open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jim Higgins

**Jim Higgins** (født 2. desember 1930 i bydelen Harrow i London, død 13. oktober 2002) var en britisk revolusjonær sosialist og et ledende medlem av International Socialists. 

Higgins var aktiv innenfor Communist Party of Great Britain og Post Office Engineering Union (POEU), men han forlot dette partiet etter Nikita Khrusjtsjov sin hemmelige tale i 1956 og den påfølgende sovjetiske invasjonen av Ungarn. Higgins sluttet seg i stedet til den trotskistiske Socialist Labour League, men forlot etter kort tid denne gruppen, og ble siden med Socialist Review Group, som kort etter ble omdøpt til International Socialists, og ble etter kort tid denne gruppens sekretær.

I løpet av 1960-årene ble han også avdelingssekretær innen POEU, og valgt til nasjonal leder av fagforeningen, men i løpet av de tidligere 1970-årene trådde han vekk fra fagforeningsarbeidet sitt til fordel for å arbeide fulltid i International Socialists som nasjonalsekretær. Etter en rekke interne krangler i perioden 1973 til 1976 ble forlot han organisasjonen. Higgins arbeidet i en periode som journalist og han var aktiv som forfatter og foredragsholder helt frem til sin død, og i 1997 publiserte han sine memoarer, *More Years for the Locust*. Higgins døde i oktober 2002, da han var 72 år gammel.

## Referanser
Verdensutstillingen i Seattle (1962)

**Verdensutstillingen i Seattle** (offisielt navn: **Century 21 Exposition**, også kalt **Expo 62**) var en verdensutstilling i den amerikanske byen Seattle. Den varte fra 21. april til 21. oktober 1962 og ble besøkt av nesten ti millioner mennesker. I motsetning til mange andre verdensutstillinger ble utstillingen i Seattle avsluttet med et økonomisk overskudd. 

Et hovedtema for verdensutstillingen var romkappløpet, noe som på den tiden begeistret mange amerikanere. Utstillingens framtidsvisjon viste en teknologisk basert optimisme som ikke forventet noen dramatiske sosiale endringer, med røtter mer på 1950-tallet enn i de kulturelle strømningene som skulle dukke opp utover 1960-tallet. Velstand, automatisering, konsumerisme og amerikansk makt skulle vokse. Sosiale ulikheter ville løse seg selv i en økende bølge av overflod, kvinner ville fremdeles hovedsakelig være begrenset til hjemmet og menneskeheten ville mestre naturen gjennom teknologi snarere enn å se den i økologiske termer. Som en kontrast valgte verdensutstillingen Expo 74, som foregikk 12&nbsp;år senere i den langt mer konservative byen Spokane, økologisme som sitt hovedtema.

Som planlagt etterlot utstillingen et messeområde og mange offentlige bygninger og verk. Noen gir den æren for å ha revitalisert Seattles økonomiske og kulturelle liv. Utstillingen førte til byggingen av Space Needle og Alweg monorail, i tillegg til flere sportsarenaer og bygninger for scenekunst (hvorav de fleste siden er blitt revet eller kraftig ombygget). Området, som også er blitt noe utvidet siden utstillingen, kalles nå Seattle Center, og USAs paviljong er nå Pacific Science Center. En annen av Seattle Centers kjente bygninger, Experience Music Project, ble bevisst designet for å passe inn i messeområdets atmosfære, selv om den ble bygget nesten 40&nbsp;år senere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Century 21 – The 1962 Seattle World's Fair (engelsk)
* Seattle: A Fair to Remember (engelsk)
Alphonse Louis Nicolas Borrelly

**Alphonse Louis Nicolas Borrelly** (født 8. desember 1842, død 28. februar 1926) var en kjent astronom fra Frankrike. Han oppdaget blant annet den periodiske kometen 19P/Borrelly. Asteroiden 1539 Borrelly ble oppkalt etter ham. Borrelly arbeidet ved Observatoire de Marseille som ligger i Marseille der han sto bak oppdagelsene av flere kjente asteroider og kometer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  *nekrolog* (fransk)
Adolf Egeberg jr.

**Adolf Egeberg jr.** (født 30. september 1909, død 22. juni 1972) var en norsk nasjonalsosialist, journalist, leder av Norges Nasjonal-Socialistiske Arbeiderparti (NNSAP), og etter uttreden fra NNSAP sekretær i Nasjonal Samling og redaktør for NS-fylkesposten *Vestlandets Avis*.

## Nasjonalsosialisme

Egeberg var *[[Nationen]]*s tysklandskorrespondent i 1930. Våren 1932 gikk han på Reichsführerschule i München, som var ansvarlig for utdannelsen av ledere til den tyske vaktstyrken Sturmabteilung (SA). Deretter gjennomgikk han et kurs i «verdensanskuelse» på førerskolen til Schutzstaffel (SS) i Berlin.

Tilbake i Oslo opptrådte Egeberg i det som ble oppfattet som en SS-uniform, og manet til opprettelse av en norsk Hitler-bevegelse.

Egeberg ble den første formann av NNSAP, et parti finansiert av Eugen Nielsen. Inspirert av gatekampene mellom SA, kommunister og andre paramilitære grupperinger i mellomkrigstidens Tyskland gjorde NNSAP-medlemmer seg bemerket med voldelige anslag og konfrontasjoner i Oslo.

I 1933 deltok han på møter arrangert av Walter Fürst innenfor en ramme som ble kalt «Den Nasjonale Klubb», noe som av Arbeiderpressen ble oppfattet som en fascistisk forsamling. Her holdt Egeberg blant annet foredrag om nazismen. Ved en anledning viste han Fürst korrekturen av et blad som han redigerte, *[[Fronten]]* – partiavisen til NNSAP, og fortalte om sine planer om å melde partiet til høstens valg. Fürst oppfordret etter dette Vidkun Quisling til å fremskynde planene om etablering av en ny nasjonal folkebevegelse – Nasjonal Samling.

Gjennom Fürst kom han i kontakt med Quisling. Med Johan B. Hjort, Stein Barth-Heyerdahl, Thor Schyberg og flere var han tilstede under stiftelsen av NS.

Allerede få dager etter stiftelsen ble Egeberg propagandamedarbeider i NS, lønnet privat av Fürst. Han ble partisekretær i NS og var redaktør for partiets rogalandpublikasjon *[[Vestlandets Avis]]*, som eksisterte mellom 1934 og 1936. Han publiserte blant annet flere artikler med sterke angrep mot jøder.

## Etter krigen
Egeberg vitnet under landssvikoppgjøret etter krigen, deltok i private intervjuer med forfattere og opprettholdt kontakten med tidligere nasjonalsosialister. 

## Referanser


## Se også
* Forum-slaget, gateslag i Oslo mellom nasjonalsosialister og studenter

## Eksterne lenker
*
Tal R

**Tal Rosenzweig** (kjent som **Tal R**) (født 1967 i Israel) er en dansk kunstner som har bodd i Danmark siden han var barn.

Han gikk ut fra Kunstakademiet i 2000 og har stilt ut i flere storbyer verden over.

Tal R har vært med på å smykke ut Operaen på Holmen, hvor han står bak maleriet i taket i *Takkelloftets* foyer.

Han ble tildelt Eckersbergmedaljen i 2005

## Se også
* *[[Tal R: The Virgin]]*

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
*  Utvalgte verk av Tal R
Kinyongia magomberae

***Kinyongia magomberae*** er en kameleonart som bare er kjent fra to isolerte skogområder i Tanzania. Disse skogområdene ligger i den østlige grenen av Riftdalen.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Delfo Bellini

**Antonio Giovanni Battista Delfo Bellini** (født 13. januar 1900 i Genova, død 11. september 1953) var en italiensk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam.

Bellini vant en olympisk bronsemedalje i fotball under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det italienske landslaget som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak Uruguay og Argentina. Italias vei til bronsefinalen var seier over Frankrike med 4-3, uavgjort 1-1 mot Spania  i den første kvartfinalen, de vant omkampen tre dager senere med 7-1 men tapte semifinalen mot Uruguay med 2-3. I bronsefinalen møtte de Egypt som de beseiret med 11-3.

Han spilte åtte landskamper for Italias herrelandslag i fotball 1924&ndash;27.

## OL-medaljer
*   1928  Amsterdam - Bronse i fotball  Italia

## Eksterne lenker
*
Brans sjøreise

**Brans sjøreise** (*immram Brain maic Febail*) er en fortelling fra irsk mytologi, nedskrevet på 700-tallet. Det er den mest kjente av de irske immram, mytologiske fortellinger om reiser til en magisk underverden, henlagt på øyer vest i havet. 

Bran, som er kongssønn ser en dag en sølvgren og hører musikk. En kvinne dukker samme dag opp i gildehallen og fremfører et langt dikt hvor hun skildrer en annen, mytisk verden med overflod og evig sommer. Bran samler et mannskap, ruster en båt og seiler allerede dagen etter ut for å finne dette landet. Underveis møter de blant annet sjøguden Manannan, som spår at Bran skal bli far til en mektig konge. De reiser videre, og kommer først til Gledens Øy (*Inis Subai*), hvor de ikke legger til, men likevel mister en mann til sanseløs latter. De kommer deretter til Kvinnenes Øy, *Tir inna mBan*, hvor de på magisk vis blir tvunget til å legge til. Her er det en kvinne til hver av mannskapet og de blir her i en tid som virker som ett år, men som viste seg i være mange år. De vendte hjem etter at en av mennene fikk hjemlengsel, og da de kom tilbake, hadde de vært borte så lenge at ingen lenger kjente dem, annet enn fra legender. En av mennene gikk i land, og «i det samme han nådde Irlands jord, ble han til aske, som om han hadde vært i jorden i hundrevis av år.» Bran fortalte da hva han hadde opplevd, og tok farvel med menneskene på stranden. Fortellingen avsluttes med at man ikke vet hvor han seilte videre.

Selv om fortellingen eksplisitt er bygget opp av elementer fra en før-kristen mytologisk tradisjon finnes det også trekk i den som peker på den kristne kulturen den ble nedskrevet innenfor: «Fortellingen kan også tolkes som en tidlig allegori over det himmelske rike og Jesu fødsel.»

Fortellingen har trolig inspirert fortellingen om Brendan sjøfareren, og muligens også C.S. Lewis' *[[Reisen til det ytterste hav]]*.

## Referanser


## Teksten på norsk
* Fortellingen er utgitt på norsk i antologien *[[Keltiske myter]]*, 2006.
Ángel Melogno

**Ángel Melogno** (1905–1945) var en uruguayansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam. 
  
Melogno ble olympisk mester i fotball  under OL 1928 i Antwerpen. Han var med på det uruguayanske laget som vant fotballturneringen foran  og . Uruguays vei til finalen var seier over  med 2-0, seier mot  i kvartfinalen med 4-1 og i semifinalen beseiret de  med 3-2. I finalen møtte de Argentina og kampen endte 1-1. Ny finalekamp tre dager senere, 13. juni, som de vant med 2-1 og Uruguay forsvarte sin olympiske tittel fra forrige OL i Paris.

Melogno var også med i troppen til  under VM 1930 i Uruguay, men han spilte ikke i noen kamp.

## OL-medaljer
*  1928  Amsterdam -  **Gull** i fotball  Uruguay

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Forsvarsdepartementets dekorasjonsråd

**Forsvarsdepartementets dekorasjonsråd** er et utvalg etablert i 2011 som gir Forsvarsdepartementet råd i saker om dekorering av norsk militærpersonell. Rådet erstatter Krigsdekorasjonsrådet. 

Forsvarsdepartementets dekorasjonsråd fikk ved opprettelsen i 2011 fem medlemmer: Førsteamanuensis Gro Nystuen (leder), ordfører Jonni Solsvik, grenader Aurora Wulvik, oberstløytnant Børre Rikardsen og spesialrådgiver Kjetil Skogrand.

## Se også
*Liste over dekorasjoner godkjent til bruk på norsk militær uniform

## Referanser
Dominic Klemme

**Dominic Klemme** (født 31. oktober 1986 i Lemgo) er en tidligere profesjonell syklist. Han ble proff i 2009 for Team Saxo Bank, men la opp etter 2014-sesongen.

## Meritter
**2007**
: Tysk U23 mester i landeveissykling

**2008**
:GP de Lillers
:Etappe 3, Thüringen Rundfahrt der U23
:Etappe 2, Regio-Tour
:Druivenkoers-Overiise
:Etappe 3 Tour de l'Avenir
:Etappe 7 Tour de l'Avenir

**2011**
:Le Samyn

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Nordkappmuseet

**Nordkappmuseet** ligger i Honningsvåg sentrum. Museet presenterer og dokumenterer kystkultur og fiskerihistorie i Finnmark fylke, samtidig som det er et lokalmuseum for Nordkapp kommune. Museet har også en liten utstilling om utviklingen av turisttrafikken til Nordkapplatået.

Tirpitzanlegget og Brødrene Isaksens Patentslipp i Honningsvåg er en del av Nordkappmuseet.

## Eksterne lenker
* Museets hjemmeside
Nils-Eric Renske

**Nils-Eric Renske** (født 12. mai 1943 i Solna) er en svensk skuespiller og regiassistent.

## Filmografi
### Skuespiller
* 1973 - *[[Håll alla dörrar öppna]]*
### Regiassistent
* 1973 - *[[Håll alla dörrar öppna]]*

## Eksterne lenker
*
Norske krigskorrespondenter under andre verdenskrig

**Norske krigskorrespondenter under andre verdenskrig** var nordmenn som rapporterte fra krigen under den andre verdenskrig. De ble omtalt som krigskorrespondenter, SS-krigskorrespondenter eller på tysk *Kriegsberichter*. De anslagsvis 40 norske krigskorrespondentenes oppgave var å skildre for norske lesere hvorfor norske soldater var med i krigen. Listen under er ikke fullstendig.

Journalist og forfatter Bjørn Westlie ga høsten 2012 ut boken «Hitlers norske budbringere» på Aschehoug.

## Referanser
Culhwch og Olwen

***Culhwch og Olwen*** (walisisk *Culhwch ac Olwen*) er en tekst fra walisisk mytologi som knytter seg til Arturmytene. Culhwch blir forhekset av sin stemor, slik at han bare kan elske Olwen. Culhwch får hjelp av kong Arthur, som er søskenbarnet hans, til å finne og vinne Olwen, datteren til kjempen Ysbaddaden. 

Fortellingen er fylt av detaljer med mytologis preg. Culhwch er muligens sønn av en svinegud, teksten er i alle fall full av referanser til walisisk villsvindyrkelse, særlig i skikkelse av guden Moccus. Overflodskjelen hos Ysbaddaden, som er hentet fra Irland, kan være et lån fra irsk mytologi hvor guden Dagda har en magisk gryte. 

Det meste av teksten består av to opplistinger: først av alle de vitner som Culhwch anroper når han ber Arthur om hjelp, og dernest alle de tingene Culhwch må få tak i for å bestå Ysbaddadens prøver og vinne Olwen. Mellom disse to listene er den reisen som Culhwch og seks av Arthurs menn legger ut på for å finne Olwen. Blant de oppgavene som Culhwch må utføre, er en kamp mot villsvinet Twrch Trwyth, en episode som også nevnes i *[[Historia Brittonum]]*. De må også berge Mabon ap Modron ut av hans fangenskap under vann. 

Teksten er den lengste prosafortellingen fra gammel walisisk litteratur, og kjent i fragmenter fra Llyfr Gwyn Rhydderch-manuskriptet fra ca 1350 og i sin helhet fra Llyfr coch Hergest-manuskriptet fra ca 1400. Den kan dateres til ca 1100, og er dermed en av de eldste tekstene om Arthur. Da Charlotte Guest i 1840-årene utga boken *[[Mabinogion]]*, tok hun ikke bare med de fire kjernefortellingene *[[De fire grenene av Mabinogi]]*, men også åtte andre walisiske middelalderfortellinger. *Culhwch og Olwen* en av disse åtte.

* Fortellingen er utgitt på norsk i antologien *[[Keltiske myter]]*, 2006. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* bbc.co.uk – Wales – History
*
Tuán mac Cairill

**Tuán mac Cairill** er hovedpersonen i en fortelling fra Irland som skildrer trosskriftet. Tuan skal ha levd 100  år som menneske og 320 år i dyreham i ulike skikkelser, før han ved denne fortellingens begynnelse får menneskeham igjen, for et møte med misjonæren og helgenen Finnian av Moville. Slike fortellinger om møter mellom «gammellærde» som kjenner den førkristne irske mytologien, og «nylærde» representanter for kristendommen er vanlige i irsk middelalderlitteratur. For å sannsynliggjøre møtene kronologisk må man ofte gi de gammellærde en påfallende høy alder. Her er det løst gjennom Tuans hamskifter. I tillegg til Finnian møter Tuan også Columba og Patrick.

Tuan forteller at han i ulike skikkelser har bevitnet fem faser av bosetting i Irland: Partholón, Nemed, Firbolg, Tuatha De Dannan og til sist den nåværende bosetningen med mennesker. 

Han forteller at han selv tilhørte Partholón og var vitne til at dette folket døde ut under en farsott. «For det er ikke vanlig at det har vært utslettelse uten en overlevende flyktning til å fortelle historien etterpå. Jeg er den mannen.» Tuan avslutter sin historie med at han har blitt døpt, og anerkjenner de tre 500-tallshelgnenes autoritet.

Teksten er kjent fra Lebor na hUidre-manuskriptet fra 1100-tallet.

## Referanser


## Teksten på norsk
* Fortellingen er utgitt på norsk i antologien *[[Keltiske myter]]*, 2006.
Gamvik museum

**Gamvik museum** er et museum i Gamvik i Finnmark som ble grunnlagt av Gamvik Museums- og historielag i 1978. Bygdefolket engasjerte seg i å samle inn fotografier og gjenstander, og dette dannet grunnlaget for museets samlinger. Initiativtaker til museumet var Lars Petter Aamodt. I dag holder museet til i det nedlagte «Brodtkorbbruket». Fra 1990 til 1995 ble disse bygningene restaurert og tilpasset til museumsformål, og i 1998 kunne museet flytte fra de tidligere lokalene i Gamvik skole. 

Som ledd i den nasjonale museumsreformen, ble Gamvik Museum i 2006 del av selskapet Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark. De andre deltakerne i det interkommunale selskapet er Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms i Hammerfest, Nordkappmuseet i Honningsvåg, Berlevåg Havnemuseum i Berlevåg og Måsøy museum i Måsøy.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thibaut Pinot

**Thibaut Pinot** (født 1990) er en fransk tidligere landeveissyklist. Han syklet for det profesjonelle WorldTourlaget Groupama-FDJ fra 2010 til 2023. 

Hans beste sammenlagtresultat i et treukers ritt er tredjeplassen sammenlagt i Tour de France 2014 som også gav ham ungdomstrøya. Blant hans meritter er etappeseiere i alle tre Grand Tours og seier i Lombardia rundt i 2018.

## Meritter

;2009
:Tour de la vallée d'Aoste
:3. etappe – du Tour des Pays de Savoie
:Tour du Canton de Mareuil Verteillac
:Grand Prix de la ville de Delle
;2010
:Klatrekonkurransen  Romandie rundt
:Klatrekonkurransen Paris–Corrèze
;2011
:5. etappe og sammenlagt Tour Alsace
:To etapper i Tour de l'Ain
:Etappeseier og sammenlagt Settimana Ciclistica Lombarda
;2012
:8. etappe Tour de France
:5. etappe i Tour de l'Ain
;2014
:Ungdomskonkurransen, Tour de France
;2015
:Etappeseier, Romandie rundt
:Etappeseier, Sveits rundt
:20. etappe, Tour de France
:Tour du Gévaudan
;2016
:Sammenlagt, 2. og 3 etappe, Critérium International
:3. etappe, Romandie rundt
:6. etappe, Critérium du Dauphiné 
:Fransk mester på tempo
;2017
:2. etappe, Ruta del Sol
:5. etappe, Tour of the Alps
:20. etappe, Giro d'Italia
:Sammenlagt, Tour de l'Ain
;2018
:Sammenlagt, Tour of the Alps
:15. og 19. etappe, Vuelta a España
:Milano–Torino
:Il Lombardia
;2019
:Sammenlagt + 3. etappe, Tour du Haut Var
:Sammenlagt + 3. etappe, Tour de l'Ain
:14. etappe, Tour de France
;2022
:5. etappe, Tour of the Alps
:7. etappe, Sveits rundt

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
*
Karmapa-kontroversen

**Karmapa-kontroversen** betegner uenigheten om hvem som er den korrekte reinkarnasjonen etter den 16. Karmapa i den tibetanske buddhistiske linjen Karma Kagyu og dermed skal inneha tittelen den 17. Karmapa.

To kandidater ble fremsatt som den 17. Karmapa. En ung munk ved navn Urgyen Trinley Dorje ble av Tai Situ Rinpoche, nummer 3 i rekken etter Karmapa, hevdet å være den korrekte inkarnasjonen. Tai Situ Rinpoche la frem et prediksjonsbrev som han hevdet den 16. Karmapa hadde skrevet som bevis for dette, noe Kunzig Shamar Rinpoche, nummer 2 i rekken etter Karmapa, tvilte på var autentisk og ønsket en vitenskapelig undersøkelse av for å avgjøre om det virkelig var ekte.

Dette ønsket ble ikke oppfylt da Dalai Lama, stikk i strid med tradisjonen, avgjorde at Urgyen Trinley Dorje var den korrekte inkarnasjonen av 16. Karmapa og dermed fikk tittelen 17. Karmapa. Den kinesiske regjeringen støttet også opp under Urgyen Trinley Dorje som den 17. Karmapa og offisielt proklamerte de han som «en buddha». Det at den kinesiske regjeringen i det hele tatt anerkjente en reinkarnasjon av en tibetansk lama var noe helt nytt da de hadde som politikk å ikke anerkjenne noen tibetanske lamaer.

Innsettingsseremonien tok plass i Tibet/Kina uten Shamar Rinpoche (se ekstern lenke) sin godkjennelse. Shamar Rinpoche fant og godkjente derimot Trinley Thaye Dorje som den 17. Karmapa. Trinley Thaye Dorje er anerkjent av mange høytstående tibetanske lamaer.

Karma Kagyu linjen er med bakgrunn i dette delt i to. De som følger Trinley Thaye Dorje og de som følger Urgyen Trinley Dorje.

## Kilder
* Engelsk nettsted dedikert denne saken

## Eksterne lenker
* Karma Tashi Ling – Urgyen Trinley Dorje
* Diamantveibuddhismen i Norge – Trinley Thaye Dorje
* Shamar Rinpoche sin nettside
Lludd og Lleuelys

***Lludd og Lleuelys*** (walisisk *Cyfranc Lludd a Llefelys*) er en tekst fra walisisk mytologi.

Lludd Llaw Eraint er sønn av kong Beli Mawr, og når fortellingen begynner blir han selv konge over England. Det er uklart i hvilken grad han er en historisk eller legendarisk person, mest sannsynlig det siste.  I Geoffrey of Monmouths *[[Historia Regum Britanniae]]* omtales han som Lud, sønn av Heli. Som konge må Lludd nedkjempe tre plager som hjemsøker landet. Hans bror Llefelys er konge over Frankrike, og gir ham råd mot plagene. Han må nedkjempe et angrep av coraniaidene med et magisk mikstur laget fra et insekt, fange og begrave en drage, og overvinne en mektisk trollmann med enda mektigere trolldom. 

Lludd har trekk fra den keltiske guden Nodens, mens broren Lleuelys kan være bygget på Lugus, på samme måte som den irske guden Lugh.

Den eldste bevarte versjonen av teksten er fra Brut y Brenhinedd-manuskriptet, ca 1250, som innoholder nyskrivninger av deler av Monmouths *[[Historia Regum Britanniae]]*. Teksten er senere kjent i fragment fra Llyfr Gwyn Rhydderch-manuskriptet fra ca 1325 og i sin helhet fra Llyfr coch Hergest-manuskriptet fra ca 1400.  

Da Charlotte Guest i 1840-årene utga boken *[[Mabinogion]]* tok hun ikke bare med de fire kjernefortellingene *[[De fire grenene av Mabinogi]]*, men også 8 andre walisiske middelalderfortellinger. Lludd og Lleuelys en av disse åtte.

## Referanser


## Teksten på norsk
* Fortellingen er utgitt på norsk i antologien *[[Keltiske myter]]*, 2006.
Solons konstitusjon

**Solons konstitusjon** ble skrevet av den athenske statsmannen, lovgiveren og poeten Solon (ca. 638 f.Kr. – 558 f.Kr.) tidlig på 500-tallet f.Kr.

Solon ønsket å revidere eller oppheve de gamle lovene til lovgiveren Drakon. Under Solons reformer ble all gjeld nedlagt og alle gjeldsslaver ble frigitt. Statusen til *hectemoroi* («sjettedelsarbeidere»), som drev jordbruk i en tidlig utgave av livegenskap, ble også nedlagt som system. Disse reformene ble kjent som *Seisachtheia*, «avrystelse av byrdene».

Solons lovgivning reduserte makten til den gamle adelen ved å gjøre rikdom framfor fødselsrett til et kriterium for å holde politiske posisjoner, et system kalt *timokratia* eller timokrati. Borgere ble også adskilt i henhold til deres landproduksjon: *pentacosiomedimnoi* (produksjon på over 200 *bushel*), *hippeis* (300–500 bushel), *zeugitae* (200–300 bushel), og *thetes* (mindre enn 200 bushel, foruten også borgere med ingen rikdom knyttet til landområder). Hver divisjon hadde ulike rettigheter. Eksempelvis, *pentacosiomedimnoi* kunne være *[[arkont]]* (hersker), mens *thetes* kunne bare være tilstede i Athens forsamling (Heliaia).

Heliaia ble gitt retten til å høre anker, og Solon opprettet også Boule som en høyere forsamling. Begge disse hadde til hensikt å minske makten til Areopagos, adelens råd.

De eneste delene av Drakon lovtekst som Solon beholdt var lovene angående drap.

Konstitusjonen ble skrevet som poesi, og så snart som den ble introdusert dro Solon på selvpålagt landflyktighet slik at han ikke skulle bli fristet til å ta makten som en tyrann.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Athenian Constitution, Aristoteles (~350 f.Kr.). Kommentarer om Solons konstitusjon.
* The Lives of the Noble Grecians and Romans, Plutark (~75 e.Kr.). Artikkel om Solon. 
* The Origin of the Family, Private Property, and the State, Frederick Engels. Kapittel V: *The Rise of the Athenian State*,  diskuterte betydning og effekten av Solons konstitusjon.
Håkon Aalmen

**Håkon Aalmen** (født 1990) er en norsk tidligere fotballspiller. 

Han spilte tidligere for Hamarkameratene, der han debuterte 1. november 2009 mot  som 18-åring. Han meldte overgang til Brumunddal 12. februar 2015. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Spillerprofil hos HamKam.no
* Spillerprofil hos Altomfotball.no
Umberto Caligaris

**Umberto Caligaris** (1901–1940) var en italiensk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Caligaris vant en olympisk bronsemedalje i fotball under sommer-OL 1928 i Amsterdam. Han var med på det italienske landslaget som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak Uruguay og Argentina. Italias vei til bronsefinalen var seier over Frankrike med 4-3, uavgjort 1-1 mot Spania  i den første kvartfinalen, de vant omkampen tre dager senere med 7-1 men tapte semifinalen mot Uruguay med 2-3. I bronsefinalen møtte de Egypt som de beseiret med 11-3.

Han spilte 59 landskamper for Italias herrelandslag i fotball 1922–1934 og han spilte 178 kamper og scoret to mål for Juventus i perioden 1928 til 1935. Han var med og vant Serie A fem ganger med klubben, sesongene 1930/31, 1931/32, 1932/33, 1933/34 og 1934/35.

## OL-medaljer
*   1928  Amsterdam - Bronse i fotball  Italia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms

**Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms** er et museum i sentrum av Hammerfest i Finnmark. Museet har nasjonalt ansvar for sitt område; samlingene dokumenterer følgene av den tyske okkupasjonsmaktens  tvangsevakuering av befolkningen i Finnmark og Nord-Troms under andre verdenskrig i 1944 samt den etterfølgende gjenreisningen av landsdelen.

## Se også
* Museene for kystkultur og gjenreisning i Finnmark
* Okkupasjonshistoriske samlinger i Norge, andre hjemmefrontmuseer som formidler krigshistorien

## Eksterne lenker
*
Macsen Wledigs drøm

***Macsen Wledigs drøm*** (walisisk *Breuddwyd Macsen Wledig*, hvor ordet *wledig* betyr *høvding*) er en tekst fra walisisk mytologi, den tar utgangspunkt i Magnus Maximus, som var romersk keiser fra 383 til 388, etter å ha tatt makten ved et kupp. 

I den walisiske teksten *Macsen Wledigs drøm* drømmer keiseren om en vakker kvinne i et land langt borte, og sender sine menn verden rundt for å finne henne. Omsider finner de *Helen* (eller *Elen*) i borgen Caernarfon i Wales. Hun er datter av en lokal høvding, eller en romersk guvernør. Hun samtykker til å gifte seg med ham. Når det viser seg at hun er jomfru, gir Macsen råderett over hele Britannia til hennes far, og bygger tre slott til henne. Helens brødre Cynan og Gadeon er Macsens nødvendige allierte og bidrar avgjørende til at han kan gjenvinne kontrollen over Roma når han vender tilbake dit. Som lønn for dette får de og deres soldater en del av Gallia som gave, den delen som kjennes som Bretagne. 

Magnus Maximus opptrer i både engelsk og walisisk mytologi. I Geoffrey of Monmouths *[[Historia Regum Britanniae]]* kalles han *Maximianus*, og Geoffrey beskriver samspillet mellom ham, hans offiserer og britiske høvdinger under den romerske okkupasjonen av England. Geoffreys tekst avviker såvidt mye fra den walisiske teksten at det er grunn til å tro at de ikke er basert på hverandre, men heller på en eldre muntlig tradisjon. 

Fortellingen «bruker historisk materiale i en snuoperasjon for å gjøre britene, her waliserne, til de som bestemmer kursen og blir herrefolk når romernes grep svekkes - nettopp i tiden mot slutten av 300-tallet. [...] waliserne har bearbeidet sin fortid som et folk invadetr av romere.» 

Fortellingene om Magnus Maximus' samhandling med britene gjenfortelles ofte som en del de britiske emner, arturmytene og moderne historisk fantasy; han er også emnet for den moderne walisiske balladen «Yma o Hyd», innspilt 1981. Da Charlotte Guest i 1840-årene utga boken *[[Mabinogion]]* tok hun ikke bare med de fire kjernefortellingene *[[De fire grenene av Mabinogi]]*, men også 8 andre walisiske middelalderfortellinger. Macsen Wledigs drøm en av disse åtte.

Fortellingen er utgitt på norsk i antologien *[[Keltiske myter]]*, 2006. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erik Svendby

**Erik Svendby** (født 20. april 1954, død  25. oktober 2013 ) var en norsk ishockeyspiller. Svendby spilte 258 kamper på 14 sesonger for moderklubben Storhamar.

Svendby ble Storhamars første målscorer på øverste nivå i Norge. Han scoret i seriepremieren mot Frisk Asker i 1977 da laget fra Hamar Vest tapte 7-4. Erik Svendby er sønn av Henry Svendby, som var vaktmester og sjef i Storhamar ishall. Sønnen Odd Christian Svendby har senere ført arven videre som ishockeydommer, sekretariatssjef og økonomikonsulent i Storhamar Dragons.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fabrice Lapierre

**Fabrice Lapierre** (født 17. oktober 1983 i Réduit) er en Mauritius-født australsk lengdehopper. Han drev også med fotball som junior, og innen friidrett har han konkurrert i både lengde, tresteg og sprint.  

## Ungdom og junior
Lapierre fikk sølv i lengde ved junior-VM på Jamaica i 2002. Året etter flyttet han til USA, og gikk på college der, og han vant NCAA-mesterskapet i 2005.  

## Senior
Han flyttet tilbake til Australia i 2006, og vant uttaket til Samveldelekene 2006 med ny personlig rekord. Dette ga han plass på landslaget. I Samveldelekene 2006 fikk han bronse, med 8,10 meter. Han økte også sin personlige rekord til 8,19 i 2006, og ble tatt ut på Oseania sitt lag som deltok i Verdenscupen i friidrett 2006, der han kom på 8.-plass. Han vant også det australske mesterskapet dette året. 

I august 2008 deltok han i sitt første OL, da han deltok i sommer-OL 2008 i Beijing. Han hoppet 7,90 i innledende runde, som var hans beste hopp i denne olympiaden, og endte på 16.-plass. Han var 5 cm fra å nå finalen. Han avsluttet 2008-sesongen ved å vinne World Athletics Final i Stuttgart med sesongens lengste hopp på 8,14 meter. 

I mars 2009 vant han sitt andre australske mesterskap i lengde, med et bestehopp på 8,29 meter. Han hoppet over 8,20 meter flere ganger denne sesongen, og hoppet 8,57 meter i et stevne i Madrid i juli, men medvinden var for kraftig til at det telte som rekord. Han vant Athens Grand Prix, med lengden 8,24. Han lyktes ikke i å ta medalje ved VM i friidrett 2009 i Berlin, men endte på fjerdeplass. Måneden etter vant han imidlertid World Athletics Final i Thessaloniki. 

2010-sesongen startet bra, med gull i VM i friidrett innendørs i Doha. Han hoppet 8,17 meter i finalen, og slo Godfrey Khotso Mokoena med 9 cm. Landsmannen Mitchell Watt tok bronsen. Igjen vant han det australske mesterskapet, med et kjempehopp på 8,78 meter i siste hopp. Medvinden var imidlertid for kraftig til at hoppet er gyldig som rekord. Han deltok i alle syv Diamond League-stevnene dette året, og endte på andreplass sammenlagt. I oktober vant han lengde i Samveldelekene 2010 i Delhi i India, foran Greg Rutherford og Ignisious Gaisah. 

Han deltok ved VM i friidrett 2011, og hoppet 7,89 i kvalifiseringsrunden, men gikk ikke videre til finalerunden. Han deltok også ved VM i friidrett 2013, men fikk tre døde hopp i kvalifiseringen, og endte opp uten gyldig lengde.

Ved VM i friidrett innendørs 2014 fikk han 14. beste lengde i kvalifiseringsrunden, og gikk ikke videre til finalerunden. Han kom på 4.-plass ved Samveldelekene 2014, med 8,00 meter. 

Ved VM i friidrett 2015 hoppet han 8,24 i finalen, og fikk VM-sølv bak Greg Rutherford.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Profil hos Athletics Australia 
*  Gammel profil hos Athletics Australia (arkivert)
Jean Alassane Mendy

**Jean Alassane Mendy** (født 2. februar 1990) er en norsk-senegalesisk  fotballspiller som fra 31. desember 2019 er klubbløs.

Vårsesongen 2011 spilte Mendy for adeccoligaklubben Løv-Ham. Mendy kom til klubben fra SM Caen i Frankrike, der han spilte for reservelaget. Han har tidligere vært innom Vålerenga Fotballs juniorlag i 2008, der han var med i JET-turneringen på Hamar. Han spiller spiss.

Mendy kjenner Christophe Psyché som også signerte for Løv-Ham før 2011-sesongen. I juli 2011 ble klubben enige med Psyché og Mendy om å avslutte kontraktene som ledd i innsparinger i klubben. Etter dette gikk han til Elverum. Etter å ha blitt toppscorer i 2. divisjon med 27 mål i 2012, signerte Mendy for Kristiansund Ballklubb i oktober 2012. I 5-1 seieren i cupkampen mot Ham-Kam scoret Mendy hat-trick.

I januar 2015 ble det klart at Mendy signerte for nyopprykkede Sandefjord i Tippeligaen.

Bare ett år etter ble det klart at Mendy kom tilbake til Kristiansund etter en sesong i Sandefjord.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Olga Oelkers

**Olga Oelkers** (født 21. mai 1897, død 10. januar 1969) var en tysk fekter som deltok i flere olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1936 i Berlin.

Oelkers vant en olympisk sølvmedalje i fekting under OL 1928 i Amsterdam. Hun kom på tredjeplass i den individuelle konkurransen i florett for damer bak Helene Mayer fra Tyskland og Muriel Freeman fra Storbritannia. Det var 27 kvinnelige fektere fra elleve nasjoner som deltok i florettkonkurransen som ble avviklet 31. juli til 1. august 1928.

## OL-medaljer
*  1928  Amsterdam -  Bronse i fekting, florett damer  Tyskland

## Eksterne lenker
*
Anoplotrupes

***Anoplotrupes*** er en slekt av biller i familiegruppen tordivler. Skogtordivel (*Anoplotrupes stercorosus*) er den vanligste tordivelen i Norge.

## Utseende
Middelsstore (gjerne 12-19 millimeter, men betydelig mindre eksemplarer forekommer), blankt svarte, tettbygde biller. Oversiden er meget blank, med mer eller mindre utydelige punktstriper på dekkvingene. Undersiden har en sterk blålig metallglans.
## Levevis
Disse billene er knyttet til husdyr og larvene lever av møkk nede i dype tunneler som foreldrene har gravd ut. Derfor finnes tordivlene helst på steder der bakken er lett å grave i, særlig på sandjord. De voksne billene flyr gjerne i skumringen, og lager en brummende lyd. Eller syne skogtordivelen å være mindre strengt knyttet til gjødsel enn *[[Geotrupes]]*-artene, disse billene spiser blant annet en del sopp og kan også finnes på åtsler.

## Utbredelse
Slekten har en Holarktisk utbredelse inkludert Europa, det nordvestlige Asia og Nord-Amerika.

## Systematisk plassering

Artene ble tidligere regnet til slekten *[[Geotrupes]].*

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Scarabaeoidea
**** Familien tordivler, Geotrupidae
***** Underfamilien Geotrupinae
****** Slekten *Anoplotrupes* Jekel, 1865 
******* *[[Anoplotrupes balyi]]* Jekel, 1865 - Nord-Amerika
******* *[[Anoplotrupes hornii]]* Blanchard, 1888 - Nord-Amerika
******* skogtordivel, *Anoplotrupes stercorosus* (Scriba, 1791) - utbredt i Europa

## Kilder
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
* 
* Portrett av en skogtordivel
Geotrupes

***Geotrupes*** er en slekt av biller i familiegruppen tordivler. Tidligere ble de fleste av tordivlene regnet til denne slekten, men nå er den delt i flere slekter.

## Utseende
Ganske store (gjerne 15-24 millimeter) og kraftige, blankt svarte biller. Kroppen er hvelvet og rundet, beina er svært kraftige gravebein. Dekkvingene har tydelige punktstriper.
Undersiden er gjerne metallisk farget.

## Levevis
Disse billene er knyttet til husdyr og larvene lever av møkk nede i dype tunneler som foreldrene har gravd ut. Derfor finnes tordivlene helst på steder der bakken er lett å grave i, særlig på sandjord. De voksne billene flyr gjerne i skumringen, og lager en brummende lyd.

## Utbredelse
Slekten er utbredt over hele Europa.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Scarabaeoidea
**** Familien tordivler, Geotrupidae
***** Underfamilien Geotrupinae
****** Slekten *Geotrupes* Latreille, 1796
******* underslekten *Geotrupes* (i snever forstand)
******** *[[Geotrupes baicalicus]]* Reitter, 1893
******** *[[Geotrupes corinthius]]* Fairmaire, 1886 
******** *[[Geotrupes folwarcznyi]]* Cervenka, 2005 
******** *[[Geotrupes genestieri]]* Boucomont, 1905
******** *[[Geotrupes ibericus]]* Baraud, 1958
******** *[[Geotrupes jakovlevi]]* Semenov, 1891 
******** *[[Geotrupes kashmirensis]]* Sharp, 1878 
******** *[[Geotrupes koltzei]]* Reitter, 1893 
******** *[[Geotrupes lenardoi]]* Petrovitz, 1973 
******** *[[Geotrupes meridionalis]]* Palisot de Beauvois, 1805
******** *[[Geotrupes mutator]]* (Marsham, 1802) – finnes i Sverige
******** *[[Geotrupes olgae]]* Olsoufjev, 1918
******** *[[Geotrupes puncticollis]]* Malinowsky, 1811
******** sandtordivel, *Geotrupes spiniger* (Marsham, 1802) 
******** engtordivel, *Geotrupes stercorarius* (Linnaeus, 1758)
******** *[[Geotrupes thoracinus]]* Palisot de Beauvois, 1805
******* underlsketen *Glyptogeotrupes* Nikolaev, 1979 (=*Epigeotrupes* Bovo & Zunino, 1983) - noen ganger regnet som en egen slekt
******** *[[Geotrupes castaneipennis]]* Reitter, 1887 
******** *[[Geotrupes crenulipennis]]* (Fairmaire, 1891) 
******** *[[Geotrupes impressus]]* Gebler, 1841 
******** *[[Geotrupes kuluensis]]* Bates, 1891 
******** *[[Geotrupes molestus]]* Faldermann, 1835
******* underslekten *[[Stereopyge]]* Costa, 1847 (=*Canthotrupes* Jekel, 1866)
******** *[[Geotrupes douei]]* Gory, 1841

## Kilder
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
James Morrison (trompetist)

**James Morrison** (født 11. november 1962 i Boorowa i Australia) er en australsk jazzmusiker, multiinstrumentalist og programleder (*Top Gear - Australia*). Som musiker er han mest kjent for sitt trompetspill, men han trakterer også trekkbasun, tuba, saksofon, klarinett og piano.

## Diskografi
* 2010 – *Three's Company* – James Morison med Phil Stack og James Muller
* 2010 – *Feels Like Spring* – James Morrison and The Idea of North
* 2007 – *Christmas*
* 2007 – * The Other Woman*
* 2006 – *Gospel Collection Volume II*
* 2006 – *2x2* – James Morrison og Joe Chindamo
* 2005 – *Gospel Collection*
* 2003 – *On The Edge* – med Simon Stockhausen
* 2002 – *So Far So Good*
* 2001 – *Scream Machine*
* 1999 – *European Sessions*
* 1998 – *Three Minds*
* 1998 – *Quartet*
* 1996 – *Live At The Sydney Opera House* – James Morrison og hans Big Band
* 1994 – *Live In Paris* – James Morrison og The Hot Horn Happening
* 1993 – *This Is Christmas*
* 1992 – *Two The Max*
* 1991 – *Manner Dangerous*
* 1990 – *Snappy Doo*
* 1989 – *Swiss Encounter* – James Morrison & Adam Makowicz
* 1988 – *Postcards From Downunder*
* 1984 – *Live At The Winery* – James Morrison & The Morrison Brothers Big Bad Band
* 1984 – *A Night In Tunisia* – James Morrison & The Morrison Brothers Big Bad Band

## Trivia
James Morrison komponerte og var med på framførelsen av åpningsfanfaren i forbindelse med Sommer-OL 2000.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  «Snappy Too» - youtube video. Morrison spiller selv alle instrumentene i et storband bortsett fra trommer som spilles av Jeff Hamilton
Ingvild Øye

**Ingvild Øye** (født 1945) er professor emeritus i middelalderarkeologi ved Universitetet i Bergen og har tidligere vært direktør ved Bryggens Museum i Bergen.

## Virke
Hun ble uteksaminert fra Universitetet i Bergen, Cand.philol. i middelalderarkeologi i 1971 og Dr.philos i 1988. NAVF-stipendiat i 1973 fram til hun ble vitenskapelig assistent ved middelaldersamlingen ved Historisk Museum, Universitetet i Bergen i perioden 1973-79. Ved Bryggens Museum var hun fra 1979 museumslektor/amanuensis, deretter førsteamanuensis. faglig og administrativ leder fram til hun trådte inn i stillingen som museumsdirektør i 1988. Fra 1989 også med ansvar for nasjonalmonumentene Håkonshallen og Rosenkrantztårnet – en stilling hun fortsatte å ivareta i det nyopprettede professoratet i middelalderarkeologi til 1998. I 1994 ble hun professor ved Arkeologisk Institutt, Universitetet i Bergen og fra 2007 Institutt for arkeologi, historie, kultur- og religionsvitenskap.

Som middelalderarkeolog har Øye arbeidet i skjæringsfeltet mellom arkeologi og historie, der mye av forskningen har dreid seg om agrarsamfunnet og urbanisering i middelalderen. Hun har utgitt bøker og artikler, særlig knyttet til landskap og materiell kultur både i rurale og urbane kontekster. Flere av studiene innlemmer et kjønnsperspektiv. Hun har siden 1994 vært hovedredaktør for serien Bryggen Papers, og har siden 2000 vært medlem av redaksjonen for bokserien The Northern World, North Europe and the Baltic 400-1400 AD, Economies and Cultures, Brill Academic Publishers.   

## Verv
Øye har innehatt en rekke verv innen museumsfeltet, kulturlivet og forskningsadministrasjon. Hun var medlem av Statens museumsråd 1987-90, leder for Norske kunst- og kulturhistoriske museer 1990-92, nestleder for Tilsynskomiteen for Bergenhus 1988-98, medlem av styringsgruppen for Humaniora-utredningen 1983-85, programutvalget for NAVFs program for kultur- og tradisjonsformidlende forskning 1985-87 og leder for Norges forskningsråds program Museumsnettverket 1992-1995. Hun var også leder for programrådet for TV 2 1992-93 og medlem av styret for Festspillene i Bergen 1993-1998. 

Hun har vært medlem av Humaniorakomiteen, Norges forskningsråd, humaniora- og samfunnskomiteen 2004-2006 og medlem av styringsgruppen for Kaupang-prosjektet 2001-2006. Hun har i de senere år også vært medlem av styret for Nasjonalbiblioteket (2001–2005) og styret for ABM-utvikling, Statens senter for arkiv, bibliotek og museum (2002–2006). Ved Universitetet i Bergen har hun vært styreleder for Bergen Museum (1995–1998), prodekan for forskning ved Det historisk-filosofiske fakultet (1998–2001) og styrer ved Arkeologisk institutt (2005–2007).           

## Referanser


## Eksterne lenker
Sandum skole

**Sandum alternative opplæringssted** er en ungdomsskole med trinn fra 8-10, beliggende i Hove leir på Tromøya.

Skolen er et sosialpedagogisk/spesialpedagogisk tilbud for elever med sosialemosjonelle vansker som har enkeltvedtak om spesialundervisning.

## Eksterne lenker
*
Trypocopris

***Trypocopris*** er en slekt av biller i familiegruppen tordivler. Glattordivel (*Trypocopris vernalis*) var tidligere vanlig over det meste av Europa, men har blitt sjelden i de siste tiårene.

## Utseende
Middelsstore (gjerne 12-20 millimeter), blankt svarte, tettbygde biller. Oversiden er meget blank, vanligvis uten punktstriper på dekkvingene. Undersiden har en sterk blålig metallglans.
## Levevis
Disse billene er knyttet til husdyr og larvene lever av møkk nede i dype tunneler som foreldrene har gravd ut. Derfor finnes tordivlene helst på steder der bakken er lett å grave i, særlig på sandjord. De voksne billene flyr gjerne i skumringen, og lager en brummende lyd. Gangene er ikke så dype, gjerne bare 7-8 centimeter.

## Utbredelse

## Systematisk plassering
Artene ble tidligere regnet til slekten *[[Geotrupes]].*

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Scarabaeoidea
**** Familien tordivler, Geotrupidae
***** Underfamilien Geotrupinae
****** Slekten *Trypocopris* Motschulsky, 1858 
******* Underslekten *[[Pseudotrypocopris]]* Miksic, 1954
******** *[[Trypocopris amedei]]* (Fairmaire, 1861)
******* Underslekten *Trypocopris* (i snever forstand)
******** glattordivel, *Trypocopris vernalis* (Linnaeus, 1758)
******** *[[Trypocopris alpinus]]* (Sturm & Hagenbach, 1825)
******** *[[Trypocopris apenninicus]]* Mariani, 1958 - ofte regnet som en underart av *T. vernalis*
******** *[[Trypocopris balcanicola]]* Miksic, 1954 - ofte regnet som en underart av *T. alpinus*
******** *[[Trypocopris bartolii]]* Dellacasa, 1974 - ofte regnet som en underart av *T. pyrenaeus*
******** *[[Trypocopris caspius]]* (Motschulsky, 1845) - ofte regnet som en underart av *T. vernalis*
******** *[[Trypocopris cyanicolor]]* Capra, 1930 - ofte regnet som en underart av *T. pyrenaeus*
******** *[[Trypocopris fausti]]* (Reitter, 1890)
******** *[[Trypocopris fauveli]]* Bedel, 1911 - ofte regnet som en underart av *T. vernalis*
******** *[[Trypocopris fulgidus]]* (Motschulsky, 1845)
******** *[[Trypocopris inermis]]* (Ménétries, 1832)
******** *[[Trypocopris marianii]]* Löbl, 2006 - ofte regnet som en underart av *T. alpinus*
******** *[[Trypocopris pyrenaeus]]* (Charpentier, 1825)
******** *[[Trypocopris splendens]]* (Heer, 1841) - ofte regnet som en underart av *T. pyrenaeus*
******** *[[Trypocopris zaitzevi]]* Olsoufieff, 1918

## Kilder
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
Svovelveis

**Svovelveis**, som vitenskapelig er kjent som *Anemone* ×*lipsiensis* eller *Anemone nemorosa* × *ranunculoides*, er en hybrid mellom hvitveis og gulveis. Hybriden er flerårig, og dens foreldre er urter i soleiefamilien. Det normerte navnet er svovelveis, men den kalles også for «*halvveis*», «*midtveis*», «*mellomveis*» og «*smørveis*». Eventuelt blir det brukt -symre i stedet for -veis, i nynorsk og i enkelte dialekter. Hele planten i frisk tilstand er giftig.

## Utseende
*Anemone* ×*lipsiensis* blir 5–20&nbsp;cm høy. Skuddenes stengler har tre blader midt på stengelen, som er tredelte. Planten ellers er slik som en blanding av hvitveis og gulveis.

## Utbredelse
*Anemone* ×*lipsiensis* blomstrer fra hovedsakelig fra april til mai og kan dukke opp der hvitveis og gulveis vokser sammen. Det er ikke vanlig å finne denne hybriden. I Norge er den spredt, men ofte lokalt vanlig. Den er funnet på Østlandet (Stange, Ringsaker og Østre Toten), langs Mjøsa og i Nord-Trøndelag (Verdal).

## Etymologi
Navnet Anemone har antageligvis en av to alternativer. Det ene alternativet er anemos, som kommer av det greske ordet for vind. Det andre er fra et gresk korrumpert låneord fra semittisk, som da betyr blodrød. Dette er da fra *Anemone coronaria* (eller *Adonis*), som da etter sigende skulle ha spirt opp fra blodet til Naaman. Plantenavnet kommer fra Theofrast, 300 f.Kr. Nemorosa blir forklart under hvitveis, og ranunculoides blir forklart under gulveis.

## Litteratur
* 
* 
*
Typhaeus

***Typhaeus*** er en slekt av biller i familiegruppen tordivler. De finnes i store deler av Europa, men går ikke nord til Norge.

## Utseende
Ganske store og kraftige, hvelvede, blankt svarte biller. Begge kjønn har fremoverrettede horn på pronotum, hos hannen er disse tre lange horn, de to ytterste når foran hodet, hos hunnen er det fem korte pigger. Pronotum er mye bredere enn langt. De korte, hvelvede dekkvingene har dype punktstriper. Beina er kraftige gravebein, som vanlig hos tordivler.

## Levevis
Disse artene lever på steder med sandete jord som det er lett å grave i. Hunnen graver ut en 1-1,5 meter dyp sjakt som har flere sidesjakter, larvene utvikler seg nede i disse. De fores med møkk.
## Utbredelse

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Scarabaeoidea
**** Familien tordivler, Geotrupidae
***** Underfamilien Geotrupinae
****** Slekten *Typhaeus* Leach, 1815 – 6 arter
******* Underslekten *[[Chelotrupes]]* Jekel, 1866
******** *[[Typhaeus hiostius]]* Gene, 1836
******** *[[Typhaeus momus]]* (Olivier, 1789)
******* Underslekten *Typhaeus* (i snever forstand)
******** *[[Typhaeus fossor]]* Waltl, 1838
******** *[[Typhaeus lateridens]]* (Guérin-Méneville, 1838)
******** *[[Typhaeus typhaeoides]]* (Fairmaire, 1852)
******** Minotaurbille, *[[Typhaeus typhoeus]]* (Linnaeus, 1758)

## Kilder
* Fauna Europaea Web Service Version 2.4 (2011) Utbredelsesdatabase for europeiske dyr 

## Eksterne lenker
*
Arthur Porritt

**Arthur Espie Porritt** (født 10. august 1900 i Wanganui, død 1. januar 1994 i London) var en newzealandsk militærlege, politiker og friidrettsutøver. Han deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Porritt vant en olympisk bronsemedalje under OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass på 100 meter bak Harold Abrahams fra Storbritannia og Jackson Scholz fra USA. På 200 meter ble han slått ut i semifinalen.

## OL-medaljer
*  1924  Paris -  **Gull** i friidrett, 100 meter  New Zealand

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Horatio Fitch

**Horatio May Fitch** (født 16. desember 1900, død 4. mai 1985) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
 
Fitch vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass på 400 meter med tiden 48,4 bak Eric Liddell fra Storbritannia som vant med 47,6 som var ny verdensrekord.

## OL-medaljer
*  1924  Paris - Sølv i friidrett, 400 meter, menn  USA

## Eksterne lenker
*
Paul Martin (friidrett)

**Paul Martin** (født 11. august 1901 i Genève, død 28. april 1987) var en sveitsisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.  

Martin vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass på 800 meter bak britiske Douglas Lowe. 

## OL-medaljer
*  1924  Paris -  Sølv i friidrett, 800 meter, menn  Sveits

## Referanser


## Eksterne lenker
*