Louis Agassiz

**Jean Louis Rodolphe Agassiz** (1807–1873) var en paleontolog, glasiolog og geolog. Han var en framstående fornyer i studiet av Jordens naturhistorie. Han vokste opp i Sveits og ble professor av naturhistorie ved Universitetet i Neuchâtel. Senere aksepterte han et professorat ved Harvard University i USA. Han fremla i 1840 teorien om at store isbreer hadde dekket den nordlige halvkule i forrige istid. Jens Esmark hadde gjort denne oppdagelsen i 1823 ved sammenligning av Haukalivatnet (nær havnivå) og utløpere av Jostedalsbreen.

## Tidlig liv og utdanning
Louis Agassiz ble født i Môtier (nå Haut-Vully) i kanton Fribourg i Sveits. Han ble først utdannet hjemme, så gikk han fire år på videregående skole i Bienne; han fullførte sine grunnfag i Lausanne. Etter å ha valgt medisin som sitt yrke, studerte han suksessivt på universitetene av Zürich, Heidelberg og München, noe som utvidet hans kunnskaper innen naturhistorie, spesielt botanikk. I 1829 fikk han filosofisk doktorgrad ved Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg og i 1830 medisinsk doktorgrad ved München. Agassiz flyttet så til Paris hvor han møtte Alexander von Humboldt og Georges Cuvier, som bidro til hans karriere innen geologi og zoologi. Tidligere hadde han ikke hatt noen spesiell interesse for iktyologi, men det ville snart bli hans hovedfokus i sin yrkeskarriere.

Agassiz fortsatte etter at han i 1832 var blitt professor i naturalhistorie i Neuchâtel sin iktyologiske forskning, og utgav sammen med Carl Vogt et stort arbeid, *Histoire naturelle des poissons d’eau douce de l’Europe centrale* (1839–45), som imidlertid aldri ble avsluttet. Senere viet han seg studiet av de fossile fisker og utgav om dem det klassiske arbeide *Recherches sur les poissons fossiles* (1833–42). 

Blant hans mange viktige arbeider i zoologi kan for øvrig nevnes hans *Monographie d’échinodermes vivants et fossiles* (1838–42). I biologien hyllet han en teleologisk oppfatning og søkte derfor å argumentere mot Charles Darwins reformerte utviklingslære.

Agassiz er kjent også som geolog, med sine banebrytende undersøkeleer av Alpenes isbreer. I sitt i 1840 utgitte arbeide *Études sur les glaciers* nedla han fruktene av flerårige undersøkelser, på grunn av hvilke han trodde seg å kunne dra slutningen at i den vår tid nærmest foregående geologiske periode isbreene hadde vidt større utstrekning og betydning enn for samtiden, og at derunder den større del av den nordlige halvklode var dekket av store ismasser. 

På oppdrag av den preussiske regjering reiste Agassiz i 1846 til USA og holdt der forelesninger om istiden som fikk stor oppmerksomhet. Han fikk i 1847 et professorat i zoologi og geologi ved Harvard University, og grunnla der et ved sine rikholdige zoologiske og paleontologiske samlinger berømt museum. I den nye verden ble han naturforskningens fader. I 1865 fikk han ved enkelte bidrag av en kjøpmann i Boston, Thayer, anledning til å foreta en naturvitenskapelig ekspedisjon til Amazonasflodens elvedal. Der ble det oppdaget en meget stor mengde nye fisker, og han fant på grunnlag av funnene nye holdepunkter for tidligere istiders og isbreenes effekter. 

I 1873 stilte en formuende borger av New York City, John Anderson, 50&nbsp;000 dollar til disposisjon for Agassiz' til anlegget av en zoologisk forsøksstasjon på en liten øy i Buzzard Bay. Agassiz døde imislertid kort tid etter. Hans enke utgav i 1885 hans biografi og brev. 

Agassiz har fått gi navn til Promontorium Agassiz i fjellkjeden Montes Alpes på Månen.


File:Agassiz, Louis – Nouvelles études et expériences sur les glaciers actuels, 1847 – BEIC 12025435.jpg|*Nouvelles études et expériences sur les glaciers actuels*, 1847


## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1861 – Copleymedaljen

## Referanser


## Eksterne lenker
*