open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Barne- og ungdomsarbeiderfag

**Barne- og ungdomsarbeiderfag** er et programfag på Vg2 (2. trinn) i den norske videregående skolen. Programfaget følger utdanningsprogrammet Helse- og oppvekstfag. For å kunne gå opp til fagprøve må man etter ett år med dette faget gå to år som lærling i en bedrift. Man kan også få generell studiekompetanse ved å gå 3. påbyggningsår etter Vg2 Barne- og ungdomsarbeiderfag.

## Beskrivelse av programfagene

### Helsefremmende arbeid
Programfaget handler om hvordan fysisk og psykisk helse og positiv selvfølelse kan stimuleres. Videre handler faget om hvordan barn og unge utvikler evne til å ta medansvar for eget liv, og hvordan de bruker sine ressurser og sitt sosiale nettverk. Ulike sider ved barn og unges forhold til tobakk, rusmidler og kriminalitet inngår. Temaene kjønnsroller, selvfølelse, mobbing og rasisme er også en del av faget. Betydningen av utfordrende aktiviteter, utholdenhet og styrke som grunnlag for barn og unges vekst og utvikling inngår i faget. Videre handler faget om trygg og sunn mat for barn og unge.

### Kommunikasjon og samhandling
Programfaget handler om hvordan en kan stimulere vekst og utvikling hos barn og unge med ulik livssituasjon, kulturtilhørighet og funksjonsnivå. Faget handler videre om de voksne som rollemodell og betydningen av språkbruk og omgangsform. Sosialiseringsprosessen hos barn og unge, utvikling av sosial kompetanse, empati, respekt og toleranse inngår i faget. Programfaget handler også om samarbeid, gruppeprosesser og konflikthåndtering.

### Yrkesutøvelse
Programfaget handler om barn og unges oppvekstvilkår i et flerkulturelt og mediepåvirket samfunn, og om ulike typer aktiviteter som brukes i det pedagogiske arbeidet for barn og unge. Observasjon, planlegging, dokumentasjon, motivering, vurdering og valg av hensiktsmessige pedagogiske metoder er grunnleggende i faget. Betydningen av lek og aktivitet for læring og utvikling inngår i faget. Rammefaktorer, regelverk og måldokumenter som er styrende for pedagogiske virksomheter og andre arenaer der barn og unge oppholder seg, og yrkesforståelse, inngår i faget.

## Referanser


## Kilder
Læreplanen i faget
Henrik Bjønnes

]
**Henrik Bjønnes** (født 1973) er en norsk bedriftsleder og forretningsmann. 

Han er utdannet ved Varehandelens Høyskole og INSEAD. I 1989 begynte han som selger i Elkjøp. Han ble salgssjef 1999, deretter administrerende direktør for Elkjøp Norge fra 2001 til 2006, som da omfattet både egeneide og franchisebutikker. 

I 2006 og 2007 var han ansvarlig for Elkjøps svenske virksomhet. Fra 2008 var han ansvarlig for Elkjøps skandinaviske virksomhet, deretter som medlem av konsernledelsen for Elkjøps nordiske virksomhet.

## Referanser
Badger (andre betydninger)

**Badger** kan vise til:
*Badger (band) (1972 &ndash; 1974) – engelsk progressiv rock-band
*Badger (norsk band) (1998 &ndash;) – norsk rockeband fra Tromsø
*Badger - et kallenavn på delstaten Wisconsin
*Badger Explorer - et norsk selskap
* Badger (cocktail)
* Badger (California)
Kringlebotn idrettslag

**Kringlebotn Idrettslag** (stiftet 23.05.1995) er et fleridrettslag som befinner seg i bydelen Fana i Bergen.

Idrettslaget holder på med fotball og håndball. Daglig leder er Morten Askeland.

## Fotball
Kringlebotn Fotball er fotballavdelingen til Kringlebotn Idrettslag. Den består av ca. 400 medlemmer. Kringlebotn Fotball har et A-lag i 7. divisjon og flere lag på breddenivå.

## A-laget
A-laget ble stiftet 10.oktober 2012 av Dan Hindenes og Mads Kristian Skår. Det nåværende A-laget består av 31 medlemmer. De befinner seg i 7. divisjon, Avdeling 3

Tabell for sesongen 2012/2013 for 7. Divisjon, avdeling 3.

### Statistikk om A-laget
Tabellplassering 2012/2013 sesongen: 4 plass.

Første trening: 15. Oktober 2012.

Første obligatoriske målscorer: Anders Jensen. 14 april.

Første obligatoriske seier: Borte mot Olsvik 5-4 21 april.

Dan Hindenes - Årets mest treningsvillige - 83,3% treningsfremmøte.

Anders Johansson - årets mest utviklede spiller.

Mads Kristian Skår - Årets spiller stemt av spillerne.

Anders Jensen - årets toppscorer med 11 mål.

Mads Kristian Skår - årets tilrettelegger.

Steffen Meiler - yngste debutant - 15 år 340 dager.

Steffen Meiler - yngste målscorer - 16 år 10 dager.

## Kjente fotballspillere fra Kringlebotn Idrettslag
Henrik Gjesdal spiller nåværede for SK Brann. Han har i sin oppvekst spilt for Kringlebotn Idrettslag før han byttet klubb til SK Brann der han spiller som midtstopper.

## Kringlebotn ballbane

Kringlebotn ballbane ligger nederst i kringlebotn og er kringlebotn Idrettslag sin hjemmebane. Lengden er på 90 m og en bredde på 45 m. Underlaget består av kunstgress med gummispon. Driftsformen er kommunal. Den er godkjent for 11er fotball. Banen benyttes av Kringlebotn Idrettslag, Fana Fotball og Sædalen Idrettslag. I tillegg bruker de gymsalen på kringlebotn skole som treningsarena.

## Håndball
Kringlebotn håndball er håndballavdelingen til Kringlebotn Idrettslag. De har hjemmebane på sædalen skole. De har et damelag og flere breddelag.

## Eksterne lenker

* https://web.archive.org/web/20140819235645/http://www.fotball.no/Community/Anlegg/Hjem/?fiksId=3438
*
Kick Smit

**Johannes Chrishostomos «Kick» Smit** (1911–1974) var en nederlandsk fotballspiller. Han spilte 29 kamper for  og scoret 26 mål.. Smit spilte på landslaget i VM i 1934 og 1938. Han spile ellers for klubben HFC Haarlem.

Kick Smit var en legendarisk spiller, og ga fornavn til en tegneseriefigur, Kick Wilstra. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dike (gudinne)

**Dike** (gresk: Δίκη, *Dikē*; «rettferdighet») var i henhold til gresk mytologi en gudinne og ånden for moralsk orden og rettferdig dom basert på uminnelig skikk og bruk, i betydningen sosialt påtvungne normer og konvensjonelle regler. I henhold til Hesiods *[[Theogonien|Theogoni]]* var hennes foreldre Zevs og hans andre ledsager Themis, legemliggjørelsen av guddommelig orden, lov og skikk. Dike ble identifisert med Dikaiosyne («rettferdighet») og Astraia (stjernebildet Jomfruen). Hun blir fremstilt som en ung, smekker kvinne som holder en skålvekt og bærer en laurbærkrans. Stjernebildet Vekten (Libra) viser det sentrale symbolet hennes. Dikes motsetning var den heslige Adikia («urettferdighet»).

## Framstilling
Skulpturene i Zevs' tempel i Olympia har som sin forente ikonografiske avbildning Zevs' *dikē*, og i poesien er hun ofte Zevs' ledsager (*paredros*). I det filosofiske klimaet i Athen på slutten av 400-tallet f.Kr., kunne *dikē* bli antropomorfisert som gudinnen for moralsk rettferdighet. Hun var en av tre andregenerasjons horaer sammen med Eunomia («orden», «god avling») og Eirene («fred», «vår»). Som sine søstre representerte hun antagelig forskjellige aspekter av veksten om våren:

:«For der bor Orden og hennes søster Rettferdighet, byenes faste grunnvoll, og Fred, forvalteren av menneskenes rikdom, de tre prektige døtrene til den kloke Themis.»

Dike hersket over den menneskelige rettferdighet mens hennes mor Themis hersket over den guddommelige. Hennes motsetning var *Adikia* («urettferdighet»): i relieffer på det arkadiske Kypselos' brystmerke, bevart ved Olympia, struper en komisk Dike en stygg Adikia og banker henne med en kjepp.

## Dike ''Astraia''
En av hennes epiteter (tilnavn) var Astraia som viste til hennes framtoning som stjernebildet Jomfruen (Virgo). I henhold til Aratos' redegjørelse for stjernebildets opprinnelse, levde Dike på Jorden under gull- og sølvalderen da det ikke fantes noen krig eller sykdom; mennesket dyrket gode avlinger og hadde ennå ikke lært å seile. Menneskene ble grådige og Dike vemtes ved dem, og hun kunngjorde:

:«Se hva slags slekt gullalderens fedre har etterlatt seg! Langt ondere enn dem selv! Men dere vil avle en enda skammeligere etterslekt! Sannelig, kriger og grusom blodsutgytelse skal komme over menneskene og fryktelige forbannelser skal bli lagt på dem.»
::—Aratos, *Faenomena*, 123

Dike forlot Jorden for himmelen, og i skikkelse av stjernebildet voktet hun over den foraktelige menneskeslekten. Etter hennes avreise forfalt menneskene videre i bronsealderen da sykdommene oppsto og menneskeheten lærte å seile.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Dike», *Theoi Project*
Tommy Hilfiger

**Thomas Jacob Hilfiger** (født 1951) er en amerikansk klesdesigner og gründeren av merket «Tommy Hilfiger». 

## Hilfigers historie
På slutten av 1970-tallet flyttet Hilfiger til New York City og fikk til slutt nok finansiell støtte til å lage en egen motekolleksjon av bowling- og hawaiiskjorter, som han kalte «Tommy Hill». I 1985 startet han, med finansiell hjelp fra Mohan Murjani, Tommy Hilfiger Corporation. På 1990-tallet utvidet han kolleksjonen til klær for kvinner, hodeplagg, parfymer og annet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Biografi på nettstedet Who2
Balbir Singh Kular

**Balbir Singh** (født 5. april 1945 i Sansarpur), indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1968 i Mexico by.

Singh vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Han var med på det indiske laget som kom på tredjeplass i landhockeyturneringen bak  Pakistan og Australia. India tapte semifinalen med 1-2 mot Australia men vant bronsefinalen med 2-1 over Vest-Tyskland. Singh spilte ni kamper og scoret tre mål i OL-turneringen.

## OL-medaljer
* 1968  Mexico by -  Bronse i landhockey  India

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Laax

**Laax** (retoromansk: **Lags**) er en liten fjellkommune i Sveits. Laax ligger i kantonen Graubünden i distriktet Surselva på 1016 moh. 

## Befolkning
Laax er ikke større en 31,7 kvadratkilometer og har en befolkning på 1411 (2012). Befolkningstettheten ligger på 45 personer per kvadratkilometer. Befolkningen i Laax har økt ekstremt mye i prosent de siste tiårene, fra 1970 til 2000 gikk folketallet fra 480 til 1&nbsp;150. Majoriteten av befolkningen snakker tysk med 50,3 %, etter det kommer retoromansk med 40,1 %. Laax har en relativt ung befolkning med 21,7 % mellom 0 og 19 år, 31,6 % mellom 20 og 39 år, 30,1 % mellom 40 og 59 år. Folk som er 60 år eller mer utgjør bare 15,9 % av befolkningen. Den sveitsiske befolkningen er generelt godt utdannet, dette gjelder for Laax også. 74,6 % av befolkningen i Laax har fullført ikke-obligatorisk utdanning eller høyere utdanning. Laax har en arbeidsledighet på 1,58 %.

## Skianlegg
Laax er kjent for sine store fjell og store skianlegg (LAAX). Anlegget har til sammen 235 km med skitrasé, 29 heiser, fire sloopstyleparker (rails og hopp) fra nybegynner til profesjonell og en ettertraktet half-pipe blant ski- og snowboardkjørere. Vinteren 2012/2013 ble anlegget utvidet med ytterligere to taubaner.

### Konkurranser
Burton European Open er en verdenskjent snowboardkonkurranse som arrangeres hvert år i LAAX-anlegget. Konkurransen ble avviklet for 10. gang fra 13. til 19. januar 2014. Ideen med denne konkurransen er å samle verdens beste snowboardkjørere og la dem konkurrere mot enhver amatørkjører som vil delta. Dette gjør at de dyktige amatørene får sjansen til å vise seg fram og muligheten til å komme opp og inn i «snowboardverdenen».

## Eksterne lenker
* 
* Burton European Open
Elek Schwartz

**Alexandru «Elek» Schwartz** (født 23. oktober 1908, død 2. oktober 2000) var en rumensk fotballspiller og -trener. Han var trener for Nederlands herrelandslag i fotball og SL Benfica. Med sistnevnte vant han serien og cupen i 1965 og fikk dem til finalen i Serievinnercupen.

## Klubbkarriere
Schwartz spilte profesjonelt i den franske serien Ligue 1 for lag som FC Hyères (1932–1934), AS Cannes (1934–1936), Racing Strasbourg (1936–1938) og Red Star Olympique (1938–1939). Han trente deretter AS Cannes (1948/49) og AS Monaco (1950–1952) og sist i Frankrike Le Havre AC (1952/53). Deretter tok han over SF Hamborn 07 utenfor Duisburg i Tyskland med suksess, og i 1955 de daværende tyske mesterne, Rot-Weiss Essen.

## Trenerkarriere
I 1957 tok han over som trener for Nederland, og var landslagstrener i 49 kamper. Schwartz trente Nederland i den vanskelige perioden etter Abe Lenstra, og kort ute i perioden mistet han Kees Rijvers og Faas Wilkes. Nederland var ikke noe topplag, og enda Nederland under ham slo regjerende verdensmester  i 1963, var de aldri stabile, og Nederland tapte også 0–7 for . Da Nederland tapte i kvalifiseringen til EM i 1964 for , måtte Schwartz gå av.

Schwartz gikk videre til Benfica, der han trente laget og den allerede legendariske spilleren Eusébio i 1964/65-sesongen. Benfica slo deretter Real Madrid i Serievinnercupen og møtte Catenaccio-mestrene Inter under Helenio Herrera. Benfica tapte 0–1.

Schwartz gikk deretter videre til Eintracht Frankfurt og gjorde det brukbart der. I et forsøk på å trene FC Porto gikk det imidlertid galt for Schwartz. Han hadde heller ikke store suksessen som trener for 1860 München, men hos Racing Strasbourg gikk det bedre.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Fakta om Elek Schwartz
* Elek Schwartz ved eintracht-archiv.de
De Meer stadion

**De Meer Stadion** er navnet på det tidligere stadion til Ajax Amsterdam. Det ble laget i 1934 som et resultat av at forrige stadion var for lite. Det holdt 22 000 tilskuere under åpningen og opptil 29 500 på sitt største, men etter sikkerhetsreguleringer ble tallet redusert til 19 000. Ettersom Ajax' popularitet vokste, ble De Meer også for liten. Dette medførte at visse viktige kamper ble spilt på Olympisch Stadion før Amsterdam ArenA ble bygget i 1996. 

Fem landskamper ble  spilt på De Meer Stadion, og  vant alle. Den første var i 1973 mot  og den siste var mot Jugoslavia 25. mars 1992 i en privatlandskamp mot .

## Kilder
* VoetbalStats
* english.ajax.nl - De Meer
Cecil Quentin

**Cecil Quentin** (født 1852, død 29. oktober 1926 i Ramsgate) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
  
Han ble olympisk mester med den britiske båten «Cicely-1» som vant klassen over 20 tonn foran «Brynhild-2» og «Formosa». Regattaen ble avviklet 2. august 1900 utenfor Le Havre og distansen var 40 nautiske mil.

## OL-medaljer
* 1900  Paris -  **Gull** i seiling, klasse +20 tonn  «Cicely-1»  Storbritannia

## Eksterne lenker
*
Kanadahagtorn

**Kanadahagtorn** *(Crataegus flabellata* var. *flabellata)* er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 2 - 5 meter høy, løvfellende busk med en svært tettgrenet vekstform. Årsskuddene er lysebrune, men greinene ellers purpur-røde. Den er sjelden i Norden, normalt gjenstående eller forvirret ved hager og kulturmark. Den kommer opprinnelig fra det nordøstre Nord-Amerika.

Bladene er 2-7 cm store, eggformede med mange spisse fingre/lapper og tydelig sagtagget rand langs hele bladet. Tornene er hele 4 - 8 cm lange.

Blomstene er 15-18 mm store og hvite. De har 10 støvbærere med gule knapper på. Fruktene er drøyt 1 cm store, rundeog mørkerøde med fire kjerner (steiner). 

Arten er dyrket eller forvillet, og dessuten gjenstående sjelden i Sør-Norge, oftere i Danmark og sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i juni. 

## Hybrider og varianter
Varianten ***Hekkhagtorn*** *(Crataegus flabellata* var. *grayana)* skilles fra kanadahagtorn ved at det er hele 20 støvbærere, med røde knapper ytterst i stedet for gule. Tornene er også noe kortere. Den kommer opprinnelig fra sørlige Nord-Amerika.

Kanadahagtorn danner ikke kjente hybrider med andre hagtornarter i Norden. 

## Referanser




## Kilder
* Lid, Johannes og Dagny Tande, *Norsk flora*, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1. 
* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

## Eksterne lenker
*
Selwin Calverley

**John Selwin Calverley** (født 4. juli 1855 i Leeds, død 30. desember 1900 i Leeds) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
   
Han vant en olympisk sølvmedalje i seiling med den britiske båten «Brynhild-2» som kom på andreplass bak «Cicely-1» i klassen over 20 tonn. Regattaen ble avviklet 2. august 1900 utenfor Le Havre og distansen var 40 nautiske mil.

## OL-medaljer
* 1900  Paris -  Sølv i seiling, klasse +20 tonn  «Brynhild-2»  Storbritannia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
IPhone 5s

**iPhone 5s** er den syvende versjonen av Apples iPhone og etterfølgeren til iPhone 5. iPhone 5s ble annonsert 10. september 2013 i Cupertino i California og lansert 20. september 2013. I Norge ble iPhone 5s lansert 25. oktober 2013. Smarttelefonen ble levert med en 64-bits Apple A7 system-on-chip, og er dermed verdens første smarttelefon med fullverdig 64-bits-arkitektur. Den ble også levert med en spesialtilpasset versjon av iOS 7. Alle iPhone-modeller fra og med iPhone 5s støtter iOS 12, og man vil ifølge Apple oppleve ytelsesforbedringer og et mer responsivt brukergrensesnitt med iOS 12.

## Touch-ID
iPhone 5s' største oppdatering fra iPhone 5 er fingeravtrykkssensoren Touch-ID. Fingeravtrykkssensoren er plassert bak hjemknappen og av den grunn har hjemknappen blitt redesignet. Knappens overflate er laget av laserskåret safirglass, og sender et bilde av fingeren til en sensor som leser av fingeravtrykket. Plassert rundt hjemknappen er en ring av rustfritt stål som registrerer fingeren, vekker sensoren, og forbedrer signal-til-støy forholdet. Deretter blir fingeravtrykket lest av programvaren, godkjent, og iPhonen blir da låst opp. Ved siden av å låse opp telefonen, kan Touch-ID også brukes til å godkjenne kjøp i App Store og i iTunes Store. Alternativt kan man bruke en tallkode i stedet for Touch-ID, og man må skrive inn tallkoden etter omstart av telefonen.

## Kamera
iPhone 5s har et 8 megapiksel kamera med en større bildesensor og blenderåpning enn forgjengeren. Kamerasensoren har et 15% større pikselområde med 1,5 mikrometer piksler. iPhone 5s er derfor mer lysfølsomt enn iPhone 5, og panorama-funksjonen er også raskere enn på den foregående modellen. Kameraet kan også ta opp video i «sakte kino». Denne funksjonen tar opp 720p-video i 120 bilder per sekund, og avspiller videoen i en fjerdedels hastighet. Ifølge produsenten er også blits-funksjonen forbedret, og seriebildemodus er også en ny funksjon.

## Tekniske spesifikasjoner

## Bilder

iPhone 5s.png
iPhone 5S home button.png
iPhone 5S main camera.png


## Se også
* iPhone 5
* iPhone SE

## Referanser


## Kilder
* 
* 

* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Erkka Petäjä

**Erkka Petäjä** (født 13. februar 1964 i Åbo) er en finsk tidligere fotballspiller. Petäjä, som var forsvarsspiller, har spilt profesjonelt i Finland, Sverige og Sveits. Petäjä spilte landslagsfotball for Finland fra 1983 til 1994, og står oppført med 84 landskamper i denne perioden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Erkka Petäjä», profil på national-football-teams.com
Henry Van Bergen

**Henry Anthony Van Bergen** (født 15. april 1871 i Paris, død 31. desember 1963 i Chelsea) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.

Han vant en olympisk bronsemedalje i seiling med den amerikanske båten «Formosa» bak de britiske båtene «Cicely-1» og «Brynhild-2» i klassen over 20 tonn. Regattaen ble avviklet 2. august 1900 utenfor Le Havre og distansen var 40 nautiske mil.

## OL-medaljer
* 1900  Paris -  Bronse i seiling, klasse +20 tonn  «Brynhild-2»  USA

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Begerhagtorn

**Begerhagtorn** er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 2–6 meter høy, løvfellende busk med en svært tettgrenet vekstform. Den vokser på frisk eller tørr, og næringsrik grunn.

Bladene er eggformede med tre–fem spisse fingre/lapper med sagtagget rand langs hele bladet, grønne på begge sider. Ørebladene har også tannete rand.

Blomstene er 15–20 mm brede og hvite. De har 1 griffel. Fruktene er runde-elliptiske, 6–10 mm store med utstående begerfliker, bærene er  mørkerøde og har to kjerner (steiner). 

Arten er dyrket eller forvillet, og dessuten spredt naturlig forekommende langs den varmeste del av kysten i Sør-Norge, og vokser naturlig i deler av Danmark og det meste av sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i mai–juni.

## Hybrider og varianter
Varianten ***Korallhagtorn*** *(Crataegus rhipidophylla* var. *lindmannii)* skilles fra begerhagtorn ved at begerbladene ytterst er rett utstående fra frukten, og ikke vinkelrett utstående som hos begerhagtorn. Dessuten er frukten mer elliptisk eller sylinderformet

Begerhagtorn danner hybrid med parkhagtorn, eller med vanlig hagtorn.

## Kilder
* Lid, Johannes og Dagny Tande, *Norsk flora*, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1. 
* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

## Eksterne lenker
*
Parkhagtorn

**Parkhagtorn** er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 1 - 6 meter høy, løvfellende busk med en svært tettgrenet vekstform. Den vokser på frisk, åpen og næringsrik grunn.

Bladene er eggformede med to-tre lapper med tagget rand, mørkt grønne og blanke oppå. Ørebladene har også noen få tenner eller er helt helrandet.

Blomstene er 15-20 mm brede og hvite. De har 2-3 grifler. Fruktene er runde-elliptiske, 6-10 mm store, mørkerøde og har to kjerner (steiner). 

Arten er dyrket eller forvillet langs kysten av Sør-Norge, og vokser naturlig i Danmark og sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i mai-juni.

I Fremmedartslista er den vurdert til *høy risiko* på grunn av moderat invasjonspotensial og middels økologisk effekt.

## Hybrider og varianter
parkhagtorn danner hybrid med begerhagtorn, eller med vanlig hagtorn. Den har derimot ingen kjente varianter i Norden.

## Referanser




## Kilder
* Lid, Johannes og Dagny Tande, *Norsk flora*, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1. 
* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.
* 

## Eksterne lenker
*
Sibirhagtorn

**Sibirhagtorn** er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 1–3 meter høy, løvfellende busk med en tettgrenet form. Årsskuddene er lysebrune, men greinene er ellers purpur-røde. Den er sjelden i Norden, normalt gjenstående eller forvirret ved hager og kulturmark. Den kommer opprinnelig fra Sibir.

Bladene er 4–8&nbsp;cm store, bredt eggformede med fem-sju spisse, tydelige fingre/lapper og tydelig, men fint sagtagget rand langs hele det mørkegrønne bladet. Den har større lapper/spisser enn kanadahagtorn. Tornene til sibirhagtornen er små, mindre enn 3&nbsp;cm lange.

Blomstene er 12–17&nbsp;mm store og hvite. Fruktene er drøyt 1&nbsp;cm store, runde og mellomrøde (ikke mørkerøde), med fem kjerner (steiner).

Arten er dyrket eller forvillet, og dessuten gjenstående sjelden i Sør-Norge, oftere i Danmark og sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i juni.

Sibirhagtorn danner ikke kjente hybrider eller varianter i Norden.

## Referanser




## Kilder
* Lid, Johannes og Dagny Tande, *Norsk flora*, versjon 2007, 7. utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1. 
* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

## Eksterne lenker
*
William Anderson (cricketspiller)

**William Wallace Anderson** (født 27. juni 1859 i Edinburgh, død 5. august 1943 i Edinburgh) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris
 
Anderson var med på det franske cricketlaget *Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques* som tapte finalen til det britiske laget *Devon & Somerset County Wanderers* med 104-262, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen cricket har vært med som olympisk sport. 

## OL-medaljer
* 1900  Paris -  Sølv i cricket,  Frankrike

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sophie Herbrecht

**Sophie Herbrecht** (født 13. februar 1982 i Mulhouse) er en fransk håndballspiller, som spiller for Toulon St-Cyr Var og det franske håndballandslaget.

## Karriere
Herbrecht fikk sin debut for det franske håndballandslaget 3. november 2001 mot Portugal.

Hun har tatt gull under VM i 2003, samt bronse under både 2002-EM og 2006-EM.

Herbrecht har deltatt i tre Sommer-OL, med 4.-plass i Athen i 2004, 5.-plass i Beijing i 2008 og 5.-plass i London i 2012.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norsk asal

**Norsk asal** (*Sorbus norvegica*) er et løvfellende tre i asalslekta innenfor rosefamilien. 

Det kan bli 15&nbsp;m høyt med en stammediameter på 25&nbsp;cm. Bladene er bredt elliptiske eller omvendt eggformede, bredest ved eller ovenfor midten; oversiden er mørkegrønn, og undersiden er gråhvit filthåret. Bladranden er ujevnt sagtannet.  Det er som regel 9–11 par nerver. Bladene er avrundete i spissen og har bred kileformet basis. Blomstene er hvite og sitter i brede halvskjermer. Frukten er rød, rund og 10–13&nbsp;mm lang. Arten vokser i krattskog, skogkanter, berg og ur.

Norsk asal forekommer nesten bare i Norge der den vokser langs kysten fra Halden i Østfold til Sirevåg i Rogaland. Noen spredte funn på Vestlandet  er antakelig plantet eller forvillet. I Sverige finnes den noen steder i Bohuslän og Dalsland.

Arten er tetraploid og formerer seg ukjønnet (apomiksis). Den er antakelig oppstått ved en kromosomfordobling hos den mer sørlige arten sølvasal (*Sorbus aria*).

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Geostasjonær satellitt

En **geostasjonær satellitt** er en satellitt som går i geostasjonær bane i en høyde på 35 768 kilometer rett over ekvator, og sirkler om jorda i samme retning som jordrotasjonen (fra vest mot øst). Omløpstiden er ett siderisk døgn, 23 timer, 56 minutter og 4,1 sekunder (tiden jorda bruker på å rotere om seg selv). Betegnelsen geostasjonær kommer av at en slik satellitt sett ifra jorda tilsynelatende står stille på samme punkt på himmelen. Geostasjonære satellitter er blant annet viktige for moderne navigasjon med GPS-systemet og for telekommunikasjon over hele jorden.

Hver enkelt geostasjonære satellitt dekker ca. 40 % av jordas overflate. Tre slike satellitter, separert med 120 lengdegrader, dekker hele planeten, med unntak av et lite område rundt den geografiske nordpol og sydpol. Man kan få kontakt med en geostasjonær satellitt via en retningsbestemt antenne (vanligvis en parabolantenne), rettet mot det punktet på himmelen hvor satellitten befinner seg. Den største fordelen med en slik type satellitt er at antennen kan rettes permanent i riktig retning, og man behøver ikke søke etter satellitten først for å finne den. En annen fordel er at ettersom man kan bruke svært retningsbestemte antenner, blir interferens fra kilder på jorda og andre satellitter minimalisert.

Ulemper med geostasjonære satellitter er blant annet at antall satellitter som kan opprettholdes i geostasjonære bane uten at de forstyrrer hverandre, er begrenset, siden banen utgjør kun en smal ring i ekvatorialplanet. Avstanden et elektromagnetisk (EM) signal må traversere til og fra en geostasjonær satellitt er dessuten så stor at man får en forsinkelse på minst 240 millisekunder. Dette er noen av grunnene til at lav jordbane (LEO) satellitter de senere årene har blitt populære.

## Se også
* Geostasjonær bane

## Eksterne lenker
* Definition:geostationary satellite (SearchMobileComputing.com - TechTarget)
Mattehåndball

**Mattehåndball** er en oppvarmingslek som gjerne benyttes før hovedaktiviteten, håndballtrening. Denne aktiviteten finnes i mange ulike varianter, men den vanligste er som følger; Spillerne deles inn i to lag. Matter legges ut på gulvet som mål. Det scores mål ved å legge ballen ned på matten. Lek som oppvarming er med på å øke lysten for videre trening, og forbereder kroppen både fysisk og psykisk for en kommende hard-økt. Mattehåndball er et allsidig alternativ hvor hele kroppen blir brukt. Kondisjon, koordinasjon og variasjon i treningsarbeidet er hovedfokuset i en slik aktivitet. For de aller yngste kan mattehåndball benyttes sm bli-kjent-trening. Lek og moro er ikke bare viktig for barn, men også jenter og gutter i alle aldre. Også på landslagsnivå, er aktiviteter som mattehåndball reelt. 

## Regler

* Spillerende deles inn i to lag - det er en fordel om lagene er til en viss grad jevne. 
* Vanlig håndball benyttes - størrelse avhenger av alder. 
* Det er ikke lov å stusse ballen - pakke ballen opp og ned fra gulvet kontinuerlig. 
* Treskrittregelen - kun tre skritt er lov, før en sentrer ballen videre eller scorer mål.
* Kroppskontakt - det tillates mer kroppskontakt enn i en vanlig håndballsituasjon. 
* Etter målscoring får det andre laget ballen.
* Flere baller kan brukes samtidig - avhenger av hvor mange som deltar.
* Laget med flest mål/poeng, vinner 
* Lengde på økten bør ikke være mer enn 15 minutter.

Reglene kan variere noe fra klubb til klubb. 

## Kilder
* Håndball, Lek og spill i skole og SFO - Hefte gitt ut av Norges Håndballforbund

## Eksterne lenker
* Norges Håndballforbund
Bergasal

**Bergasal** *(Sorbus rupicola)* er en løvfellende busk eller lite tre i asalslekta innenfor rosefamilien. 

Den kan bli 3–5&nbsp;m høy, men er som regel lavere. Bladene er enkle, ovale, uregelmessig grunt tannete, og bredest ovenfor midten; på undersiden er de tett hvithårete. Det er som regel 7–9 par nerver. Bladene er avrundete i spissen og har smalt kileformet basis. Blomstene er hvite og sitter i brede halvskjermer. Frukten er rød eller tofarget rød/grønn, rund og 12–15&nbsp;mm lang. Arten vokser på bratte steder på skrinn jord, i berg og ur, og i kratt og skogkanter, helst på kalkgrunn.

Bergasal er utbredt på De britiske øyer, i Norge og Sverige, på den danske øya Bornholm og den estiske øya Saaremaa. I Norge finnes den i kyst- og fjordstrøk fra Halden i Østfold til Vega i Nordland.

Arten er tetraploid og formerer seg ukjønnet (apomiksis). Den er antakelig oppstått ved en kromosomfordobling hos den mer sørlige arten sølvasal (*Sorbus aria*). Bergasal ble tidligere kalt «sølvasal», men på 1990-tallet oppdaget man at *Sorbus aria* kanskje vokser naturlig i Norge, og artsnavnene ble endret.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Balkanasal

**Balkanasal** (*Sorbus graeca*) er en løvfellende busk eller lite tre i asalslekta innenfor rosefamilien. 

Den kan bli opptil fire meter høy. Bladene er brede og nesten runde med 6–9 par nerver og bred, kileformet basis; de er bredest ved midten, eller rett ovenfor. Undersiden er hvitfiltet, og bladranden er sagtannet. Blomstene er hvite og sitter i halvskjermer. Frukten er rød, nesten rund, opptil 13&nbsp; mm i diameter og har få korkporer. Arten er utbredt i det sørøstlige Europa sørover til Sicilia og nordover til Østerrike, Tyskland, Tsjekkia og sørlige Polen. Den finnes også i Tyrkia, Kaukasia, Kypros og Nord-Iran. Balkanasal er forvillet på den svenske øya Gotland.

Det er ikke noe klart skille mellom denne arten og den  mer sørlige *[[Sorbus umbellata]]*.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Frei Otto

**Frei Paul Otto** (født 31. mai 1925 i Siegmar, idag Chemnitz, død 9. mars 2015 i Leonberg-Warmbronn) var en tysk arkitekt, arkitekturteoretiker og høyskolelærer. Han er kjent for sine konstruksjoner i lette materialer, kabelnett, tekstilbygg og andre spesialbygg. Otto regnes blant de fremste representanter for den organiske arkitektur.

Frei Otto tegnet den tyske paviljongen under verdensutstillingen i Montreal 1967 (Expo 67) og sammen med Günter Behnisch olympiaparken i München. Han tegnet også sammen med Shigeru Ban Japans paviljong under Expo 2000 i Hannover.

## Verker i utvalg

Fil:Expo 67 Montreal Canada (4).jpg|Fra Expo 67
Fil:Olympiastadion, Múnich, Alemania 2012-04-28, DD 08.JPG|Fra Olympiastadion i München. 
Fil:0135-Stuttgart-Otto.jpg|Institutt for lette konstruksjoner, universitetet i Stuttgart. 
Fil:Huchting BonhoefferGemeinde.jpeg|Kirke i Bremen. 
Fil:Olympic park 12.jpg|Olympiaparken i München


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tarmvriasal

**Tarmvriasal** *(Sorbus torminalis)* er et løvfellende tre i asalslekten innenfor rosefamilien. 

Det er et middels høyt tre som blir 15–25&nbsp;m høyt. Barken er grov, og skuddene er brunlige. Knoppene er runde, grønne og glatte. Bladene er håndflikete med 3–5 lapper. Blomstene er hvite og sitter en åpen, kvastformet blomsterstand. Frukten er først grønn og blir så brunrød med mange korkporer. Kjernehuset har to kammer.

Tarmvriasal har en vid utbredelse i Europa og tilstøtende områder. Den vokser nordover til Danmark, England og Wales, sørover til Marokko, Algerie, Libanon og Hermonfjellet og østover til Nord-Iran. De iranske trærne blir av og til skilt ut som en egen art, *Sorbus orientalis*.

Denne arten er så særegen at den blir regnet til en egen underslekt, *Torminalis*. Noen botanikere plasserer tarmvriasal i en egen slekt; i tilfelle er det vitenskapelige navnet *Torminalis clusii* eller *Torminalis glaberrima*.

Tarmvriasal er en diploid art med kjønnet formering. Den hybridiserer mange steder med sølvasal, noe som gir opphav til apomiktiske småarter, spesielt i Ungarn, Slovakia og Tsjekkia.

Denne arten ble tidligere kalt «tysk asal» på norsk, men det navnet skal nå brukes om *[[Tysk asal|Sorbus × thuringiaca]]*.

## Galleri

Bark of Sorbus torminalis.jpg|Bark
Sorbus torminalis leaves kz.jpg|Bladverk
Sorbus torminalis 190513.jpg|Blomster
Sorbus torminalis fruits-001.jpg|Frukt
Elsbeere Herpersdorf.jpg|Høstfarger
Elsbeere Holz.jpg|Tre


## Kilder
* J. Lid og D. Tande, *Norsk flora*, versjon 2007, 7.utgaven. ISBN 978-82-521-6029-1. 
* L. Stenberg og B. Mossberg, S. Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Sølvasal

**Sølvasal** *(Aria edulis)* er et løvfellende tre i asalslekta innenfor rosefamilien. 

Den blir opptil 25&nbsp;m høy og har en bred krone. Barken er mørkegrå og glatt. Bladene er enkle, ovale, uregelmessig grunt tannete eller grunt flikete, og bredest på midten eller nedenfor; de er matt gulgrønne på oversiden og tett hvithårete under. Blomstene er hvite og sitter i brede halvskjermer. Frukten er skarlagensrød, elliptisk, 8–15&nbsp;mm lang og har mange korkporer. Arten vokser i skog og kratt, helst på kalkgrunn.

Sølvasal er utbredt i Sør- og Mellom-Europa nordover til De britiske øyer og Norge. Arten finnes også i Atlasfjellene i Nord-Afrika og på Kanariøyene. I den sørlige delen av utbredelsesområdet er den en ren fjellplante. På Kanariøyene vokser den kun i høyfjellssonen på Tenerife og La Palma. *Aria edulis* er en diploid art med kjønnet formering. Den regnes til underslekta *Aria* som også omfatter noen apomiktiske arter med triploid eller tetraploid kromosomtall.

Denne arten er blitt forvekslet med de nærstående artene bergasal (*Sorbus rupicola*) og norsk asal (*Sorbus norvegica*). En mente tidligere at *Sorbus aria* i snever betydning ikke forekommer naturlig i Norge, og artsnavnet «sølvasal» ble brukt om *Sorbus rupicola*, mens *Sorbus aria* ikke hadde noe norsk navn. På 1990-tallet ble det oppdaget at *Sorbus aria* vokser spontant i Norge, noe som førte til endringer i de norske artsnavnene. Arten heter *Aria edulis* fra 25.03.2020.

I Norge forekommer sølvasal naturlig kun rundt indre del av Oslofjorden, men arten finnes forvillet nordover til Trøndelag. Arten vokser i tett edelløv- eller kalkfuruskog, og den er ikke en skogkant- og krattart som de andre norske asalartene. I Norsk rødliste for arter vurderes den som *nær truet* på grunn av nedbygging.

## Galleri

Blühende Mehlbeere.jpg|Blomstrende sølvasal i Alpene
20140430Sorbus intermedia08.jpg|Blomster
20140430Sorbus intermedia10.jpg|Bladverk
Sorb-aria.jpg|Under- og overside av blad
SORBUS ARIA - BÒFIA - IB-505 (Moixera).JPG|Bær
Ossen - Béout - 20150216 (1).JPG|Om vinteren i Pyreneene 


## Referanser




## Eksterne lenker
*
Småasal

**Småasal** (*Sorbus subarranensis*) er et løvfellende tre i asalslekta innenfor rosefamilien.

Det kan bli opptil 5–6&nbsp;m høyt. Bladene er smale, elliptiske og skåret minst ¼ inn til hovednerven. De frie småbladene som rognasal har, mangler som regel. Arten vokser i tørre skogkanter, i krattskog og på berg. Småasal er endemisk for Norge og finnes bare i Hordaland, hovedsakelig i Kvam. Lignende planter fra Telemark og Buskerud bør oppfattes som egne arter.

Arten er triploid og formerer seg ukjønnet (apomiksis). Den er antakelig oppstått ved at rogn har krysset seg med bergasal eller norsk asal. Slike hybrider har oppstått flere ganger i Norge og på De britiske øyer og gitt opphav til en rekke småarter som samles i småasal-gruppa (*Sorbus subarranensis* agg.). I tillegg til småasal finnes i Norge artene sogneasal, grenmarasal, nordlandsasal og smalasal. Mange av formene er lite utforsket og ikke formelt beskrevet som egne arter.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Nordlandsasal

**Nordlandsasal** (*Hedlundia neglecta*) er et løvfellende tre i asalslekta innenfor rosefamilien.

Det blir 4–6&nbsp;m høyt. Bladene er smale, elliptiske og er skåret inn omtrent halvveis til hovednerven. Bladstilk og nerver er lyse, ikke rødlige. Arten vokser i tørre skogkanter, i krattskog og på berg. Nordlandsasal er endemisk for Norge og finnes bare i Bindal kommune i Nordland der den vokser fem steder på nordsida av Tosenfjorden.

Arten er triploid og formerer seg ukjønnet (agamospermi). Fruktene (bæreplene) spres med fugl. Den er antakelig oppstått ved at rogn har krysset seg med bergasal eller norsk asal. Slike hybrider har oppstått flere ganger i Norge og på De britiske øyer og gitt opphav til en rekke småarter som samles i småasal-gruppa (*Sorbus subarranensis* agg.).

Nordlandsasal vurderes som *sterkt truet* i Norsk rødliste for arter. Bare 100 eksemplarer er kjent, og Reppen naturreservat er opprettet for å bevare arten.

## Rødlistevurdering
Generasjonstida er satt til 30 år, dvs. en vurderingsperiode på 90 år. Arten vokser i brattlendt lågurtskog med noe innslag av edellauvtrær. Den er i dag kjent fra fem bestander innen tre 4-km²-felter på nordsida av Tosenfjorden i Bindal: Ytre og Indre Reppen, Oksebåsen og Søbergslistølen (se Grundt & Salvesen 2011, Westergaard 2012), og det er angitt at totalbestanden ligger på i underkant av 100 individer. Arten angis som konkurransesvak, og det er ifølge Westergaard (2012) "sannsynlig at en stadig mer høyvokst og skyggedannende skog av gran vil kunne utkonkurrere nordlandsasalen enkelte steder." Det er i samme rapport også opplyst om beiteskader av elg i to av områdene der den vokser. Billing Hansen (2020) mener at arten "freder seg selv" fordi menneskelig aktivitet knapt kommer til i det området den vokser, men dette hindrer ikke spredning av gran som er kanskje den mest aktuelle trusselen. 

Nordlandsasal hører til småasal-gruppa; se kommentarer til smalasal *H. lancifolia*. Arten er bare kjent fra Bindal (dvs. en norsk endemisme og ansvarsart).  Nordlandsasal vurderes i 2021 som sterkt truet (EN) på grunn av et kritisk lågt antall individer totalt (80-120, beregnet til 92). I artikkelen til Billing Hansen (2020) refereres det til P.H. Salvesen som har uttalt at arten neppe er "truet". Det kan sikkert stemme i den forstand at den ikke er utsatt for noen opplagt negativ påvirkningsfaktor per i dag. Samtidig, etter retningslinjene til IUCN, blir den vurdert som sterkt truet bare i kraft av at artens samlete kjente populasjon består av et fåtall individer og delpopulasjoner innen et svært snevert utbredelsesområde, og at den dermed også kan være utsatt for stokastiske hendelser. 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sørlandsasal

**Sørlandsasal** (*Hedlundia subsimilis*) er et løvfellende tre i asalslekta innenfor rosefamilien. 

Det blir 4–10 m høyt. Bladene er relativt brede; de har ikke frie småblad og er grunt lappet, mindre enn enn ¼ inn til hovednerven. På undersiden er bladene lyst filthåret, og de har 9–11 par nerver. Blomstene har rødlige pollenknapper. Fruktene er 10–11&nbsp;mm lange og 8–9&nbsp;mm brede, blanke, mørkerøde og med tydelige korkporer.  

Sørlandsasal er endemisk for Norge og finnes viltvoksende ved sørvestkysten fra Lindesnes til Egersund. Den er forvillet andre steder. Arten er tetraploid og formerer seg ukjønnet (apomiksis). Den er antakelig oppstått ved at rognasal har krysset seg med norsk asal.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Theodor Wilhelm Danzel

**Theodor Wilhelm Danzel** (født 4. februar 1818 i Hamburg, død 9. mai 1850 i Leipzig) var en tysk litteraturhistoriker og filosof.

Han studerte ved universitet i Leipzig, Halle og Berlin, fikk to doktorgraden ved Friedrich-Schiller-Universität Jena med en avhandling om Platons filosofiske metoder (1841). Som student var han en ivrig tilhenger av Hegels filosofi. I 1845 habilitert han seg i Leipzig, hvor han etterhvert fikk arbeid som foreleser.

Han døde i Leipzig 9. mai 1850 32 år gammel.

## Verk
* *Über Goethes Spinozismus*, Hamburg 1843 - Om Goethes Spinozisme.
* *Über die Ästhetik der Hegelschen Philosophie*, Hamburg 1844 - Om estetikken i Hegels filosofi.
* *Gottsched und seine Zeit*, Leipzig 1848 - Johann Christoph Gottsched og hans æra.
* *G. E. Lessing, sein Leben und seine Werke*, (med Gottschalk Eduard Guhrauer), to bind, 1850–1853 - Lessing, hans liv og verk.
* *Gesammelten Aufsätzen*, samlede essay 1855, redigert av Otto Jahn (1813-1869).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Rognasal

**Rognasal** (*Sorbus hybrida*) er et løvfellende tre i asalslekta innenfor rosefamilien. 

Den kan bli 3–7&nbsp;m høy. Bladene har 1–2 par finner ved basis og er sagtannede lenger mot spissen; oversiden er mørkt grågrønn, og undersiden er lyst gråhåret. Blomstene er tydelig større enn hos rogn, 9–12&nbsp;mm, og har kremfargede eller rødlige pollenknapper. Fruktene er røde, avlange til runde og 10–12&nbsp;mm store. Arten vokser i tørre skogkanter, i krattskog og på berg.

I Norge er rognasal ganske vanlig på Østlandet nordover til Gran. Den er også ganske vanlig i kyststrøk på Sør- og Vestlandet og finnes mer spredt nordover langs kysten til Bodø og Lofoten. I Sverige har den en usammenhengende utbredelse i Bohuslän, Gotland, Södermanland og Uppland. I Finland finnes den på Åland og lengst sørvest på fastlandet, og i Danmark vokser den bare på Bornholm. Den vokser også ett sted i Latvia.

Rognasal er tetraploid og formerer seg ukjønnet (apomiksis). Den er antakelig oppstått ved at rogn har krysset seg med arter i småasal-gruppa (*Sorbus subarranensis* agg.). Småasal og beslektede arter er selv hybrider mellom rogn og bergasal eller norsk asal.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Fagerrogn

**Fagerrogn** (*Hedlundia meinichii*) er et løvfellende tre i asalslekta innenfor rosefamilien. 

Arten er oppstått som en krysning mellom rogn og rognasal og ser ut som en mellomting mellom disse artene. Den skiller seg fra rogn ved at endesmåbladet er større enn de andre småbladene og lappet. Blomstene er litt større enn hos rogn, og fargen på pollenknappene varierer mellom nesten hvit via rosa til rød. Fruktene er skarlagenrøde og større enn hos rogn. Kjernehuset har tre rom, mens rognebærene som regel har fire.

Fagerrogn er endemisk for Norge. Formen som først ble beskrevet (var. *meinichii*) er triploid og formerer seg ukjønnet (apomiksis). Den er utbredt fra Stord over Bømlo og Sveio til Karmøy. Fra søndre Stord til Sveio finnes en mindre form, «smalfagerrogn». Fagerrogn i vid betydning vokser langs kysten fra Leka i nord sørover til Lindesnes og Ringerike i sørøst. Arten er svært variabel, og noen av disse formene bør antagelig skilles ut som egen arter. På Østlandet finnes det kanskje tetraploid fagerrogn.

Arter som er svært lik fagerrogn, og som har oppstått på samme måte, finnes på Gotland i Sverige, hedlundrogn (*Sorbus teodori*), og på øya Arran i Skottland, *[[Sorbus pseudomeinichii]]*.

Artsepitetet *meinichii* hedrer amtmann Hans Thomas Meinich. Fagerrogn er kommuneblomst i Sveio kommune.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Nyainqentanglha

**Nyenchen Tanglha** eller **Nyainqêntanglha** (tibetansk: གཉ་ཆེན་ཐང་ལྷ་, Wylie: 'Gnyan-chen-thang-lha'; kinesisk: 念青唐古拉山, pinyin: *Niànqīngtánggǔlā Shān*) er en fjellkjede som ligger i Nyingchi-prefekturet i det sentrale Tibet. 

## Geografi
Fjellkjeden har mer enn tretti topper som er over 6000 moh., fire av dem når over 7000 moh. Den deler Tibet i to og danner et vannskille mellom elvene Yarlung Zangbo (Brahmaputra) og Nu (Salwin).

Det høyaete punktet er fjellet med samme navn som kjeden, *Nyainqêntanglha feng*, som er 7162 moh. og ble besteget første gang i 1986 av en gruppe japanske fjellklatrere.
(andre kilder sier 7088 moh.).

Fjellkjeden ligger sør for innsjøen Namtso (Tengrinor), den nest største saltvannssjøen i Tibet. Den nærmeste byen er Yangpachen. Nyainêntanglhaer ligger rundt 30 mil nordvest for Lhasa.

## Religiøs betydning
Nyainêntanglha betyr *gressletteguden* på tibetansk. Ifølge tibetansk folketro er guden for fjellet gift med gudinnen for den hellige Namtso-sjøen, og det finnes mange sagn og sanger om de to. Gudeparet, gjennom sine fysiske symboler, blir særlig dyrket i saueår, ettersom de begge skal ha blitt født i et slikt år.

## Litteratur
* Tamotsu Nakamura: *Die Alpen Tibets*. Detjen-Verlag, Hamburg 2008 ISBN 978-3-937597-25-6

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* *[https://web.archive.org/web/20140118064235/http://info.tibet.cn/en/news/phn/pnt/t20050605_34821.htm Qinghai-Tibet railway lays track to Nyainqentanglha Mountain].* I: *China Tibet Information Center*, 5. juni 2005
Last Lynx

**Last Lynx** er en indie-popgruppe fra Stockholm i Sverige, og ble grunnlagt 2011. Gruppens logo er en sirkel med to bokstaver i hver fjerdel. Til sammen danner de ordene Last (vannrett) og Lynx (loddrett), der Lynx er det vitenskapelige navnet på gauper. Gruppen har for øyeblikket platekontrakt med det svenske plateselskapet SoFo Records. De har spilt inn tre EP-er siden grunnleggingen i 2011. Gruppen består av Robin Eveborn (vokal, keyboard og synth), Camilla Dahlstedt (vokal og synth), Kim Linsqvist (vokal og bass), Fredric Lindblom (vokal og trommer) og Marcus Lindblom (vokal og gitar).

## Musikkstil
Last Lynx er en indie-popgruppe, med en type musikk som inneholder elementer fra dagens Californiske musikkultur. Deres noe spesielle varemerke er at de også blander inn elementer fra 70- og 80-tallets popmusikk og elementer fra Electronical Dance Music (EDM). Et annet trekk ved gruppen er bruken av enkle riff. 

## Historie
Last Lynx kom sammen i 2011, og allerede samme år slapp de sin aller første EP. Med navnet Alaska, utgitt lille julaften i 2011, satte EP-en standarden for hva Robin Eveborn og gruppen hadde i vente. Sangen med samme navn som albumet endte opp som den tredje største hiten til gruppen noensinne. Så, litt mindre enn et år senere eksploderte det. I november 2012 slapp de sin første singel - Killing Switch. Gruppen dro på en turné til USA og Sverige. Den 16. april 2013 slapp de sin andre EP, Ocean Reels. EP-en sendte gruppen på en turné gjennom Sverige og deler av Europa. Tidlig januar 2014 slapp gruppen sin andre singel, Lacuna. Lacuna er en del av gruppens EP, *Rifts,* som ble utgitt 7. november samme år. EP-en inneholder blant annet singlene *None Of My Friends* og *Curtains*.