Folkeetymologi

**Folkeetymologi** (av etymologi, læren om opprinnelsen til ord og uttrykk) er et begrep som kan ha to forskjellige betydninger:
* En vanlig feiltolkning av et ords opprinnelse, det vil si en falsk etymologi.
* En folkelig forvanskning av et ord ved påvirkning fra andre ord, slik at det dannes en form som det øyensynlig er lettere å forstå opphavet til.

Ordet kommer fra tysk *Volksetymologie*.

Forståelse av folkeetymologiens mekanismer er sentralt for å forstå et ords sanne etymologi dersom ordet har vært gjennom en betydningsendring eller nydannelse. Begrepet kan derfor få en tredje betydning, for det kan vise til selve endringen som har skjedd.

Historisk har folkeetymologi påvirket hvordan et språk har utviklet seg. Valg av former har ofte vært et spørsmål om hvilken form som var lettest å bruke og forstå, selv om den kunne avvike fra ordets opprinnelige form. Det var først da studiet av lingvistikk ble et akademisk fag, at man begynte å forsøke å kontrollere denne utviklingen gjennom språknormering.

## Folkelige forvanskninger
Selv om folkeetymologiens rolle ved orddannelse er mindre viktig enn tidligere, spiller den fortsatt en betydelig rolle. Former som oppstår gjennom folkelige forvanskninger, kommer i en del tilfeller inn i det normerte språket. Eksempler:
* *kakadue*, som har blitt en normert variant av det opprinnelige *[[kakaduer|kakadu]]* gjennom påvirkning fra *[[duer|due]]*.
* *[[muskedunder]]*, opprinnelig fransk *mousqeton* («liten muskett») påvirket av tysk *Donner* («torden») til *Muskedonner* og deretter påvirket på norsk av *dundre*. 
* *posthum*, en sammenblanding av latin *postumus* («sist født»), *humus* («jord») og *humare* («begrave»), som i folkeetymologien ble forstått som *post humum*, «etter jord(festelse)».

En del ordformer som må anses for å være resultater av folkeetymologisk påvirkning har ikke blitt normert, men er allikevel hyppig brukt av mange. Bruk av slike ord oppfattes av en del som tegn på manglende dannelse eller intelligens, mens andre ser det som en naturlig del av et språks utvikling. Den siste oppfattelsen stemmer best overens med hvordan språk historisk har blitt utviklet, mens den første er sterkt påvirket av den moderne oppfatningen om at språk er noe formelt og normert.

Eksempler på unormerte, men vanlige former er: 
* *takstameter*, der *[[taksameter]]* har blitt påvirket av *takst*, mens opphavet egentlig er *taksere*.
* *Heliokopter* for helikopter.

Da et politikorps ble opprettet i London i 1829, fikk konstablene raskt tilnavnet *coppers* fordi de *copped* (= fakket) kriminelle, på amerikansk *cop* for «politimann», men også tilnavnet *Jenny Darbies*, som var en forvanskning av fransk *[[gendarm]]e*.

### Stedsnavn
Stedsnavn blir ofte utsatt for forvanskninger. Eksempler:
*Det svømmer ikke makrell i Makrellbekken i Oslo, og navnet skyldes heller ikke at noen feilaktig har tatt fisk i bekken for å være makrell. Det er en forvanskning av *Markskilbekken* - grensebekken som beskrev skillet mellom markene.
*Makkaur er et av de karrigste stedene i Finnmark, men står oppført under navnet *Madkurv* (= matkorg) på et dansk kart fra 1838. -*aur* viser til grus, liksom -*ør* i Øresund; men danskene kjente det ikke igjen.
*Gårdsnavnet *[[Endsjø (gård og slekt)|Endsjø]]* i Ski stammer ikke fra noen sjø, men kommer av *Einarshaugi*, som så er blitt til Ense og senere til Endsjø, som i sin tur bydelen Ensjø i Oslo trolig er oppkalt etter.
*Købmagergade i København het opprinnelig *Kjødmangergade* (= Kjøtthandlergate, Slaktergate), men dette var blitt uforståelig i dagligtale. Skovbogade i samme strøket fikk navn etter skomakernes boder, men i dag oppfattes navnet som det har å gjøre med en *skovbo* (= skogbeboer).

## Ordtak
En del ordtak har endret seg fordi den opprinnelige betydningen ikke lenger gir mening. Man erstatter derfor ett eller flere ord med noe som ligner, selv om ordtaket som helhet da blir mindre meningsfylt eller skifter betydning.

Eksempler på dette er:
* *[[Ugler i mosen]]*: det opprinnelige uttrykket var det danske *ulver i mosen*, «ulver i myra», det vil si en snikende og skjult fare. Da ulven døde ut i Danmark, overtok et kjent, men langt mindre farlig dyr, og uttrykket fikk også en noe endret betydning. Det samme har skjedd med ordet *uglesett*, som opprinnelig var *ulvesett* («å ha blitt sett på med ulvens onde øyne»).

## Falsk etymologi

Folkeetymologi i betydningen «falsk etymologi» påvirker språkets form i mindre grad, men kan ha stor innvirkning på forståelse av språket og dets historie. I en del tilfeller der akademisk belagt etymologi ikke har noen svar, kan det være umulig å avgjøre om den folkelige forklaring er riktig eller gal. Det er altså mulig at en «falsk etymologi» gir en korrekt forklaring; den er bare uten vitenskapelig betydning ettersom den ikke er basert på verifiserbar forskning.

Eksempler på falske etymologier er:

* *følgetong*: fordi det dreier seg om en serie tror mange det er avledet av *følge*, men ordet kommer fra fransk *[[feuilleton]]*, som betyr «lite blad» og egentlig betegnet en fast seksjon, gjerne i form av en kronikk eller kulturseksjon, i en avis.

## «Barneetymologi»
Et fenomen som kan sies å være en form for folkeetymologi er det som kan kalles «barneetymologi». Dette er former som blir brukt av barn fordi de virker mer forståelige enn det korrekte ordet. Eksempler på dette er:
* *sukke(r)lade* for «sjokolade» gjennom påvirkning fra «sukker».
* *ryggmatisme* for «revmatisme», etter observasjon av at revmatisme kan slå ut som ryggsmerter.
* *undervisitet* for «universitet» gjennom påvirkning fra «undervisning».
* *frimerkeri* for «fyrverkeri».
* *sagfører* for en sagarbeider.
* *telle* for «telefonere».

Eksempler fra Danmark:
**Sandhed*: «I en sandørken er det hett.»
*«Sandhed er en mand, som arbejder med sand.»
*«Hvis en gut er flink, saa kan vi si at vi kan erkjende ham — kjende ham ære.»

## Referanser