open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Welcome to My Nightmare

***Welcome to My Nightmare*** er et konseptalbum av Alice Cooper, utgitt i 1975. Dette albumet var Alice Coopers første album som soloartist. Albumcoveret, som ble tegnet av Drew Struzan, ble kåret til et av tidenes 100 beste albumcover av magasinet Rolling Stone. 

Albumet handler om marerittet til en gutt ved navn Steven.

Med seg har han Vincent Price, som også er med i *Alice Cooper: The Nightmare*, en filmatisering av albumet som ble sendt på TV.

## Sporliste

# «Welcome to My Nightmare» (Alice Cooper, Dick Wagner) – 5:19
# «Devil's Food» (Cooper, Bob Ezrin, Kelly Jay) – 3:38
# «The Black Widow» (Cooper, Wagner, Ezrin) – 3:37
# «Some Folks» (Cooper, Ezrin, Alan Gordon) – 4:19
# «Only Women Bleed» (Cooper, Wagner) – 5:49
# «Department of Youth» (Cooper, Wagner, Ezrin) – 3:18
# «Cold Ethyl» (Cooper, Ezrin) – 2:51
# «Years Ago» (Cooper, Wagner) – 2:51
# «Steven» (Cooper, Ezrin) – 5:52
# «The Awakening» (Cooper, Wagner, Ezrin) – 2:25
# «Escape» (Cooper, Mark Anthony, Kim Fowley) – 3:20

## Personell
* Alice Cooper – vokal
* Bob Ezrin – synthesizer, arrangement, keyboard, vokal, produsent, Fender Rhodes,
* Vincent Price – spesialeffekter, vokal
* Dick Wagner – gitar, vokal
* Steve Hunter – gitar
* Josef Chirowski – synthesizer, keyboard, vokal, clavinet, Fender Rhodes
* Prakash John – bass
* Tony Levin – bass
* Penti «Whitey» Glan – trommer
* Johnny «Bee» Badanjek – trommer
* Gerry Yons – gitar
* David Ezrin – vokal
* Gary Lyons – vokal
* Michael Sherman – vokal, produksjonsassistent
* Allan MacMillan – arrangement

## Eksterne lenker
*
Norge under Vinter-OL 1998

**Norge under Vinter-OL 1998**. Syttiseks sportsutøvere, femtini menn og tjuesju kvinner fra Norge, deltok i ti sporter under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Norge ble nest beste nasjon med ti gull-, ti sølv- og fem bronsemedaljer. Skihopperen Espen Bredesen var Norges flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Alpine grener

### Menn

**Kombinasjon**

### Kvinner

**Kombinasjon**

## Bobsleigh

## Curling

## Freestyle

## Skiskyting

### Menn

### Kvinner

## Nordiske grener

### Langrenn

#### Menn

**4 x 10 km stafett**

#### Kvinner

**4 x 5 km stafett**

### Kombinert

**Lag**

### Skihopping

**Lag**

## Hurtigløp på skøyter

### Menn

### Kvinner

## Snøbrett

### Menn

### Kvinner

## Eksterne lenker
* Norges resultater i Vinter-OL 1998 hos olympedia.org
Johan Christian Conradi

**Johan(n) Christian Conradi** (født 1709 i Gotha, Sachsen-Gotha, død 30. september 1779 i København) var en dansk-tysk murermester, entreprenør og arkitekt.
Conradi kom til Danmark i 1730 og noen år senere, i 1736, giftet han seg med Charlotte Schou, datter av sogneprest i Nordrup, Hans Mortensen Schou og Agnete Wieneken. Han ble tatt opp i murerlauget i 1740.

Man har ingen oversikt over alle bygninger Conradi oppførte. Sannsynligvis står han bak landstedet Christiansholm ved Klampenborg (cirka 1748) og Kalundborg slotts ladegård (Kaalund kloster), oppført i 1750-årene. Hans hovedverk er imidlertid Opfostringshuset
(nå Søkvæsthuset) fra perioden 1753–55.

Som andre murermestre på denne tiden drev han en utbredt bygge-og eiendomsspekulasjon. Rundt 1763 kjøpte han derfor Gammel Valby Bakkehuset. Han bygget om de gjenstående bygningene og oppførte «Ny Bakkehus» (revet). I 1766 fikk han også kroholderbevilling på Gammel Bakkehus (nåværende Bakkehusmuseet). Men hans foretagender vokste ham over hodet slik at han gikk konkurs i 1771 og begge Bakkehusene gikk på auksjon samme år.

Som arkitekt var Conradi sterkt påvirket av Nicolai Eigtved. 

Conradi ble bygningsinspektør for «Proprietærernes Kirker»  i 1762, han søkte i 1771 forgjeves Statsbyggmesterembedet i København.

## Egne verker
* Prinsessegade 50-52, Christianshavn (1750, fredet)
* Eget hus, Overgaden neden Vandet 29, Christianshavn (1752, revet) 
* Opfostringshuset (Søkvæsthuset) på Christianshavn (1753–55, fredet)
* Salpeterhus på Christianshavn (1758, revet)
* Ny fløy på Gl. Bakkehus, Frederiksberg (1764, fredet)
* Ny Bakkehus, Frederiksberg (1764, revet)
* Prestegård til Christianskirken, Christianshavn (1764–65, revet)
* Amaliegade 19/Fredericiagade 2 (1758, fredet)
* Pakkhuset på Grønlandske Handels Plads, Christianshavn (1766, fredet). Inneholder i dag museet Nordatlantens brygge.

### Murerarbeider
* Ledreborg (1743–45)
* Arbeide for Just Fabritius på hans gård i Pustervig (1746)
* Det kgl. Teater på Kongens Nytorv (1748–49, revet 1874)
* Asiatisk Kompagnis pakkhus (1748–50)
* Christianskirken (1755–64)
* Arbeide for Johan Ludvig Holstein på Gl. Valby Bakke­hus (1756)
* Almindelig Hospital, Amaliegade (1766–68, revet 1892)
* Kongens Bryghus (1768–72)
* Reparasjon av Børsen (1779)

### Prosjekter
* Asiatisk Kompagnis pakkhus på Christianshavn (1746)
* Petersens Jomfrukloster på Amagertorv (1764; nytt prosjekt 1769)
* Pakkhus ved Toldboden (1769)

### Tilskrivinger
* Sæbygård, Vestsjælland (1740-årene, revet 1972)
* Christiansholm ved Klampenborg (ca. 1748)
* Kaalund kloster (Kalundborg slotts ladegård) (1751–52)
* Amaliegade 40-42, København (1756–60)
* Store Godthåb, Godthåbsvej 79, Frederiksberg (1770)

## Referanser


## Kilder
*  Weilbachs Kunstnerleksikon 1947 og 1994
The Happening (andre betydninger)

**The Happening** kan referere til:

* ''The Happening'' (1967 film), en komedie med Anthony Quinn, Michael Parks, Faye Dunaway, Robert Walker Jr.
** ''The Happening'' (1967 soundtrack), soundtrack til den ovenfornevnte filmen utgitt juni samme år
*** ''The Happening'' (sang), en sang fra 1967 film soundtracket og en nummer en hit i mai samme år for The Supremes
* ''The Happening'' (2008 film), en film av M. Night Shyamalan
** ''The Happening'' (2008 soundtrack), soundtrack til den ovenfornevnte filmen 
* *The Happening*, en sang av The Pixies fra deres 1990 album *[[Bossanova]]*
* The Happenings, en amerikansk popmusikkgruppe fra 1960-tallet
Poul Borum

**Poul Villiam Borum** (født 15. oktober 1934 i København, død 10. mai 1996) var en dansk forfatter, dikter, anmelder og kulturdebattant. Han vokste opp i Horsens og var adoptivbarn, noe som han først fant ut av i 1950-årene i forbindelse med en innleggelse på psykiatrisk avdeling. Tildelt livsvarig ytelse af Statens Kunstfond.

Borum har vært den lengst sittende redaktør av tidsskriftet Hvedekorn, som han redigerte fra 1968 til 1996. Han var blant initiativtakerne til opprettelsen av Forfatterskolen og fungerte i en årrekke som dens rektor.

I 2006 tilrettela journalisten Cathrine la Cour en portrettdokumentar til DR2 om Borum i serien Store Danskere.

Han var i 17 år gift med Inger Christensen, som han fikk en sønn med.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
*  – *[[Johannes Ewald Legatet]]*
*  – *[[Emil Aarestrup-medaljen]]*
*  – *[[Adam Oehlenschläger legatet]]*
*  – *[[Gyldendals boklegat]]*

## Referanser
 



## Eksterne lenker
*
Storbritannia under Vinter-OL 1998

**Storbritannia under Vinter-OL 1998**. Trettifire sportsutøvere, tjuesju menn og sju kvinner fra Storbritannia deltok i sju sporter, alpint, bobsleigh, curling, freestyle. kunstløp, kortbaneløp og skiskyting under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Storbritannia kom på delt tjueandreplass med en bronsemedalje. Skiskyteren Mike Dixon var Storbritannias flaggbærer under åpningsseremonien.
 
## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Alpint

;Menn

**Kombinasjon menn**

;Kvinner

## Skiskyting

;Menn

: 1 En strafferunde på 150 meter måtte avvikles for hver bom. 
: 3 Ett minutt lagt til for hver bom.

## Eksterne lenker
*Official Olympic Reports
*International Olympic Committee results database
*Olympic Winter Games 1998, full results by sports-reference.com
Ungarn under Vinter-OL 1998

**Ungarn under Vinter-OL 1998**. Sytten sportsutøvere, åtte menn og ni kvinner fra Ungarn deltok i seks sporter, alpint, bobsleigh, kunstløp, hurtigløp på skøyter, langrenn og skiskyting under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Ungarn vant ikke noen medalje, beste plassering var en trettendeplass i kunstløp for menn. Skøyteløperen Krisztina Egyed var Ungarns flaggbærer under åpningsseremonien.
  
## Medaljer
«Støvkornenes dans i solstrålerne»

**Solstråler** eller **solskinn**, tidligere kalt **«Støvkornenes dans i solstrålerne»**, er et maleri av Vilhelm Hammershøi malt 1900, olje på lerret, 70 x 59 cm. Siden 1989 har det vært eid av kunstmuseet Ordrupgaard. Det er tatt opp i Danmarks kulturkanon.

Bildet forestiller et utsnitt av Hammershøis daværende leilighet, deler av gulvet og av ytterveggen med en dør til høyre og et dannebrogsvindu sammensatt av 6 x 4 små ruter til venstre. Lyset skinner forsiktig gjennom vinduet og danner en skrå stripe før det treffer gulvet og brer seg ut av bildets høyre kant. 

Døren er lukket, vinduet er lukket og alt er malt realistisk og presist – men lyset kommer inn gjennom vinduet, bryter den frontale ro og antyder at nettopp i det å se tingene som de er, kommer den uventede innsikt, at denne virkelighet rommer mere enn det som kan ses. 

Nesten alle linjer i bildet er rette. Bare i de tre øverste rutene i vinduet kan man se bølgemønsteret i taket på bygningen utenfor, resten av vinduet reflekterer lyset på en måte som gjør glasset ugjennomsiktig.

Bildets komposisjon er enkel og sublim. Tallrike forskyvninger og underinndelinger forholder seg til det gyldne snitt. Den store tomme gulvflaten forrest til venstre kontrasteres av vinduets lysende detaljer. Den statiske ro i frontalperspektivet forstyrres av lysflommens skrå anarki. 

Bildet er, som det er karakteristisk for alle Hammershøis bilder, holdt i en gråtoneskala. Penselstrøkene er satt rytmisk og jevnt i ganske brede og korte strøk med en «tørr» pensel. Toneovergangene er gnidd ut i forsiktige forløp. Lerretets grunning trer stadig frem i enkelte partier: Hammershøi sluttet å male med en gang bildet var ferdig.

Bildet ligger i forlengelse av den impresjonistiske bevegelsens ambisjoner om å male øyeblikkets inntrykk.

Der er ingen pynt, ingen møbler og heller ingen mennesker i bildet. Men det må et menneske til for å se og male skjønnheten i denne uventede leken av lys i det upåaktede støv.

## Kanonutvalgets begrunnelse
«Støvkornenes dans i solstrålerne» inngår i den dansk kulturkanonen under kategorien billedkunst. I sin begrunnelse for valget av maleriet sier blant annet Kanonutvalget:

«Lyset i dette billede er mere end i noget andet maleri af Hammershøi hovedmotivet. Hele det tomme rum ligger delvist badet i det sollys, der kommer fra vinduet. ... Ud over det sanselige har Hammershøi koncentreret sig om de formelle krav til maleriets komposition. Netop i dette billede fremstår de lodrette og vandrette planer meget markante. Vinduets geometriske form, fladerne og linjerne synes her at foregribe det 20. århundredes konstruktivistiske maleri. Udgangspunktet for Hammershøis formopfattelse var det synlige og konkrete, hvor de enkelte genstande har en egen iboende kraft. Form, lys og rum var de bærende elementer for i Hammershøis maleri.»

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* 
* «Støvkornenes dans i solstrålerne» vises på hjemmesiden til Golden Days Festival Copenhagen 2008 i deres artikkel om  Det moderne gjennembrudd
Ukraina under Vinter-OL 1998

**Ukraina under Vinter-OL 1998**. Femtiseks sportsutøvere, tretti menn og tjueseks kvinner fra Ukraina deltok i ti sporter under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Ukraina, som deltok for andre gang i et vinter-OL, kom på attendeplass med en sølvmedalje. Skiskytteren Andrij Deryzemlja var Ukrainas flaggbærer under åpningsseremonien.
 
## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Hurtigløp på skøyter

;Kvinner

;Menn

## Eksterne lenker
*  Ukraine at the 1998 Nagano Winter Games  på Sports-Reference.com
Malthodes hexacanthus

***Malthodes hexacanthus*** (Kiesenwetter 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae). 
 
## Utbredelse
*Malthodes hexacanthus* finnes i Europa, vanligst i Mellom-Europa. Ikke i Norge.

## Utseende
*Malthodes hexacanthus* er mellom 2,2-3&nbsp;mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er like langt eller knapt lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. 

Slekten *[[Malthodes]]* har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring. 
* Hannens nest siste bukledd er tydelig forlenget bakover og nest siste bukledd formet som korte sidelapper. Det siste ryggleddet er delt i to lange greiner. 
* Hunnens dekkvinger mangler en gul flekk i spissen. Antennens femte til sjuende leddet er omtrent fire ganger så lange som de er brede. Brystskjoldets sidekant bare svakt kantet.

## Levevis
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.
  
## Litteratur
* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 64-65. ISBN 8712166936

## Eksterne lenker
* 
* ''Malthodes hexacanthus'' - Fauna Europaea - engelskspråklig
Podistra rufotestacea

***Podistra rufotestacea*** (Letzner, 1845) er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger. 

## Utbredelse
*Podistra rufotestacea* finnes i Europa, sjelnere  helt i sør og i vest. Den finnes også østover i Asia. Finnes i Norge, men er ikke vanlig.

## Utseende
*Podistra rufotestacea* er 7-9&nbsp;mm lang. Hodet er innsnørt like bak fasettøynene som er kulerunde og utstående. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennene er mørkere mot spissen. Brystskjoldet (pronotum) er jevnt, med nær parallelle sider, litt avsmalnende framover. Bakhjørnene nær rettvinklede, litt utstående. Det har ingen innbuktning i bakkanten og har en overflate som ikke er grovt rynket eller punktert. Beina er rødgule, mens føttene ofte er mørkere. Leggene på mellom- og bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Dekkvingene har en rødgul farge. De skjuler hele bakkroppen og har ganske lang oppstående behåring. 

Ligner mye på *[[Podistra pilosa]]*, og kan skilles fra denne på fargen. Men den sikreste måten er å se etter ulikhetene i hannenes kjønnsorgan (aedeagus). 

## Levevis
Larvene lever som predatore (rovdyr).  

*Podistra rufotestacea* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de  voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

## Litteratur
* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 38-39. (344 sider) ISBN 8712166936

## Eksterne lenker
* 
* ''Podistra rufotestacea'' - Fauna Europaea - engelskspråklig
Bordesholmalteret

**Bordesholmalteret** er et 6,5 meter høyt og 7 meter bredt alter som stammer fra treskjæreren Hans Brüggemanns (ca. 1485–1523) verksted. Det ble laget i årene 1514–1521 på bestilling av hertug Frederik, den senere Frederik I av Danmark og Norge, til minne om hans avdøde ektefelle Anna av Brandenburg, og ble i sin tid utført til Bordesholm klosterkirke. 

I 1666 ble alteret flyttet til Schleswig domkirke av hertug Christian Albrecht. 

Alteret er utført i eik, har tre fløyer og inneholder relieffer med 16 motiver fra Jesu lidelseshistorie. Til sammen er det nesten 400 rikt utskårede figurer som er kledd i samtidens drakter.

I 2006 ble Bordesholmalteret inkludert i Danmarks kulturkanon.

## Referanser


## Litteratur
* Doris Ottesen: *Bordesholmalteret i Slesvig Domkirke*, Poul Kristensen : Herning, 2004 ISBN 87-7851-224-7

## Eksterne lenker
*
Norge under Vinter-OL 2010

**Norge under Vinter-OL 2010**. 99 sportsutøvere fra Norge var tatt ut for deltakelse under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Britisk Columbia i Canada 12. til 28. februar 2010. Marit Bjørgen ble OL-dronning ved å ta fem medaljer: Tre gull, én sølv og én bronse. Fra før har hun to sølvmedaljer, og hun ble dermed blant norske mestvinnende olympiere gjennom tidene med syv medaljer.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## [[Alpine grener under Vinter-OL 2010|Alpint]]
### Kvinner

### Menn

## [[Curling under Vinter-OL 2010|Curling]]
Norge vant sølv i herrenes OL-turnering i curling.

{| class="wikitable" 

**Kampene**

## [[Freestyle under Vinter-OL 2010|Freestyle]]
Norge stilte med følgende utøvere:

### Menn

### Kvinner

## [[Skihopp under Vinter-OL 2010|Hopp]]

## [[Ishockey under Vinter-OL 2010|Ishockey]]
Norge spilte de innledende kampene i gruppe A.

### Tabell

### Kamper
Trykk [**vis**] for utfyllende kampstatistikk
;Innledende runder

;Sluttspill

### Troppen

## [[Kombinert under Vinter-OL 2010|Kombinert]]

Noter: 
* **Differanse** viser til tidsdifferansen omregnet fra poengene i hopprennet til start i langrennet. Tallene i kursiv viser hvor langt etter førsteplassen deltageren lå ved målpassering.
* Ole Christian Wendel, ble syk og reiste hjem uten å delta.
* Espen Rian, var reserve og erstattet Wendel da han reiste hjem.

## [[Langrenn under Vinter-OL 2010|Langrenn]]
### Distanse
**Menn**

**Kvinner**

### Sprint
**Menn**

**Kvinner**

## [[Skeleton under Vinter-OL 2010|Skeleton]]
### Kvinner

## [[Skiskyting under Vinter-OL 2010|Skiskyting]]

### Menn

### Kvinner

## [[Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2010|Skøyter]]
### Kvinner

### Menn

;Lagtempo
Håvard Bøkko, Henrik Christiansen, Mikael Flygind Larsen og Fredrik van der Horst utgjorde Norges lag under lagtempo.

## [[Snøbrett under Vinter-OL 2010|Snøbrett]]
:*Se hovedartikkel: [[Snøbrett under Vinter-OL 2010]]*
### Halfpipe
#### Menn

#### Kvinner

### Snowboardcross
#### Menn

#### Kvinner

## Se også
* Norge under de paralympiske vinterlekene 2010

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norges resultater i Vinter-OL 2010 hos olympedia.org
Franziska van Almsick

**Franziska van Almsick** (født 1978) er en tysk tidligere svømmer.

Hun vant sin første olympiske medalje i 1992 i sommer-OL i Barcelona, i en alder av fjorten år. Almsick har i løpet av sin karriere vunnet fire sølvmedaljer, fem bronsemedaljer i olympiske leker, to gull, to sølv og to bronse fra verdensmesterskap, samt atten gull og tre sølv fra europamesterskap. I 1993, i en  alder av femten år, ble hun utnevnt til *[[Årets svømmer#.C3.85rets sv.C3.B8mmere i verden|Årets kvinnelige svømmer i verden]]* av det amerikanske *[[Swimming World Magazine]]*. Hun mottok også utmerkelsen *[[Årets svømmer#.C3.85rets sv.C3.B8mmere i Europa|Årets kvinnelige svømmer i Europa]]* tre ganger, siste gang i 2002.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Alaouite-ordenen

**Alaouite-ordenen** (arabisk: *Wissam Alaouit*) er en marokkansk orden. Den ble innført i 1913 til belønning av sivile og militære fortjenester.

## Bakgrunn
Alaouite-ordenen ble innstiftet 11. januar 1913 av sultan Mulai Yusuf til belønning av sivile og militære fortjenester. Ordenen har navn etter Alaouite-dynastiet. Marokkos konge er ordensherre.

## Inndeling
Alaouite-ordenen er inndelt i fem grader:

* storbånd 
* storoffiser
* kommandør
* offiser
* ridder

En medalje er også knyttet til ordenen.

## Insignier
Ordenstegnet for Alaouite-ordenen består av en hvitemaljert femtagget stjerne med røde kanter og en rød midtmedaljong med innskrift i arabiske bokstaver. Reversen har en rød parasoll i midtmedaljongen. Dette er et herskertegn for fyrstedynastiet. For offiserer og høyere grader finnes det grønne grener i hver av stjernens vinkler. Ordenstegnet er opphengt i båndet i en krans. 

Ordensstjernen er i sølv og har fem grupper av stråler. Den har en versjon av ordenstegnet i midten.

Ordensbåndet var først ensfarget oransje, men ble endret til oransje med smale hvite striper ved kantene.

## Tildeling
Alaouite-ordenen kan tildeles for både sivil og militær innsats. Det er satt begrensninger på antallet samtidige mottagere i hver grad. Det kan til enhver tid kun finnes 40 innehavere av storbånd, 80 storoffiserer, 400 kommandører,  offiserer og  riddere.

## Referanser


## Kilder
* Rousseau, Pierre: *Ordres et décorations de l'Empire chérifien au temps du protectorat français du Maroc, 1912–1956*, Versailles: Mémoire & Documents, 2005
* Sainty, Guy Stair og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006
* Werlich, Robert: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974
Jom Hashva

**Jom Hashva** eller **Yom HaShoah** (fullt navn: **Yom HaZikaron laShoah ve-laGvura**; hebraisk: יום הזיכרון לשואה ולגבורה; «Minnedag over holocaust og heltemot») er en jødisk minnedag over holocaust. Den blir markert på den 27. dagen i måneden Nisán, som er tidlig på våren. Jom Hashva falt dermed i 2008 på 2. mai og i 2009 på 21. april.

I Israel er det en nasjonal helligdag, og man minnes de seks millioner jødene som mistet livet i konsentrasjonsleirene under andre verdenskrig. I likhet med alle andre jødiske helligdager begynner den om kvelden. Alle underholdningssteder i hele Israel er stengt, med unntak av de som holder spesielle program tilegnet denne dagen. Om kvelden lyder en sirene i hele landet, og alle reiser seg til to minutters stillhet.

Yad Vashem, den nasjonale organisasjonen for holocaust-forskning og opplysning, lager et spesielt program med seremonier o.l. hvert år. Rundt om på skolene holdes forskjellige program for å lære elevene om holocaust. Slike seremonier inkluderer vanligvis tenning av minnelys og kanskje en presentasjon av en som overlevde krigen.

Utenfor Israel har Jom Hashva blitt mer og mer kjent for jøder og ikke-jøder gjennom utgivelsen av hundrevis av bøker, opprettelsen av museer og minnesmerker og gjennom film og TV. Folk benytter denne dagen til å lære om og reflektere over det som skjedde under holocaust. Rundt om i verden holder jødiske menigheter seremonier på denne dagen.

## Opprinnelse
Jom Hashva ble etablert ved israelsk lov i 1959 og ble undertegnet av David Ben-Gurion, Israels daværende statsminister, sammen med Yitzhak Ben-Zvi, daværende president. Det var opprinnelig foreslått at den skulle legges til den 15. dagen i Nisán, dagen for Warszawaoppstanden, men siden dette også var den første dagen i Pesach ble datoen den 27. dagen i Nisán i stedet. Åtte dager før *[[Yom Ha'atzma'ut]]*, Israels uavhengighetsdag. 

## Se også
* Den internasjonale holocaustdagen
* Yad Vashem

## Eksterne lenker

*  Jom HaShoah fra det israelske Knesset
*  Jom HaShoah fra det israelske Knesset
*  Minnedag over holocaust (Jom Ha-Shoah) ved det jødiske virtuelle biblioteket
*  «Hundreds protest at Knesset over state neglect of Holocaust survivors», *[[Haaretz]]* 
*  Israelsk kalender for 2008
*  «2008 Days of Remembrance» , United States Holocaust Memorial Museum
Frihet forlag

**Frihet forlag** utgav sin første bok i 1999, men ble først registrert som forlag i 2001. Forlaget utgir bibeltro kristelig litteratur som i hovedsak er skrevet av norske forfattere. Frihets grunnlegger, eier og daglige leder er pastor Ulf Magne Løvdahl. Frihet forlag har markert seg som en stadig viktigere aktør på det kristne bokmarkedet, og har utgitt bøker skrevet av forfattere innenfor de fleste norske kirkesamfunn. Flere av forlagets utgivelser har vakt interesse også i utlandet, og er derfor oversatt og utgitt i land som Sverige, Danmark, Tyskland og USA. 


Fil:Frihetlogo.jpg|Forlagets logo
Fil:Ulfmagne.jpg|Ulf Magne Løvdahl, forlagets grunnlegger

## Eksterne lenker
* Frihet forlag
Canada under Vinter-OL 1998

**Canada under Vinter-OL 1998**. 144 sportsutøvere, åttien menn og sekstitre kvinner fra Canada deltok i tolv sporter under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Canada ble fjerde beste nasjon seks gull-, fem sølv- og fire bronsemedaljer. Jean-Luc Brassard var Canadas flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne
 
 
## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Dens Park

**Dens Park** er et fotballstadion i Dundee i Skottland og er hjemmebanen til fotballlaget Dundee. Rett ved siden av ligger Tannadice Park, som har en kapasitet på 14&nbsp;209 tilskuere, og er hjemmebanen til byrivalen Dundee United FC. Dens Park og Tannadice Park er de to nærmestliggende fotballbanene i verden. I mai 2009 ble det meldt at Dens Park var overtatt av den lokale forretningsmannen John Bennett, som faktisk også er styremedlem hos erkerivalen Dundee United.

I forbindelse med at Skottland søkte om å få arrangere EM i fotball 2008, var det innarbeidet i søknaden planer om å bygge et nytt stadion i byen, som skulle være hjemmebane for begge byens lag. Disse planene ble imidlertid lagt på is da Skottland ikke fikk arrangementet. Planene støtte imidlertid også på motstand innenfor begge klubbene.
Università Cattolica del Sacro Cuore

**Università Cattolica del Sacro Cuore, UCSC** (norsk: *Det hellige hjertes katolske universitet*, navnet henspiller på Jesu hjerte) er et av de største ikke-statlige universitetene i Europa og et av verdens betydeligste katolske universiteter. Det har sitt hovedsete i Milano nord i Italia, og har også avdelinger i Brescia, Piacenza-Cremona, Roma og Campobasso. Til sammen består universitetet av 14 fakulteter, fem høyskoler og ca. 40.000 immatrikulerte studenter.

## Historie

En gruppe italienske kulturelt og religiøst orienterte akademikere under ledelse av fransiskanerpresten Agostino Gemelli utviklet i 1919 den tanke å grunnlegge et katolsk universitet til berikelse av den italienske kultur og den religiøse dannelse. Dette avfødte i 1920 først grunnleggelsen av *Istituto Giuseppe Toniolo di Studi Superiori*, som kan betraktes som universitetets forløper. Det ble anerkjent av det italienske undervisningsdepartement den 24. juni 1921, og kort etter gav pave Benedikt XV instituttet kirkelig status som universitet.

Fader Agostino Gemelli ble utnevnt til rektor, og forelesningene begynte i desember 1921. Det nye universitetet hadde til sammen hundre studenter, fordelt på to fakulteter: et fakultet for samfunnsvitenskap og et fakultet for filosofi. Statlige anerkjennelse som universitet ble gitt den 2. oktober 1925, og fra da av har universitetet båret navnet *Università Cattolica del Sacro Cuore*.

Universitetet er senere blitt utbygd med flere fakulteter og *campus*er.

Den 4. august 1958 fikk universitetet statlig tillatelse til å etablere et medisinsk fakultet i Roma, og av dette oppstod Gemelliklinikken.

Universitetet har også en rekke samarbeidsavtaler med andre universiteter, og har undervisningssteder på 13 ulike steder rundt om i Italia.

## Organisasjon
* 14 fakulteter
* 72 treårige hovedstudieløp
* 54 andre studieløp med avslutning 
* 47 masterkurs

## Referanser


## Eksterne lenker
* Webside for UCSC på italiensk
* Webside for UCSC på engelsk
* Universitetsstattuter (PDF; 668 kB)
Hvit gjeterhund

**Hvit gjeterhund** (FCI# 347 – tysk: *Weisser Schweizer Schäferhund* eller *Berger Blanc Suisse*) er en hunderase som kommer fra Sveits. Oppførselen er vennlig og enkel.

## Bakgrunn
Den hvite gjeterhund stammer fra de tyske schäferhundene i Tyskland. Blant disse var hunder som var hvite og bærere av genet for hvit pels. Den hvite pelsen ble forbudt i Tyskland i 1933. De hvite schäferhundene forsvant nesten fra Europa, men ble avlet på i USA og Canada. På starten av 1970-tallet ble den hvite amerikanske hannhunden «Lobo», (født 5. mars 1966) importert til Sveits, og denne kan regnes som rasens stamfar. Siden det var Sveits som søkte og fikk hvit gjeterhund registrert, blir Sveits regnet som rasens hjemland. Rasen ble registrert av FCI i 2002.

## Rasebeskrivelse
Rasen er oppmerksom, våken og temperamentsfull, men ikke nervøs. Reservert mot fremmede, men aldri redd eller aggressiv. Kraftig, muskuløs, middels stor. Stående ører. Kort eller lang pels, alltid med underull. Rektangulær, middels grov benstamme. Inntrykket er elegant med harmoniske linjer.

Hannhundene blir 60 til 66 cm høye, tispene 55-61 cm. Vekten på hannhundene er 30 til 40 kilo, mens tispene ligger på 25 til 35 kilo.

Hvit gjeterhund er ikke avlet for å være vakthund. Den har et tydelig mykere og vennligere gemytt enn den tyske schäferhunden. De blir i regelen ikke brukt som politihund.

Schäferhundens skrånende kropp med lendeparti lavere enn skuldrene aksepteres ikke i avlen. Man tilstreber en rekatungulær benstamme og normal anatomi.

Den hvite pelsfargen skyldes et maskeringsgen. Hvit gjeterhund er ikke albino.

## Bilder

Berger blanc suisse3.jpg
Berger blanc suisse6.jpg
Jino - Vit herdehund.jpg
Zwitsersewitteherder.jpg


## Eksterne lenker
* 
* Rasebeskrivelse hos Norsk Kennel Klub
* Canis - Hvit gjeterhund
* Mitt Dyr – Hvit gjeterhund
* Hvit Gjeterhundklubb
John Hanning Speke

**John Hanning Speke** (født 4. mai 1827, død 15. september 1864) var en offiser i British Indian Army, mest kjent for tre oppdagelsesreiser i Afrika der han søkte Nilens kilder og for å være den første europeer som nådde fram til Victoriasjøen. Han er også kjent for den hamittiske hypotese i 1863 hvor han antok at det etniske folkegruppen tutsi var etterkommere av den bibelske figuren Ham, og hadde lysere hud og hadde mer «europeiske» trekk enn andre afrikanske folk, som hutuene.  Denne rasistiske teorien, som lenge var seiglivet, har siden blitt tilbakevist.

## Liv og virke

Speke tjente i den britiske hæren under krigen mot sikhene i 1844, på fritiden undersøkte han Himalaya og dro helt inn i Tibet.

I 1854 dro han på sin første ekspedisjon til Afrika. Sammen med Richard Francis Burton reiste han til Somalia. Det gikk forferdelig galt med ekspedisjonen, den ble angrepet og både Burton og Speke ble hardt skadet. Speke dro tilbake til England for å komme seg. Han deltok senere i Krimkrigen.

I 1856 dro Burton og Speke tilbake til Øst-Afrika, for å finne de store sjøene som det gikk rykter om skulle finnes i hjertet av kontinentet. De håpet også å finne Nilens kilder. Det ble en svært krevende tur, begge ble rammet av tropiske sykdommer og Speke ble for en tid blind og døv (det siste etter å ha måttet fjerne med kniv en bille som krøp inn i øret). De var de første europeere som så Tanganyikasjøen. De hørte der om en stor sjø i nord. Burton var for syk til å fortsette, men Speke dro alene nordover og fant Victoriasjøen. Den viste seg senere å være en av Nilens hovedkilder, men Speke hadde mistet mye av utstyret og kunne ikke utforske den.

Speke kom tilbake til England før Burton, 8. mai 1859, og fortalte om ekspedisjonen i Royal Geographical Society der han hevdet å ha funnet Nilens kilde. Da Burton senere returnerte ble han rasende fordi han følte at Speke hadde tatt æren for ekspedisjonen, sinnet økte ytterligere da han fikk vite at Speke skulle lede en ny ekspedisjon uten Burton.

Sammen med James Augustus Grant dro Speke i oktober 1860 til Zanzibar. Da de kom til Uganda skilte de midlertidig lag, Speke dro rundt vestsiden av Victoriasjøen (uten å se mye av den) og fant på nordsiden at den fløt ut i Nilen. Han seilte nedover den og ble på veien gjenforenet med Grant. De kom til Gondokoro i sydlige Sudan, der møtte de Samuel Baker med kone. De fortsatte til Khartoum, derfra sendte han et triumferende telegram til London: «The Nile is settled» («Nilen er avgjort»).

Burton hevdet at Speke ikke skulle være så skråsikker, siden han ikke hadde fulgt elven hele veien fra der den fløt ut av Victoriasjøen til Gondokoro (dette ble endelig fastslått av Henry Morton Stanley i 1875). De skulle møtes til en offentlig debatt om spørsmålet 18. september 1864, samme morgen døde Speke av et vådeskudd, som kanskje kan ha vært et selvmord.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Verker av John Hanning Speke hos *Project Gutenberg*
**''The Discovery Of The Source Of The Nile'' av John Hanning Speke
**''First Footsteps in East Africa'' av Richard Francis Burton
Sveits under Vinter-OL 1998

**Sveits under Vinter-OL 1998**. Sekstini sportsutøvere, femti menn og nitten kvinner fra Sveits deltok i ti sporter under Vinter-OL 1998 i Nagano i  Japan. Sveits kom på tolvteplass med to gull-, to sølv- og tre bronsemedaljer. Bobkjøreren Guido Acklin var Sveits flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne
Palmerston Park

**Palmerson Park** er et fotballstadion i Dumfries i Skottland og er hjemmebanen til fotballlaget Queen of the South.

## Historikk
Banen ble først åpnet i 1919 da Queen of the South ble stiftet, men det har blitt spilt fotball der siden 1870-tallet. Klubben kjøpte banen i 1921 etter salg av tre nøkkelspillere (Jimmy McKinnell, Tom Wylie og Willie McCall) til Blackburn Rovers og en fjerde (Ian Dickson) til Aston Villa.

Seksjonen *The Portland Drive Terrace* fikk tak i 1959 og flomlys ble brukt for første gang i en kamp mot Preston North End i 1958. Østre seksjon het *Jimmy Jolly's Bullshed* etter en av de som var med å stifte klubben. Dette ble bygget rundt 1933 da klubben rykket opp til øverste divisjon for første gang. Den ble erstattet av en tribune med bare sitteplasser i 1995.

I 2013 ble banen fjernet for å legge kunstgress. Naturgresset ble solgt til supportere som ville ha et minne fra stadionet. KLubben var svært fornøyd med det nye underlaget og etter én sesong ble kunstgresset byttet ut til den nyeste versjonen av kunstgress.

Per august 2025 har den en kapasitet på  hvorav  sitteplasser.

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* Side om banen hos Queen of the South
* Side om stadionet hos Football Ground Guide
Miltiades (pave)

**Miltiades** var pave i perioden 2. juli 311 til 10. januar 314.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Miltiades kom fra Afrika. Intet annet är kjent om hans liv innen han besteg pavestolen. Etter pave Eusebius sto pavestolen tom i en lang til, muligens som følge av vanskeligheter rundt spørsmålet om hvordan kirken skulle forholde seg til apostater. 

### Pave
Det finnes motstridende opplysninger om når Miltiades ble pave; *[[Catalogus Liberianus]]* angir at han ble konsekrert den 2. juli 311. Samtidig oppgir samme kilde at han døde sen 11. januar 314, og at pontifikatet skulle ha vart i tre år, seks måneder og åtte dager, noe som sannsynligvis kan forklares med at skriveren har kommet i skade for å forveksle "ann. II" med "ann. III".

Under den tid da Miltiades var pave, utferdiget Romas keiser noen toleranseedikter vedrørende de kristne, noe som fikk bragt til opphør de tidligere århundrers forfølgelser. De kristne kunne nå restaurere sine religiøse inretninger og bygninger. Forfølgelsene fortsatte bare i de deler av Orienten som ble regjert av Maximinus Daia. I Roma fikk Miltiades tilbake de eiendommer som tidligere var blitt konfiskert, noe som man kan lese om hos Augustin av Hippo. Ved de forhandlinger mellom paven og byen Roma som fant sted i anledning av dette, gjenoppstod psvedømmets forvaltning.

Pave Miltiades lot føre pave Eusebius' levninger tilbake til Rom fra Sicilia, og begravde dem i Calixtus' katakomber. Året deretter fikk Miltiades oppleve kristendomens store seier, da Konstantin den store beseiret Maximinus. Konstantin den store gav kirken Lateranpalasset under Miltiades' pontifikat, dom siden da for en lang tid ble paveresidens og sete for pavedømmets forvaltning. Basilikaen som på Miltiades' oppdrag ble reist ved siden av palasset, San Giovanni in Laterano, ble bygd med det for øya at den skulle bli Romas moderkirke.

Pave Miltiades fikk et brev fra Konstantin den store om donatistene; de hadde appellert til keiseren om å få utnevne egne dommere i en sak mot biskopene i Afrika. For å løse saken tilkalte Miltiades til en synode i Lateranpalasset den 2. oktober 313, der 18 biskoper fra Gallia og Italia deltok. Etter tre dagers forhør falt dommen til Cæcilianus' fordel.

*[[Liber Pontificalis]]* skriver at Miltiades innførte tradisjonen at paven skulle velsigne alle oblater til nattverden i alle Romas kirker. Men denne opplysnings historiske sannhetsgehalt er temmlig tvilsom.

Pave Miltiades er begravd i Calixtus katakomber.

## Referanser


## Litteratur
*
Michael Groß

**Michael Groß** (født 1964) er en tysk tidligere svømmer. Med en høyde på 202&nbsp;cm har han fått kallenavnet «Albatrossen», på grunn av sitt lange «vingespenn». Groß konkurrerte for Vest-Tyskland og vant tre olympiske gullmedaljer, i tillegg til to sølv og en bronse. Han har også vunnet fem gull, fem sølv og tre bronse fra verdensmesterskap, og tretten gull, tre sølv og en bronse fra europamesterskap.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Japan under Vinter-OL 1998

**Japan under Vinter-OL 1998**. 156 sportsutøvere, nittitre menn og sekstitre kvinner fra Japan deltok i fjorten sporter under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Vertsnasjonen Japan kom på sjuendeplass med fem gull-, en sølv- og fire bronsemedaljer. Skøyteløperen Hiroyasu Shimizu var Japans flaggbærer under åpningsseremonien.
 
## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Aking

## Alpine grener

## Bobsleigh

## Curling

## Freestyle

## Hurtigløp på skøyter

;Kvinner

;Menn

## Ishockey

### Kvinner

### Menn

## Kortbaneløp

## Kunstløp

## Nordiske grener

### Kombinert

### Langrenn

### Skihopp

## Skiskyting

## Snøbrett

## Eksterne lenker
* OL-resultater på Sports-reference.com
Andreas Wank

**Andreas Wank** (født 1988) er en tysk skihopper som representerer WSV Oberhof 05. Han er 1,90&nbsp;cm høy, og er en av de høyeste skihopperne.

Han debuterte i verdenscupen med 45.-plass i Oberstdorf 29. desember 2004. Hans beste plassering i verdenscupen er 9.-plass på Lillehammer 6. desember 2009. Sammenlagt i verdenscupen er hans beste plassering 59.-plass i sesongen 2008-09.

Wank deltok i junior-VM i 2005, 2006, 2007 og 2008. I Zakopane i 2008 ble han juniorverdensmester både individuelt og i lagkonkurransen.

I Vinter-OL 2014 ble han olympisk mester i laghopp.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sør-Korea under Vinter-OL 1998

**Sør-Korea under Vinter-OL 1998**. Trettiåtte sportsutøvere, elleve menn og ti kvinner fra Sør-Korea deltok i åtte sporter, aking, alpint, hurtigløp på skøyter, kortbaneløp, kunstløp, langrenn, skiskyting og skihopping under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Sør-Korea kom på niendeplass med tre gull-, en sølv- og to bronsemedaljer. Alpinisten Hur Sung-wook var Sør-Koreas flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne
  

## Se også
* Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 1998

## Eksterne lenker
* Offisiell OL-rapport
* International Olympic Committee results database
Belarus under Vinter-OL 1998

**Belarus under Vinter-OL 1998**. 59 utøvere, 44 menn og 15 kvinner fra Belarus deltok i ni øvelser under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Hviterussland, som deltok for andre gang i et vinter-OL, kom på 20.-plass med to bronsemedaljer. Skiskytteren Aleksandr Popov var Belarus' flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne

## Hurtigløp på skøyter

**Herrer**

**Damer**

## Eksterne lenker
*  Belarus at the 1998 Nagano Winter Games  på Sports-reference/Olympics
Franz Xaver Witt

**Franz Xaver Witt** (født 9. februar 1834 i Walderbach, Bayern, død 2. desember 1888 i Landshut) var en tysk kirkemusiker og en leder av den katolske kirkemusikalske reformbevegelsen cecilianismen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Witt ble født i Walderbach som første sønn av læreren Johann Baptist Witt. Etter gymnaset studerte Witt teologi og filosofi ved Lyceum Regensburg.

### Geistlig og musikalsk løpebane
1856 ble han prest og i 1859 lærer for korsang, homiletikk og kateketikk i klerikalseminaret i Regensburg. Med utgivelsen *Der Zustand der katholischen Kirchenmusik* (*Tilstanden i katolsk kirkemusikk*), arbeidet han mot det han anså som flere misforhold i kirkemusikken. Da han videre utga *Fliegenden Blätter für Kirchenmusik* (*flyveblad for kirkemusikk*) (grunnlagt 1. januar 1866), det fremdeles bestående *Musica Sacra* (grunnlagt 1. januar 1868), og i tillegg ga sin programerklæring i en tale i kirkeforsamlingen i Innsbruck, ble han talsmann for den reformbevegelsen som senere ble kjent som *cecilianismen*. Bevegelsen hadde et tyngdepunkt i Regensburg.

Reformbevegelsen dannet en egen organisasjon for katolsk kirkemusikk *Associatio sub titulo Sanctae Caeciliae pro universis germanicae linguae terris* (*Forbundet/foreningen med den hellige Cæcilias navn for alle land med tysk språk*), som Witt med få avbrekk ledet i 20 år som generalpreses.

I Walderbach er en gate, en folkeskole og rådhuset oppkalt etter Franz Xaver Witt.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Litteratur av og om Franz Xaver Witt i Deutsche Nationalbibliotek - det tyske nasjonalbiblioteket
* Hjemmeside til folkeskolen Franz-Xaver-Witt-Volksschule
* Hjemmeside til Witts hjemkommune
* Tabellarisk levnetsbeskrivelse til F. X. Witts på hjemmesiden til Det tyske forbundet for ceciliaforeninger
* Det tyske ceciliaforbundets historie
* [Omtale i Catholic Encyclopedia](http://en.wikisource.org/wiki/Catholic_Encyclopedia_(1913)/Francis_Xavier_Witt)
Heimen

***Heimen*** er et vitenskapelig tidsskrift for lokal- og regionalhistorie, etablert 1922 av Landslaget for lokalhistorie, som fremdeles er ansvarlig utgiver.  Fra 2012 har tidsskriftet også blitt lagt ut på nett på idunn.no.

Tidsskriftet fikk fagfelleordning ca. 2000, og er akkreditert på nivå 1 i det nasjonale systemet for forskningsdokumentasjon.

## Redaktører
* 1921-1945 Oscar Albert Johnsen
* 1946-1951 Andreas Holmsen
* 1952 Randi Kleven
* 1953-1954 Randi Bjørkvik og Halvard Bjørkvik
* 1955-1966 Lars Reinton
* 1967-1969 Rolf Fladby
* 1970-1972 Hans Try og Harald Winge
* 1973-1975 Halvard Bjørkvik
* 1976-1986 Jørn Sandnes
* 1979-1986 Helge Salvesen
* 1987-1994 Kjell Haarstad, Anders Kirkhusmo og Dagfinn Slettan
* 1995-1998 Atle Døssland, Arnfinn Kjelland og Arnljot Løseth
* 1999-2002 Olav Arild Abrahamsen 
* 1999-2002 Bjørn Slettan og Gustav Sætra	
* 2003-2006 Arnvid Lillehammer	 
* 2003-2006 Olav Tysdal og Nils Olav Østrem
* 2007-2010 Knut Dørum, Finn-Einar Eliassen og Guro Nordby
* 2011-2014 Steinar Aas, Wilhelm Karlsen og Alan Hutchinson
* 2015-2018 Aud Mikkelsen Tretvik, Merete Røskaft, Hilde Gunn Slottemo
* 2019-2023 Oddmund Løkensgard Hoel, Annette Langedal Holme, Yngve Nilsen, Mari Sofie Sandvik, Gunnar Yttri
* 2023-2026 Åsmund Svendsen (Hovedredaktør), Knut Grove, Ine Fintland, Marianne Neerland Soleim, Ola Teige

## Referanser


## Eksterne lenker
* Landslaget for lokalhistorie og *Heimen*: https://web.archive.org/web/20090514074048/http://www.historielag.org/
* Register til Heimen (og Historisk tidsskrift og HIFO-nytt) 
* Det nasjonale systemet for forskningsdokumentasjon
Østerrike under Vinter-OL 1998

**Østerrike under Vinter-OL 1998**. Nittiseks sportsutøvere, syttitre menn og tjuetre kvinner fra Østerrike deltok i tolv sporter, aking, alpint, bobsleigh, freestyle, kunstløp, langrenn, skihopping, kombinert, hurtigløp på skøyter, skiskyting, snøbrett og ishockey under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Østerrike kom på niendeplass med tre gull-, fem sølv- og ni bronsemedaljer. Skøyteløperen Emese Hunyady var Østerrikes flaggbærer under åpningsseremonien.

## Medaljer

## Medaljevinnerne
FR Jugoslavia under Vinter-OL 1998

**FR Jugoslavia under Vinter-OL 1998**. To utøvere, en mann og en kvinne fra Den føderale republikken Jugoslavia (Serbia og Montenegro) deltok i alpint i Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Jugoslavia vant ingen medaljer, beste plassering var en 27.-plass i damenes slalåm. Alpinisten Marko Ðorđević var Jugoslavias flaggbærer under åpningsseremonien. 

## Medaljer

        
## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Julekake

**Julekake** eller **julebrød** er gjærbakst i form av en brødformet kake som er søtere og feitere enn vanlig bolle. Julekake lages av hvetemel, smør, melk, gjær, sukker, salt og kardemomme. Man elter ofte inn rosiner og/eller sukat i deigen, som holder bakverket saftig og aromatisk. Julekake var tidligere julemat i Norge, men selges nå hele året.

Julekake skjæres i skiver og serveres ofte som kaffemat med smør og brun- eller gulost, syltetøy eller røkt kjøttpålegg.

## Se også
* Vørterkake
* Julebakst
* Søsterkake

## Eksterne lenker

* Oppskrift
* Næringsinnhold
Samsung S7550

**Samsung GT-S7550**, også kalt **Samsung Blue Dream** er en mobiltelefon utviklet av Samsung. Den ble lansert i november 2009, og har fokus på miljøvennlige løsninger, både i forhold til materialvalg, strømforbruk og muligheten for å lade med innebygde solceller. Eksteriøret er laget av resirkulerte flasker (PCM-plast), og én time lading i sola gir ca. 10 minutters taletid (3G). Solcellepanelet er på baksiden av telefonen.

## Spesifikasjoner
*Utforming:  Klassisk, fullskjerm
*Operativsystem: Samsung OS med TouchWiz menysystem
*Dimensjoner: Høyde: 10,9&nbsp;cm, bredde: 5,4&nbsp;cm, tykkelse: 1,4&nbsp;cm, vekt: 119 gram  
*Skjermtype: TFT, kapasitiv touchskjerm, 
*Prosessor: ?
*Skjermoppløsning: 240 x 400 punkter
*Antall farger: 262.144 farger
*Skjermstørrelse: 3 tommer
*Smarttelefon: Ja
*Java: Ja
*MP3 spiller: Ja
*Radio: Ja
*GPS: Ja (innebygget)
*3G: Ja
*Super-3G: Ja
*Videotelefoni: Ja
*WI-FI: Ja, 802.11b/g
*EDGE: Ja
*Quadband: 850 / 900 / 1800 / 1900&nbsp;MHz
*Internminne: 130 MB
*Minnekortstøtte: Ja, microSD, maks 16 GB
*Batteri: 1080 mAh
*Taletid: 5 timer (GSM), 4,2 timer (3G) 
*Hviletid: 350 timer (GSM), 300 timer (3G)
*MMS: Ja
*Bluetooth: 2.1 med A2DP
*GPRS: Ja
*IrDa: Nei
*Trykk og Snakk: ?
*Kamera: 3,15 megapixler, ikke autofokus
*Video: 320 x 240 / 30 fps 
*Blitz: Nei
*GPS, A-GPS

## Eksterne lenker
* Samsung produktside