open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2011/12 – Verdenscupfinale

**Finale runden av [[verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2011/12]]** blir avholdt i Sportforum Hohenschönhausen, Berlin, Tyskland 9.–11. mars 2012.  

## Tidsskjema
Tidsskjema for verdenscupfinalehelgen i Berlin.

## Banerekorder

## Sammendrag
### Herrer

### Damer

## Resultater 9. mars, 1. dag

## Resultater 10. mars, 2. dag

## Resultater 11. mars, 3. dag

## Funksjonærer
* Overdommere var Daniel Cabelduc, Sverige (herrer) og Tapani Potka, Finland (damer)
* Startere var Jan Zwier, Nederland og John Magne Eliassen, Norge for herrene og Sebastiaan Zamani, Sverige og Hartmut Weirauch, Tyskland

## Referanser




## Eksterne lenker
* Menyside fra **N-S-F.no**
*  Resultatmenyside på ISU - det internasjonale skøyteforbundets sider.

* 
*  Resultater på SpeedskatingResults.com
*  Resultater for Damer og Herrer på **The-Sports.org**
*  Resultatmenyside for WC-finale i Berlin 9.-11. mar 2012 på **www.EffeSport.nl.**
*  Offisiell invitasjon til verdenscupfinalestevnet i Berlin.
*  Current qualification status for World Single Distances Championships 2012 – before World Cup finals 9 - 11 March 2012 **www.isu.org** Compiled by Tron Espeli / Magne Teigen. Besøkt 9. mar 2012.
;Bilder fra konkurransen
* Bilder fra SpeedskatingPhotos.info/desgphoto.com.
HMS «Lion»

**HMS «Lion»** var en av to brittiske slagkryssere i Lion-klassen, bygget for den britiske marinen på 1910-tallet. Hun var det ledende skipet i sin klasse, som fikk kallenavnet «Splendid Cats».            De var betydelige forbedringer i forhold til forgjengerne i Indefatigable-klassen når det gjaldt fart, bevæpning og pansring. Dette var et svar på de første tyske slagkrysserne, Moltke-klassen, som var mye større og kraftigere enn de første britiske slagkrysserne, Invincible-klassen.

Lion tjente som flaggskipet for flåtens slagkryssere gjennom hele første verdenskrig, bortsett fra da hun ble ombygd og reparert.  Hun senket den tyske lette krysseren «Cöln» under slaget ved Helgolandbukta og tjente som viseadmiral David Beattys flaggskip i slagene ved Doggerbank og Jylland. Hun ble så hardt skadet i det første av disse slagene at hun måtte taues tilbake til havn og var under reparasjon i mer enn to måneder. Under Jyllandsslaget ble skipet rammet av en alvorlig drivstoffbrann som kunne ha ødelagt henne om det ikke hadde vært for tapperheten til Royal Marine Major Francis Harvey, kommandøren for kanontårnet, som posthumt mottok Victoria-korset. Brannen ødela ett kanontårn som måtte fjernes før gjenoppbygging da skipet var under reparasjon i flere måneder. Resten av krigen tilbrakte skipet uten hendelser i Nordsjøen, selv om det ga dekning på avstand under det andre slaget ved Helgolandbukta i 1917. Det ble satt i reserve i 1920 og solgt for opphugging i 1924 i henhold til vilkårene i Washington-sjøtraktaten.

## Referanser
Polaråret 1920

## Ekspedisjoner

### Arktis
*Maud-ekspedisjonen 1918–25 der Roald Amundsen førte «Maud» gjennom Nordøstpassasjen.
*Den fjerde Thule-ekspedisjonen 1919–20 der Knud Rasmussen utforsker Øst-Grønland.

### Antarktis
*I den antarktiske hvalfangstsesongen 1919–20 opererer sju landstasjoner, 6 hvalkokerier og 44 hvalbåter. Fangsten var 5&nbsp;441 hval.
*I den antarktiske hvalfangstsesongen 1920–21 opererer seks landstasjoner, 8 hvalkokerier og 47 hvalbåter. Fangsten var 8&nbsp;448 hval.
*1920–22: Britisk ekspedisjon til Graham Land. Thomas Wyatt Bagshawe og Maxime Charles Lester overvintret ved Waterboat Point.

## Begivenheter og etableringer
*9. februar – Svalbardtraktaten inngås i Paris.
*26. november – Scott Polar Research Institute etableres i Cambridge.
*Tønsbergs Hvalfangeri anlegger en landstasjon i Borge Harbour på Signy Island.

## Oppdagelser og vitenskapelige resultater
*

## Fødsler
*16. mai – Joseph O. Fletcher, amerikansk pilot og polarforsker som landet med fly på Nordpolen i 1952.
*6. september – Sigurd Helle, norsk topograf og polarforsker.

## Dødsfall
*20. februar – Robert Peary, amerikansk oppdager som har blitt kreditert som førstemann til å nå Nordpolen.

## Referanser


## Litteratur
*
*
Tuvalsk

**Tuvalsk** (*Te Gagana Tuuvalu*) er et polynesisk språk. Det er offisielt språk på Tuvalu, hvor det snakkes av rundt 10&nbsp;000 mennesker, og snakkes også av ytterligere rundt 3&nbsp;000 mennesker på Fiji, Kiribati, Nauru og New Zealand.

Tuvalsk har fem vokalfonemer og ti eller elleve konsonantfonemer (avhengig av dialekta). Alle fonemene forekommer som enten korte eller lange, og dette skillet er kontrastivt.

## Eksterne lenker
* 
* Handbook of the Language of the Tuvalu  av Donald Gilbert Kennedy (1945)
Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78

**Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78** var et norsk forskningsprosjekt ledet av Henrik Mohn og Georg Ossian Sars.  De la fram prosjektforslaget  for Indredepartementet den 19. mars 1874, og fikk gehør for å kartlegge havområdene mellom Norge, Færøyene, Island, Jan Mayen og Spitsbergen. Fra tre sommerturer med DS «Vøringen» (1861) utkom en rekke avhandlinger om havområdene, meteorologi, zoologi og biologi; alle trykt av Grøndahl med norsk og engelsk tekst, oversatt av John Hazeland. Ekspedisjonens operative leder var Carl Fredrik Wille, mens Joachim Grieg (1845–1932) var kaptein. Tegner for ekspedisjonen var Franz Wilhelm Schiertz.
Blant forskningsresultatene var at Mohn i 1880 kunne påvise hvordan Norskehavets bunnvann dannet seg, noe Fridtjof Nansen og Bjørn Helland-Hansen publiserte arbeider på i 1909. Sars i 1878 fant ut skreiens vandremønster, den kom fra Barentshavet. Mohn ga det navnet Norskehavet etter ekspedisjonen.

Bilde:Carl Frederik Wille.jpg|Kaptein Carl Fredrik Wille (1830-1913) var operativ leder, skrev Historisk beretning, om apparaterne og deres brug og om magnetiske operationer
Bilde:Henrik Mohn.png|Henrik Mohn (1835–1916) var leder, skrev om meteorologi og oseanografi
Bilde:G-O-Sars.jpg | Georg Ossian Sars (1837–1927) var også leder, skrev om marinbiologi
Bilde:Daniel Cornelius Danielssen.jpg|Daniel Cornelius Danielssen (1815–1894) skrev om actinider
Bilde:Herman Friele II 1838-1921.jpg|Herman Friele  (1838–1921) skrev om bløtdyr.
Bilde:Kristine Bonnevie portrait.jpg|Kristine Bonnevie (1872–1948) var ikke med, men skrev om *Hydroia*.
Dsvoringen-by-Waldemar Waldor.JPG | DS «Vøringen» (1861–1923) var båt

## Utgivelser
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Stormfullt hav, Den Norske Nordhavs-Expedition. 1876-1878., fra Naturhistorisk museum (UiO)
Tangen bruk

**Tangen bruk** var en industribedrift i Stjørdal i Nord-Trøndelag. Den ble grunnlagt i 1803, og flyttet i 1824 til Tangen på Stjørdalshalsen, hvor det hadde vært teglsteinsverk siden 1700-tallet. Tangen bruk ble snart en hjørnesteinsbedrift på stedet, og beskjeftiget seg med teglsteinsproduksjon, kalkbrenning, tømmerfløting og pottemaking. Handelen nord- og østover gjorde at gjorde at keramikk og andre produkter fra Tangen bruk ble spredt helt til Nordland og Jämtland.

Bedriften ble i 1821 kjøpt av Nicolai Jenssen, og Jenssen-familien drev den videre frem til nedleggelsen ved årsskiftet 1962/1963. Virksomheten var innstilt fra høsten 1961. I 1963 ble fabrikkområdet og alle eiendeler solgt til Stjørdal kommune for 480&nbsp;000 kroner, og bygningene ble senere revet for å gi plass til Nobø Fabrikker.

## Referanser


## Litteratur

*
*
*
*
*
Hans Peter Jenssen

**Hans Peter Jenssen** er navnet til flere personer:

*Hans Peter Jenssen (1797–1868) (I), kjøpmann, stortingsmann og ordfører i Trondheim.
*Hans Peter Jenssen (1848–1902) (II), brukseier, kjøpmann, bankdirektør og rittmester i Trondheim; sønnesønn av førstnevnte.
*Hans Peter Jenssen (1878–1930) (III), brukseier på Tangen i Stjørdal; sønnesønns sønn av førstnevnte.
*Hans Peter Jenssen (1901–1965) (IV), brukseier på Tangen i Stjørdal; sønnesønns sønnesønn av førstnevnte.
Tintinnider

**Tintinnider** er en gruppe av flimmerdyr. Tintinnider er akvatiske. Man kjenner over 800 arter. De består av bløtere deler som er omgitt av organiske skall, som kalles *lorica*.
Tolkāppiyam

**Tolkāppiyam** (தொல்காப்பியம்) er et verk om tamilsk grammatikk. Verket er skrevet i form av dikt (eller korte hymner) omkring 200 f.Kr. av Tolkāppiyar, og sies å være den eldste bevarte grammatikkboken for noe språk overhodet.

Grammatikken la grunnen til det tamilske skriftspråket, som følger de normer som ble fastlagt i *Tolkāppiyam*. Mange senere bøker har tolket og klargjort *Tolkāppiyam*. Den vanligste av disse er *[[Nannūl]]* av Pavananti Munivar.
He Is Dead, But He Won’t Lie Down

**«He Is Dead, But He Won't Lie Down»** er en britisk sang skrevet av Michael Carr, William Haines og Jimmy Harper til filmen *[[Looking on the Bright Side]]* (1932), hvor den ble fremført av Gracie Fields. Otto Nielsen skrev i 1966 en norsk tekst med samme tittel.

## Norske versjoner
Otto Nielsens versjon ble utløst av at tyske nynazister var på frammarsj under valg i Bayern, og viste ellers til at Hitlers arvegods nå ble forvaltet av herskere i Spania, Portugal, Sør-Afrika, Rhodesia og Kina, og av Ku Klux Klan i USA. Nielsen urframførte visa i *[[Søndagsposten]]* 27. november 1966.

I takt med den historiske utviklingen gjorde Nielsen oppdateringer av teksten, den første til et portrettprogram i NRK TV 29. mai 1976, framført av Otto Nielsen selv. Samme år ble denne versjonen gitt ut på plate av Lars Klevstrand og Guttorm Guttormsens kvartett. Nye tema var den Sovjetiske invasjonen i Tsjekkoslovakia i 1968 og militærkuppet i Chile i 1973. Aktuelle norske kommentarer gjaldt lektor Olav Hoaas som i 1976 ble dømt for antisemittiske uttalelser, og nynazisten Erik Blücher som i 1975 grunnla partiet Norsk Front.

En siste oppdatering ble gjort i 1982 til Erik Byes TV-serie Lørdagsredaksjonen. Her var referansene til fascistiske diktatorer og til norske nynazister gjort mer generelle. Aktuelle hendelser som ble berørt, var militærjuntaen i El Salvador, Sovjets invasjon i Afghanistan i 1979, ayatollah Khomeinis maktovertakelse i Iran i 1979 og vestens manglende kritikk av en negativ utvikling i NATO-landet Tyrkia. Denne versjonen ble også brukt i forestillingen *[[Store lille Otto]]* på Trøndelag Teater (premiere 6. sep 1982).

Otto Nielsen hadde hentet melodien fra UKErevyen i Studentersamfundet i Trondhjem i 1933 uten å kjenne opphavsmannen. Senere krediterte han feilaktig Hoagy Carmichael som komponist.

### Innspillinger
* Otto Nielsen på singel (versjon 1, Nor-Disc 1966, NOR&nbsp;143)
* Lars Klevstrand og Guttorm Guttormsens kvartett på LP-en *Riv ned gjerdene* (versjon 2, NorDisc ‎1976, NorLP 302)
* Helle Ottesen, Jakob Margido Esp og Svein Wickstrøm på kassetten *Store lille Otto* (versjon 3, Plateselskapet A/S 1984, GHK&nbsp;5).

### I bokform (utvalg)
(Samtlige tre versjoner er tilgjengelige i digitalisert form hos Nasjonalbiblioteket, jf. referansene under.)
* Otto Nielsen: *Søndagsposten* (versjon 1, Cappelen 1967) 
* *Sanger mot strømmen* (versjon 2, Sosialistisk opplysningsforbund 1977) 
* *Norsk visebok, norske vise- og sangtradisjoner gjennom 500 år* (versjon 3, Aventura 1993) 

### TV-opptak
(Opptak tilgjengelige via nrk.no, følg direktelenkene i teksten.)
* Otto Nielsen i Smilende penner, NRK 29. mai 1976, versjon 2 (Opptak gjort på scenen i Studentersamfundet i Trondhjem.)
* Lars Klevstrand og Guttorm Guttormsens kvartett i Flimra, NRK 14. desember 1976, versjon 2.
* Lars Klevstrand i Ballade, NRK 24. juni 1978, versjon 2.
* Otto Nielsen i Lørdagsredaksjonen, NRK 16. januar 1982, versjon 3.
* Helle Ottesen, Jakob Margido Esp og Svein Wickstrøm i Store lille Otto, NRK 19. mai 1984, versjon 3.

## Referanser
James A. Grieg

**James Alexanderssøn Grieg** (født 2. oktober 1861 i Bergen, død 19. februar 1936 samme sted) var en norsk zoolog, kjent for å ha bygd opp de zoologiske samlingene ved Bergens Museum.

Etter examen artium 1882 studerte han medisin og zoologi, før han i 1886 overtok Fridtjof Nansen sin jobb som 2. konservator ved Bergens Museum. Hans viktigste bidrag var innen taksonomi og han hadde forskeropphold i Jena 1890–91 hos Ernst Haeckel og Willy Kükenthal, og i Bonn 1901–02 hos Hubert Ludwig som var ekspert på pigghuder. Frem til 1913 var han ansvarlig for virveldyr,  deretter de virvelløse frem til han gikk av i 1931.  Grieg underviste også i en årrekke.

James Grieg var sønnesønn av James Grieg  (1803–70) som var sønn til James Grieg  (1773–1821) som var sønn til Alexander Grieg  (1739–1803) som kom fra Skottland. Han var nevø av zoologen Herman Friele (1838–1921) som jobbet samme sted (Bergens museum). Han var også svoger til arkeologen Gabriel Gustafson.  Hans hobby var stangfiske med flue. James Grieg  donerte sitt skjelett til museet, der det befinner seg i dag (2011).

Han ble medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1922, og var medlem av Selskapet til vitenskapenes fremme i Bergen fra starten i 1927.
## Se også
* Grieg (slekt)

## Utgivelser
* 
* 
* 
## Referanser
Ellsworth Mountains

**Ellsworth Mountains** er den høyeste fjellkjeden i Antarktis og består av en om lag 350 kilometer lang og 50 kilometer bred rekke av fjell i en konfigurasjon på vestsiden av Ronne isbrem i Marie Byrd Land i Vest-Antarktis. Fjellkjeden deles av Minnesotabreen i den nordlige Sentinel Range og den sørlige Heritage Range. Den førstnevnte er den desidert høyeste og spektakulære med Vinson Massif (4&nbsp;892&nbsp;moh.) som det høyeste punktet på kontinentet.

## Historie
Fjellene ble oppdaget 23. november 1935 av Lincoln Ellsworth under en trans-antarktisk flygning fra Dundee Island til Rossbarrieren. Han ga kjeden det beskrivende navnet Sentinel Range.

Ellsworth Mountains ble kartlagt i detalj mellom 1958 og 1966 av USGS basert på landundersøkelser og flyfotografier tatt av U.S. Navy. Da det ble klart at fjellene besto av to atskilte kjeder, begrenset US-ACAN navnet Sentinel Range til den nordlige delen og ga den sørlige delen navnet Heritage Range, samtidig som hele gruppen av fjell ble gitt oppdagerens navn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jeg drepte!

***Jeg drepte*** er en norsk film, regissert av Toralf Sandø. Den hadde premiere 27. august 1942.

## Handling
En lege opererer en mannlig pasient. Under narkosen avslører mannen at han har et forhold med legens hustru. Etter operasjonen tilstøter det komplikasjoner, mannen dør og legen er overbevist om at det er han som har drept mannen. For å få ham til å bli kvitt tvangstankene bestemmer sykehuset at han skal utføre en liknende operasjon og lykkes med den. Ettersom en ikke våger å risikere noen av de vanlige pasientene stiller legens hustru opp, uten at han får vite hvem han opererer.
 
## Rolleliste

## Filmmusikk
Filmens gjennomgangstema bar tittelen «Min egen sang». Melodien var komponert av Jolly Kramer-Johansen, og teksten var skrevet av Arne Paasche Aasen. Sangen ble spilt inn av Kramer Johansens Filmorkester med Ivar Cederholm som vokalist. Innspillingen fant sted i Oslo i november 1942, og sangen ble utgitt på 78-plate av plateselskapet Columbia, med referansen Columbia GN&nbsp;836.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lindås (tettsted)

**Lindås** er et tettsted i Alver kommune i Nordhordland. Tettstedet ligger nord i kommunen og hadde  innbyggere per 1. januar .

## Referanser
Vaksdal (tettsted)

**Vaksdal** er et tettsted i Vaksdal kommune i Vestland. Stedet ligger ved Sørfjorden sørvest i kommunen, og  hadde  innbyggere per 1. januar . Vaksdal er på samme måte som kommunesenteret Dale et gammelt industristed. På slutten av 1800-tallet (årstall) etablerte Vaksdal Mølle seg på Vaksdal på grunn av tilgang på kraft fra nærliggende fossefall. Fossefallet ble først utnyttet med mekanisk overføring av kraft til møllemaskinene, siden ble det etablert kraftverk på tradisjonell måte. Vaksdal Mølle var i sin tid det største mølleanlegget i Nord-Europa.

## Referanser
Japan under OL

**[[Japan]]** deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1912 i Stockholm. De har deltatt i alle påfølgende sommerleker unntatt Sommer-OL 1948 i London, da de var utestengt på grunn av andre verdenskrig, og Sommer-OL 1980 i Moskva som de boikottet. Japan deltok første gang i vinterlekene under Vinter-OL 1928 i St. Moritz.

## Japan som arrangør
Japan har vært arrangør for sommerlekene to ganger og vinterlekene to ganger.

## Medaljeoversikter

## Eksterne lenker
* Japans OL-statistikk på Olympedia.org
* Japans OL-statistikk på  Sports-reference.com
Cupidesthes

***Cupidesthes*** er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).  

## Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 28-40 millimeter), mer eller mindre brunlige sommerfugler. Vingenes overside kan være hvit (hunner), gulbrun (hunner) til mørkbrun (begge kjønn), eller svart med blålig metallglans (hanner). Undersiden er lyst brunlig.

## Levevis
I alle fall noen av artene lever i regnskog. Forøvrig er biologien deres nokså ukjent.

## Utbredelse
Denne slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.

## Systematisk inndeling
Artene er listet alfabetisk.

* sommerfugler (Lepidoptera)
** gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
*** familie glansvinger (Lycaenidae) 
**** delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
***** blåvinger (Polyommatinae) 
****** stamme Lycaenesthini
******* slekt ***Cupidesthes*** Aurivillius, 1895
******** *[[Cupidesthes albida]]* (Aurivillius, 1923)
******** *[[Cupidesthes arescopa]]* Bethune-Baker, 1910
******** *[[Cupidesthes caerulea]]* Jackson, 1966
******** *[[Cupidesthes cuprifascia]]* Joicey & Talbot, 1921
******** *[[Cupidesthes eliasi]]* Congdon, Kielland & Collins, 1998
******** *[[Cupidesthes jacksoni]]* Stempffer, 1969
******** *[[Cupidesthes leonina]]* (Bethune-Baker, 1903)
******** *[[Cupidesthes lithas]]* (Druce, 1890)
******** *[[Cupidesthes mimetica]]* (Druce, 1910)
******** *[[Cupidesthes minor]]* Joicey & Talbot, 1921
******** *[[Cupidesthes paludicola]]* (Holland, 1891)
******** *[[Cupidesthes paralithas]]* Bethune-Baker, 1926
******** *[[Cupidesthes pugusei]]* Collins & Larsen, 2005
******** *[[Cupidesthes robusta]]* Aurivillius, 1895
******** *[[Cupidesthes salvatoris]]* Belcastri & Larsen, 2005
******** *[[Cupidesthes thyrsis]]* (Kirby, 1878)
******** *[[Cupidesthes vidua]]* Talbot, 1929
******** *[[Cupidesthes voltae]]* (Sharpe, 1890)
******** *[[Cupidesthes ysobelae]]* Jackson, 1966

## Kilder
* Butterflies of Africa – *Cupidesthes lithas* http://www.learnaboutbutterflies.com/Africa%20-%20Cupidesthes%20lithas.htm

## Eksterne lenker
* 
* Norges sommerfugler – Glansvinger
* Brower, Andrew V. Z. 2007. [''Cupidesthes'' i The Tree of Life Web Project, http://tolweb.org/ http://tolweb.org 
* www.funet.fi – Polyommatinae
Jemen under OL

**[[Jemen]]** deltok første gang som forent nasjon i olympiske leker under Sommer-OL 1992 i Sydney og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. Før 1992 deltok Nord-Jemen og Sør-Jemen med separate tropper. De har aldri deltatt i vinterlekene. Jemen har aldri vunnet noen medalje.

## Medaljeoversikter

### Nord-Jemen og Sør-Jemen

## Eksterne lenker
* Jemens OL-statistikk på Olympedia.org
* Nord-Jemens OL-statistikk på Olympedia.org
* Sør-Jemens OL-statistikk på Olympedia.org
* Jemens OL-statistikk  på Sports-reference.com
* Nord-Jemens OL-statistikk  på Sports-reference.com
* Sør-Jemens OL-statistikk  på Sports-reference.com
Eystein Knutzon

**Eystein Withammer Knutzon** (født 24. mars 1898 i Svelvik, død 17. mai 1956) var provisorfarmasøyt og NS-oppnevnt ordfører i Arendal fra januar 1943 til januar 1945.

Knutzon var sønn av apoteker Karl Johan Ludvig Knutzon og Henny Johanne Lovise Tonsberg, og han flyttet sammen med familien til Arendal som barn. Giftet seg med Astrid J. Kollstad (1899–1947). Både han og kona er begravet på Johanneskirkegården i Porsgrunn.

Knutzon var apoteker ved Svaneapoteket i Arendal, hvor hans far tidligere var innehaver. Da Knutzon var medlem av Nasjonal Samling fra november 1941 og ordfører i Arendal under andre verdenskrig fra februar 1943 til januar 1945, ble han suspendert som apoteker i 1945. Han ble året etter framdømt retten til å inneha offentlig tjeneste. Han ble i det norske landssvikoppgjøret idømt to års fengsel og 100&nbsp;000 kr i inndragelse og bøter.

## Se også
* Liste over ordførere i Arendal

## Referanser


## Litteratur
* *Agderposten* 9. mars 1946 – «To år for ordfører Eystein Knutzon»
* Ødegaard, Nils Kristian: *Svaneapoteket i Arendal 125 år: 1870-1995*, 1995
Zenana

**Zenana** er i Sør-Asia den del av en bygning som er reservert for kvinner. Det var også her yngre barn holdt til. I palasser kunne det være snakk om en hel zenanafløy. Menn og gjester holdt til i en annen del av boligen, kalt *mardana*.

## Referanser
Neurellipes

***Neurellipes*** er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).

## Utseende
Ganske små (vingespenn 20-25 millimeter), mørke sommerfugler. Hannenes overside er mørkbrun med oransje eller blåaktige flekker på forvingen.

## Levevis
Artene lever i skog.

## Utbredelse
Denne slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.

## Systematisk inndeling

Slekten *Neurellipes* blir ofte regnet som en underslekt av *[[Anthene]]*. Artene er listet alfabetisk.

* sommerfugler (Lepidoptera)
** gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
*** familie glansvinger (Lycaenidae) 
**** delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
***** blåvinger (Polyommatinae) 
****** stamme Lycaenesthini
******* slekt ***Neurellipes*** Bethune-Baker, 1910
******** *[[Neurellipes aequatorialis]]* Stempffer, 1962
******** *[[Neurellipes chryseostictus]]* (Bethune-Baker, 1910)
******** *[[Neurellipes fulvus]]* Stempffer, 1962
******** *[[Neurellipes gemmifera]]* (Neave, 1910)
******** *[[Neurellipes likouala]]* Stempffer, 1962
******** *[[Neurellipes lusones]]* (Hewitson, 1874)
******** *[[Neurellipes meander]]* Plötz, 1880
******** *[[Neurellipes staudingeri]]* (Grose-Smith & Kirby, 1894)

## Eksterne lenker
* 
* Norges sommerfugler – Glansvinger
* Brower, Andrew V. Z. 2007. [''Neurellipes'' i The Tree of Life Web Project, http://tolweb.org/ http://tolweb.org 
* www.funet.fi – Polyommatinae
Candalidini

**Candalidini** er en delgruppe som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).

## Utseende
Små sommerfugler (vingespenn 20-35 millimeter) uten stjerter på bakvingene. Oversiden hos hannene er gjerne skinnende metallisk grønn eller blå, hunnene er brunlige. Undersiden er lyst gråbrun med litt utydelige flekker.

## Levevis
Larvene kan leve på en rekke ulike planter.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Australia og Ny-Guinea.

## Systematisk inndeling

* 
* sommerfugler (Lepidoptera)
** gruppe / overfamilie **[[dagsommerfugler]]** (Papilionoidea)
*** familie **[[glansvinger]]** (Lycaenidae) 
**** delgruppe **[[Lycaeninae]]** (i vid forstand)
***** **blåvinger** (Polyommatinae) 
****** stamme Candalidini
******* slekt *[[Candalides]]* Hübner, 1819 – 27 arter
******* slekt *[[Nesolycaena]]* Waterhouse & Turner, 1905 – 4 arter
******* *[[Zetona delospila]]* (Waterhouse, 1903)

## Eksterne lenker
* 
* Norges sommerfugler – Glansvinger
* Brower, Andrew V. Z. 2007. [Polyommatinae in The Tree of Life Web Project, http://tolweb.org/ http://tolweb.org 
* www.funet.fi – Polyommatinae
Jordan under OL

**[[Jordan]]** deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1980 i Moskva, og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De har aldri deltatt i vinterlekene. Jordan vant sin første medalje under Sommer-OL 2016 da Ahmad Abughaush vant gull i Taekwondo.

## Medaljeoversikt

## Eksterne lenker
* Jordans OL-statistikk på Olympedia.org
* Jordans OL-statistikk  på Sports-reference.com
Nicolai Nielsen

**Nicolai Nielsen** (også skrevet Niels Nielsen) (1777–1854) var en dansk-norsk prest, eidsvollsmann og stortingsmann.

Nielsen ble født i landsbyen Bolbro på Fyn i Danmark, faren hans var smed. Han ble tatt opp som student i 1796 og ble cand. theol. i 1804. Noen år fra 1801 styrte han kystsignalstasjonen på Stevns klint på Sjælland. Fra 1807 var han sogneprest i Vardø. Han giftet seg der med Anna Cathrine Trost, datter av kommandant Hans Jørgen Jacob Trost på Vardøhus festning. Fra 1812 til 1821 var han sogneprest i Ytre Holmedal i Sunnfjord. Perioden fra 1821 til 1835 var han sogneprest i Eid i Nordfjord, de siste fem år også prost i Nordfjord prosti. Til sist var han sogneprest i Borgund prestegjeld på Sunnmøre, hvor han døde i 1854.

I 1814 var Nielsen utsending fra Nordre Bergenhus amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll, der han hørte til selvstendighetspartiet. Han representerte samme amt på Stortinget i 1830, og var da medlem av militærkomiteen.

Nielsen ble valgt etter forslag fra biskop Johan Nordahl Brun, og forslaget skyldes nok at Nielsen hadde holdt en patriotisk preken etter Kielfreden. På Eidsvoll var han imidlertid taus. Hovedhuset på prestegården Bjerga i Fjaler består, selv om mye eksteriøret og interiøret er endret etter Nielsens sin tid.

## Referanser


## Litteratur
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
* Hermund Kleppa. Minnetavle over eidsvollmannen Niels Nielsen, fra Kulturhistorisk leksikon .

## Eksterne lenker
* 
* 
* Slekt og Data / Arkivverket - Eidsvollsmennenes etterkommere
Peder Pederssønn Hjermann

**Peder Pederssønn Hjermann** (også kjent som Peder Hiermand) (født 1. desember 1754, død 25. desember 1834) var bonde og eidsvollsmann fra Lærdal i Sogn og Fjordane.

Hjermann var sønn av en bonde som også var lensmann i Lærdal. Han tok over farsgården på Stødno i Lærdal. I perioden 1797-1813 var han med i forlikskommisjonen, og var ellers poståpner en stund.

I 1814 var Hjermann utsending fra Nordre Bergenhus amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der tilhørte han selvstendighetspartiet. 

Han døde på gården sin Stødno i Lærdal i 1834. Det er reist en minnesten over Hjermann på gården Stødno i Lærdal. Sønnen Peder Severin Pedersen Hjermann møtte på Stortinget en periode. På gården er det nye hus etter ras, flom og brann. Hjermann var gift med Berte Tomasdatter Dalsøyri (barnløst) og deretter med Else Sophie Sørensdatter Lem fra Årdal. Han var den femte i en rekke med navnet Per Hjermann og en rekke av hans etterkommere og innehavere av gården har hatt samme navnet. Blant etterkommerne er Per Severin Hjermann, Per S. Hjermann og Reidar Hjermann.

## Referanser


## Litteratur
* Tallak Olsen Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Arlen Synnøve Bidne: *Peder Person Hiermand og garden Stødno i Lærdal*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014 s. 400-402. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*
Niels Johannesen Loftesnæs

**Nils Johannessønn Loftesnæs** også skrevet **Loftesnes** (født 1. mars 1789, død 31. mai 1848) var en soldat, gårdbruker og eidsvollsmann fra Sogndal.

I 1814 var Loftesnæs musketer i sogndalske kompani. Kompaniet var en avdeling av Det Bergenhuusiske Infanteriregiment, og Loftesnæs ble om våren valgt til å representere regimentet ved Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte der selvstendighetspartiet.

Loftesnæs tok over farsgården Loftesnes i Sogndal og drev denne en stund. I 1818 kjøpte han en annen gård i hjembygda - Hovedgården på Stenhjem - og bosatte seg der. Han levde der til han døde i 1848.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Arlen Synnøve Bidne: *Niels Johannsen Loftesnes og garden Loftesnes i Sogndal*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014 s. 411-412, ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*
Peder Jørgen Cloumann

**Peder Jørgen Clouman** (1747–1817) var fogd og eidsvollsmann.

Clouman ble født i Strandebarm i Hordaland hvor faren var prest. Han var fogd i Øvre Telemark fra 1772 til 1811. Han kjøpte gården Moen i Kviteseid i 1783. Den utviklet han til et mønsterbruk. I dag er det bare et stabbur igjen fra hans tid. Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1809.

I 1814 var Cloumann utsending fra Bratsbergs amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte unionspartiet. Med sine 67 år var han den eldste av utsendingene.

## Referanser

## Litteratur
* Tallak Lindstøl:*Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med aner og andre slektsopplysninger, samt bilde med beskrivelse av seglet på Grunnloven 17. mai 1814
* Øystein Morten: *Peder Jørgen Cloumann og futegården Moen i Kviteseid*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 273-274. ISBN 978-82-02-44564-5
* Ivar Kokkersvold: "Eidsvollsmennene fra Telemark", *Ætt og Annet*, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 27-30 med bl.a. Cloumann
* Hans Cappelen: "Seglene på Grunnloven 17. mai 1814", *Ætt og Annet*, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 31-32, med bl.a. Cloumanns våpensegl

## Eksterne lenker
* 
*
Talleiv Olsson Huvestad

**Talleiv Olavsson Huvestad** (født 1761, død 13. juli 1847) var en gårdbruker, eidsvollsmann og stortingsmann fra Skafså i Telemark.

Huvestad ble født på gården Storåsli i Skafså. I ungdommen var han omgangsskolelærer, og fra 1794 var han gårdbruker på Huvestad i Eidsborg sogn i Lårdal. Han var fra 1809 til 1830 medhjelper til sognepresten.

I 1814 var Huvestad delegat fra Bratsberg amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 hvor han tilhørte Unionspartiet. 

Han ble valgt til stortingsrepresentant i 1818, hvor han var medlem av syv komiteer. Blant disse var komiteen utviding av Holmestrand, og om utlevering av tyver mellom Norge og Sverige. Han skal ha arbeidet målbevisst for å fremme bøndenes interesser.

I 1826 tok han kår, og døde på Huvestad i 1847. Fortsatt finnes det hus på Huvestad fra eidsvollsmannens liv.

## Referanser


## Litteratur
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914 digital utgave, side 418
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med aner og andre slektsopplysninger, samt bilde med beskrivelse av seglet på Grunnloven 17. mai 1814
* Ivar Kokkersvold: "Eidsvollsmennene fra Telemark", *Ætt og Annet*, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 27-30 med bl.a. Huvestad
* Hans Cappelen: "Seglene på Grunnloven 17. mai 1814", *Ætt og Annet*, utgave 93, Grenland Ættehistorielag, Skien 2014, side 31-32, med bl.a. Huvestads segl
* Øystein Morten: *Tallev Olavsson Huvestad og gården Huvestad i Dalen*, i Jørn Holme (redaktør): *De kom fra alle kanter – Eidsvollsmennene og deres hus*, Oslo 2014, s. 277-280. ISBN 978-82-02-44564-5

## Eksterne lenker
* 
* 
*   Talleiv Huvestad i Norsk biografisk leksikon
Ole Clausen Mørch

**Ole Clausen Mørch** (født 2. august 1774, død 4. juli 1829) var en kjøpmann og eidsvollsmann fra Kristiansand. Han tilhørte en av de rikeste og eldste handelsslekter på Sørlandet. Etter farens død i 1797 arvet Ole farens forretninger og en rekke eiendommer i Kristiansand.

Mørch ble født i Kristiansand, som eneste sønn av kjøpmannen Claus Mørch (1742-97) og Marie Halkier (1749-1822). Han ble selv kjøpmann og drev trelasthandel. I 1796 giftet han seg med Cathrine Margrethe Tobiesen (1777-1847), datter av general Peder Tobiesen og Elen Johanne Lund. Fra 1825 til 1828 var han «direktør» i Christianssands sparebank. 

I 1814 var Mørch - sammen med  Nicolai Wergeland-  Kristiansands representanter til Riksforsamlingen på Eidsvoll. Der tilhørte han unionspartiet. Han var medlem av finanskomiteen, men var lite aktiv i debattene. 17. mai 1814 var han med i deputasjonen som møtte den nyvagte kongen, Christian Frederik.

Mørch døde i hjembyen i 1829. Hans bolig lå i Vestre Strandgate 36. Etter å blitt bygget om til skole ble bygningen revet i 1970. 

Eidsvoldsmann Mørchs gate på Grim er oppkalt etter ham. Blant hans etterkommere er sønnen, høyesterettsdommer Claus Mørch, og sønnesønnen, amtmann Oscar Mørch.

## Referanser


## Litteratur
* Mari Olafson Lundemo: *Ola Clausen Mørch og Vestre Strandgate 36 i Kristiansand*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus,* Cappelen Damm 2014 s. 352-254. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Jugoslavia under OL

**[[Jugoslavia]]** deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1920 i Antwerpen, og deltok i samtlige påfølgende sommerleker til og med Sommer-OL 1988 i Seoul. Jugoslavia deltok i de første vinterlekene under Vinter-OL 1924 i Chamonix, og deltok i nesten alle vinterlekene unntatt Vinter-OL 1932 i Lake Placid og Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Fra og med Vinter-OL 1992 i Albertville deltok Kroatia og Slovenia som selvstendige nasjoner.

Under Sommer-OL 1992 i Barcelona deltok også Bosnia-Hercegovina som selvstendig nasjon, mens utøvere fra «Rest-Jugoslavia» deltok under olympiske flagg som Uavhengige olympiske deltakere. Fra og med Sommer-OL 1996 i Atlanta deltok Makedonia som selvstendig nasjon, mens utøvere fra Serbia og Montenegro deltok som Jugoslavia til og med Vinter-OL 2002 i Salt Lake City.

Under Sommer-OL 2004 i Athen og Vinter-OL 2006 i Torino deltok Serbia og Montenegro sammen som Serbia og Montenegro. Under Sommer-OL 2008 i Beijing deltok Montenegro for første gang som selvstendig nasjon, mens Serbia deltok som selvstendig for første gang siden Sommer-OL 1912 i Stockholm. Kosovo skal etter planen delta som selvstendig nasjon første gang under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro.

Jugoslavia arrangerte Vinter-OL 1984 i Sarajevo.

## Tidslinje for deltakelser

* 1Alle deltakelsene under landskoden YUG regnes av Den internasjonale olympiske komité som deltakelse fra samme Jugoslavia, til tross for at Den føderale republikken Jugoslavia kun besto av Serbia og Montenegro.

## Medaljeoversikter

## Eksterne lenker
* Jugoslavias OL-statistikk på Olympedia.org
* Uavhengige olympiske deltakeres OL-statistikk på Olympedia.org
* Jugoslavias OL-statistikk  på Sports-reference.com
* Uavhengige olympiske deltakeres OL-statistikk  på Sports-reference.com
Andreas Michael Heiberg

**Andreas Michael Heiberg** (født 1. desember 1767, død 21. mars 1815) var en norsk embetsmann og eidsvollsmann.

Heiberg ble født på Straumsnes ved Bergen. Faren Christen Heiberg  var fogd da Anders Michael ble født, senere var han amtmann på Bornholm i Danmark. Sønnen vokste opp der, og tok i 1789 dansk juridisk eksamen. Han var så byfogd i Svaneke på Bornholm og samtidig herredsfogd i Østre Herred i 14 år. Fra 1810 var han byfogd og byskriver i Fredrikstad.

I 1814 var Heiberg representant fra Fredrikstad på Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814.  Der tilhørte han den moderate fløyen av selvstendighetspartiet.

Heiberg døde i Fredrikstad, mindre enn et år etter riksforsamlingen. Angivelig begikk han selvmord etter at det var avdekket kassamangel og rot med embedsførselen hans.

## Referanser

## Litteratur
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania 1914, side 360, digital utgave
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, aner og andre slektsopplysninger, samt hans underskrift, bilde og beskrivelse av seglet hans på Grunnloven 17. mai 1814.

## Eksterne lenker
* 
*
Hans Hein Nysom

**Hans Hein Nysom** (født 4. februar 1767, død 29. januar 1831) var en prest og eidsvollsmann fra Drammen. Foreldrene var Jens Nysom og Helle Hansdatter Hein.  Han ble i 1799 gift med Elisabeth (“Elisa”) Sophia Neumann (1772–1844), datter av jernverkseier Jakob Hansen Neumann.

Nysom ble født på Bragernes i Drammen, der faren var kjøpmann. Han ble personalkapellan hos Hans Strøm i Eiker i 1788 (selv om han var fire år for ung til å få et embete), og residerende kapellan til Våle i Vestfold i 1800. I 1802 ble han sogneprest i Botne i Vestfold.

Nysom var i 1814 representant fra Holmestrand til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. På Eidsvoll sluttet han seg til selvstendighetspartiet.

Han bodde fra 1802 til sin død i 1831 på Botne prestegård i Holmestrand. Bygningene på gården ble revet på begynnelsen av 1900-tallet.

## Referanser


## Litteratur
* Anne Merete Knudsen: *Hans Hein Nysom og Botne prestegård i Holmestrand*, i Jørn Holme (red.). *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 261-263. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Profil på *Adopter en eidsvollsmann*.
Ole Rasmussen Apeness

**Ole Rasmussen Apeness** (født 11. februar 1765, død 14. februar 1859) var en soldat, lensmann, bonde og eidsvollsmann.

Apeness var fra Borre i Vestfold. Han ble soldat i 1783 og deltok i felttoget mot Sverige i 1788. Deretter var han underoffiser i fem år. I 1789 kjøpte han gården Apenes fra sin mor. År 1794 ble han lensmann i Borre, et verv han hadde i 30 år. Staten kjøpte gården i 1819 til bruk for marinens nye hovedkvarter i Horten, Karljohansvern. Etter å ha vært bolig for marine-funksjonærer og sykehus er nå bygningen i bruk som kunstgalleri.

I 1824 kjøpte han en gard i Sem og bodde der resten av livet. Fra 1808 til 1845 var han med i forlikskommisjonen.
Apeness var tilknyttet haugianerbevegelsen.

Sammen med grev Herman Wedel-Jarlsberg og sorenskriver Gustav Peter Blom
ble han valgt til å representere Jarlsberg grevskap til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte unionspartiet. Men han talte mot privilegier og foreslo at bare bønder skulle eie og bruke jordgods. 

## Referanser


## Litteratur
* Anne Merete Knudsen: *Ole Rasmussen Apeness og Apenesgården i Horten*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 228-231. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
* Kjell Jakobsen: «Apeness-slekten, gården og dens omgivelser», *Borreminne*, årsskrift for Borre Historielag, 1993

## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914

## Eksterne lenker
* 
*
Henrik Frederik Arild Sibbern

**Henrik Frederik Arild Sibbern** (født 27. juni 1785, død 11. april 1863) var en norsk offiser, arkitekt og eidsvollsmann.

Sibbern ble født på Værne Kloster i Rygge i Østfold, og var en yngre bror av Valentin Sibbern. Han tatt opp ved landkadettakademiet i København i 1800, og ble offiser i 1803. Året etter ble han beordret til pasjetjeneste ved kongens hoff, i 1805 var han underoffiser og underviste ved landkadettskolen. År 1807 ble han sekondløytnant ved kongens regiment stasjonert i Helsingør. Fra 1808 til 1810 tok han i København høyskolekurset for personer som skulle utdanne seg til ingeniøroffiserer. I 1811 var han på befaring ved Spangereid med tanke på kanalbygging. Perioden fra 1811 til 1814 tjenestegjorde han i Trondhjem. Hans faste bopel i 1814 knyttes til morens hjem på Ramberg gård på Jeløy.

I 1814 gikk Sibbern inn i den norske ingeniørbrigaden og bosatte seg i Kristiansand. I årene etter ledet han oppføring av mange offentlige bygg i byen, og anlegging av veier. Han avanserte til major i armeen i 1832, i 1834 i brigaden. 1853-56 var han oberstløytnant i brigadestaben i Kristiania.

Sibbern var representant fra ingeniørbrigaden til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han kan regnes for å ha tilhørt selvstendighetspartiet. Ved en rekke stortingsvalg i perioden 1827-48 var han på varamannsplass, men kom aldri inn på Stortinget.

I 1856 flyttet Sibbern tilbake til Kristiansand, der han døde i 1863.

## Utmerkelser
Sibbern var innehaver av St. Olavs Orden, Nordstjerneordenen og Sverdordenen.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*, Kristiania, 1914, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 786
* Henrik Frederik Arild Sibbern fra Eidsvoll 1814
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med hans aner og andre slektsopplysninger, samt bilde med beskrivelse av seglet hans med slektsvåpenet på Grunnloven 17. mai 1814
* Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», *Heraldisk Tidsskrift*, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans og brorens segl på side 463
* 
* Jørn Holme(red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014

## Eksterne lenker
* 
*
Iver Hesselberg (1762–1838)

:*Se også [[Iver Hesselberg (1780–1844)]]*

**Iver Magnussen Hesselberg** (født 4. november 1762, død 26. januar 1838) var en norsk skipper, offiser og eidsvollsmann fra Larvik.

Hesselberg var sønn av en kjøpmann og skipsreder. Han ble tidlig foreldreløs og arbeidet som sjømann. Bare fem år gammel skal han ha vært på sin første sjøtur. Under krigen mot Sverige i 1788 var han nestkommanderende på en galei som støttet hæren under landgang i Båhuslen.

Etter krigen 1788 begynte Hesselberg i koffardifart, fram til 1805 var han skipper. Under krigen mot England mistet han skipet sitt. Ellers var han da seksjonssjef i kystvernet.

I 1801 kjøpte han gården Brekke i Tjølling i Vestfold og bosatte seg der (i dag fredet av Riksantikvaren). Der drev han et skipsbyggeri. Han var ellers medlem av forlikskommisjonen i bygda i mange år.

I 1814 var Hesselberg førsteutsending fra Laurvigen grevskap til Riksforsamlingen på Eidsvoll. De to andre utsendingene var Ole Olsen Amundrød og Anders Grønneberg. Det er antatt at han stemte med selvstendighetspartiet. 

Han døde på gården sin i Tjølling i 1838 og ble begravet på familiens gravsted på
Tjølling kirkegård. 17. mai 1899 ble det avduket en bautastein over Hesselberg og 
Ole Olsen Amundrød utenfor Tjølling kirke.

## Bibliografi
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser


## Litteratur
* Jørgen Solstad: *Iver Hesselberg og Brekke gård i Larvik*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 249-250. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
*
Anders Hansen Grønneberg

**Anders Hansen Grønneberg** (født 1779, døpt 7. juni, død 30. oktober 1819) var en skipper, offiser, gårdbruker og eidsvollsmann.

Grønneberg ble født i Berg sogn i Brunlanes, der faren var lensmann. Selv ble han sjømann og etter hvert skipper. Under Napoleonskrigene ble han utnevnt til såkalt månedsløytnant, deltok i erobringen av to engelske kuttere ved Stavern. Senere slo han seg ned på farsgården som gårdbruker.

I 1814 var Grønneberg delegat fra Laurvigen grevskap til Riksforsamlingen på Eidsvoll sammen med Iver Magnussen Hesselberg og
Ole Olsen Amundrød.

Grønneberg deltok ikke aktivt i forhandlingene, men stemte trolig med selvstendighetspartiet.

Han døde på gården sin, Ødelund, i Berg sogn i 1819. I dag er det ingen bygninger igjen fra eidsvollsmannens liv.

## Referanser


## Litteratur
* Jørgen Solstad: A*nders Grønneberg og gården Ødelund i Brunlanes,* i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus,* Cappelen Damm 2014, s. 247-248. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*
De amerikanske Jomfruøyer under OL

**[[De amerikanske Jomfruøyer]]** deltok i olympiske leker første gang i Sommer-OL 1968, og har siden deltatt i alle sommerlekene unntatt Sommer-OL 1980 i Moskva som de boikottet. De har deltatt i totalt sju vinterleker med første deltakelse i Vinter-OL 1984 i Sarajevo, men deltok ikke i Vinter-OL 2006 i Torino og Vinter-OL 2010 i Vancouver. De amerikanske Jomfruøyers hittil eneste medalje ble vunnet av Peter Holmberg i seiling, finnjolle i Sommer-OL 1988 i Seoul.

## Medaljeoversikter

## Eksterne lenker
* De amerikanske Jomfruøyers OL-statistikk på Olympedia.org
* De amerikanske Jomfruøyers OL-statistikk  på Sports-reference.com
Nicolai Scheitlie

**Nikolai Scheitlie** (født 24. juni 1753, død 4. april 1824) var en magasinforvalter, eidsvollsmann og stortingsmann.

Scheitlie ble født i Kristiania, der faren hans en stund var prokurator. Han var fullmektig hos berghauptmann Hjort på Kongsberg, før han i 1780 ble kongelig magasinforvalter for opplagsmagasinet i Drammen. Denne stillingen hadde han frem til 1802, da han etter omlegging av forsyningene kom på vartpenger. Men han beholdt en post som kommisjonær for Kongsberg sølvverk og for Blåfarveverket på Modum.

Scheitlie var delegat fra Drammen til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han var der talsmann for selvstendighetspartiet. Her tok han antakelig bare ordet en gang, i en kort replikk, etter en lang tale av Nicolai Wergeland . I 1818 var han stortingsmann for Drammen og var medlem av syv stortingskomiteer. Blant disse komiteen for Kongsberg sølvverk, om Røros kobberverk og om bergverksloven.

Hans hjem fra 1789 - Scheitliegården i Drammen - består fortsatt, selv om fasaden ble fornyet i sen-empirestil midt på 1800-tallet.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Jo Sellæg: *Nicolai Scheitlie og Scheitliegården i Drammen,* i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 212-214. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*