open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Det korte parlamentet

**Det korte parlamentet** var et parlament i England som satt fra 13. april til 5. mai 1640 under styret til kong Karl I av England. Det kalles så ettersom det varte i kun tre uker, og at parlamentet som fulgte ble således kalt det lange parlamentet.

Etter 11 år med forsøk på personlig styre (1629&ndash;1640), sammenkalte kong Karl parlamentet i 1640 på råd fra lord Wentworth, nylig opphøyd til jarl av Strafford. Kongen ble tvunget til å sammenkalle parlamentet hovedsakelig for å skaffe penger for finansiere sin militære kamp mot Skottland i biskopkrigene. Som de tidligere parlament, hadde det nye parlament stor interesse i å adressere på klager over den kongelige administrasjon framfor å stemme fram kongens midler for å finansiere krigen mot de skotske *konvenanter* (en skotsk presbyteriansk bevegelse).

John Pym, parlamentsmedlem for Tavistock, sto raskt fram som en betydelig figur i debatten. Hans lange tale den 17. april uttrykte underhusets avslag for å stemme fram midler om ikke kongelig misligheter ble adressert. John Hampden, på den annen side, var overtalende i det private: han satt i ni komiteer. Karls forsøkte å tilby å slutte utskrive skipspenger, men det imponerte ikke parlamentet. En strøm av opprop angående misligheter kom til parlamentet fra landet. Utålmodig med deres fortsatte debatt hvor det hadde blitt etterlatt i 1629, som berørte overtredelser av parlamentets privilegier ved at parlamentsmedlemmer ble arrestert i 1629, og avkreftet av den gjentatte debatten om den stadig dårlige situasjonen i Skottland, oppløste kongen hele parlamentet den 5. mai 1640 etter at det hadde sittet sammen i kun tre uker. Det ble fulgt av det lange parlamentet.

## Eksterne lenker
* Plant, David: «The Short Parliament»   
* «John Hampden in the Short Parliament» (PDF)
Friedrich von Wieser

**Friedrich Freiherr von Wieser** (født 10. juli 1851 i Wien, død 23. juli 1926 i St. Gilgen ved Salzburg) var en østerriksk økonom og sosiolog. Sammen med Carl Menger og Eugen von Böhm-Bawerk gjelder han som grunnlegger av den østerrikske skole.

## Referanser
Arkeologiåret 1555

**Arkeologiåret 1555** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1555.

## Fødsler
*17. juli – Richard Carew, engelsk translatør og antikvar (død 1620)
* Edward Palmer, engelsk antikvar (død 1624)

## Referanser
Arkeologiåret 1632

**Arkeologiåret 1632** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1632.

## Publiseringer
* Posthum publisering av Antonio Bosios *Roma Sotterranea*, resultatene av hans livslange systematiske utforsking av romerske katakomber.

## Fødsler
* 23. mars – Jean Foy-Vaillant, fransk numismatiker og advokat (død 1706)
* 12. april – Henry Chauncy, engelsk advokat, pedagog og antikvar (død 1719)

## Dødsfall
*Leonard Hutten, engelsk prest og antikvar (født ca. 1557)
*John Weever, engelsk antikvar og poet (født 1576)


Fil:Foyvaillant.jpeg|Jean Foy-Vaillant(1632–1706)


## Referanser
Morten Eriksrød

**Morten Eriksrød** (født 17. januar 1956) er en norsk politiker (H). 

Han gikk inn i lokalpolitikken tidlig i 1980-årene. Han var leder i Kongsberg Høyre 1990–1995, medlem av Kongsberg kommunestyre fra 1992 og ordfører 1995–2003. Eriksrød ledet Buskerud Høyre 2008–2014. Han har vært medlem av Buskerud fylkesting siden 2007, og satt som fylkesordfører 2011–2015. Han var også medlem av fylkestinget 1999–2003.

Eriksrød tjenestegjorde i Hæren med majors grad frem til 2001.

## Referanser
Minneeffekten

**Minneeffekten** er effekten som oppstår i et NiCd-batteri om det gjentatte ganger utlades til samme punkt, og lades igjen. 

På midten av 1990-tallet ble «Memory effekt» et velkjent begrep i batterikretser. Denne effekten kunne oppstå om et NiCd-batteri ble brukt i en prosess som syklisk utladet &ndash; og ladet &ndash; et NiCd-batteri med identisk syklus flere titalls ganger. Når denne effekten oppsto, ville batteriet huske at det ikke ga mere kapasitet enn det hadde gjort tidligere, og videre strømtrekk kunne føre til at cellespenningen sank mer enn normalt. Dermed ble ikke all kapasiteten til batteriet tilgjengelig for brukeren.

Kunnskapen om minneeffekten var så populær at alle anbefalte at NiCd-batteriene skulle lades helt ut før de ble ladet igjen. Disse velmenende rådene fra en samlet elektronikkbransje ble sannsynligvis batteritypens endelikt.

Allerede på slutten av 1990-tallet ble produksjonen av NiCd-celler endret, slik at man unngikk minneeffekt. Og om du hadde en celle som kunne få minneeffekt, ville det allikevel kreve at du ladet den ut på prosenten like mye mange, mange ganger etter hverandre. I forbrukerelektronikk ville dette aldri være noe problem.

Minneeffekten som forbrukere har opplevd, er utelukkende forveksling med et annet fenomen i NiCd-celler: «voltage depression». Dette oppstår når du gjentakende ganger overlader batteriet, lader et varmt batteri eller setter et fulladet batteri til ny hurtiglading. Da vil varme og trykk i cellen få den til å ventilere, og aktiv kjemi forsvinner. Dette gir seg utslag i at cellespenningen synker i terskler på 0,15&nbsp;V, og at batteriet gir seg før all kapasitet er tatt ut av det. I tillegg fører overlading til forhøyet selvutlading på grunn av dentdrittering av kadmium.

De nyere NiMH-batteriene har lite eller ingen minneeffekt. Litium-baserte batterier har heller ingen minneeffekt i praksis.

## Eksterne lenker
* Amobil &ndash; Unngå batterifellene
Westport (Irland)

**Westport** (irsk: *Cathair na Mart*, «Oksenes steinborg», historisk anglifisert som Cahernamart) er en by i grevskapet Mayo i provinsen Connacht på vestkysten av Irland. Det er i det sørøstlige hjørnet av Clewbukten, et innløp av Atlanterhavet på vestkysten av Irland. Westport er et turistmål og scorer høyt for livskvalitet. Byen vant Irish Tidy Towns Competition tre ganger i 2001, 2006 og 2008, en årlig konkurranse i å ære den ryddigste og mest attraktive byen i Irland. I henhold til folketellingen av 2016 har byen en befolkning på 6 198 innbyggere.

Westport er utpekt som en kulturarvby, og er en av bare noen få planlagte byer i Irland. Sentrum ble lagt ut i georgiansk arkitektur, og inkorporerer Carrow Beg-elven i byens utforming. Dette sørger for trekantede promenader (kjent som *The Mall*, Kjøpesenteret)) og flere steinbroer. Pilegrimsfjellet Croagh Patrick, 764 m høyt pyramideformet fjell og kjent lokalt som «the Reek», («hesje/stakk») ligger rundt 10 km vest for byen nær landsbyene Murrisk og Lecanvey. Fjellet danner bakteppet for byen. Fjellet har lenge vært sett på som et hellig fjell og arkeologer fant at det hadde vært et steinkapell eller oratorium på toppen datert tilbake til 400-tallet. Et lite moderne kapell ble bygget på toppen og innviet 20. juli 1905.

## Navn

Westport har sin opprinnelse og har fått navnet sitt etter en festning fra 1500-tallet, *Cathair na Mart*, «steinborgen til oksene» eller som «markedenes by» (hvor det ble solgt kjøtt fra storfe). Den og omkringliggende bosetning, som tilhører den mektige lokale sjøfarende Ó Máille-klanen, innbefattet den kvinnelige piraten Grace O'Malley (død ca. 1603) som kontrollerte Clewbukten og områdene rundt, den gang kjent som Umaill, en selvstyrt rike underlagt kongene av Connacht.

## Transport
### Vei
Den nasjonale primærruten N5 forbinder også byen med Castlebar, samt kobler til N4 nær Longford som fører videre til Dublin. Den andre hovedveien som går gjennom Westport er den nasjonale sekundære ruten N59.

### Fly
Den regionale flyplassen er Irland West Airport Knock, 60 km unna.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* Westport Town Council 
* Westport Tourism
Arkeologiåret 1633

**Arkeologiåret 1633** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1633.

## Fødsler
*13. april – Giovanni Giustino Ciampini, italiensk historiker, arkeolog, matematiker og naturvitenskapsmann (død 1698)
*23. februar – Charles Patin, fransk lege og numismatiker (død 1693)
*1. mai – Walter Chetwynd, engelsk antikvar og politiker (død 1691)
*Daniel Fleming, engelsk antikvar (død 1701)

## Referanser
Arkeologiåret 1694

**Arkeologiåret 1694** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1694.

## Fødsler
*10. november – Giovan Battista Passeri, italiensk arkeolog, forfatter og advokat (død 1780)
*8. desember – Christian August von Berckentin, tysk statsmann, diplomat, geheimeråd i dansk tjeneste og numismatiker (død 1758)
*Gottlieb Siegfried Bayer, tysk filolog, historiker, sinolog og numismatiker (død 1738)

## Dødsfall
*28. august – Francesco Antonio Picchiatti, italiensk arkitekt, ingeniør og arkeolog (født 1617)
Arkeologiåret 1638

**Arkeologiåret 1638** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1638.

## Utforskninger

## Utgravninger

## Funn

## Publiseringer

## Andre hendelser

## Fødsler
*7. januar – Filippo Bonanni, italiensk vitenskapsmann, prest og numismatiker (død 1723)

## Dødsfall
*7. januar – Henry Chitting, engelsk antikvar (født 1580)
Christian Scharning

**Christian Scharning** (født 1977) er en norsk regissør, journalist, DJ og programleder. 

Han er mannen bak NRK P3-programmet *[[Trash Kassett]]*, og har også vært programleder for *[[Musikkmisjonen]]* og *[[Juntafil]]* på samme kanal. Han har i flere år jobbet som TV-produsent for *[[Lydverket]]* på NRK og var i 2010 med å starte *[[Nasjonalgalleriet (TV-program)|Nasjonalgalleriet]]*, som var NRK 2s TV-program om visuell kultur. Jobbet i 2014–2016 med regi på musikkdokumentarserien *Hitlåtens Historie*, som var en co-produksjon mellom NRK og SVT. 

Har siden 2016 jobbet fast med regi på dokumentarserier for NRK. 

*THIS IS IT*, som følger et avgangskull fra Kles- og Kostymedesign ved Kunsthøgskolen i Oslo (KHiO). Serien hadde premiere på NRK i april 2018.

*Kunstsamlarane*, som portreterte kjente nordiske kunstsamlere som finansmann Stein Erik Hagen og stifteren av Astrup Fearnley Museet, Hans Rasmus Astrup. Serien hadde premiere på NRK i november 2020.. Serien ble nominert til Gullruten i 2021 i Kategorien Beste livsstilsprogram 

*Kunstnerliv*, en dobbeltportrettserie hvor unge norske kunstnere speiler seg i livet og kunsten til sitt forbilde. Serien hadde 3 sesonger mellom 2021 og 2024. Kunstnerliv ble nominert til Gullruten i 2022 og 2024.  

Mellom 2007 og 2012 drev han det månedlige klubbkonseptet «Klubb Trash Kassett» på utestedet Blå i Oslo.

Scharning er gift med popartisten Cathrin Gram.

## Referanser
Sabaconidae

* *[[Sabacon]]*
* *[[Taracus]]*

**Sabaconidae** er en gruppe av edderkoppdyr som tilhører ordenen vevkjerringer (Opiliones). 

## Utseende
Små til middelsstore (kroppslengde 1,2-5,5 mm) vevkjerringer. Chelicerene er nokså små og forskjellige mellom kjønnene, hos slekten *[[Taracus]]* sterkt forlenget. Pedipalpene er gjerne forholdsvis grove og kan være lengre enn kroppen.

## Levevis

## Utbredelse
Familien finnes bare i Holarktis. Slekten *[[Taracus]]* finnes bare i det vestlige Nord-Amerika og øst-Sibir, mens *[[Sabacon]]* er utbredt i Eurasia, også med noen arter i Nord-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Edderkoppdyr (Arachnida)
** Vevkjerringer (Opiliones) 
*** underorden **[[Dyspnoi]]** Hansen & Sørensen, 1904
**** overfamilie Ischyropsalidoidea Simon, 1879
***** familie Sabaconidae Dresco, 1970
****** slekten *[[Sabacon]]* Simon, 1879 – 37 arter. I Europa:
******* *[[Sabacon altomontanum]]* Martens, 1983 (Frankrike)
******* *[[Sabacon franzi]]* Roewer, 1953
******* *[[Sabacon paradoxum]]* Simon, 1879 (Pyreneene)
******* *[[Sabacon pasonianum]]* Glez-Luque, 1991 (hule i Spania)
******* *[[Sabacon pectiginosa]]* Simon, 1913 (Spania)
******* *[[Sabacon picosantrum]]* Martens, 1983 (Spania)
******* *[[Sabacon robusta]]* Simon, 1873 (Spania)
******* *[[Sabacon simoni]]* Dresco, 1952
******* *[[Sabacon viscayanum]]* Simon, 1881
****** slekten *[[Taracus]]* Simon, 1879 – 8 arter, Nord-Amerika og Øst-Asia

## Kilder
* Fauna Europaea Web Service – utbredelsesdatabase over europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
Haugtussa (sangsyklus)

**Haugtussa**, opus 67, er en sangsyklus for sopran og piano komponert av Edvard Grieg. Teksten er et utdrag av Arne Garborgs diktsyklus *[[Haugtussa]]* (1895).

## Historikk
Edvard Grieg leste Arne Garborgs *Haugtussa* i mai 1895, og ble så inspirert at han komponerte tolv sanger i løpet av en måned, og laget ytterligere fire skisser. Han brukte likevel tre år på å fullføre prosjektet, og i løpet av denne tiden kom han fram til hvordan han skulle instrumentere verket (han var en stund inne på tanken om å bruke orkester i stedet for piano), og på å komme fram til verkets form.  Grieg ville at verket skulle kunne fremstå som Haugtussa slik hun blir vist av Garborg i boken. Men gjennom et fåtall utvalgte dikt skulle Grieg med sin musikk gi et riktig og utfyllende bilde, - skape en ny helhet. I 1898 valgte han ut de åtte sangene som skulle utgjøre syklusen i opus 67 og ga dem en siste finpuss før trykking. De ble utgitt på landsmål og dansk (oversatt av John Paulsen) i København på forlaget  Wilh. Hansen, og på tysk og engelsk hos Peters Verlag i Leipzig.

## Framføringer
Den første som fremførte hele syklusen på konsert i Kristiania var Griegs kollega og venn Agathe Backer Grøndahl ved flygelet og sangerinnen Eva Nansen – gift med Fridtjof Nansen. Grieg var ikke til stede selv, for han hadde konsert i Stockholm på samme tid. Der ble også 4 av Haugtussa-sangene framført av den norskfødte, svenske sangerinnen Dagmar Möller og ham selv ved flygelet. 

## Innhold
Det hele åpner og avslutter med naturmystikken i «Det Syng» og «Ved Gjetlebekken» . Nest ytterst innen denne rammen finner vi de to melankolske portrettene «Veslemøy» og «Vond Dag». Klimaks blir nådd i de midterste kjærlighetssangene «Møte» og «Elsk», som begge har ei lystig, pastoral vise ved sin side, henholdsvis «Blåbærli» og «Killingdans». Hovedpersonen Veslemøy er ei gjeterjente som har evner som andre ikke har og som derfor ikke finner en plass for sin personlighet i bygdesamfunnet. Det er i naturen hun kan søke svar på sine lengsler og spørsmål. I løpet av tekstens forløp blir Veslemøy forelsket i Jon, og i «Vond Dag» beskrives hennes følelser når hun blir sveket av ham. I den siste sangen «Ved Gjetlebekken», som ofte sammenlignes med den siste sangen i Franz Schuberts *[[Die schöne Müllerin]]*, søker Veslemøy tilflukt i bekkens sang, musikalsk representert ved en rytmisk figur i pianoet, som fra vers til vers endres litt ved at Grieg benytter ulik harmonisering.

## Sangene
Sangsyklusen består av følgende enkeltsanger:
*«Det Syng»
*«Veslemøy»
*«Blåbærli»
*«Møte»
*«Elsk»
*«Killingdans»
*«Vond Dag»
*«Ved Gjetlebekken»

## Innspillinger (i utvalg)
*Aase Nordmo Løvberg med Robert Levin, piano. Innspilt i Oslo cirka mars 1956. Utgitt på EP-platen HMV 7EBN&nbsp;1.

## Eksterne lenker
* Beryl Foster: '' The songs of Edvard Grieg'', Boydell Press. s. 203ff. ISBN 1-84383-343-3.
* Daniel M. Grimley: ''Grieg: music, landscape and Norwegian identity'', Boydell Press. s. ?. ISBN 1-84383-210-0.
* [Fritt tilgjengelige noter av ''Haugtussa''](http://imslp.org/wiki/Haugtussa,_Op.67_(Grieg,_Edvard)) på International Music Score Library Project
Arkeologiåret 1692

**Arkeologiåret 1692** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1692.

## Fødsler
*31. oktober – Anne Claude de Caylus, fransk antikvar og proto-arkeolog (død 1765)

## Dødsfall
*18. mai – Elias Ashmole, engelsk antikvar og politiker (født 1617)

## Referanser
Dicranolasmatidae

* *[[Dicranolasma]]*

Dicranolasmatidae** er en gruppe av [[edderkoppdyr]] som tilhører ordenen vevkjerringer (Opiliones). 

== Utseende ==
Middelsstore (kroppslengde 3-6,4 mm) vevkjerringer med forholdsvis korte bein. De kan kjennes på at fremre del av kroppen er framskutt (tydelig «hode») som en hette som dekker [[chelicer]]ene og [[pedipalp]]ene (hos voksne individer). Øynene sitter midt på denne hetten, som består av to krumme utvekster. Kroppen er oftest mer eller mindre dekket av en skorpe av jordpartikler. De unge individene ser ganske ulike ut fra de voksne, og har vært beskrevet som en slekt for seg.

== Levevis ==

== Utbredelse ==
Familien har en ganske begrenset utbredelse som omfatter det vestlige [[Nord-Afrika]], Europa nord til den sørlige delen av [[Alpene]], og Asia øst til [[Irak]].

== Systematisk inndeling ==

* [[Edderkoppdyr]] ([[Arachnida]])
** [[Vevkjerringer]] (Opiliones) 
*** underorden **Dyspnoi** Hansen & Sørensen, 1904
**** overfamilie [[Troguloidea]] Sundevall, 1833
***** familie **Dicranolasmatidae** Simon, 1879
****** slekten ''[[Dicranolasma]]'' Sørensen, 1873 – i Europa:
******* ''[[Dicranolasma apuanum]]'' <small>Marcellino, 1970</small> – Italia
******* ''[[Dicranolasma cretaeum]]'' <small>Gruber, 1998</small> – [[Kreta]]
******* ''[[Dicranolasma cristatum]]'' <small>[[Tord Tamerlan Teodor Thorell|Thorell]], 1876</small> – [[Italia]]
******* ''[[Dicranolasma giljarovi]]'' <small>Silhavý, 1966</small> – [[Rhodos]], [[Karpatene]], [[Kaukasus]], [[Tyrkia]]
******* ''[[Dicranolasma hirtum]]'' <small>Loman, 1894</small> 
******* ''[[Dicranolasma hoberlandti]]'' <small>Silhavý, 1956</small> – Tyrkia
******* ''[[Dicranolasma mlandeni]]'' <small>I. M. Karaman, 1990</small> – [[Jugoslavia]]
******* ''[[Dicranolasma napoli]]'' <small>Goodnight & Goodnight, 1944</small> – Italia
******* ''[[Dicranolasma opilionoides]]'' <small>([[Ludwig Carl Christian Koch|L. Koch]], 1867)</small> – [[Hellas]], [[Sicilia]]
******* ''[[Dicranolasma pauper]]'' <small>[[Friedrich Dahl|Dahl]], 1903</small> — Italia
******* ''[[Dicranolasma scabrum]]'' <small>([[Johann Friedrich Wilhelm Herbst|Herbst]], 1799)</small> – sørøstlige Europa
******* ''[[Dicranolasma soerenseni]]'' <small>Thorell, 1876</small> — Italia, [[Sardinia]]
******* ''[[Dicranolasma thracium]]'' <small>Starega, 1976</small>
******* ''[[Dicranolasma verhoeffi]]'' <small>Dahl, 1903</small> – [[Dalmatia]]

== Referanser ==
<references>

</references>

== Kilder ==
* [http://www.faunaeur.org/ Fauna Europaea Web Service – utbredelsesdatabase over europeiske dyr] 
* Bayram, A. og Çorak, İ. (2007): A New Record for the Harvest Spider Fauna of Turkey: ''Dicranolasma giljarovi'' Silhavy, 1966 (Opilionida, Dicranolasmatidae). ''Turk J Zool'' **31''': 9-12. PDF Med tegninger av arten.

## Eksterne lenker
*
DR Byen metrostasjon

**DR Byen Station** er en stasjon på Metroen i København. Den blir betjent av Linje M1. Stasjonen er over bakkenivå og ligger i takstsonene 1 og 3. Den ble åpnet 19. oktober 2002.

Stasjonen ligger i den nordlige delen av Ørestad. Navnet på stasjonen er knyttet til Danmarks Radios nye hovedkvarter DR Byen som ligger nær stasjonen. Opprinnelig ble stasjonen kalt **Universitetet Station** på grunn av de nye universitetsbygningene som var skulle bli reist i nærheten av stasjonen, men dette prosjektet ble flyttet nærmere Islands Brygge, i nærheten av de gamle bygningene.

## Eksterne lenker
*
Hernando’s Hideaway

**«Hernando's Hideaway»** er en amerikansk sang med melodi og tekst av Richard Adler og Jerry Ross Den ble publisert i 1954 og var med i musikalen *[[The Pajama Game]]*. Sangen ble fremført av rollefigurene Gladys, Sid Sorokin og Company. Gladys ble spilt av Carol Haney og Sorokin ble spilt av John Raitt. Teksten beskriver en mørk og hemmelighetsfull nattklubb.

Den mest suksessfulle innspillingen av sangen ble gjort av Archie Bleyer. Platen nådde en andreplass på Billboard-listen i 1954. 

En uteførelse med Enoch Light hadde en fremtredende plass på Command Records' *Provocative Percussion* samt på *Command test record*.

David Clayton-Thomas har gjort en coverversjon av den, og den blir ofte spilt av breakbeat-disc jockeyer. Rhythm and blues-sangeren Debelah Morgan samplet den på sin internasjonale hit «Dance with Me». Instrumentaldelen til The Johnston Brothers' innspilling fra 1955 ble anvendt som teammelodien til Brick Top Polford i filmen *[[Snatch]]*.

En liveinnspilling (fra Carnegie Hall 17. september 1954) finnes på Verve/PolyGram-utgivelsen *Jazz at the Philharmonic, the Ella Fitzgerald Set* med Ray Brown (på kontrabass) og Buddy Rich (på trommer).

## Innspilte versjoner

## Norsk versjon
Erik Thernow har skrevet en dansk tekst som den norske bygger på. Viggo Sandvik Hansen og Eldar Vågan har skrevet en annen norsk tekst. Thernows versjon har tittelen «Hernandos kabaret». Sandvik Hansens og Vågans versjon heter «Østbys gammaldans».

### Innspillinger

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bella Center metrostasjon

**Bella Center** er en høybanestasjon på Københavns metros linje M1. 

Stasjonen ligger ved Ørestads Boulevard litt syd for Vejlands Allé i Ørestad på Amager ved København. Stasjonen er navngitt etter utstillings- og kongressentret Bella Center, som ligger rett vest for metrostasjonen.

Bella Center stasjon ble åpnet den 19. oktober 2002 og ligger i takstsone 3.

## Eksterne lenker
*
Arkeologiåret 1546

**Arkeologiåret 1546** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1546.

## Utforskninger

## Utgravninger

## Funn
*En stor inskripsjon fra Augustus' triumfbue blir funnet.

## Publiseringer

## Andre hendelser

## Fødsler

## Dødsfall
*4. august – Mariangelo Accursio, italiensk humanist, filolog og arkeolog (født 1489)
Isa Katharina Gericke

**Isa Katharina Gericke** (født 30. juli 1973 i Berlin) er en norsk sanger (sopran).

Isa Katharina Gericke vokste opp i Namsskogan der faren var lege, senere i Kongsberg. Hun studerte med professorene Ingrid Bjoner og Svein Bjørkøy ved Norges musikkhøgskole og med professor Ingrid Figur ved Hochschule der Künste i Berlin. I år 2000 fikk hun sin operadebut ved *Internationalen Opernfestival Kammeroper Schloss Rheinsberg* som Susanna i *[[Figaros Bryllup]]* av Wolfgang Amadeus Mozart. Gericke debuterte ved Den norske opera som Grete i Humperdincks *Hans og Grete* i 2003. I åpningssesongen til den nye operaen i Bjørvika sang hun Euridice i Monteverdis *Orfeus*. Hun er en av initiativtakerne til Oslo Barokkopera, og har siden 2001 vært kunstnerisk leder for de årlige Glogerfestspillene på Kongsberg.

Isa Katharina Gericke synger både opera, kantater og messer, men har spesialisert seg innen lied- og romansegenren.

## Priser
* 2001: 1. nasjonalpris ved Dronning Sonjas Internasjonale Musikkonkurranse i Oslo
* 2002: «Luitpoldpreis» ved festivalen *Kissinger Sommer*
* 2009: Wesselprisen

## Innspillinger
* Nils Henrik Asheim.: Broken Line (med Vertavo String Quartet)
* Edvard Grieg: Orchestral Music, Vol. 5 – Peer Gynt (complete incidental music) (med Bjarte Engeset)
* Franz Joseph Haydn: Feuersbrunst (Die) [Opera] 
* Trumpet Recital: Helseth, Tine Thing – *My Heart Is Ever Present*
* Vocal Recital: Gericke, Isa – *Waldabendlust* (med Sveinung Bjelland)
* Vocal Recital: Gericke, Isa – *Til Eva* (med Christian Ihle Hadland)

## Referanser


## Kilder
* Isa K. Gerickes hjemmeside
* www.classicsonline.com Isa K. Gerickes diskografi
Arkeologiåret 1666

**Arkeologiåret 1666** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1666.

## Fødsler
*Gabrielle-Charlotte Patin, fransk numismatiker, skribent og maler (ukjent dødsår)

## Dødsfall
*Juli – Johannes Haquini Rhezelius, en tidig svensk arkeolog og antikvar (ukjent fødselsår)
*Giovanni Angelo Canini, italiensk maler, gravør og arkeolog (født 1617)

## Referanser
Arkeologiåret 1698

**Arkeologiåret 1698** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1698.

## Dødsfall
*13. juli – Giovanni Giustino Ciampini, italiensk historiker, arkeolog, matematiker og naturvitenskapsmann (født 1633)

## Referanser
Ole Mitens

**Niels Ole Mitens** (født 1917) var en færøysk dommer som hadde sitt virke i Danmark.

Han vokste opp i Tórshavn på Færøyene sønn av landsrettssakfører, kontorsjef og lagtingsmann Edward Mitens og hustru Annie Wissing. Faren kom fra en færøysk kjøpmannsslekt, mens moren var dansk. Han giftet seg i 1945 med Bente Jytte Munk-Olsen, datter av restauratør Frode Munk-Olsen og hustru Jensine Andersen i Horsens.

Han tok studentereksamen ved Sorø Akademi i 1935 og juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1942. Han begynte som konsulatsekretær ved Danmarks generalkonsulat i Flensborg i 1942 før han ble dommerfullmektig i Horsens senere samme år. Mitens ble overflyttet til tilsvarende stillinger i Nibe i 1946 og i Frederikshavn i 1956. Han ble utnevnt til dommer i Nexø på Bornholm i 1963, senere til dommer i Faaborg i 1973.

Ole Mitens ble utnevnt til ridder av 1. klasse av Dannebrogordenen i 1979.

## Referanser
Tyssefaldene

**AS Tyssefaldene** eller **Aktieselskabet Tyssefaldene** er et kraftselskap som produserer, distribuerer, overfører og omsetter elektrisk kraft. Tyssefaldene leverer konsesjonskraft til Odda kommune, Ullensvang Herad og Hordaland fylkeskommune.

Snittproduksjonen de siste 20 år (1986 – 2005) var 2206 GWh. Høyeste produksjon hadde Tyssefaldene i år 2000 med 2892 GWh. Selskapet hadde i 2008 en omsetning på 616,2 mill. kroner, driftsresultat på 11,5 og årsresultat på 8,6 mill. kroner. Tyssefaldene eies av DNN Industrier AS 40% og Statkraft 60%. Selskapet har i dag 13 ansatte og administrerende direktør er Karstein Bremnes.

## Kraftverk
* Tysso I kraftverk  (1908–1989)
* Skjeggedal kraftverk (1928-1980/Pumpestasjon fra 1986-)
* Mågeli kraftverk (1956–)
* Tysso II kraftverk (1967–)
* Oksla kraftverk (1980–)
* Håvardsvann kraftverk (2006–)

Tyssefaldene samarbeider med Odda Energi i selskapet Hardangerkraft om å bygge og drifte nye småkraftverk. I tillegg har selskapet de siste årene satset på bredbåndsutbygging og IKT-drift gjennom selskapet Hardangernett. Selskapet eier også Tyssedal Hotell.

## Historie
20. april 1906 ble Aktieselskabet Tyssefaldene stiftet på ingeniør Sam Eydes kontor i Kristiania. Grunnlaget for kraftutbyggingen i Tyssedal var de vannrike fossefallene fra det nære fjellplatået på Hardangervidda og etableringen av den kraftkrevende industrien ved fjorden. 15. juni 1906 inngikk Tyssefaldenes avtale om levering av 20000 Hk fra 1. mai 1908 og 30 år fram i tid til The Sun Gas Co. Ltd. og deres karbidfabrikk i Odda.
Etter en bitter intern strid i Den Norske Turistforeningen (DNT) fikk A/S Tyssefaldene kjøpt fallrettighetene for Skjeggedalsfossen og Tyssestrengene. I 1967 ble Tysso II kraftverk åpnet og kraftproduksjonen, sammen med tilknyttingen til sentralnettet, ga grunnlag for økt produksjon ved Odda Smelteverk og byggingen av «ovn 3», verden største karbidovn.

## Eksterne lenker
* Svein Ivar Angell: Aktieselskabet Tyssefaldene og konsesjonsspørsmålet
* Nettstedet til Tyssefaldene
Arkeologiåret 1523

**Arkeologiåret 1523** er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1523.

## Fødsler
*29. januar – Enea Vico, italiensk gravør og numismatiker (død 1567)
*17. april – Guido Panciroli, italiensk antikvar, historiker og jurist (død 1599)
*Ca. 1523 – Girolamo Maggi, italiensk akademiker, jurist, dikter, militær ingeniør, byplanlegger, filolog, arkeolog og matematiker (død 1572)

## Referanser



Fil:Entourage-de-jacopo-robusti-dit-le-tintoret-portrait-du-jurisconculte-guido-panciroli-tableau_2.jpg|Guido Panciroli(1523-1599)
Jaffa-appelsin

**Jaffa-appelsiner**, også kjent som **Shamouti-appelsiner**, er en veldig søt appelsinvariant nesten uten frø. Appelsinen har sitt navn fra byen Jaffa, hvor den først ble eksportert, etter at den først ble dyrket av arabiske og videre utviklet av jødiske bønder i Palestina på midten av 1900-tallet. Siden etableringen av Israel i 1948 har appelsinen blitt dyrket og eksportert av israelske produsenter.

## Referanser
Dors, mon amour

**«Dors, mon amour»** (norsk: *sov, min elskede*) er en fransk chansonballade fra 1958, fremført av André Claveau. Sangen er komponert av Pierre Delanoë, mens Hubert Giraud skrev teksten. «Dors, mon amour» var Frankrikes bidrag til Eurovision Song Contest 1958, der den vant konkurransen. Dette var Frankrikes første seier i Eurovision Song Contest, og det var første gang en mann vant konkurransen. 

## Eurovision Song Contest
Sangen var ett av fem bidrag i den franske nasjonale finalen 7. februar 1958. Der vant «Dors, mon amour» og ble Frankrikes bidrag til Eurovision Song Contest i Hilversum 12. mars samme år. I den internasjonale finalen var den franske sangen nummer 3 av 10 ut scenen. I avstemningen vant den med 27 poeng – bare tre poeng mer enn Lys Assia og Sveits, som vant konkurransen i 1956. På tredjeplass kom Italias «Nel blu dipinto di blu» – bedre kjent som verdensslageren «Volare».

«Dor, mon amour» er en vuggesang i chansonstil, der sangens jeg-person synger til sin elskede. Han ber henne om å sove, mens han grubler over deres kjærlighet og nattens kraft. 

## Norsk versjon
Selv om Eurovision Song Contest på denne tiden ikke ble sendt i Norge, fikk sangen likevel oppmerksomhet i Norge. Blant annet ble den oversatt av *A.T.* til norsk: «Sov i min favn», fremført av Nora Brockstedt og Kjell Karlsens orkester.

## Andre versjoner
Det franske bidraget ble også fremført og utgitt av flere andre europeiske artister, blant annet Achille Togliani, Corry Brokken, Germana Caroli og Jo Privat.

## Referanser
Selskabet til de skønne og nyttige Videnskabers Forfremmelse

**Selskabet til de skønne og nyttige Videnskabers Forfremmelse** var en dansk forening stiftet i 1759 i København for å fremme poesi og veltalenhet.

Foreningen ble sannsynligvis stiftet på foranstaltning av medlemmer av en mindre gruppe, kanskje i første rekke J.A. Cramer og Klopstock. Foreningens oppgave var å fremme poesi og veltalenhet på grunnlag av en forening av det nyttige og det skjønne, hvilket falt sammen med opplysningstidens estetiske grunnanskuelse.

Foreningen forsøkte å nå sitt mål ved utdeling av årlige priser for den beste poetiske og prosaiske presentasjon av et gitt emne i det danske språk; samtidig planla man et periodisk skrift som kunne «fritage Nationens skiønne Aander fra at sørge for Trykningen af deres mest udsøgte Arbejder». Frederik V avga 400 riksdaler årlig til foreningen, og samtidens fineste litterære navn tok plass i dets styre, således Bolle Willum Luxdorph og Adolph Gotthard Carstens. 

Den første prisoppgave foreningen kunngjorde, var den av Christian Braunmann Tullin besvarte *Søfartens Oprindelse og Virkninger*, en utmerket prøve på lærediktet, således som dette var foreningens litterære ideal. I det 18. århundre var foreningens rolle ganske betydelig; senere glir det mer og mer ut av litteraturhistorien. Av og til hører vi dog ennå dets navn som ved utsettelsen av de 4 romanser i  1828, der kalte flere av Danmarks yngre sangere frem. 

Foreningens beskjedne formue overgikk mot slutten av det 19. århundre til Dansk Forfatterforening. I 1966 ble foreningen forent med Det Danske Akademi.

## Referanser


## Litteratur
* K.F. Plesner: *Det smagende Selskab. Selskabet til de skiønne og nyttige Videnskabers Forfremmelse. 1759-1959.* Gyldendal, 1959.

## Eksterne lenker
* Om selskapet på Litteraturpriser.dk
Stillehavskveite

**Stillehavskveite** (*Hippoglossus stenolepis*) tilhører gruppen kveiter og er en beinfisk i flyndrefamilien. Arten lever i nord i Stillehavet og er nært beslektet med kveite.

Stillehavskveite kan trolig bli opp mot 55 år gammel, men individer på mer enn 25 år er svært sjeldne. Den kan måle mer enn 250&nbsp;cm og bli over 250&nbsp;kg tung (*Alaska Fisheries Science Center* hevder opp mot 300&nbsp;kg, men bevis for så store stillehavskveiter mangler helt).

## Rekordkveiter
Det største eksemplaret man kjenner til skal ha vært en hunn som målte 267&nbsp;cm, men fangsten mangler seriøs dokumentasjon. Også nordmannen Kenneth Andre Mjelle nevner denne fiskens størrelse og hevder samtidig at den kan veie opp mot 363&nbsp;kg i sin masteroppgave i molekylær biologi fra 2006, men uten å føre en eneste referanse.

Den 5. september 2003 landet fiskebåten «Miss Mary» ei stillehavskveite på cirka 249&nbsp;kg (553&nbsp;lb). Den skal ha målt cirka 249&nbsp;cm og er trolig rekord for arten. Fangsten ble gjort på line utenfor St. Lawrence Island i Beringhavet. Rekorden på stang er ei stillehavskveite på cirka 208&nbsp;kg (459&nbsp;lb), tatt av sportsfiskeren *Jack Tragis* fra Fairbanks i Unalaska Bay (Alaska) i 1996.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ack Värmeland, du sköna

**«Ack Värmeland du sköna»**, også **«Värmlandssången»** og **«Värmlandsvisan»** er en svensk sang fra 1822, basert på en tradisjonell folkemelodi og med tekst av Anders Fryxell og Fredrik August Dahlgren. Teksten ble først skrevet til sangspillet *Wermandsflickan* (1822), men ble senere lagt til folkelystspillet *Värmlänningarna* av Dahlgren. Visen inngår i den svenske viseskatten.

Visens opprinnelse er omdiskutert. Klart er det at Fryxell skrev sin tekst til en melodi som ble sunget i nordlige Östergötlands bergslagstrakter og begynte med ordene *«Ack, Östra Götland och Finnespånga län,/ Ack, du är en krona för andra!/Inom dina gränser bor redliga män»*

Denne «östgötavisa», som kalles «Risingevisan» og ble skrevet av Anders Ölin, går melodisk eventuelt tilbake til den nederlandske «O, Nederland! Let op u saeck» fra 1500-tallet (som kan ha nådd Sverige med innvandrede valloner eller nederlendere). De to melodiene overensstemmer ikke helt. Trolig er det at den svenske melodien har blitt sunget i Östergötland og omegn siden 1700-tallet.

## Likheter med Smetanas «Moldau»
Det har ofte blitt hevdet at Bedrich Smetana anvendte melodien til «Ack Värmeland, du sköna» i satsen «Moldau» i sitt symfoniske dikt «Má vlast» («Mitt fedreland»), men dette blir avvist av noen (Det blir antatt at han hørte melodien under de fem årene, 1856-61, som han bodde og virket i Göteborg)

## «Dear Old Stockholm»
Stan Getz turnerte i Sverige i 1951. Han spilte inn en versjon med den engelske tittelen «Dear Old Stockholm» på plate. Den har deretter blitt spilt inn på plate av flere artister og etablert seg som en klassiker innen jazzen.

## Innspillinger (i utvalg)
*Ellen Gulbransson. Utgitt på de akustiske 78-platene Pathé S&nbsp;3232 og Pathé H&nbsp;20400.

## Kristen norsk versjon
Arne Flermoen har skrevet en kristen norsk tekst. Den norske tittelen er «Det er fullbragt».

### Innspilling
*Arne Flermoen, sang. Hammond: H. Tronvik. Git.: E. Raude. Utgitt på EP-Platen Harmoni HEP&nbsp;276 i 1967.

## Referanser
**Jakten på den förrymda sången*, dokumentar av Kjell-Åke Olsson, vist på SVTs *K Special*, 11. april 2008

## Eksterne lenker
* Sangteksten
Mann mot natur

***Mann mot natur*** (orig: *Man vs. Wild*) er en amerikansk-britisk dokusåpe som gikk på Discovery Channel fra 2006 til 2011. 

Serien handlet om Bear Grylls og hans kamerateam når de reiste til ugjestmilde og vanskelige plasser på jorden. Konseptet gikk ut på at Grylls og kamerateamet ble etterlatt på en plass langt fra sivilisasjonen. I løpet av tiden han brukte på å finne tilbake viste han ulike måter å mestre situasjoner på, konstruere overnattingssteder, samt å finne mat og vann. Steder han besøkte inkluderer blant annet Saharaørkenen, Islands isbreer, den Sibirske tundraen og regnskogen i Ecuador.

Programmet ble lagt ned grunnet uenigheter mellom Bear Grylls og Discovery Channel.

Et lignende program med Lars Monsen, kalt *[[Monsen på villspor]]* gikk på NRK i 2014 og 2015.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den kongelige Fødselsstiftelse

**Den kongelige Fødselsstiftelse** ble opprettet i København i 1750 og var en institusjon hvor ugifte kvinner kunne føde uten å oppgi hverken deres eget eller farens navn til myndighetene. Hensikten var å unngå ofte forekommende drap på fostre av ulykkelige ugifte kvinner. Kvinnene kunne også overlate barna til stiftelse for oppfostrelse. 

I en lang periode holdt Fødselsstiftelsen til i Laurids de Thurahs hus i Amaliegade. Bygningen ble fredet i 1918.

I 1910 ble Fødselsstiftelsen lagt inn under Rigshospitalet og ble dets fødeavdeling. 

## Referanser

## Eksterne lenker
* Om Den kongelige Fødselsstiftelse
Olfert Fischer (1747–1829)

**Johan Olfert Fischer** (født 4. august 1747, død 18. februar 1829) var en dansk sjøoffiser og admiral, kjent for å ha kommando over de dansk-norske sjøstridskreftene under angrepet på Københavns red den 2. april 1801.

Fischer var sønn av Olfert Fischer (1700–1761) og ble kadett i 1763.  Han reddet besetningen på sitt linjeskip «Oldenborg» i 1799, i en storm ved Kappstaden ved å strandsette det, hvorved skipet nok ble tapt, men besetningen reddet. 

Fischer hadde den øverste kommandoen over de dansk-norske sjøstyrkene i forsvaret av København i 1801, under det som i Danmark kalles «Slaget på Reden». Under disse kampene ble han såret av en tresplint i hodet. Mange år senere fikk han en posisjon som en av Danmarks største sjøhelter for sin angivelige innsats, og det ble hevdet at han til tross for at han var såret hadde vært en ualminnelig dyktig anfører for de dansk-norske styrkene under de vanskelige forholdene. I årene like etter Slaget på Reden fikk han imidlertid år kun mindre oppgaver. Etter 62 års tjeneste i flåten ble han utnevnt til viseadmiral i 1825.

Hans karriere og en pinlig rettssak mot ham er gjennomgått av museumsinspektør og forsker Jakob Seerup i boken *Danske største søhelte* (2010). Gjennomgangen førte til at synet på Olfert Fischer ble endret; Seerup påpekte blant annet at samtiden neppe hadde ansett som en helt etter slaget i 1801, og at da en engelsk delegasjon ble sendt ut av Englands øverstkommanderende Lord Nelson for å forhandle med Danmark-Norge, henvendte delegasjonen seg ikke til Fischer, som var Lord Nelsons likemann. Delegasjonen tok i stedet kontakt med den danske kronprinsen, og Jakob Seerup fremholder at dette var en desavouering av Fischers autoritet.

Fischer ligger begravet ved Reformert kirke i København.

## Referanser


## Litteratur
* E. Briand de Crèvecoeur, *Olfert Fischer – Københavns modige Forsvarer*, Hirschsprung, 1944.

## Eksterne lenker
* Om Olfert Fischer, fra ''Dansk biografisk Lexikon
Lindevang metrostasjon

**Lindevang** er en overjordisk metrostasjon i den danske byen Frederiksberg, som ligger nær den danske hovedstaden København. Stasjonen blir betjent av både linje M1 og M2 av Københavns metrosystem.

Stasjonen ble innviet 13. desember 1986 for S-tog-linjen Vanløse-Frederiksberg. Driften ble til fordel for metroen stengt 1. januar 2000, hvorpå stasjonen ble omformet for tunnelbanedrift. Den nåværende stasjonen ble åpnet den 12. oktober 2003 i forbindelse med den nybygde strekningen Frederiksberg–Vanløse.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Lindevang – Københavns metro
Krabbesholm

**Krabbesholm** er herregård beliggende i Skive i nærheten av Skive Fjord.

## Eldre historie
Gårdens historie går tilbake til den senmiddelalderen. Opprinnelig skal den ha bestått av to gårder, Nordre- og Søndre-Skovshoved, som lensmannen Niels Høeg på Skivehus fikk overdratt av Kong Hans, hvorpå han samlet dem til en hovedgård. Via Høegs hustru gikk gården da i arv til Banner-slekten i et par generasjoner, hvoretter Magdalene Banner brakte den til sin mann Iver Krabbe til Østergaard, etter hvem gården nå fikk navn.

## Oppføring av hovedbygningen
Iver Krabbe begynte oppførelsen av en hovedbygning på Krabbesholm, men byggearbeiderne ble imidlertid først ferdige under Magdalene Banners enketid. Bygningen er oppført i to etasjer over kjeller, og nederst er murene kledd i kvadersten, mens lengre oppe er de kledd i munkesten. Over vinduene er det runde buer og de spisse gavlene med blendinger er i sengotisk stil. På gårdsiden finnes et firkantet tilbygg, bygget sammen med et rundt hjørnetårn. På nordsiden ses også et mangekantet hjørnetårn.

## Senere tider
Gården skiftet hyppig eier gjennom 1600-tallet. Blant eierne var medlemmer av slektene Lykke, Friis, Kaas, Juul og Sehested. I 1743 kom gården i Werner Rosenkrantz' besittelse. Han moderniserte hovedbygningens indre, hvor man blant annet kan nevne riddersalens tapetmalerier utført av kunstneren Olaus Carolus Wassmann. Rosenkrantz oppførte også de to lave sidefløyene i tømmer. Gjennom 1800-tallet var der også en del eierskifter, men i 1907 ble hovedbygningen avstått til bruk for skole av eieren Skive Købstad.

Krabbesholm ble fredet i 1918, fredningen utvidet i 1985. Fredningen omfatter fire bygninger.

## Galleri

Fil:Skive - Krabbesholm3.jpg|Krabbesholm sett fra nord
Fil:Skive - Krabbesholm2.jpg|Krabbesholm sett fra sydvest


## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Krabbesholm på 1001 fortællinger om Danmark.
* Krabbesholm Højskole
Sundby metrostasjon

**Sundby** er en overjordisk metrostasjon i den danske hovedstaden København, nord i bydelen Ørestad. Stasjonen blir betjent av Linje M1 til Københavns metro. 

Stasjonen ble åpnet 19. oktober 2002 i anledning med den nybygde seksjonen Vestamager–Nørreport. Stasjonen er hevet et par meter over jordoverflaten.

## Eksterne lenker
More (sang fra 1956)

**«More»** er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Alex Alstone og tekst av Tom Glazer. Den ble publisert i 1956.

Den best kjente versjonen av sangen ble spilt inn på plate av Perry Como with Mitchell Ayres' Orchestra and The Ray Charles Singers i Webster Hall, New York City, 8. mai 1956. Den var arrangert av Joe Reisman og produsert av Joe Carlton.

«More» ble utgitt av RCA Victor Records i USA med katalognumrene 20-6654 (78-plate) og 47-6654 (single) samt av EMI på HMV-etiketten i Storbritannia med katalognummer POP-240 (78-plate). Den andre siden siden på samtlige utgivelser var «Glendora». Sangen ble også utgitt på EP-platen *With a Song In My Heart*.

En innspilling av sangen ble også gjort i Storbritannia av Jimmy Young. Den ble utgitt av britiske Decca Records med katalognummer F&nbsp;10774.

## Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Mer enn du drømmer om».

### Innspilling
*Jens Book-Jenssen med Egil Monn-Iversens orkester. Utgitt på 78-platen RCA NA&nbsp;1005 i 1957.

## Listeplasseringer

## Referanser
Cort Piilsmuget 1

**Cort Piilsmuget 1** er en enebolig i gaten Cort Piilsmauet i Bergen sentrum, nær *Klosteret*. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Amalie Skram, født Alver, (1846–1905) vokste opp her i årene 1846–1864.

Huset ble antagelig bygget i 1835. Familien  Alver bodde i *Apotekersmuget 2* da Amalie ble født og senere en kort tid i *Strandgaten 45* før de bosatte seg i øverste etasje i Cort Piilsmuget 1. Faren Mons Monsen Alver var kjøpmann, og arbeidet seg opp fra å være «kjellermann», det vil si ha forretning i en kjelleretasje, til å ha en ordinær forretning på gateplan i området ved *Muren*. Hjemmet var, ifølge de fleste biografier, velstelt og preget av foreldrenes sosiale ambisjoner. Faren gikk imidlertid konkurs da Amalie var 17, og reiste til Amerika. Amalie forlovet seg kort tid etter med skipperen Bernt Ulrik August Müller. 

Huset er ikke spesifikt nevnt i Skrams få selvbiografiske tekster, men Diesen peker på at flere av hennes romaner henter personer og miljø fra Bergen i Skrams barndom og oppvekst. Hennes barndomsvenn, og ungdoms avstandsforelskelse, Herman Johan Foss Reimers (1843-1928), skrev ned sine minner fra sin oppvekst i Cort Piilsmauet i boken *Barndomserindringer fra Bergen*. 

Huset er i dag i privat eie, og det er ingen bevarte minner eller kulturell tilrettelegging av boligen.

## Litteratur
* Hilde Diesen. *Dikterhus*. Tell forlag, 1994 (*[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008013100048 bokhylla.no] – fulltekst)
* [[Elisabeth Aasen]] «'Kjellermannens' datter. Amalie Skrams klassebakgrunn som smertefull drivkraft» I: *Amalie, 'silkestrilen sin datter*'. Pax, 1996 ISBN 82-530-1830-4
* [[Liv Køltzow]]. *Den unge Amalie Skram*. Gyldendal, 1992. ISBN 82-05-20255-9
* Herman Johan Foss Reimers. *Barndomserindringer fra Bergen''. Eget Forlag, Bergen 2006. ISBN 82-92729-05-4
* Cort Piilsmauet i Bergen byleksikon
Sandflukt i Danmark

**Sandflukt i Danmark** har eksistert i mange år og finnes stadig. De mange kyststrekninger har, sammen med de geologiske forholdene bidratt til at det mange steder finnes store mengder sand, som under de rette omstendigheter kan flyttes av vinden som flyvesand. 

Sandflukt volder i dag få problemer, da klitlandskapene har blitt plantet til, men den påfører dog stadig skader som spiringsproblemer på visse nysådde landbruksarealer. Tidligere i Danmarks historie resulterte sandflukten i regulære naturkatastrofer. Den mest omfattende perioden med sandflukt var fra midten av 1500-tallet frem til begynnelsen av 1800-tallet. 

Ødeleggelsen i de berørte lokalsamfunn var til tider total, noe blant annet Råbjerg Mile er et vitnesbyrd om. Allerede fra 1539 kom det lover mot ødeleggelse av vegetasjon, hensikten var å begrense sandflukten. Sandflukten ble stoppet ved planmessig planting av skog, dette arbeidet begynte mot slutten av 1700-tallet og bidro til å binde sanden og i stor grad stoppe problemet sandflukt.

## Eksterne lenker

* Brian J. R. Blench: "Strandmarken and Dueodde A study of the dune regions of South Bornholm" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 64; 1965)
* Anthon Fuglsang: "Bidrag til Sandflugtens Historie" (''Historie/Jyske Samlinger'', Bind 5. række, 9; 1947)
* Viggo Hansen: "Sandflugten i Thy og dens indflydelse på kulturlandskabet" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 56; 1957)
* Hans Kuhlman: "Sandflugt og klitdannelse" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 56; 1957)
* Hans Kuhlman: "Kornstørrelser i klit- og strandsand" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 56; 1957)
Trekroner fort

**Trekroner fort** var et befestningsanlegg ved innseilingen til Københavns havn. Sjøfortet utgjorde en del av Københavns befestning.

Det opprinnelige Trekroner fort lå noen hundre meter nord for det nåværende. Det ble anlagt i 1713 ved at man satte tre gamle linjeskip på grunn og fylte dem opp med stein. Et av linjeskipene het «Tre Kroner» og av det kommer fortets navn. 

Byggingen av det nåværende fortet ble påbegynt i 1787 ved oppfylling på stedet med jord innenfor en konstruksjon av nedrammede peler. Fortet utgjorde en viktig del av den danske forsvarslinje i forbindelse med angrepet på Københavns red den 2. april 1801, hvor det var bestykket med hele 60 kanoner. Det var også i aksjon ved det britiske angrep i 1807. Fra 1818 til 1828 og i 1860-årene ble det kraftig utvidet.

Fortet var en del av Københavns befestning fra 1870-årene til 1920. Det ble nedlagt som fort ved hærloven av 1922. Deretter ble det brukt til utdannelse av kystartilleriets vernepliktige inntil 1932, da det ble endelig nedlagt. Under den tyske okkupasjonen av Danmark ble fortet brukt av tyskerne som kaserne. Heretter stod det ubenyttet inntil 1984, da det ble åpnet for offentligheten.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Skov- og Naturstyrelsens artikkel om fortet
Touchdown (andre betydninger)

En **[[touchdown]]** er hovedmetoden for scoring i amerikansk og canadisk fotball.

**Touchdown** kan også referere til:
*I kraftig uvær er en «tornado touchdown» når en traktsky kommer ned til bakken
*En lignende metode for scoring i touch rugby
*Touchdown (sang), av T.I. med Eminem
*''Touchdown'' (Brakes album)
*''Touchdown'' (Bob James album)
*Touchdown, et annet navn for landing av et dyr eller fartøy
*Eyeworks Touchdown, et newzealandsk TV-produksjonsselskap
*Touchdown Club of Columbus
*Washington D.C. Touchdown Club, en veldedighets/stipendorganisasjon
*Touchdown polymerase chain reaction, en PCR-metode