open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Norge, mitt Norge!

**«Norge, mit Norge!»** er et dikt av Theodor Caspari, fra diktsamlingen *Vintereventyr*, som ble utgitt første gang i 1901 og regnes som Casparis mest kjente. Caspari er kjent for sine naturskildringer særlig av høyfjellet. Diktet har blitt tonesatt av blant andre Alfred Paulsen.

## Originalversjonen
:Norge, mit Norge! Saa sover du tyst
:i Vinterens skinnende Sale,
:og ingen kan drømme saa let og saa lyst,
:naar Elvene synker i Dvale,
:og ingen kan smile saa stille og glad,
:naar Meisernes fløitende Stemmer dør af,
:og Skogene sover i Dale.

:Norge, mit Norge! Saa giv mig din Vaar
:med Sol over vuggende Vande!
:Men hør mig, ja hør mig: Naar Dagen forgaar,
:og Aftenen skygger min Pande,
:Da lær mig at visne, aa Norge, min Mor,
:da red mig en Seng i din hellige Jord,
:naar Sommeren drager af Lande!

## Innspillinger (i utvalg)
*1906 – Halfdan Rode med piano. Innspilt i Kristiania sent i 1906. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 2-82475, Gramophone 282225 og Gramophone X 1250.
*? – Albert Westwang. Utgitt på den akustiske 78-platen Pathé 17509.
*1925 – August Werner med orkester, Dir.: Rosario Bourdon. Utgitt på 78-platene Victor 78404 i 1925 og Victor V-15037. 
*1932 – Øivind Lunde med trio. Innspilt i mars 1932. Utgitt på 78-platen Parlophon B&nbsp;41105. Senere utgitt på 78-platen Odeon D&nbsp;3110.
*1942 – Olav Werner med orkester, dir. Johs. Hanssen. Innspilt 30. oktober 1942. Utgitt på 78-platen Columbia GN&nbsp;848 og på EP-platen Odeon GEON&nbsp;10.
*1943 – John Nergaard, baryton med orkester. Innspilt i Berlin i juni 1943. Utgitt på 78-platen Polydor PL-2005 i Tyskland.
*1948 – Engelhardt Jarlseth, tenor m. HMV-Salongorkester. Utgitt på 78-platen HMV A.L&nbsp;2961 i 1948.
*? – Den norske Studentersangforening Dir.: Sigurd Torkildsen Solist: Rolf Halvorsen. Utgitt på 78-platen Musica A&nbsp;5200 og EP-platen Musica NEP&nbsp;812.
*1962 – Erling Volden med Ragnar Danielsens orkester, Johan Øian, Baldwinorgel. Arr.: Ragnar Danielsen. Utgitt på singlen Philips 353&nbsp;187&nbsp;PF i 1962.
*1996 – Nidarosdomens Guttekor: *[[Våre vakreste salmer og sanger]]*. Utgitt av Norske Gram i 1996
*1997 – Bodø Domkor: *Fagert er landet*. Utgitt av Grappa Records
*2005 – Njål Sparbo & strykekvartett: *Norge, mitt Norge!* Utgitt av Quattro Records
*2018 - Kvindelige Studenters Sangforening, Dir: Marit Tøndel Bodsberg Weyde, Solist: Guro Utne Salvesen. Utgitt på platen, *Som den gylne sol frembryter*, 2018.
*2020 – Den Norske Studentersangforening, Dir: Marit Tøndel Bodsberg, Solist: Benjamin Isachsen. Utgitt på platen *Norges Bedste*, 2020

## Referanser
Kinnar-Sandfjorden

**Kinnar-Sandfjorden** (nordsamisk: *Sáttovuotna*) er en fjord like vest for Kinnarodden, på nordsiden av Nordkinnhalvøya i Lebesby kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 2,5 kilometer sørover til Sandfjord i enden av fjorden.

Fjorden har innløp mellom Bøneset i vest og Kinnarodden i øst. Kinnarodden er det nordligste punktet på Norges og Europas fastland. Fjorden ender i en 850&nbsp;meter lang sandstrand.

Fotografi tatt av forskeren Hanna Resvoll-Holmsen i 1909 dokumenterer bebyggelse og handelssted på Kinnar Sandfjord.

## Referanser
Oksefjorden

**Oksefjorden** eller **Oksfjorden** kan vise til:

*Oksefjorden (Tvedestrand) – en fjord i Tvedestrand og Arendal kommune
*Oksefjorden – et annet navn på Rivenesfjorden i Søgne kommune
*Oksfjorden (Nordreisa) – en fjord i Nordreisa kommune
*Oksfjorden (Lebesby) – en fjord i Lebesby kommune
Oksfjorden (Lebesby)

**Oksfjorden** (også skrevet *Oksefjorden* og *Oksfjord*, nordsamisk: *Vuoksavuotna*) er en fjord på nordsiden av Nordkinnhalvøya i Lebesby kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 14 km sørøstover til Sørbotn innerst i fjorden som er en del av Oksevåg.

Fjorden har innløp mellom Kjelsnæringen i vest og Engelsnæringen i øst. Fjorden går på nordøstsiden av Skjøtningberghalvøya. Sør for denne ligger Kjøllefjorden. Det tidligere fiskeværet Skjøtningberg ligger på sørsiden helt ytterst i fjorden, Hele Oksfjorden er fraflyttet, og bebyggelsen langs fjorden benyttes kun som fritidsboliger.

Oksfjorden er en fungerende nødhavn og har ett blink på «Avløsninga» og en fyrlykt på Russenes

Deler av filmen *[[Orions belte (film)|Orions belte]]* ble innspilt på Oksfjorden, blant annet ble «Sandy Hook» senket her.

                                                                                            
Fylkesvei 894 går langs fjordbotnen.

## Referanser
Aptinus bombarda

***Aptinus bombarda*** er en bombardérbiller (Brachininae), en type løpebiller. Den har et avansert kjemisk forsvar, evnen til å sprøyte kokende, etsende kjemikalier mot truende fiender.

## Utbredelse
*Aptinus bombarda* finnes lengre sør i Europa, nord til Tyskland. Den finnes ikke i Norge.

## Utseende
*Aptinus bombarda* er mellom 9-15&nbsp;millimeter lang. Den har en matt svart farge på dekkvingene, halsskjoldet og hodet. Dekkvingene har tydelig lengdestriper (riller) og litt av bakkroppen stikker fram bak dekkvingene. Kjevene, følehornene og beina har en mer orange farge.

## Levevis
*Aptinus bombarda* finnes i tilknytning til åpne solrike lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

## Eksterne lenker
* 
* Tree of Life – Bombardérbiller (Brachininae, Carabidae) – engelskspråklig
* Brachininae - fotogalleri - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Kåfjorden (Nordkapp)

**Kåfjorden** (nordsamisk: *Gávkevuotna*) er en fjord i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 4,5 kilometer sørover til Indre Kåfjord i enden av fjorden. Fjorden ligger på sørsiden av Magerøysundet og kan regnes som en fjordarm av Porsangerfjorden som ligger litt lenger øst. 

Fjorden har innløp mellom Kåfjordnova i vest og Svabergneset i øst. Bygden Kåfjord ligger på østsiden av fjorden. Nord for Kåfjord ligger grenden Ytre Kåfjord. På vestsiden av fjorden går den lille fjordarmen Vesterpollen vestover. Innerst i Vesterpollen starter Nordkapptunnelen som går under Magerøysundet til Magerøya. Fjorden er 55 meter på det dypeste, ved munningen. 

E69 går langs indre deler av fjorden.

## Referanser
Lafjorden (Nordkapp)

**Lafjorden** (nordsamisk *Lávvárvuotna*) er en fjord i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 8,5 kilometer sørvestover til Námmegieddi i enden av fjorden.

Det drives oppdrettsanlegg i fjorden per dags dato.

Fjorden har innløp mellom Hysaksla i vest og Gamneset i øst. Laholmen er en liten grend på østside like innenfor innløpet. Fra botn av fjorden stikker Lafjordneset nordover i fjorden og deler den i to, Vester-Lafjorden og Auster-Lafjorden.  Fjorden er 140&nbsp;meter på det dypeste, like utenfor Iselven.
Området er et typisk hytteområde og huser ingen fastboende, dog to skift arbeidere fra oppdrettsanlegget bor på Laholmen en uke på og en uke av. Det finnes ingen veg til eller fra, foruten med båt.

Det er dårlig til ingen dekkning fra verken Telenor eller Netcom sine linjer. 

## Referanser
Normannsetfjorden

**Normannsetfjorden** er en fjordarm av Mehamnfjorden like øst for Mehamn i Gamvik kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 2,5 km sørover til Normannset i enden av fjorden. Fjorden har innløp mellom Vedvikneset i vest og Skipvikneset i øst. Lille Kamøya ligger ytterst i fjorden.

## Referanser
Culsans

**Culsans** var i etruskisk mytologi guden for dører og døråpninger. Han har mange likheter med den romerske guden Janus, og begge er representert med to ansikter; et smilende og et surt ansikt, og også Janus hadde samme funksjon: porter, dører, døråpninger, begynnelse og avslutning. Culsans skiller seg fra Janus ved å mangle skjegg og avbildes i kunsten som en ung mann.

I henhold til den italienske lingvisten Onofrio Carruba er navnet til Culsans sammenlignbart med den hettittiske guden *Gulsant* som stammer fra det hettittiske rotordet *Güls* i betydningen «merke, påvirke».

## Referanser
Lasa

**Lasa** er i etruskisk mytologi guddom over graver og gravlunder, men er kanskje riktigere å oppfatte som klasse av guddommer, flertall *lasas*, hovedsakelig kvinnelige, men stundom også mannlige, fra hvor den romerske skytsguden Larer (flertall *lares*) kom fra. Hvor den sistnevnte var en eller flere voktere av de døde var den etruskiske originalen en del av kjærlighetsgudinnen Turans krets.

Lasa er ofte fulgt av tilnavn av bestemt guddommer, *Lasa Sitmica*, *Lasa Achununa*, *Lasa Racuneta*, *Lasa Thimrae*, *Lasa Vecuvia*. Med tanke på etruskernes begravelsesritualer ville det ha vært forventet at Lasa hadde større betydning enn hva vitnemålene i form av arkeologiske spor har gitt hentydninger om, men det synes som jordgudinnen Vanth i denne funksjon ble i foretrukket i de kunstneriske avbildningene.

## Referanser
Vester-Lafjorden

**Vester-Lafjorden** (nordsamisk: *Lávvárvuotna*) er en fjordarm av Lafjorden i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg fire kilometer sørvestover til Námmegieddi i enden av fjorden.

Fjorden går langs hele vestsiden av Lafjordneset. Øst for Lafjordneset går Auster-Lafjorden parallelt. Vester-Lafjorden deler seg igjen i to mindre deler, Rivdnjevuotna i vest og Námmi i øst. Det er spredde bosetninger ved fjorden, men ingen veiforbindelse. Fjorden er 87 meter på det dypeste, midt i fjorden et stykke ut.

## Referanser
Auster-Lafjorden

**Auster-Lafjorden** (nordsamisk: *Beavŋa-Lávvár*) er en fjordarm av Lafjorden i Nordkapp kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg to kilometer sørover til munningen av Lafjordelva.

Fjorden går langs hele østsida av Lafjordneset. Vest for Lafjordneset går Vester-Lafjorden parallelt. Grenden Nordkroken ligger på vestsiden av fjorden. Auster-Lafjorden er 47 meter på det dypeste, nesten helt ytterst i fjorden. 

## Referanser
Smørfjorden

**Smørfjorden** (nordsamisk: *Smiervuotna*) er en fjordarm av Porsangerfjorden på nordsiden av Bringsnes i Porsanger kommune i Finnmark. Fjorden har innløp mellom Seljenes i nord og Ankervik i sør og strekker seg åtte kilometer sørvestover til bygden Smørfjord i enden av fjorden.

Gårdsbrukene Solberg og Solbakken ligger på vestsiden av fjorden. Sør for Solbakken ligger det smale sundet Straumen (samisk *Rivdŋi*) og delen av fjorden innenfor sundet blir bare kalt Innsjøen. Her ligger bygden Smørfjord på vestsiden helt innerst. I enden av fjorden ligger Nordeidet, et om lag 800 meter bredt eid som går over til enden av Olderfjorden på andre siden. 

Fjorden er 120 meter på det dypeste, like sør for Seljeneset. Europavei 69 går langs hele nordvestsiden av fjorden. 

## Referanser
Olderfjorden

**Olderfjorden** er navnet på flere fjorder i Norge:

*Olderfjorden (Porsanger) &ndash; en arm av Porsangerfjorden i Porsanger kommune i Finnmark.
*Olderfjorden (Seiland) &ndash; en fjord på øya Seiland på grensen mellom Alta og Kvalsund kommuner i Finnmark. 
*Olderfjorden (Kvænangen) &ndash; en arm av Kvænangen i Kvænangen kommune i Troms. 
*Olderfjorden (Sortland) &ndash; en arm av Eidsfjorden i Sortland kommune i Nordland. 
*Olderfjorden (Vågan) &ndash; en fjord i Vågan kommune i Nordland.
Olderfjorden (Porsanger)

**Olderfjorden** (nordsamisk: *Leaibevuotna*, finsk *Leipovuono*) er en fjordarm av Porsangerfjorden på sørsiden av Bringsneset i Porsanger kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 7,5 km vestover til bygden Olderfjord i enden av fjorden. Fjorden har innløp mellom Indre Bringsnes i nord og Langøya i sør. Olderfjord ligger i den sørlige delen av bunnen, mens Djupbukta og Risskjåbukta ligger lenger nord. Fra Risskjåbukta er det bare 800 meter over Nordeidet til enden av Smørfjorden som går på nordsiden av Bringsneset.

Fjorden er 72 meter på det dypeste, om lag midtfjords og halvveis inn i fjorden. 

E6 går langs sørsiden av fjorden, mens E69 går nordover langs enden. 

## Referanser
Brachinus explodens

***Brachinus explodens*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) bombardérbiller (Brachininae) i familiegruppen løpebiller. Den har et avansert kjemisk forsvar, evnen til å sprøyte kokende, etsende kjemikalier mot truende fiender.

## Utbredelse
*Brachinus explodens* finnes lengre sør i Europa, nord til Baltikum. I Asia, østover i til Sibir. Den er ikke funnet i Norge.

## Utseende
*Brachinus explodens* er mellom 5-8&nbsp;millimeter lang og den minste av bombardérbillene i Europa.  Dekkvingene er røde. Undersiden har fin behåring.

## Levevis
*Brachinus explodens* finnes i tilknytning til åpne solrike lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

## Eksterne lenker
* 
* Tree of Life – Bombardérbiller (Brachininae, Carabidae) – engelskspråklig
* Brachininae - fotogalleri - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Ytre Billefjord

**Ytre Billefjord** (nordsamisk: *Gorbovuotna*, finsk: *Korpivuono*) er en fjordarm av Porsangerfjorden i Porsanger kommune i Finnmark. Den ligger på nordsiden av neset Klubben (nordsamisk: *Kluppunjárga*). Fjorden har innløp mellom Båtneset i nordvest og Guoskat i sørøst og strekker seg tre kilometer sørvestover til grenden med samme navn i enden av fjorden.

Det ligger flere gårdsbruk langs den indre delen av fjorden. Fjorden er 55 meter på det dypeste, helt ytterst i fjorden. Fra enden av fjorden og om lag 500 meter utover er den derimot bare 1-2 meter dyp. 

Europavei 6 går langs nordvestsiden av fjorden. 

## Se også
*Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

## Referanser
Brennelvfjorden

**Brennelvfjorden** (nordsamisk: *Lavttevuotna*, finsk: *Lohtivuono*) er den innerste delen av Vesterbotn og Porsangerfjorden i Porsanger kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg fire kilometer sørover til Lakselv i enden av fjorden.

Fjorden ligger på vestsiden av Oldereidneset og har innløp mellom Langneset i nord og Banakneset i sør, like ved Banak flyplass. Grenda Skogende ligger på østsiden av fjorden. Fjorden er oppkalt etter Brennelva (kvensk Palojoki), som renner ut innerst i fjorden. Kommunesenteret Lakselv ligger sydvest for fjordbotnen. Fjorden er 24 meter på det dypeste, helt ytterst i fjorden, og har langgrunne strandsoner. 

Fylkesvei 98 går langs den indre delen av fjorden, mens E6 går langs vestsiden og Fv 8056 går langs østsiden. 

## Referanser
Saharanpur (distrikt)

**Saharanpur** (hindi: ज़िला सहारन्पूर, urdu: ضلع سهارنپور) er et distrikt i den indiske delstaten Uttar Pradesh. Distriktets hovedstad er Saharanpur. 

## Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det  innbyggere i distriktet, mot  i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 30,71 % av befolkningen.

Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,59 % i 2011 mot 18,58 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 872 i 2011. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Østerbotn

**Østerbotn** (også skrevet **Austerbotn**; nordsamisk: *Soggovuotna*, finsk: *Sokkuvuono*) er en fjordarm innerst i Porsangerfjorden i Porsanger kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg ni kilometer sørover til Østerbotnhalsen i enden av fjorden, et lite stykke øst for Lakselv.

Fjorden går langs østsiden av Oldereidneset og har innløp mellom Gáhkkorláttonjárga i vest og Store Bjørnnes i øst. På andre siden av Oldereidneset ligger Vesterbotn og Brennelvfjorden. Austerbotn er mye dypere enn den grunne Vesterbotn og er 106 meter på det dypeste, et godt stykke ut i fjorden. Det ligger flere mindre bosetninger langs fjorden, som Handelsbukt og Fluberg på østsiden, og Hamnbukt på vestsiden. 

Fylkesvei 98 går langs enden og østsiden av fjorden. 

## Referanser
Hageredskap

**Hageredskap** er maskiner og redskaper som blir brukt i private hager og i hagebruk, som for eksempel plenklipper, jordfreser, plog, øks, sag, hekksaks, hakke, spade og rive. De kan være basert på motordrift eller brukes for hånd. Plenklipperen var det første motoriserte hageredskap, men etter hvert er det blitt flere og flere som drives av bensinmotorer eller elektriske motorer.

## Eksterne lenker
* 
* Smarte hageredskap - viivilla.no
Santa Maria del Pi

**Santa Maria del Pi** er en kirke som ligger ved Plaça del Pi i Barri Gòtic i Barcelona. Den ble oppført i 1322 på stedet der det hadde ligget en romansk kirke, og er viet jomfru Maria. Kirken er i gotisk stil og fasaden er av stein med et stort rosevindu. Mange religiøse brorskap holder til i Santa Maria del Pi.

## Referanser
Vesterbotn

**Vesterbotn** (nordsamisk: *Leavdnjavuotna*, kvensk og finsk: *Lemmivuono*) er en fjordarm i enden av Porsangerfjorden i Porsanger kommune i Finnmark. Den går langs hele vestsiden av Oldereidneset. Fjorden har innløp mellom Stabbursnes i nordvest og Reassetnjárga i sørøst og strekker seg tolv kilometer sørover til Lakselv i enden av fjorden.

Fjorden er spesielt grunn, særlig langs sidene og i den ytre halvdelen der den bare er opp mot åtte meter på det dypeste. Banak flyplass ligger sør i fjorden, og like nord for denne er fjorden opp mot 27 meter dyp, som er det dypeste punktet i fjorden. Rullebanen på flyplassen strekker seg nesten en kilometer utover i fjorden. Her gjør fjorden en liten sving østover og så sørover igjen på østsida av Banak. Denne delen av fjorden blir kalt Brennelvfjorden. 

E6 går langs vestsiden av fjorden, mens Fv181 går langs østsida av Brennelvfjorden. Innerst i Brennelvfjorden ligger Brennelv og Lakselv. Lakselva munner ut i fjorden vest for flyplassen. 

## Referanser
Plaça del Rei

**Plaça del Rei** er en plass i Barri Gòtic i Barcelona. Den var fra begynnelsen av det andre århundret et av hovedsetene for grevene av Barcelona og herskerne av Kongeriket Aragón. De fleste av bygningene på plassen i dag stammer fra 1300- og 1400-tallet. Rett ved plassen ligger Barcelonas bymuseum. Under Plaça del Rei ligger ruiner  av den romerske bosetninga. Deler av den romerske bymuren er også intakt. Tårnet *Mirador del Rei Martí* fra 1555 dominerer plassen, og fra toppen er det god utsikt over byen.
Brachinus tenuicollis

***Brachinus tenuicollis*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) bombardérbiller (Brachininae) i familiegruppen løpebiller. Den har et avansert kjemisk forsvar, evnen til å sprøyte kokende, etsende kjemikalier mot truende fiender.

## Utbredelse
*Brachinus tenuicollis* finnes i Nord-Amerika.

## Utseende
*Brachinus tenuicollis* har en matt blå-svart farge på dekkvingene. Dekkvingene har en svak antydning til lengdestriper (riller) og litt av bakkroppen stikker fram bak dekkvingene. Kjevene, følehornene, halsskjoldet, hodet og beina har en mer orange farge.

## Levevis
*Brachinus tenuicollis* finnes i tilknytning til åpne solrike lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

## Eksterne lenker
* 
* Tree of Life – Bombardérbiller (Brachininae, Carabidae) – engelskspråklig
* Brachininae - fotogalleri - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Sarnesfjorden

**Sarnesfjorden** er en fjord på sørøstsiden av Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Den kan regnes som en fjordarm av Porsangerfjorden. Fjorden har innløp mellom Bismarhallen i vest og øya Store Altsula i øst og strekker seg 4,5 kilometer nordvestover til Sarnespollen i enden av fjorden.

Fiskeværet Sarnes ligger på nordsiden av fjorden og har gitt fjorden sitt navn. En rekke viker danner den indre delen av fjorden. Fra nord til sør finner en Sarnespollen, Ole Arntsavika, Studentervika og Kobbholet. 

Europavei 69 går langs deler av fjorden.

## Referanser
Bergelandsgata

**Bergelandsgata** (1–51, 10–52) er en gate på Storhaug i Stavanger kommune. Gaten fikk sitt navn i 1861. Gaten har også hatt navnet Bergjelandsgata. Bergelandsgata går fra Nytorget ved Sankt Petri kirke i nord mot krysset ved Birkelandsgata og Erichstrups gate i sør. 

Bergelandsgata ble fra midten av 1800-tallet kjent for sine mange bedehus. 

Navnet uttales opprinnelig «Bergjeland», men skrivenormalen har etterhvert overtatt. Navnet har sitt opphav i en gammel husmannsplass - Bergeland.

## Jesus Verdens lys

Lysreklame «Jesus Verdens lys»  viser fremdeles at Bergelandsgaten var byens bedehusgate og skiltet er et av landets eldste lysreklameskilt med historie tilbake til 1920-årene. Skiltet er beholdt av historiske årsaker selv om den opprinnelige eieren Apostolisk Tro forlengst er ute av bygget. Lyse Energi har en avtale om å holde skiltet lysende.

## Klostergården
Den 17. november 2006 falt deler av gaten sammen, da det ble utfør bygningsarbeid på en tomt like nedfor veien.  Like før klokken 18 den dagen raste en av to gangtunnel-containere og store masser stein 15 meter ned i det store anleggshullet på hjørnet av Bergelandsgata og Hetlandsgata. To personer ble tatt av raset, men kom fra det med mindre skader. 

Tomten var Lars Oftedals barndomshjem i Hetlandsgata 4. 

Klostergården inneholder 32 parkeringsplasser i to etasjer. To etasjer med butikker og en restaurant. En etasje med advokatfirma Vierdal AS, og to etasjer med 14 leiligheter, fra 33 til 88 kvadratmeter. Huset ble ferdig i 2009.

## Oppsiden av gata
På hjørnet med Nytorget ligger Metroplis, tidligere Møbelmagasinet, Petri skole og Stavanger politikammer.

Stavanger tinghus ligger der Stavanger Amtssykehus lå før Rogaland Sykehus ble bygget. 

Videre holdt Statsarkivet i Stavanger og Stavanger likningskontor til her i mange år.

## Referanser
Ernesto Geisel

**Ernesto Beckmann Geisel** (født 3. august 1908 i Bento Gonçalves i delstaten Rio Grande do Sul i Brasil, død 12. september 1996 i Rio de Janeiro), var en brasiliansk yrkesmilitær (general) og politiker som var den fjerde presidenten under militærregimet som ble innsatt under militærkuppet i 1964, av de militære kalt for «revolusjonen i 1964».

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ernesto Geisel var sønn av den tyske innvandreren Wilhelm August Geisel som hadde utvandret som sekstenåring fra den hessiske byen Herborn til Brasil i 1883. Familien stammet opprinnelig fra Kronberg im Taunus, også i Hessen. Hans hjemmeværende mor, Lydia Beckmann, var født i Brasil i *colonia* Teutônia; hennes foreldre var innvandret fra Osnabrück i Tyskland.

I Bento Gonçalves, der Ernesto vokste opp, var det bare to familier av tysk bakgrunn (Geisel, Dreher), og de fleste andre der var av italiensk bakgrunn. Ernesto skulle senere reflektere over kontrasten mellom deres levemåte og hans egen striktere tyske oppdragelse. Geisel kom fra en luthersk familie som tilhørte *[[Igreja Evangélica Luterana do Brasil]]*, og hans bestefar var prest i den kirken.

### Militær
Ernesto Geisel gjennomgikk militærutdannelse og var blant de beste elevene ved militærakademiene i Porto Alegre og Rio de Janeiro. I 1930 ble han forfremmet til til førsteløytnant og samme år støttet han Getúlio Dornelles Vargas militærkupp. I 1945 var Geisel med på å styrte Vargas ved et nytt militærkupp, og han ble deretter generalsekreterær ved det nasjonale sikkerhetsråd og så militærattaché ved den brasilianske ambassaden i Uruguay. 

I 1957 ble han militærets representant i det nasjonale oljerådet. I 1960 ble han brigadegeneral. I samband med statskuppet i 1964 ble han utsett til militærsjef under Humberto Castelo Brancos regjering. I 1969 ble Geisel utsett til president for Petrobrás, Brasils statlige oljeselskap.

### President
I 1974, under militærdiktaturets tid, ble han ettertreder etter Emílio Garrastazu Médici som Brasils president. Geisel var i forkant blitt presidentens åpenbare «kronprins», og ble valgt av nasjonalforsamlingen den 15. januar 1974. Det var ingen overraskelse knyttet til valget; opposisjonen hadde ingen mulighet til å stille kandidater, ettersom valgkomiteen var utvalgt av regjeringspartiet ARENA. 

Under Geisels begynte militærregimet med en langsom *abertura* (åpning). Geislers tid som president gav visse lettelser, men militærregimet styrte fortsatt statsapparatet. Brasil fortsatte å ha sterk økonomisk vekst og ved hjelp av en «pragmatisk nasjonalisme» støttet regjeringen opp om industrien. Mot slutten av hans tid ved makten ble sensuren og torturen av politiske fanger avskaffet. Unntakstilstandsloven fra 1968 ble opphevet i 1978.

### Senere liv
Etter at hans presidenttid var omme i 1979 var Geisel frem til 1991 i ledelsen av et privat kjemiforetak.

## Referanser
Vestmannen

***Vestmannen*** var et kultur- og språkpolitisk blad, redigert på høgnorsk. Bladet er gitt ut fra 1984, og kom fram til 2002 ut med ti nummer i året, deretter med seks nummer årlig, og til slutt med en mer og mer sporadisk utgivelse fram til det siste nummeret i 2009. Utgiveren var språkforeningen Vestmannalaget i Bergen. Bladets leder var per 2005 Kjell Kjerland.

## Historie
*Vestmannen* ble grunnlagt av Jostein Krokvik i 1985. Krokvik var bladets leder frem til 2000 da han ble avløst av Lars Bjarne Marøy. Ved årtusenskiftet brøt det ut en hard strid innternt i Vestmannalaget som begynte med at Lars Bjarne Marøy tapte valget om formannsvervet i Vestmannalaget i 2001 og deretter ble oppsagt som redaktør for bladet *Vestmannen*.

Begrunnelsen styret kom med for å avsette Marøy var blant annet at den tidligere formannen Ludvig Jerdal hadde kritisert bladet for å være for lite fokusert på det indre livet i Vestmannalaget.

Etter at Marøy var avsatt, ble antall utgitte blad i første omgang kuttet ned fra ti nummer i året til seks nummer årlig og Krokvik gjeninnsatt inn som bladets redaktør. Han ble seinere avløst av Kjell Kjerland. Siden den tid er utgivelsen av bladet blitt mer og mer sporadisk. Den siste utgaven av *Vestmannen* kom høsten 2009.

Avgangen til Marøy førte til intern splid og et varig skille i den «høgnorske» bevegelsen der flere tidligere skribenter og medarbeidere i *Vestmannen* brøt ut og grunnla det nye språkpolitiske tidsskriftet *[[Målmannen]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bladsoga åt Vestmannen. Skrivi av redaktør Lars Bjarne Marøy i år 2000.
Susan Strasberg

**Susan Elizabeth Strasberg** (født 22. mai 1938, død 21. januar 1999) var en amerikansk skuespillerinne.

Hun var datter av Lee og Paula Strasberg som begge var aktive innen det amerikanske film- og teatermiljøet.

Strasberg døde 60 år gammel av brystkreft.

## Barndom
Strasberg ble født 22. mai 1938 i New York. Hun var datter av Lee Strasberg, lederen for Actors Studio, og skuespillerinstruktøren Paula Strasberg. Hun hadde en yngre bror, John.

## Karriere
Strasberg hadde suksess med sine to første filmer, *[[Spindelvev (film)|Spindelvev]]* og *[[Picnic (1955)|Picnic]]* i 1955. Hun ble nominert til BAFTA for rolletolkningen sin i sistnevnte. Samme året debuterte hun på Broadway i rollen som Anne Frank i teaterstykket *[[Anne Franks dagbok (skuespill)|Anne Franks dagbok]]*. Hun vant Theatre World Award og ble nominert til Tony Award for rolletolkningen sin i dette teaterstykket. Fra 1957 til 1958 hadde hun en hovedrolle i Broadway-teaterstykket *Time Remembered* og innledet et kort forhold til motspilleren Richard Burton. I 1959 spilte Strasberg hovedrollen i den italienske filmen *[[Kapò]]*, som handlet om en ung jødisk jente som prøver å rømme fra en konsentrasjonsleir. Filmen ble nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film i 1960, og Strasberg vant selv prisen for beste skuespillerinne under Filmfestivalen i Mar del Plata. I 1963 ble hun nominert til Golden Globe for rolletolkningen sin i filmen *Hemingway's Adventures of a Young Man*.

Fra 1960- til 1980-tallet spilt hun gjesteroller i en rekke TV-serier, inkludert *[[The Virginian (TV-serie)|The Virginian]]*, *[[The Invaders]]*, *[[Bonanza]]*, *[[The F.B.I. (TV-serie)|The F.B.I.]]*, *[[Breaking Point (TV-serie fra 1963)|Breaking Point]]*, *[[Burke's Law]]*, *[[The Streets of San Francisco]]*, *[[Night Gallery]]*, *[[McCloud]]*, *[[Alias Smith and Jones]]*, *[[The Big Valley]]*, *[[Remington Steele]]* og *[[The Rockford Files]]*. På begynnelsen av 1960-tallet bodde hun i Italia, der hun ofte ble kalt «La Strasberg». I 1993 var hun jurymedlem under Filmfestivalen i Berlin.

Strasberg skrev også to bestselgende memoarer. I selvbiografien *Bittersweet*, skrev hun om sine turbulente forhold til skuepillerne Richard Burton og Christopher Jones, og hennes datters problemer med en alvorlig hjertefeil. I *Marilyn and Me: Sisters, Rivals, Friends* skrev hun om forholdet til «surrogatsøsteren» sin, Marilyn Monroe, som var en nær venn av familien Strasberg i mange år. Da hun døde jobbet hun med en tredje bok, *Confessions of a New Age Heretic*, som handlet om hennes «spiritulle reise» de siste 20 årene.

## Privat
I 1965 giftet Strasberg seg med skuespilleren Christopher Jones. Datteren Jennifer ble født et halvt år senere. Strasbergs ekteskap var turbulent og tok slutt i 1968. Strasberg ble diagnostisert med brystkreft mot slutten av 1990-tallet. Kreften var i remisjon, men hun døde uventet av sykdommen 21. januar 1999 i New York.

## Filmografi (utvalg)
* 1955 – *[[Picnic (film)|Picnic]]*
* 1973 – *[[Frankenstein (1973)|Frankenstein]]*
* 1986 – *[[The Delta Force]]*

## Bibliografi
* 
* 

## Priser og nominasjoner

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fundació Joan Miró

**Fundació Joan Miró, Centre d'Estudis d'Art Contemporani** (*Joan Miró-fundasjonen*) er et museum for moderne kunst som ligger på Montjuïc i Barcelona. Kunstneren Joan Miró var den som fikk ideen til museet, og det har derfor fått hans navn. Bygninga sto ferdig i 1975, og er tegna av arkitekten Josep Lluís Sert. I 1986 ble den utvida for å gjøre plass til et bibliotek og et auditorium.

Museets samling består av over 10&nbsp;000 verker.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Muselius – Fundació Joan Miró
John Strasberg

**John Strasberg** (født 20. mai 1941) er en amerikansk teaterregissør, skuespiller og skuespillerinstruktør.

## Biografi
John Strasberg ble født 20. mai 1941 i New York. Han er sønn av teaterregissøren, teaterprodusenten, skuespilleren og skuespillerinstruktøren Lee Strasberg og skuespillerinnen og skuespillerinstruktøren Paula Strasberg. Han hadde en eldre søster, skuespillerinnen Susan Strasberg.

I løpet av en lang karriere som teaterregissør har Strasberg regissert oppsetninger av William Shakespeare, Henrik Ibsen, Eugene O'Neill, Clifford Odets og Aristophanes.

Strasberg underviser i skuespillerteknikken Organic Creative Process, som skiller seg fra method acting, gjort kjent av folk som Konstantin Stanislavskij og Strasbergs far. Han har skrevet en bok om sine teknikker og erfaringer, *Accidentally on Purpose: Reflections on Life, Acting, and the Nine Natural Laws of Creativity*.

På 1970-tallet jobbet Strasberg hos National Film Board of Canada og var sjefsdirektør hos Lee Strasberg Theatre and Film Institute. På 1980-tallet var han med på å stifte The Mirror Repertory Company i New York. Hans tidligere skuespillerskole, John Strasberg's The Real Stage, har avdelinger i New York, Paris og Montréal.

## Bibliografi
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* John Strasberg Studios
*
Vestlandsk

**Vestlandsk**, eller **vestlandske dialekter**, er en samlebetegnelse for de dialektene som blir snakket på Vestlandet i området fra Romsdal i nord til Agder i sør. Disse dialektene kan en videre dele inn i nordvestlandske dialekter, sørvestlandske dialekter og sørlandske dialekter.

## Underinndelinger
* **Nordvestlandske dialekter** har e-infinitiv og rulle-r, og strekker seg fra det nordre Vestland til Romsdal. Av disse kan man nevne:
** Jølstramål
** Sunnmørsdialekt
** Romsdalsdialekt
** Sognemål (Ytre Sogn)
* **Sørvestlandske dialekter** har a-infinitiv og skarre-r (Sogn har rulle-r), og strekker seg fra indre Vestland, gjennom Rogaland og til deler av Agder. Av disse kan man nevne:
** Bergensk, haugesundsk, stavangersk: disse er bymål og de har sterke *forenklinger*, noe som er typisk for alle bydialekter, men de stammer opprinnelig fra dialektene i nærområdet, og har mye til felles med dem.
** Sunnhordlandsdialekt
** Jærsk
** Strilamål
** Sognemål (Indre Sogn)
** Listerdialekt
* **[[Sørlandsk]]e dialekter** har bløte konsonanter, skarre-r i de sørlige områdene og rulle-r i de nordlige områdene, og a-endelser, og snakkes i Agder og deler av Vestfold og Telemark.
** Kristiansandsk, arendalsk: disse er bymål og de har sterke *forenklinger*, noe som er typisk for alle bydialekter, men de stammer opprinnelig fra dialektene i nærområdet, og har mye til felles med dem.
** Setesdalsk
** Vestmardialekt
** Grenlandsmål, vestfoldmål: disse hører hovedsakelig til de østlandske dialektene innenfor den vestre delen av det vikværske dialektområdet, men de har mange felles trekk med de sørlandske dialektene, og noen mener at vestvikværsk både er østlandsk og sørlandsk.
Vanth

**Vanth** er i etruskisk mytologi en kvinnelig demon som tjente som psykopomp som veiledet sjelene i den etruskiske underverden, og en av de hyppigst avbildete ktoniske guder i etruskisk begravelseskunst, selv om navnet hennes bare er funnet i syv inskripsjoner. Hun var også en jordgudinne gjengitt i ulike former og utgaver i gravkunsten, som freskomalerier i gravkamrene og på sarkofagene. Oftest ble hun avbildet med vinger.  

## Ingen gresk motpart
Vanth ble ofte ledsaget av enten andre Vanth-figurer eller av en annen demon, Charun. Både Vanth og Charun ses først i ikonografien rundt år 400 f.Kr., den midterste perioden av etruskisk kunst, skjønt en del tidligere inskripsjoner bærer hennes navn.

Vanth forekommer bare i etruskisk kunst, og har ingen direkte motpart i gresk mytologi, men er blitt sammenlignet med erinyer («de rasende»), spesielt de eldste fremstillingene, der hun ble avbildet med vinger. Men i motsetning til erinyene var Vanth velvillig innstilt og de dødes hjelper. Alle demonene avbildet i etruskiske gravkamre tyder på at Vanths og Charuns nærvær var avgjørende for at sjelen skulle klare seg i underverdenen. 

## Representasjon i kunsten
Vanth ble ofte avbildet som jaktgudinne, i en kort khiton som blottet brystet, lange støvler og reimer i kryss over brystet med en rund skive i midten. 

Hun er involvert i en rekke ulike scener i etruskisk kunst; ofte knyttes hennes nærvær til hendelser som voldsom død, blant annet scener fra den trojanske syklus (se Homer). Stundom ses hun i ferd med å stige opp fra grunnen, som på askeurnen fra Chiusi. Andre ganger er hun vist som en enslig figur på begge sider av en askeurne. Andre scener viser henne i møte med den døde som hun også ledsager, i rollen som psykopomp, gående eller ridende, eller kjørende i en vogn eller stridsvogn. 

Vanth assosieres med døden og den avdødes reise til underverdenen, men på ulike måter. Hun opptrer i scener som omhandler selve dødsøyeblikket, foruten scener fra den avdødes reise til underverdenen. 

## Attributter
Hennes andre attributter omfattet en fakkel, nøkkel eller skriftrull. Fakkelen lyser opp veien i underverdenen, skjønt noen forskere har tolket fakkelen som et symbol på status. 

Nøkkelen låser opp døren. Leserullen viser i ett tilfelle hennes navn på innsiden, *vanθ*.

Vanth kan også tolkes som en skjebnegudinne, og i slik sammenheng kan leserullen ha inneholdt den dødes skjebne. Men stort sett avbildes Vanth som en ung, levende, ktonisk figur, noen ganger i selskap med andre Vanth-figurer, og noen ganger i følge med Charun. Hun er en guddom som gir trøst, støtte og veiledning for den avdøde i etterlivet på den siste reisen.

## Referanser
Mastax thermarum

***Mastax thermarum*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) bombardérbiller (Brachininae) i familiegruppen løpebiller. Den har et avansert kjemisk forsvar, evnen til å sprøyte kokende, etsende kjemikalier mot truende fiender.

## Utbredelse
*Mastax thermarum* finnes i Europa. Den er ikke funnet i Norge.

## Utseende
*Mastax thermarum* har en matt svart farge på dekkvingene. På hver dekkvinge er det to lyst gule avlange flekker. Dekkvingene har ikke synlige lengdestriper (riller), litt av bakkroppen stikker fram bak dekkvingene. Kjevene, følehornene, halsskjoldet, hodet og beina har en mer brun-rød farge. Den samme brun-røde fargen finnes som en lengelinje langs midten, over sømmen på dekkvingene. Hodet er mørkt, nesten svart, midt i.

## Levevis
*Mastax thermarum* finnes i tilknytning til åpne solrike lokaliteter. Både de voksne og larvene lever som rovdyr.

Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de  voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

## Eksterne lenker
* 
* Tree of Life – Bombardérbiller (Brachininae, Carabidae) – engelskspråklig
* Brachininae - fotogalleri - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Tusenårsriket

**Tusenårsriket** er i kristendommen navnet på tidsperioden der djevelen skal være bundet, basert på Johannes' åpenbaring kapittel 20. Det er forskjellige forestillinger blant kristne om hvordan og når dette skal skje.
Per Bjarne Boym

**Per Bjarne Boym** (født 4. oktober 1946 i Nord-Fron) er en norsk kunstkritiker og kunsthistoriker. Fra 1996 var han direktør for Museet for samtidskunst.

Boym er magister fra Universitetet i Bergen i 1974 innen kunsthistorie. I 1974 var han museumsassistent ved Oslo kommunes kunstsamlinger, senere var han i perioden 1974–75 intendant ved Kunstnernes hus i Oslo. Fra 1976 til 1983 jobbet han innen forskjellige fagfelt; som smelteovnsarbeider, FN-soldat, kunstkritiker og lektor. Han var førstekonservator og daglig leder ved Lillehammer bys malerisamling i perioden 1984–93. Deretter var han direktør ved Bergens kommunes kunstsamlinger i perioden 1994–95, og direktør ved Oslo kommunes kunstsamlinger i perioden 1995–96. Han har hatt styreverv i Riksutstillingene og i Nordisk institutt for samtidskunst.

## Referanser
Tungenes prosti

**Tungenes prosti** er et tjenestedistrikt i Stavanger bispedømme i Den norske kirke. Prosten har sete i Randaberg. Kjetil Aano var prost til sommeren 2018. Tomas Mjelde Røsbak overtok etter Aano, først som konstituert prost og fra høsten 2019 som prost.

Prostiet er inndelt i sogn. Sognet er grunnenheten i Den norske kirke. De som arbeider i kirken er enten ansatt av sognet gjennom kirkelig fellesråd, eller de er ansatt av bispedømmet. Sogneprestene er ansatt i bispedømmet, og har tjenesten sin knyttet til et (eller flere) sogn.

## Kommuner og sogn i Tungenes prosti
						
* Randaberg
** Randaberg
** Grødem
* Kvitsøy
** Kvitsøy
* Sola
** Sola
** Tananger
** Sørnes
** Ræge
* Stavanger
** Hesby
** Mosterøy
** Rennesøy
** Talgje
** Sjernarøy

## Historikk

Tungenes prosti ble opprettet 1. januar 1998 ved delingene av Jæren prosti og Stavanger domprosti. Tungenes prosti bestod av Randaberg med Kvitsøy sogn fra Jæren prosti, og seks sogn fra Stavanger domprosti, nemlig Madlamark, Hafrsfjord, Sunde, Tasta, Vardeneset og Tjensvoll.

I 2006 var det en omorganisering av prostiene i Stavanger bispedømme. Tjensvoll sogn ble ført tilbake til domprostiet, mens de øvrige sognene i Stavanger kommune inngikk i nye Ytre Stavanger prosti. Til gjengjeld ble Tungenes prosti tilført sognene i Sola fra Sandnes prosti, og de i Rennesøy og Finnøy kommuner fra Søre Ryfylke prosti. Fra 1. januar 2021 inngår Rennesøy og Finnøy kommuner i *nye* Stavanger kommune.

## Prestegjeld og menigheter

* Randaberg
* Madlamark
* Hafrsfjord
* Sunde
* Tasta
* Vardeneset
* Tjensvoll *(til 2006)*
* Sola *(fra 2006)*
* Rennesøy *(fra 2006)*
* Finnøy *(fra 2006)*

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Referanser


## Se også
*Nettsida til Den norske kirke
Aptinus

***Aptinus***  er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) bombardérbiller (Brachininae) i familiegruppen løpebiller. Ingen arter er registret fra Norge.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller,** Coleoptera** Linnaeus, 1758
** Underordenen Adephaga Schellenberg, 1806
*** Overfamilien løpebiller og vannkalver, **[[Caraboidea]]** Latreille, 1802
**** Familien **[[løpebiller]]**, Carabidae Latreille, 1802
***** Underfamilien **[[bombardérbiller]], [[Brachininae]]** Bonelli, 1810
****** Slekten *Aptinus* Bonelli, 1810  – 9 arter i Europa
*******  *[[Aptinus acutangulus]]* Chaudoir, 1876
******* *[[Aptinus alpinus]]* Dejean, 1829
******* *[[Aptinus bombarda]]* (Illiger, 1800) – nord til Tyskland
******* *[[Aptinus cordicollis]]* Chaudoir, 1843
******* *[[Aptinus creticus]]* Pic, 1903
******* *[[Aptinus displosor]]* L. Dufour, 1811
******* *[[Aptinus hovorkai]]* Hrdlicka, 2005
******* *[[Aptinus lugubris]]* Schaum, 1862
******* *[[Aptinus merditanus]]* Apfelbeck, 1918
******* *[[Aptinus pyranaeus]]* Dejean, 1824

## Eksterne lenker
* 
* Tree of Life – Bombardérbiller (Brachininae, Carabidae) – engelskspråklig
* Brachininae - fotogalleri - engelskspråklig
* Norsk Entomologisk forening
Jorunn Haakestad

**Jorunn Haakestad** (født 1950 i Sandefjord) er en norsk kunstkritiker og kunsthistoriker.

Haakestad er dr. art. i kunsthistorie  fra Universitetet i Bergen. Hun var stipendiat hos Norges forskningsråd i perioden 1992-95. Høsten 1996 disputerte hun med «Ariadnes tråd: Tekstile utsmykninger i Norge i det 20. århundre». Hun har jobbet som museumspedagog, lektor i videregående, kulturkonsulent og regionkonservator. Fra 1997 til 2007 var hun direktør ved Vestlandske kunstindustrimuseum i Bergen. Etter sammenslåing av flere museer var hun forskningsleder ved det nye kunstmuseet KODE i Bergen fram til 2018.

I 2018 utgav hun boka *Porselen og revolusjon - Johan Munthe og Kina-samlingen i Bergen* om kunstsamleren og generalen Johan Wilhelm Normann Munthe. ‎

## Referanser
Eyðuns rima

__NOTOC__
**Eyðuns rima** er en færøysk folkevise om baronen og stormannen Audun Hugleikson, som levde i Norge på 1200-tallet. Visen ble nedskrevet på Færøyene på 1800-tallet, og tar for seg historien om Hugleikson og hans dødsdom. Det ble skrevet flere viser om Hugleikson som gikk fra å være en svært betrodd og viktig mann i kongeriket til å bli hengt i Bergen, etter en ydmykende dødsstraff, i 1302. 

## Eksterne lenker
* Riksarkivet – Nettsted om Hugleikson
Hard Rock Café Paris

**Hard Rock Café Paris** er en del av en amerikansk restaurantkjede. Den holder til i den franske hovedstaden, men det finnes lignende restauranter spredt over hele verden. Hver restaurant har en unik fremtoning, med musikalske klenodier fra verdensberømte artister, samt mange fra landets egne artister. Selve kjeden ble etablert i 1971, mens restauranten i Paris ble åpnet 24. november 1991. Stedet er på ca. 800 kvadratmeter fordelt på to etasjer. Beliggenheten er sentralt i byen, like ved operaen og Grand Boulevard.

## Mest prestisjefylte klenodier
* John Lennons pels, som han brukte da han spilte i The Beatles i 1969.
* Elvis Presleys dress, som kom fra han personlige garderobe.
* Eminems drakt som han brukte på British Music Awards i 2001.
* Steven Tylers scenekostyme, brukt da Aerosmith spilte konsert i Connecticut i 1983.
* David Bowies gullplate for 1 million solgte plater.
* Madonnas lærdrakt som hun brukte i sin sexbok, og i musikkvideoen til «Erotica».
* John Lennons spesialdesignede ulljakke.
* Bob Dylans munnspill
* Et skateboard signert av Limp Bizkit, og ble brukt i musikkvideoen «Break Stuff».
* Gwen Stefanis sorte BH.

## Bilder
Klikk på bildene for større versjoner.

Fil:Angus_HRCP.JPG|Angus Young (ac/dc) sin karakteristiske drakt.
Fil:Madonna HRCP.jpg|Madonnas lærdrakt, brukt i bl.a. musikkvideoen «Erotica».
Fil:Jagger.jpg|Mick Jaggers fargerike vest.
Fil:Bill_Wyman.JPG|Bill Wyman (Rolling Stones) har spilt på denne gitaren.



## Se også
Hard Rock Café for mer generell informasjon om kjeden.

## Eksterne lenker
*
Goli otok

**Goli otok** (kroatisk: «naken øy») er en liten øy i Adriaterhavet. Den ligger i Primorje-Gorski Kotar fylke nord i Kroatia, mellom øya Rab og fastlandet. Øya er ufruktbar og ubebodd. På nordsiden er det nesten bare nakne berg, mens det på sørsiden er noe vegetasjon og noen bukter.

## Fangeleir
Øya er først og fremst kjent som sted for fangeleirer på 1900-tallet. Under den første verdenskrig sendte Østerrike-Ungarn russiske fanger fra Østfronten til Goli otok.

I 1949 ble hele øya offisielt omgjort til et sikkert fengsel styrt av det sosialistiske Jugoslavia. Fram til 1956, gjennom Informbiro-perioden, ble øya brukt til å fengsle politiske fanger. Disse inkluderte kjente stalinister, men også andre fra kommunistpartiet eller til og med vanlige borgere som ble tiltalt for å vise sympati med Sovjetunionen. 

Fangene måtte utføre tungt arbeid i et steinbrudd, uansett vær. Om sommeren er det 35-40 ºC i området, og om vinteren blåser ofte den iskalde boravinden. De ble ofte utsatt for vold og ydmykelser. 

Etter Josip Broz Tito sitt regime bedret forholdet til Sovjetunionen ble fengselet et provinsfengsel i Sosialistrepublikken Kroatia. På denne tiden ble det brukt til å fengsle nasjonalister, og seinere vanlige kriminelle. 

Fengselet ble stengt i 1988, og siden den gang blir øya bare besøkt av og til av turister eller sauegjetere fra Rab. Ett sted på øya ligger det ett tydelig vrak av en tysk ferge som forliste under den første verdenskrig inne i en bukt. Fergen har ligget der siden. Dette drar også mange turister på den populære båtturen som også går innom Goli otok havn.

## Eksterne lenker
* 
* www.goli-otok.com
* Sammennlignende kriminologi Europa-Jugoslavia
Skarddalstinden

**Skarddalstinden** er et fjell som reiser seg bratt opp på nordsiden av Skarddalen i Lom kommune i Innlandet. Fjellet har en høyde på  meter over havet. Førstebestiger er ukjent.

En navnløs topp litt lenger sørvest for Skarddalstinden har en høyde på  meter over havet. Denne danner grensepunkt mot Luster kommune i Sogn og Fjordane.
__NOTOC__
## Bilder

Fil:Skarddalstinden.jpg|Skarddalstinden sett fra Urdadalen


## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell
* Liste over fjell i Skandinavia

## Referanser




## Litteratur
* Morten og Julia Helgesen: *Norges fjelltopper over 2000 m*, 2009. 

## Eksterne lenker
* Beskrivelse av Skarddalstinden på peakbook.org
Bakarste Skagsnebb

**Bakarste Skagsnebb** er et fjell i Lom kommune i Innlandet. Det har en høyde på  meter over havet, og ligger rundt én kilometer vest for Skagsnebb () på samme fjellryggen. 
__NOTOC__
## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell
* Liste over fjell i Skandinavia

## Fotnoter



## Referanser




## Eksterne lenker
* Artikkel om Bakarste Skagsnebb på peakbook.org
Hestdalshøgdi

**Hestdalshøgdi** er et fjell mellom Tundradalen og Lundadalen sør i Skjåk kommune i Innlandet, i Breheimen nasjonalpark. Den høyeste toppen er Store Hestdalshøgdi med en høyde på 2&nbsp;091 meter over havet. Andre høye topper på fjellet er Østre Hestdalshøgdi (1&nbsp;978 moh) og Vestre Hestdalshøgdi (1&nbsp;932 moh).

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell
* Liste over fjell i Skandinavia

## Fotnoter



## Referanser