Elis

:*For det liechtensteinske gothic metal-bandet, se [[Elis (band)]], og for mannsnavnet, se [[Elis (navn)]].*

**Elis** (gammelgresk: Ἦλις, *Ēlis*; dorisk gresk: Ἆλις, *Alis*; moderne gresk: Ἦλις, *Ilida*) eller **Elea** er et landskap i antikkens Hellas. Det svarer til prefekturet Vest-Hellas (frem til 2011 med navnet Ilia) i dagens Hellas, beliggende på halvøya Peloponnes, og grenset i nord mot Akhaia, øst ved Arkadia, i sør ved Messenia, og i vest av Det joniske hav.

Den lokale formen av navnet Elis var **Valis** eller **Valeia**, trolig med betydningen «lavlandet». De fysiske forholdene tilsvarte landskapene i Akhaia og Arkadia med fjell i forlengelse av det arkaiske høylandet, der de viktigste elvene har sitt utspring.

De første olympiske leker ble organisert i Olympia i Elis av myndighetene. Tradisjonen daterer de første lekene i 776 f.Kr. Lekenes dommere, kalt *hellanodikai* (bokstavelig: «grekeres dommere»), kom fra Elis.

## Historie
Området har vært bebodd nesten sammenhengende fra rundt 130.000 f.Kr. frem til den tidlige byzantinske perioden på 600-tallet, da byen ble forlatt. Sagnskikkelsen Oxylos fra Aetolia ble ansett som byens grunnlegger på 1100-tallet f.Kr. Han skal ha benyttet seg av den doriske invasjon til å underlegge seg området på 1100-tallet f.Kr., og hans etterkommer, kong Iphitos, stiftet de olympiske leker. Det het seg at de to elvene i Elis, Peneus og Alfeus, ble skilt av Herakles. Bystatens største by, Elis, ble reist på nordbredden av Peneus,


ifølge Strabon i år 471 f.Kr. Byen ble ansett som hellig og ukrenkelig, og var derfor uten ytre forsvarsmurer.

Lekene påvirket bebyggelsen: Foruten *[[buleuterion]]*, den bygningen som rommet *bulen*, rådsforsamlingen i de antikke greske demokratiene, som her ble huset i ett av gymnasene, var alle offisielle bygninger knyttet til lekene: to *[[gymnasion]]*, et *palaestra* (bryteskole), og *hellanodicae stoa* (de olympiske dommernes hus). Den antikke geografen Pausanias har omtalt disse.

I gresk mytologi var Aethlius, Deucalions barnebarn, områdets første hersker. Enten var det han eller Zevs som var far til Endymion, som i gresk mytologi ledet aeolierne ut av Thessalia og grunnla Elis der han regjerte som konge. Månegudinnen Selene elsket ham, og fikk femti døtre med ham. Zevs oppfylte Endymions ønske om å sove for alltid, uten å dø eller eldes. Andre hevder at det var søvnens gud Hypnos som forelsket seg i Endymion, og la ham til hvile med øynene åpne, så han kunne se inn i øynene hans uavbrutt.

## Beboerne som barbarer
På 300-tallet f.Kr. ble innbyggerne karakterisert som «de største barbarer», *barbarotatoi*, av Stratonikos fra Athen som revolusjonerte antikkens musikk ved å introdusere sitar: fra Athen: «*Og da han en gang ble spurt av en eller annen om hvem som var de ondskapsfulle folket, svarte han: «Det er i [[Pamfylia]], folket fra Phaselis som er de verste; men at sidetae var de verste i hele verden.*» Og da han ble spurt igjen, ifølge en redegjørelse gitt av historikeren Hegesander fra Delfi, om hvem som var de verste barbarer, de fra Boiotia eller de fra Thessalia, svarte han: «De fra Elis».» Begrepet «barbarer» ble vanligvis brukt om enhver utlending, ikke-greker. Hos Hesykhios av Alexandria (det vil si βαρβαρόφωνοι) og i andre antikke leksikalske skrifter ble beboerne i Elis listet som *barbarophones*. Dette er påfallende med tanke på byens status i forbindelse med lekene, og årsaken er uklar, om de ikke gjenspeiler en førgresk fortid som fortsatt var levende. Den nordvestlige doriske greske dialekten i Elis har vært betraktet som blant de vanskeligste å forstå for moderne lesere av epigrafiske tekster.

## Referanser


## Se også
* Antikkens olympiske leker

## Eksterne lenker
* Kart fra det greske kulturdepartement
* Elis – byen til de olympiske leker (engelsk)