljer har blitt slått sammen (disse er noen ganger referert til som Theano og Theano II). Noen få fragmenter og brev tilskrevet henne har overlevd som er av usikkert forfatterskap. Hun kan også ha vært lærer i den pythagoreiske skolen, som hadde 28 kvinnelige pythagorere.

Lite er kjent om livet til Theano, og de gamle kildene er forvirret. Ifølge en tradisjon, kom hun fra Kreta og var datter av Pythonax, men andre sa hun kom fra Croton og var datter av Brontinus. Hun ble sagt av mange å ha vært gift med Pythagoras, selv om en annen tradisjon gjorde henne hustru Brontinus. Iamblichus refererer til Deino som hustru Brontinus.

Barna tilskrevet Pythagoras og Theano inkluderte tre døtre, Damo, Myia og Arignote, og en sønn, Telauges.

De skrifter tilskrives Theano var: *Pythagoreiske apofthegmer*, *Kvinnelig råd*, *Om dygd*, *Om fromhet*, *Om Pythagoras*, *Filosofiske kommentarer*, og *Brev*. Ingen av disse skriftlig har overlevd unntatt noen få fragmenter og brev av usikre forfatterskap. Forsøk har blitt gjort for å tildele noen av disse fragmentene og brev til den opprinnelige Theano (Theano I) og noen til et senere Theano (Theano II), men det er sannsynlig at de er alle pseudonyme fiksjoner av senere forfattere, som forsøker å anvende Pythagoras filosofien til en kvinnes liv. Den overlevende fragment av *Om fromhet* gjelder et pytagoreisk analogi mellom tall og objekter, de ulike overlevende bokstavene takle innenlandske bekymringer: hvordan en kvinne skal oppdra barn, hvordan hun skulle behandle tjenere, og hvordan hun skal oppføre seg dydig mot ektemannen.

Mary Ritter Beard hevdet at avhandlingen *Om dygd* inneholdt læren om den gyldne middelvei.
Artemisia II av Karia

**Artemisia II av Karia** (gresk: Ἀρτεμισία; død 350 f.kr) var søster, hustru og etterfølger av kong Maussolos av Halikarnassos. Hun var datter av Hekatomnos og etter sin broren og ektefellens død, styrte hun selv fra 353 til 351 f.Kr. Hennes styre var utført etter de samme prinsipper som hennes ektemann (se definisjonen av «satrap» og dens opprinnelse). Hun støttet således det oligarkiske partiet på øya Rhodos.

## Liv og virke
Hun er kjent i historien for sin ekstraordinære sorg etter at hennes mann (og bror) Maussolos hadde gått bort. Hun skal ha blandet hans aske i sin daglige drikke, og for gradvis å ha pint seg til døde i løpet av de to årene hun overlevde ham. Hun benyttet seg av de mest framstående greske retorikere til hylle hans pris i sine taler. For å bevare hans minne bygget hun i Halikarnassos et mektig og majestetisk monument, listet av Antipatros av Sidon som et av de syv underverkene av den antikke verden og hvis navn senere ble fellesbetegnelse for alle strålende gravmonumenter (*[[mausoleum]]*, μαυσωλεῖον).

## Mausoleum

Mausoleet i Halikarnassos var ca 140 meter i høyde og omgitt på alle fire hjørnene av 36 marmorsøyler, ni på hver av de fire sidene. Disse ble prydet med skulpturelle relieffer gjort på hvert hjørne av fire kjente greske skulptører. Vestsiden ble gjort av Leochares, nordsiden ble gjort av Bryaxis, østsiden av Skopas fra Paros, og det gjenværende hjørnet ble gjort av Timotheus. En femte kunstner ved navn Pteron ble innkalt etter Artemisias død. Han kronet den eksisterende storslåtte monumentet med en pyramideformet kuppel som var like høy og som inneholdt 24 trinn. En sjette skulptur ved navn Pythios la til det samlede kunstverket på toppen av monumentet en skulpturgruppe i marmor bestående av stridsvogn trukket av fire hester. Artemisia elv rakk aldri å se fullførelsen av det mektige monumentet.

## Andre monumenter
Et annet berømt monumentet som ble reist av henne på Rhodos for å feire hennes erobring av øya. De rhodesiske innbyggerne, etter at de gjenvant deres frihet, gjorde den utilgjengelig, og av den grunn ble senere kalt for *Abaton* (gresk: άβατον; fra α - ikke + βαίνω - å trå), et generelt begrep for hva som er utilgjengelig.

## Senere i populærkulturen
Artemisia er referert i *12 Days*, en amerikansk tegneserien i mangastil, gjort av June Kim. Den handler om en kvinne som sørger over sin tidligere jentekjæreste ved å drikke hennes aske i fruktdrikk.

## Se også
* Artemisia I av Karia

## Referanser


## Litteratur
* Smith, William (red.) (1867): «Artemisia (2)» , *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Boccaccio, Giovanni (2001): *Famous Women*, oversatt til engelsk av Virginia Brown, Harvard University Press; ISBN 0-674-01130-9. s. 115–118

## Eksterne lenker
* 
* Artemisia av Jona Lendering, Livius
Ipswich (Queensland)

**Ipswich** er en by i Queensland i Australia, den ligger langs Bremerelva i sørøstlige Queensland omtrent 40 kilometer fra delstatshovedstaden Brisbane.

Byen er kjent for sin arkitektoniske-, natur- og kulturarv. Ipswich søker å bevare og bruke mange av sine historiske bygninger. Byen har mer enn 6000 verneverdige bygg eller områder og over 500 parker.
 Ipswich startet i 1827 som et gruvesamfunn.

Navnet Ipswich kommer fra byen Ipswich i England. Fra 1840-tallet var Ipswich et viktig knutepunkt og elvehavn for lokal transport til og fra Brisbane og regionale Queensland. Jernbanen ble fullført i 1876. I løpet av det 1900-tallet vokste Ipswich, som tidligere var en separat by,  sammen med storbyområdet Brisbane. 

Ipswich har en av University of Queenslands campuser. RAAF Base Amberley er Royal Australian Air Force største base og ligger ved Ipswich.

## Referanser
Chaosjøen

**Chaosjøen** eller **Chao Hu** (kinesisk: 巢湖, pinyin: *Cháo Hú*) er den største innsjøen i den kinesiske provinsen Anhui. Den er en av Kinas fem største ferskvannsinnsjøer. Den ligger der prefekturene Chaohu og Hefei møttes og var navnegivende for førstnevnte, men etter endringene av de administrative enheter i provinsen 22. august 2011 er innsjøen nå helt og holdent innen det store byprefekturet Hefei.

Øya Laoshan ligger i innsjøen. Over fem millioner mennesker lever ved sjøen, og utnytter den til irrigasjon, transport og fiske. Den er blitt en av Kinas mest forurensede innsjøer.

Innsjøen har en gjennomsnittlig dybde på litt over syv meter, og et areal på 756,2 km².

## Legende
Ifølge en legende lå det her tidligere en rik by ved navn Chaozhou. På grunn av borgernes synder ble den forbannet av himlenes krefter og beordret ødelagt av oversvømmelse. Oppgaven ble gitt til en hvit drage som bare var i stand til å oppdage én god person i byen, en gammel dame ('Lao' på kinesisk) med slektsnavnet Jiao. Etter ødeleggelsen av Chaozhou ble bare den gamle damen og hennes datter spart. De ble til de to øyene som stiger opp fra sjøen. 

Legenden kan finne et slags hold i geologisk historie, ettersom Chaosjøen ligger der flere forkastningssprekker møtes; den mest kjente av dem, Tan Lu-forkastningen, forårsaket Tangshanskjelvet i 1976.

## Eksterne lenker
* Ecology research project
Dorotea Bucca

**Dorotea Bucca** (født 1360 i Bologna, død 1436 samme sted), også kalt **Dorotea Bucchi**, var en italiensk lege. Man vet lite om livet hennes, men man vet at hun satt i styret for medisin og filosofi ved Universitetet i Bologna i over 40 år. Faren hadde samme stilling før henne.

Holdningen til utdannelse til begge kjønn synes å ha vært mer positiv i Italia enn den var for eksempel i England før 1800-tallet. Anna Mazzolini var professor i anatomi ved universitetet i Bologna i 1760, og øvrige kvinner innen det medisinske felt omdatter også for eksempel Trotula di Ruggiero, Abella, Jacobina Félicie, Alessandra Giliani, Rebecca de Guarna, Margarita, Mercuriade (1300-tallet), Constance Calenda, Calrice di Durisio (1400-tallet), Constanza, Maria Incarnata og Thomasia de Mattio.
## Referanser
Maria Dalle Donne

**Maria Dalle Donne** (født 1778, død 1842) var en italiensk lege og en direktør ved Universitetet i Bologna. Hun var den første kvinnen med doktorgrad i medisin, og den nest første kvinnen å bli medlem av Ordine de Benedettini Academici Pensionati.

Dalle Donne ble født i en bondefamilie i en landsby utenfor Bologna. Hennes talenter ble tidlig anerkjent og hun ble oppfordret til å studere medisin ved Universitetet i Bologna. I 1799 presenterte hun sin avhandling og tok eksamen, noe som gjorde henne til den første kvinnen med doktorgrad i medisin. Hun besto eksamen med laud (maxima cum laude).

I 1800 publiserte Dalle Donne tre vitenskapelige artikler. Den første artikkelen, om anatomi og fysiologi, var en gjennomgang og kommenter arbeid utført tidligere på kvinnelig reproduksjon og fruktbarhet, misdannelser hos fosteret og blodsirkulasjonen i livmoren. Den andre artikkelen foreslo for første gang at sykdommer kan klassifiseres på grunnlag av symptomer. Den tredje artikkelen fokuserte på jordmorutdanning og omsorg for nyfødte.

I 1829 ble Dalle Donne den andre kvinnelige, etter Laura Bassi, å bli innlemmet i Ordine de Benedettini Academici Pensionati, hvor hun fikk tittelen «Academic». I 1832 ble Dalle Donne direktør for Instituttet for jordmorutdanning ved Universitetet i Bologna.

## Referanser


## Litteratur
* *[http://scienceweek.com/2004/rmps-4.htm The 18th century women scientists of Bologna]* 
* Serena Bersani, *101 Donne che hanno fatto grande Bologna*, Newton Compton editori, 2012, .
Mary Edwards Walker

**Mary Edwards Walker** (født 26. november 1832 i Oswego i delstaten New York, død 21. februar 1919) var en amerikansk feminist og kirurg som ble tatt som krigsfange og mottok Medal of Honor.

Før den amerikanske borgerkrigen tok Walker en medisinsk grad, giftet seg og startet sin egen medisinske praksis som ikke gikk så bra. Hun meldte seg som frivillig til Unionshæren ved utbruddet av den amerikanske borgerkrigen, og hun arbeidet som kirurg. I begynnelsen av krigen hadde hun bare lov til å praktisere som sykepleier, og unionshæren hadde ingen kvinnelige kirurger. 

Den 10. april 1864 ble Walker tatt til fange av konføderasjonen etter at hun krysset fiendens linjer for å behandle sårede sivile og hun ble arrestert som spion. Hun ble sendt som krigsfange til Richmond i Virginia der hun ble frigitt i en fangeutveksling med unionen. Etter krigen ble Walker godkjent for USAs militære høyeste dekorasjon for tapperhet, Medal of Honor, for sin innsats under den amerikanske borgerkrigen. Hun er den eneste kvinnen som har mottatt denne medaljen, og kun en av kun åtte sivile som har fått den. 

Etter krigen arbeidet Walker som forfatter og foreleser, og hun støttet kvinner rettigheter frem til sin død i 1919. Hun døde i februar 1919 av naturlige årsaker i en alder av 86 år, og ble gravlagt i Oswego, New York. Hun hadde en vanlig begravelse, men et amerikansk flagg var drapert over kisten hennes, og hun ble gravlagt i sin sorte dress i stedet for en kjole som var vanlig for kvinner på denne tiden. Under andre verdenskrig ble skipet SS «Mary Walker» oppkalt etter henne.

I 2000 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

## Referanser
Cessna 140

**Cessna 120** og **Cessna 140** er et en motors, to seters, høyvinget, halehjuls småfly med doble vingestag i V-form, som ble produsert like etter 2. verdenskrig, fra 1946 til 1950. Produksjonen ble avløst av den nyere Cessna 150 som hadde nesehjulsunderstell. Samlet produksjon av Cessna 120 og 140 var 7664 fly i løpet av 5 år.

## Utvikling

### Cessna 140
Cessna 140 ble først utstyrt med en 85 hk Continental C-85-12 eller C-85-12F luftkjølt, firesylinders boksermotor. Det var også mulig å få flyet levert med 90 hk Continental C-90-12F eller C-90-14F, eller med en sertifisert ettermontering med 108 hk Lycoming O-235-C1.

Denne modellen hadde metallkledd flykropp og ror, og dukkledde vinger.

Cessna 170 var en samtidig modell, svært lik Cessna 140, men med fire seter og en sterkere motor.

### Cessna 120
Cessna 120 var billigversjonen av Cessna 140 som ble produsert samtidig. Den hadde ikke flaps og manglet det D- formede bakre sidevinduet. På dette var batteri, startmotor, radioer, landingslys og navlys ekstrautstyr. I løpet av årene har eierne utstyrt flyene med stadig mer av dette utstyret, slik at mange Cessna 120 er nesten identisk med 140, bortsett fra flaps. Da produksjonen av Cessna 140A ble startet, stoppet produksjonen av Cessna 120.

### Cessna 140A
I 1949 ble modellbetegnelsen endret til 140A og det ble aluminiumkledde vinger og enkle vingestag i stedet for doble vingestag i V-form. Standard motoralternativ var 90 hk Continental C-90-12F eller C-90-14F. Flyet kunne også leveres med 80 hk Continental C-85, C-85-12, C85-12F eller C-18-14F. Hovedhjulunderstellet i fjærstål ble flyttet ca 10&nbsp;cm (4 tommer) framover for å hindre at flyet tippet framover under hard bremsing. Til tross for disse forbedringene falt salget av disse flyene. Cessna 140A produksjonen var kun 7 prosent av den totale 120/140/140A produksjonen.

Det har vært vanlig å bygge om flyene til de bedre modellalternativene ovenfor. En del fly er blitt utstyrt med understellsforlengere for å hindre at flyet tipper framover ved bremsing. Det er mulig å sette inn kraftigere Lycoming O-320 motor, men det medførte 45&nbsp;kg vektøkning og dramatisk øket bensinforbruk. Alle modellene har bensintank på 95 liter.
Wang Zhenyi

**Wang Zhenyi** (1768–1797) var en kinesisk astronom. En av kratrene på Venus er oppkalt etter henne.

Wang Zhenyi publiserte tolv verk om astronomi og matematikk. Hun publiserte studier om gravitasjon, og særlig studerte solformørkelser av månen. Wang Zhenyi også forsvart kvinners rettigheter til å studere.

## Referanser
Bruno av Sachsen

**Bruno av Sachsen**, også kalt **Bruno den store** (født 925, død 11. oktober 965 i Reims) var erkebiskop av Köln og siste hertug av Lotharingia.

Han var den yngste sønnen til Henrik fuglefangeren og bror av Otto den store som den første tysk-romerske keiseren, etter gjenopprettelsen av det tysk-romerske rike i 962.

Ved hans død ble de to lokale adelsmennene, som under Bruno hadde blitt utnevnt til markgrever over henholdsvis Øvre og Nedre Lotharingia anerkjent som hertuger.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anna Winlock

**Anna Winlock** (født 15. september 1857 i Cambridge, Massachusetts, død 1904) var en amerikansk astronom.

Anna Winlock var datter av Isabella Lane Winlock og astronomen Joseph Winlock. Hun vokste opp i observatoriet ved Harvard University og på skolen viste hun tidlig interesse for matematikk og gresk. Da faren brått døde i 1875 ønsket Winlock å videreføre farens arbeid, og begynte å arbeide ved observatoriet.  

Som sin far var hun en «menneskelig datamaskin». Det er sannsynlig at denne forbindelsen tillot henne å være blant de første av de kvinnene å bli kjent som «The Harvard Computers». Hun utarbeidet den mest komplette katalog over stjerner nær polene i sin tid. 

Hun huskes også for sine beregninger og studier av asteroider. Spesielt gjorde hun beregninger av asteroidene (433) Eros og 475 Ocllo.

## Referanser
Bandyforbundet

**Bandyforbundet** kan sikte til:

* Det internasjonale bandyforbundet (Federation International Bandy – FIB), det styrende internasjonale organet for bandy, stiftet 12. februar 1955.
* Norges Bandyforbund, et særidrettsforbund tilknyttet Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, stiftet 17. oktober 1920 som *Norges Ishockeyforbund*.
FIB

Forkortelsen **FIB** kan stå for:

* Federation International Bandy, det internasjonale bandyforbundet.
* Festspillene i Bergen, en norsk årlig kulturfestival.
* Fibonacci-tallene, en evig tallrekke.
* *[[Folket i Bild/Kulturfront|Folket i Bild]]*, et svensk magasin
Arne Riis (bandy)

:*Denne artikkelen omhandler bandypersonligheten Arne Riis. For tekstforfatteren med samme navn, se [[Arne Riis]]*.

**Arne Riis** (født 4. september 1915, død 16. oktober 1977) var en norsk idrettsleder og sportsjournalist fra Grünerløkka i Oslo. Han var formann i Norges Bandyforbund fra 1947 til 1950 og var også formann i Oslo Idrettskrets og Oslo Fotballdommerlaug. Han var dommer i fotball og bandy og dømte blant annet NM-finalen i bandy i 1946. Riis representerte B.14, som senere ble Grüner Idrettslag.

Arne Riis var i en årrekke, inntil 1974, fast bandyjournalist i Aftenposten. Han var redaktør for bandyforbundets 50-årsjubileumsbok i 1970.

## Referanser
Ahmed Suleiman

**Ahmed Suleiman** (18. august 1992) er en nigeriansk fotballspiller som spilte for den norske fotballklubben Vålerenga. Han kom til Oslo-klubben fra nigerianske Heartland FC i januar 2012.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Spillerprofil hos *vif-fotball.no*
Thor Iversen

**Ivar Thor Carl Iversen** (født 1873 i Kristiania, død 10. november 1953) var en norsk oseanograf og fiskerikonsulent, kjent for sin samling av foto og video fra ekspedisjoner han var med på å lede.

Fotografering hadde han lært på 1890-tallet. Han var ansatt i Fiskeridirektoratet fra 1900 til 1940, og mønstret først på som matros på Bergens Museum sitt fartøy for havforskning «Michael Sars» i 1900, og var skipets kaptein fra 1902 inntil det ble inndratt til krigsbruk i 1912.  Iversen tok årlige ekspedisjoner ut på havene for å kartlegge fiskeforekomstene, han jobbet mye med fiskeridirektør Johan Hjort (1869–1948) og den danske magister Einar Laurentius Kofoed (1875-1963), blant annet på Michael Sars-ekspedisjonen til Nord-Atlanteren i 1910.

Han ble fra 1923 ansvarlig for flere undersøkelser i Nordishavet.
De første turer til øya Hopen i 1923 og 1924. På tur til østlige Svalbard trålte de etter reker og fikk kjempefangster i Green Harbour.
I 1929 leide han skuta «Hisø» for ekspedisjon til  Frans Josefs land og Bjørnøya. Som et ledd i norsk ekspansjonspolitikk ble Iversen  den 7.8.1929 anmodet av Adolf Hoel om å få annektert Victoriaøya, noe isforholdene umuliggjorde. 
Han var i 1931 på Jan Mayen og gjorde utgravinger av en gravhaug på Rekvedsletta som  han gravde igjen og satte et stort kors oppå.

Han avsluttet for Fiskeridirektoratet i 1940, men oppholdt seg under den andre verdenskrig  i London for å bistå ved planleggingen av hvordan fiskerinæringen skulle gjenreises.  I 1946 holdt han  foredragsserie *Vår ishavsfangst* på NRK radio.  Han mottok Oscar Sundtfondets ærespris i 1948.

Samlingen på rundt 8000 fotografi og tre timer video  har siden slutten av 1970-tallet vært forvaltet av Thor Iversens Samlinger, under ledelse av filmfotograf/statsstipendiat Hans Kristian Bukholm. Alle rettigheter forvaltes og eies i dag av Bukholm-Iversen-samlingen. 

Hans virke ved det som ble Havforskningsinstituttet ga navn til F/F «Thor Iversen», en ombygd nederlandsk tråler som fra 1951 til 1968 ble brukt til praktiske fiskeforsøk (forlist 1976).
Thor Iversen ga navn til «Thor Iversen-banken» i Norskehavet. Det sydligste punkt på øya Hopen heter «Kapp Thor» og rett rett nordom dette ligger det 370 meter høye «Iversenfjellet» som han selv besteg den 25. august 1924.  Sørøst av Hopen ligger «Iversengrunnen».

## Utgivelser
* 
* 
* 
* 
* 
* Thor Iversen (1939): «*Høyt mot Nord*» [Kinodokumentar. 1t30m. 35mm filmformat.]

## Referanser
Det internasjonale bandyforbundet

**Det internasjonale bandyforbundet** (Federation International Bandy – FIB) ble stiftet 12. februar 1955 og er det styrende internasjonale organet for bandy. Forbundet arrangerer verdensmesterskap for herrer, damer og junior herrer. Hovedkvarteret til FIB ligger i Katrineholm i Sverige. Forbundets nåværende president er Boris Skrynnik fra Russland.

## Historie
Det internasjonale bandyforbundet ble stiftet 12. februar 1955 i Stockholm av bandyforbundene i Finland, Norge, Sovjetunionen og Sverige. Svenske Gunnar Galin var forbundets første president. Ved stiftelsen ble nasjonene enige om et felles regelverk for idretten. Fram til dette hadde Russland/Sovjetunionen hatt regelverk som skilte seg fra reglene i de øvrige landene.

Forbundet het offisielt *International Bandy Federation* (*IBF*) fram til 2001, da det på oppfordring fra Den internasjonale olympiske komité (IOK) endret navn til det nåværende. Oppfordringen kom da bandyforbundet søkte om å bli medlem i IOK, siden forkortelsen IBF allerede var i bruk av Det internasjonale badmintonforbundet. FIB har vært medlem av Den internasjonale olympiske komité siden 2004, men bandy er ikke olympisk idrett.

## Bandy-VM
FIB har arrangert verdensmesterskap for menn siden 1957 og for kvinner siden 2004. Russland/Sovjetunionen og Sverige har dominert mesterskapene.

## Presidenter
Følgende personer har vært presidenter i Det internasjonale bandyforbundet:

*1955 – 1963,  Gunnar Galin, Sverige
*1963 – 1967,  Allan Ljungqvist, Finland
*1967 – mars 1971,  Arne Argus, Sverige
*mars 1971 – juli 1978,  Grigorij Granaturov, Sovjetunionen
*juli 1978 – juli 1983,  Pontus Widén, Sverige
*juli 1983 – mars 1991,  Grigorij Granaturov, Sovjetunionen
*mars 1991 – februar 1993,  Carl Fogelberg, Finland
*februar 1993 – august 1997,  Staffan Söderlund, Sverige
*august 1997 – juli 2005,  Albert Pomortsev, Russland
*august 2005 – oktober 2005,  Seppo Vaihela, Sverige
*oktober 2005 – oktober 2022  Boris Skrynnik, Ryssland
*oktober 2022 –  Stein Pedersen, Norge

## Medlemmer og medlemsår

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Strudel

**Strudel** er bakverk lagd av en fylt deigrull som enten er stekt eller kokt. Navnet strudel kommer fra det tyske ordet *Wasserstrudel* («vannvirvel»). Opprinnelig var strudel snegleformet, som börek delvis fremdeles er. Börek er en tyrkisk variant med krydret fylling. På 1500-tallet lagde man strudel av 10-12 lag med deig og etter at den var stekt, strødde man melis på. På slutten av århundret begynte konditorene å fylle strudlene med forskjellige typer frukt eller kvarg. På 1700-tallet skjedde det en stor endring i måten å bake strudel – deigen ble kjevlet ut på en duk, fylt og deretter rullet sammen ved hjelp av duken.

Strudel, som har sin opprinnelse i habsburgmonarkiet, fikk senere innpass i kjøkkenet i de nasjonene som oppstod etter habsburgmonarkiets sammenbrudd (f. eks. østerriksk kjøkken) og har etter hvert blitt internasjonalt utbredt. Den eldste overleverte oppskriften stammer fra et håndskrift fra 1696 med tittelen *Koch Puech* («kokebok»), som i dag oppbevares i rådhusbiblioteket i Wien.

Til deigen brukes det alt etter oppskriften enten strudeldeig, men også smørdeig eller gjærdeig (i Østerrike og Bayern kalt for *Germteig*). Strudeldeig blir fremstilt av finmalt hvetemel (ved blodpølsestrudel av potetmel), vann og olje eller smør. Intens mekanisk behandling (elting og slåing), samt en lengre hviletid før den videre formingen, gjør den ekstreme utkjevlingen og uttøyningen av deigen mulig. Den er i idealtilfellet så tynn at den er gjennomskinnende og allikevel ikke revner.

For å trekke ut deigen finnes det forskjellige teknikker. Man kan først rulle ut en deig meget tynt for så å legge den over begge håndflatene og trekke den langsomt og vekselvis ut. Etterpå legges deigen på et kjøkkenhåndkle (som kalles for «strudelklede» i Østerrike og Sør-Tyskland), dekkes med fyllingen og rulles opp ved hjelp av kjøkkenhåndkleet.

Det finnes utallige studelvarianter, blant annet eplestrudel, kvargstrudel og blodpølsestrudel. I kjøkkenet i Schwaben finnes det en kjøttdeigstrudel.

Lignende deiger finnes som butterdeigbakst som brukes flat til napoleonskaker og som rull blant annet til croissanter og enkelte kringle- og wienerbrødtyper.

## Se også
* Apfelstrudel (eplestrudel)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Årets spiller i norsk bandy

**Årets spiller i norsk bandy** er en pris utdelt av bandyseksjonen i Norges Bandyforbund. Prisen går til personen klubbene i Eliteserien mener var den beste spilleren i sesongen som gikk. Prisen ble utdelt i herreklassen første gang i 1997 og i dameklassen første gang i 2007.

## Kriterier
* Kåringen omfatter spillere (både norske og utenlandske) i norsk eliteserie.
*  Hver eliteklubb kan nominere 3 spillere som gis henholdsvis 5-, 3- og 1 poeng. Spilleren med flest poeng totalt vinner kåringen.
*  Det er tillatt å nominere spillere fra egen klubb.
*  Poengsettingen skal være på bakgrunn av prestasjoner gjennom sesongens eliteseriespill.

## Vinnere
### Herrer
* 1996/1997 –  Andrej Timusjev, Røa Idrettslag
* 1997/1998 –  Aleksander Jamtsov, Stabæk Bandy
* 1998/1999 –  Jevgenij Opytov, Stabæk Bandy
* 1999/2000 –  Jevgenij Opytov, Stabæk Bandy
* 2000/2001 –  Robert Arnesen, Mjøndalen Idrettsforening
* 2001/2002 –  Pål Hanssen, Stabæk Bandy
* 2002/2003 –  Christer Lystad, Sarpsborg Bandyklubb
* 2003/2004 –  Jonas Pettersson, Mjøndalen Idrettsforening
* 2004/2005 –  Jonas Pettersson, Mjøndalen Idrettsforening
* 2005/2006 –  Nikolay Hauger, Stabæk Bandy
* 2006/2007 –  Thomas Moen, Solberg Sportsklubb
* 2007/2008 –  Thomas Moen, Solberg Sportsklubb
* 2008/2009 –  Christian Waaler, Høvik Idrettsforening
* 2009/2010 –  Marius Austad, Solberg Sportsklubb
* 2010/2011 –  Christer Lystad, Sarpsborg Bandyklubb
* 2011/2012 –  Christer Lystad, Sarpsborg Bandyklubb
* 2012/2013 –  Christer Lystad, Sarpsborg Bandyklubb
* 2013/2014 –  Magnus Høgevold, Stabæk Bandy
* 2014/2015 –  Christian Waaler, Ready
* 2015/2016 –  Nikolai Rustad Jensen, Stabæk Bandy
* 2016/2017 –  Fredrik Randsborg, Stabæk Bandy
* 2017/2018 –  Aleksander Serov, Høvik Idrettsforening
* 2018/2019 –  Sondre Kristoffersen, Solberg Sportsklubb
* 2019/2020 –  Ikke fullført grunnet koronapandemien
* 2020/2021 –  Ikke avholdt grunnet koronapandemien
* 2021/2022 –  Fredrik Randsborg, Stabæk Bandy
* 2022/2023 –  Nikolai Rustad Jensen, Stabæk Bandy
* 2023/2024 –  Marius Mørch Andersen, Drammen Bandy

### Damer
* 2006/07 –  Helle Lillejord, Nordre Sande
* 2007/08 –  Helle Lillejord, Nordre Sande
* 2008/09 –  Helle Lillejord, Nordre Sande
* 2009/10 – Ingen pris utdelt
* 2010/11 –  Beate Bjølgerud Nygaard, Stabæk
* 2011/12 –  Ebba Nordahl, Stabæk
* 2012/13 –  Hanne Teigstad, Nordre Sande/Drammen
* 2013/14 –  Lene Aamodt, Nordre Sande/Drammen
* 2014/15 –  Sandra Follesø, Høvik/Haslum
* 2015/16 –  Martine Døhlen Holm, Stabæk
* 2016/17 –  Ebba Nordahl, Stabæk
* 2017/18 –  Lene Skrettingland, Stabæk
* 2018/19 –  Karen Solem Knutsen, NTNUI

## Kilder
*  Norges Bandyforbund
Honningknoppurt

**Honningknoppurt** er en flerårig urt i kurvblomstfamilien.

Den hører til de klassiske bondehageplantene og ble innført i Norge på 1800-tallet. Honningknoppurt er første gang nevnt i norsk hagebrukslitteratur i 1873, men til England kom den allerede i 1596. Artsepitetet *montanus* viser til den vokser vilt i fjellene i Mellom- og Sør-Europa.

Planten er en takknemlig og villig prydplante som sprer seg med underjordiske tæger. Den er meget hardfør og kommer opprinnelig fra fjellområdene i Mellom-Europa. Arten er lite næringskrevende, og den blomstrer fra juli til august. Hvis planten skjæres ned etter første blomstring, kan den rekke å blomstre to ganger i løpet av en sommer.

Den blir opptil 80&nbsp;cm høy og danner tuer med særegne blå kornblomst-liknende blomster. Blomstene har en deilig duft og honningknoppurt er en meget populær blomst blant humler, bier og sommerfugler. Den står ofte igjen på tuftene etter fraflyttede hus og var en populær prydplante i gamle dager.

Det finnes også en hvitblomstret kultivar av honningknoppurt, *Centaurea montana* 'Alba'.

Honningknoppurt er vanlig forvillet i hele Norge. Den koloniserer forlatte enger, vei- og jernbanekanter, og spesielt skogkanter. Arten kan etablere seg i mange skogtyper fra høgstaudebjørkeskog i nord til edelløvskog i sør. Den fortrenger i liten til moderat grad andre arter. I Fremmedartslista 2018 er honningknoppurt vurdert som *høy risiko* på grunn av stort invasjonspotensial og liten økologisk effekt.

Artsdatabanken skiller honningknoppurt og noen nærstående arter ut i ei egen kornblomslekt *Cyanus*. Det vitenskapelige navnet blir da *Cyanus montanus*. Internasjonalt er det likevel vanligst å regne *Cyanus* som ei underslekt av knoppurtslekta *Centaurea* slik at det vitenskapelige navnet er *Centaurea montana*.

## Referanser


## Eksterne lenker

*
Caja Rural-Seguros RGA

**Caja Rural-Seguros RGA** **(CRJ)** er et spansk profesjonelt kontinentallag. De deltar i UCI Europe Tour- og UCI WorldTour-ritt ved at de får wildcard til noen løp. Laget ble stiftet i 2010.

## 2026
### Ryttere

### Seire

## Eksterne lenker
*
Henri Anier

**Henri Anier** (født 17. desember 1990) er en estisk fotballspiller som spiller for Lee Man som er et lag som spiller i Hong Kong Premier League. 

Etter å ha spilt totalt 41 kamper på aldersbestemte estiske landslag, fikk han sommeren 2011 sin debut for A-landslaget i Estland. Han har pr utgangen av 2024 spilt 99 landskamper for Estland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jóan Símun Edmundsson

**Jóan Símun Edmundsson** (født 26. juli 1991) er en færøysk fotballspiller som spiller for den islandske klubben . 

Han han tidligere vært innom Vejle Boldklub, engelske Newcastle United og norske .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hertta Kuusinen

**Hertta Elina Kuusinen** (født 14. februar 1904 i Luhanka, død 18. mars 1974 i Moskva) var en finsk kommunistisk politiker. Hun satt i Finlands riksdag fra 1945 til 1972 og var en periode kommunistenes parlamentariske leder.

Hertta Kuusinen var datter av kommunistlederen Otto Ville Kuusinen. Etter den finske borgerkrigen flyktet faren i 1918 til Sovjet-Russland og i 1922 flyttet datteren til faren i Moskva. Hun hadde et nært forhold til sin far, men måtte senere distansere seg fra ham på grunn av hans lederskap i Terijokiregjeringen.  I 1926 begynte hun å arbeide for Komintern og fra 1932 til 1934 utførte hun hemmelige oppdrag i Tyskland.

I 1930 ble Kuusinen medlem av Finlands kommunistiske parti. Hun vendte i 1934 i hemmelighet tilbake til Finland, der hun ble arrestert og dømt til fire år og åtte måneders fengsel for forberedelser til høyforræderi.
 Hun slapp ut i mai 1939, men gikk senere samme år i dekning etter det sovjetiske angrepet på Finland. Før fortsettelseskrigen i 1941 ble hun internert og satt fengslet til september 1944, da Finland inngikk våpenstillstandsavtale med Sovjetunionen. 

Etter krigen ble forbudet mot kommunistpartiet opphevet og Kuusinen ble redaktør for partiavisen *Vapaa Sana*. Hun var medlem av sentralkomitéen fra 1944 til 1974, generalsekretær fra 1952 til 1958 og viseformann fra 1958 til 1970. Kuusinen var medstifter av det kommunistdominerte Det demokratiske forbundet for Finlands folk (DFFF), som stilte til valg. 

Ved valget i mars 1945 ble hun første gang innvalgt i Riksdagen. Hun satt som riksdagsmedlem til 1972 og var parlamentarisk leder for DFFF fra 1945 til 1966. I 1948 var hun noen måneder minister uten portefølje i Mauno Pekkalas regjering.

Kuusinen giftet seg med kommunistlederen Tuure Lehén i 1922, men ble skilt i 1933. I 1945 giftet hun seg med Yijo Leino, medgrunnleggeren av DFFF. Paret ble skilt fem år senere.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*