open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Øvre Bakklandet

**Øvre Bakklandet** er både navnet på den delen av Bakklandet i Trondheim som er ovenfor Gamle Bybro, og på gaten som strekker seg fra gatekrysset mellom Gamle Bybro i vest, Nedre Bakklandet mot nord, Brubakken mot øst og sørover mot nedre ende av Vollabakken.

## Bygninger langs Øvre Bakklandet
* **1:** Tidligere Trondhjems Aktieteglværk
* **1b:** Trenerygården
* **4:** Fabriken ved Nidelven
* **17:** Akron gallery
* **21:** Bergstrømgården
* **33:** Bakklandet Skydsstation
* **52:** Tidligere Bakklandet børneasyl (1889–1952) 
* **54:** Tidligere Trondhjems Korkefabrik, nå Gåsaparken
* **66:** Den Gode Nabo, tidligere *Basaren ved Bybroen*.

## Se også
* Nedre Bakklandet

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Fulton (Missouri)

**Fulton** er en liten by i delstaten Missouri i USA. Byen hadde 12&nbsp;128 innbyggere ved folketellingen i år 2000. Byen er mest kjent for at Winston Churchill holdt sin berømte tale om jernteppet der i 1946.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rune Kjølstad

**Rune Kjølstad** (født 17. desember 1962 i Røyken) er en norsk politiker (H) som var ordfører i Røyken kommune i 16 år fra 1999 til 2015. Fra 2015 og 2019 satt han i Buskerud fylkesting. Kjølstad var Høyres fylkesordførerkandidat i Buskerud ved valget i 2015. I 2018 ble han ansatt som daglig leder i Næringsforeningen i Drammensregionen.

Rune Kjølstad var først medlem i Fremskrittspartiet. Ved kommunevalget i 1979 ble FrP for første gang representert i kommunestyret i Røyken. Fra 1987 til 1995 satt Kjølstad også i fylkestinget. 

Fra 1989 overtok Rune Kjølstad stillingen som varaordfører i en alder av 27 år. Kjølstad var også fungerende ordfører tidvis fra 1989 til 1991 på grunn av at han vikarierte i Målfrid Borge (H) sitt fravær. Rune Kjølstad var på den tiden landets yngste fungerende ordfører. Til sammenligning var Jan Petersen 29 år da han ble valgt til ordfører i Oppegård i 1979. Kjølstads popularitet er kanskje en av mange forklaringer på hvorfor FrP gikk lite tilbake ved kommunevalget i Røyken i 1991 som ellers var et «katastrofevalg» for FrP på landsbasis. 

Etter FrPs dramatiske landsmøte i 1994 meldte Rune Kjølstad seg ut av partiet. Rune Kjølstad stilte ikke til valg i 1995. Dermed er perioden fra 1995 til 1999 hittil den eneste perioden Kjølstad ikke har sittet i kommunestyret i Røyken. I 1999 ble Kjølstad Høyres ordførerkandidat. De borgerlige partiene fikk flertall, og Kjølstad ble ordfører. Ved valgene i 2003, 2007 og 2011 gikk Høyre kraftig frem. De senere årene har Kjølstad vært blant Buskeruds mest populære ordførere. Etter 16 sammenhengende år som ordfører i Røyken for Høyre valgte Kjølstad å gå inn i fylkespolitikken i 2015.

## Referanser
Anniken

**Anniken** er en opprinnelig lavtysk variant av det tyske navnet Anneken som er en diminutiv av kvinnenavnet Anna, det vil si «lille Anna». Navnet Anna er avledet av Hannah som har opprinnelse i det hebraiske ordet for «gunst» eller «nåde», *channah*.

## Utbredelse
Anniken er et nokså sjeldent navn som er svært lite utbredt utenfor i Norge. I nyere tid har Anniken vært svært sjeldent som døpenavn i Norge før ca. 1940. Det hadde størst popularitet på 1980- og 1990-tallet.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Anniken i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.

## Kjente personer med navnet
* Anniken Huitfeldt (1969&ndash;), politiker

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tina Hartvig

**Tina Hartvig** (1962–2025) var en norsk skuespiller som blant annet er kjent for sin rolle som Silje Frydenlund i TV-serien *[[Familiesagaen De syv søstre]].*

Hun spilte på Nationaltheatret og andre scener, og hadde roller i flere hørespill i NRKs Radioteatret.

Hartvig døde 7. august 2025, etter lengre tids sykdom, 63 år gammel.

## Filmografi (utvalg)
### Film
* : *[[Jakten på nyresteinen (film)|Jakten på nyresteinen]]*

### TV
* –: *[[Familiesagaen De syv søstre]]*
* –: *[[Unge lovende]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erik Ferguson

**Erik Ferguson** (født 6. august 1979) er en norsk skuespiller som blant annet er kjent fra rollen som Steinar Frydenlund i TV-serien Familiesagaen De syv søstre. I voksen alder har han ikke tatt flere roller som skuespiller, men heller viet sin oppmerksomhet mot visuell kunst.

## Filmografi
* Familiesagaen De syv søstre (1996&ndash;2000) – *Steinar Frydenlund*
* Bølgene (1998) – *Morten*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Forbrukersamvirkets Lederforbund

**Forbrukersamvirkets Lederforbund** (**FLF**), tidligere *Handelsbestyrerforbundet*, ble etablert i 1920 som organisering for handelsbestyrere i samvirkelagene. I dag organiserer FLF over 1000 ledere på alle nivåer i norske Coop med butikksjefer som den største medlemsgruppen. Frem til 2004 drev forbundet en egen pensjonskasse med egenkapital på 300 millioner kroner.

Fra 1. januar 2007 gikk FLF inn som egen region i forbundet Lederne.  16. november 2012 skiftet denne regionen navn fra region FLF til region Samvirke.

## Referanser
Titanofestivalen

**Titanofestivalen** er en norsk musikkfestival med gammeldansmusikk, grunnlagt i januar 1979. Grunnleggere var ringerikingene Harald Henschien jr. og trekkspillvirtuosen Sigmund Dehli. Den første festivalen ble holdt i Skjåk i Gudbrandsdal i juli samme året. Fra 1980 arrangerte også festivalen NM i gammeldansmusikk, og etter hvert ble det tildelt flere NM-titler innen ulike sjangre av gammeldansmusikken.

## Titano-navnet
Festivalnavnet «Titano» stammer fra Italia og har nær tilknytning til merkenavnet *Titano*, som er et trekkspillmerke. Henschien fikk gjennom en avtale med *Titanofabrikken* retten til å bruke navnet i festivalsammenheng.

## Festivalen
Festivalen engasjerte artister innen norsk og nordisk gammeldans. Fra midten av 1980-tallet ble også rikskjendiser som Hjalmar «Hjallis» Andersen, Håkon Brusveen og Arne Bendiksen engasjert i festivalen på arrangørsiden. Av andre kjentfolk som har bidratt gjennom årene på arrangørsiden kan nevnes Ivar Medaas, Knut «Sputnikk» Storbukås, Kjell Kristian Rike m.fl.

Mot slutten av 1980-åra var festivalen blant de største musikkfestivalene i Norge. Foruten NM i gammeldansmusikk var festivalen kanskje mest kjent for sitt såkalte *buskspill* (uorganisert fri musikalsk utfoldelse på festivalområdet).

Festivalen ble som regel holdt på et nytt sted hvert år, men fra første halvdel av 1990-tallet ble den lagt til Vinstra i Gudbrandsdalen.

## Eierskap
I 1997 solgte Henschien sine eierandeler i Titanofestivalen til et selskap eid av Vinstra kommune. Senere, i 2000, solgte også Dehli sine eierandeler til samme selskap. Dette selskapet drev festivalen selv i noen år, før den ble solgt til nye eiere. I 2006 var det *Festival Arrangør*, som gjennom driftsselskapet *Titanofestival* og arrangørselskapet *Titanorettigheter DA*, som eide Titanofestivalen. Etter 2006 har ikke Titanofestivalen blitt arrangert. Da var i alt 28 årlige arrangementer gjennomført.
Svortland

**Svortland** er et tettsted og administrasjonssenteret i Bømlo kommune i Vestland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger nordvest på øya Bømlo. Tidligere ble tettstedet også omtalt som Bremnes.

## Navn
Navnet kommer av fuglenavnet sysvort (svarttrost) og land. Det kan også ha formen Sortland og som etternavn skrives det alltid slik, noe forfatteren Bjørn Sortland som er oppvokst på Svortland, er et eksempel på. Navneforma er blitt vedtatt av kommunestyret i Bømlo.

## Severdigheter
Opp i gjennom årene har Svortland fått stadig flere butikker. Det største senteret på Svortland, Sams Senter, inneholder 19 butikker. Det er også andre kjøpesenter på Svortland, blant annet Sekstanten kjøpesenter og Østensen Combi Senter. Ved siden av Sams Senter ligger Bømlo kulturhus. HSD kjøpesenter er der gamle Busstasjonen var. Bremnes kyrkje ligger også på Svortland.

## Referanser
Bremnes (Bømlo)

**Bremnes** er sentrum i Bømlo kommune. Bremnes var egen herredskommune i tidsrommet 1916–1963. Opprettet ved delingen av Finnås kommune 1. juli 1916. Kommunen lå nord på øya Bømlo. Opphørte som egen kommune 1. januar 1963 og gikk sammen med Moster og tidligere Bømlo inn i Bømlo kommune. 

Bremnes er også kjent for sitt idrettslag Bremnes IL. Tettstedet Bremnes omtales nå som Svortland.
NO 1220 Bremnes.svg|Bremnes kommune i Hordaland
Bremnes, Bømlo.JPG|flyfoto av tettstedet

## Referanser
Jonas Gardell

**Lars Jonas Holger Gardell** (født 1963) er en svensk forfatter, stand-up-komiker, sanger og artist. 

Han er profilert homofil, og har blant annet med utgangspunkt i dette, skrevet flere teaterstykker, show samt TV-stykker. I 2008 var Gardell aktiv med en ny runde av  showet «En tilfeldig gjest i ditt liv».

Jonas Gardell har ved flere anledninger gjestet Norge, har her fremført noen av sine skuespill og har flere ganger tatt stilling til det spesielle nabolandsforholdet mellom Sverige og Norge. 

Hans bror er Mattias Gardell.

## Bibliografi
* 1979 – *Den tigande talar* (dikt)
* 1985 – *Passionsspelet* (roman)
* 1986 – *Odjurets tid* (roman)
* 1987 – *Präriehundarna* (roman)
* 1988 – *Vill gå hem* (roman)
* 1990 – *Fru Björks öden och äventyr* (roman)
* 1992 – *[[En komikers oppvekst]]* (roman)
* 1993 – *Mormor gråter och andra texter*
* 1995 – *Frestelsernas berg* (roman)
* 1997 – *Isbjörnarna. Cheek to cheek. Människor i solen* (tre skuespill)
* 1998 – *Så går en dag ifrån vårt liv och kommer aldrig åter* (roman)
* 2000 – *Oskuld och andra texter*
* 2001 – *Ett ufo gör entré* (roman)
* 2003 – *Om Gud* (essays, religionshistorie)
* 2006 – *Jenny* (roman)
* 2009 – *Om Jesus* (essays)
* 2011 – *Har man inget liv får man köpa ett som alla andra: Samlade visdomsord 2010-2011* (sitatsamling)
* 2012 – *Jesus sista ord på korset var INTE "Härifrån ser man hela Mariannelund!"* (sitatsamling)
* 2012-13 – *Torka aldrig tårar utan handskar* (romantrilogi)
:* 2012 – *1. Kärleken*
:* 2013 – *2. Sjukdomen*
:* 2013 – *3. Döden*
* 2014 - *Livet suger och sen dansar man disco!*
* 2016 - *Bara på besök*
* 2018 - *Till minne  av en villkorslös kärlek*
* 2021 - *Ett lyckligare år*
* 2023 - *Fjollornas fest*

## Skuespill
* 1989 – *Lena och Percy Präriehund*
* 1989 – *Ömheten*
* 1989 – *En fulings bekännelser*
* 1990 – *Isbjörnarna*
* 1991 – *Mormor gråter*
* 1992 – *Cheek to cheek*
* 1992 – *En komikers uppväxt*
* 1997 – *Människor i solen*
* 1999 – *Scheherzad*
* 2005 – *Helvetet är minnet utan makt att förändra*

## Filmer
* *Pensionat Oskar* (manus, 1995)
* *Livet är en schlager* (manus, 2000)

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* Stockholms stads Bellmanpris 2013
* BMF-plaketten - forfatterplaketten 2012 for *Torka aldrig tårar utan handskar: 1. Kärleken* 
* Æresdoktor i teologi ved Lund 2008
* Gaygalans hederspris 2008
* Siriprisen 2006
*  2001
* Nøffs Ærespris 2000
* Stora svenska talarprisen 1998
* Tage Danielsson-prisen 1996
* Guldbagge 1995 (Beste manuskript)
* Frödingstipendiet 1993
* Prix Futura 1992

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Éowyn

**Éowyn** er en litterær figur fra J.R.R. Tolkiens Ringenes herre. Éowyn er mest kjent for å ha drept Stor-nazgûlen (Heksekongen), og for å ha giftet seg med Faramir. *Éowyn* er gammelengelsk for *hestevenn* (Éowyns navn på "ekte vestrønt" er derimot ikke kjent).

Éowyn er søster til Éomer &ndash; som senere blir Rohans 18. konge. Hun er datter av Éomund, men når Éowyn var 7 år gammel ble foreldrene drept av orker, så hun og broren bodde (i tidsrommet *Ringenes herre* forteller om) hos deres onkel kong Théoden av Rohan i Meduseld, Gullhallen. Når Rohans ryttere skal reise til Minas Tirith for å hjelpe Gondor forkler Éowyn seg som en mann og reiser, under aliaset Dernhelm, sammen med Rohans ryttere til slaget på Pelennor-engene utenfor Minas Tirith. Hun tok også med seg hobbiten Muntiadok Brennibukk, som også hadde fått ordre om at han ikke fikk være med Théoden og rytterne til Gondor.

Under slaget blir Éowyn angrepet av Nazgûl-lederens flyende hest, men hun dreper dyret og kutter hodet av den med sverdet. Nazgûlen ødelegger deretter skjoldet hennes og skader armen hennes. Men han blir distrahert av Muniadok, som stikker ham i kneet med en kniv. Éowyn griper denne muligheten til å drepe Nazgûlen, før hun besvimer på grunn av smertene i armen hennes. I Minas Tirith tar de hånd om skadene hennes, og hun møter Faramir som hun snart blir forelsket i. Etter Saurons bortgang, gifter Éowyn og Faramir seg. De slår seg ned i Ithilien, hvor Faramir blir utnevnt til regjerende prins av Aragorn. Faramir og Éowyn får etter hvert en sønn, som de gir navnet Elboron.
Sigmund Dehli

**Sigmund Dehli** (født 27. januar 1956) er en norsk trekkspiller og komponist.

Dehli begynte å studere ved Formoes trekkspillskole på Hønefoss. Videre studerte han med Jon Faukstad, Birgit Støen og Toralf Tollefsen. Han vant NM i trekkspill i 1974 og 1975, Nordisk mesterskap i trekksspill i 1976. Dehli ble også nominert til Spellemannprisen for platen «Gammeldansidyll» i 1975 og han vant Belgprisen i 1986 for platen «Duett», sammen med Inger Nordstöm.

Sigmund Dehli har dessuten sittet som jurymedlem under en rekke kjente arrangement, som Norgesmesterskapet på trekkspill (NTL), Vestlandmesterskapet i Gammeldansmusikk (Norge), Vestlandsmesterskapet på Torader (Norge), og Spellemannprisen (TV). Han har som musiker turnert i land  som Norge, Sverige, Danmark, Island, Færøyene, Libanon, Georgia og USA. Han har dessuten holdt en rekke konserter, blant annet sammen med kjente musikere som Eddy «Knerten» Lyshaug, Tiit Kikas, Tormod «Lillebror» Vasaasen, Ragnvald Weddegjerde, Odvar Stegegjerdet, Gunnar «GP» Pedersen, Torkjell «Toraderhaugen» Haugen, Bent Jacobsen, Merit Hemmingsson, Orsa Spelmän og Benny Andersson.

Sigmund Dehli var også med på å starte Titanofestivalen i 1979, sammen med Harald Henschien jr. (dattersønn til den kjente trekkspillvirtuosen og trekkspillfabrikante Harald Henschien).

I en årrekke (ca. 20 år) var Dehli også med på å utgi bladet *Gammeldans*, sammen med Harald Henschien jr. Bladet ble senere overtatt av NTLs *Trekkspillnytt*.

## Komposisjoner
Sigmund Dehli har komponert ca. 100 komposisjoner. De mest kjente er:
   
* Titanolåten (innspilt i mer enn 100 innspillinger rundt om i verden)
* Hilsen til Gol
* Stemning vid Orsasjön 
* Full fart
* Harleypolka 
* Snickers
* Kara på tur 
* Fjellvidda
* Vågåtreffen 
* Tempelseteren 
* Drømmen om Titano

## Diskografi
* Gammeldansidyll
* Full fart
* Full fart 2 
* Full fart 3
* Ny vri
* Appollo 
* Tidlig morgen 
* In the mood 
* Kjempespretten 
* Duett
* Storslåtter 
* Whisky før frokost 
* 20 år med gammeldans 
* Buskspell 1
* Buskspell 2 
* New Dehli & Knerten band

## Referanser
Ballykellybomben

**Ballykellybomben** var en terroraksjon i den nordirske byen Ballykelly i Derry den 6. desember 1982. Målet for aksjonen var et diskotek, Droppin Well, hvor mange britiske soldater fra Shackleton Barracks pleide å gå. 

Royal Ulster Constabulary (RUC) kom frem til at bomben hadde vært liten nok til å få plass i en veske, men fordi støttepillarene for det tunge betongtaket på bygningen var for svake kollapset bygningen. Det tok flere timer å få ut de overlevende. Av de omkring 150 gjestene ble sytten drept og mer enn tredve alvorlig såret. Elleve av de drepte var britiske soldater, mens seks var sivile. De aller fleste av gjestene var protestanter, men minst en katolikk ble drept. Under rettssaken mot bombemennene kom det frem at INLA hadde utført flere rekognoseringer på diskoteket «for å se om det var nok soldater til å rettferdiggjøre muligheten for sivile ofre»

Mistanken falt straks på Den provisoriske IRA, som nektet for å ha vært involvert. Kort tid etter tok Irish National Liberation Army på seg ansvaret, og uttalte: «Vi tror at bare angrep av denne typen kan få budskapet hjem til folket i Storbritannia og det britiske etablissementet. Å skyte en individuell soldat har for folket i Storbritannia svært liten effekt i forhold til media eller den britiske administrasjonen».

Angrepet ble sterkt kritisert fra begge sider i konflikten. Ingen av de seks sivile som ble drept var eldre enn 26. Åtte av de drepte soldatene var fra 1. bataljon, Cheshire Regiment, to fra Army Catering Corps og en fra The Light Infantry. 

Fire år etter angrepet ble fem personer dømt. Fire fikk livstids fengsel for flere mord, mens den femte, datter av en av de medtiltalte og kjæreste av en annen, fikk ti års fengsel for uaktsomt drap ettersom retten kom til at hun hadde blitt presset til å være med på aksjonen.

## Eksterne lenker
* Sutton CAIN Chronological Index
* Irish News om Ballykellybomben
Ephraim Longworth

**Ephraim Longworth** (født 2. oktober 1887 i Haliwell i Bolton i England, død 7. januar 1968) var en engelsk fotballspiller for Liverpool FC tidlig på 1900-tallet.
Han startet sin karriere i Bolton Wanderers som var en amatørklubb langt nede i divisjonsystemet på den tiden men gikk senere til Clapton Orient(Har senere byttet navn til Leyton Orient). Det var her Liverpool manager Tom Watson første gang oppdaget hans potensial og i 1910 kom han til Liverpool og gjorde sin debut mot Sheffield United på Bramall Lane den 19. september. Han spilte 370 kamper for Liverpool uten å lage ett mål. Han fikk 5 landskamper for  og var den første Liverpool spilleren som fikk være kaptein på landslaget. Han vant ligatittelen med klubben i 1921-22 og 1922-23. Han la opp i 1928 men etter det var han en tid i Liverpool med en trenerrolle.

## Meritter
### [[Liverpool FC]]
* 1913-1914 andreplass i FA-Cupen
* 1921-22 Ligaen i England
* 1922-23 Ligaen i England

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ephraim Longworth på Liverpool FCs offisielle sider
*
Pierre Marie Heude

**Pierre Marie Heude** (født 25. juni 1836 i Fougères i Bretagne i Frankrike, død  3. januar 1902 i Zikawei i Shanghai i Kina) var fransk jesuitt som var misjonær i Kina. Han gjorde seg bemerket som concholog.

Han ble medlem av jesuittordenen i 1856, og ble presteviet i 1867. Året etter ble han sendt som misjonær til Kina. Han grunnla det store etnografiske museet i Zikawei i Shanghai. Han samlet og beskrev specimen i Kina mot slutten av 1800-tallet, og forfattet verket  *Conchyliologie fluviatile de la province de Nanking (et la Chine Centrale)*.

## Utvalgte publikasjoner
* *Conchyliologie fluviatile de la province de Nanking (et la Chine centrale)*, Paris, 1875-1886, 10 volumes (en latin, traduit en français)
* *Mémoires concernant l'histoire naturelle de l'empire chinois par des pères de la Compagnie de Jésus. Notes sur les mollusques terrestres de la vallée du [[Yangtze|Fleuve Bleu]]*, Shanghai, imprimerie de l'orphelinat de T'ou-Sè-Wè de la mission catholique de Chang-haï, 1882-1890
** 1882 II 1-88, planches 12-21
** 1885 III 89-132, planches 22-32
** 1890 IV 125(sic)-188, planches 33-43

## Referanser


## Litteratur
* Wilhelm Kobelt: *Nachrichtsblatt der deutschen Malakozoologischen Gesellschaft*, N°34, (Nekrolog, s. 11-12), 1902
* Corinne de Ménonville, *Les Aventuriers de Dieu et de la République*, Paris, Les Indes Savantes, 2007
* R. Johnson R.: «Heude's Molluscan Types, or Asian land and fresh water mollusks, mostly from the People's Republic of China, described by P. Heude», *Cambridge, Spec. Occ. Publ.* 1973, **4**, 111 s.

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Signiferar

En **signiferar**, eller **fanebærer**, (Latin *signus* «tegn» og *ferre* «bære») er i katolsk liturgi en ministrant som har som oppgave å bære fanen eller banneret ved de gudstjenestlige anledninger der dette gjøres. 

Slike anledninger er relativt sjeldne. Det beste eksempel er under den årlige  Kristilegemsprosesjon, når monstransen med Kristi legeme bæres i prosesjon i gatene. Prosesjonen omfatter foruten monstransen under en bærbar baldakin også ministranter som bærer krusifikset (cruciferaren), røkelse (thuriferaren sammen ev. med naviferaren) og en fanebærer, signiferar. 

Under messeliturgien er det signiferarens oppgave å senke fanen eller banneret under forvandlingen. 

Signiferar kan bære forskjellige bannere/faner: Kristusbanner, Mariabanner, Sakramentsfaner (med fremstillinger av brød og vin), lokale foreningsfaner, elle enkle bannere f.eks.i liturgiske farger.
St. Paul kirkeruin i Macao

**St. Paul kirkeruin i Macao**, portugisisk: **Ruinas de Igreja de São Paulo**, ), er restene av en praktfull katolsk kirke oppe på en høyde i det sentrale Macao i Kina. Ruinene består av kirkens granittfasade, og regnes av mange som det ypperste monument over kristendommen i Asia. De falleferdige ruinene ble reddet fra nedrivning og restaurert mellom 1990 og 1995. 

Fasaden kneiser på en liten høyde, med 66 trinn som leder opp til seg.

Kirken ble bygd av jesuittene, og stod ferdig i 1602. Den var tegnet av en italiensk jesuitt og mye av arbeidet ble utført av kinesiske håndverkere og av katolske flyktninger fra Japan. 

Kirken var del av jesuittkollegiet i Macao, som ble Det fjerne østens første universitet etter vestlig forbilde. Den hadde tre skip og var rikt kunstnerisk utsmykket. 

Da jesuittene ble utvist i 1762  ble den overlatt til byrådet og etter hvert overtatt av det militære og benyttet som forlegning. I 1835 brøt det ut brann i barakkenes kjøkken, og den raserte hele kirken slik at det nå bare er fasaden som står igjen. 

Fasaden er rikt utsmykket og kan leses som en utgave av *[[Biblia pauperum|de fattiges Bibel]]* i stein, det vil si en fremstilling av sentrale kristne temaer for ikke lesekyndige. Fasaden har en inndeling i fem horisontale og ni vertikale felter. Feltene er videre inndelt i to avsnitt slik at de kan illustrere to teologiske nivåer av virkeliggjøringen av det guddommelige virke. De tre øverste avsnittene viser den triumferende kirke i Himmelen, som står over jordens historie. De to nedre nivåer anskueliggjør den stridende kirke i denne verden, med hellige og salige jesuitter, med kirker og troens festninger.

Kirkens gavlfront er kronet med en due som symboliserer Den hellige ånd og symbolene for sol og måne. Øvre nisje har Jesusbarnet omgitt av pasjonsverktøyene. Nedre nisje har Guds mor Maria som sentralfigur, ledsaget av engler som priser hennes opptakelse til hummelen. Det er først på dette nivået, altså i *Maria-etasjen*, at fasaden når sin fulle bredde. På hver sin side er det bibelske motiver. Nest nærmest Maria og englene på hennes høyre hånd (venstre side for betrakteren) er et felt med Maria som *Stella Maris* (Havsstjernen). Feltet har en liten mariafigur som ledsager et skip: Det skal være kirkeskipet (guds folk på sin ferd) som loses av Maria gjennom syndens farefulle hav. På motsatt side av Maria er et felt der en kvinne trår på en syvhodet hydra, beskrevet på en innrisset kinesisk tekst ved dragens hale som  *Den hellige mor trår dragens hoder under fot*. (Jamfør Åpenbaringsboken kapittel 12.) Fremstillingen av denne dragen er klart orientalsk inspirert.   

Dessuten er det i bakkant av kirkeplanet, det vil si under kirkens innerste del, bevart en krypt, der det er oppbevart relikvier etter jesuitter og andre som døde martyrdøden i Japan eller Vietnam. 

Like ved siden av kirkeruinene ligger det lille kinesiske Na Tcha-tempelet. 

## Litteratur
* César Guillén Nuñez: *Macao's Church of Saint Paul: A Glimmer of the Baroque in China*, Hong Kong, Hong Kong University Press, 2009
Katedralen i Macao

**Katedralen i Macao**, portugisisk: **A Sé Catedral**, er domkirke for Østasias eldste katolske bispedømme, Macao, som ble opprettet i 1576, og hadde opprinnelig jurisdiksjon over de katolske misjoner både i Kina, Japan, Korea og Vietnam. Kirken ble innviet i 1850 som en erstatning for en tidligere domkirke som ble totalt rasert av en tyfon. Kirken ble fullstendig fornyet i 1937.
St. Laurentius’ kirke i Macao

**St. Laurentius' kirke**, portugisisk: **Igreja de São Lourenço**, er en katolsk kirke i det sentrale Macao i Kina. Den er byens mest fasjonable kirke. Originalen var en trekirke bygd i 1560-årene, men den stenkirken som står der nå er fra tidlig på 1800-tallet. Kirken har et storslagent malt tak. I ett av tårnene var det en gang et kirkelig fengsel.
Sankt Dominikus kirke i Macao

**St. Dominikus' kirke** (portugisisk: *Igreja de São Domingos*, kinesisk: 玫瑰堂) er en katolsk kirke i det sentrale Macao i Kina. Den ble bygd tidlig på 1600-tallet som erstatning for et kapell som spansk-meksikanske dominikanerne bygde på dette sted i 1587. I tilknyting til kirken er det et skattkammer for kirkekunst *(Tresouro de Arte Sacra)*.

Det var fra denne kirkens lokaler at den første portugisiske avis på kinesisk jord, *A Abelha da China*, ble publisert i 1822.

Kirken er blitt renovert en rekke ganger.

Dominikanerordenen er siden 2007 tilbake i Macao, men er ikke tilknyttet sin gamle kirke lenger.
St. Augustins kirke i Macao

**St. Augustins kirke**, portugisisk: **Igreja de Santo Agostinho**, er en katolsk kirke i det sentrale Macao i Kina. Fundamentene er fra 1586, men den nåværende kirkebygningen ble reist i 1814. Den har en stor statue av Jesus som bærer sitt kors, og det blir båret i prosesjon gjennom byens gater på Palmesøndag hvert år.
Negative

**Negative** er et finsk glam-rockeband, som ble stiftet i 1997 i Tammerfors, Finland.
De har utgitt 5 studioalbum, det første med produsenten Hiili Hiilesmaa (HIM, The 69 Eyes, Lordi)

## Medlemmer
*Jonne Aaron Liimatainen – Vokal
*Larry Love – Gitar
*Sir Christus – Gitar
*Antti Anatomy – Bass
*Mr Snack/Nakki – Keyboard
*Jay Slammer – Trommer

## Utgivelser
### Album
*"War of Love" (2003 – FIN #5)
*"Sweet & Deceitful" (2004 – FIN **#1**)
*"Anorectic" (2006 – FIN **#1**)
*"Karma Killer" (2008 – FIN **#3**)
*"Neon" 2010

### Singler

*"After All" (2003 – FIN #4)
*"The Moment of Our Love" (2003 – FIN **#1**)
*"Still Alive" (2004 – FIN #4)
*"Frozen to Lose it All" (2004 – FIN **#1**)
*"In My Heaven" (2004 – FIN **#1**)
*"My My, Hey Hey" (2005 – FIN **#1**)
*"Dark Side (Until You're Mine)" (2005 – FIN #2)
*"Bright Side (About My Sorrow)" (2005 – FIN #2)
*"Planet of the Sun" (2006 – FIN **#1**)
*"Sinner's Night / Misty Morning" (2006 – FIN **#2**)	
*"Fading Yourself" (2007 – FIN **#1**)
*"Too Much Love Will Kill You" (2007)
*"Won't Let Go" (2008)
*"Giving Up!" (2008)
*"Sinä ja minä" (2008)
*"End of the Line" (2010)
*"Jealous Sky" (2010)
*"Believe" (2010)

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Ignaz Sichelbarth

**Ignaz Sichelbart** eller **Sickelbart**, **Sickelpart**, kinesisk. 艾启蒙|, 艾啓蒙, **i Qǐměng** (født 26. september 1708 i Neudek i det som i dag er Tsjekkia, død 6. oktober 1780 i Beijing i Kina) var en tysk-bøhmisk jesuitt og Kinamisjonær. Han ble direktør for det keiserlige malerakademi i Beijing.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ignaz Sichelbarth var det tredje av seks barn av maleren og skatteoppkreveren Thadaeus Sichelbarth, som formodentlig arbeidet for greven Jacob Czernin von Chudenitz (1682-1712) som var hersker over blant annet Neudek. Om hans mor eller hans oppvekst vites intet.  

### Jesuitt
Etter sitt novisiat i Brünn og teologistudium i Olmütz ble han utvalgt av jesuittordenens leder, pater Franz Retz til Kinamisjonen. I et brev av 30. august 1838 skrev han at det var spesielt hans ferdigheter som maler som gjorde ham egnet for misjonen; dette var noe som ville komme til nytte i Kina. 

### Kinamisjonær
Han ble utsendt etter studiene i 1745. Etter en stormfull sjøreise kam han frem til Macao. Der fikk han sin avsluttende forberedelse på sitt virke i Kina ved jesuittenes universitetskollegium São Paulo.

Så dro han nordover. Ved Qing-hoffet i Beijing var han tillike med sine ordensbrødre patrene Giuseppe Castiglione og Jean-Denis Attiret for det meste virksom som maler. Jesuittene gjorde vestlig malerkunst kjent i Kina. Men de kombinerte europeiske særmerker som sentralperspektiv og chiaroscuroteknikk med den tradisjonelle kinesiske malerkunst og utviklet slik en helt egenartet stil – kinesisk jesuittstil. I fellesskap skapte de den berømte syklus *[[Qianlong-keiseren]]s ti seierrike felttog*, som ble gjort til kobberstikk i Paris rundt 1770 for derfra å returneres til det kinesiske keiserhoff. 

Etter patrene Castigliones og Attirets død  ble pater Sichelbarth i 1768 direktør for Det keiserlige malerakademi og til keiser Qianlongs hoffmaler. I 1778 ble han innlemmet i mandarinenes rekker. 

Han ble gravlagt på jesuittenes gravsted Zhalan i Beijing.

## Referanser


## Litteratur
* Rudolf Grulich: *Der Beitrag der böhmischen Länder zur Weltmission des 17. und 18. Jahrhunderts*, 1981 ISBN 3-921344-10-7
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
A-Ma-tempelet

**A-Ma-tempelet**, kantonesisk: **Ma Kok Miu** (tradisjonell kinesisk: 媽閣廟, forenklet kinesisk: 妈阁庙, jyutping: *Maa1 Gok3 Miu6*, pinyin: *Māgé Miào*. portugisisk: *Templo de A-Má*) er Macaos mest kjente tempel. Det ble bygd i 1488, under Ming-dynastiet, og er Macaos eldste tempel. Det ligger på vestsiden sør på Macaohalvøya, rett under Barra-høyden. 

Det taoistiske tempelet er viet til gudinnen A-Ma, bedre kjent under navnet Mazu eller Tin Hau, som foretrekkes på Hongkong-siden av Perleelven. Hun skal ha hjulpet fiskere og handelsfolk på havet, til å komme trygt i havn. Det opprinnelige tempel var allerede på plass da portugiserne ankom på 1500-tallet, og tempelet gav antagelig byen dets navn. Dette er enda tydeligere i det kinesiske bynavnet: *Aomen*. Det kantonesiske navnet på byen er *Ou Mun*. Det er mulig at det portugisiske navnet Macai er avledet av svaret på spørsmålet: «Hvor er vi kommet nå»? Svar: «A-Ma gau» – A-Mau-viken.

Det nåværende tempel er antagelig fra 1600-tallet. Den årlige A-Ma-festivalen finner sted en gang i tidsrommet sent april – tidlig mai hvert år.

## Referanser
Coloane

**Coloane** (kantonesisk: **Lo Wan**, kinesisk: **Luhuan**) er en øy på Kinas kyst i Perleflodens munning mot Sør-Kina-havet. Den er del av Macao, og har på grunn av landreklamasjon i 1990-årene og 2000-årene landforbindelse med Taipa, den macanesiske øya som ligger mellom Coloane i sør og selve Macaohalvøya i nord. 

Øya var i lange tider et tilholdssted for kinesiske sjørøvere, men dette opphørte etter at portugiserne klarte å slå tilbake et sjørøverangrep i 1910. 

*Coloane landsby* har den best bevarte og mest typiske portugisiske bebyggelsen i hele Macao. Ellers har øya badestrender og severdige templer og kirker.
Taipa

**Taipa** (kinesisk: 氹仔 / 榃仔 / 凼仔, minnan: **, kantonesisk: *Tam Chai*, pinyin: *Tanzai*) er en øy på Kinas kyst i Perleflodens munning mot Sør-Kina-havet. Den er del av Macao, og har på grunn av landreklamasjon i 1990-årene og 2000-årene landforbindelse med Coloane, den sørligste av de macanesiske øyene.
 
Da portugiserne først kom til Macao var Taipa to øyer. Men over århundrene førte Perlefloden med seg så meget avleiringer at de to øyene grodde sammen til én. 

Taipa livnærte seg lenge med andegårder og fiskeri, og ved produksjon av fyrverkeri. Men den voldsomme befolkningstilveksten i Macao, tre broer og Macaos flyplass ved øyas østende er øya blitt svært urbanisert tildels med store skyskrapere. Det pågår en storstilt utbygning av *Taipa by* midt på øya. Men samtidig er barokkirker og buddhistiske og taoistiske templer særlig i *Taipa landsby* blitt tatt vare på.

## Eksterne lenker
*
Liste over fylker i Mississippi

**Liste over fylker i Mississippi**. Den amerikanske delstaten Mississippi består av 82 fylker.

## Referanser
Brennpunkt

**Brennpunkt** kan bety:

* Antennelsestemperaturen til et brennbart stoff
* Brennpunkt i en optisk linse
* *[[Brennpunkt (NRK)]]*, et dokumentarprogram på NRK fjernsyn
Altsaksofon

En **altsaksofon** (også **altsax**) er den vanligste saksofontypen. Den ble oppfunnet av den belgisk-fødte instrumentmakeren Adolphe Sax (født Antonie-Joseph Sax) i midten av 1840-årene. Altsaksofonen er stemt i Ess, og transponeres en stor sekst opp.

Altsaksofoner er den mest brukte typen saksofon. Ettersom den er såpass liten kan barn enkelt starte med å spille instrumentet, heller enn den noe større tenorsaksofonen. Mange voksne starter også på altsaksofon fordi den krever mindre luftkontroll av musikeren enn de større tenor- og barytonsaksofonene. Den mindre sopransaksofonen krever svært mye av musikerens luftkontroll.

Selmer (Paris)'s modell "Mark VI" regnes som tidenes beste altsaksofon, spesielt modellene mellom serienummer 60 000 og 120 000. Oppfølgeren "Mark VII" klarte aldri å ta over markedet.

## Se også
*Sopransaksofon
*Tenorsaksofon
*Barytonsaksofon
Lovex

**Lovex** er et rockeband fra Tammerfors, Finland. Bandet startet i 2001-2002, etter at alle bandmedlemmene hadde spilt i mange forskjellige band, og nå bestemte seg for å starte et rockeband sammen for å ha det gøy. Alle bandmedlemmene bruker artistnavn, istedenfor sine ekte navn. Lovex består av Theon McInsane(vokal), Vivian Sin'Amor (gitar), Sammy Black (gitar), Christian (Keyboard), Julian Drain (trommer) og Jason (bass). 

I 2004 fikk de platekontrakt, og i august 2005 ble deres første hit "Bleeding" utgitt. Januar 2006 utga de sin andre singel "Guardian Angel". Både "Bleeding" og "Guardian Angel" fikk mye oppmerksomhet og nådde toppen på de finske hitlistene. Senere ble musikkvideoer laget til sangene "Guardian Angel" og "Bullet for the Pain". Lovex sier at hovedgrunnen til at de laget musikkvideoen "Bullet for the Pain", var at de iblant følte at noen av fansene deres trodde at de støttet ting som død, selvmord, selvskading, etc. "Bullet for the Pain" ble laget for å bevise for folk at Lovex absolutt ikke støtter sånt, ettersom videoen ber folk om å hjelpe folk med depresjoner før det er for sent, samme hva grunnen til depresjonene skulle være. 

Lovex' første album, Divine Insanity, ble sluppet i mars, 2006. I 2007 deltok Lovex i finske Eurovision med sangen "Anyone Anymore". De vant ikke, men kom på tredjeplass etter "Thunderstone" og "Hanna Pakarinen". Senere ble det laget en musikkvideo også til "Anyone Anymore". Lovex er aller mest populære i Finland og Tyskland, men har også mange fans andre steder. 

## Diskografi
* Divine Insanity (2006)
* Pretend or Surrender (2008)
* Watch Out! (2011)
* State of Mind (2013)
* Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album) (2016)

## Eksterne lenker
* 
*
Barytonsaksofon

**Barytonsaksofon** (også **barytonsax** eller **barysax**) er den største og dypest stemte av de fire vanligste saksofonene, sopran-, alt-, tenor. Barytonsaksofonen er stemt i Eb, og transponeres opp en stor sekst + en oktav. En vanlig barytonsaksofon veier rundt 5 kg og krever langt større lungekapasitet enn de mindre saksofonene. Barytonsaksofonen skiller seg fra de øvrige saksofonene (med unntak av Eb kontrabassaksofon) ved at registeret går ned til lav A, i stedet for lav Bb (lille Bb). Dette gir barytonsaxen samme register som celloen, lav A tilsvarer en liten C i natura. Eldre modeller av barytonsaksofonen når som regel bare lav Bb. Disse er mest brukt av solister, særlig innenfor jazz.

Fra oppfinneren Adolphe Sax' side ble det også konstruert en modell stemt i F ment for bruk i symfoniorkestre, men den er idag utbredt i liten eller ingen grad.
Christian Lindberg

**Christian Lindberg** (født 15. februar 1958 i Stockholm) er svensk trombonist, dirigent og komponist.

Lindberg begynte å spille trombone først som 17-åring og ble allerede etter to år ansatt i Kungliga Hovkapellet. Etter videre utdannelse ble han verdens første heltids profesjonelle trombonesolist. Han har et nært samarbeide med komponisten Jan Sandström, hvilket bl.a har resultert i to trombonekonserter. Flere andre komponister har også skrevet direkte for Lindberg.

På begynnelsen av 2000-tallet begynte Lindberg også å dirigere og komponere profesjonelt. Han var sjefdirigent for Nordiska Kammarorkestern i Sundsvall 2004-2010 og er nå sjefdirigent for Stockholms Läns Blåsarsymfoniker og førstedirigent for symfoniorkesteret i Nord-Norge.

I 2003-06 komponerte Lindberg en konsert for bass-, tenor- og alttrombone og orkester med tittelen Chick'a'Bone Checkout, bestilt av Chicago Symphony Orchestra og tilegnet orkesterets trombonist Charles Vernon, som urframførte verket 28. september 2006.

Lindberg ble i 2006 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden for sitt arbeid med orkesterverker av Geirr Tveitt og Harald Sæverud.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Christian Lindberg &ndash; offisiell nettside
Veslemøy Kjendsli

**Veslemøy Kjendsli** (født 26. april 1947 i Oslo) er en norsk journalist og forfatter. Kjendsli jobber som frilansjournalist og kurs- og foredragsholder, i tillegg til at hun underviser i journalistikk og kommunikasjon.

Kjendslis journalistiske karriere startet i NRK hvor hun blant annet jobbet i *[[Østlandssendingen]]* og *[[Brennpunkt (NRK)|Brennpunkt]]*. Det var gjennom virket som NRK-journalist at Kjendsli kom på sporet av det som skulle bli tema for hennes bok *[[Skammens barn]]*. Boken, som ble utgitt i 1986, omhandler de såkalte tyskerungene, barn av norske kvinner og tyske menn som fant sammen som følge av den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. For arbeidet med temaet fikk Kjendsli Narvesenprisen.

Kjendsli var norsk kommentator for NRK fjernsyn i Eurovision Song Contest i 1985. Hun var også den første til å intervjue Bobbysocks etter at Norge vant. 

Kjendsli var blant annet programleder for TV-aksjonen «Et nytt liv» i 1991. Hun satt også i redaksjonen for, og var manusforfatter for deler av, den store historiske NRK-serien *[[Veier til vår tid]]* som ble sendt i 1989.  

Et av Kjendslis mest omtalte NRK-prosjekter, var programmet om den sterkt hjerneskadde jenta Malin. Kjendsli fulgte henne med fjernsynskameraet i tre år, mens Malin og hennes familie gjennomgikk et behandlingsopplegg etter den såkalte Doman-metoden. 

Kjendsli har fått diplom (1997) fra Stiftelsen for kritisk og undersøkende journalistikk SKUP for avsløringen av det østtyske hemmelige politiet, STASIs misbruk av norske krigsbarns identitet for spionasje i Vest-Europa.

Våren 2008 kom Kjendsli med boka *Rett på sak!* på IJ-Høgskoleforlaget. *Rett på sak!* er en lærebok i praktisk journalistikk, som ble pensum på flere av landets journalistutdanninger. Kjendsli har også bidratt til Mediemøter 1 og Mediemøter 2 på Aschehoug forlag, som er  lærebøker i mediefag for videregående skoler. Kjendsli har undervist i kommunikasjon og journalistikk ved Bjørknes høyskole.

## Referanser
Dominique Parrenin

**Dominique Parrenin** (valgt kinesisk navn: **Pa To-ming K'e-an**, født 1. september 1665 i Grand-Russey, ved Besançon i Frankrike, død 29. september 1741 i Beijing i Kina) var en Kina-misjonær tilhørende jesuittordenen.

## Liv og virke
Han trådte inn i ordenen 1. september 1685, og kom til Kina i 1698, der han tilbrakte mer enn 40 år ved det keiserlige hoff i Beijing. Han nøt tre keiseres respekt for sine språklige ferdigheter i kinesisk og mandsjuisk, og tjente også som naturvitenskapsmann. Han var formidler og oversetter i forbindelse med en rekke europeiske besøkende og representanter. 

Pater Parrenin grunnla en latinskole i Beijing for unge mandsjuiske diplomater. 

Under Yongzheng-keiseren (1725–1755), som tillot forfølgelser av de kristne, virket han fra sin posisjon ved hoffet for kirkens videre eksistens i Kina, og omvendte den fyrstelige mandsjufamilien Sunu (Sourmiana) til katolisismen. 

Fader Parrenin var med på utarbeidelsen av et stort kartverk over Kina under Kangxi-keiseren, som ville at et slikt skulle lages ut fra mer presise metoder enn det samtidens kinesiske kartografer benyttet seg av. I 1700 utarbeidet Parrenin kartene over provinsene Petchili, Shan-tung og Liao-toung, og hjalp til med kartene over Peking og områdene rundt.

Parrenin hadde fra 1723 en omfattende korrespondanse med kjente europeiske lærde som han slik holdt orientert om kinesiske forhold. Dette var med på å styrke den fremdeles unge vitenskap sinologien. Han korresponderte blant annet med Jean-Jacques Dortous de Mairan (1678-1771, president for Det franske vitenskapsakademi i Paris), med den tidlige sinolog Theophil Siegfried Bayer (1694-1758, tilknyttet akademiet i St. Petersburg) og med Nicolas Fréret (1688–1749). I Kina forsøkte han å utbre kjennskap om de nyeste kunnskaper innen anatomien. 

Hans anatomi på mandsjuisk forble upublisert, likeså hans kinesisk-latinske ordbok.

## Verker
**Te-hsing p'u* («Virtutum catalogus») om den hl. Stanislas Kostkas liv, 1726
**Chi mei p'ien* («Perfectae pulchritudinis liber»), om den hl. Aloysius av Gonzagas liv, 1727
**La code de la nature*, 1788
**Les Héros chrétiens*, 1727
* En rekke brev er kjent
* Hans store verk på mandsju om anatomi kom aldri til utgivelse, heller ikke hans kinesisk-latinske ordbok

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

## Referanser


## Litteratur
* Brucker, *Le mission de Chine de 1722 à 1735*, Revue des questions historiques, 1881
* Augustin de Backer et Carlos Sommervogel, *Bibliothèque des éscrevains*
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
Andreas Hessen Schei

**Andreas Hessen Schei** (født 1980) er en norsk jazzpianist. Han er utdannet ved Musikkhøgskolen i Oslo, og har blant annet spilt i Jaga Jazzist, Shining og Hilde Marie Kjersem TUB Quartet.

Han har siden 2015 jobbet som fastlege på Nesodden.
## Referanser


## Kilder
*Artistomtale hos discogs.com
Høydalsnipa

**Høydalsnipa** er et fjell i Kinn kommune i Vestland. Det har en høyde på 933 meter over havet. Fjellet kalles også Ytre- eller **(Vestre) Håsteinen**. Knappe to kilometer lenger sørøst ligger en annen topp som av alle kalles Håsteinen (964 moh.). Fra Høydalsnipa er det god utsikt, særlig vestover Høydalsfjorden mot Florø og øyene Batalden, Skorpa, Reksta, Kinn, og Askrova.

## Navnet

Det er nokså vanlig at et og samme fjell kan ha to navn, basert på at bygdelag på hver sin side ser ulike trekk ved formasjonen, og like ofte at de har ulike erfaringer med samme fjell.

Folk som bor på vestsiden av dette fjellet kaller den vestre toppen for Håsteinen, mens innbyggerne i bygdene på sør og østsiden kaller den Høydalsnipa.  

Håsteinsmassivet består av to topper, der vestre toppen har primærfaktor på 153 meter. og sekundærfaktor på bare ca. 1,3 kilometer. Man kan dermed si at man er på Håsteinsmassivet uansett hvilken topp man befinner seg på.

Statens kartverk (Blad 1118 II, Eikefjord, 1994) har navnsatt vestre toppen (933 moh.) for Høydalsnipa og østre toppen (964 moh.) for Håsteinen.


## Stier

Flere skårer fører opp til toppen.
* Breiskåra (vestre) følger sørveggen slakt oppover, og denne stien blir hyppig brukt av både folk og fe. Skåra smalner gradvis av, og fra midtveis kan navnet for mange virke litt lite høvelig. Men Breiskåra er trygg å gå i tørt vær.('''T''')
* Kvangerskåra gå steilt oppover og runder kanten så vidt øst for selve toppen. Denne ruta er ikke for folk med høydeproblemer. Noen planter får likevel fotfeste her. Navnet Kvanger kommer av plantenavnet kvann og verbet gro.
* Klatring med klatreutstyr er et tredje alternativ. Sørveggen er ypperlig for vante klatrere. Utsikten er fantastisk, men byr på få store utfordringer. 
* Den tryggeste ruta går via Høydalsstølen til Høydalsvatnet, og fortsetter deretter nordover opp langs elva i bunnen av skåra nærmest foten av fjellet, Kvangerlia. Deretter entrer stien selve ryggen østenfor (Kvangerliholten) og fortsetter til Villebøen. (**T**)
* For sikkerhets skyld finnes enda et alternativ. Fortsetter man helt øst for Høydalsvatnet og tar stien lengst mot høyre opp Grytaskaret til Simavatnet, går man enda et hakk tryggere. Ved Simavatnet kan man for eksempel pause ved gjeterhytta, før man tar rett nordover til massivet.  

## Referanser
Svenska tornedalingars riksförbund-Tornionlaaksolaiset

**Svenska tornedalingars riksförbund-Tornionlaaksolaiset, STR-T** er en organisasjon som arbeider for å fremme svenske tornedalingers interesser, herunder også tornedalingenes eget språk, *[[meänkieli]]*. Forbundet ble grunnlagt i 1981 og er religiøst og partipolitisk uavhengig. 

## Eksterne lenker
* Svenska tornedalingars riksförbund-Tornionlaaksolaiset, STR-T
Clementine Churchill

**Clementine Ogilvy Spencer-Churchill**, baronesse Spencer-Churchill, (pikenavn **Clementine Ogilvy Hozier**, født 1. april 1885 i London, død 12. desember 1977) var gift med Winston Churchill. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Clementine ble født av Blanche Henrietta Hozier, gift med Henry Montague Hozier. Hvem som var hennes far er imidlertid omstridt, lady Blanche var kjent for å være liberal, og hun mente selv at Clementines far var kaptein William George «Bay» Middleton.

Clementine fikk første del av utdanningen hjemme og etter en tid på en pikeskole studerte hun ved Sorbonne i Paris. 

### Winston Churchills hustru
Den 12. september 1908 giftet Clementine seg med Winston Churchill i St. Margarets kirke. Bryllupet var et av det årets største sosietetsevenementer. Paret fikk fem barn; Diana (1909–63); Randolph (1911–68); Sarah (1914-82); Marigold (1918–21); og Mary (1922-2014).

Forskjellige Churchill-biografer fremholder at Clementine Churchill var en engagasjert forkjemper for kvinnelig stemmerett, og slik påvirket ektemannens holdning til dette spørsmålet. Winston hadde opprinnelig vært meget skeptisk, men forandret gradvis holdning i den grad at han også engasjerte seg for. I 1909 reddet Clementine Churchill sin ektemann fra å bli dyttet ut i skinnegangen foran et tog på jernbanestasjonen i Bristol av en suffragette.

Ved begynnelsen av første verdenskrig unngikk Clementine Churchill med nød og neppe å bli bortført av en tysk spion. Det var planen å føre henne til Berlin, og slik utpresse Winston, som da var marineminister.

Under krigen organiserte hun suppenkjøkkener for ammunisjonsarbeidere nordøst i London, på oppdrag av YMCA. 

I mellomkrigstiden støttet hun ektemannens valgkamper og var vertinne ved de berømte aftenselskapene på Churchills landsted, Chartwell i Kent, der de blant annet tok i mot Brendan Bracken, Heinrich Brüning, Charlie Chaplin og Georges Clemenceau.

Under annen verdenskrig var hun leder for det britiske Røde Kors' hjelp for Russland, president for *[[YWCA]] War Time Appeal* og formann for *Fulmer-Chase-fødeklinikken* for unge offiserers hustruer. 

I 1953 mottok Clementine Churchill stedfortredende for ektemannen Nobelprisen i litteratur - Winston hadde fått slag og var sangeliggende, og kunne ikke komme til Stockholm.

I 1965 ble hun adlet til baronesse Spencer-Churchill av Chartwell.

## Referanser


## Litteratur
* Winston Churchill; Clementine Churchill: *"Speaking for Themselves: the personal letters of Winston and Clementine Churchill"*. Doubleday, London 1998.
* Jack Fishman: *"My Darling Clementine: Story of Lady Churchill"*. Star Books 1974.
* Mary Soames: *"Clementine Churchill: the biography of a marriage"*. Mariner Books, London 2003.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Churchillsenteret om Clementine (engelsk)
* Nettsted med biografi og bilder av Clementine (engelsk)
* Fra BBCs «The Gathering Storm» , Vanessa Redgrave om rollen som Clementine (engelsk)