open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Emiratet Bukhara

**Emiratet Bukhara** (tadsjikisk: *Аморати Бухоро*) var en sentralasiatisk stat som eksisterte fra 1785 til 1920. Den okkuperte landområdet mellom elvene Amu-Darja og Syr-Darja, tidligere kjent som Transoxiana. Dens kjerneterritorium var landområdet langs nedre del av elven Zeravsjan, og dens urbane sentrum var oldtidsbyene i Samarkand og emiratets hovedstad, Bukhara. Staten eksisterte på samme tid som Khanatet Khiva i vest, i Khoresm, og Khanatet Kokand i øst, i Fergana.

## Historie
Emiratet Bukhara ble offisielt grunnlagt i 1785, og staten skulle styres av Manghit-dynastiets emir, Shah Murad. I løpet av det 18. århundre, hadde emirene gradvis tatt kontroll over Khanatet Bukhara, fra deres posisjon som ataliq. Omkring 1740-tallet, da khanatet ble overvunnet av Nadir Shah av Persia, var det tydelig at emirene satt på makten for alvor. I 1747, etter Nadir Shahs død, hadde ataliq Muhammad Rahim Bi drept Abulfayz Khan og hans sønn, og dermed satte han en stopper for Astrakhanid-dynastiet. Fra da av tillot emirene at khanene «lekte seg» med makten, helt til Shah Murad tok over tronen som en følge av Abu l-Ghazi Khans død.

I 1868 tapte emiratet en krig med det russiske keiserdømmet, som hadde planer om kolonialisme i regionen. Russland overtok store deler av emiratets territorium, inkludert Samarkand.  I 1873 ble de resterende delene til russisk protektorat,http://www.onwar.com/aced/data/romeo/russobukharan1868.htm og var snart omringet av guberniaet Turkestan.

I 1920 ble Emiratet Bukhara overvunnet av bolsjevikene og erstattet med Den usbekiske sosialistiske sovjetrepublikk. Reformistene innen emiratet hadde vendt seg til de russiske revolusjonære for å få militær assistanse, etter at den konservative emiren, Muhammed Alim Khan, nektet å gi slipp på makten. Den røde armé gjennomførte et mislykket angrep i mars 1920 og deretter et vellykket et i september samme år.  I dag er territoriet til det oppløste emiratet hovedsakelig Usbekistan, med unntak av visse deler i Tadsjikistan, Turkmenistan og Kasakhstan.

## Kultur
Europeerne kom til Sentral-Asia omkring 1600-tallet, og der fikk de se jøder som levde i Emiratet Bukhara. De hadde navngitt dem de bukhariske jødene. Senere flyttet de bukhariske jødene seg til land som bl.a. Tadsjikistan og andre deler av Usbekistan, fordi muslimene ville tvinge dem til å konvertere til islam &mdash; eller dø. Store horder med jøder ble nødt til å flytte på seg til stadighet, for å holde seg selv og sin religion i live.

## Referanser
Knut Lundstrøm

**Knut Lundstrøm** (født 17. februar 1951 i Sannidal) er en norsk funksjonshemmet idrettsutøver. 

Han mistet begge beina i en arbeidsulykke ved Tangen verft i august 1978. 

Lundstrøm er en av Norges mestvinnende paralympiske deltakere, med 14 gull fra sine første paralympiske leker i Innsbruck i 1988 til sitt siste i Nagano i 1998. Han er Norges og en av verdens største grossister i paralympiske medaljer med 14 gull, fem sølv og to bronse. Han har også hatt flere verdensrekorder i ispigging, og fått utdelt kulturpriser for sin fremragende innsats. På hjemmesiden til OL Vancouver 2010 blir han omtalt som legendarisk. 

Mottok Telemark fylkeskommunes kulturpris 1988.

Ble første æresborger av Kil i 2012.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* En av filmene som er laget om Knut Lundstrøm
Eugen Skjønberg

**Conrad Eugen Skjønberg** (født 27. mars 1889 i Kragerø, død 25. juli 1971 i Oslo) var en norsk skuespiller.

Han startet i bankbransjen i Kragerø og Skien, men ble i tyveårene oppdaget i amatørteatret av en danselærerinne,  som i 1913 anbefalte ham til Alma Fahlstrøm, som henviste ham videre til Sophie Reimers for opplæring, i tillegg til sangtimer hos Maja Flagstad. Så fikk han jobb ved Stavanger faste scene hos Thora Hansson og debuterte som Johan Tønnessen i Samfundets støtter. Han ble der til 1920.

Så ble det Nationaltheatret  1920–24, før han gikk til Chat Noir under Victor Bernau og var til 1929. Etter dette ble han med i det  nyåpnede Det nye teater der han var 1929–62, bortsett fra årene ved Trøndelag teater 1937–46.

Skjønberg deltok i en rekke innspillinger for Radioteatret, og kan blant annet høres i seriene om Dickie Dick Dickens og Ibsenstykker som *[[De unges forbund]]*. 

Han var også en ettertraktet filmskuespiller og medvirket i nærmere 30 filmer i Norge og Sverige. Blant de mest kjente er *[[Fant]]*, den forbudte *[[To mistenkelige personer]]* og *[[Vi gifter oss]]*.

Han fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1959.

Eugen Skjønberg var gift med Henny Skjønberg, far til Pål Skjønberg og Espen Skjønberg, og farfar til Hennika Skjønberg, Siv Skjønberg og Jo Skjønberg, alle skuespillere.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Marabou

**Marabou** er en svensk sjokoladeprodusent. Produksjonen ble startet i Sundbyberg i 1916 av nordmannen Johan Throne Holst (1868–1946), som hadde hatt stor suksess med Freia-merket i Norge.

Freia og Marabou ble slått sammen i 1990, og ble i 1993 kjøpt av Kraft Foods for tre milliarder norske kroner.

## Produkter

Mjölkchoklad, Schweizernöt, Frukt & Mandel, Mörk choklad, Helnöt, Apelsin/Krokant, Digestive, Daim, Mint, Polka, Nonstop, Passion og Dukat.

## Eksterne lenker
* Marabou og Kraft Foods hjemmeside
Gus Van Sant

**Gus Van Sant** (født 24. juli 1952 i Louisville, Kentucky i USA) er en amerikansk filmregissør, manusforfatter og filmprodusent. Han er kjent for filmene *[[Drugstore Cowboy]]* fra 1989, *[[Den enestående Will Hunting]]* fra 1997 og *[[Elephant (film)|Elephant]]* fra 2003.

## Bakgrunn og arbeid
Gus Van Sant begynte filmkarrieren med å regissere reklamefilm for TV, og var assistent for regissøren Roger Corman. Han er homofil, og filmene hans handler ofte om homofile og andre minoritetsgrupper uten bestandig å sette dem i et positivt lys.

Filmografien hans som manusforfatter og regissør omfatter en film bygd på Tom Robbins' roman *[[Even Cowgirls Get the Blues]]*, som har et mangfoldig skuespillerutvalg (Keanu Reeves, Roseanne Barr, Uma Thurman og cameoer av forfatteren William S. Burroughs og skuespilleren Heather Graham med flere); og *[[I drift mot Idaho]]*, som også hadde Reeves på rollelista, pluss River Phoenix som gutteprostituert (Van Sant planla også å regissere en biografifilm om kunstneren Andy Warhol med Phoenix i hovedrollen, men kansellerte prosjektet da Phoenix døde av narkotikamisbruk i 1993). Han har også laget en moderne remake av Alfred Hitchcocks klassiske filmthriller *[[Psycho]]* fra 1960. Van Sant filmet sin versjon med nøyaktig de samme fotografiske vinklene som i den opprinnelige filmen. Van Sant er kanskje likevel mest kjent for å ha regissert *[[Den enestående Will Hunting]]* fra 1997, med Matt Damon i tittelrollen som matematisk geni.

Gus Van Sant vant Gullpalmen ved Cannes filmfestival i 2003 for filmen *[[Elephant (film)|Elephant]]*, som er inspirert av voldsmassakeren på den amerikanske ungdomsskolen Columbine High School. I 2007 fikk han en spesialpris ved samme festival for *[[Paranoid Park]]*, et følsomt filmportrett av en ung skater og drapsmann. 

Som skuespiller har Van Sant opptrådt som seg selv i Kevin Smiths filmkomedie *[[Jay and Silent Bob Strike Back]]*. I filmen teller han penger han har tjent på suksessen med *[[Den enestående Will Hunting]]*.

Gus Van Sant har skrevet manusene til de fleste filmene han har regissert. Han har også skrevet bøkene *Pink* og *108 Portraits*, hvor den siste inneholder fotografier som han har tatt.

Gus Van Sant bor i Portland i Oregon.

## Filmografi
* 1985: *Mala Noche* – langfilmdebut om homofili
* 1989: *[[Drugstore Cowboy]]*
* 1991: *[[I drift mot Idaho]]* (*My Own Private Idaho*)
* 1993: *Even Cowgirls Get the Blues*
* 1995: *Noe å dø for* (*To Die For*) – satire med Nicole Kidman i hovedrollen som karrierekvinne i en mediebedrift
* 1997: *[[Den enestående Will Hunting]]* (*Good Will Hunting*)
* 1998: *Psycho*
* 2000: *[[Finding Forrester]]*
* 2002: *Gerry*
* 2003: *[[Elephant (film)|Elephant]]*
* 2005: *Last Days*
* 2006: *Le Marais* – i filmantologien *[[Paris, je t'aime]]*
* 2007: *[[Paranoid Park]]*
* 2008: Milk

## Referanser


## Eksterne lenker
*
William Jackson Hooker

**William Jackson Hooker** (født 6. juli 1785 i Norwich, England, død 12. august 1865 i Kew) var en britisk botaniker.

Gjennom sine studier av blomstrende planter, bregner og moser regnes han som en av de betydeligste systematiske botanikere i sin tid. Hooker foretok sine første feltstudier på Island sommeren 1809. I 1814 foretok han senere botaniske reiser til Frankrike, Sveits og Italia. 
Han ble i 1820 professor ved Universitetet i Glasgow. I 1841 ble han direktør for De kongelige botaniske hager i Kew, som han utvidet kraftig i sin tid. Hooker ble adlet i 1836. 

**Hook.** er den offisielle autorforkortelsen.

## Referanser


## Litteratur
* Mea Allan: *The Hookers of Kew. 1785–1911*. Michael Joseph, London 1967.
* Joseph Dalton Hooker: *A Sketch of the Life and Labours of Sir William Jackson Hooker*. In: *Annals of Botany*. Band 16, 1902, S. IX–CCXXI.
* Sylvia FitzGerald, ‘Hooker, Sir William Jackson (1785–1865)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edn, May 2009,  accessed 4 Oct 2013
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1990

**Norgesmesterskapet i fotball for menn 1990** ble vunnet av Rosenborg etter seier 5-1 over . 28&nbsp;000 tilskuere hadde møtt frem på Ullevaal Stadion.

## 1. runde

## 2. runde

## 3. runde

## 4. runde

## Kvartfinaler

## Semifinaler

## Finale

**Rosenborgs  vinnerlag**: Ola By Rise – Øyvind Husby, Trond Sollied, Knut Torbjørn Eggen, Trond Børge Henriksen – Kåre Ingebrigtsen, Sverre Brandhaug, Ørjan Berg (Runar Berg fra det 80. min) – Karl-Petter Løken (Roar Strand fra det 75. min), Gøran Sørloth og Mini Jakobsen.

**Fyllingens lag**: Vidar Bahus – Tom Leiknes, Inge Ludvigsen, Per-Ove Ludvigsen, Paul Tengs fra det 67. min), Gunnar Ingebrigtsen, Kjell Rune Pedersen fra det 50. min), Hans Brandtun, Dag Bergset, Håkon Knutsen, Asbjørn Helgeland, Tor Vikenes og Ola Lyngvær.

## Kilder
* Rosenborgs side
* www.rsssf.no
* Aftenposten
* Arvid Eriksen (red.) *Sportsboken 1990/91*, VG. ISBN 82-90773-04-8.
Walvis Bay

**Walvis Bay** er en havneby i Namibia. Byen har 62&nbsp;000 innbyggere. Det er veg- og jernbaneforbindelse til hovedstaden Windhoek. Byen er Namibias viktigste havneby.

Walvis Bay ble grunnlagt i 1840. Bukten som har gitt byen navn er en naturlig dypvannshavn, et trygt sted for de mange hvalfangere og fiskefartøyer som drev sin virksomhet i de rike farvannene utenfor det sørvestlige Afrika. Havnen ble først oppdaget av europeere da Bartolomeu Dias 8. desember 1487 ankret opp i Walvis Bay med sitt flaggskip «São Cristóvão». 

Havnens betydning for sjøfarten rundt Kapp det gode håp medførte kamp mellom ulike land om kontroll over havnen, men det var i første halvdel av 1800-tallet at den fikk økonomisk betydning, da også på grunn av guanoforekomstene i området. I 1840 annekterte Storbritannia Walvis Bay og området rundt bukten i et forsøk på å komme Tyskland i forkjøpet. 

I 1910 ble Walvis Bay en del av Unionen Sør-Afrika. Byen og omlandet forble under Sør-Afrika fram til 28. februar 1994 da suvereniteten over Walvis Bay ble overført til Namibia.

Bilprodusenten PSA har fra 2018 produksjon av Peugeot og Opel  i Walvis Bay.

Ved folketellingen i 2011 hadde byen en folkemengde på . 

## Vennskapsbyer
*  Swakopmund
*  Windhoek, *siden 8. oktober 2002*
*  Kristiansand, *siden 1. februar 2006*

## Bildegalleri

Walfischbucht, Namibia ca 1910.jpg|Walvis Bay rundt 1910
Eglise rhénane1880 de Walvis Bay.jpg|Misjonskirke
Flamingos Wavisbay.JPG|Lagune syd for Walvis Bay


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hadafylke

**Hadafylke** (norrønt *Haðafylkí*) skal ifølge Snorre ha vært et betydelig småkongedømme eller fylke på Oplandene, lenge før Harald Hårfagre samlet Norge til ett rike. I såfall kan det ha oppstått i merovingertiden, men neppe som tingområde. Flere har også reist tvil omkring fylket egentlig eksisterte. Det finnes nemlig ingen referanser til et slikt fylkesting før på 1270-tallet, da landskapslovene (også kjent som Landsloven) ble omarbeidet av Magnus Lagabøte.

I tidligere tider bruke man gjerne tredelingsprisippet. Hadafylke ble således regnet som en *tridjung* (treding), altså en tredjepart, av Oplandene. De to andre tredjepartene var Heinafylke (Hedemarken) og Raumafylke (Romerike). Disse og bilandskapene Gudbrandsdal og Østerdal ble underlagt Eidsivatinget da dette oppsto, med tingsted på Eidsvoll. Eidsivatingslagen fikk imidlertid ikke like stor betydning som Gulatingslagen (Vestlandet) og Frostatingslagen (Trøndelag). De fleste historikere ser imidlertid ut til å være enige om at det på Oplandene har eksistert en fylkeslignende inndeling, men kanskje har bygdetingene vært mer betydningsfulle der enn andre steder.

Hadafylke besto også av tridjunger; Ringerike, Hadeland og Toten, som ikke nødvendigvis hadde samme geografiske utbredelse som i dag. Det gamle Ringerike omfattet dagens Hole, det meste av Krødsherad, deler av Modum, og hele dagens Ringerike. Hadeland inkluderte trolig store deler av Land i tredelingstiden. Etter hvert ble imidlertid tredelingen omgjort til firedeling. Da kan Land ha blitt en egen fjerdepart, men det er ingen kirkebygg i dette området som tilsier en slik utvikling. Mot slutten av senmiddelalderen fikk imidlertid de lokale bygdetingene stadig mer betydning, samtidig som fylkestingene ble mindre viktige. Etter reformasjonen i 1536 ble det også mange endringer i maktbalansen, ikke minst fordi kronen da ble nærmest eneveldig, samtidig som kirkens makt ble nærmest pulverisert.

Det grunn til å tro at Granavollen på Hadeland var det viktigste tingstedet i Hadafylke, selv om både Ringerike og Toten hadde sine egne tingsteder. På Granavollen ligger også den store Nikolaikirken (kjent som en av de to Søsterkirkene på Gran). Den var sannsynligvis den mektigste av tridjungkirkene (hovedkirkene) i fylket. De to andre var nok Hoff kirke på Toten og Norderhov kirke på Ringerike. Senere ser man også at disse tre landskapsområdene alle inngår i Hadeland prosti, som på 1500-tallet er brutt opp i mindre enheter. Da som Biri, Gran, Hole, Jevnaker, Land, Norderhov, Toten og Vardal. Denne situasjonen varte til i 1736, da Hadeland, Ringerike og Hallingdal prosti ble dannet.

## Sysselinndeling
Hadafylke bestod av fire sysler:
* Nyrðri hlutr (nordlig del):
** Þótn sýsla
** Land sýsla
* Syðri hlutr (sørlig del):
** Haðaland sýsla
** Hringaríki sýsla:

## Referanser
Skiskyting under Paralympiske vinterleker 1994

Under paralympiske vinterleker 1994 var skiskyting en av øvelsene det ble konkurrert i.  

## Resultater - menn
### 7,5 km Fri teknikk B1

### 7,5 km Fri teknikk B2

### 7,5 km Fri teknikk B3

### 7,5 km Fri teknikk LW2/3/9

### 7,5 km Fri teknikk LW4

### 7,5 km Fri teknikk LW5-8

Norske plasseringer: Andreas Hustveit på 5.-plass og Terje Holm på 6.-plass.

### 7,5 km Sitteski LW10

### 7,5 km Sitteski LW11

Norske plasseringer: John-Olav Johansen på 5.-plass.

## Resultater - kvinner
### 7,5 km Fri teknikk B1-3

Norske plasseringer: Tone Gravvold på 8.-plass.

### 7,5 km Fri teknikk LW2-9
Dorothy Tutin

**Dorothy Tutin** (1930–2001) var en engelsk skuespiller.

## Liv
Tutin ble født i London i 1930 av foreldre som ikke ble gift før året etter, og i hennes levetid ble fødselsdatoen derfor oppgitt til å være i 1931 for å skjule denne omstendigheten rundt hennes fødsel. 

Hun var talentfull pianist, men fulgte en karriere på scenen istedenfor musikken. Hun giftet seg med skuespilleren Derek Waring, og de fikk to barn, en sønn og en datter. Ekteparet forble gift livet ut. Tutin døde i 2001 av leukemi i en alder av 71 år. Ektemannen døde i 2007.

Datteren Amanda Waring ble også skuespiller. Hun var gift i noen år på slutten av 1980-tallet med den svenske sangeren Tommy Körberg.

Dorothy Tutin ble utnevnt til kommandør av Order of the British Empire i 1967, og ble forfremmet til *Dame Commander* (DBE) i 2000. Hun ble derved adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen *Dame* foran sitt navn. 

## Karriere
Etter å ha debutert på scenen i 1949 fikk hun en tidlig suksess, både på grunn av sin dyktighet og hennes uvanlige utseende. Hun fikk rollen som Cecily i filmen *The Importance of Being Earnest* (1952) etter Oscar Wildes skuespill.

Hennes neste store filmrolle var som Lucie i *A Tale of Two Cities* (1958) med Dirk Bogarde som medskuespiller. Hun fortsatte å dele sine opptredener mellom teaterscenen, fjernsyn og film. Hun opptrådte i 1970-filmen *Cromwell* sammen med Richard Harris og Alec Guinness i rollen som dronning Henrietta Maria før hun på nytt spilte en dronning i 1971, da som Anne Boleyn i BBCs suksessfulle fjernsynsserie om kong Henrik VIII av Englands seks dronninger, *The Six Wives of Henry VIII*. Hun deltok også i Ken Russels film *Savage Messiah* i 1972.

Hun opptrådte også som læreren Sarah Burton i fjernsynsserien *South Riding* (1974), basert på en roman av Winifred Holtby. Tidlig på 1980-tallet deltok Tutin også fjernsynsfilmen *Murder with Mirrors*, basert på en kriminalroman av Agatha Christie, sammen med Helen Hayes og Bette Davis. En annen av hennes større roller var som Goneril i en Emmy-vinnende fjernsynsproduksjon av William Shakespeares *Kong Lear*, og hvor Laurence Olivier spilte kongen og Robert Lang spilte hertugen av Albany.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Familien Addams

***Familien Addams*** (originaltittel: ***The Addams Family***) er en amerikansk komiserie som gikk på ABC fra 1964 til 1966. Serien handler om den merkverdige familien Addams som bor i et gotisk, viktoriansk herskapshus, og de nyter det som de fleste andre mennesker synes er ubehagelig og morbid. Serien er skapt av David Levy, basert på tegneren Charles Addams' skjemtetegninger i tidsskriftet *[[The New Yorker]]*. 

## Handling
Familien Addams bor i et gotisk, viktoriansk herskapshus, og de nyter det som de fleste andre mennesker synes er ubehagelig og morbid. Familien består av pappa Gomez og hans hustru Morticia, onkel Fester, bestemor og barna Pugsley og Wednesday, husets hovmester Lurch samt den spaserende hånden Thing.

## Medvirkende
* John Astin som Gomez Addams
* Carolyn Jones som Morticia Addams
* Jackie Coogan som onkel Fester
* Ted Cassidy som Lurch
* Blossom Rock som bestemor Addams
* Lisa Loring som Wednesday Friday Addams
* Ken Weatherwax som Pugsley Addams

## Andre versjoner
Flere oppfølgere har blitt gjort på serien og dens konsept, blant annet tre spillefilmer, *The Addams Family* (1991), *Addams Family Values* (1993) og *Addams Family Reunion* (1998). Det har også blitt laget to animerte TV-serier, og seks videospill basert på konseptet ble utgitt i årene 1989 til 1994. I 2010 ble det satt opp en musikal på Broadway.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1987

**Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1987** ble vunnet av Bryne etter at de slo Brann 1-0 etter ekstraomganger i cupfinalen. Vinnermålet ble scoret av Kolbjørn Ekker i første ekstraomgang.

## 1. runde

## 2. runde

## 3. runde

## 4. runde

## Kvartfinaler

****' &ndash;  3-0
****' &ndash;  5-2
* &ndash; ***' 0-1 e.e.o.
* &ndash; ***' 0-0, 0-0, 2-4

## Semifinaler

****' &ndash;  2-1
* &ndash; ***' 2-3

## Finale

**** ble Norgesmester etter at de slo  med 1-0 etter ekstraomganger. Målscorer var Kolbjørn Ekker som scoret i det 104 minutt. Knut Arild Løberg fra  Brann fikk gult kort. 23.080 tilskuere overvar kampen på Ullevaal Stadion. Dette var Brynes første cupmesterskap. Det var Bjarne Berntsen som ledet Bryne til seier mot Brann. Før kampen uttalte han: Jeg håper det beste laget vinner……. over Brann!  Kjell Nordby fra Rygge var dommer.

**Brynes vinnerlag**: Lars Gaute Bø, Kolbjørn Ekker, Bjørn Gulden (Geir Giljarhus fra 100), Leif Rune Salte, Roar Pedersen, Hugo Hansen, Tor Fosse, Paal Fjeldstad, Arne Larsen Økland, Børre Meinseth, Jan Madsen og (Paul Folkvord fra 115).

**Branns lag**: Bjarni Sigurðsson, Hans Brandtun, Per Egil Ahlsen, Jan Halvor Halvorsen, Redouane Drici (Per Hilmar Nybø fra 91), Erik Solér, Arne Møller, Lars Moldestad (Knut Arild Løberg fra 64), Odd Johnsen, Halvor Storskogen og Trond Nordeide.

## Kilder
*Brynes hjemmeside
*www.rsssf.no
*NRK Tilbakeblikk på cupfinalen 1987
*Aftenposten
*Jan Hedenstad, Arvid Eriksen (red.) *Sportsboken 1987/88*, VG. ISBN 82-90773-00-5.
Überthrash

***Überthrash*** er et split album med fire norsk thrash metal-band: Audiopain, Infernö, Nocturnal Breed og Aura Noir.

## Sporliste
;Audiopain
# «Obsolescence» (3:45)
;Infernö
# «When the Children Die» (3:04)
;Nocturnal Breed
# «Code of Conduct» (2:39)
;Aura Noir
# «Sordid» (3:50)

## Artister
### Aura Noir
Roger Schjerva

**Roger Helgesen Schjerva** (født 19. januar 1968 i Skien, oppvokst i Bø i Telemark) er en norsk politiker for Ap, tidligere (SV). Han er fra 2019 sekretariatsleder i YS, og var før dette fra 2014 sjefsøkonom i bransjeorganisasjonen IKT-Norge Fra fra oktober 2005 til regjeringsskiftet etter stortingsvalget i 2013 var han statssekretær i Finansdepartementet. Han er bosatt i Halden.

Roger Schjerva har tatt examen philosophicum (1988) og har studert samfunnsøkonomi, med mellomfag ved Universitetet i Tromsø (1993) og tredje avdeling (1996–2000) ved Universitetet i Oslo, men har ikke avsluttende embedseksamen. Mens Schjerva studerte i Tromsø, bidro han til å stifte Sosialistisk Studentlag (SSL).

Han har tidligere vært ansatt i SVs stortingsgruppe som finansrådgiver og sekretariatsleder. Han har også vært politisk sekretær, fylkesstyremedlem og medlem av representantskapet i Oslo SV. Schjerva var fra 1986 aktiv i Sosialistisk Ungdom, som medlem av sentralstyret og sekretær i Lisbet Rugtvedts lederperiode. Schjerva har variert arbeidserfaring fra organisasjonsarbeid, bygningsbransjen, hotellnæringen og pleie- og omsorgsektoren.

Schjerva kjempet om nominasjonen til andreplass på SV-lista i Oslo til Stortinget i 2001, men tapte for bergensmannen Heikki Holmås.

Etter at Roger Schjerva ble utnevnt som statssekretær kom det kritikk innad i partiet om at de såkalte «Rogerne» i partiet hadde fått for mye makt. «Rogerne» bestod av Roger Schjerva, Roger Sandum (også statssekretær i Finansdepartementet) og Roger Pedersen (da SVs pressesekretær, senere politisk rådgiver i Kunnskapsdepartementet fram til 2008). Lisbet Rugtvedt (statssekretær i Kunnskapsdepartementet) og Bård Vegar Solhjell (statssekretærer på Statsministerens kontor) tilhørte ifølge kritikerne også denne gruppen med angivelig relativt lik alder, erfaring, sosial profil og meninger i partiet.

Roger Schjerva ble kåret til Norges 12. mektigste økonom i 2013.

I en kronikk i Dagbladet 29. oktober 2015 opplyste Schjerva at han har meldt seg ut av SV.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Roger Schjerva - biografi på Finansdepartementets hjemmeside (kilde)
*  Kronikk i Dagbladet 29. oktober 2015: Slår opp med SV etter over 30 år
Überthrash II

***Überthrash II*** er et split album med fire norsk thrash metal-band: Audiopain, Infernö, Nocturnal Breed og Aura Noir. Det er det andre split albumet fra disse bandene under navnet Überthrash.

## Sporliste
;Nocturnal Breed
# «Scything Harrow (Mother Whore Edit)» (4:11)
;Audiopain
# «Psalvation» (3:36)
;Aura Noir
# «Sulphur Void» (6:28)
;Infernö
# «Metal Commando» (4:58)
Awash

**Awash** eller **Hawash** er en av de største elvene i Etiopia. Den nedre delen av elvedalen  ble i 1980 innskrevet på UNESCOs verdensarvliste.

Hele elveløpet er innenfor Etiopias grenser. Elven har sitt utspring sør for fjellet Warqe, vest for hovedstaden Addis Abeba. Den renner så sørover og runder fjellet Zuqulla, før den fortsetter først øst og så nordøstover. Den har sitt utløp i Abbésjøen ved grensen til Djibouti. Elven er 1200 km lang. 

I 1960 ble den store Kokademningen (Awash I) om lag 75 km fra Addis Abeba ferdigstillet, med et vannkraftverk som har vært en viktig kilde til kraftforsyningen i området. Innsjøen som ble dannet ved oppdemmingen er på om lag 180 km². Innsjø og demning er imidlertid truet av sterk sedimentering.

Siden 1971 er det tre demninger i elven – Awash I – III.

Den nedre elvedalen inneholder en av viktigste gruppene av paleontologiske funnsteder på det afrikanske kontinent. De eldste funnene er fire millioner år gamle. Funn som er gjort her har bidratt til å belyse kunnskapen om menneskets tidligste utvikling. Det mest spektakulære funnet ble gjort i 1974, da man fant 52 skjelett-fragmenter som gjorde det mulig å rekonstruere det kjente Australopithecus-førmennesket Lucy (Australopithecus afarensis).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Black Cult: The Demonz 96-99

***Black Cult: The Demonz 96-99*** er et samlealbum av det norske black/thrash metal-bandet Nocturnal Breed, og inneholder demoer fra perioden 1996-1999. Samlealbumet var opprinnelig laget for samleboksen *[[The Remasters]]*, men har også blitt solgt separat.

## Sporliste
# «Bloodsnarl» (3:21)
# «Nocturnal Breed» (3:50)
# «Rape the Angels» (5:05)
# «Dead Dominion» (5:16)
# «Alcoholic Rites» (3:08)
# «Revelation 666» (3:26)
# «Locomotive Death» (3:59)
# «In Torture» (2:33)
# «Necro Cruel» (2:14)
# «Possessed» (3:11)
# «Armageddon Nights» (5:45)
# «Return of the Tyrant» (0:47)
Anders Johansson (politiker)

**Anders Johansson** (født 17. september 1891, død 6. oktober 1975 i Borås) var en svensk politiker (Folkpartiet).

Johansson var riksdagsledamot i det første kammeret 1954–1961.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dolemite

***Dolemite*** er en amerikansk actionfilm fra 1975, og også navnet på hovedkarakteren spilt av Rudy Ray Moore. Filmen ble regissert av D'Urville Martin som i tillegg spiller skurken Willie Green. 

En oppfølger ved navn *[[The Human Tornado]]* kom i 1976.

## Handling
Dolemite er en hallik og nattklubb-eier som soner tjue år i fengsel, etter å ha blitt narret av en kriminell konkurrent, Willie Green. Han ble derfor arrestert av korrupte politi-etterforskere og en borgermester. Han blir benådet, og forsøker å gjenopplive sitt tidligere rykte på gata når han forsøker ta kontrollen over "Total Experience" nattklubben sin. Men samtidig blir han holdt øye med av en FBI-agent som lurer i skyggene, og holder øye med ham og nattklubben hans.

## Eksterne lenker
*
Prunella Scales

**Prunella Margaret Rumney West Scales** (født **Illingworth**; 1932–2025) var en britisk skuespiller. Hun er kjent for sin rolle som Sybil Fawlty, hustruen til Basil Fawlty, i komiserien *[[Hotell i særklasse]]* og rollen som Elisabeth II i filmen *[[A Question of Attribution]]*. 

Hun spilte for det meste komedie-roller. Hennes første filmroller var i *[[Pride and Prejudice]]* (1952) og *[[Herre i eget hus]]* (1954).

I 2014 hadde tv-serien *Med kjærlighet for kanaler* (*Great Canal Journeys*) premiere på britisk tv. I denne serien reiser Scales sammen med ektemannen Timothy West (1934–2024) på kanalturer rundt om i Storbritannia og andre land. I Norge har serien blitt vist på NRK. Hun ble diagnosisert med vaskulær demens i 2013, og ektemannen og hun selv var åpne om diagnosen og fortsatte å medvirke i *Med kjærlighet for kanaler* frem til 2019.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Alpint under Paralympiske vinterleker 1994

Under Paralympiske vinterleker 1994 ble det konkurrert i alpine grener, for både kvinner og menn. 

Det ble konkurrert i følgende grener:
*Utfor
*Super-G
*Storslalåm
*Slalåm

## Kilder
* Arvid Eriksen (red.) *Sportsboken 1994/95*, s. 78. Schibsted. ISBN 82-516-1543-7.
Elisabeth Bang

**Elisabeth Bang** (født 26. september 1922, død 28. september 2009) var en norsk skuespiller og instruktør.

Bang var skuespiller ved Det norske teatret (1945–46) og Nationaltheatret (1948–50), og satte også opp en rekke forestillinger for flere norske scener. Sitt gjennombrudd fikk hun i 1952, som Ragnhild i Olav Duuns *[[Medmenneske]]*, og gjorde utover på 50-tallet seg bemerket i nynorsk dramatikk som i Tarjei Vesaas *Morgonvinden* og *Bleikeplassen*, samt tittelrollen i Lars Bergs debutdrama *Maria*. Hun høstet også suksess i dramatiseringen av Johan Falkbergets *[[Den fjerde nattevakt]]*. Bang viste sans for absurd drama, som i Pinters *Fødselsdagsselskapet* og i Bjørn Endresons Beckett-monologer *6 Beckett*.

På slutten av 1960-årene begynte Elisabeth Bang å regissere, og markerte seg med en oppsetning av Federico García Lorcas *Bernarda Albas hus* i 1971. Hun satte opp *[[Et dukkehjem]]* på Det Norske Teater i 1974 og *[[Byggmester Solness]]* på Trøndelag Teater i 1976.

Bang filmdebuterte i 1946 i *[[Englandsfarere]]*. Hun spilte sosialarbeider i Arne Skouens *[[Det brenner i natt!]]* (1955). Hun medvirket videre i *[[An-Magritt (film)|An-Magritt]]* (1969) og *[[Himmel og helvete]]* (1969).

## Personlige forhold
Elisabeth Bang var gift med kollega Pål Skjønberg og var mor til skuespillerne Hennika Skjønberg og Siv Skjønberg.

## Filmografi
* *[[Bjurra]]* (1970)
* *[[An-Magritt (film)|An-Magritt]]* (1969) – Karen
* *[[Himmel og helvete]]* (1969) – Fru Brenden
* *[[Line]]* (1961) – Jacob's Sister
* *[[Veien tilbake]]* (1960) – Fru Dahl, fiolinisten kone
* *[[Det brenner i natt!]]* (1955) – Margrethe, sosialsekretær
* *[[Vi vil skilles]]* (1952)
* *[[Englandsfarere]]* (1946) – Hilde, sykepleierske
* *[[Så møtes vi imorgen]]* (1946) – Venninne av Erik

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Super-G under Paralympiske vinterleker 1994

Under paralympiske vinterleker 1994 ble det konkurrert i super-G.

## Resultater - menn
### Klasse B1

### Klasse B2

Dag Lars Westgaard kom på 5.-plass med tiden 1.32,56.

### Klasse B3

### Klasse LW1/3

### Klasse LW2

Ole Johan Kristoffersen kom på 11.-plass og Asle Tangvik kom på 16.-plass.

### Klasse LW4

Ove Jørgensen deltok, men fullførte ikke.

### Klasse LW5/7

### Klasse LW6/8

### Klasse LW9

### Klasse LW10

### Klasse LW11

### Klasse LW12

## Resultater - kvinner
### Klasse B1-2

### Klasse LW2

### Klasse LW3/4

### Klasse LW6/8

### Klasse LW10-12
Pratibha Patil

**Pratibha Patil** (født 1934) er en indisk politiker som fra 2007 til 2012 var president i India. Hun var den første kvinnelige president i landet. Fra 2004 til 2007 var hun guvernør i delstaten Rajasthan. Patil er medlem av Kongresspartiet.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Prathibha Patil ble født 19. desember 1934 i Nadgaon i Bombay Presidency (som senere ble Maharashtra) i Britisk India. Hun har mastergrad i statsvitenskap og økonomi fra Mooljee Jetha College i Jalgaon og bachelorgrad i rettsvitenskap fra Government Law College i Mumbai. Hun har arbeidet som advokat.

### Delstatspolitikk i  Maharashtra
På 1960-tallet gikk Patil med i Kongresspartiet. Hun var først politisk aktiv i Maharashtra, der hun i 1962 første gang ble valgt til delstatens folkevalgte forsamling. Hun ble igjen innvalgt i 1967 og satt da som representant til 1985. Patil fikk poster i delstatsregjeringen og var blant annet minister for velferd og offentlig helse, kultur, utdanning, byutvikling og bolig. Fra 1979 til 1980 var hun opposisjonsleder i delstaten.

### Rikspolitikk
I 1985 tok hun skrittet over i rikspolitikken og var fra 1985 til 1990 medlem av Rajya Sabha, overhuset i det indiske parlamentet. En periode i 197 var hun overhusets president. I 1991 stilte hun til valg til underhuset, Lok Sabha, og lykkes å bli innvalgt.

### Guvernør i  Rajasthan
Etter at perioden i underhuset var over i 1996, forlot hun politikken for en tid. Patil ble i 2004 utnevnt til guvernør i delstaten Rajasthan og ble med dette den første kvinne i et slikt embete i Nordvest-India. Hun satt som guvernør fra 8. november 2004 til 23. juni 2007.

### President

Politisk har Patil vært nært knyttet til Gandhi-familien. I 2007 ble hun nominert som Kongresspartiets kandidat til vervet som Indias president, og fikk Bhairon Singh Shekhawat fra Bharatiya Janata Party som motkandidat. Hun vant valget med mer enn to tredeler av stemmene og ble dermed den første kvinne i embetet som Indias president. Patil ble innsatt som president fra 25. juli 2007.

I utøvelsen av presidentgjerningen har Patil særlig lagt vekt på å fremme kvinners rettigheter og på landbruksspørsmål.

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
*
.gov

**.gov** er et generisk toppnivådomene på Internett, som brukes av offentlige enheter og virksomheter i Amerikas forente stater. *.gov*-domenet administreres av General Services Administration (GSA), en uavhengig instans av USAs føderale regjering. 

USA er det eneste landet som har et regjeringsspesifikt toppnivådomene i tillegg til sitt ccTLD.  Årsaken ligger i Internetts opprinnelse som et forskningsnettverk underlagt USAs føderale styresmakter. (se NSFNET og ARPANET). Andre land bruker vanligvis et andrenivå-domene til dette formålet, som for eksempel *.gov.au* for Australia, *.gob.ar* for Argentina, *.govt.nz* for New Zealand, *.gov.uk* for Storbritannia, *.gc.ca* for Canada, *.gouv.fr* for Frankrike og *.guv.ro* for Romania.

Enkelte føderale instanser i USA bruker imidlertid *.fed.us* i stedet for *.gov*, mens USAs forsvarsdepartement og dets underordnede organisasjoner har sitt eget toppnivådomene: *[[.mil]]*.  

Alle styresmakter i USA kan bruke *.gov*, så som atlantaga.gov for byen Atlanta, og georgia.gov  for delstaten Georgia (USA).  Tidligere var imidlertid bare føderale enheter tillatt å benytte domenet, mens enheter på lavere nivåer måtte bruke subdomener under sin hovedenhet.  Det er av denne grunn en mangel på konsistens i adressene for nettstedene til styresmakter på delstats- og lokalnivå, hvor noen bruker *.gov*, noen *.us* og andre igjen *.com*, *.org* eller andre TLD'er.

## Se også
* Internett
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* IANA .gov whois informasjon 
* RFC 920 Definerte *.com* og de andre opprinnelige toppnivådomenene
* RFC 2146 (U.S. Government Internet Domain Names)
Florian Schneider

**Florian Schneider-Esleben** (født 7. april 1947 i Düsseldorf i Tyskland, død 21. april 2020) var en tysk musiker. Han var ett av de to grunnleggende medlemmene av elektronikagruppen Kraftwerk. Schneider startet Kraftwerk med Ralf Hütter i 1970. De to møttes for første gang i 1968 da de tok kurs ved Robert Schumann-akademiet i Düsseldorf og startet bandet «Organisation». Schneider forlot Kraftwerk i november 2008.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Slalåm under Paralympiske vinterleker 1994

Under Paralympiske vinterleker 1994 ble det konkurrert i slalåm.

## Resultater - menn
### Klasse B1-2

[[Dag Lars Westgaard]] kom på 4.-plass av de 7 som fullførte. 13 deltakere startet.

### Klasse B3

### Klasse LW1/3

### Klasse LW2

Ole Johan Kristoffersen kom på 8.-plass av de 11 som fullførte. Asle Tangvik var også påmeldt, men fullførte ikke. 33 deltakere startet.

### Klasse LW4

Ove Jørgensen deltok, men var ikke blant de 6 som fullførte.

### Klasse LW5/7

Cato Zahl Pedersen deltok, men var ikke blant de 4 som fullførte.

### Klasse LW6/8

### Klasse LW9

### Klasse LW10

### Klasse LW11

### Klasse LW12

Knut Haereid Markegard startet også, men fullførte ikke.

## Resultater - kvinner
### Klasse B1-2

Disse var de eneste 3 som fullførte, av 7 startende.

### Klasse LW2

### Klasse LW3/4

Renate Hjortland startet også, men fullførte ikke.

### Klasse LW6/8

### Klasse LW10-12
Carlo Giovanni Turcotti

**Carlo Giovanni Turcotti** eller *Du Tianshou*, *Jialu* (født 9. oktober 1643 nær Milano i Italia, død 15. oktober 1706 i Fatshan nær Kanton i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. 

Han reiste ut med kurs for Manila i 1671 og misjonerte i 1674 på Celebes. Han var så misjonær i Siam i fire år. Nederlenderne tok ham til fange og holdt ham i fangenskap i tre år. 

I 1680 kom han til Macao, og fra 1681 og fremover virket han i Kanton og Fatshan og andre steder i provinsen Guangdong. I 1696 ble han utnevnt til titulærbiskop og til apostolisk vikar av Guizhou, men mottok aldri bispevigselens sakrament. Før han grunnla misjonen i provinsen Guizhou bygde han kirker i Kanton og Fatshan og reiste et monument over Frans Xavier på øya Shangchuan.

## Referanser


## Litteratur
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Vegard Berg Johansen

**Vegard Berg Johansen** (født 15. juli 1973 i Svolvær, Lofoten) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han har spilt for FK Lofoten, Tromsø IL, OS Belenenses, FK Haugesund, Svolvær IL og Tromsdalen UIL. Han er bror til tidligere Tromsø IL og FK Lofoten spiller Stein Berg Johansen og sønn av tidligere Svolvær IL og FK Lofoten trener Viggo Berg Johansen. Vegard Berg Johansen la opp etter 2004-sesongen.

## Meritter
*Toppscorer for Tromsdalen UIL i 1996 med 23 mål

## Karriereoversikt

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil hos Norges Fotballforbund
* Profil hos Tromsø IL
Grønn havskilpadde

**Grønn havskilpadde** er den eneste arten i slekten *Chelonia*.

Den ser ut som andre havskilpadder med en flat kropp, kort nakke og årelignende armer som er velegnet til svømming. Den grønne havskilpadden blir opptil 1,5 meter lang. Det tyngste individet som har blitt fanget veide 395&nbsp;kg, men gjennomsnittsvekten på voksne individer er rundt 200&nbsp;kg. Arten har en levealder på opptil 80 år i naturen.

Det er to større underpopulasjoner av arten i henholdsvis Atlanterhavet og det østlige Stillehavet.

Den har et lyst eller mørkt brunt skjold, med et gulaktig hvitt bukskjold. Den grønne skilpadden fikk ikke navn av skjoldets farge, men for den grønne fargen på fettet. Den er en planteeter som spiser sjøgress og alger.

Grønn havskilpadde holder seg vanligvis på grunt vann i nærheten av sjøgress. Den lever nesten utelukkende av planter. Unge individer supplerer imidlertid dietten med virvelløse dyr.

I motsetning til de fleste havskilpadder, som tilbringer mesteparten av sitt voksne liv i havet, kommer grønn havskilpadde gjerne opp på avskjermede strender om dagen for å sole seg.

Hannene er større enn hunnene og har en lengre hale, dette bidrar til å skille kjønn. Hannene har også større klør som brukes under paring. Paring skjer hvert annet til fjerde år, og skilpaddene vil vanligvis komme på land for paring. En grønn hun legger i gjennomsnitt 110 egg per kull, hun kommer på land fra 3 til 7 ganger for å legge egg i en enkelt hekkesesong, vanligvis med et intervall på 12-14 dager.

Havskilpadder har mange rovdyr som fiender, men for grønne skilpadder har mennesket vært deres største trussel. Denne arten blir regelmessig slaktet for kjøtt, egg, olje og skjold. Kjøttet var svært ettertraktet i mange land i form av skilpaddesuppe. I dag slaktes de, og kjøttet distribueres på det svarte markedet hvor det kan oppnå en veldig høy pris.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1953

**Norgesmesterskapet i fotball for menn 1953** ble vunnet av Viking etter finaleseier 2-1 Lillestrøm den 25. oktober. Målscorere for Viking var Håkon Kindervåg, som scoret i det 24. minutt, og Kåre Ingvaldsen, som scoret i det 70. minutt. For Lillestrøm scoret Sverre Borgersen i det 80. minutt. Dette var første gang Viking vant et norgesmesterskap. 31&nbsp;102 tilskuere overvar kampen på Ullevaal Stadion. Dommer var Øivind Helgesen, Liull.

**Vikings vinnerlag**: Peder Svendsen, Bjarne Kindervåg, Lauritz Abrahamsen, Kåre Bjørnsen, Edgar Falch, Knut Victor Bergsten,  Kåre Ingvaldsen, Rolf Sigurd Bjørnsen, Karl Bø, Hilmar Paulsen (Jan Ørke fra det 43. minutt) og  Håkon Kindervåg.  Trener:  Georg Monsen.
 
**Lillestrøms lag**:  Hans Kristiansen, Kjell Lund, Hans Hansen, Rolf Wahl, Ivar Kristiansen, Svein Bergersen, Ivar Hansen, Ivar Wahl, Sverre Borgersen, Gunnar Arnesen og Gunnar Lund.

## 1. runde

## 2. runde

## 3. runde

## 4. runde

## Kvartfinaler

*  &ndash; ***' 1-2
*  &ndash; ***' 0-2
* ***' &ndash;  3-1
* ***' &ndash;  6-0

## Semifinaler

*  &ndash; ***' 1-1, 0-1
*  &ndash; ***' 1-2

## Finale

* **** &ndash;  2-1

## Kilder
*Vikings hjemmeside
*www.rsssf.no
*Aftenposten
Vestmannaeyjar

**Vestmannaeyjar** (på norsk «Vestmannøyene») er en liten vulkansk øygruppe som ligger utenfor sørkysten av Island. Bare den største av øyene, Heimaey, er bebodd. Øygruppen utgjør hele kommunen *Vestmannaeyjabær*.

## Navnet
Øygruppen har fått navnet sitt etter irene som ble tatt til fange for å brukes som treller av Norrøn-gælerne. Det gamle norrøne ordet *vestmenn* ble brukt om irene, og ble beholdt i det islandske språket, selv om Irland ligger lenger øst enn Island. Ikke lenge etter at Ingolf Arnarsson ankom Island, ble hans bror, Hjörleifur, drept av slavene han hadde brakt med seg. Ingolf fulgte etter slavene til Vestmannaeyjar og drepte dem alle i en hevnaksjon.

## Osmansk invasjon i 1627
Den 20. juni 1627 ble Vestmannaeyjar inntatt av en osmansk flåtestyrke på 15 skip (tolv galeier og tre andre fartøy), i følge med barbareskpirater fra Algerie, under ledelse av Murat Reis den yngre. Styrken ble der i 26 dager fram til 16. juli 1627. Styrken tok 400 av øyboerne som slaver og fraktet dem til Algerie i en reise som tok 27 dager. De fleste av islendingene levde resten av livet sitt i fangenskap. En av fangene, Ólafur Egilsson, greide senere å komme seg tilbake til Island og skrev da en bok om opplevelsene sine. Deretter kom også en tyrkisk korsar med navnet Ali Biçin Reis til øygruppa og det islandske fastlandet, hvor han tok 800 slaver.

## Aktive vulkaner
På samme vis som resten av Island er Vestmannaeyjar svært vulkansk aktiv. Det var to store utbrudd i området på 1900-tallet. Det første var i 1963, da et 3,5&nbsp;år langt utbrudd dannet øya Surtsey, og det andre var utbruddet av Eldfell på øya Heimaey i 1973, som nødvendiggjorde en rask evakuering av nesten alle av øyas 5000 innbyggere.

## Spekkhoggeren Keiko
Fra 1998 til 2003 var øygruppen også hjem for Keiko, spekkhuggeren som som dettok i filmen *[[Slipp Willy fri|Slipp Willy Fri]]*.

## Årlig festival
Øygruppen er også kjent på Island for sin årlige festival kalt *Þjóðhátíð* («nasjonal festival»), som tiltrekker seg flere ungdommer. Festivalen ble startet da øybeboerne ikke hadde anledning til å delta i feiringen av 1&nbsp;1000-års jubileet for bosetningen av Island.  

Senere er det blitt den dagen i året da det drikkes mest alkohol.

## Norsk vennskapsby
Norsk vennskapsby er Larvik.

## Se også
* Heimaey
* Surtsey

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri 
* Generell informasjon 
* Vulkanutbruddet av Eldfell på Heimaey. 
* Surtsey
.edu

**.edu** er et generisk toppnivådomene på internett, for utdanningsinstitusjoner, primært i USA. Navnet kommer fra den første stavelsen i det engelske «**edu**cation» (utdannelse).

## Historie
*.edu* ble opprettet i januar 1985 som et av de første toppnivådomenene. Domenet var opprinnelig beregnet på utdanningsinstitusjoner fra hele verden.  Det var imidlertid, med få unntak, bare de i USA som registrerte slike domener, mens utdanningsinstitusjoner i andre land vanligvis benyttet domenenavn under sitt eget nasjonale toppnivådomene. I enkelte land brukes et andrenivå-domene for å indikere en utdanningsinstitusjon (for eksempel *.edu.mx* i Mexico, *.edu.au* i Australia, *.ac.uk* og *.sch.uk* i Storbritannia), mens andre steder registreres utdanningsinstitusjoner direkte på andre nivå under det nasjonale toppnivådomenet (for eksempel i Canada, Tyskland, Norge og Frankrike). I Tyskland har domenenavnet ofte et prefiks som angir typen av institusjon, *uni* for *Universität*, *fh* for *Fachhochschule*, for eksempel *www.uni-erfurt.de* og *www.fh-erfurt.de*, eller hvis det er flere institusjoner av samme type, forkortelsen for institusjonens eget navn (for eksempel *www.fu-berlin.de*, *www.tu-berlin.de* og *www.hu-berlin.de* for de tre universitetene i Berlin.

Eksempler på *.edu*-domener utenfor USA er det norske *ntnu.edu*, franske *polytechnique.edu*, det belgiske *solvay.edu*, det svenske *korteboskolan.edu*, Kosovos *uni-pr.edu*, det indiske *nist.edu* og det thailandske *au.edu*.  Mange institusjoner som har primære nettsteder på lokale andrenivå-domener kjører speilede nettsteder på *.edu*-domenet, så som *oxford.edu* som speiler *ox.ac.uk*, eller *monash.edu* speiler *monash.edu.au*.

## Registrering
Educause er den autoriserte registreringsenheten for *.edu*, og er også dets eksklusive registrar, ettersom *.edu* er et lukket system. Den ansøkende institusjonen må søke direkte til Educause og må fremvise akkrediteringsbevis, og vil først da bli gitt et domenenavn. Selv om Educause er en non-profit enhet, så forlanger det likevel en årlig avgift for hvert domenenavn, som går til å dekke kostnadene ved å vedlikeholde infrastrukturen for *.edu*. Educause, som eneste registrar, løser konflikter om domenenavn og alle andre policyspørsmål for *.edu*. Endelig autoritet for *.edu* ligger hos USAs handelsdepartement. For så vidt gjelder den rent tekniske administrasjonen, så driver og vedlikeholder Educause direkte de tekniske komponentene for registrar og registreringsdelene selv, men har outsourcet driften av registreringsenhetens navneservere for domenet, for tiden til VeriSign.

## Se også
* Toppnivådomene
* Internett

## Eksterne lenker
* 
* IANA .edu whois informasjon
Royal Flying Corps

**Royal Flying Corps** eller **RFC** var den britiske hærens flyvåpen under nesten hele første verdenskrig. F.o.m 1. april 1918 ble det sammen med Royal Naval Air Service inkorporert i Royal Air Force.

## Opphav

RFC ble dannet 13. mai 1912 og tok over for Air Battalion Royal Engineers. På slutten av året hadde de 12 bemannede ballonger og 36 biplan jagerfly. Det var meningen at RFC skulle ha separate hær- og marineavdelinger. Men den britiske marinen nektet å la sine fly være kontrollert av en hæravdeling og dannet Royal Naval Air Service.

Det første fatale krasjet var 5. juli 1912 i nærheten av Stonehenge. Piloten Eustace B. Loraine og observatøren R.H.V. Wilson omkom. Etter krasjet ble ordren «Flying will continue this evening as usual» («Flyvingen fortsetter som vanlig denne aften») som kom til å skape tradisjon.

## Første verdenskrig

Det franske luftforsvaret var betraktelig større enn RFC i første halvdel av krigen. I løpet av krigen ble RFC større og tok en mer offensiv del i luftkampen over vestfronten. Dette førte til en økning av tapene, over 700 i 1916 frem til høydepunktet under Bloody April i 1917.

RFCs fly ble i starten markert med Union Jack, men da denne markeringen liknet altfor mye på det tyske flyvåpenets jernkors, ble en rundel adoptert. Rundelen er identisk med det franske luftforsvarets rundel, bare med reverserte farger. Symbolet er fortsatt i bruk hos RAF.

## Flytyper
RFC og RNAS brukte blant annet følgene fly:

*Airco D.H.2, D.H.4, D.H.5 og D.H.9
*Armstrong-Whitworth F.K.8
*Avro 504
*Bristol F2A og F2B jagerfly
*Handley Page O/400
*Martinsyde G.100
*Morane-Saulnier Bullet Biplan
*Nieuport Scout 17, 24, 27
*Royal Aircraft Factory   B.E.2a, B.E.2b, B.E.2c, B.E.2e, B.E.12, F.E.2b, F.E.8, R.E.8, S.E5a
*Sopwith Aviation Company Baby, 1½ Strutter, Pup, Triplane, Camel, Dolphin, Snipe 
*SPAD S.VII and S.XIII
*Vickers FB5
*Vickers Vimy

## Grader og distinksjoner

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 

## Eksterne lenker

* «The Royal Flying Corps 1914-18»
Romsdal Steinindustri

**Romsdal Steinindustri AS** er en familiebedrift i Vistdal i Møre og Romsdal som produserer interiør- og belegningssteinen vistdalitt. Bedriften ble stiftet i 2004 og er registrert som aksjeselskap under bransjen *hogging og bearbeiding av monument- og bygningsstein*. 

Innlevert regnskap for år 2005 viste en omsetning på 1&nbsp;186&nbsp;000 kroner og aksjekapitalen var på  300&nbsp;000 kroner (NOK). 

Romsdal Steinindustri tar ut og bearbeider stein fra eget steinbrudd. Bruddet er nok det mest kjente steinbruddet der norsk gabbro tas ut som hele steinblokker.

## Historikk
Virksomheten er en videreføring av et tidligere steinbrudd. 

I 1928 fant Gunnar Opdal en større forekomst av amfibolitt ved Opdal. Geologer ble engasjert for analyse av forekomsten. Den viste seg å være drivverdig, og uttak av stein fra et steinbrudd startet i 1931.  Amfibolitten fikk handelsnavnet *Vistdalitt* og ble karakterisert som en gabbroforekomst. 

## Eksterne lenker
* Hjemmeside