Otto Winkelmann

**Otto Winkelmann** (født 4. september 1894 i Bordesholm i Tyskland, død 24. september 1977 i Bordesholm) var en tysk SS-general (Obergruppenführer) tilknyttet Waffen-SS. Han var høyere SS- og politisjef (HSSPF) i Ungarn 1944–1945 mens holocaust pågikk der og samtidig bykommandant i Budapest inntil byen ble befridd av sovjetiske styrker i slutten av 1945. Han var politimann før han ble medlem av SS.

I forbindelse med invasjonen av Sovjetunionen sendte han en direktiv til politistyrkene bak fronten med retningslinjer for bekjempelse av partisaner. Retningslinjene la til grunn at fienden måtte utslettes fullstendig og instruerte om at mannskapet måtte motstå medfølelse og opptre hensynsløst og uten nåde.

Han ble medlem av NSDAP (nazipartiet) i 1932 og Schutzstaffel (SS) i 1938.

Winkelmann ble ikke tiltalt for sin virksomhet under andre verdenskrig.

## Holocaust i Ungarn

Winkelmann var høyeste SS-offiser i Ungarn mens utryddelsen av de ungarske jødene pågikk. Tre Waffen-SS divisjoner utgjorde hoveddelen av okkupasjonsstyrken i Ungarn fra mai 1944 og sto formelt under Winkelmanns kommando. I mars 1944 hadde 120.000 tyske soldater marsjert inn i Ungarn og halvparten ble trukket ut innen utgangen av mai. Ungarere hadde i mellomtiden blitt innrullert i de tyske styrkene slik at det innen juni var rundt 20.000 tyske soldater igjen i landet. Sikkerhetsstyrkene, kjent som Einsatzgruppe G bestående syv Einsatzkommando og åtte avdelinger av Ordnungspolizei, sto under Winkelmanns kommando. Ordenspolitiet var ansvarlige for vaktholdet på togene fra Košice til Auschwitz da deportasjonene begynte i mai.

Adolf Eichmanns innsatskommando stod under Winkelmann. Eichmanns spesialkommando var formelt underlagt Höherer SS- und Polizeiführer (HSSPF), Winkelmann, for Ungarn. I jødesaker hadde Eichman vide fullmakter og tok ikke instrukser fra Veesenmayer eller Winkelmann, men direkte fra Himmler og Kaltenbrunner eller fra Heinrich Müller i Gestapo. Eichmann orienterte ikke Veesenmayer eller Winkelmann om ordrene han fikk. Winkelmann var Himmlers representant og Veesenmayer hadde ikke noen myndighet over Winkelmann.

Det foregikk tautrekking mellom de tyske representantene i Ungarn og Hitler hadde kort tid etter okkupasjonen holdt et langt møte med Himmler, Ribbentrop og Veesenmayer for å avklare ansvarsforholdene i Ungarn. Veesenmayer var lojal mot den overordnede tyske jødepolitikken, men tok ikke instrukser fra Himmler. Ribbentrop advarte Veesenmayer om at Himmlers Sicherheitsdienst (SD) ville blande seg inn i Veesenmayers ansvarsområde. I stridsspørsmål støttet Veesenmayer seg til instrukser fra utenriksdepartementet og ikke fra Schutzstaffel (SS).

Winkelmann var til stede på møtet 23. april 1944 der den avgjørende beslutningen om jødene i Ungarn ble tatt. Til stede var ellers László Endre, Eichmann, Otto Hunsche (Eichmanns juridiske rådgiver), innenriksminister Andor Jaross og László Baky. Tyske og ungarske representanter ble der enige om deportasjon av absolutt alle jøder i Ungarn. Veesenmayer informerte Berlin om beslutningen. Ungarske og tyske tjenestemenn sluttet deretter opp om iverksettingen.

Da deportasjonen stanset opp tidlig i juli 1944 insisterte Veesenmayer overfor Horthy på at deportasjonene måtte fortsette, ifølge Veesenmayer fordi flere hundre tusen jøder i hovedstaden representerte en sikkerhetsrisiko. Veesenmayer forsøkte 8. juli å overbevise Sztójay om å fortsette deportasjonene. Veesenmayer og Winkelmann gjorde det klart for Horthy at innblanding i deportasjonene ikke ville bli tolerert av den tyske regjeringen, og at jødene var et eksklusivt tysk ansvar.

## Etter andre verdenskrig
Etter andre verdenskrig ble Winkelmann arrestert. Han vitnet i rettssakene mot Ferenc Szálasi, Emil Kovarcz, Béla Imrédy og Franz Basch, men selv ble han ikke tiltalt.

## Litteratur
* 
* 
*
* 
* 
* 
*
* 
*

## Referanser


## Eksterne lenker
*