Fyrstbispedømmet Paderborn

**Fyrstebispedømmet Paderborn** (tysk: *Fürstbistum Paderborn*) er en tidligere standstat og et geistlig territorium i det historiske landskapet Westfalen. Territoriet ble også gitt benevnelsene ''Stift'' og *[[Hochstift]]*, og var en del av det tysk-romerske rike. Det oppstod i 1281 i høymiddelalderen og eksisterte frem til 1803 i nyere tid.

## Etymologi
Fyrstbispedømmet Paderborn var oppkalt etter den østwestfaliske byen Paderborn, som også var statens hovedsete. Navnet *Paderborn* er satt sammen av *Pader* og *Born*. Pader er en sideelv til elven Lippe. *Born* er en tidligere benevnelse for vannkilde.

## Geografi

Fyrstbispedømmet sammenfaller sånn omtrentlig med dagens Kreis Paderborn og Kreis Höxter i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen, med unntak av byen Höxter som utgjorde fyrstabessiet (fra 1779 fyrstedømmet) Corvey. Byene Essentho, Meerhof, Oesdorf og Westheim i det tidligere Amt Wünnenberg (og senere Kreis Büren) er idag en bydel i Marsberg i Hochsauerlandkreis. Amt Lügde (idag Kreis Lippe) var senest fra 1618 en integrert del av fyrstbispedømmet.

Siden 1300-tallet ble en felles forvaltning delt mellom Paderborn og Lippe, for fellesamtene (*Samtämter*) Oldenburg-Stoppelberg og Schwalenberg. Grevenhagen dannet en eksklave i stiftet, tilhørende Lippe. Kjerneområdet i det tidligere fyrstbispedømmet befant seg på begge sider av Eggegebirge mellom Senne og Warburger Börde, mellom Weser og Sauerland og var inndelt i det østlige Oberwaldischer Distrikt og det vestlige Unterwaldischer Distrikt.

Bispedømmet omfattet flere områder, deriblant de fleste naboterritoriene (som etter reformasjonen i mange tilfeller ikke lenger var katolske) nord, sør og øst for Fyrstbispedømmet.

Territoriet grenset til Fyrstedømmet Lippe, Fyrstedømmet Braunschweig-Wolfenbüttel,  Grevskapet/Fyrstedømmet Waldeck, grevskapet Ravensberg (fra 1614 en del av Brandenburg-Preussen), grevskapet Pyrmont, grevskapet Rietberg, Landgrevkapet Hessen-Kassel, Fyrstedømmet Calenberg-Göttingen, kurfyrstedømmet Braunschweig-Lüneburg, hertugdømmet Westfalen og fyrstabessiet Corvey.

## Historie
Fyrstbispedømmet Paderborn utviklet seg i århundrenes løp innenfor territoriet til bispedømmet Paderborn, og ble ikke oppløst før den prøyssiske okkupasjonen i 1802. En suveren statsdannelse (Landeshoheit) kan vi først snakke om fra høymiddelalderen på 1300-tallet.

### Paderborns biskoper som landsherrer

Listen over biskoper og erkebiskoper i Paderborn omfatter 66 navn siden året 806. Fra 1321 til 1802 var 28 av dem landsherrer etter dagens forståelse. Den første biskopen av Paderborn var Hathumar (805&ndash;815), mens erkebiskopen Bernhard V. av Lippe regnes som den første fyrstebiskopen. Franz Egon av Fürstenberg var det siste landsoverhodet, og fortsatte frem til 1825 som kirkens ledende pastor i bispedømmet. Av betydningsfulle fyrstebiskoper kan nevnes Bernhard V., som skapte den første landsforfatningen *Privilegium Bernhardi*, og Heinrich von Spiegel av Desenberg (1361&ndash;1380), som var den første landsherren som virkelig kunne skille mellom sine geistlige og jordiske oppgaver. I de påfølgende århundrene benyttet de fleste landsherrene hjelpebiskoper til å utføre de geistlige oppgavene. Under reformasjonen var Heinrich av Sachsen-Lauenburg en protestantisk landsherre.

### Forhistorie

#### Bispedømmets grunnleggelse under karolingerne

#### Den Ottoniske blomstringstid

#### Regionale begrensninger

#### Konflikten mellom Köln og Paderborn

## Referanser




## Litteratur
*