open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Johan Johannson

**Johan Johannson** (født 1967) er en norsk forretningsmann, medeier og styreleder i NorgesGruppen og en av Norges rikeste personer. I 2025 anslo *[[Kapital]]* hans formue til 60 milliarder kroner.

Johannson eier over 70 prosent av NorgesGruppen sammen med faren Knut Hartvig Johannson og onkelen Torbjørn Johannson (1948–2022) som eide en mindre andel. Familiens engasjement i grossistvirksomheten startet i 1866 da firmaet Joh. Johannson ble etablert. Kaffeimportøren som hadde tilholdssted på Filipstad i Oslo med den kjente merkevaren Ali Kaffe, hadde samarbeid med mange kjøpmenn og grossister. Dette førte til etableringen av en frivillige kjede som ble lansert på 1960-tallet. Samarbeidet utviklet seg senere til Norgesgruppen, stiftet i 1994, og deretter til Norgesgruppen ASA i 2000. 

Familien holder en ganske lav profil, både Johan Johannson og hans far Knut Hartvig Johannson sitter i styret til NorgesGruppen. Ut over det er det lite informasjon media har fått om familien.

Ifølge tidsskriftet *[[Kapital (tidsskrift)|Kapital]]* var han i 2020 god for 44 milliarder kroner, som innebærer han er Norges tredje rikeste person.

## Referanser


## Litteratur
* Thue, Ekberg, Myrvang *Mellommannen – Joh. Johannson og kampen om dagligvaremarkedet 1866–2016* Universitetsforlaget 2016 ISBN 9788215025414
Vannpolo under Sommer-OL 1948

**Vannpolo under Sommer-OL 1948** ble arrangert fra 28. juli til 7. august 1948 i Finchley Lido i Barnet og i Empire Pool i Wembley i London. 

Vannpolo var med for tiende gang på det olympiske programmet i Sommer-OL 1948 i London. Italia vant finalegruppen foran Ungarn og ble olympisk mester i vannpolo.    

## Medaljefordeling

## Resultater

## Medaljevinnere

## Eksterne lenker
* Water Polo at the 1948 Summer Olympics hos olympedia.org
Trabzon

**Trabzon**, tidligere kjent som **Trapezunt** og **Trebizond** (gresk: *Τραπεζοῦς* , *Trapezûs* eller *Τραπεζούντα*, *Trapezúnta*) er en by ved svartehavskysten i det nordøstre Tyrkia.  Byen er hovedstaden i provinsen med samme navn. 

Gjennom historien har Trabzon vært et viktig møtested for internasjonal handel og kulturell utveksling gjennom byens viktige strategiske beliggenhet ved en handelsrute mellom øst og vest, mellom Asia og Europa, og ved en handelsrute mellom nord og sør, mellom Russland og Midtøsten. Trabzon har vært grunnlaget for en rekke statsdannelser gjennom dets lange historie, og var blant annet hovedstad i det greske Keiserriket Trapezunt, som varte fra 1202 til 1461. Byen ble da erobret av tyrkerne, ved den osmanske sultanen Mehmed II. Ifølge osmanske kilder hadde byen en stor kristen befolkning, spesielt med armensk bakgrunn, fram til første verdenskrig og tvangsdeporteringen av armenere startet.

Byens sentrum hadde 230&nbsp;399 innbyggere i 2009, mens det bodde 763 983 innbyggere totalt i hele provinsen.

Trabzon er også kjent for fotballaget Trabzonspor, som har vært ligamestere i Tyrkia flere ganger, sist i sesongen 2010–2011.

## Navn og etymologi
Byens navn er i dag det tyrkiske Trabzon. Byen er oppigjennom historien kjent som *Trapezunt*, *Trapezund*, *Trebizond*, *Tribisonde* og *Trapezus*. På latin het Trabzon *Trapezus*, som er en latinisering det gammelgreske navnet *Τραπεζοῦς* – *Trapezous*, byens opprinnelig navn. Både på pontisk gresk og moderne gresk er byen kalt *Τραπεζούντα* – *Trapezounda*. På osmantyrkisk og persisk skrives byen طربزون, og i osmantiden var også navnet *Tara Bozan* i bruk. Noen geografer fra vesten benyttet dette navnet i stedet for det latinske *Trebizond*. 

På lazisk er byen kjent som ტამტრა – *T'amt'ra*, eller *T'rap'uzani*, på georgisk er den kjent som ტრაპიზონი – *T'rap'izoni*, og på armensk er det kjent som Տրապիզոն – *Trapizon*. 1800-tallets reisende armenske prest Byjiskian benyttet andre, innfødte navn, blant annet *Hurşidabat* og *Ozinis*.

## Noter


## Referanser
Privolzjsk

**Privolzjsk** (russisk: Приво́лжск) er en by i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger ved elva Sjatsja (en høyre sideelv til Volga), rundt 50&nbsp;km nord for Ivanovo. Innbyggertall: 18&nbsp;385 (folketelling 2002), 20&nbsp;680 (folketelling 1989).

Bosetningen er kjent siden 1485 som landsbyen *Jakovlevskoje Bolsjoje* (russisk: Я́ковлевское Большо́е). Byen Privolzjsk ble dannet gjennom en sammenslåing av landsbyen Jakovlevskoje og omkringliggende bosetninger i 1938.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norodom Suramarit

**Norodom Suramarit** (født 6. mars 1896 i Phnom Penh, død 3. april 1960) var konge i Kambodsja fra 1955 inntil sin død. Han er far til kong Norodom Sihanouk og bestefar til Kambodsjas regjerende konge, Norodom Sihamoni. 

Norodom Sihanouk ledet landet både før og etter Suramarit. Suramarit var søskenbarnet til kong Sisowath Monivong. Suramarit ble Monivongs svigersønn da han giftet seg med Monivongs datter. Etter Monivongs død i 1941 ble Sihanouk valgt til ny konge. I 1955 abdiserte Sihanouk til fordel for sin far. Etter Suramarits død i 1960 ble Norodom Sihanouk igjen landets leder (selv om han formelt sett ikke fikk tilbake kongetittelen før 1993). 

Kong Norodom Suramarit var gift med dronning Sisowath Kosamak, datter av kong Sisowath Monivong. Hun forble Dronningmor etter sin manns død.
## Eksterne lenker
*
Sykling under Sommer-OL 1948

**Sykling under Sommer-OL 1948** ble arrangert fra 7. til 13. august 1948 på Herne Hill Velodrome i Lambeth og i Windsor Great Park i Windsor. 

Sykling var med for ellevte gang på det olympiske programmet i Sommer-OL 1948 i London. Det ble konkurrert om totalt seks olympiske titler, to på landevei og fire på bane, kun for menn. Frankrike ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Italia med to.     

## Medaljefordeling

## Resultater
### Bane
#### Sprint

#### 1000 meter temporitt

#### Tandem

#### 4000 meter forfølgelsesritt

### Landevei
#### Individuelt (194,633 kilometer)

#### Lag (194,633 km)
*Tidene til hver nasjons tre beste utøvere i det individuelle landeveisrittet ble lagt sammen.

## Eksterne lenker
* Cycling Track at the 1948 Summer Olympics hos olympedia.org
* Cycling Road at the 1948 Summer Olympics hos olympedia.org
Jógvan Heinason

**Jógvan Heinason** (født 1541, død 1602) var lagmann på Færøyene fra 1572 til 1583. Jógvan Heinason var sønn av den norske presten Heini Havreki og færøyske Herborg fra Húsavík. Sønn av Heinasons norske stemor, og Heinasons halvbror, er den på Færøyene meget berømte sjøhelten Magnus Heinason.

Jógvan Heinason var eier av gården Steigargarður, som med sine rundt 100 merker av hovedsakelig kongsjord, gjorde ham til den største landeieren på Færøyene.

## Litteratur
**Løgtingið 150 – Hátíðarrit*, bind 2 (2002), s. 366. (Avsnitt «Føroya løgmenn fram til 1816») (PDF )
Erzurum

**Erzurum** (omtales også som *Erzerum*, *Arzrum*; *Arzen* i antikken; *Karin* (Կարին) eller *Garin* på armensk; *Theodosiupolis* eller *Theodosiopolis* i Bysants, კარნუ-ქალაქი *Karnu-Qalaqi* på georgisk) er den største byen i Øst-Anatolia i Tyrkia. Byen hadde 367&nbsp;250 innbyggere i 2010. Den er administrasjonsby for provinsen med samme navn. Provinsen har rundt en million innbyggere.

Byen ligger 1&nbsp;757 meter over havet, og navnet kommer fra persisk *Arz-e Rum*, «Romas grense». Byen har vært et handelssenter i århundrer og var en av stasjonene langs Silkeveien. 

Blant personer som har regjert over Erzurum kan nevnes Aleksander den store (356-323 f.Kr.) og Timur Lenk (1336 – 1405).

## Historie
Byens historie går tilbake til 4000 f.Kr. Mange av Anatolias tidlige sivilisasjoner har etterlatt spor i området. Funn kan beskues i byens arkeologiske museum, hvor man oppbevarer smykker, våpen og husgeråd fra blant annet Urartu, skyterne, mederne, perserne, parterne, romerne, bysantinerne, Sassanideriket, araberne, seldsjukkene, mongolene, Ilkhanideriket, Safavidedynastiet og også funn fra senere tyrkiske kulturer. 

Byen, som da var kjent som *Theodosiopolis* (gresk: Θεοδοσιούπολις), var et oldkirkelig bispesete. De gamle bymurene fra den bysantinske perioden er blitt restaurert. De forhindret ikke seldsjukk-tyrkerne i å innta byen i 1048, og heller ikke at mongolene erobret den i 1242. Byen fikk sitt nåværende navn etter seldsjukkenes seier i slaget ved Manzikert i 1071.

Ettersom byen la strategisk langs den gamle handelsveien mellom Trapezunt og Tabriz (*[[Genova|den genovesiske]] vei*) var den i middelalderen et viktig hvile- og forsyningssted for karavanene og nådde en veldig oppblomstring.

Erzurum kom først helt under tyrkisk herredømme igjen da de osmanske tropper inntok den i 1514. Byen tapte mye av sin handel etter 1829, da store utflyttinger skjedde til russisk område i nord, og etter at jernbanen mellom Poti (ved Svartehavet) og Tbilisi var bygd, ble den farlige karavaneveien over Erzurum mindre nødvendig.

Det ble i 1895 begått massakre på armenere i byen. Byen hadde likevel fortsatt en stor armensk befolkning fram til første verdenskrig, da mange armenere ble tvangsdeportert fra Anatolia.

Kemal Atatürk samlet en kongress i Erzurum den 23. juli 1919, hvor grunnlaget for den nasjonale enhet og republikkens dannelse ble vedtatt forut for frigjøringskrigen.

### Sport
Erzurum har arrangert vinter-Universiaden i 2011. I forbindelse med det ble blant annet Tyrkias første store hoppbakker bygd.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hater (album)

***Hater*** er det selvtitulerte debutalbumet til Hater, utgitt i 1993. Albumet klarte seg ikke så bra kommersielt og det ble tolv år til neste studioalbum ville bli gitt ut. Dette er det første albumet der Ben Shepherd synger i alle sangene.

## Sporliste
# «Mona Bone Jakon» (Cat Stevens, foreslått tekst av Ben Shepherd) – 3:09
# «Who Do I Kill?» (tekst: Shepherd, melodi: John McBain) – 2:37
# «Tot Finder» (tekst: Brian Wood, melodi: Shepherd) – 3:06
# «Lion and Lamb» (melodi: McBain) – 2:29
# «Roadside» (tekst: Wood, melodi: Shepherd) – 2:23
# «Down Undershoe» (Shepherd) – 4:03
# «Circles» (Shepherd) – 2:11
# «Putrid» (tekst: Wood, melodi: Shepherd) – 4:17
# «Blistered» (Billy Edd Wheeler) – 2:27
# «Sad McBain» (tekst: Matt Cameron, melodi: McBain) – 4:21

## Kilder
*Albumet på Discogs
Johnny Christ

**Johnny Christ** (født **Jonathan Lewis Seward**, 1984) er bassist i det amerikanske metall-/ hardrockbandet Avenged Sevenfold. Johnny Christ er opprinnelig fra og bor for tiden i Huntington Beach i California i USA.

Han er Avenged Sevenfolds fjerde bassist. De tidligere bassistene er Dameon Ash, Matt Wendt og Justin Meacham. Johnny Christ sluttet på skolen Marina High School for å turnere sammen med bandet. Det første albumet han deltok på var *[[Waking the Fallen]]*, som er bandets andre. Tidligere pleide han å skrive autografer med signaturen «Johnny», inntil bandkameraten Zacky Vengeance foreslo navnet «Johnny Christ». På *All Excess* sier han om navnet: «It sounded kind of ballsy and it would piss some people off....I like it.»

## Instrumenter og utstyr
* Ernie Ball Musicman Sterling (2H)-bass
* Ernie Ball Musicman 30th Anniversary Stingray-bass
* Seymour Duncan-pickups
* Gallien Krueger 412 Neo cab
* Gallien Krueger 2001 RB Head
* Ernie Ball 2831 Power Slinky-bass-strenger

*Old setup:*

* Ernie Ball Musicman Sterling-bass
* Ampeg SVT 8x10 Cab
* Gallien Krueger 1001 RB Head
* Ernie Ball 2831 Power Slinky-bass-strenger

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Intervju med PunkTV (2008)
De fortaptes sjelers øy

*** De fortaptes sjelers øy *** er en dansk fantasyfilm fra 2007, basert på en roman av samme tittel skrevet av Jacob Weinreich. Filmen er regissert av Nikolaj Arcel, som sammen med Rasmus Heisterberg har skrevet manuskriptet. 

*De fortaptes sjelers øy* vant fem Robertpriser i kategoriene Årets barne- og familiefilm, Årets sminkør, Årets scenograf, Årets lyd/sounddesign og Årets spesial effekter/lys. Dessuten ble filmen nominert i ytterligere 5 kategorier, blant annet beste regissør. 

Filmen hadde en aldersgrense på 11 år i Norge og Danmark. 

## Handling
Den 14-årig hovedperson Lulu flytter til en liten provinsby med sin mor og lillebror, hvor hun kjeder seg og drømmer om en mere magisk verden. Plutselig blir lillebroren besatt av en ånd, og hun må søke hjelp hos rikmannssønnen Oliver, og den clairvoyante oppfinneren Ricard. Sammen kjemper de mot de mørke kreftene, som gjemmer seg på De fortaptes sjelers øy. 

## Rolleliste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stuping under Sommer-OL 1948

**Stuping under Sommer-OL 1948** ble arrangert fra 30. juli til 6. august 1948 i Empire Pool i Wembley i London. 

Stuping var med på det olympiske programmet for niende gang i Sommer-OL 1948 i London. 63 utøvere fra 22 nasjoner konkurrert i fire øvelser, to for menn og to for kvinner. USA ble beste nasjon med fire gullmedaljer og de vant alle medaljene med unntak av to bronsemedaljer. 

## Medaljefordeling

## Resultater
### Menn
#### Sviktstup

#### Tårnstup

### Kvinner
#### Sviktstup

#### Tårnstup

## Eksterne lenker
* Diving at the 1948 Summer Olympics hos olympedia.org
Seiling under Sommer-OL 1948

**Seiling under Sommer-OL 1948** ble arrangert fra 3. til 12. august 1948 ved Torbay og Torquay på Englands sørkyst.

Seiling var med på det olympiske programmet for niende gang under Sommer-OL 1948 i London. 187 utøvere fra 23 nasjoner konkurrert om fire olympiske titler.

## Medaljefordeling

## Resultater
### Olympiajolle

### Starbåt

### 6 meter R-klasse

### Swallow

### Drake

## Eksterne lenker
* Sailing at the 1948 Summer Olympics hos olympedia.org
Kinesjma

**Kinesjma** (russisk: Кинешма) er den nest største byen i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger rundt 90&nbsp;km nordøst for Ivanovo, og strekker seg over 15&nbsp;kilometer langs Volga. Innbyggertall: 95&nbsp;233 (folketelling 2002)

## Historie
Kinesjma ble første gang nevnt som en *[[posad]]* i 1429. I 1504 ga Ivan III den til fyrst Fjodor Belskij, som flyktet til Moskva fra Litauen og giftet seg med Ivans niese. Senere ga Ivan den grusomme Kinesjma til Ivan Sjuiskij, men etter sistnevntes død ble den returnert til tsaren i 1587. På 15- og 1600-tallet var Kinesjma et betydelig senter for fiskeri, som leverte stør til tsarens bord. I 1608 ble byen plyndret av polakkene to ganger. Fra 1700-tallet har byens hovedindustri vært fremstilling av tekstiler.

## Severdigheter
Kinesjmas viktigste landemerke er Treenighetskatedralen, bygget i 1838&ndash;1845 i en typisk nyklassisistisk arkitektur. Det er også flere 1700-tallskirker i byen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Leninisme

**Leninisme** er diverse politiske og økonomiske teorier utarbeidet av bolsjevik-lederen Vladimir Lenin, og av andre som hevder at de fortsetter Lenins arbeid. Leninismen bygger på marxismens ideer, og er en filosofisk basis for den sovjetiske kommunistiske ideologi.

Begrepet «leninisme» i seg selv eksisterte ikke da Lenin levde. Det ble først brukt hyppig etter at Lenin avsluttet sin aktive deltagelse i den sovjetiske regjering på grunn av en rekke slag kort tid før hans død. Grigorij Zinovjev gjorde uttrykket populært på Kominterns femte kongress.

Leninismen hadde blitt en av de dominante grener av marxismen siden etableringen av Sovjetunionen. Leninismens direkte teoretiske etterfølgere er marxist-leninismen med Josef Stalin, og trotskismen med Lev Trotskij. Stalin og Trotskij var Lenins medarbeidere som ble ledene av de to store politiske og teoretiske ideologiene som utviklet seg innen Sovjetunionen etter Lenins død.
Putsjezj

**Putsjezj** (russisk: Пучеж) er en havneby i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger ved Gorkij-reservoaret i Volga, rundt 175&nbsp;km øst for Ivanovo. Byen har 8&nbsp;588 innbyggere (2010).

Bosetningen ble først nevnt som *Putsjisjtsje* sloboda i 1594. På 1800-tallet ble den et senter for kornindustrien og linhandelen. Den nærliggende byen Ivanovo ble kjent som «brudebyen», ettersom et stort antall kvinnelige arbeidere flyttet til byen for å arbeide i veverindustrien (som igjen var avhengig av Putsjezjs linhandel), og ifølge legenden kom ugifte menn hit for å finne ektefeller.

I 1952 begynte fyllingen av Gorkij-reservoaret (oppkalt etter forfatteren Maksim Gorkij), noe som utsatte byen i fare for oversvømmelser. I løpet av de neste tre årene ble byen demontert, flyttet til en høyere beliggenhet, og gjenoppbygd.

I dag har Putsjezj fremdeles bibeholdt linhandelen og en tekstilfabrikk. Byens industrier omfatter nå også en fabrikk som produserer elementer av armert betong, en treforedlingsfabrikk, og byens kunstneriske stolthet: *Istoki*-fabrikken. *Istoki* er et kunsthåndverk som omfatter fremstilling av arbeider av tradisjonelt broderi, både håndlaget og maskinelt, med mønstre hentet fra gammel kunst fra Volga-regionen. Lintøyet som produseres her er uten sammenligning det beste som finnes noe sted.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alonso de Ercilla y Zúñiga

**Alonso de Ercilla y Zúñiga** (født 7. august 1533 i Madrid, død 29. november 1594 samme sted) var en spansk adelsmann, soldat og poet.

## Karriere
I 1548 ble han gjort til pasje for tronarvingen, den senere Filip II av Spania. I denne egenskapen besøkte han Italia, Tyskland og Nederlendene, og var tilstede ved ekteskapet for sin herre til Maria I av England i 1554. Da han hørte om en ekspedisjon var under forberedelse for å legge under seg mapuchefolket i Chile ble han med denne i 1556 ifølge til García Hurtado de Mendoza, marki av Cañete, nylig utnevnt guvernør og kommandant av Chile, hvor de innfødte hadde gjort opprør. Tilsynelatende ble han i Chile i 17 måneder, mellom 1557 og 1559. Han deltok i kamper i Lagunillas, Quiapo og Millarapue, og var vitne til Caupolicáns død, og denne ble siden hovedfigur i hans diktverk La Araucana.

Han utmerket seg i den påfølgende hærtoktet, men etter en kamp med en medsoldat ble han dømt til døden i 1558 av sin general García Hurtado de Mendoza. Dommen ble omgjort til fengsel, men Ercilla ble hurtig løslatt og deltok i slaget ved Quipeo den 14. desember 1558.

I 1562 kom han tilbake til Spania og besøkte da Italia, Tyskland, Böhmen, og i 1570 giftet han seg med Maria de Bathn, en dame fjernet knyttet til familien Santa Cruz. I 1571 ble han gjort til ridder av Santiago-ordenen, og i 1578 ble ansatt av Filip II på en delegasjon til Zaragoza. Han klagde over å leve i fattigdom, men ved sin død etterlot han seg en beskjeden formue, og han var opplagt misfornøyd med ikke å bli tilbudt en posisjon i statsadministrasjonen.

## Litterært liv
Hans viktigste litterære verk er *La Araucana* (*Araukanernes sang*), et lengre dikt som var basert på hendelsen i de krigene som han hadde deltatt i. Diktet består av tre deler, hvor det første er skrevet i Chile og ble utgitt i 1578. Det består av fortelling på vers som videreformidler de historiske fakta. Det andre ble utgitt i 1578 og er belemret med visjoner og andre romantiske mekanismer, og det tredje som kom i 1589–1590 inneholder i tillegg til hovedtemaet en rekke episoder som er stort sett ikke relevante. Til tross for diktverkets ujevne framtoning er det mange litterater som betrakter diktet som det mest vellykte eposet under renessansen i den klassiske stilen som ble skrevet på spansk.

*La Araucana* er et episk dikt om en militær eksaltasjon i 37 «cantos» hvor fortelleren legger den viktigste delen på Araucokrigen mot mapuchefolket, det vil si mot araukanerne, derav tittelen, og som Ercilla begynte å skrive på i løpet av hærtoktet. 

## Referanser


## Kilder
*
Komsomolsk (Ivanovo oblast)

**Komsomolsk** (russisk: Комсомо́льск) er en by i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger ved elva Ukhtokhma (ei sideelv til Uvod), rundt 35&nbsp;km vest for Ivanovo.

Byen ble grunnlagt i 1931, og fikk innvilget bystatus i 1950.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Komsomolsk

**Komsomolsk** kan vise til:

*Komsomolsk-na-Amure – en by i Khabarovsk kraj, Russland
*Komsomolsk (Ivanovo oblast) – en by i Ivanovo oblast, Russland
*Komsomolsk (Ukraina) – en by i Poltava oblast, Ukraina
*''Komsomolsk'' (film), sovjetisk film fra 1938 av Sergej Gerasimov
Navoloki

**Navoloki** (russisk: Наволоки) er en by i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger på høyre bredd av elva Volga, rundt 80&nbsp;km nordøst for Ivanovo. Innbyggertall: 10&nbsp;400 (2006 est.), 11&nbsp;248 (folketelling 2002), 12&nbsp;434 (folketelling 1989).

Navoloki ble grunnlagt på 1880-tallet som en bosetning for arbeidere i forbindelse med byggingen av en tekstilfabrikk. Den fikk innvilget bystatus i 1938.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marinens Flyfabrikk M.F.12

**Marinens Flyfabrikk M.F.12** var et norsk to-seters treningsfly utstyrt med flottører.

M.F.12, som var et lavvinget monoplan, ble utviklet for å erstatte M.F.4 ved marinens flyskole. Bare ett fly ble bygget før den andre verdenskrig stoppet videre utvikling av flytypen.

## Spesifikasjoner
Lars Daniel Krutzkoff Jacobsen

**Lars Daniel Krutzkoff Jacobsen** (født 11. desember 1962 i Trondheim) er en norsk filmskaper. I 2003 vant han pris for kortfilmen *[[Fremragende timer]]* under Filmfestivalen i Berlin og Robert De Niros Tribeca Film Festival. Han regisserte også åtte kortere «thrash-filmer» før han laget langfilmen 5 løgner i 2007, hvor han selv hadde manus. På rollelisten sto blant andre Pia Tjelta og Jon Skolmen. Samme år ble Krutzkoff Jacobsen kåret av VG som årets filmtalent. 

Lars Daniel Krutzkoff Jacobsen har siden gjort novellefilmen *Polmak i Tana,* med premiere på Tromsø Internasjonale Filmfestival i 2009 og spillefilmen *De umoralske,* som hadde verdenspremiere under Toronto Internasjonale Filmfestival høsten 2013. *De umoralske* hadde norsk kinopremiere våren 2014. Filmen fikk svært blandete kritikker.

Han har over flere år undervist i filmmanusskriving på litteraturstiftelsen Volapük i Oslo og vært gjestelærer flere perioder på Nordland Kunst- og Filmfagskole i Kabelvåg.

## Bakgrunn og utdannelse
Krutzkoff Jacobsen var regiassistent på Oslo Nye Teater i flere år. Han har grunnfag i kunsthistorie fra Universitetet i Oslo. Han har også vært aktiv som lokalpolitiker i Oslo og sittet i sentralstyret til Norsk Målungdom. Han har fungert som fast kronikør for avisen Blikk og de prostituertes tidsskrift, *[[Albertine (tidsskrift)|Albertine]]*.

Krutzkoff Jacobsen har dessuten bakgrunn som programsekretær i NRK radio og fjernsyn, der han jobbet i syv år. Her jobbet han blant annet for programposten «Sånn er livet» i P2, hvor han skapte en rekke radiomontasjer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Lars Daniel Krutzkoff Jacobsen hos Norske Dramatikeres Forbund
*  Link til kronikk av Krutzkoff Jacobsen om norsk film fra 2001
Penalva (andre betydninger)

**Penalva** har flere betydninger.

* Penalva – kommune i delstaten Maranhão i nordøstregionen av Brasil.
* Penalva (slekt) – en slekt blant kongesirisser, ofte omtalt som *wetaer*.
Matteo Bandello

**Matteo Bandello** (født ca. 1480  ved Castelnuovo Scrivia i nærheten av Tortona, død ca. 1561 i Agen i Frankrike) var en italiensk katolsk biskop og forfatter av noveller i renessansen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Matteo Bandello ble født  i nærheten av Tortona (dagens Piemonte) en gang mellom 1480 og 1485. Han fikk en god utdannelse og gikk inn i kirken, som dominikaner, men synes ikke å ha vært spesielt opptatt av teologi.

### Virke
Bandello førte et omvekslende liv: Han var tidvis privatlærer, diplomat og soldat. Etter et lengre opphold i Milanokom han til Mantova der han ble huslærer til den berømte Lucrezia Gonzaga, som han dediserte et utførlig dikt til. Blant hans mange bekjentskaper var Niccolò Machiavelli. I stridighetene om Milano (1520–25) var han tilhenger av det franske parti. Det avgjørende slaget ved Pavia, da Lombardia ble erobret av keiseren, tvang Bandello til å flykte. Hans hus i Milano ble brent og hans eiendom konfiskert. Han tok tilflukt hos Cesare Fregoso, en italiensk general i fransk tjeneste, og fulgte denne til Frankrike.

### Biskop
I 1550 ble han til slutt utnevnt av kong Henrik II til biskop av Agen sørvest i Frankrike, en by hvor han bodde i mange år; han tilbragte han sin livsaften som forfatter, og døde i 1562.

### Forfatter
Bandello skrev en rekke dikt, men hans berømmelse hviler utelukkende på hans omfattende samling av *Novelle*, i alt 214 noveller som ble samlet i fire bind, tre i 1554 og ett i 1573, og som ble meget populære. Disse novellene tilhører samme sjangre som Giovanni Boccaccios *[[Dekameronen]]* og Marguerite av Navarras noveller i *[[Heptameron]]*. Novellenes felles opprinnelse kan bli spores tilbake til gammelfranske *fabliaux*, skjønt noen velkjente fortellinger er åpenbart av østlig opprinnelse og en del er tatt fra antikke kilder. Bandellos noveller er vurdert som de beste i forlengelsen av *Dekameronen*, skjønt italienske litterater finner mangler i form av uaktsomhet og smakløsheter i stilen. Emnene veksler fra det tragiske til det komiske, spesielt det lavkomiske, og som hos Ludovico Ariosto spiller kjærligheten en overveldende rolle i alle varianter, men Bandello er mer interessert i fortellingen og dens gang, og mindre i de menneskene han forteller om.

Bandello ble oversatt til en rekke europeiske språk, og var en inspirasjon for en rekke forfattere, blant annet har William Shakespeare tatt materiale fra hans noveller, eksempelvis til skuespillene *[[Romeo og Julie]]* og *[[Helligtrekongersaften]]*, men også den spanske Lope de Vega og den svenske Urban Hjärne. I vår tid leses Bandello først og fremst som et tidsbilde.

## Referanser


## Litteratur
* Beyer, Edvard et al: *Verdenslitteraturhistorie*, bind 3. Oslo 1972. Side 99-101
* Hartley, K. H.: *Bandello and the «Heptameron»: Study in Comparative Literature*. ISBN 0-424-05460-4. 

## Eksterne lenker
* Offiseielt nettsted for «Centro Studi Matteo bandello e la Cultura Rinascimentale» (italiensk)
* Matteo Bandellos verker: tekst, overensstemmelser og frekvenslister (engelsk)
Stenopelmatidae

* Oryctopinae
* Siinae
* Stenopelmatinae

**Jerusalemsirisser** (Stenopelmatidae) er en gruppe av rettvinger og tilhører en familiegruppe blant  sirissene. Opphavet til navnet "jerusalemsirisser" er ganske uvisst, da dette stort sett er en amerikansk gruppe.

## Utseende
Middelsstore til meget store (opptil 69&nbsp;mm), kraftige, gjerne gulbrune sirisserLenke. De ligner på kongesirisser (Anostostomatidae), som tidligere ble regnet til denne familien, men skiller seg fra disse blant annet ved at beina ikke er like piggete, stort sett er det bare bakleggene som har to rader av pigger. Hodet er stort, rundet og glatt, gulaktig på farge, med små fasettøyne. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Hannene har store mandibler. Thorax er temmelig liten, bakkroppen stor og rund. Vinger mangler helt. Beina er meget kraftige, men uten pigger bortsett fra på bakleggen.

## Levevis
Som de fleste sirisser graver de og tilbringer mesteparten av tiden under jorden. Begge kjønn, også nymfene, lager trommelignende lyder ved å banke bakkroppen mot sidene i gangene deres eller mot bakken. Arter som ser svært like ut kan skilles ved hjelp av trommesignalene.
Hannen overfører gjerne en stor, proteinrik pakke (*spermatophylax*) til hunnen under paringen, men ulikt en del andre rettvinger spiser hun ikke opp denne. Det forekommer at hunnen spiser opp hannen etter paringen.
Stenopelmatidae er mer eller mindre altetende og kan spise både døde plantedeler, røtter, rotknoller og andre insekter. De kan være aktive både natt og dag. På grunn av den tunge bakkroppen etterlater de seg ofte karakteristiske slepespor i støv eller sand. Disse sirissene er svært trege.

## Systematisk inndeling

* vingede insekter (Pterygota) 
** Neoptera** («nyvinger»)
*** [[Orthopteroida]]  («gresshoppelignende insekter»)
**** Orden **rettvinger (Orthoptera) 
***** underorden vortebitere og sirisser  (Ensifera) 
****** overfamilie Gryllacridoidea
******* familie Jerusalemsirisser (Stenopelmatidae Burmeister, 1838)
******** underfamilie Oryctopinae Kevan, 1986
********* slekten *[[Oryctopus]]* Brunner von Wattenwyl, 1888 – 5 arter
******** underfamilie Siinae Gorochov, 1988
********* slekten *[[Sia (insekter)|Sia]]* Giebel, 1861 – 6 arter
******** underfamilie Stenopelmatinae Burmeister, 1838
********* slekten *[[Ammopelmatus]]* Tinkham, 1965 – 2 arter
********* slekten *[[Stenopelmatopterus]]* Gorochov, 1988 – 3 arter
********* slekten *[[Stenopelmatus]]* Burmeister, 1838 – 21 beskrevne arter, man antar det kan finnes over 100, tørre områder i Nord- og Mellom-Amerika
********* slekten *[[Viscainopelmatus]]* Tinkham, 1970 – én art

## Kilder
* Liste over artene, fra Orthoptera Species File Online
* Sømme, Laurits 2001. *Insekter*. (Original: McGavin, George C. 2000. *Insects, spiders and other terrestical arthropods*.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4

## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri over nordamerikanske arter
* Norsk Entomologisk forening
Étienne Jodelle

**Étienne Jodelle**, *seigneur de Limodin* (født 1532, død 1573) var en fransk dramatiker og poet under renessansen.

Jodelle var født i Paris i en adelig familie. Han knyttet seg til den litterære gruppen *[[La Pléiade]]* (*Syvstjernen*) og fulgte gruppens mål om å skape en fransk litteratur basert på de antikke forbilder. Innenfor drama var likeledes Jodelles mål å skape et klassisk drama som i alle aspekter skulle være forskjellige fra de moralspill og sotieer (satiriske spill hvor skuespillerne var kledd i tradisjonelle type-kostymer) som da okkuperte de franske teaterhus. Hans første skuespill, *Cléopatre captive* (*Den fangede Kleopatra*, 1552), ble presentert for hoffet i Reims. Jodelle spilte selv tittelrollen, og skuespillertroppen inkluderte blant annet hans venner Remy Belleau og Jean de la Peruse. Til ære for stykkets suksess organiserte hans venner en liten fest ved Arcueil hvor en geit pyntet med blomster ble ledet i prosesjon og presentert for forfatteren. Denne muntre seremonien ble senere overdrevet av fiender og motstandere av *La Pléiade*, spesielt dens leder Pierre de Ronsard, som en gjenvekkelse av hedenske ritualer i dyrkelsen av Bacchus.

Jodelle skrev to andre skuespill. *Eugene*, en komedie som drev satire med det overtroiske presteskapet, hadde mindre suksess enn den fortjente. Stykkets forord overøste forakt over Jodelles forgjengere i komedien, men egentlig var hans egne dramatiske metoder ikke altfor forskjellige fra dem. *Didon se sacrifiant*, en tragedie som fulgte Vergils fortelling, synes å ha aldri blitt satt opp.

Jodelle døde i fattigdom i juli 1573. Hans verker ble samlet året etter hans død av Charles de la Mothe. I tillegg ble det samlet sammen et antall ulike vers som han antagelig skrev i ungdommen. En nyere og mer kritisk samling av Jodelles verker ble satt sammen i 1868 i *Pléiade française* av Charles Marty-Laveaux.

Den vesentlige verdien av Jodelles tragedier er liten. *Cléopatre captive* er mer lyrisk enn dramatisk. Gjennom de fem aktene skjer stort sett ingenting. Marcus Antonius’ død blir annonsert av hans spøkelse i første akt. Fortellingen om Kleopatras selvmord er likelydende, men ikke presentert i femte akt. Hvert akt blir avsluttet av et kor som moraliserer over emner som skjebnens ustadighet og himmelens dom over menneskelig hovmod. 

Til tross for disse manglene i moderne øyne var stykket begynnelsen på den franske klassiske tragedie, og ble snart fulgt av *Meaee* (1553) av Jean de la Peruse og *Aman* (1561) av André de Rivaudeau. Jodelle skrev hurtig, men var doven og henfallen for utskeielser. Hans venn Ronsard sa at hans utgitt dikt ikke ga noen adekvat ide om hans muligheter.

## Referanser


## Kilder
*  

## Eksterne lenker
* Étienne Jodelle – gjengivelse av artikkelen fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition
* Kort biografi (fransk)
Korean Friendship Association

**Korean Friendship Association** (**KFA**) ble grunnlagt i Spania i november 2000 av Alejandro Cao de Benos de Les y Pérez med Alliance française og British Council som forbilder. Formålet for KFA er å bygge internasjonalt vennskap med Nord-Korea, og de viktigste arbeidsoppgavene består i å vise Nord-Korea for omverdenen slik KFA ser landet, å spre koreansk kultur og historie, samt å arbeide for en fredelig gjenforening mellom Nord-Korea og Sør-Korea, under ledelse av Nord-Korea.

Organisasjonen er støttet av Nord-Koreas regjering. KFA arrangerer blant annet turer til Nord-Korea for medlemmer og sympatisører.

## Eksterne lenker
*
KFA

**KFA** er en forkortelse for:

* IATA-koden til Kiffa lufthavn i Assaba i Mauritania.
* Kingfisher Airlines, et tidligere indisk flyselskap.
* Den koreanske folkearmé
* Korean Friendship Association
Bien (tidsskrift)

***Bien. Et Maanedsskrift for Moerskabslæsning*** var et norsk litterært tidsskrift som ble redigert og utgitt i Christiania fra 1832 til 1838 av Hans Thøger Winther. Flere av samtidens fremste norske forfatterne publiserte tekster gjennom *Bien*, bl.a. Henrik Wergeland, Johan Sebastian Welhaven, som også hjalp til med illustrasjoner, Simon Olaus Wolff og Maurits Hansen.

## Referanser
Børnevennen

***Børnevennen*** er et tidligere norsk blad for barn, utgitt ukentlig i Kristiania mellom 1843 og 1850.
Bladet ble etablert, utgitt og redigert av pastor Niels A. Biørn. 
De første utgavene av *Børnevennen* inneholdt kun tekst, men etter hvert ble det også lagt til illustrasjoner. Bladet hadde religiøst innhold, fortellinger, gåter og dels eksotisk og «hverdagsfjern» informasjon.

Diktet «Barnet og «Børnevennen»» av Henrik Wergeland refererer til dette bladet. Wergeland var av dem som skrev for *Børnevennen*, og han utviklet dessuten et nært vennskap til Biørn. Pastor Biørn forrettet i Wergelands begravelse, og giftet seg siden med Wergelands enke, Amalie Sofie.

I 1852 kom det ut to utgaver av *Børnevennen*, utgitt i Trondheim. Dette ble bladets niende og siste årgang.

## Referanser
Kjellersnegl

:*Kan også vise til [[Boakjølsnegl]].*

 
 
**Kjellersnegl** (*Limax flavus* (Linnaeus 1758)) er et bløtdyr og tilhører de landlevende lungesneglene. Den er en av «nakensneglene» uten synlig skall og hører til i gruppen av kjølsnegler.

## Utseende
Kjellersnegl har som alle artene i familiegruppen kjølsnegler, en tydelig kjøl langs oversiden, bakerst på ryggen. Åndehullet er plassert bak midten av kappen.

Kjellersnegl kan bli 7-10 cm lang.

## Levevis
Kjellersnegl lever av sopp og planter. Den finnes helst i nærheten av der mennesker bor, vanligvis i fuktige huler, åpne kjellere, iblant i brønner.

Kjellersnegl er tvekjønnet, noe som gjør det lettere å finne en partner. For å kunne legge egg kreves allikevel to snegler, som under paringen, befrukter hverandre gjensidig.  De har kompliserte kjønnsorgan og de kjønnsmodne parer seg om våren.  Paring skjer på det stedet de møter hverandre. De befrukter hverandre samtidig. Ettersom de er tvekjønnet kan begge legge egg. 
 
Snegler dør vanligvis ikke lenge etter paring og egglegging.

## Eksterne lenker
*
Orthogastropoda

* Patellogastropoda
* Vetigastropoda
* Cocculiniformia
* Neritinimorpha
* Caenogastropoda
* Heterobranchia

**Orthogastropoda** er bløtdyr, og en stor gruppe snegler som lever i saltvann  (marine), ferskvann og på land. De omfatter de aller fleste av sneglene.

Orthogastropoda utgjør én av to grupper snegler, og er søstergruppe til Eogastropoda, som består av bare 5 familiegrupper.

## Systematisk inndeling
Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005.  Gruppene merket 
* kan muligens være parafyletiske.

* bløtdyr (Mollusca)
** **Snegler** (Gastropoda)
*** Orthogastropoda
**** Patellogastropoda
**** Vetigastropoda
**** Cocculiniformia
**** Neritinimorpha
***** Neritimorpha
****** Cyrtoneritimorpha
****** Cycloneritimorpha
**** Caenogastropoda
***** «Caenogastropoda»
***** Architaenioglossa *
***** Sorbeoconcha
***** Hypsogastropoda
****** Littorinimorpha
****** Ptenoglossa *
****** Neogastropoda
**** Heterobranchia
***** lavere Heterobranchia *
***** Opisthobranchia * – bakgjellesnegler
****** Cephalaspidea (boblesnegler)
****** Thecosomata
****** Gymnosomata
****** Aplysiomorpha
****** Acochlidiacea *
****** Sacoglossa
****** Cylindrobullida *
****** Umbraculida
****** Nudipleura
******* Pleurobranchomorpha
******* Nudibranchia
******** Euctenidiacea
******** Dexiarchia
********* Pseudoeuctenidiacea
********* Cladobranchia
********** Euarminica
********** Dendronotida
********** Aeolidida
***** Pulmonata * – lungesnegler 
****** Basommatophora * – vannlungesnegler 
****** Eupulmonata
******* Systellommatophora
******* Stylommatophora – landlungesnegler
******** Elasmognatha
******** Orthurethra
******** Sigmurethra *

## Kilder
* Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. (J. Fryda, B. Hausdorf, W. Ponder, A. Valdés og A. Warén ) 2005. *Classification and Nomenclator of Gastropod Families*. Malacologia (vol. 47) 1-2. side  1-397.

## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 4202

**Fylkesvei 4202** går mellom Heggland og Råna i Flekkefjord kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 903 (Vest-Agder).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Anne Margrete Torseter

**Anne Margrete Torseter** (født 27. august 1942 i Harran) er lærer og ungdomsbokforfatter. Hun er bosatt på Stokmarknes.

Hun debuterte i 1993 med ungdomsboka *Claus med knivene*, og har skrevet tre bøker. Hun fikk Kultur- og kirkedepartementets debutantpris for *Claus med knivene*.

## Bibliografi
* 1993: *Claus med knivene* &ndash; ungdomsroman
* 1994: *Tunnelen* &ndash; ungdomsroman
* 1997: *Hva er det med Desi?* &ndash; ungdomsroman

## Referanser
Kommuner i Storbyområdet Napoli

**Kommuner i Storbyområdet Napoli**

Storbyområdet Napoli i Italia er administrativt inndelt i 92 kommuner (*communi*):

## Eksterne lenker
* Istituto nazionale di statistica (ISTAT)
Eogastropoda

* Euomphalida (utdødd)
* Patellogastropoda

 

**Eogastropoda** er bløtdyr, og en gruppe snegler som lever i saltvann eller i strandsonen (marine). De omfatter blant annet albusnegler og skilpaddesnegler.

Eogastropoda er en forholdvis liten gruppe og består av de mest primitive sneglene.
 
## Systematisk inndeling
Eogastropoda utgjør en av to grupper snegler. De er søstergruppe til Orthogastropoda.

Inndelingen inkluderer familiegrupper som er utdødde, basert på funn av fossiler.  De er merket med †.

Slektskapet mellom delgruppene er ikke avklart og den systematiske inndelingen er under konstant revisjon. Denne inndelingen følger Ponder & Lindberg, 1997  

* bløtdyr (Mollusca)
** Snegler (Gastropoda)
*** **Eogastropoda** Ponder & Lindberg, 1996 – I klassisk systematikk (tidligere) var disse sneglene en del av gruppen forgjellesnegler, (Prosobranchia). Nyere forskning viser at dette er en kunstig (polyfyletisk) gruppe. 
**** orden † Euomphalida de Koninck 1881 (utdødd)
***** overfamilie † Macluritoidea
***** overfamilie † Euomphaloidea
***** overfamilie † Platyceratoidea
**** orden Patellogastropoda Lindberg, 1986 
***** delgruppe Patellina Van Ihering, 1876
****** overfamilie Patelloidea Rafinesque, 1815  – (albusnegler; med flere)
***** delgruppe Nacellina Lindberg, 1988
****** overfamilie Nacelloidea Thiele, 1891
****** overfamilie Lottioidea  – ( skilpaddesnegler; med flere)
***** delgruppe Lepetopsina McLean, 1990
****** overfamilie Neolepetopsoidea McLean, 1990

## Kilder
* Ponder & Lindberg, 1997. *Towards a phylogeny of gastropod molluscs; an analysis using morphological characters.* Zoological Journal of the Linnean Society, 119 83-2651

## Eksterne lenker
* 
* Eogastropoda at manandmollusc.net
Fylkesvei 913 (Rogaland)

**Fylkesvei 913 (Fv913) i [[Rogaland]]** gikk mellom Tuevågen og Hovland på Utsira. Veien var 665 meter lang.

2019 ble veien arm av fylkesvei 4854.

## Kommuner og knutepunkter

* Tuevågen
* Hovland

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 6698

**Fylkesvei 6698 (Fv6698)** går mellom Vangsmo og Lysklett i Trondheim kommune.

Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 923 (Sør-Trøndelag).

## Kommuner og knutepunkter

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Praiano

**Praiano** er en by og en kommune langs Amalfikysten i Italia, mellom byene Amalfi og Positano.

En av stedets attraksjoner er Grotta di Smeraldo, med sin spesielle grønne lysbrytning i dammen inne i grotta.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 910 (andre betydninger)

I Norge finnes **fylkesvei 910** i de følgende fylkene:

*Fylkesvei 910 (Sør-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
*Fylkesvei 910 (Vest-Agder)
*Fylkesvei 910 (Vestfold)
Massa Lubrense

**Massa Lubrense** er en by og en kommune i Storbyområdet Napoli i Italia, om lag 25&nbsp;km sørøst for Napoli. Det bodde 14164 her i 2013.

Foruten byen Massa Lubrense har kommunen landsbyene Acquara, Annunziata, Casa, Marciano, Marina del Cantone, Marina della Lobra, Marina di Puolo, Metrano, Monticchio, Nerano, Pastena, San Francesco, Sant'Agata sui Due Golfi, Santa Maria della Neve, Schiazzano, Termini, Torca.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hollenderbåen fyr

**Hollenderbåen fyr** ligger midtfjords i Oslofjorden og er en av landets nyeste fyrlykter, satt i drift ca. 1990. Hollenderbåen ligger i Færder kommune og erstattet Fulehuk fyr.

Hollenderbåen er et helautomatisk fyr, og står i forbindelse med Kystverkets sjøtrafikksentral, Horten trafikksentral, som overvåker skipstrafikken i Oslofjorden. Ubemannede kameraer på Hollenderbåen er et viktig verktøy i denne forbindelse.

Hollenderbåen er ofte brukt som rundingsmerke i forbindelse med seilaser.

## Referanser
Conca dei Marini

**Conca dei Marini** er en landsby og kommune ved Amalfikysten i Italia, ca. 5&nbsp;km vest for Amalfi.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 1348

**Fylkesvei 1348** går mellom Torpum og Lundestad i Halden kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 932 (Østfold).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* Vegliste Østfold oktober 2018
*
Fotball under Sommer-OL 1952

**Fotball under Sommer-OL 1952** ble arrangert fra 15. juli til 2. august 1952. Finalen ble spilt på Helsingfors olympiastadion.

Fotball var med på det olympiske programmet for tiende gang i 1952 i Helsingfors. 25 lag deltok i turneringen, som ble spilt i cup-format. Ungarn slo Jugoslavia 2-0 i finalen og ble olympiske mestere.  

## Medaljefordeling

## Resultater

 

## Medaljevinnere

## Eksterne lenker
* Football at the 1952 Summer Olympics hos olympedia.com
* Resultater og profilside  hos sports-reference.com
NM i bandy 1977

**Norgesmesterskapet i bandy 1977** var det 60. norgesmesterskapet i bandy.

Mjøndalen vant seriemesterskapet. Mjøndalen, Ullevål, Stabæk og Drafn gikk til semifinale.

## 1. divisjon

## Sluttspill

;Semifinaler:
* Drafn–Stabæk       1-1  og  3-7
* Mjøndalen–Ullevål  3-3  og  2-3

;Finale:
* **[[Stabæk Bandy|Stabæk]]** – **[[Ullevål Idrettslag|Ullevål]]**        7-1

* Valle Hovin stadion, Oslo, 27. februar 1977.

* Dommere: Per-Erik Johansen, Sarpsborg og Kjell Olsen, Strømsgodset.

## Kilder
* Einar Munthe-Kaas (red.) *Sportsboken 1977/78*, s. 267. Dreyer Bok. ISBN 82-7096-047-0.
NM i bandy 1978

**Norgesmesterskapet i bandy 1978** var det 61. norgesmesterskapet i bandy.

Mjøndalen vant seriemesterskapet. Mjøndalen, Ullevål, Stabæk og Solberg gikk til semifinale.

## 1. divisjon

## Sluttspill

;Semifinaler:
* Mjøndalen–Solberg...
* Solberg–Mjøndalen...
* Ullevål–Stabæk 8-2
*Stabæk–Ullevål 2-9

;Finale:
Valle Hovin stadion, Oslo, 5. mars 1978.

* **[[Ullevål Idrettslag|Ullevål]]** – **[[Mjøndalen Idrettsforening|Mjøndalen]]**  3-1 (2-0)

*Mål Ullevål: Erik Sandvei, Kjell Ivar Engebretsen og Kjetil Jordbakke.

* Dommere: Leif Hole, Stabæk og Håkon Tryver, Skeid.

;Norgesmestere:
# Frode Knutzen
# Ole Andreasen
# Per Andreasen
# Harald Bøhle
# Kjell Ivar Engebretsen
# Eivind Eriksen
# Øivind Frivoll
# Erling Hansen
# Kåre Haug
# Trond Hofseth
# Kjetil Jordbakke
# Preben Kjelsrud
# Trond Klemp
# Otto Moe
# Erik Sandvei
# Ole G. Sunde
# Harald Willett

## Eksterne lenker
* Ullevål IL om finalen
NM i bandy 1985

**Norgesmesterskapet i bandy 1985** var det 68. norgesmesterskapet i bandy.

Mjøndalen vant seriemesterskapet. Mjøndalen, Solberg, Stabæk og Drafn gikk til semifinale.

## 1. divisjon

## Sluttspill

;Semifinaler:
* Solberg–Drafn 8-3, 4-4
* Mjøndalen–Stabæk 9-4, 2-4, 11-4

;Finale:
Valle Hovin stadion, Oslo, 3. mars 1985.

* **[[Solberg Sportsklubb|Solberg]]** – **[[Mjøndalen Idrettsforening|Mjøndalen]]** 4-1

* Dommere: Finn Johansen og Frode Jacobsen, Sarpsborg

## Kilder
* Jan Hedenstad, Arvid Eriksen (red.) *Sportsboken 1985/86*, s. 243. Hjemmets bokforlag. ISBN 82-590-0203-5.
Askveien

**Askveien** (3–315, 4–318) er en veistrekning i Ringerike, den følger fylkesvei 290 og riksvei 350, og utgjør strekningen mellom St. Olavs gate i Hønefoss og grensen mellom Tyristrand kirkesogn og Norderhov og Ask kirkesogn i Ringerike. 

Langs strekningen ligger blant annet boligområdet Tolpinrud og tettbebyggelsen Ask. Askveien passerer også over E16 med bru ved Styggedal, der det er avkjøring både mot nord (Valdres og Hallingdal) og sør (Oslo). Etter Rønnerud går veien over til å hete Vikersundveien. Randsfjordbanen løper parallelt med veien mesteparten av strekningen.

## Sideveier  og bussholdeplasser
* St. Olavs gate ×  Holmboes gate
*Telegrafalleen
* Politihuset
*Kandidat Færdens vei
*Ringveien
* Ringerike Folkehøgskole
*Hvelven
* Hvelven omsorgssenter
*Myrveien
*Parkveien
* Tolpinrud
*Tungaveien × Tolpinrudveien
*Skogveien
*Markveien
*Østmoveien
* Bærenga
* Styggedal
* over E16 (60 m)
* Styggedal
* Styggdalen
*Pålsgårdsbakken
* Pålsgårdshøgda
*Dalsveien
* Bjørkemoen
*Bjørkemoen
* Snyta
* Busundveien fra Snyta til  Busund (4,0&nbsp;km)
*Bjørketråkket
* Bjerke
*Bjørkenga
* Sogna (102,5 m)
*Kapellveien
* Sandakerveien fra Ask til  Sandaker
* Ask
*Aklangveien
* Ringerike Montessori
*Pumpehusveien
*Hjelleveien
*Muggerudbakken
* Muggerud
* Langerud
*Ekornrudveien
* Breien
*Breien gårdsvei
* Veholt
* Berg gård
*Fortsetter som  Vikersundveien

## Bildegalleri

## Se også
* Helgesbråten

## Referanser
Barnetog

**Barnetog** er en institusjon knyttet opp mot den årlige feiringen av den norske grunnlovsdagen, 17. mai. Skolestyrer Peter Qvam (1822–1907) fikk idéen til et opptog med barn, barnetog, i 1869. Qvam var en nær venn av Bjørnstjerne Bjørnson, og sammen argumenterte og agiterte de for barnetog i avisspalter og andre fora. 

Det første barnetoget gikk 17. mai 1870. Det var et rent guttetog som talte ca. 1&nbsp;200 barn. Kjernetroppen var elever fra Qvams skole i Christiania. De første jentene som gikk i barnetog, i 1889, var elever ved Fru Ragna Nielsens skole. Møllergata skole i Kristiania var landets første skole med eget skolekorps. De spilte i sitt første 17. mai-tog i 1902.

Etter det ble innført er det kun under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig (1940–1945), og koronapandemien (2020–2021) at det ikke har blitt arrangert barnetog på den norske grunnlovsdagen.

## Referanser


## Kilder

* 
* «Barnetogets historie», fra kongehuset.no
Amalfi

**Amalfi** er en by i provinsen Salerno i Italia, ca. 55&nbsp;km sørøst for Napoli. Byen har gitt navn til den kjente Amalfikysten, den bratte klippekysten nord for Salernobukta. Byen ligger i munningen av en dyp v-dal ved foten av det 1 300 m høye Monte Cerreto.

På grunn av sin arkitektur og sitt dramatiske landskap og vakre kyst er Amalfi et viktig turistmål. Byen har fått plass på UNESCOs verdensarvliste.

## Historie
Amalfi var en selvstendig bystat og en viktig handelsby ved Middelhavet mellom det 7. og det 12. århundre. Byen nevnes første gang i det 6. århundre, og ble tidlig en viktig sjøfartsby som solgte korn, salt og slaver til Midtøsten og kjøpte silke fra Det bysantinske riket, som ble videresolgt i Europa. På 1000-tallet hadde byen en befolkning på 70 000, og konkurrerte med Pisa og Genova om å være den ledende handelsbyen i det vestlige Middelhavet. Gjennom deler av middelalderen var Amalfi berømt for sine skoler for jus og matematikk.

I 1135 ble byen inntatt av Pisa, og gikk deretter inn i en nedgangsperiode. I 1343 ble hele den nedre delen av byen vasket vekk av en tsunami. Flodbølgen ødela også byens havn, som siden har hatt mindre betydning.

## Henrik Ibsen, Richard Wagner og andre kunstnere
I dag kan byen Amalfi smykke seg av å ha vært stedet hvor dikteren Henrik Ibsen skrev sitt verdensberømte drama *[[Et dukkehjem]]*. Det skjedde i løpet av sommeren og høsten 1879. Han bodde på Hotel La Luna, på samme sted som også komponisten Richard Wagner slo seg til ro for sommeren 1881.

Den kjente kunstneren M.C. Escher besøkte stedet i mellomkrigstiden, og laget en tegning av byen sett ovenfra. Denne utsikten ble avfotografert omkring 1950, Bortsett fra noen få ombygninger og reparasjoner, er byen uendret fra tegning til foto.

## Bilder

## Galleri

Amalfi sea view Italy.JPG|Amalfi fra sjøen
Amalfi Italy 9.JPG|Juni 2006
Way Ravello Amalfi.JPG|På vei fra Ravello til Amalfi
Amafi0003.jpg|Utsikt over kysten


## Referanser


## Eksterne lenker
*