open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gildet paa Solhoug

***Gildet paa Solhoug*** er et drama av Henrik Ibsen som hadde premiere ved Det norske Theater i Bergen den 2. januar 1856. Det ble også hans første suksessfulle stykke. Dermed ble det litt senere samme år også utgitt av Christian Tønsberg.

## Handlingen
Margit, fruen til Solhaug, er ulykkelig gift og drømmer fortsatt om sin første kjærlighet, Gudmund Alfsøn. Hennes søster Signe har en beiler i Knut Gjæsling, men han er ustadig, og Margit ønsker å skjerme søsteren fra en dårlig allianse. Da Gudmund dukker opp i festlig lag på Solhaug, har han vært involvert i farlige intriger og har klart å forhindre et kongemord. Møtet mellom Margit og Gudmund blir vanskelig, og hun innrømmer at hun har ektet Bengt av ren resignasjon.

Gudmund forelsker seg i stedet i Signe, som også har passet på lyren for ham mens han var i utlandet. Dermed blir Knut Gjæsling sjalu. Han truer med å røpe for kongens fiender hvor Gudmund befinner seg dersom han ikke gir avkall på Signe. Margit har fått tak i en gift som Gudmund hadde med seg, som opprinnelig var bestemt for kongen. Denne forsøker hun å ta livet av husbonden Bengt med. Imidlertid rekker ikke Bengt å tømme begeret, før Knut Gjæsling vender tilbake og dreper ham i et basketak.

Gudmund får melding om at kongens onde kansler er død, og at han igjen kan ferdes fritt. Dermed kan han ekte Signe, mens Margit, lettet over ikke å ha fått et liv på samvittigheten, velger å gå frivillig i kloster.

## Trivia
* Stykket ble parodiert av Olaf Skavlan (under pseudonymet Jokum Pjurre) med *Gildet paa Mærrahaug eller Den fortryllede Agurk* (1857), først fremført 1858, utgitt 1876. (Skavlans søster var inngift i Ibsens familie.)
* Ibsen forsynte dramaet med et fyldig forord da han i 1883 fikk gjenutgitt dramaet hos forleggeren Frederik Hegel på danske Gyldendal.
* Operaen *[[Gillet på Solhaug]]* av Wilhelm Stenhammar er basert på dette stykket.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fakta om ''Gildet på Solhaug'', Ibsen.net
* *[https://runeberg.org/ibsen/1/0137.html Gildet paa Solhoug]*, gratis tilgjengelig i Prosjekt Runeberg
* Utgavene fra 1898 og 1993 hos Nasjonalbiblioteket
Jelsa

:*For den tidligere kommunen, se [[Jelsa kommune]]

*'Jelsa''' er et lite strandsted som ligger ved Jelsafjorden i Suldal kommune i Rogaland. Stedet har om lag 250 innbyggere, og her finnes barneskole, barnehage, dagligvarebutikk, bensinstasjon, bo- og omsorgssenter og Europas største steintak. Tidligere var det også en tønnefabrikk på stedet, men denne blei lagt ned vinteren 2009. Hver sommer strømmer det folk til for å feriere i sommerhus, hytter eller båt.

Jelsa har ferjeforbindelse med Foldøy, Hebnes (Suldal), Nedstrand (Tysvær), Helgøy, Eidssund (Ombo), Halsnøya, Fogn og Judaberg (Finnøy). Ferja går to ganger daglig. Fra Jelsa går fylkesvei 517 til riksvei 13 Lovraeid og Fv686 til riksvei 13 Vik.

## Eksterne lenker
* Regional statistikk Suldal kommune
Blaenau Ffestiniog

**Blaenau Ffestiniog** er en by i grevskapet Gwynedd i Wales.  Byen, som en gang var et gruvesenter for skifer i historiske grevskapet Merionethshire, er nå sterkt avhengig av turisme, og hvor attraksjonene blant annet er museumsjernbanen Ffestiniog Railway og skifergrottene Llechwedd Slate Caverns. By nådde en befolkning på 12 000 mens skiferindustrien var på sitt fremste, men falt med nedgangen i etterspørselen etter skifer. Blaenau Ffestiniog var vertskap for den nasjonale kulturmønstringen Eisteddfod i 1898. Befolkningen i lokalsamfunnet, herunder den nærliggende landsbyen Llan Ffestiniog, var 4875 ved folketellingen i 2011: den fjerde mest folkerike i Gwynedd etter Bangor, Caernarfon og Llandeiniolen. Befolkningen er per 2021 på 3449 innbyggere. 

## Etymologi og uttale
Betydningen av Blaenau Ffestiniog er «høylandet i Ffestiniog». Det walisiske ordet *blaenau* er flertallsformen av *blaen*, «høylandet, avsidesliggende region». *Ffestiniog* betyr her sannsynligvis «Ffestin-området» (Ffestin er et personnavn) eller kan muligens bety «forsvarssted». Den engelske uttalen av Blaenau Ffestiniog foreslått av BBCs språkråd for uttale av stedsnavn er */ˈblaɪnaɪ fɛsˈtɪnjɒɡ/*,men det første ordet uttales *[ˈbleɨna]* i området, noe som gjenspeiler trekk ved den lokale walisiske dialekten.

## Walisisk språk
De fleste i Blaenau Ffestiniog snakker vanligvis walisisk. Ved folketellingen i 2011 sa 78,6 prosent over tre år at de kunne snakke det, mot 80,9 prosent ved folketellingen i 2001. De siste inspeksjonsrapportene fra byens barneskoler, *Ysgol Maenofferen* og *Ysgol Y Manod*, begge i 2016, anslår at andelen elever som snakker walisisk hjemme er 87 og 85 prosent. Ved byens ungdomsskole, Ysgol y Moelwyn, kom 82 prosent av elevene fra walisisktalende hjem i 2014, noe som gjør det walisisktalende opptaket til det høyeste blant ungdomsskoler i det tidligere grevskapet Meirionnydd og det fjerde høyeste blant de i Gwynedd.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Høyland (Sandnes)

**Høyland** er et område i Austrått bydel i Sandnes. 

Høyland var tidligere en selvstendig kommune, opprettet som Høyland formannskapsdistrikt i 1837. Ladestedet Sandnes ble skilt  ut i 1861. 104 år seinere, i 1965 ble Høyland og Sandnes slått sammen.

Høyland grunnkrets og gård ligger i Austrått bydel, mens Høyland sokn dekker bydelene Austrått, Figgjo og Sviland. 

6. april 1861 ble Høyland kommune delt i to da en mindre del ble skilt ut til Sandnes som en egen kommune. Høyland hadde 3&nbsp;376 innbyggere etter fradelingen. 

1. januar 1912 ble en del av Høyland med 41 innbyggere overført til Hetland kommune.

1. januar 1957 ble en del av Høyland med 18 innbyggere overført til Sandnes kommune.

1. januar 1965 ble Høyland kommune som da hadde 20&nbsp;353 innbyggere, slått sammen med Riska sokn og Dale krets av Hetland og det meste av Høle kommuner samt Sandnes kommune til den nye Sandnes kommune. 

## Referanser


## Se også
* Høyland kirke
Olaf Liljekrans

***Olaf Liljekrans*** er et drama av Henrik Ibsen utgitt i 1857. Stykket hadde
premiere på Det norske Theater den 2. januar 1857. Stykket tar utgangspunkt i sagnet om Jostedalsrypa.

## Litteratur
* HTML- og PDF-versjon av *Olaf Liljekrans* basert på 1898-utgaven
* (engelsk)

## Referanser
Hærmændene paa Helgeland

***Hærmændene paa Helgeland*** er et drama av Henrik Ibsen utgitt i 1858. Stykket hadde
premiere på Kristiania norske Theater 24. november 1858.

## Rollene

*Ørnulv fra fjordene, *landnåmsmann på Island*
*Sigurd hin sterke, *sjøkonge*
*Gunnar Herse, *rik bonde på Helgeland*
*Torolv, *Ørnulvs yngste sønn* 
*Dagny, *Ørnulvs datter* 
*Hjørdis, *hans fosterdatter* 
*Kåre Bonde, *en helgelending*
*Egil, Gunnars sønn, *fire år gammel*
*Ørnulvs seks eldre sønner
*Ørnulvs og Sigurds menn 
*Gjester, huskarer, terner, fredløse menn, osv.

## Handlingen

Handlingen foregår i Eirik Blodøks' tid på og i nærheten av Gunnars gård på Helgeland i Nord-Norge.

## Visningshistorie

## Filmatisering

## Sitater

## Trivia

## Litteratur
* 
* Utgaven fra 1894 (PDF) hos Nasjonalbiblioteket.

## Referanser
Digte

***Digte*** er Henrik Ibsens eneste diktsamling, utgitt 3. mai 1871. Samlingen inneholdt enkeltdikt skrevet fra 1847 til 1870. Det mest kjente av diktene er Terje Vigen.
En replikk av førsteutgaven ble utgitt i 2010.

En utvidet utgave ble utgitt i desember 1875, supplert med fire dikt.

## Referanser


## Litteratur
*Runeberg.org Elektronisk fulltekstversjon
*Henrik Ibsens skrifter om Ibsens ''Digte''

## Eksterne lenker
Sgwd Henrhyd

**Sgwd Henrhyd** er det høyeste fossefallet i det sørlige Wales, med en høyde på 27,4 meter. Det ligger i Brecon Beacons nasjonalpark i Neath Port Talbot, og området eies av National Trust. 

Fossen ligger i dalen som dannes av elva Nant Llech. Den nærmeste landsbyen er Coelbren, som ligger ved veien mellom Glynneath og Abercraf. Man når fossen via en bratt sti ned i dalen, og den er et populært turistmål.

## Eksterne lenker
*
Cilgerran Castle

**Cilgerran Castle** er et slott ved elven Teifi i Pembrokeshire, Wales. 

Det eldste slottet, i jord og tømmer, antas å ha blitt reist omkring 1100. Dette slottet ble inntatt av William Marshal den yngre, jarl av Pembroke, i 1223, og han bygde et nytt i stein. Det er Marshals slott man nå kan se rester av. To tårn er godt bevart, men ellers ligger det i ruiner. 

Det går flere turstier fra slottet ned til elven Teifi.

Ruinene eies av National Trust

## Referanser


## Eksterne lenker
* Cilgerran Castle
Primærradar

**Primærradar** (også kalt **PSR**, engelsk for *primary surveillance radar*) er en type radar som baserer seg på refleksjoner/ekko fra objekter. En primærradar sender ut radiosignaler, og når dette signalet treffer et objekt, reflekteres det og radarantennen oppfatter det returnerte signalet.

Radaren tar tiden fra den sender ut signalet til den mottar svaret, og deler dette på 2 (frem og tilbake). Utfra dette regner radaren ut avstanden til objektet.

Innen lufttrafikktjenesten beskrives dette svaret/ekkoet fra radaren som et *primærtarget* når det vises på radarskjermen.
The Cocoanuts

***The Cocoanuts*** er en amerikansk filmkomedie fra 1929 og den første filmen med Brødrene Marx. Den har alle de fire brødrene Marx på rollelisten, foruten Oscar Shaw, Mary Eaton og den person som noen ganger blir referert til som «den femte bror», Margaret Dumont.

Filmen ble produsert av Walter Wanger og regissert av Joseph Santley, den ble overført til lerretet av Morrie Ryskind fra George S. Kaufmans Broadway-skuespill..

Filmen har sangen «When My Dreams Come True», skrevet av Irving Berlin og sunget av Oscar Shaw og Mary Eaton.

## Handling
Handlingen finner sted ved Hotel de Cocoanut, et feriested i Florida, på 1920-tallet. Mr. Hammer driver stedet, assistert av Jamison - som helst ønsker å sove i resepsjonen enn å faktisk arbeide og hjelpe Mr. Hammer med å få hotellet til å gå rundt. To gjester, Chico og Harpo, ankommer hotellet med tomme kofferter - som de tilsynelatende planlegger å fylle opp ved å plyndre og svindle de andre gjestene. 

Fru Potter er en av få betalende kunder ved hotellet. Datteren hennes Polly blir forelsket i en ung arkitekt Bob Adams. Han jobber for å forsørge seg selv som kontorist ved hotellet, men har planer om utvikling av hele området under navnet Cocoanut Manor. Fru Potter ønsker at datteren hennes snart skal gifte seg med Harvey Yate, som hun mener har høyere sosial status i samfunnet enn en hotell-ansatt. Men denne frieren er egentlig en svindler som forsøker å få tak i et kostbart diamant-kjede ved hjelp av sin partner Penelope. 

## Skuespillere
* Groucho Marx som Mr. Hammer
* Harpo Marx som Harpo.
* Chico Marx som Chico.
* Zeppo Marx som Jamison.
* Mary Eaton som Polly Potter.
* Oscar Shaw som Bob Adams
* Margaret Dumont som Mrs. Potter.
* Kay Francis som Penelope.
* Cyril Ring som Harvey Yates
* Basil Ruysdael som etterforsker Hennessy

## Musikk-nummer i The Cocoanuts
**Første akt*
**Florida By The Sea
**The Bellhops
**With A Family Reputation
**Lucky Boy
**Why Am I A Hit With The Ladies?
**A Little Bungalow
***Reprise:* Florida By The Sea
**The Monkey-Doodle-Doo
**Fineletto

**Andre akt*
**Five O'clock Tea
**Everyone In The World Is Doing The Charleston
**Always
**Tango Melody
**The Tale Of A Shirt
**Finale

**Tagline:** *Paramount's All Talking-Singing Musical Comedy Hit!*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sundøybrua

**Sundøybrua** er ei fritt frambygg-bru i Leirfjord kommune i Nordland. Brua forbinder stedet Sundøya på øya Alsten med fastlandet. Brua har en lengde på 538 meter og et hovedspenn på 298 meter. Seilingshøyden er 43,5 meter. Brua ble åpnet for trafikk den 9. august 2003 og er en del av fylkesvei 7314.

## Historikk
Sundøybrua ble bygget av entreprenørene NCC og Reinertsen Anlegg i et arbeidsfellesskap. Prosjektleder var Kurt-Eirik Dishington Johnsen, Reinertsen Anlegg. Byggeleder for Statens vegvesen, Nordland var Hallgeir Skog. Brua kostet 176 millioner kroner.

Beslutningen om å bruke så mye penger på en bruforbindelse til et sted med færre enn 150 innbyggere skjedde ikke uten diskusjon. Det avgjørende argumentet var at Sundøya fikk ikke fastlandsforbindelse sammen med resten av Alsten da Helgelandsbrua ble åpnet i 1991, siden fjellene på Alsten gjør at veiene på øya ikke er knyttet sammen. Befolkningen på Sundøya mente derfor at det var rett og rimelig at de også fikk sin fastlandsforbindelse.

## Byggematriale
Det ble ved byggingen av Sundøybrua brukt betong av typen C65 og LC60. Det er ved prosjektet pumpet lettbetong i en avstand på over 120 meter.

Det ble importert tilslag for lettbetong fra Stalite i USA. Sundøybrua ble i august 2003 åpnet av daværende samferdselsminister Torild Skogsholm. Det ble på Sundøya holdt en stor fest for den lokale befolkningen som var veldig glad for etter en lang kamp å få sin bru ferdig.

## Trivia
I januar 2008 hadde Sundøybrua en birolle i episode 2 i serien Uti vår hage 2 på NRK1. Brua var avbildet i panorama og illustrerte forbindelsen mellom Ødøy og fastlandet.

## Se også
*Helgelandsbrua

*Liste over broer i Norge
*Liste over broer i Norge etter lengde

## Eksterne lenker
* Structurae om Sundøybrua
* Bilde av brua sett fra sør.
Ulrich Wilhelm

**Ulrich Wilhelm** (født 1961) er regjeringstalsmann for Angela Merkels regjering og sjef for Presse- und Informationsamt der Bundesregierung. 

Etter abitur (artium) avtjente Wilhelm verneplikten hos Deutsche Luftwaffe. Deretter studerte han jus og avla etter åtte semestre sin juridiske statseksamen. I tillegg er han utdannet journalist ved den tyske journalistskolen. Han har arbeidet som journalist ved den bayerske kringkastingen.

Fra 1992 var han medarbeider for Edmund Stoiber. Mellom 1998 og desember 2003 ledet han presse- og offentlighetsavdelingen ved det bayerske statskanselli.

I januar 2004 ble han ansatt som ministerialdirektør i det bayerske vitenskapsdepartement under vitenskapsminister Thomas Goppel, som yngste person i denne stillingen.

Wilhelm ble i 2007 utnevnt til kommandør med stjerne av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

Wilhelm er gift og har to barn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ulrich Wilhelm
Ferdinand Bertelsen

**Karl Ferdinand Bertelsen** (født 6. november 1873, død 5. april 1963) var en norsk forretningsmann fra Skien.  

Fra 1892 var han medinnehaver av selskapet I.H. Beck. Han var også styremedlem i Skiens Aktiemølle, og i 13 år selskapets styreformann.

Bertelsen var også formann i Skiens Telefonforening, styremedlem i Norges Handelsstands Forbund, og styremedlem i Norges Sykkelfabrikanter og Grossisters Forening. Han var æresmedlem av Skiens Handelsstand og Industriforening, Confektionsfabrikanternes Landsforbund, Skien-Telemark Turistforening og Idrætsforeningen Odd.

Politisk tilhørte Bertelsen partiet Høyre, og han var i flere perioder valgt inn i Skiens bystyre. Fra 1919 var han finsk visekonsul.

I 1956 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, for samfunnsnyttig virke.

Bertelsen ble aktuell høsten 2005 i forbindelse med at hans etterkommere solgte det store naturområdet Vestre Vollane på Hardangervidda til Folke Hermansen. Sammen med to venner hadde han i 1904 kjøpt dette området av Telemarkens Rensdyrselskab for 4000 kroner.

## Referanser
Konsistent hashing

**Konsistent hashing** er en teknikk for indeksering i et datanett.  Det er en variant av hashing som forsøker å fordele lagringen likt på de ulike bøtter i tabellen.  Dette er spesielt anvendelig i en distribuert hashtabell, der ansvaret for lagring er spredt på flere noder i et datanett.

Hver bruker har et synsfelt (*view*) bestående av en andel av tabellens bøtter. Andelen er fast, men kan bestå av ulike bøtter over tid. Ulike brukere kan ha forskjellige synsfelt, men når de arbeider med felles bøtter, vil hashfunksjonen med overveldende sannsynlighet, sikre at arbeidet skjer mot samme ansvarlige, slik at en unngår inkonsistens, sprikende tilstand.

Dette gjør at en kan lagre tabellen distribuert, uten å kopiere endringer til alle noder når endringene skjer. Nye bøtter er betraktelig enklere å legge til, og ved oppslag tar det kun O(1) tid. 

Teknikken ble først utviklet ved Massachusetts Institute of Technology og beskrevet i
* Karger, D., Lehman, E., Leighton, T., Panigrahy, R., Levine, M., and Lewin, D. Consistent hashing and random trees: distributed caching protocols for relieving hot spots on the world wide web. I:  *Proceedings of the twenty-ninth annual ACM symposium on Theory of computing*, ACM Press, side 654–663, 1997.
Wilhelm Bölsche

**Wilhelm Bölsche** (født 2. januar 1861 i Köln i Tyskland, død 31. august 1939 i  Oberschreiberhau/Riesengebirge) var en tysk forfatter og naturforsker. Han var en ivrig forkjemper for den materialistiske monisme, og presenterte og populariserte Charles Darwins og Ernst Haeckels tanker for det tyskspråklige publikum. Han var også medlem av Det tyske selskap for rasehygiene fra stiftelsesåret 1905, og således med på å fremme den form for rasisme som nasjonalsosialismen senere skulle dra nytte av.

## Liv og virke
Han var sønn av redaktøren Carl Bölsche i Köln, studerte filosofi, kunsthistorie og arkeologi fra 1883 til 1885 i Bonn, bodde fra 1885 i Berlin. Etter 1890 bosatte han seg i Berlins bydel Friedrichshagen. Der ble han snart den sentrale skikkelse i «den friedrichshagenske dikterkrets».

Som forfatter av *«Das Liebesleben in der Natur»* (1898) gjelder Bölsche som skaper av den nyere tyske fagbok. Dessuten var han initiativtager til Tysklands første folkehøyskole og gav viktige impulser til levnedsreformbevegelsen.

Han var tilhenger av naturalismen og redigerte fra 1890 til 1893 «Freie Bühne», som den gang gikk for å være Tysklands viktigste kulturtidsskrift.

I dusinvis av bøker og andre skrifter populariserte fritenkeren og evolusjonstilhengeren Blösche fremfor alt Charles Darwins og Ernst Haeckels tanker.

En fjellrygg i Riesengebirge, en øy i øygruppen Svalbard og en rekke tyske gater og skoler ble oppkalt etter ham. I januar 2001 ble også en asteroide oppkalt etter Wilhelm Bölsche https://web.archive.org/web/20010414195824/http://www.minorplanets.de/17821/boelsche.html.

## Online bibliografi
Bölsche forfattet over hundre bøker: Se 
* https://web.archive.org/web/20050527195115/http://www.niederelbe.de/boelsche/wilhelm2.htm

## Referanser


## Litteratur
* Antoon Berentsen: *Vom Urnebel zum Zukunftsstaat. Zum Problem der Popularisierung der Naturwissenschaften in der deutschen Literatur (1880-1910).* Berlin: Oberhofer. 1986. (= Studien zu deutscher Vergangenheit und Gegenwart; 2) ISBN 3-925410-02-3
* Wolfram Hamacher: *Wissenschaft, Literatur und Sinnfindung im 19. Jahrhundert. Studien zu Wilhelm Bölsche.* Würzburg: Königshausen und Neumann. 1993. (= Epistemata; Reihe Literaturwissenschaft; 99) ISBN 3-88479-775-1
* Rolf Lang: *Wilhelm Bölsche und Friedrichshagen. Auf dem "Mußweg der Liebhaberei".* Frankfurt an der Oder: Kleist-Gedenk- u. Forschungsstätte. 1992. (= Frankfurter Buntbücher; 6)
* Rudolf Magnus: *Wilhelm Bölsche – ein biographisch-kritischer Beitrag zur modernen Weltanschauung.* Berlin. 1909. 

## Eksterne lenker
* 
* Projekt Wilhelm Bölsche ved Berlins Frie Universitet
* Kort biografi
* Wilhelms Welt – Wilhelm Bölsche
Marí Alkatiri

**Marí Alkatiri** (født 26. november 1949) er en politiker fra Øst-Timor.  
Alkatiri var med i etableringen av motstandsbevegelsen FRETILIN tidlig på 1970-tallet, men måtte rømme landet under indonesisk okkupasjon.  Han var i eksil i Angola, samt en tid som landmåler i Mosambik, men returnerte til hjemlandet i 1999.  Under interimsstyret var han finansminister. I 2002 ble han statsminister i Øst-Timor.
Alkatiri gikk 25. juni 2006 av etter sterkt press blant annet fra daværende president Gusmão etter de omfattende urolighetene i landet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* BBC: East Timor's PM 'ready to resign'
Dignity Health Sports Park

**Dignity Health Sports Park**, tidligere **StubHub Center** er en flerbruksarena på universitetsområdet til California State University, Dominguez Hills i Carson. Det er kort avstand til Los Angeles sentrum fra arenaen. Det finnes blant annet en fotballbane med plass til 27 000 der. Denne er hjemmebanen til Major League Soccer-lagene Los Angeles Galaxy og Club Deportivo Chivas USA.

Finalen i kvinnenes fotball-VM 2003 ble spilt her. Finalen i MLS-cupen 2003 og 2004 ble også spilt her.

Dignity Health Sports Park blir også brukt til USAs sjumannsrugbykamp i turneringen World Seven Series. Sjumannsrugby er en versjon av rugby union.

Den har også en innendørs friidrettsarena, samt velodrom, med en kapasitet på 20 000, en tennisbane med plass til 13 000, og en utendørs friidrettsbane med plass til 22 000.

Anlegget eies og drives av Anschutz Entertainment Group.

## Eksterne lenker
* Dignity Health Sports Park
Pátria

**«Pátria»** er Øst-Timors nasjonalsang. Teksten er skrevet av Francisco Borja da Costa, og musikken av Afonso Redentor Araújo. Sangen ble laget og tatt i bruk ved kuppet i 1975. Ni dager etter ble sangen erstattet av det indonesiske styret. Etter frigjøringen ble sangen gjeninnsatt som nasjonalsang i 2002. Den går som følger:


Pátria, Pátria, Timor-Leste, nossa Nação.
Glória ao povo e aos heróis da nossa libertação.
Pátria, Pátria, Timor-Leste, nossa Nação.
Glória ao povo e aos heróis da nossa libertação.
Vencemos o colonialismo, gritamos:
abaixo o imperialismo.
Terra livre, povo livre,
não, não, não à exploração.
Avante unidos firmes e decididos.
Na luta contra o imperialismo
o inimigo dos povos, até à vitória final.
Pelo caminho da revolução.
Tetum

**Tetum** er et austronesisk språk som snakkes på øya Timor, og er offisielt i landet Øst-Timor. Enkelte av dialektene er meget påvirka av portugisisk, det andre offisielle språket i Øst-Timor, både i ordforråd og grammatikk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tre brødre som ikke er brødre

***Tre brødre som ikke er brødre*** er en norsk humorserie med Harald Eia, Bård Tufte Johansen og Atle Antonsen som gikk på NRK1 i 2005. Serien fulgte opp tradisjonen fra tidligere serier som *[[Team Antonsen]]* og *[[Uti vår hage]]*. Serien huskes kanskje best for innslagene med «Sketsjemannen» og Eias parodi på daværende miljøvernminister Knut Arild Hareide. Serien gikk sent på torsdagskvelder.

*Tre brødre* lå på mellom 500 000 og 600 000 i snitt. Premieren ble sett av 559 000 seere og hadde en markedsandel på 42,6 %. Seertallene var noe mindre enn forventet. Atle Antonsen vant prisen for beste mannlige skuespiller under Gullruten 2006 for serien, mens selve serien ble nominert i klassen for beste humorprogram.

## Episoder
### Episode 1 (Sendt: 15.09.2005)
*Kontoret er studioet!
*Kim – stuntreporter og albino
*Atle ler Take on me
*Bård tar en tur ut i studioene
*Norge i dag
*Lena møter ekser 1 – Prepple
*Tre brødre blir brødre på ordentlig
*Harald må ut og intervjue sjefen
*Bernander er løs i snippen-orientert
*Sigmund Grovens læregutt
*Knut Arild Hareide
*Bård møter Norge i dag-mannen
*Skolefri med To små typer

### Episode 2 (Sendt: 22.09.2005)
*Velkommen med Harald
*Frode-TV
*Haralds NRK kontrakt
*Antikk og erotikk
*Handyman og Knut Arild Hareide
*Knut Jørgen Røed Ødegaard og assistentene hans
*Rekvisitøren og Norge idag mannen
*Lena møter ekser: Lars Lillo Stenberg
*Du skal høre mye
*Norge i dag
*Debatt med takt og rytme
*Atle ler nasjonalsangen
*Der ingen skulle tru at nokon kunne bu

### Episode 3 (Sendt: 29.09.2005)
*Sketsjemannen
*Ærlige klær
*Liv og helse
*Bernander har nytt intervjukonsept
*Folkelig fortellerkunst v/Atle
*Kroppsspråk: Oss mennesker imellom
*Knut Arild Hareide stopper avskoging

### Episode 4 (Sendt: 06.10.2005)
*Delt intro med "Tone og klang"
*Lars Monsens DVD-ekstramateriale
*Språk nå: Åndsespråk
*Ukrainske kvinner i Norge
*Sketsjemannen vender tilbake
*Tid for hage: Utrent programleder
*I fjernsynsteaterstudio
*Hjemme hos Atle
*Rakel
*Mat nå: Kokk uten armer

### Episode 5 (Sendt: 13.10.2005)
*rock: Nå
*Freidig, ikke frekk
*Språk nå: Bokstavpedagogikk
*Kims lek for voksne
*Folkelig Atle
*Der ikke skulle tru...
*Sketsjemannen
*Orienteringsmiljøet
*Mat nå: Muslimsk kokk
*Sykle til jobben med Hareide

### Episode 6 (Sendt: 20.10.2005)
*Ting som irriterer
*Teater nå: Nynorsk
*Atle er folkelig
*Hageprogram med urutinert programleder
*Sketsjemannen
*Tre brødre flytter ut av kontoret
*Lena møter Ravi
*Språk nå
*Filmtrailer: Orientererne
*Hareide overleverer nøklene til kontoret

Prosjektleder NRK: Christina Rezk Resar

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Hjemmeside (arkivert av NRK)
Bardonecchia

**Bardonecchia** er en kommune og by i Alpene i den italienske provinsen Torino i regionen Piemonte. Kommunen har 3037 innbyggere (2004). Den ligger vest for Susa i dalen av samme navn (Susadalen), og er omgitt av høye fjelltopper som rager opp til høyder på over 3000 moh – *P. Valfredda* 3051 moh, C. Cardiola 3124 moh, P. Bagna 3129 moh, C. de la Planetta 3149 moh). 

Nær småbyen Bardonecchia begynner den eldste av jernbanetunnelene gjennom Alpene, den 13,7 km lange Fréjustunnelen (1871) som kommer ut ved Modane på fransk side. En moderne motorveitunnel følger en parallell trasé.

Selve byen Bardonecchia ligger 1312 moh, ved Bardonecchia-strømmen, en liten sideelv til Dora Riparia, og der fire mindre daler møtes, Rochemolles, Fréjus, Rho og Valle Stretta. 

Det historiske senter *(Borgovecchio)* ligger elevert og tilbaketrukket; en nyere bydel *(Borgonuovo)* er vokst frem rundt jernbanestasjonen. Byens vekst skyldes blant annet tollvesenet (den er en grenseby mot Frankrike), kommunikasjonslogistikk og turisme. Den er en av de større småbyene i Susadalen. 

Kommunen har dessuten kommunefraksjonene *Lez Arnaus*, *Melezet*, *Millaures* og *Rochemolles*. Nabokommunene er Avrieux, Bramans, Exilles, Modane, Névache og Oulx. Stedets katolske vernehelgen er *[[Hippolytus|Sant'Ippolito]]*, hvis årlige liturgiske minnedag er den 13. august.

Under Vinter-OL 2006 var konkurransene i snøbrett lagt til Bardonecchia.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunefraksjonen Mélezets hjemmeside (på fransk)
* Informasjoner hos comuni-italiani.it (italiensk)
* Fotografier
The International Tussler Society

**The International Tussler Society** er det musikalske sideprosjektet til nåværende, forhenværende, og assosierte medlemmer av det norske rock-bandet Motorpsycho. Disse medlemmene er representert ved kunsternavnene Charlie Bob Bent, Snakebite Ryan, Duellin' Flint Gebhardt, «K. K.» Karlsen, Barry «Space» Hillien, Chickenshakin' Lolly Hanks Jr og Ringo 'Fire' Karlsen.
Bandet spiller fortrinnsvis musikk innenfor sjangeren country og sørstatsrock. 

Den første platen, *[[The Tussler|Soundtrack from The Tussler]]*, kom i 1994 og utga seg for å være lydsporet til en obskur italiensk spaghetti-western film. Plata inneholdt blant annet country-versjoner av Motorpsycho-låter som «Babylon», «Hogwash» og «Sunchild».

I 2004 kom oppfølgeren *[[Motorpsycho Presents: The International Tussler Society]]*. Denne platen var innspilt i Lars Liens studio i Stugudal, Larsville, og trakk på tydelige referanser til både country og sørstatsrock. Platen ble kåret til beste «Americana»-utgivelse i desember-nummeret av det internasjonale musikk- og filmbladet UNCUT, og gikk rett inn som nummer 1 på VG-listen. Alle eksemplarer av platen, både på vinyl og CD, inneholdt en DVD med dokumentaren «Yee-Haw, Yee-Haw, Laila and the Seven Tusslers». Dokumentaren inneholder opptak fra innspillingen av platen, og ble filmet av den lokale filmskaperen Frode Dreier. Bandet ble nominert til Alarmprisen 2005 i klassen årets rockealbum for sin andre plate, og til årets liveartist under både Alarmprisen 2004 og 2005.

## Diskografi
* *[[The Tussler|Soundtrack from The Tussler]]* (dBUT, 1994/Stickman, 2003)
* *[[Motorpsycho Presents: The International Tussler Society]]* (Sony, 2004)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Adressa.no – Tre timer i ville vesten
FRETILIN

**Frente Revolucionária de Timor-Leste Independente (FRETILIN)** er et venstre-sentrum politisk parti i Øst-Timor. Den har for tiden 23 av 65 seter i det nasjonale parlamentet.  Fretilin dannet regjeringen i Øst-Timor frem til uavhengigheten i 2002. FRETILIN fikk presidentskapet i 2017 under Francisco Guterres, men tapte i det øst-timoriske presidentvalget i 2022.

FRETILIN begynte som en frigjøringsbevegelse som kjempet for Øst-Timors uavhengighet. Det ble etablert 20. mai 1974 i forbindelse med at Portugal igangsatte en prosess i retning selvstyre. 28. november 1975 proklamerte de den demokratiske republikken Øst-Timor, som motsvar til det pro-indonesiske kupp noen få dager tidligere.  Etter at Indonesia intervenerte ni dager senere, fortsatte FRETILIN sitt arbeide, inntil i 1984 da det formelt sett ga opp. Et fåtall var utover 1990-tallet engasjert i geriljaarbeide, men en mer ikke-voldelig linje dannet seg senere, ledet av José Ramos-Horta og 
Carlos Filipe Ximenes Belo.
## Eksterne lenker
*
Boknafisk

**Boknafisk** eller **boknafesk** (fra *bokne*; halvtørr, sammenskrumpet) er en variant av tørrfisk og er fisk som er delvis tørket av sol og vind på hjell eller vegg. 

Boknafisk henges ut i vintermånedene til tørking. Fisken er oftest usaltet, men stedvis brukes også saltet fisk. Hengetiden varierer alt etter tørk og smak/behag, som regel noen dager eller rundt i 1-2 uker, til den er ganske tørr utenpå, men fortsatt bløt og litt syrlig inni. Den skal fortsatt være myk ved ryggbenet. Man sier da at fisken er *bokna*.

Det er mest vanlig å bruke torsk til boknafisk, men andre fiskeslag kan også benyttes. Dersom man bruker sild, snakker man om *boknasild*. 

«Boknafesk» er en delikatesse i Nord-Norge, og serveres gjerne med stekt bacon, grønnertestuing, dopp og kokte poteter. «Dopp» (også kalt «duppe» andre steder i landet) er ukrydret tykk hvit saus laget av margarin, mel og melk. Boknafisk serveres også med syrsuppe (av vann, byggmel, salt og noe syrlig) eller melkesuppe.

Boknafisk er mest brukt i Nord-Norge, men er kjent langs hele kysten sørover til Bergen.

## Se også
* Tørrfisk

## Referanser
Hallvard Rieber-Mohn

**Hallvard Rieber-Mohn** (født 2. oktober 1922 i Molde,  død 4. august 1982) født *Gottlieb* R.-M., var en norsk katolsk prest (dominikanerpater) og forfatter.

## Liv og virke

Faren var redaktør i *[[Hamar Stiftstidende]]* på 1930-tallet. 

Rieber-Mohn ble opptatt i kirken av dominikanerpater Ambrosius J. Lutz i Oslo i 1942. Han var student ved dominikanerordenens høyskole (Paris 1945–53), blr presteviet av biskop Jacob Mangers i august 1951, og deretter tilknyttet St. Dominikus' kloster (1953).  

Han skrev ofte  i det norske katolske *[[St. Olav tidsskrift]]*, gjerne med pseudonymet *Fr. Candidus*, og var da også redaktør der 1959–66. Rieber-Mohn var offisiell talsmann for Den katolske kirke i Norge og en særdeles aktiv samfunnsaktør som essayist, journalist og debattant.

Foruten å være spaltist i *[[Arbeiderbladet]]* (nå *[[Dagsavisen]]*) og *[[Aktuell]]*, var Rieber-Mohn fast bidragsyter til NRKs radioprogrammer «Tanker i tiden» og «Som dagene går». I tillegg var han hyppig gjest i debattprogrammer som hadde med religion og europeiske forhold å gjøre. Han var medlem av Pressens Faglige Utvalg.

Han var en onkel av Georg Fredrik Rieber-Mohn.

## Bibliografi
* 
* *Det blodige nei. Tyske skjebner fra Weimar til Bonn* (1967), 
* *Forrædere? Streiflys over landssvikets problem* (1969), 
* *Sideblikk* Den første samlingen av epistler fra spaltene i Aktuell og Arbeiderbladet. Gyldendals Fakkelbøker (1970), 
* *Vår venn Johannes. Av og om den salige pave Johannes XXIII* Aschehoug, 1972
* *Midt på treet. 36 epistler og et slags forord* Gyldendals Fakkelbøker 1972. 
* *Kirke i oppbrudd *(1973), 
* *Brev til "Ben"* Epistler fra R-Ms spalter i Aktuell og Arbeiderbladet. Gyldendals Fakkelbøker 1973
* *Ossietzky. En studie i sivilt mot* Aschehoug 1974. (Om Carl von Ossietzky.) 
* *Reisegleder* (1975)
* *Menneske først – kristen så* (1976), prekensamling
* *Retten til å overleve. En bok om Israel, Norge og antisemittismen* 1976 (med Leo Eitinger)
* *Fra politikk til forbrytelse. Legmannstanker om menneskerettighetene* Cappelen, 1977
* *Freden gjør opprør. En bok om The Peace-people i Nord-Irland* Cappelen 1977
* *Alvorets glede* (1978), prekensamling.
* *Fluer i munnen. Randbemerkninger i en barsk samtid* Fra R-Ms spalte i Arbeiderbladet. Cappelen 1979
* *Kristen i et tidsskifte. Streiftog i troen og samtiden* Ansgar 1979.
* *Neven i nøtten* 1980, Cappelen. Inneholder 35 radiokåserier
* *Småvarmt og brennhett. Epistler til medkristne – og andre.* Ansgar 1981
* *Sten på sten: Fem blikk på [[Sigrid Undset]]* Aschehoug (1982)
* *Levetid. Artikler om sykdom og død* Utvalg og innledning ved Kjell Arild Pollestad. Cappelen 1983
* *Lesegleder* (posthumt 1984)

## Litteratur
* Bjørg Jønsson (red.), *Pateren -En minnebok om Hallvard Rieber-Mohn*, Aschehoug 1983, med bidrag av Hans Fredrik Dahl, Lars Roar Langslet, Elie Wiesel, John Willem Gran, Kjell Arild Pollestad, Bjørg Jønsson, Leo Eitinger, Birgit Gjernes, Heinrich Böll, Arne Skouen, Georg Apenes, Jahn Otto Johansen, Inge Lønning og Odd Eidem

## Priser
* Riksmålsforbundets litteraturpris 1967
* Fritt Ord-prisen 1982

## Referanser
Veien Frem

***Veien Frem*** var et tidsskrift utgitt av Nordahl Grieg.

I februar 1936 startet Nordahl Grieg et antifascistisk tidsskrift, *Veien Frem*. Tidsskriftet fikk en forholdsvis kort levetid. Det kom i med åtte utgaver i 1936 og åtte utgaver i 1937. Et utvalg av artikler fra *Veien Frem* ved Odd Hølaas ble utgitt i 1947.

I artikkelen «Dramaet i Moskva» (februar 1937) angrep Grieg åtte norske forfattere som kritiserte Moskvaprosessene. Grieg hadde fått med seg flere kjente personer da han startet opp tidsskriftet, men etter at tidsskriftet fremstod med en tydelig stalinistisk profil i forbindelse med diskusjonen om Moskvaprosessene, falt de fleste fra. Diktet «Sprinterne»ble også publisert her.
Bjørg Jønsson

**Bjørg Jønsson Eidem** (født 1940) er en norsk forfatterinne, skribent og kulturjournalist.

Hun startet som journalist i hjembyens Moss Avis og Moss Dagblad. Fra 1970 var hun litteraturkritiker i VG, og i mange år spaltist i Farmand under psevdonymet *Femina*. Under dette psevdonymet utga hun sin første roman, *Drømmen og skyggen*, der en fremmedgjort husmor er i dialog med tidsånden. Hennes neste bok, *Emily,* handlet om en ung pikes forhold til sin far.

På 1970-tallet giftet hun seg  med teaterkritikeren Odd Eidem og bosatt på Nesodden. På 1980-tallet virket hun først som redaktør i Hjemmets bokforlag og ble senere tilknyttet Aftenposten som journalist. I 2008 utga Jønsson *En penn av honning, en penn av sennep,* en biografi om sin ektemann. Hun  var også redaktør for noen  samlebøker med hans artikler. Selv dramatiserte hun  Riksteatrets oppsetning av mannens *Jeppe Jansens giraff* i 1984, scenografi av Hans Normann Dahl og Einar Dahl. Året etter satt hun i Riksteatrets styre.

Hun var medlem av Kringkastingsrådet (1991) og hadde en kort periode som forlagssjef i Stenersens Forlag (1992). Hun stod en tid også bak *Eidem forlag*.

## Utgivelser
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser
Cellegift

**Cellegift**, eller **cytostatika**, er en samlebetegnelse på medisiner mot ulike kreftsykdommer. Cellegift gis for å bekjempe kreftcellen, eventuell drepe den. Vanligvis angripes cellenes DNA-metabolisme for å forhindre at den kan dele seg på nytt. Siden også kroppens friske celler er mottakelige for cellgiftens virkning har den mange og til dels alvorlige bivirkninger. Medisinen gis intravenøst i form av drypp eller sprøyter, eller i form av tabletter. Behandlingsform, dosering og antall cellegiftkurer avhenger blant annet av typen kreftsykdom som behandles og dennes utbredelse i kroppen.

## Høydosebehandling
Når cellegiftbehandlingen har et kurativt mål (altså å fjerne all kreft) gis som regel doser som er så høye som mulig i forhold til hva pasienten kan forutsettes å tåle. Dette beregnes blant annet etter vekt, alder og blodverdier. Særlig barn tåler høye doser med cellegift ved behandling av kreft.

Særlig ved en del kreftsykdommer i blod og lymfe (leukemi, lymfom),  kan det være aktuelt å gi såkalt høydosebehandling med autolog stamcelletransplantasjon (HMAS-behandling), hvis dette kan gi utsikt til å kurere pasienten. Pasienten må da avgi stamceller fra benmargen før behandlingen og ligge i isolat. Cellegiften vil ødelegge benmargen og dermed produksjonen av hvite blodlegemer slik at immunforsvaret blir borte. Etter behandlingen sprøytes stamceller tilbake i kroppen og produksjonen av hvite blodlegemer kommer igang igjen.

## Lavdosebehandling
Cellegiftbehandling gis også som behandling for å kontrollere kroniske kreftsykdommer, men da i andre doser. Det er blitt noe vanligere å gi enkelte cellegifter for andre sykdommer, for eksempel noen former for leddgikt.
 
## Bivirkninger

Cellegiftbehandling har en rekke bivirkninger. De vanligste er håravfall, kvalme og tretthet. Andre bivirkninger kan være stikking i fingertuppene og tærne, og sterilitet. De fleste bivirkningne forsvinner etter avsluttet behandling, dette vil også avhenge noe av alder og fysikk. Vanligvis gis medisiner som demper bivirkningene (kvalmestillende midler, hormoner) sammen med cellegiftkurene.

## Andre forhold

Det har i noen land blitt mulig å få forskrevet medisinsk cannabis for å lindre bivirkningene av cellegift.

## Se også
*Kjemoterapi

## Eksterne lenker
* Kreftforeningen/Cellegift
* Cellegiftbehandling - infeksjonsforebyggende råd til lavrisikopasienter (Prosedyre fra Nettverk for kunnskapsbaserte fagprosedyrer)
* Cytostatika - administrering og avfallshåndtering (Prosedyre fra Nettverk for kunnskapsbaserte fagprosedyrer)
* Cytostatika - gravide, ammende og andre spesielle hensyn (Prosedyre fra Nettverk for kunnskapsbaserte fagprosedyrer)
* Cytostatika - håndtering av søl (Prosedyre fra Nettverk for kunnskapsbaserte fagprosedyrer)
* Cytostatika - opplæring og godkjenning av sykepleiere (Prosedyre fra Nettverk for kunnskapsbaserte fagprosedyrer)
Julie Walters

**Julia Mary Walters** (født 1950) er en britisk skuespiller av irsk katolsk avstamming, blant annet kjent for medvirkning i komedier og for sine karakterroller.

## Liv og virke
Walters ble først kjent som partneren til komikeren Victoria Wood. Deres serie, *[[Wood and Walters]]*, ble sendt i fjernsynet i 1982, og de har fortsatt å opptre sammen ved flere anledninger i årene etter. En av Walters mest kjente roller er som Fru Overall i Woods såpeserieparodi *[[Acorn Antiques]]*.

Walters' første seriøse rolle i fjernsynet var i den klassiske *[[Boys from the Blackstuff]]* i 1980, og hennes debut i filmverden ga henne en sensasjonell Oscar-nominasjon og BAFTA-pris for Beste skuespillerinne. Dette var for filmen *[[Rita]]* i 1983, hvor hun spilte mot Michael Caine.

Walters har blitt tildelt en rekke utmerkelser. Hun ble i 1999 offiser av Order of the British Empire for innsats for teatret og ble i 2008 forfremmet til kommandør. I 2001 mottok hun Laurence Olivier-prisen for sin opptreden i Arthur Millers *[[All My Sons]]*. Hun fikk sin andre BAFTA for sin rolle som ballettlæreren i *[[Billy Elliot]]* (2000).

Walters spiller ofte eldre kvinner, og i 2002 mottok hun BAFTA for Beste kvinnelige skuespiller i fjernsynet for sin opptreden som Paul Reisers mor i *My Beautiful Son*. Walters spilte også Molly Wiltersen i *[[Harry Potter og de vises stein (film)|Harry Potter og de vises stein]]* (2001), *[[Harry Potter og mysteriekammeret (film)|Harry Potter og mysteriekammeret]]* (2002) og *[[Harry Potter og fangen fra Azkaban (film)|Harry Potter og fangen fra Azkaban]]* (2004).

I 2004 spilte Walters rollen som enken som var bestemt på å gjøre noe positivt ut av sin ektemanns kreftdød i *[[Kalenderpikene]]*, som også hadde Helen Mirren i en av rollene, og i 2005 spilte Walters igjen en inspirerende person fra virkeligheten i *Ahead of the Class*.

Walters ble i 2017 forfremmet til kommandørdame av Order of the British Empire. Hun ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Steve Ballmer

**Steven Anthony Ballmer** (født 1956) var administrerende direktør i Microsoft fra januar 2000 til februar 2014. Han begynte i Microsoft i 1980 som ansatt nr. 24. Før han ble administrerende direktør hadde han en rekke ledende stillinger i selskapet. Han ble avløst av Satya Nadella 4. februar 2014 som administrerende direktør.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Fiona Shaw

**Fiona Shaw** (født **Fiona Mary Wilson** 10. juli 1958 i Cobh i County Cork i Irland) er en irsk skuespiller som vanligvis spiller i London-teatrene.

Hun ble honorær kommandør av Order of the British Empire i 2001.

## Filmografi
* 2020 *[[Enola Holmes (film)|Enola Holmes]]*
* 2011 *[[True blood]]*, Marnie Stonebrook
* 2011 *[[The Tree of Life]]*, bestemor
* 2004 *[[Harry Potter og Fangen fra Azkaban (film)|Harry Potter og Fangen fra Azkaban]]* (orig. *Harry Potter and the Prisoner of Azkaban*), Tante Petunia Dumling
* 2002 *[[Harry Potter og Mysteriekammeret (film)|Harry Potter og Mysteriekammeret]]* (orig. *Harry Potter And The Chamber of Secrets*), Tante Petunia Dumling
* 2001 *[[Harry Potter og De vises stein (film)|Harry Potter og De vises stein]]* (orig. *Harry Potter and the Sorcerer's Stone*), Tante Petunia Dumling
* 2001 *[[The Seventh Stream]]*, Fru Gourdon
* 2001 *[[The Triumph of Love (2001)|The Triumph of Love]]*, Leontine
* 2000 *[[Gormenghast (TV-serie)|Gormenghast]]*, Irma Prunesquallor
* 2000 *[[Morderens profil]]* (orig. *Mind Games*)
* 1999 *[[Kampen om Citizen Kane]]*, Hedda Hopper
* 1999 *[[The Last September (film)|The Last September]]*, Marda Norton
* 1998 *[[The Avengers (1998-film)|Hevnere i kjole og hvitt]]* (orig. *The Avengers*), Far
* 1997 *[[Anna Karenina (1997)|Anna Karenina]]*, Lydia
* 1997 *[[The Butcher Boy (1997)|The Butcher Boy]]*, Fru Nugent
* 1996 *[[Jane Eyre (1996)|Jane Eyre]]*, Fru Reed
* 1996 *[[The Waste Land]]*
* 1995 *[[Overtalelse]]* (orig. *Persuasion*), Fru Croft
* 1993 *[[Super Mario Bros. (film)|Super Mario Bros]]*
* 1993 *[[Undercover Blues]]*, Navacek
* 1991 *[[London dreper meg]]* (orig. *London Kills Me*)
* 1990 *[[På jakt etter Nilens kilde]]* (orig. *Mountains of the Moon*)
* 1990 *[[Tre menn og en liten dame]]* (orig. *Three Men and a Little Lady*)
* 1989 *[[Min venstre fot]]* (orig. *My Left Foot*), Dr. Eileen Cole

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ekstremfeminisme

**Ekstremfeminisme** er et begrep benyttet om ytterliggående feministiske grupper som propagerer hat mot menn. I offentlig diskusjon i Sverige har det vært brukt for å referere til de synspunkter organisasjonen ROKS og sosiologen Eva Lundgren står for.
Generalstaben (Norge)

**Generalstaben** ble opprettet 22. mai 1814 og opprettholdt videre under hærordningsplanen av 1817.  Etter unionen med Sverige ble generalstaben fram til 1853 ledet av generaladjutanten for Den norske armé.  Senere overtok Armékommandoen.

Generalstaben fikk egen sjef ved kongelig resolusjon 14. november 1857. Dette var en tilstand som varte fram til 1940, med unntak av årene 1930&ndash;1933. I den perioden lå generalstaben under kommanderende general.

Generalstaben hadde en rekke inndelinger opp gjennom tidene.  En kongelig resolusjon 13. juni 1900 delte generalstaben inn i fem avdelinger: A. Sjefsekspedisjon. B. General&shy;kvartermester&shy;avdeling. C. Mobiliserings&shy;avdeling. D. Taktisk-administrativ avdeling. E. Topografisk avdeling. Dette ble endret ved en annen resolusjon 19. januar 1912. Da ble organiseringen med et adjudantur (senere sjefsekspedisjon) og fire avdelinger, kalt Avdeling I, Kommunikasjons&shy;avdelingen (overtok for general&shy;kvartermester&shy;avdelingen); Avdeling II, Mobiliserings&shy;avdelingen; Avdeling III, Den administrative avdeling (overtok Taktisk-administrativ avdelings saker) og Avdeling IV, Den topografiske avdeling. Fra 11. september 1915 ble det opprettet en etterretningsavdeling som ble lagt under Den topografiske avdeling.  Denne ble i 1937 omdøpt til Utenriksavdelingen.

I 1940 opphørte generalstaben å eksistere.  Senere overtok Forsvarets overkommando oppgavene.

## Norske generalstabssjefer

## Litteratur
* Anker, Carl Johan: *Biografiske data om 330 norske, norskfødte eller for nogen tid i den norske armé ansatte generalspersoner, 1628-1885*, Kristiania 1885. Les i fulltekst på NBdigital
* M. Haffner, *Generalstaben, 1814 - 22.mai - 1914*, Kristiania 1914.  Les i fulltekst på NBdigital
Lita Prahl

**Lita Prahl** (født 21. mars 1905 i Bergen, død 7. mai 1978), også kalt **Lizzie Prahl**, var en norsk skuespillerinne og kostymedesigner. Hun spilte ved Den Nationale Scene i Bergen og ved Nationaltheatret. I årene 1926&ndash;1975 arbeidet hun hovedsakelig med kostymedesign ved Nationaltheatret, hvor hun etter hvert ble kostymesjef. For publikum er hun kanskje best kjent for rollen som den beskjedne guvernanten *Mlle de Polignac* i den norske juleklassikeren *[[Tante Pose (film)|Tante Pose]]* fra 1940, hvor hun for øvrig også hadde kostymeansvaret.

## Filmografi (utvalg)
* 1940 – *[[Tante Pose (film)|Tante Pose]]*
* 1945 – *[[Rikard Nordraak (film)|Rikard Nordraak]]*
* 1951 – *[[Storfolk og småfolk]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Giftsprøyte

**Giftsprøyte** er en henrettelsesmetode hvor den dømte blir tilført dødelige kjemikalier intravenøst. USAs regjering har fremholdt at dette er den mest humane henrettelsesmetoden som kan brukes, til tross for at metoden også har fått sterk kritikk de senere år. Den brukes blant annet i USA, Kina, Guatemala og Thailand. Omfanget av denne metoden i Kina er hemmelig, men den brukes stadig oftere. Der har man også henrettelser i mobile dødskamre (i varebiler som ser ut som vanlige politibiler). I 2009 hadde Yunnan-provinsen 18 slike biler, mens flere dusin fantes i fem andre provinser.)

## Utførelse
Fangen blir ført inn i et dødskammer, og blir spent fast til et bord med håndleddslenker, armbelter, brystbelter, magebelter, lårbelter og leggbelter. Henrettelsesteamet som ofte består av flere sykepleiere leter deretter etter en blodåre i hver arm som intravenøst kan settes inn i. Den ene er en sikkerhetsforanstaltning, i tilfelle hovednålen svikter under selve henrettelsen. Noen ganger kan dette ta over en time, og i flere henrettelser har giften blitt injisert inn i beinet, fordi mange dødsdømte også er tidligere rusmiddelavhengige sprøytebrukere og derfor ikke har brukbare årer i armene. Når to passende steder har blitt funnet, tømmes rommet og gardinen foran vinduet til vitnene trekkes fra slik at de får innsikt i selve avlivingen. Bødler trykker på hver sin knapp og en automatisk prosess settes i gang. I de aller fleste amerikanske delstater får de dødsdømte tre stoffer injisert sammen med saltoppløsning. Den automatiske prosessen er:
* et benzodiazepin som skal sørge for at fangen mister bevisstheten
* et curareliknende stoff som lammer åndedrettsmusklene
* kaliumklorid, som stopper hjertet

Saltoppløsning injiseres mellom hvert trinn, for å sikre full dosering av de respektive virkestoffene. Noen stater har en standard for hvor mye av hvert stoff som blir injisert uansett vekt, mens andre beregner det individuelt.

Hjerterytmen til den dødsdømte blir overvåket av medisinsk personale og etter døden har blitt erklært, trekkes gardinene til vitnene for.

## Bruk
Giftinjeksjoner er brukt som henrettelsesmetode i alle de amerikanske delstatene som praktiserer dødsstraff. Noen delstater har alternativer som  elektrisk stol, gasskammer, og henging. 
Metoden brukes til dels også i andre deler av verden,og er standard metode i USA og Thailand.

## Kritikk
Mange hevder at «Dødssprøyten» er den mest humane formen for henrettelse, men leger sier at det kan være vanskelig å gjennomføre «Dødssprøyten» ettersom mange av fangene er rusmiddelavhengige og har arrete årer. En rekke rapporter viser at giftsprøyten kan føre til store lidelser for fangen. Ofte blir giftnålen satt inn feil, og noen ganger fungerer ikke injiseringen som den skal.
Hvis barbituratet ikke fungerer etter hensikten, kan fangen være bevisst og oppleve både kvelningen og hjerteinfarktet.

## Se også
* Personer henrettet ved giftinnsprøytning
* Liste over henrettelsesmetoder

## Referanser


## Eksterne lenker
*