Reisen til de vestre regioner under det store Tangdynastiet

**Reisen til de vestre regioner under det store Tángdynastiet** (tradisjonell kinesisk: 大唐西域記, forenklet kinesisk: 大唐西域记, pinyin: *dà táng xīyù jì*, Wade-Giles: *A T'ang Hsi-yü Chi*, koreansk: *dae dang seo yeok gi*, hangul: 대당서역기, japansk (katakana): だいとうせいいきき, rōmaji: *Daitō Saiiki-ki*) er en reiseskildring av den kinesiske buddhistmunken Xuánzàng (玄奘, 602&ndash;664). Boken beskriver hans inntrykk fra sin 19-år lange reise fra Chang'an i det sentrale Kina til de såkalte «vestlige regioner» som omtales av kinesiske historiografer. Han reiste langs silkeveien i det som nå er Xinjiang, såvel som i naboområdene i Sentral-Asia og det sørlige Kina, og videre til India og Sri Lanka.

Boken ble satt sammen i 646 etter forespørsel fra keiser Tàizōng av Táng, og beskrev de reisene som ble foretatt mellom 626 og april 645. Biànjī, som var en medreisende disippel av Xuánzàng, brukte mer enn et år på å redigere boken på Hóng-fǘ klosteret (弘福寺) etter diktat fra Xuánzàng.

Bokverket består av 134 kapitler fordelt på 12 bokruller og har mer enn 120&nbsp;000 kinesiske tegn eller ord. Fra og med 652 ble teksten oppbevart i den store villgåspagoden i Chang'an, sammen med buddhistiske sūtraer som Xuánzàng hadde oversatt. Teksten er en del av den kinesiske buddhistiske kanon i forskjellige avarter: Taishō Shinshū Daizōkyō (bind 51, tekst nr 2087), Tripitaka Koreana (bind 32, tekst nr 1065) og Zhōnghuá Dàzángjīng (bind 60, tekst nr 1171). I katalogen som ble publisert av Bunyiu Nanjio i 1883, er den tekst nr 503.

Bokverket har vært en viktig kilde for historikere og arkeologer, så vel som for lingvister, orientalister og buddhologer. Et eksempel er Buddha-statuene i Bamiyandalen som ble ødelagt av Taliban i mars 2001. Xuánzàngs reiseskildring inneholder viktig dokumentasjon i form av den eldste kjente omtale av disse statuene. Teksten må ikke forveksles med romanen *[[Reisen mot Vest]]*. Dette er en fiktiv fortelling som ble skrevet av Wu Cheng'en i 1590-årene under Mingdynastiet, med utgangspunkt i Xuánzàngs reiser.

## Innhold
Bokverket beskriver geografien, reiser til lands og til vanns, klima, lokale produkter, folk, språk, historie, politikk, økonomisk liv, religion, kultur og skikker i 134 land, regioner og bystater, fra det som nå er Xinjiang til Persia, det nåværende Tadsjikistan, Usbekistan, Afghanistan, Pakistan, India, Bangladesh, Sri Lanka og mange flere. Det har 134 kapitler fordelt på 12 bokruller og har mer enn 120&nbsp;000 kinesiske tegn eller ord. Det er en reiseskildring som er enestående, i den forstand at reisen omfattet mer enn 16&nbsp;000 km og gir en helt unik innsikt som er viktig for historikere og arkeologer. I tillegg gir skildringen et uvurderlig innblikk i buddhismens historie.

Xuánzàng startet reisen i 629, i all hemmelighet og om natten. Han passerte fem vakttårn i ørkenen, og deretter den såkalte «jadeporten» eller Yumenguan &ndash; et grensepass vest for oasebyen Dunhuang, som var den siste utposten til Tangdynastiet. Reisen var ikke uten farer, for han måtte trosse reiseforbudet til Keiser Taizong av Tang (600&ndash;649, regent 626&ndash;649). Den unge regenten hadde liten sympati for buddhismen, og han ønsket ikke at noen av hans undersåtter skulle bevege seg inn i de farlige vestlige regioner. Keiserens maktposisjon var langt fra trygg, og forholdet til de fiendtlige, og tidvis kriminelle folkene i Sentral-Asia ble holdt ved like ved hjelp av en balansegang av diplomati.

I løpet av den tiden Xuánzàng gjennomførte reisen, hadde keiseren konsolidert sin makt; han hadde også foretatt viktige felttog i Sentral-Asia. I 630 hadde han knust motstanden blant de østlige tyrkere på det mongolske platå. Deretter hadde han overvunnet de vestlige tyrkere. Begge khanatene hadde oppstått i 593 etter at Göktürk-khaganatet ble splittet. Det vestlige Khanatet kjempet samtidig mot den destabiliserende innflytelsen fra en intern revolt. Og khanen ble henrettet av en opprørsstamme, ikke lenge etter at Xuánzàng hadde besøkt området. I løpet av seks måneder hadde det mektige imperiet kollapset. Deretter hadde keiseren opprettet protektorater i oasebyene langs den nordlige og sørlige silkeveien, hvor Xuánzàng også hadde vært. Kina hadde fått kontroll så langt vestover som til Pamir, og keiseren hadde opprettet en allianse med den tibetanske kongefamilie gjennom giftemål. I 643 hadde han sendt to kinesiske diplomater til kong Harṣavardhana (590&ndash;647) i det nordlige India.

### Første bokrull
Innledningen til bokverket begynner med en lovprisning av keiseren:

## Tekstens struktur

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* T51N2087 大唐西域記 da4 tang2 xi1 yu4 ji4, Christian Wittern, WWW Database of Chinese Buddhist texts
* Taishō No. 2087 hos SAT Daizōkyō Tekst Database
* Lewis R. Lancaster, Sung-bae Park: K 1065 (XXXII:369) (T. 2087), Volumes 991-993, The Korean Buddhist Canon: A Descriptive Catalogue
* Taisho Tripitaka Vol 51  No. 2087 大唐西域記, Chinese Buddhist Electronic Text Association
* Da Tang Xiyu Ji "Records from the Regions West of the Great Tang Empire" — Chinaknowledge.de.