British Rail

**British Railways**, fra 1965 **British Rail**, var det statlige selskapet som drev jernbanetrafikk i Storbritannia frem til privatiseringen som foregikk mellom 1994 og 1997. Selskapet ble opprettet 1. januar 1948 ved å nasjonalisere «de fire store» jernbaneselskapene i landet:
* London, Midland and Scottish Railway (LMS)
* London and North Eastern Railway (LNER)
* Great Western Railway (GWR)
* Southern Railway (SR)
Ansvaret for praktisk talt hele det britiske jernbanesystemet (inkludert alle aspektene ved drift og vedlikehold), var nå samlet i ett foretak.

## Historie
### Bakgrunn
Under andre verdenskrig overtok regjeringens *Railway Executive Committee* den overordnede styringen av det britiske jernbanenettet. Intens bruk og redusert vedlikehold gjorde at de private jernbaneselskapene slet med å finansiere nødvendig fornyelse av lokomotiver og vogner, samt infrastruktur som jernbanelinjer, stasjoner, signalanlegg og lignende etter krigen. I november 1946 ble det lagt frem et lovforslag om å nasjonalisere transportvirksomhet på jernbane og vannveier under et nytt statlig organ; British Transport Commission (BTC).

### Opprettelsen

I august 1947 ble loven vedtatt, og 1. januar 1948 ble BTC opprettet og overtok ansvaret for de aller fleste jernbanene i Storbritannia og samlet de i det nyopprettede selskapet British Railways.

Selskapet var delt inn i 6 regioner;
* Eastern Region med hovedkvarter på Liverpool street station i London.
* London Midland Region med hovedkvarter på Euston Station i London.
* North Eastern Region med hovedkvarter i York.
* Scottish Region med hovedkvarter i Glasgow.
* Southern Region med hovedkvarter på Waterloo Station i London.
* Western Region med hovedkvarter på Paddington Station i London.

Ved overtakelsen hadde British Railways 635 000 ansatte, omkring 83 000 kilometer jernbanelinjer og sidespor, 6 700 jernbanestasjoner (med passasjerertrafikk) og 6 900 godsterminaler. Videre overtok selskapet ansvaret for driften av 70 passasjerskip og jernbaneferger i internasjonal trafikk.

### Beechings rapport

I mellomkrigstiden var over 2&nbsp;000 kilometer med ulønnsomme jernbanelinjer nedlagt av jernbaneselskapene. Enorme transportbehov under andre verdenskrig gjorde at planlagte nedlegginger ble satt på vent. På begynnelsen av 1950-tallet førte økt veitrafikk til at passasjer- og godsmengden på jernbanen falt. British Transport Commissions moderniseringsplan fra 1955 greide ikke å gjøre jernbanen lønnsom På begynnelsen av 1960-tallet var British Railways årlige underskudd omkring 100 millioner pund, på tross av at ytterligere 4&nbsp;800 kilometer jernbanelinjer var nedlagt siden 1948. 
27. mars 1963 la Dr. Richard Beeching fram sin rapport *The Reshaping of British Railways* som besto av 15 hovedpunkt for å gjøre jernbanene lønnsomme innen 1970. Noen av forslagene innebar nedlegging av 8&nbsp;000 kilometer linjer - en tredjedel av jernbanenettet, inkludert hundrevis av sidebaner. Damplokomotiver skulle utfases, og selskapet skulle kvitte seg med passasjervogner som var sjeldent brukt. Antall verksteder og ansatte ville også reduseres - både ved omlegging av rutiner og systemer, og ved redusert mannskaps- og vedlikeholdsbehov etter nedlegginger (og utfasing av damplokomotiver).

Imidlertid ble ikke alle jernbanelinjene som var foreslått nedlagt i rapporten, faktisk nedlagt. Omkring 2&nbsp;500 stasjoner, over 7&nbsp;000 kilometer jernbanelinjer ble nedlagt, i tillegg til en nedbemanning på omtrent 67&nbsp;000 ansatte. På tross av tiltakene, gikk British Railways fortsatt med underskudd i 1970. Beeching og rapporten hans er fortsatt omstridt i Storbritannia. Flere av de nedlagte strekningene drives videre som museums-jernbaner, og noen av strekningene er blitt - eller skal bli gjenåpnet for regulær trafikk.

### Privatisering
 
Margaret Thatcher ble statsminister for en konservativ regjering i 1979, og en av hennes kampsaker var privatisering av statseide foretak. I 1984 begynte privatiseringen av noen av British Rails underavdelinger; Sealink ble solgt, og de siste hotellene i British Transport Hotels skiftet eiere. I 1988 ble tog-cateringselskapet Travellers Fare solgt til private. I 1989 ble den smalsporede - og British Rails siste dampdrevne strekning - Vale of Rheidol Railway i Wales den første jernbanestrekningen som ble solgt. Samme år ble togprodusent- og vedlikeholdsselskapet British Rail Engineering Limited privatisert.

I 1991 kom EU-direktivet 91/440 som la til rette for fri konkurranse på det europeiske jernbanenettet. Dette var en faktor som bidro til at John Majors regjering la fram - og fikk vedtatt *Railways Act 1993* i november 1993. Dette vedtaket betød at British Rail skulle deles opp og selges, og private aktører skulle få kontrakter på togdrift på ulike strekninger og på vedlikeholdsarbeider. Selve privatiseringen gikk over flere år gjennom anbudskonkurranser, og var ikke fullført før i 1997.

## Etter privatiseringen
Per 2024 er transport av passasjerer og gods overtatt av private aktører under et anbudssystem som administreres av det britiske transportdepartementet. Selskaper som driver persontrafikk samarbeider til en viss grad under bransjenavnet National Rail. Infrastrukturen eies av Network Rail, som er et *[[Company Limited by Guarantee]]*.

Under åpningen av parlamentet 17. juli 2024 kunngjorde Kong Charles at lovendringer skulle gjennomføres for at driften av jernbanene skulle nasjonaliseres etterhvert som kontraktene med de private aktørene løp ut. Lovendringen *Passenger Railway Services (Public Ownership) Act 2024* forhindrer - forutsatt at den blir vedtatt - fornyelser av inngåtte kontrakter med private selskaper når kontraktsperioden utløper, og tilbakefører eierskapet og driftsansvaret til staten.

## Logoer

Fil:No.73129 Class 5 Steam Loco (6156586157).jpg|Den første logoen brukt fra 1948 til 1956.
Fil:Evening Star in Swindons STEAM museum ... (2987299728).jpg|Den andre logoen brukt mellom 1956 og 1965.
Fil:British Railways Logo (green) - geograph.org.uk - 2203786.jpg|Variant av den andre logoen
Fil:British Rail Flying Sausage logo.png|Totem (kalt *Flying Sausage*) ble brukt på skilt, papir og kjøretøy mellom 1948 og 1965. De seks regionene hadde hver sin farge.
Fil:British Rail - Flame Red logo.svg|Logo innført i 1965, og som per 2024 brukes av National Rail (dog i andre farger).


## Se også
* Great British Railways
* Jernbane i Storbritannia

## Referanser


## Kilder
* Encyclopaedia Britannica: British Railways Besøkt 10. oktober 2024

## Eksterne lenker
* Beechings rapport: *The Reshaping of British Railways [https://commons.wikimedia.org/wiki/File:The_Reshaping_of_British_Railways_(Beeching_Report).pdf Part 1: Report*] og [''Part 2: Maps''](https://commons.wikimedia.org/wiki/File:The_Reshaping_of_British_Railways_(Beeching_Report)_maps.pdf) Utgitt 27. mars 1963. Besøkt 14. oktober 2024
* Jernbanekart