Blaenavon

**Blaenavon** (walisisk: *Blaenafon*) er en by og et samfunn i Torfaen i Wales. Den ligger i en åsside ved stedet der elven Lwyd har sitt utspring. Den ligger innenfor grensene til det historiske grevskapet Monmouthshire og det bevarte grevskapet Gwent. I henhold til folketellingen i 2021 har byen en befolkning på 6 016 innbyggere.

Blaenavon vokste opp omkring et jernverk som åpnet i 1788. Dette ble fulgt av stål- og kullgruveindustri, og befolkningstallet nådde på et tidspunkt . Etter at jernverket stengte i 1900 og kullgruven i 1980 har dette rast nedover.

Deler av byen og det omkringliggende landskapet danner Blaenavon industrilandskap, som ble valgt ut som et verdensarvsted av UNESCO i 2000.

## Historie

Stedsnavnet Blaenavon betyr bokstavelig «elvens utspring» på walisisk. Blaenavon vokste rundt et jernverk som ble åpnet i 1788 av den engelske industrimannen Thomas Hill fra Vest-Midlands og hans partnere, Thomas Hopkins og Benjamin Pratt. Forretningsmennene investerte 40 000 pund i jernverksprosjektet og bygde tre masovner. Som et resultat av driften av Cannock Wood Forge i Staffordshire, var Hopkins i kontakt med dyktige og erfarne jernarbeidere, og klarte å overtale mange av dem til å migrere til Blaenavon for å hjelpe til med å etablere det nye jernverket. I 1836 dannet Robert William Kennard Blaenavon Coal and Iron Company, som senere kjøpte Blaenavon Ironworks.

Blaenavon House, et herskapshus bygget i 1798 av Thomas Hopkins, ble omgjort til sykehus i 1924, støttet av bidrag fra lokale jern- og kullarbeidere. På 1940-tallet ble sykehustomten gitt av de daværende eierne av tomten, National Coal Board, til det britiske helsedepartementet; det ble drevet som et sykehus fram til 1985. Da sykehuset stengte, ble bygningen solgt av lokale myndigheter og pusset opp som et sykehjem for eldre. I 1995 ble bygningen oppført som en verneverdig bygning av grad 2. Etter at sykehjemmet ble stengt i 2007, sto bygningen tom. Den ble sterkt vandalisert og blyarbeidet, skifertaket og det originale interiøret var blitt fjernet, og ble satt på registeret over bygninger i faresonen. I 2016 forårsaket en brann alvorlig skade på ballsalfløyen og den tilstøtende utvidelsen. Huset ble solgt i 2017 til private eiere og er for tiden under restaurering som et familiehjem igjen.

Kommunekontorene i Lion Street var hjemmet til Blaenavon urbane distriktsråd fram til omorganiseringen av lokalmyndighetene i 1974.

## Demografi

Befolkningstallet i Blaenavon har sunket gradvis ved hver tiårsfolketelling siden jernverket ble nedlagt i 1900. Den hadde falt til 8451 innen 1961 og falt raskere etter at kullgruven ble nedlagt i 1980. En del av denne nedgangen var ikke utvandring, men en nedgang i fødselsraten.

## Kultur og samfunn
Myndighetene, forlag og hovedsakelig walisiske forfattere forsøkte i 2003 å tiltrekke seg flere besøkende ved å introdusere Blaenavon som Wales’ andre «bokby» (den første var Hay-on-Wye på den engelske grensen). Prosjektet lyktes imidlertid ikke. Dette kan tilskrives en kombinasjon av byens avsidesliggende beliggenhet og den etablerte konkurransen fra Hay-on-Wye. Likevel er det flere blomstrende samfunnsgrupper som betjener og forbedrer byen, blant annet Future Blaenavon, som har bidratt til å opprette en samfunnshage i bunnen av byen.

## Landemerker
Deler av byen og det omkringliggende landskapet danner Blaenavon industrilandskap, som ble valgt ut som et verdensarvsted av UNESCO i 2000. Attraksjoner i byen er blant annet Big Pit National Coal Museum (et ankerpunkt på Den europeiske ruten for industriarven), Blaenavon jernverk, Pontypool and Blaenavon Railway og Blaenavon verdensarvsenter. Byen har et mannskor, et byorkester og mange historiske turer gjennom de lokale fjellene.
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*Welsh Coal Mines – all the pits, all the histories, Walisiske kullgruver – alle gruvene, all fortellingene
*Blaenavon Town Council
*Time Team – The Lost Viaduct