open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ugla

**Ugla** er et boligområde i den vestre delen av bydelen Byåsen i Trondheim. Boligområdet avgrenses av Kyvannet og Ferstad i øst, Lianvannet og Lian i vest, Bymarka i nord og Dalgård området i sør. Ugla har egen ungdomsskole, Ugla skole, som mottar elever fra Stavset, Dalgård og Byåsen barneskoler. Området består i all hovedsak av eneboligbebyggelse. Boligområdet er oppkalt etter Ugla gård, og navnet er sannsynligvis et elvenavn. Ugla har en holdeplass på forstadbanen Gråkallbanen.

## Historie

Gården Ugla er nevnt for første gang i 1559, og var i 1647 krongods. I 1661 tilhørte gården Caspar C. Schøller, og senere slekten With, før den i 1769 ble solgt til Frederik Larsen. Ugla tilhørte generalmajor Carsten Gerhard Bang ved slutten av 1700-tallet, og ble da benyttet som underbruk under Ferstad. Gården ble et selvstendig bruk igjen i 1847 da den ble solgt til Peder N. Solberg. I 1794 fantes det et større møllebruk på Ugla. Denne besto i 1847 av to møllebruk og en stampekvern.

I 1917 ble Ugla gård overtatt av A/S Graakalbanen, og jordveien ble utstykket til boligbebyggelse. Gården var omgitt av en liten park, og ble drevet som gjestgiveri og utfluktssted. Parkens inngang var gjennom en hvalkjeve, som var et kjent vartegn på Byåsen. I 1925 ble gården overtatt av A/S Ugla Gjestgiveri, som bygde den ut med restaurant, terrasser, andedam og en liten dyrepark. I 1927 ble det også bygget en fornøyelsesplass på Ugla. Bygningene på gården ble i 1929 ødelagt av en brann. Ugla var i årene 1925–1933 endeholdeplass på Gråkallbanen, før denne ble videre utvidet til Lian. Det tidligere hovedbruket var i 1939 utskilt og solgt til Leotine Emilie Hansen, som oppførte en ny hovedbygning i 1940. Eiendommen ble i 1940 kjøpt av A/S Ugla.

## Litteratur
*
*
Thin-film transistor

**Thin-film transistor**, forkortet **TFT**, er en teknologi utviklet for LCD-skjermer. Det som er spesielt med denne teknologien, er at det ikke blir noe mer vanskelig for oss å se skjermen ved et eventuelt direkte treff av sollys. TFT teknologien brukes i alt fra TV til mobiltelefoner og er derfor en av de mest utbredte skjermteknologiene som finnes.
Fiinbeck og Fia

***Fiinbeck og Fia*** (engelsk *Bringing up Father*) er en tegneserie av George McManus. I USA gikk serien fra 12. januar 1913 til 28. mai 2000.

## Handling
Serien handler om Christian Fiinbeck (engelsk *Jiggs*), en ire bosatt i USA som brått har blitt rik, men som ønsker å holde kontakten med sine gamle venner og holde på mange av sine gamle vaner, som å spise oksebryst med spisskål (en fri oversettelse av corned beef med kål) og slappe av på Olsens bar, til ergrelse for hans kone Fia (engelsk *Maggie*), som ønsker å klatre på den sosiale stigen. Fiinbeck og Fias vakre unge datter heter Eulalia (engelsk *Nora*). McManus' sans for design og rene linjer fikk stripen til å skille seg ut på tegneseriesidene, og påvirket mange senere tegnere.

## Historikk

Serien var inspirert av *The Rising Generation*, en musikalkomedie av William Gill som han så da han var liten i Grand Opera House i St. Louis på slutten av 1800-tallet. Da McManus døde i 1954, fortsatte serien under en rekke andre tegnere, medregnet Bill Kavanaugh og Frank Fletcher. Det var forventet at McManus' mangeårige assistent Zeke Zekley skulle ta over serien, men King Features Syndicate valgte å heller erstatte McManus med Vernon Greene. Da Greene døde i 1965 tok Hal Campagna over serien, og Frank Johnson erstattet Campagna i 1980. Med de senere tegnerne mistet imidlertid serien mye av sitt stilistiske preg, og den sank gradvis i popularitet. Da syndikatet la ned serien i 2000 hadde den holdt på sammenlagt i 87 år, og regnes å være det tjuende århundrets nest mest langtlevende tegneserie. (The Katzenjammer Kids var nr. 1.)

## I Norge
*Fiinbeck og Fia* var lenge blant de mest populære tegneseriene i Norge. Serien ble fast innslag i ukebladet *[[Hjemmet (ukeblad)|Hjemmet]]* i 1921, i selskap med *[[Knoll og Tott]]*, hvor den ble værende helt inn på 2000-tallet, da den ble erstattet av norske Pondus. Serien kom ut som julehefte for første gang i 1930; dette har kommet ut hver jul siden, med unntak av krigsåret 1944 (grunnet papirrasjonering).

Fiinbeck og Fia opptrådte også i en av de første norske animasjonsfilmer, reklamefilmen *Fiinbeck er rømt* fra 1927, regissert av Victor Bergdahl og produsert av Ottar Gladtvet for Tiedemanns Tobakk AS.

## Litteratur
* Strickler, Dave. *Syndicated Comic Strips and Artists, 1924-1995: The Complete Index.* Cambria, California: Comics Access, 1995. ISBN 0-9700077-0-1.

## Eksterne lenker
* Toonopedia
* The Holloway Pages
* *[https://filmarkivet.no/film/details.aspx?filmid=400449 Fiinbeck er rømt]* hos Filmarkivet
Reus

**Reus** er hovedstaden i comarca Baix Camp i Catalonia, Spania. Den ligger på en høyde på mellom 114 og 142 meter over havet. Byen har rundt 100&nbsp;000 innbyggere og et areal på 52,78 km². Reus ligger 14 kilometer fra Tarragona og 90 km fra Barcelona.

Byen er fødeby for den kjente arkitekten og kunstneren Antoni Gaudí, og de mindre kjente Juan Prim (general) og Marià Fortuny (maler).

Reus har en internasjonal flyplass som benyttes av blant annet lavprisselskapet Ryanair.
## Eksterne lenker
*
Bygdeallmenning

En **bygdeallmenning** er et område hvor eiendomsretten tilligger minst halvparten av de jordbrukseiendommer som fra gammel tid har bruksrett i almenningen. Retten kan som hovedregel ikke omsettes (for eksempel selges eller festes bort), jf. bygdeallmeningsloven § 1-2 og fjell. § 13. Men det finnes flere unntak - der adgangen til salg eller bortfeste av tomt for bolig eller fritidshus er av særlig betydning. 

Eier av eiendom med tilliggende bruksrett kan bare utøve retten til dekning av eiendommens behov ved jordbruksmessig drift. Bruksretten omfatter rett til trevirke, beite for eiendommens husdyr, fiske og jakt. Bruksretten kan også innebære rett til å ha seter i området.

Drift av bygdeallmenninger, rettigheter og plikter fremgår av *LOV 1992-06-19 nr 59: Lov om bygdeallmenninger*.

## Se også
* Allmenning

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lov om bygdeallmenninger
Call on Me

**«Call on Me»** er en musikksingel av Eric Prydz. Den ble en hit i 2004, da den toppet listene i Storbritannia, Frankrike, Østerrike, Tyskland, Irland og Tyrkia, den nådde også andreplass i Australia, Hellas og Sveits. Singelen er en sampling av Steve Winwoods 1982 singel Valerie. Winwood ble imponert over Prydz sitt arbeid med sangen, og spilte inn Winwoods vokaler for å passe bedre til den nye singelen.

Musikkvideoen ble også svært populær. Den forestiller en aerobicklasse hvor kvinner danser med seksuelle antydninger. Klassen er ledet av den australske danseren og koreografen Deanne Berry, og dansen er til stor glede for den eneste mannen i gruppen, spilt av Juan Pablo di Pace. Storbritannias statsminister Tony Blair sa i et intervju at da han så den, holdt han på å falle av romaskinen. 

Mange politikere og familiegrupper har prøvd å få stoppet videoen, men det er en variant for visning på dagtid og en mer dristig variant for visning om natten. Dette har også ført til en rekke parodier. Den ble også en av de mest nedlastede videoene i Australia, med over 35&nbsp;000 nedlastinger.

I september 2014 slapp stiftelsen Aktiv mot Kreft en versjon av videoen med åtte tidligere og daværende kreftpasienter. Hensikten var å skape oppmerksomhet om stiftelsen (startet i 2007 av Helle Aanesen og Grete Waitz) og promotere fysisk trening som en vanlig del av kreftbehandling. Videoen vakte stor oppsikt, mest positiv, men også noe kritikk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om Tony Blair og Call on Me
Ikjefjordbrua

**Ikjefjordbrua** er ei betongbjelkebru på fylkesvei 5586 i Høyanger kommune i Vestland. Den krysser Ikjefjorden mellom Fureneset og Storeholmen. 

Brua er 340 meter lang og har hovedspenn 52,5 meter. Seilingshøyden er 18 meter, og brua har i alt 11 spenn. Byggingen av Ikjefjordbrua begynte i oktober 1974, og brua ble åpnet i 1977.

## Se også
*Liste over broer i Norge
*Liste over broer i Norge etter lengde

## Kilder
*Johan Brun: *Våre bruer*. Damm 2003. ISBN 82-496-0760-0
*Kristin Ese: *På god veg – Veghistorie i Sogn og Fjordane*. Selja Forlag, Førde 2007. ISBN 978-82-91722-70-2
Fylkesvei 114 (Vest-Agder)

**Fylkesvei 114 i Vest-Agder** gikk mellom Knibe i Søgne og Brennåsen i Songdalen.

Strekninger: Brennåsen – Tangvall 5,5&nbsp;km, Tangvall – Knibe 6,5&nbsp;km.

2019 ble veien erstattet av fylkesvei 3975 og fylkesvei 4234.

## Kommuner og knutepunkter

*

*

*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart
Mjømnesundbrua

**Mjømnesundbrua** er ei bru på fylkesvei 5582 i Gulen kommune i Vestland. 

Brua krysser Mjømnesundet mellom Tyløyna og Byrknesøyna. Den er 381 meter lang. Sammen med Nappsundbrua knytter Mjømnesundbrua sammen Byrknesøyna og Mjømna. De to bruene ble åpnet 13. september 1997 av fylkesordfører Knut O. Aarethun.

## Se også
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

## Eksterne lenker
* 
* Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Veg og ferje mellom Byrknesøy og fastlandet
Justin Hawkins

**Justin David Hawkins** (født 1975) er en engelsk musiker og sanger, mest kjent som vokalist i den britiske glam rock-bandet *[[The Darkness]]*.

Hawkins var med på å danne gruppa i 2000. De oppnådde stor suksess i 2003 med hiten «I Believe In A Thing Called Love». Årene like etter fulgte de opp med hiten «One Way Ticket To Hell And Back» (2005) og «Is It Just Me?» (2006). Samme år lanserte han soloprosjektet og singelen «This Town Ain't Big Enough For Both of Us».

Sommeren 2006 la Hawkins seg inn på en avrusningsklinikk etter flere års misbruk av alkohol og kokain. Han fortalte at han i løpet av tre år brukte nesten tre millioner kroner på kokain og at dette gikk utover bandet. Senere samme år sluttet han i gruppa. 

I 2007 var han med å danne gruppa Hot Leg som utgav ett album før de ble oppløst i 2010. 

Hans musikalske karriere etter The Darkness har vært beskjeden. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Darkness-Justin gir seg (NRK, 2006)
* Hjemmeside til Hawkins soloprosjekt
* Hjemmeside til The Darkness
Gjøvik videregående skole

**Gjøvik videregående skole** er en offentlig videregående skole etablert i 1873 som Gjøvigs borgerskole. Skolen ble først slått sammen med Fredheim videregående skole i 1996 og i 2007 med Tranberg videregående skole, Bondelia videregående skole, og Gjøvik videregående skole. Skolen hadde ved studiestart høsten 2021 1131 elever i tillegg til drøyt 200 ansatte. Det den nest største skolen i Innlandet, etter Hamar katedralskole.

I 2015 ble skolen tildelt Dronning Sonjas skolepris for sitt arbeid med å fremme et inkluderende skolemiljø.

Høsten 2024 måtte skolen stenge to av byggene sine på grunn av mistanke om asbest.

Internasjonalisering er et satsningsområde, og skolen har deltatt i flere Erasmus+ prosjekter.

## Kjente lærere (tidligere og nåværende)
* Kjetil Kjelle, musiker (helse- og sosialfag)
* Torbjørn Løkken, verdensmester i kombinert (kroppsøving)
* Bjørn Iddberg, ordfører (allmennfag/avdelingsleder)
* Helge Dahl, forfatter (religion og norsk)
* Nils Edvard Stokke, musiker og dirigent (Musikklinja /Musikk, dans og drama)

## Programområder etter ny struktur
*Bygg- og anleggsteknikk
*Design og håndverk
*Helse- og sosialfag
*Medier og kommunikasjon
*Musikk, dans og drama
*Service og samferdsel
*Studiespesialisering
*Studiespesialisering, formgiving
* International Baccalaureate
* 
## Studieretninger etter gammel struktur
* Allmenne, økonomiske og administrative fag
med International Baccalaureate
* Byggfag
* Formgivingsfag
* Helse- og sosialfag
* Medier og kommunikasjon
* Musikk, dans og drama
* Salg og service
* Tekniske byggfag

## Rektorer
* 2020-: Bjørn Matsson (Fra Trysil videregående skole)
* 2017-2020: Marie Gudlaug Holenbakken

## Referanser


## Eksterne lenker
* Gjøvik videregående skole
* International Baccalaureate Organization
Masai

**Masai** kan bety:
*En person fra folkegruppa **[[masaier]]**.
***[[Masai (språk)|Masai]]**, språket som brukes av denne folkegruppa.
Scooter

:*Andre betydninger: [[Scooter (band)]]*

**Scooter** er en motorsykkel som kjennetegnes av små hjul, innkapslet motor med seter eller sal oppå og skjermbrett foran og under førerens ben. I Norge ble scooteren populær fra 1960 og utover da italienske Vespa- og Lambrettascootere kom til landet. På denne tiden kunne scootere ha motorer på opptil 250cm³, men i dag finnes typer på opptil 600cm³.

I dag brukes betegnelsen scooter både om mopedscootere (50cm³ motor), større MC-scootere og som kortform for snøscooter.

Scootere finnes også med elektrisk motor.

## Se også
* Snøscooter
* Motorsykkel
* Moped
* Førerkort 
* Elsparkesykkel

## Referanser
Slow-bevegelsen

***Slow-bevegelsen*** eller ***Slow Movement*** er en moderne bevegelse som har gjort seg bemerket i den rike vestlige verden og som startet som en protest mot åpningen av en McDonald's-restaurant i Roma. Filosofien til bevegelsen er å leve det moderne liv i et mer saktere tempo og ikke la seg rive med i det som beskrives som det moderne tidsracet og som har sitt utspring i den moderne industrialismen. Filosofien bak ønsker å finne ut hvordan mennesker kan sette ned tempoet for å få rikere og mer produktive liv.

På starten av 2000-årene fikk Slow-bevegelsen en voksende tilhengerskare og fostret sub-kategorier som *[[Cittaslow]]* (Slow cities) og *[[Slow Food]]*. Også i Norge har bevegselen satt noen spor gjennom forsøkene på å etablere slow cities og slow food. Byer som Levanger og Sokndal forsøkte å ta steget inn i Citta Slow – en bevegelse langsomme byer som lar slow-filosofien påvirke alle arenaer fra matproduksjon til byplanlegging. Den tidligere stjernekokken Morten Schakenda startet et slow-bakeri i Lom.

Bevegelsen fikk grundig omtale i boka og best-selleren *Slow – Lev livet langsomt* (2004), som er skrevet av den canadiske journalisten Carl Honoré.
Lambretta (scooter)

**Lambretta** er et italiensk scooter-merke som opprinnelig ble produsert i Milano, Italia av firmaet Innocenti fra 1947 til 1971, men Lambretta ble også produsert under lisens av Société Industrielle de Troyes (S.I.T.) i Frankrike, NSU i Tyskland, Serveta i Spania, API i India, Pasco i Brasil, Auteca i Colombia, og Siambretta i Argentina. I 1972 kjøpte den indiske staten fabrikken og retten til Lambretta-navnet. Fabrikken ble kalt Scooters India Limited (SIL). I dag eier Fiat-konsernet merkenavnet *Innocenti*, mens SIL eier retten til navnene *Lambretta* og *Lambro*. Lambretta-navnet er lisensiert til flere firmaer som ønsker å bli assosisert med det ikoniske navnet: Taiwanske scootere, indiske småbiler, britiske moteklær, og kinesiske klokker.

## Litteratur
*Innocenti Lambretta: The Definitive History with Restoration Guide
*Lambretta Innocenti: An Illustrated History
*Complete Spanner's Workshop Manual for: Lambretta 'Slimstyle' Scooters

## Eksterne lenker
* Lambretta International
* Østenfjeldske Lambretta Club 
* The Rivals Scooter club
Carl Honoré

**Carl Honoré** (født 1967) er en kanadisk journalist og forfatter.

Honoré, som er oppvokst i Canada, er blant annet kjent for sakprosa- og debattboka *Slow – Lev livet langsomt*, som kom på norsk i 2005, oversatt fra den engelsk originalen fra 2004. Hans andre bok, *Under Pressure* (2008) advarer mot overbeskyttende foreldre. Hans tredje bok, *The Slow Fix* (2013), videreformidler det samme tema fra første bok, at livet blir bedre ved å ta det med ro og arbeide langsomt. I 2018 utgav han *Bolder: Making the Most of Our Longer Lives.* Boka handler om aldring.

Hans bøker har blitt internasjonal bestselgere og er oversatt til rundt 30 språk.

Han har utover dette skrevet for aviser som *[[The Economist]]*, *[[The Observer]]*, *[[National Post]]* og *[[Houston Chronicle]]*. Han har vært journalist både i Canada, Sør-Amerika og Europa. Han bosatte seg deretter i London sammen med sin og to barn.

Flere av hans bøker tar til orde for leve det moderne liv i et mer balansert tempo. Honeré utforsker hvordan menneskeheten etter industrialismen har havnet i dette tidsracet og hvordan vi kan sette ned tempoet for å få rikere og mer produktive liv. Boka kan settes inn i *[[Slow-bevegelsen]]*, en bevegelse som fikk en voksende tilhengerskare i den vestlige verden i 2000-årene. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Carl Honorés offisielle nettsted
* In Praise of Slow 
* Carl Honorés biografi
Antagonist

En **antagonist** er innen litteratur en figur som motarbeider hovedpersonen (protagonisten) i å nå sine mål, og skaper derfor dramatisk spenning. Antagonisten trenger ikke være en person, men kan like godt være et samfunn eller en fobi eller en institusjon eller lignende.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jærstol

**Jærstol** er i Norge betegnelsen på en stoltype med treramme, rett rygg og sete flettet av siv eller strå. Møbelet kan lages med eller uten armlene, og en kan lage mindre utgaver for barn eller legge til meier slik at det blir en gyngestol.

Stoltypen finnes flere steder i verden. Jærstolen er I Norge særlig knyttet til Hjelmeland. Der har slike stoler blitt laget i alle fall siden tidlig på 1900-tallet, ved bedrifter som Slåke Møbelfabrikk og Aksel Hanssons jærstolfabrikk. I Norge har stolen trolig fått navnet rundt 1900; da hentet man sivet til setet fra tjernene på Jæren.

En forstørret jærstol &ndash; «verdas største» &ndash; blei satt opp på Sande i Hjelmeland i 1999.

Slåke avviklet produksjonen i 2018, og Møbelfabrikken Aksel L Hansson og Valdres Arbeidssenter ble da de to eneste gjenværende produsentene av jærstoler i Norge.

## Bildegalleri

Fil:Re-Weaving My Rush Seated Chair (9408486597).jpg|Fletting av sivsete på en britisk stol. 
Fil:Re-Weaving My Rush Seated Chair (9408487531).jpg|Fletting av sivsete; nærbilde. 


## Eksterne lenker
* 
* Aksel Hansson jærstolfabrikk i Hjelmeland
* Slåke Møbelfabrikk
Hilde Sandvik (historiker)

**Hilde Sandvik** (født 1959) er en norsk historiker som særlig har forsket på norsk kvinnehistorie. 

Sandvik ble cand.philol. ved Universitetet i Oslo i 1985 med en hovedfagsoppgave om kvinner i bynæringer i siste halvdel av 1700-tallet som hadde tittelen *"Umyndige" kvinner i handel og håndverk*. Hun ble dr. philos. samme sted i 2002 med avhandlingen *Kvinners rettslige handleevne på 1600- og 1700-tallet, med linjer fram til gifte kvinners myndighet i 1888*.

I 1997 ble hun ansatt som førsteamanuensis og fra 2012 professor i kvinnehistorie ved Institutt for arkeologi, konservering og historie (IAKH), UiO. 

Hun har forsket på områder som kvinnehistorie og kjønnshistorie perioden 1500–1850 i norsk og europeisk historie, lokalsamfunn og sentralmakt, samt husholdsøkonomiens utvikling. Hun har også forsket på lov og rettspraksis i tverrfaglige prosjekter, for eksempel i «Offentlighet og ytringsfrihet i Norden, 1815–1900», et samarbeidsprosjekt mellom juridisk, teologisk og humanistisk fakultet. I 2010 ledet hun prosjektet «Demokratisk teori og historisk praksis. Forutsetninger for folkestyre i Norge og andre land i den europeiske kulturkrets, ca. 1750 til 1850.»

Sandvik er medforfatter på flere bøker, blant annet *Med kjønnsperspektiv på norsk historie* (2020).

I 2016 ble hun valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for historie.

## Referanser
Simon Sebag Montefiore

**Simon Jonathan Sebag Montefiore** (født 1965) er en britisk skribent, historiker og forfatter som har skrevet mye om russisk historie. Han har utgitt både historiske verker og romaner. Simon er etterkommer av Joseph Sebag-Montefiore og i slekt med Moses Montefiore, innflytelsesrike sefardiske jøder i England. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Simon Sebag Montefiore far var psykoterapeuten Stephen Eric Sebag Montefiore (1926–2014), oldebarn av bankieren Sir Joseph Sebag-Montefiore (1822-1903), nevø til den velstående filantropen Sir Moses Montefiore som er blitt kalt «den viktigste jøden på 1800-tallet». 

Simons mor var Phyllis April Jaffé, (1927–2019) av den litauiske gren av Jaffeslekten. Henne foreldre flyktet fra keiserriket Russland tidlig på 1900-tallet. De kjøpte billetter til New York City, men ble lurt, og ble istedet satt av i Cork i Irland. På grunn av Limerickboikotten i 1904 dra hennes far Henry Jaffé fra Irland og flyttet til Newcastle upon Tyne i England. Simons bror er Hugh Sebag-Montefiore og hans svigerinne er sosietetskvinnen Tara Palmer-Tomkinson.

Simon studerte historie ved Gonville and Caius College i Cambridge.

### Forfatterskap
Simon Sebag Montefiore har skrevet mest om Russlands historie. Han tilbrakte mye av 1990-årene til å reise rundt om i det tidligere Sovjetunionen hvor han blant annet samlet informasjon til både artikler og sine historiske bøker.  

I 2003 utgav han en bok om Josef Stalin kalt *Stalin: den røde tsarens hoff*. Boka er en detaljert beskrivelse av intrigene i Stalins innerste krets og bygger i stor grad på kilder i form av personlige brev og ikke så mye offentlige dokumenter fra statsarkivet. 

I 2007 utgav han *Den unge Stalin*. 

Han har også skrevet flere verk som Russlands historie før kommunisttiden, deriblant *Potemkin og Katarina den store* (2000) og *Dynastiet Romanov* (2016) som formidlet Russisk historie fra 1600-tallet til revolusjonen. Han har også skrevet noen romaner og barnebøker. 

Han er utover sitt forfatterskap også fast kronikør i *[[The Sunday Times]]*, *[[The Spectator]]* og *[[The New York Times]]*. Han er medlem av Royal Society of Literature. 

For verket om Stalin mottok han British Book Awards-prisen: *History Book of the Year* for 2004.

### Familie
Simon Sebag Montefiores svigerfar er den britisk-argentinske landeieren Charles Palmer-Tomkinson, hans bror er Hugh Sebag-Montefiore. Han er gift med romanforfatteren Santa Montefiore og har to barn.

## Bibliografi
**Sakprosa**

* *Catherine the Great and Potemkin* (2001) (originally published as *The Prince of Princes: The Life of Potemkin*)
* *Stalin: The Court of the Red Tsar* (2003)
* *Young Stalin* (2007)
* *Monsters: History's Most Evil Men and Women* (2008)
* *Jerusalem: The Biography* (2011)
* *Titans of History* (2012)
* *The Romanovs 1613–1918* (2016)
* *The World (2022)*

**Skjønnlitteratur**

* *King's Parade* (1991)
* *My Affair with Stalin* (1997)
* *Sashenka* (2008)
* *One Night in Winter* (2013)
* *Red Sky at Noon* (2017)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Solveig Vennesland

**Solveig Elsebutangen Vennesland** (født 1944) er en norsk sosionom og samlivsrådgiver. 

Vennesland er utdannet sosionom fra Norges kommunal- og sosialhøgskole og har tatt videreutdannelse i familieterapi. 

Hun har drevet egen familierådgivningspraksis i Oslo og Sandefjord, samt holdt kurs og foredrag. Hun har også vært fast som samlivsekspert i TV-programmet *[[God morgen Norge]]* på  TV 2 og på nettstedet Doktoronline. Hun har skrevet en rekke artikler for flere tidsskrifter og er forfatter av bøker som *Tenn gnisten i samlivet* (2002) og *Kunsten å leve sammen* (2014).

## Referanser
Trond Jahr

**Trond Jahr** (født 1941) er en norsk filosof og musiker.

Jahr tok en magistergrad i filosofi i 1981. Magistergraden var om Spinoza, med støttefagene kunsthistorie (Egypt, Det gamle rike), samfunnsvitenskap (kunnskapssosiologi) og religionshistorie grunnfag (jødedom, spesielt relevant for studiet av Spinoza). 

Han har hatt en stilling som universitetslektor ved Institutt for filosofi, idé- og kunsthistorie og klassiske språk ved Universitetet i Oslo. 

Jahr regnes for øvrig som en spesialist på Mozart. Han har deltatt i musikkprogrammet *[[Kontrapunkt]]* i 1967, 1968, 1971 og 1988 (vinnerlaget), samt gått til topps i *[[Kvitt eller dobbelt]]* i emnet Mozart i 1986.

Utover dette har Jahr medvirket i Oslo Kammerorkester siden 1965, hvor han har spilt 1. fiolin, 2. fiolin og bratsj.

## Referanser
Holborn Viaduct

**Holborn Viaduct** er ei bru i det sentrale London. Det er samtidig navnet på gata som brua utgjør en del av. Holborn Viaduct forbinder Newgate Street i City of London med Holborn i vest, og er dermed en del av hovedvegen A40. Herfra går i nordlig retning Giltspur Street.

Brua ble tegna av byplanleggeren William Heywood og bygd mellom 1863 og 1869 over den nå underjordiske elva Fleet til Holborn Hill. Hensikten var å lette forbindelsen mellom City og West End. Den ble åpna av dronning Victoria samtidig med Blackfriars Bridge. Fire statuer på bruhodene representerer handelen, landbruket, vitenskapene og kunsten.

Langs Holborn Viaduct ligger det berømte diamanthuset De Beers og kirkene Holy Sepulchre, City Temple og St.Andrew.

Holborn Viaduct Station var fra 1867 stasjon på London, Chatham and Dover Railway. Denne stasjonen stengte i 1990, da en ny tunnel under Snow Hill ble bygd, og stasjonen City Thameslink ble bygd litt lengre sør.

## Referanser
Jørgen Lindegaard

**Jørgen Lindegaard** (født 1948) er en dansk konsernsjef og sivilingeniør som har hatt flere lederstillinger og styreverv i danske og utenlandske virksomheter. Han har hatt stillingen som administrerende direktør i flyselskapet SAS.

Lindegaard er utdannet sivilingeniør fra Danmarks Tekniske Universitet (DTU) i 1975.

Han hadde stillingen som administrerende direktør i flyselskapet SAS fra 2001 til 2006. I 2006 tiltrådte han som sjef for danske rengjøringsselskapet ISS.

I 2006 ble han utnevnt til Ridder af 1. grad af Dannebrog.

## Tidslinje for karrieren
* 2006–2010: ISS
* 2001–2006: SAS
* 1995–2001: GN Store Nord
* 1991–1995: KTAS
* 1977–1991: Fyns Telefon
* 1975–1977: Philips Telekommunikation

## Referanser
Marie Aakre

**Marie Aakre** (født 1947) er en sykepleier ved kreftavdelingen ved Regionssykehuset i Trondheim, idag St. Olavs hospital. 

Marie Aakre var en av ildsjelene som plukket opp hospice-tanken fra England på 1970- og 1980-tallet. I 1993 var hun med på å etablere Seksjon for lindrende behandling ved Regionssykehuset i Trondheim, som var landets første kompetansesenter for lindrende behandling for mennesker i sluttfasen av livet. 

## Medlemskap / utvalg
* medlem av *Livshjelputvalget* (1998–99) som arbeidet fram en NOU (Norges offentlige utredninger) om *lindrende behandling for mennesker i sluttfasen av livet*
* medlem av Verdikommisjonen der hun særlig arbeidet med prosjektet *Verdier ved livets slutt*. 
* ledet prosjektet *Verdier i praksis* ved Enhet for helsefaglig rådgivning, St. Olavs hospital.
* leder i *Faglig Etisk Råd*, Norsk Sykepleierforbund. 
* rådgiver i det private firmaet UNNIK. Firmaet har startet prosjektet *Verksted for Etisk Virksomhet* (VEV). 
* medlem av *Nasjonalt råd for prioritering*.

## Utmerkelser
Hun fikk Livsvernprisen i 2004, som deles ut av organisasjonen Menneskeverd.  Fra juryens vurdering het det,* …for sitt utrettelige arbeid gjennom flere tiår for å øke forståelsen for omsorg ved livets slutt.* 

5. november 2007 ble hun utnevnt til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats innen pasient- og kreftomsorgen.

I 2013 ble hun utnevnt som æresmedlem i Norsk Sykepleierforbund.

## Referanser


## Litteratur
* Sosial- og helsedepartementet. 1998. http://odin.dep.no/ NOU 1999:2 *Utvalg til å utrede plan for pleie- og omsorgstilbud til uhelbredelig syke og døende.*
* Svendsen, Karin www.fagbladet.no/ *Etikk: Hver dag og hele dagen*. 
* Aakre, Marie. 2004. *Hva er verdiene verdt?* Tidsskriftet Norsk Lægeforening, 124, 1212 
*Aakre Marie. 2016. *Jakten på dømmekraft - praksisnært  etikkarbeid i helsetjenesten.* Gyldendal Forlag.
Gerd von der Lippe

**Gerd von der Lippe** (født 1942) er en norsk sosiolog, skribent, forfatter, feminist og samfunnsdebattant. Hun har utgitt flere bøker innen sitt fagområde. Hun er også tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg på sprintløp.  

Gerd von der Lippe tok hovedfag i pedagogikk ved Universitetet i Oslo i 1972. Hovedfagsoppgaven var om kroppsøving på ungdomskolen og hadde tittelen *Kroppsøving i ungdomsskolen: en sosialpedagogisk undersøkelse fra våren 1972 av elevers mening om undervisningen i faget*. Hun tok en doktorgrad i idrettssosiologi og idrettshistorie ved Norges idrettshøgskole i 1997 med avhandlingen *Endring og motstand mot endring av femininiteter og maskuliniteter i idrett og kroppskultur i Norge 1890–1950 - med et sideblikk på Tyskland, Sverige og Danmark : en feministisk analyse av et empirisk materiale.*

Hun startet yrkeskarrieren som sportsjournalist på starten av 1970-tallet. I 1980 fikk hun stillingen som førsteamanuensis ved Telemark distriktshøgskole og ble senere professor ved Institutt for idretts- og friluftslivsfag, samme sted (da hetende Høgskolen i Telemark). Hun ble emerita fra 2013. 

Hun har forsket på områder som idrettsosiologi, idrettshistorie, feministisk perspektiv samt idrett og medier. Hennes forskningsperspektiver er rettet mot kjønn og makt i en idrettsosiologisk og historisk vinkling, og hun var den første i Norge som begynte med forskning om idrett og kjønn. Hun var også sentral i etableringen av Institutt for idretts- og friluftslivsfag, og var instituttets første seksjonsleder. Hun kjenner idrettsfeltet både fra sin tid som toppidrettsutøver og senere som frilans sportsjournalist i perioden 1972–1975. Hun var leder av "Idrettsaksjonen 1973" og en av initiativtakerne til det sentrale kvinneutvalget i Norges Idretts-forbund.

Som samfunnsdebattant er hun blant annet kjent for sin kritikk overfor kropps- og sexfikseringen som hun mener råder innen toppidretten. Hun har også vært engasjert i idrettspolitisk sammenheng utenfor Norge.

Hun har utgitt flere bøker innen sitt fagfelt, blant annet *Kvinner og idrett: fra myte til realitet* (1982), *Gla' håndball: håndballkvinnene - fra idrettsleik til medieidrett* (1988), *Idrett som kulturelle drama: møteplasser i idrettssosiologi og idrettshistorie* (2001) og *Et kritisk blikk på sportsjournalistikk: medier og idrett i en globalisert verden* (2010).

## Idrettskarriere
Som friidrettsutøver vant von der Lippe tre nasjonale titler, en på hver av de tre sprintdistansene. Hun trappet ned etter sesongen 1966, men gjorde comeback til NM på hjemmebane i 1970, og tok der sin 15. NM-medalje med sølv på 400 meter. 57.4 på 400 meter fra NM på Nadderud 1966 er hennes personbeste. Hun ble nummer fire på det løpet. Hun representerte klubbene Kristiansands IF og IL Tyrving.

## Medaljer i norske mesterskap

## Referanser
Stefan Einhorn

**Stefan Arthur Einhorn** (født 1955) er en svensk professor, forfatter og lege.

Einhorn har stillingen som professor i molekylær onkologi ved Karolinska Institute og overlege ved Radiumhemmet. Han er også leder av etikkrådet ved Karolinska Institutet i Stockholm. Han tok en medisinsk doktorgrad i 1980 med avhandlingen *Influence of interferon on human lymphocytes: in vitro and in vivo studies on spontaneous cytotoxicity and cell surface receptors*.

Han er en aktiv foredragsholder og har skrevet flere bestselgere, blant annet *Kunsten å være snill* (2005), som kom på norsk i 2006. Han har skrevet både sakprosa og filosofisk litteratur og debuterte som skjønnlitterær forfatter med *Den sjunde dagen* (2003). 

I 2005 ble han tildelt Bokhandelns val for boka *Kunsten å være snill*. 

## Biliografi

* 1991 – *Hud i sol* (med Cecilia Boldeman) (sakprosa)
* 1992 – *En liten bok om cancer* (Cancerfonden) (sakprosa)
* 1998 – *En dold Gud: om religion, vetenskap och att söka Gud*
*2000 – *Ont i kroppen* (med Ralph Nisell) (sakprosa)
* 2003 – *Den sjunde dagen*
* 2005 – *Konsten att vara snäll*
* 2007 – *Medmänniskor*
* 2009 – *Vägar till visdom*
* 2011 – *Änglarnas svar*
* 2013 – *Stenträdet* 
* 2014 – *De nya dödssynderna: våra mörkaste sidor och hur vi kan hantera dem*
* 2016 – *Pappan*
* 2018 – *Konsten att göra skillnad*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Smithfield

**Smithfield** finnes flere steder:

I Storbritannia:
*Smithfield (London)

I Irland:
*Smithfield (Dublin)
Antony Hegarty

**Anohni** (født **Antony Hegarty**; 1971) er en engelsk musiker, vokalist og frontfigur i bandet *[[Antony and The Johnsons]]*.

Hegarty flyttet til California i 1977. Som tenåring lyttet hun mye til britisk synthpop og var stor fan av artister som Marc Almond og Boy George. Hun flyttet til New York i 1990 hvor hun omsider ble med å danne gruppa Antony and The Johnsons. Gruppa utgav sitt første album i 1998.

I 2005 lanserte de suksessalbumet *I Am A Bird Now* som også solgte bra i Norge. Albumet fikk *Mercury-prisen* for beste britiske album, og ble kåret til årets album av norske musikkjournalister. I 2006 gjestet hun og bandet Oslo i forbindelse med en konsert.

Hegarty har stått åpent frem som homofil, og det er også gjennomgangstema i flere av hennes tekster.

Hegarty har også medvirket i et par filmer: i Steve Buscemis film *Animal Factory* som en androgyn fange som synger for de innsatte i fengselet, og i Sebastien Lifshitz' film *Wild Side*, der hun fremfører *I Fell in Love with a Dead Boy* for en gruppe parisiske transpersoner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
John Toshack

**John Benjamin Toshack** (født 22. mars 1949 i Cardiff i South Glamorgan i Wales) er walisisk fotballtrener og tidligere spiller som blant annet har vært trener for Wales' herrelandslag i fotball.

## Spillerkarriere

Han startet sin fotballkarriere hos Cardiff City som 16-åring. Etter fire år i Cardiff ble han hentet til Liverpool FC av Bill Shankly den 11. november 1970, Shankly betalte £110,000 for ham. Han gjorde sin debut tre dager senere mot Coventry City på Anfield. Han lagde sitt første mål for Liverpool i et Merseyside derby den 21. november da de tok igjen en 2-0 ledelse og vant 3-2. I 1971 kom Kevin Keegan til klubben og "Tosh" og han gjorde var et perfekt spisspar sammen med "Tosh" som tok alle ballene i luften og Keegan som tok alle langs bakken. De var et drømmepar og en kjent kommentar fra en kjent kommentator ved navn David Coleman lød slik "Toshack, Keegan, one nil!". Da Keegan dro til Tyskland for og spille for Hamburger SV hadde han laget nøyaktig 100 mål, flesteparten av dem var servert av "Tosh".
I sin tid i Liverpool fikk han 246 kamper og lagde 96 mål. For Wales herrelandslag i fotball lagde han 13 mål på 40 kamper. Han begynte etter hvert og få mange skader og i 1978 tok han over som spillende manager hos Swansea City.

## Trenerkarriere

Han gjorde suksess på Vetch Field og tok dem fra 4. divisjon til 1. divisjon og det var på den tiden han mottok Order of the British Empire for sin suksess i britisk fotball.
I 1984 var han trener i en sesong for den portugisiske klubben Sporting Lisboa. Han har hatt mest suksess som trener i Spania hvor han har trent Real Madrid to ganger, Real Sociedad tre ganger, Deportivo de La Coruña og Real Murcia. Han har også trent den tyrkiske klubben Besiktas JK og den franske klubben AS Saint-Étienne. Han ble trener for Wales herrelandslag i fotball i 1994 men sa opp etter 41 dager etter et 3-1 tap for . Han ble trener for s for andre gang i november i 2004.

## Spillermeritter

### [[Cardiff City]]
* Wales Cupen 1967
* Wales Cupen 1968
* Wales Cupen 1969
* Wales Cupen 1970

### [[Liverpool FC]]
* Øverste divisjon i England 1973
* UEFA-cupen 1973
* FA-Cupen 1974
* Øverste divisjon i England 1976
* UEFA-cupen 1976
* FA Charity Shield 1976
* Øverste divisjon i England 1977

### [[Swansea City]]
* Wales Cupen 1981
* Wales Cupen 1982
* Wales Cupen 1983

## Managermeritter

### [[Swansea City]]
* Wales Cupen 1981
* Wales Cupen 1982
* Wales Cupen 1983

### [[Real Sociedad]]
* Spania Cupen 1987
* Spanske Supercupen 1995

### [[Real Madrid]]
* La Liga 1990

### [[Besiktas JK]]
* Tyrkia Cupen 1998

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Lfchistory.net om Toshack 
* Liverpoolfc.tv om Toshack
Hanekleivtunnelen

**Hanekleivtunnelen** er en to-løps motorveitunnel på E18 i Holmestrand og Holmestrand kommuner i Vestfold. Tunnelen er  meter lang, og ble sammen med ny motorvei på strekningen Gutu &ndash; Helland åpnet av statsminister Kjell Magne Bondevik 30. oktober 2001. Tunnelen har to kjørefelt i hvert løp.

## Ras

25. desember 2006 ble sørgående løp fylt av 200 kubikkmeter stein da ca. 25 meter av tunneltaket raste ned. Ingen ble skadet i ulykken, men deler av E18 gjennom Vestfold ble stengt i over et halvt år. Først 22. august 2007 ble sørgående løp igjen åpnet for trafikk etter omfattende sikringsarbeider. Begge løp åpnet for normal trafikk natt til 30. august 2007.

## Oppgradering
I 2016 og 2017 ble tunnelen oppgradert med fjellsikring, tekniske rom, ny belysning, LED-skilt, kameraovervåking og nye vifter.

## Se også
*Løkentunnelen
*Bolstadtunnelen
*Veitunneler i Norge
*Liste over veitunneler i Norge
*Ingeniørgeologi

## Referanser


## Eksterne lenker
*Rapport fra undersøkelsesgruppen 
* Statens vegvesen: Hanekleivtunnelen sikres
* Veidekkes nettsted: Ettersikringsarbeid
* The World's Longest Tunnel Page
Emilia Fox

**Emilia Rose Elizabeth Fox** (født 31. juli 1974 i London i England) er en britisk skuespiller. Hun er datter av Edward Fox og Joanna David. Hun er kjent for sin rolle som Jeannie Hurst i TV-serien ''Randall & Hopkirk (Deceased)''. Hun snakker tysk og fransk, og spiller cello og piano.

## Filmografi (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frode Thuen

**Frode Thuen** (født 1961) er en norsk psykolog og forsker med familiepsykologi som sitt spesialfelt. Han har utgitt flere bøker innen sitt fagområde. Han er ansatt som professor ved Senter for kunnskapsbasert praksis ved Høgskolen på Vestlandet.

Thuen er utdannet psykolog fra Universitetet i Bergen i 1989 og spesialiserte seg senere innen familiepsykologi. I 1993 tok han en doktorgrad om sammenheng mellom helsevaner og bruk av sikkerhetsutstyr.

Han har primært arbeidet med familiepsykologi, både som forsker og som klinisk terapeut. Han var ansatt i mange år ved Det psykologiske fakultet ved Universitetet i Bergen; Først som forsker og deretter som professor. I 2008 gikk han til en ny professorstilling ved Senter for kunnskapsbasert praksis ved Høyskolen i Bergen. Han er også spesialpsykolog ved Senter for familie og samliv ved Modum Bad og har en bistilling ved Center for familieudvikling i København. Han har også hatt et professorat ved Nordiska högskolan för folkhälsovetenskap (NHV) i Gøteborg i tre år.

Han har forsket på områder som samlivsbrudd, utroskap, forebyggende familievern, sosial støtte, motsetninger mellom arbeid og hjem og forebygging av psykiske helseproblemer.

Thuen har også i betydelig grad vært engasjert i populærvitenskapelig formidling, blant annet gjennom faglig ansvar for TV-seriene *[[Vårt indre liv]]* (vist i NRK i 1999), *[[Barndommens rike (TV-serie)|Barndommens rike]]* (vist i NRK i 2002) og *[[Vendepunkt]]* (vist i NRK i 2006). Han har også vært fast ukentlig spaltist i *[[A-magasinet]],* drevet omfattende kurs- og foredragsvirksomhet samt utgitt og vært medforfatter på flere bøker.

## Bibliografi
* 1999 *Vårt indre liv: En reise i menneskesinnet*
* 2004 *Livet som deltidsforeldre*
* 2006 *Utro:om kjærlighetens bakgater*
*2009 *All you need is love - og vilje til å kjempe for den*

* 2011 *Kunsten å være voksen*
* 2018 *Harde fakta om livet døden og kjærligheten* (sammen med Bent Sofus Tranøy)
*2021 *Rollemonster - ikke la mønsteret bli monsteret*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Frode Thuens nettside
* forskning.no Thuens terapi 20. september 2002
Carsten Gerhard Bang

**Carsten Gerhard Bang** (1756–1826) var en norsk offiser, generalmajor fra 1809/1810.  Han var sønn av biskop Marcus Frederik Bang og hans tredje kone, Mette Margrethe Vollquarts. 16 år gammel begynte han på Trondheim katedralskole i 1772, seks år senere ble han juridisk kandidat ved Københavns Universitet, og etter seks nye år ble han justisråd i 1784.

I 1788 ble han kommandant for det reorganiserte Røraasiske Bergjægercorps; og innledet med det en militær karriere. Under krigen i 1808 ledet han også avdelinger som var i kamp i Sverige. Han ble oberst i 1803. I 1814 tok han over stillingen etter general Georg Frederik von Krogh som øverstkommanderende for militæret i Trondheim og han fortsatte som sjef også etter at unionen mellom Sverige og Norge var kommet i stand.

Carsten Bang bygget Ferstad gård på Ferstad i Trondheim. I 1782 giftet han seg med Sara Marie Lysholm, som var datter  av grosserer Broder Brodersen Lysholm og Catharina (Meincke) Lysholm. De  fikk fire barn. General Bangs veg i Trondheim er oppkalt etter ham.

## Utmerkelser
Bang ble tildelt ridderkorset av Dannebrogordenen for sin innsats i det norske angrepet på Härjedalen i 1808.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  «Ingrid J. Brissach: General Bangs veg», *Adresseavisa* 13. oktober 2004
Märta Tikkanen

**Märta Tikkanen** (født 1935) er en finlandssvensk forfatter, journalist, feminist og filosof som debuterte som forfatter i 1970.

Tikkanen har en magistergrad i filosofi. Hun arbeidet som journalist ved *[[Hufvudstadsbladet]]* og som rektor for *[[Helsingfors svenska arbetarinstitut]]* fra 1972–1979. 

Hun er spesielt kjent for diktsamlingen *Århundrets kjærlighetssaga* (1978). I 2006 var hun aktuell med boka *To:scener fra et kunstnerekteskap*, som omhandler hennes turbulente kjærlighetsforhold og samliv med Henrik Tikkanen, en av Finlands mest anerkjente forfattere og avistegnere. 

Tikkanen har fått flere priser for sitt forfatterskap, og ble i 1979 tildelt «Nordiske kvinners litteraturpris» for diktsamlingen *Århundrets kjærlighetssaga*.

Hun er datter av professor Gösta Edvin Cavonius.

## Bibliografi (svenske titler)
* 2004 *Två – Scener ur ett konstnärsäktenskap* (utgitt på norsk i 2006)
* 1998 *Sofia vuxen med sitt MBD*, dokumentar 
* 1996 *Personliga angelägenheter*, roman 
* 1992 *Arnaía kastad i havet*, diktroman
* 1989 *Storfångaren*, roman 
* 1986 *Rödluvan*, roman 
* 1982 *Sofias egen bok*, dokumentar 
* 1981 *Mörkret som ger glädjen djup*, diktroman 
* 1979 *Våldsam kärlek*, skuespill 
* 1978 *Århundradets kärlekssaga*, diktroman
* 1975 *Män kan inte våldtas*, roman
* 1974 *Vem bryr sig om Doris Mihailov*, roman 
* 1972 *Ingenmansland*, roman
* 1970 *Nu imorron*, roman

## Priser og utmerkelser (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Harry Redknapp

**Henry James Redknapp** (født 1947) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han var manager i Tottenham til han ble løst fra kontrakten i juni 2012. Redknapps sønn, Jamie Redknapp, spilte under sin far i Bournemouth. Harry Redknapp er onkel til Chelseas Frank Lampard.

## Spillerkarriere
Redknapp begynte sin spillerkarriere i West Ham i 1965. Han spilte 149 kamper i klubben. I 1972 forlot ham West Ham og gikk til AFC Bournemouth. Her spilte han 101 kamper fram til 1976. Så spilte han en kamp for Brentford FC før han gikk til Seattle Sounders i 1976. Han spilte 24 kamper. 

## Trenerkarriere
Han begynte som manager i 1984 for Bournemouth. Der var han fram til 1992. I 1994 gikk turen til sin tidligere klubb West Ham og her var han til 2001. Så ble han manager i Portsmouth i 2002 til 2004. Da ble han manager for Portsmouths erkerivaler Southampton i perioden 2004&ndash;2005. 7. desember 2005 ble han manager igjen for Portsmouth. 17. mai 2008 vant han FA-cupen med Portsmouth når de slo Cardiff 1-0 i finalen. 

18. april 2017 tok han over som trener for Birmingham City FC, etter at Gianfranco Zola sa opp. 16. september 2017 fikk han sparken i Birmingham.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skjelsvik

**Skjelsvik** er en tettbebyggelse ved Eidangerfjorden i Porsgrunn kommune i Telemark. Beliggenhet ved riksvei 354 og E 18. Navnet kommer fra gården Skjelsvik.

Stedet var ikke særlig bygget ut før Eidanger Salpeterfabrikker (Hydro/Yara idag) hadde behov for boliger til sine ansatte. På 50-tallet ble det bygget ut mange boliger, spesielt på Kloppejordet ned mot vannet sørøst for Østvedt-gården. På Østvedtgården ble det bygget et gartneri hvor det stort sett ble odlet nelliker. 

Ved Skjelsvik jernbanestasjon ble det etablert en kassefabrikk; Tingstad Kassefabrikk. Grunnlaget for denne var det økende behovet for emballasje på Herøya (Eidanger Salpeterfabrikker). Etter en tid ble det mest behov for paller, så bedriften ble lagt om til stort sett å produsere paller. 

På 50- og 60-tallet var det livlig trafikk på Brevikbanen, og Skjelsvik jernbanestasjon var i flittig bruk. Det var flere ansatte, både til å påse behandlingen av billetter og behandling av gods. Stasjonen hadde også et kryssingsspor. Etter noen år gikk trafikken ned, ingen billettsalg og det var en periode postkontor i bygningen. Jernbanestasjonen ved Skjelsvik er idag revet, og Breviksbanen blir idag stort sett benyttet til kalktransport for Norcem.

Ved gamle riksvei 40 (riksvei 354 idag) lå det en bensinstasjon og over gaten en dagligvareforretning. Disse ble drevet av hhv Asbjørn Øygarden og ..Moen. Bensinstasjonen ble opprinnelig drevet som en Shellstasjon, men ble på 80-tallet endret til Statoil. Øygardenfamilien driver idag tre bensinstasjoner, en av dem ligger i Porsgrunn sentrum og den andre på Eidanger (Moheim). 

Dagligvareforretningen ble etter en tid overtatt av Åge Andresen og fikk navnet «VI-TO». Denne ble etter en tid for liten og det ble bygget ut et lite stykke unna. Forretningen blir idag drevet som Spar-butikk. 

Boligbyggingen på Skjelsvik tok av i slutten av 80-/begynnelsen av 90-tallet. Da ble hele jordet opp mot den østlige Østvedt-gården bebygd, og veiene ut fra Skjelsvikdalen ble lagt om.
Elia

**Elia** (hebraisk:  – *&#702;Ēliyyā́hû*, også  – *&#702;Ēliyyâ*; gresk:  – *Ēlías*; i bibeloversettelsen fra 1930 *Elias*; arabisk: إِلْيَاس – *&#702;Ilyās*) var en av profetene og er blant de mest fremtredende personene i Bibelen. Han var profet i en urolig tid i Israel, og hadde konflikter både med kong Ahab og hans dronning Jesabel. 

Navnet betyr *min Gud er [[Jahve]]*.

## Livshistorien

Elia var fra Tisbe. Kong Ahab og hans dronning Jesabel hadde innført avgudsdyrkelse av Baal i Israel. Elia var profet etter jødenes religion og kjempet mot avgudsdyrkelsen. 

Hans første konfrontasjon med kongehuset endte med at Elia profeterte tørketid i Israel. Han sa at det ikke ville komme hverken dugg eller regn uten ved hans ord. Elia trekker seg bort fra offentligheten, til bekken Krit. Her søker han tilflukt og blir matet av ravner. 

Da også denne bekken tørket inn, gikk han til enken i Sarepta i Sidon. Hun skulle sørge for ham, men da han kom dit stod det dårlig til. Det var lite vann og mat. Men et under skjedde da profeten flyttet inn, melkrukken ble ikke tom og oljekrukken manglet ikke olje. Sønnen til enken døde, men da Elia bad for han, våknet han opp til livet igjen. 

Da tørken hadde vart i tre år, var situasjonen i Israel kritisk. Selv kongen hadde vansker med å finne gress til sine beitedyr. Da fikk Elia et budskap om å oppsøke kong Ahab. Han brukte Obadja som mellommann, som ga kongen beskjed om at det var kongehusets velvilje og dyrking av Baal, som var grunnen til tørken i landet. Elia utfordret 450 baalsprofetene til duell om hvem som var gud. Elia sammenkalte «...hele Israel..., de fire hundre og femti Ba’al-profetene og de fire hundre Asjera-profetene som spiser ved Jesabels bord.» (*Første Kongebok* 18:19). Det skulle bygges to alter på Karmelfjellet, ett for jødenes gud og ett for avguden Baal. Den guden som lot ild antenne offeret på alteret, han var Gud. Etter lang tid gav baalsprofetene opp, offeret ble ikke antent. Elia lagde vanngrav rundt sitt alter og dynket alt i vann. Da han bad ble offeret antent og fortært, og slik fikk jødefolket bevis på hvem som var Gud. Straffen for Baal-profetene var henrettelse. «Elia sa til dem: «Grip Ba’al-profetene! La ikke én av dem slippe unna!» Da grep de Ba’als profeter, og Elia førte dem ned til Kisjon-bekken og drepte dem der.» (*Første Kongebok* 18:40). Det er verd å merke seg at Asjera-profetene ikke deltok i kappestriden, og at Elias straff ikke rammet dem.

## Litteratur
* Bibelen – *[[1. Kongebok]]* og *[[2. Kongebok]]*
* Ved bekken Krit – *[[1. Kongebok]]* kapittel 17,3
* Enken i Sarepta – *[[1. Kongebok]]* kapittel 17,14 ff
* Elia utfordrer Baalsprofetene – *[[1. Kongebok]]* kapittel 18

## Referanser


## Eksterne lenker
*  bibel.no – Bibelen på nettet.