Våpen (heraldikk)

**Våpen** med de likeverdige betegnelsene **våpenskjold** eller **våpenmerke** (sml. tysk *Wappen*, engelsk *Coat of Arms*, fransk *Armoiries*) er et kjennetegn som består av en sammensetting av farger (tinkturer) og figurer som vanligvis brukes i tilknytning til en skjoldformet innramming. 

Våpen som eget fagområde kalles heraldikk. Ordet er dannet av herold, fordi herolder har vært fagfolk for våpen helt siden middelalderen.

## Typer våpen

Et våpen kan bestå av bare en farge- og figursammensetting innenfor en skjoldformet innramming, som for eksempel de fleste nyere norske kommunevåpen.

Et skjoldmerke kan ha tillegg av én eller flere figurer på eller utenfor skjoldet; slik som kongekronen på Norges riksvåpen, eller kongekrone, våpenkappe og ordenskjede i det norske kongevåpen, eller hjelm med hjelmklede og hjelmtegn i den norske Forsvarssjefens våpen, eller to skjoldholdere som noen ganger brukes utenfor skjoldet i Sarpsborgs byvåpen.

I gamle fyrstevåpen og i slektsvåpen (også kalt «slektsmerker») er det mest vanlig at våpenets elementer består av skjold, hjelm, hjelmklede og hjelmtegn, uten andre tilleggsfigurer.

I nyere tid er det et skille mellom offentlige våpen og private våpen. De offentlige våpen er kjennetegn for statlige, fylkeskommunale og kommunale institusjoner og myndigheter. De private våpen er for organisasjoner, virksomheter, enkeltpersoner og slekter.  

Flere våpen kan være kombinert som unionsvåpen i ett skjold eller alliansevåpen med to skjold ved siden av hverandre. Unionsvåpen kan ha våpenmerker for flere territorier eller for flere personer og slekter, mens alliansevåpen viser to ektefellers våpen. I sammensatte våpen med flere skjoldfelter kan det midt på settes inn et hjerteskjold, slik som i Danmarks store riksvåpen, med kongefamiliens våpen i midten, omgitt av felter for de forskjellige delene av riket.

En egen type våpen er *fantasivåpen* for oppdiktede land eller personer og for personer fra tiden før det fantes våpenskjold i vanlig forstand. Mange fantasivåpen er tatt med i fortegnelser over våpen, såkalte våpenruller fra middelalderen og senere.

Våpenlignende merker som skiller seg mer eller mindre fra vanlig europeiske våpenskjold, har vi i arabiske og israelske offentlige kjennetegn, de kommunistiske symboler og kjennetegn, de japanske *mon*, skjoldmerker fra afrikanske masaier, totemfigurer fra amerikanske indianere og andre folkegrupper.


File:Z wappenrolle Steiermark.jpg|Steiermarks våpen på 1300-tallet, Züricher Wappenrolle
File:Blason Claude de France avant 1514.svg|Unionsvåpen for Frankrike & Bretagne i ovalt skjold for kongsdatteren Claude de France (død 1524). Tegnet i vår tid
File:Baden Iver.JPG|Våpen fra 1500-tallet. Gravplate for Iver Jenssøn til Fritsø (død 1570)
Fil:Meyvapen.gif|Typisk våpen fra 1700-tallet: Den norske slekten Holmboes våpen.Tegnet i vår tid
File:Blason imaginaire David.svg|Fantasivåpen for Bibelens kong David. Tegnet i vår tid
File:Handschumacher.jpg|Typisk laugsvåpen for hanskemakere. Gjengitt i et tysk leksikon fra 1895
File:Escudo Universidad Militar Nueva Granada.svg|Våpen fra nyere tid for *Universidad Militar Nueva Granada*, Colombia
File:Coat of arms of Punjab.svg|Våpenmerke for Punjab, Pakistan
File:Coat of arms of Kazakh SSR.png|Kasakhstans statsmerke i sovjettiden
File:Aizu Aoi (No background and black color drawing).svg|Japansk mon for slekten Matsudaira, Aizu
File:Shield, Masai - African objects in the American Museum of Natural History - DSC05971.JPG|Masai skjold i American Museum of Natural History, New York
File:Totem on an Indian grave, Wrangell, Alaska. - NARA - 297740.jpg|Totem på indianergrav, Wrangell, Alaska


## Opprinnelse
Kjennetegn og dekorasjoner som ligner på våpenskjold finnes allerede i antikken og i mange kulturer. Dessuten er det mengder av våpenskjold som har figurer hentet fra eldgamle og internasjonale symboler som løve, flakt ørn, drage, kors, sverd, stjerne.

I fransktalende områder ble våpenskjoldene på siste del av 1100-tallet, satt i et eget system. Dette spredte seg raskt til resten av Europa og har senere spredt seg til så å si alle land. Gjennom århundrene har våpenskjoldene og heraldikken utviklet seg noe forskjellig i de enkelte land, men hovedtrekkene i systemet er forholdsvis stabile.

Systemet  – og det karakteristiske for våpen – er i hovedsak at 

(1) et våpen er et fast kjennetegn og ikke bare en tilfeldig skjolddekorasjon 

(2) forskjellige innehavere av våpen har forskjellige våpen 

(3) et våpen har minst to farger og minst én figur 

(4) farger og figurer er mer eller mindre forenklede og stiliserte 

(5) ett og samme våpen gjengis – eller kan tenkes gjengitt – på flere måter, i flere materialer og med eller uten skjoldform. 

Det finnes imidlertid enkelte unntak fra disse punktene.

## Et våpens innhold
Sammensetningen av farger og figurer, kalles et våpens *innhold*. Dette i motsetning til et våpens *form* som er de enkelte, konkrete avbildninger og beskrivelser.

Farger (tinkturer) i våpen inndeles i *fargene* svart, rødt, blått, grønt og i noen få tilfeller purpur eller «naturlig» farge, samt de såkalte metallene gull og sølv. I tillegg kommer ulike pelsverk, særlig gråverk og hermelin.  For sammensettinger i våpen gjelder den grunnleggende *tinkturregelen*: ikke metall på metall eller farge på farge. Men det finnes unntak, blant annet for kristen lyssymbolikk med gull på sølv som i Nord-Trøndelags fylkesvåpen. Pelsverk kan brukes både som farge og som metall.

I middelalderen og i moderne heraldikk er det et ledende synspunkt at et våpen bør inneholde bare én farge og ett metall, mens mindre detaljer kan være i en tredje tinktur. Kjente eksempler er det norske riksvåpens gylne løve i rødt med sølvbladet øks, eller Danmarks riksvåpen med blå løver og røde hjerter på gull.

Figurene i et våpen deles inn i *[[heroldsfigur]]er* (også kalt *heraldiske figurer* eller *heroldsbilder*) og *alminnelige figurer*. Mens heroldsfigurene særlig er geometriske inndelinger av skjoldflaten, er alminnelige figurer alle andre figurer.

I tidlig heraldikk utgjorde skjoldet alene innehaverens våpen. Senere i middelalderen kunne skjoldet etter hvert bli supplert med hjelm, hjelmklede og hjelmtegn, eventuelt flere hjelmer med slikt utstyr. Andre komponenter kunne inkludere &ndash; etter innehaverens rang, vedkommendes smak og tidens mote &ndash; rangkroner eller tilsvarende rangtegn (f.eks. embedsinsignier), skjoldholdere, våpenkappe, ordenstegn, bånd (med motto).

Mange våpen inneholder bare enkle inndelinger i f.eks. bjelke og sparre, mens andre kan inneholde dyr, fabelvesener, bygninger (f.eks. borger) eller symboler for næringsveier, yrker, landskaper ( f.eks. en fjellformasjon som i Nordkapps våpen), religiøse motiver (f.eks. kors) m.v.

De såkalte talende våpen har innhold som er laget for å henspille på innehaverens navn.  I senmiddelalderen i Skandinavia forekom det at slekter fikk navn etter våpenets innhold, f.eks. «Bjelke», Huitfeldt eller «Natt och Dag». Dette skjedde særlig etter at danske adelsslekter fikk påbud om å ta seg faste slektsnavn.

Våpen i Vest-Europa hadde i tidlig heraldisk tid et enkelt innhold som ideal. Dette var ut fra våpenets opprinnelige formål: å være et raskt gjenkjennelig identitetsmerke på slagmarken. I senere tid ble våpen ofte mer kompliserte, dels sammenstilling av merker i skjold og med ytre utstyr, men sjelden så omfattende som i det tyske keiservåpenet under Hohenzollerne. I Norden fikk nye våpen etter omkring 1600, som oftest en utforming som brøt med middelalderens heraldiske praksis, f.eks. ved å bli inndelt i mange felter allerede i utgangspunktet. Peter Wessel «Tordenskjold» fikk som adelsmann et våpen med flere felter, hvert med referanse til hans egenskaper eller bedrifter. 

I østeuropeiske våpen ble de heraldiske reglene ikke anvendt så strengt, men det foregår en innskjerping der i offentlige våpen gjennom de senere år.

I nyere tid ble våpenmerker i andre verdensdeler ofte konstruert bare delvis heraldiske, eksempelvis statsvåpen for republikker i Sør-Amerika. 

Den romersk-katolske kirke har en egen kirkelig heraldikk, blant annet med tilleggsfigurer som hatter, dusker og staver (bl.a. bispestav) utenfor skjoldene.

De sentrale heraldiske normer, eller ledende synspunkter i middelalderen og idag, er at figurer i våpen skal være generelle og abstrakte, figurene skal ikke være for steds- og tidsbundne, de skal være egnet til sterk stilisering, og et våpen bør ha helst bare én figur eller så få figurer som mulig.

I tiden etter middelalderen og i mange land har det vært store avvik fra disse ledende synspunktene.


File:Blason Royaume de Jérusalem.svg|Gull kors på sølv bunn i det kristne kongeriket Jerusalems våpen, er et unntak fra tinkturregelen. Tegnet i vår tid
File:Nürenberg ZW.png|Hohenzollerns våpen med heroldsfigurer i skjoldet. Fra *Züricher Wappenrolle*, ca. 1340
File:UBHD Cod Sal IX 58 112v Würterberg.jpg|Kombinerte heroldsfigurer, alminnelige figurer og naturalistiske figurer, Syd-Tyskland ca. 1600
File:Bärenfels Wappen Basel.jpg|Talende slektsvåpen Bärenfels med skjold, hjelm, hjelmtegn og hjelmklede. Glassmaleri fra Basel
File:COA family sv Stenbock (grevliga ätten).svg|Sammensatt skjold fra 1651 for den svenske greveslekten Stenbock. Tegnet i vår tid
File:Rychnov u Jablonce nad Nisou - Coat of Arms.png|Landskapsbilde i 1800-talls kommunevåpen for *Rychnov u Jablonce nad Nisou*, Tsjekkia 
File:CoA.CarloAmbrogioMezzabarba.png|Hatt, dusker og stav i våpenet til den italienske biskopen Carlo Ambrogio Mezzabarba (død 1741).Tegnet i vår tid
Fil:Wappen_Deutsches_Reich_-_Königreich_Preussen_(Grosses).png|Det tyske keiservåpenet med mengder av figurer og ytre utstyr i Hohenzollernes tid 
File:Kuusjoki.vaakuna.svg|Enkelt og moderne kommunevåpen med heroldsfigur og snitt, for Kuusjoki, Finland


## Et våpens form
Det er grunnleggende at et våpens form kan variere, mens innholdet skal være det samme. Vi ser dette f.eks. i den historiske utviklingen av det norske riksvåpenet. Normalversjonene av dette fra 1844, 1905, 1937 og 1992 har samme heraldiske innhold, mens figurstreker, omriss og detaljer som halen og øksa, har forskjellige utforminger.  Et våpen kan derfor være det samme selv om utformingen veksler etter de historiske stilartene, bruksformål, den enkelte kunstners særpreg, materialet våpenet utføres i osv. Danmarks tre gående løver og Sveriges tre kroner har ofte variasjoner i de enkelte figurenes form – gjerne tilpasset plasseringene innenfor skjoldformen.

Skjoldformen regnes ikke som del av innholdet, og varierer mellom trekantet, rektangulært, firkantet oppe og avrundet nede, oval m. fl. 

Avbildninger av våpen er i middelalderen og vår tid preget av rene og ubrutte farger, samt sterke stiliseringer og forenklinger av figurer. Forenklingene gjøres i såkalt heraldisk stil.

Fra denne formgivningen er det store avvik etter middelalderen og i mange land.

Et våpen blir beskrevet fagmessig i egen type beskrivelse, en blasonering, som utformes etter egne regler. Blasoneringer omtaler bare innholdet i et våpen og ikke formgivningen. Det norske riksvåpen og nyere kommunevåpen er fastsatt i form av en blasonering.

En særegenhet for beskrivelser av våpen er at heraldisk høyre og venstre side defineres i forhold til den som står bak våpenet; dette kommer av at våpen oppsto som identifikasjonsmerker på skjold, og de ble beskrevet fra bærerens synsvinkel. De internasjonale betegnelsene for heraldisk høyre og venstre er *dekster* og *sinister*, som er hentet fra latin.

## Bruk av våpen
Offentlige myndigheter har i vår tid en omfattende bruk av våpen på skilter, uniformer, mynter, pengesedler, frimerker, brevpapir og i annonsering og kunngjøringer m.m. Slik bruk av offentlige våpen som kjennetegn er beskyttet av lovgivningen mot misbruk, særlig i den någjeldende norske straffeloven § 165 bokstav b og den tidligere straffeloven § 328, men også i forbudene mot registrering som varemerker og design, samt i internasjonale traktater. 

Når private våpen er varemerker og andre kjennetegn for økonomisk virksomhet, samt i design, kan de i noen grad oppnå rettsbeskyttelse, dels ved registrering hos Patentstyret og dels ved innarbeiding. Foreningers og lignende organisasjoners private våpen, for eksempel idrettsklubbers skjoldmerker, kan antageligvis ha et rettsvern, iallfall hvis bruken er fast og varig. 

Mer tvilsomt er det om de rene person- og slektsvåpen har rettsbeskyttelse i Norge idag. Som veiledende synspunkt kan man si at et gammelt slektsvåpen kan overtas og følge sammen med slektsnavnet. En ren navnelikhet uten slektsskap, anses imidlertid ikke som god nok grunn til å ta i bruk en annen persons eller slekts våpen. Heraldisk interesserte personer lager seg gjerne sine egne, nye våpenskjold. 

Person- og slektsvåpen brukes idag mest innenfor den private sfære og ses nokså sjelden i det offentlige rom. Disse våpnene har derfor ikke så sterkt behov for beskyttelse gjennom rettsvesenet.

Et noe sterkere rettsvern har trolig slektsvåpen i enkelte land, særlig England og Skottland, der herolder som heraldiske myndigheter, fortsatt tildeler folk våpenskjold mot forholdsvis høy betaling.

I Storbritannia finnes det systemer for å skille enkeltpersoners våpen innenfor samme slekt. Da blir det satt inn små bifigurer, brisyrer, som viser barnets  plass i rekkefølgen, og slik at kun eldste sønn arver våpenet uten endringer. I praksis følges disse retningslinjene nesten bare av kongehuset.

## Se også
* Heraldikk
* Genealogi
* Kurtoasi  - speilvending av våpenskjold
*  
* 
* 
* 

## Referanser


## Litteratur
* Gustav Storm: *Norges gamle [[Norges riksvåpen|vaaben]], farver og [[flagg|flag]]*, Christiania 1894
* Chr. Brinchmann: *Norske konge-[[segl|sigill]]er og andre [[fyrste]]-sigiller fra middelalderen*, Kristiania 1924
* H.J. Huitfeldt-Kaas m.fl.: *Norske Sigiller fra Middelalderen*, Oslo 1899-1950
* Oluf Kolsrud: *[[Bergen]] bys segl, vaaben, farver og flag*, Bergen 1921
* C. M. Munthe: «Norske slegtsmerker», *[[Norsk Slektshistorisk Forening|Norsk slektshistorisk tidsskrift]]*, bind I, Oslo 1928
* Hallvard Trætteberg: *Norske [[kommunevåpen|by]]- og adelsvåben*, Oslo 1933
* Hans Krag: *Norsk heraldisk mønstring fra [[Frederik IV]]'s regjeringstid 1699-1730*, Drøbak 1942 – Kristiansand S 1955
* Hallvard Trætteberg: *Borg i segl, [[mynt]] og våpen*, Oslo 1967
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969, 2. opplag Oslo 1976
* Hans Cappelen: «Begrepet våpen i norsk lovgivning. Rettslig vern», *[[Nordisk]] Immateriellt Rättsskydd*, 1974, side 394-405, og oppsummering i *[[Norsk Slektshistorisk Forening|Norsk slektshistorisk tidsskrift]]*, bind 24, Oslo 1974, side 312-313 
* Hans Cappelen: «Règles pour utilisation des armoiries communales en Norvège», *Archivum Heraldicum*, Sveits, hefte 1-2, 1976
* Hans Cappelen: «Nye offentlige våpen og gamle slektsvåpen», ''Norsk slektshistorisk tidsskrift'', bind 30, Oslo 1985, side 21-30
* Hans Cappelen: «Norwegian Simplicity. The principles of recent public heraldry in Norway», *The Coat of Arms*, bind VII, hefte 138, London 1988
* Herman L. Løvenskiold: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978
* Hans Cappelen og Knut Johannessen: *Norske kommunevåpen*, Oslo 1987 med tilleggshefte 1988
* Harald Nissen og Monica Aase: ''Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim'', Trondheim 1990
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Segltegninger fra [[hylling]]ene i Norge 1591 og 1610*, utgitt av Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2010

**Andre land**
* *[[Heraldisk Tidsskrift]]*, utgis i København
* Poul Bredo Grandjean: *[[Dansk]] Heraldik*, København 1919 (bare dansk-norsk adelsheraldikk og i dag å anse som foreldet)
* Carl-Alexander von Volborth: *Alverdens heraldik i farver*, Politikens Forlag, København 1972 (oversatt av Sven Tito Achen)
* Bruno Heim: *Heraldry in the Catholic Church: Its Origins, Customs and Laws*, New Jersey: Humanities Press Inc, 1978 (ISBN 0-391-00873-0).
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
* Michel Pastoureau: *Traité d'héraldique*, Grands manuels Picard, Paris 1979, (nye utgaver 1993, 1997, 2003)
* Carl-Alexander von Volborth: *Heraldry – Customs, Rules and Styles*, Dorset 1981
* Carl-Alexander von Volborth: *The Art of Heraldry*, Dorset 1987
* Magnus Bäckmark og Jesper Wasling: *Heraldiken i [[Sverige]]*, Lund 2001

## Eksterne lenker
* 
* Offentlige våpenskjold fra hele verden (på engelsk)
* Norsk nettsted om heraldikk 
* Lexikon aller Staatswappen
* http://www.ngw.nl -- offentlige våpen
* Våpenskjold med bl.a. gamle versjoner av den norske løve og en rekke norske slektsvåpen i gamle avbildninger, er lagt ut til fri ikke-kommersiell bruk på nettstedet til Arnstein Rønning: http://heraldikk.blogspot.com/