open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Joseph Grimeland

**Joseph Grimeland** (1916–2002) var en norsk billedhugger, kjent blant annet for «Oslopiken» på Oslo rådhus, «Krigsseilermonumentet» på Bygdøy og fem arbeider i «Grimelandparken»: Strandparken på Høvik. 

Hans interesse for skulptur ble tidlig vakt, og etter artium begynte han på Statens kunstakademi i 1933. I sine tre år der hadde han Wilhelm Rasmussen som lærer. Han debuterte på Høstutstillingen i 1935 og deltok i 1937 i to konkurranser med heldig utfall. I konkurransen om monument til Youngstorget i Oslo ble han forbigått av Per Palle Storm, men bidraget ble likevel premiert; i konkurransen om utsmykning av Oslo rådhus ble *Appell* innkjøpt – og senere omarbeidet og gitt det nye navnet *Oslopiken* (med Sofie Helene Wigert som modell) da det sto ferdig i 1950. Skulpturene *Naken gutt* (innkjøpt til Nasjonalgalleriet 1940) og *Den skjønne nakne ynglingen* (Høstutstillingen, 1945 – begge med Knut Berg som modell) var en personlig kommentar til klassiske idealer, bl.a. contrapposto. 

Han laget scenografi til *[[Keiser og Galileer]]* på 1950-tallet og utformet i alt seks frigjøringsmonumenter fra 1946 til 1980. 
Han laget også statuen av Bokken Lasson med sin lutt i 1962 i Homansbyen i Oslo, i krysset Hegdehaugsveien og Oscars gate 19.

Grimeland mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1950, ble Ridder av 1. klasse av St. Olavs orden i 1993 og mottok Ingeborg og Per Palle Storms ærespris i 1997.

For oversikt over offentlige arbeider, se lenkene.

## Litteratur
* *Joseph Grimeland*. Av Stig Andersen, Odd Nerdrum, Per Ung. Gyldendal, 1996. ISBN 82-05-23445-0

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  baerum.kommune.no illustrert biografi
*  cagalleri.no illustrert biografi av Øyvind Storm Bjerke
Bulldogger

**Bulldogg** (i betydningen *oksehund*, *oksedogge* eller *[[kveghund]]*) er en gruppe hunderaser. Bulldoggene er dogger som kjennetegnes ved en kompakt kroppsbygning og et rundt og bredt hode med kort snute og ekstra kraftige kjever. I dag er uttrykket *bulldogg* gjerne synonymt med rasen engelsk bulldog, som kan hevdes å være en slags prototype for de moderne bulldoggene, men det finnes mange flere bulldoggraser. Bulldogg brukes også som et uttrykk for pågåenhet, mot og styrke.

Bulldogger er i hovedsak en gruppe kamphunder som ble spesielt alet opp for å slåss med kvegokser, i oksekamper («bull-baiting»), men det finnes også noen typiske vokterhunder og familiehunder i denne gruppen. Arrangerte oksekamper var vanlig på De britiske øyer og kontinentet fram til på midten av 1800-tallet, da det dukket opp forbud mot grusomme handlinger der dyr inngikk. I England og Wales innførte parlamentet det første forbudet i 1835. Mange av de gamle bulldoggtypene døde etterhvert ut som følge av forbudene, som old english bulldog og den kontinentale bullenbeisseren. I farvannet etter disse gamle typene dukket det opp nye typer, som boxer, bull terrier, pitbullterrier med flere, men disse kan ikke klassifiseres som bulldogger, selv om boxeren må kunne hevdes å være en meget nær slektning. Hunder med terrierblod ble primært avlet for hundekamper.

Opprinnelsen til bulldoggen kan være dogger som ble ført til Europa av ulike folkeslag gjennom tiden, for eksempel fønikerne og romerne, men også dette er usikkert. I romertiden beskrev en romer britiske kamphunder (*pugnace britannicii*) brukt i krigshandlinger som *bredmunnede* hunder. Dette har blitt tatt til inntekt for bulldogglignende dogger, som kan ha med bulldoggens opprinnelse å gjøre. Imidlertid er det først i 1631 at uttrykket *bulldog* framstår separat fra *mastiff*, da engelskmannen *Prestwich Eaton*, som da var i San Sebastián i Spania, i et brev til sin venn *George Wellingham* i London ber om å bli tilsendt en «god mastiff hund, en kasse brennevin og noen gode bulldogger». Man har derfor regnet med at bulldoggen som type da var etablert som en raselignende hund.

## Bulldoggraser
Hunderasene nedenfor blir ikke nødvendigvis akseptert av de store internasjonale stambokregisterene, som for eksempel FCI. Alle kan heller ikke kalles rene bulldogger, men bulldogglinjene er dominante.

* Alano (spansk bulldog), en typisk vokterhund
* Amerikansk bulldog, en jakthund/gårdshundtype
* Antebellum bulldog, en bulldoggrase skapt på 1990-tallet
* Australsk bulldog, en bulldoggrase skapt på 1990-tallet
* Banter bulldogge, en bulldoggrase skapt på 1990-tallet
* Bullenbeisser, en nå utdødd kamphund
* Bordeaux dogge, en kamphundtype
* Dorset olde Tyme bulldogge, en bulldoggrase skapt på 1980-tallet
* Engelsk bulldog, en familiehund
* Fransk bulldog, en familiehund
* Miniatyr bulldog, en ny bulldoggrase skapt på 2000-tallet
* Old english bulldog, en nå utdødd kamphund brukt til oksekamper
* Olde english bulldogge, moderne kveghund skapt i USA
* Pakistansk bulldog (Gull Dong), en kamphund
* Valley bulldog, en moderne kveghund skapt på 2000-tallet

## Se også
* Bullterriere
* Kamphunder
Fylkesvei 2656

**Fylkesvei 2656** går mellom Li og Brusletta i Dovre kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 491 (Oppland).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Wirtschaftswunder

**Wirtschaftswunder** (tysk: «økonomisk under») er en betegnelse brukt om to økonomiske oppsving i Tyskland, og om tilsvarende prosesser i Østerrike og Japan etter annen verdenskrig.

«Det første tyske Wirtschaftswunder» var mellom 1890 og 1914. «Det andre tyske Wirtschaftswunder» er betegnelsen på den raske gjenoppbyggingen og det vedvarende økonomiske oppsvinget i Vest-Tyskland etter valutareformen i juni 1948, der den inflasjonsrammede riksmarken ble byttet ut med Deutsche Mark. Arkitektene bak det vesttyske Wirtschaftswunder var Konrad Adenauer og hans økonomiminister Ludwig Erhard.

## Eksterne lenker

* «German Economic Miracle», artikkel fra The Library of Economics and Liberty (engelsk)
* Nettsted for Wirtschaftswundermuseum (tysk)
Prior

**Prior** eller **priorinne** (latin for «den fremste») er i den katolske kirke en kirketittel som brukes om lederen for et munke- eller nonnekloster. Klostre som ledes av en prior, et såkalt priorat, er som oftest klostre som ennå ikke oppfyller kravene for å bli et abbedi. Et priorat er priorens eller priorinnens embete, funksjonsperiode eller geografiske ansvarsområde. Priorater (i geografisk forstand) er derfor vanligvis mindre i størrelse enn abbediene. I abbedier er prioren den fremste i rang etter abbeden.

Etymologisk er prior avledet norrønt, *príorr*; fra middelalderlatin *prior*, «klosterforstander», av latin *prior*, grunnbetydning «den første (av to)».

## Historie
Tittelen ble først brukt i benediktinerordenen, den første ordenen til den romersk-katolske kirke. Det refererte da til en rekke ulike lederroller. Først med reformasjonen av benediktinerordenen på 900- og 1000-tallet ble rollen klart definert som enten abbedens stedfortreder eller leder av et kloster som mangler egen abbed.

## Referanser
RDS-1

**RDS-1** (amerikansk betegnelse **Joe 1**) var den første sovjetiske atombomben. Fire år etter amerikanernes første atombombe (Trinity) detonerte Joe-1 (29. august 1949 kl. 07:00) ved testområdet ved Semipalatinsk i Kasakhstan. Den hadde en sprengkraft på 22 kilotonn TNT (92 terajoule.)
Stadion der Freundschaft

**Stadion der Freundschaft** (tysk: *Vennskapets arena*) er en fotballarena beliggende i den tyske byen Cottbus. Arenaen er hjemmebanen til fotballaget Energie Cottbus. Arenaen ble oppført i 1930, men har vært utvidet en rekke ganger, bl.a. i 1985, 1997, 2003 og 2007.
Stanisław Staszic

**Stanisław Wawrzyniec Staszic** (født 6. november 1755 i Piła, død 20. januar 1826 i Warszawa) var en polsk prest, filosof, statsmann, geolog, vitenskapsmann, poet, forfatter og leder for den polske opplysningen, berømt for sitt arbeid i Den fireårige Sejmen (1788&ndash;1792) og dennes konstitusjon (3. mai 1791). 

Staszic vokste opp i en borgerfamilie i Piła. Etter å ha fullført jesuittskolen i Poznań ble han katolsk prest. Mellom 1779 og 1781 fortsatte han sine teologiske studier i Frankrike og Tyskland. Han tilbrakte også tid utenlands mellom 1790&ndash;1791 og 1794&ndash;1797.

## Referanser
Kommandørkaptein

**Kommandørkaptein** er en stabsoffisersgrad i Sjøforsvaret, Den rangeres mellom orlogskaptein og kommandør.

Kommandørkapteiner med forskjellige akademisk basisutdannelse, bekler stillinger ved stab og ombord Sjøforsvarets større skipstyper. Eksempelvis vil en sjøoffiser med kommandørkapteins grad og basisutdannelse fra Sjøkrigsskolens operative linje (Sjøoffiserslinjen), føre kommando som skipssjef ombord på fregatter, eller tilsvarende. Gradstegnet er fire galoner, derav en smal.

Graden kommandørkaptein rangeres på nivå OF&#8209;4 i NATOs gradsystem hvor den benevnes; *commander senior grade.*

## Bilder

Flickr - Official U.S. Navy Imagery - The CNO shakes hands with a Royal Norwegian navy officer during a tour of the Skjold-class coastal corvette HNoMS Skudd..jpg|En kommandør&shy;kaptein (t.v.) håndhilser på en amerikansk admiral
US Navy 100816-N-8273J-095 Chief of Naval Operations (CNO) Adm. Gary Roughead stands with Chief of the Royal Norwegian Navy Rear Adm. Haakon Bruun-Hanssen and other senior leadership aboard HNoMS Otto Sverdrup (F 312).jpg|En kommandør&shy;kaptein (t.v.) med en norsk kontreadmiral, en amerikansk admiral og en norsk kommandør


## Referanser
Cannibal

**Cannibal** kan sikte til:

* Cannibal (album), det femte studioalbumet fra heavy metal-bandet Static-X
* Cannibal! The Musical, en amerikansk film
* Cannibal Corpse, et amerikansk death metal-band
* Fine Young Cannibals, en engelsk musikkgruppe

## Se også
* Kannibalisme
Cottbus

**Cottbus** (nedersorbisk: *Chośebuz*, oversorbisk*: Choćebuz*, polsk: *Chociebuż*) er en by beliggende i delstaten Brandenburg i Tyskland. Byen er den nest største i Brandenburg etter delstatshovedstaden Potsdam. Byen ligger omtrent 125 km fra Berlin ved elven Spree. Cottbus har siden 1976 vært en storby med over  innbyggere, og er en viktig by innenfor servicenæring, vitenskap og forvaltning.

Byen omtales i skriftlige kilder første gang i  1156.

Cottbus er en av de byer i Tyskland med størst andel av sorbere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Łódź’ flagg

**[[Łódź]]’ flagg** består av to like store horisontale felt, et gult øverst og et rødt nederst. I midten befinner byens våpenskjold seg, og det er også våpenskjoldet flagget henter sin koloristikk fra.
Den blomstertid nu kommer

**«Den blomstertid nu kommer»**, på norsk også **«Den blomstertid nå kommer»**, er en salme opprinnelig skrevet på svensk av Israel Kolmodin i  1694 til en folketone fra 1500-tallet . Melodiens eldste skriftlige kilde er et koralmanuskript fra Roslagskulla datert 1693. Salmen ble utgitt i *Then Swenska Psalm-Boken* i 1695 med overskriften «Een Sommarwisa». Teksten ble oversatt til norsk av dikterpresten og folkeminnesamleren Magnus Brostrup Landstad i 1861, og var gjengitt som salme nummer 763 i Norsk Salmebok fra 1985. I den nye Norsk salmebok fra 2013 har den nummer 841. I begge salmebøkene står den i en noe forkortet og omarbeidet versjon.

«Den blomstertid nu kommer» er en av de mest kjente og kjære salmene i Sverige i dag, og oppfattes av mange som en ikke-religiøs sommersang. Særlig første vers kan tolkes som en verdslig hyllest til årstiden, varmen og livet. «Den blomstertid nu kommer» blir sunget i praktisk talt alle svenske og finske skoler på skoleavslutningene før sommerferien. I Sverige gjelder det også Astrid Lindgrens og Georg Riedels  «Idas sommarvisa», fra en film om Emil fra Lønneberget fra 1973,  og høysommersalmen «I denna ljuva sommartid», opprinnelig *Geh' aus, mein Herz, und suche Freud* av Paul Gerhardt fra 1653.

## Norsk tekst

#Den blomstertid nå kommer med lyst og glede stor,den kjære, lyse sommerda gress og grøde gror.Nå rører solens armerved alt som før var dødt,de blide stråler varmerog alt på ny blir født.   
# De fagre blomsterenger og åkrer rad på rad, de grønne urtesenger og trær som skyter blad, hver blomst, hver spire minner oss om å ta imot det lys som alltid skinner fra Gud, vår Skaper god.  
# Vi hører fugler synge med herlig jubellyd! Skal ikke da vår tunge lovsynge Gud med fryd? Min sjel, opphøy Guds ære med lov og gledesang! Han vil oss nådig være som før så mang en gang.  
# Gud signe årets grøde i alle verdens land! Gud gi oss daglig føde fra jord og hav og strand, og hjelp oss du å dele med andre det vi har, vårt liv, vår jord, det hele er ditt, vår Gud og Far!  
# Du kjære Herre Kriste, du sol med klarest skinn, la hjerte-isen briste og smelte i vårt sinn! La dine budord følges, og mett oss med ditt ord, la nådens lys ei dølges for oss på denne jord!

## Referanser
Ola Enstad

**Ola Enstad** (født 10. november 1942 på Lesjaskog, død 2. august 2013 i Oslo) var en norsk billedhugger, bosatt i Oslo.

Enstad ble utdannet ved SHKS 1967–69 og ved Statens kunstakademi 1969–72. Han debuterte på Høstutstillingen i 1970, og med en separatutstilling i Kunstnerforbundet i 1973.

Hans skulptur *Neve og rose* var bestilt av Asker kommune, men kommunen avbestilte den, og skulpturen står siden 1990 på Lilletorget i Oslo, foran Fellesforbundets hovedkvarter. Hans *Dykkar skulptur* (også 1990) er en installasjon av seks froskemenn, montert i stålwire, ved Olafiagangen / Akerselva (se bildet). *Stegosaurus* (1977) er en lekeinstallasjon i kryssfinér, først plassert på Grünerløkka fra 1979, senere i Torshovdalen og fra 1989 i Jølster. Statuen ble demontert i 2000.

Ola Enstad mottok Ingeborg og Per Palle Storms ærespris i 1999. Boka *Den endelege løysinga på skulpturproblemet* utkom i 1997, basert på et kunstprosjekt tidligere på 1990-tallet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* kunstbib, bøker/artikler om ham
* frysja.no
* nrk.no Stemmer fra arkivet
Łódź’ byvåpen

**[[Łódź]]’ byvåpen** forestiller en gyllen trebåt med én padleåre på en rødfarget bunn.

Byvåpenet kom for første gang til syne på et bysegl i 1535, med en lignende form som det har i dag. Seglets bunn ble sannsynligvis laget i midten av det 15. århundre, det vil si ikke lenge etter at Łódź fikk sine byrettigheter. Båtens form fra det neste bevarte seglet fra 1577, brukt frem til 1817, var så vellykket at den ble benyttet som mal til mellomkrigstidens byvåpen som brukes den dag i dag. Byvåpenets farger – gull og rødt, er tatt fra det adelige våpenskjoldet Łodzia, som ligner på byvåpenet, skjønt det sannsynligvis ikke har noe med det å gjøre. Dagens byvåpen ble vedtatt 5. juni 1936 av det polske Innenriksdepartementet.
Langres

**Langres** er en kommune i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est nord i Frankrike. Langres er underprefektur i departementet.

## Historie
Som hovedstad i den romaniserte keltiske stammen Lingones ble byen kalt *Andematunnum*, senere *Lingones* og i dag *Langres*.

Byen er bygget på en kalksteinsknaus med same navn som byen. Denne skansen var først okkupert av gallere, og senere bygde romerne festningsverk i byen som hørte til den keltiske stammen Lingones. Triumfbuen fra det 1. århundre er fortsatt synlig i byen.

Etter perioden med invasjoner vokste byen i middelalderen, blant annet på grunn av at biskopen i byen fikk mer politisk makt. Bispedømmet dekket Champagne, Hertugdømmet Burgund og Franche-Comté, og biskopene fikk rettene til å prege sine egne mynter på 800-tallet og å peke ut den militære lederen i byen i 927. Biskopen av Langres var hertug og en del av adelsstanden i Frankrike. De vanskelige årene på 1300- og 1400-tallet var årsak nok til at byen forsterket festningsverkene sine og Langres gikk inn i en periode som kongelig vergemål. I renessansen, da byen igjen blomstret, ble det bygget mange fine boliger samt religiøse og militære bygninger, som fortsatt står i dag. På 1800-tallet bygget Vauban flere festningsverk i byen.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Langres***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Flaggkommandør

**Flaggkommandør** er en offisersgrad i Sjøforsvaret. Den svarer til brigadergraden i Hæren og Luftforsvaret. Innen NATO er flaggkommandør rangert på nivå OF6.

Flaggkommandør svarer i Royal Navy til *[[Commodore (grad)|commodore]]*; til *[[rear admiral lower half]]* i US Navy; til *Kommodore* i Deutsche Marine, *flotilleadmiral* i Søværnet og *flottiljamiral* i Svenska marinen.

Graden flaggkommandør ble innført i Norge i 1997 og erstattet da graden kommandør I. Dette ble gjort for at gradene skulle stemme bedre overens med internasjonale betegnelser. Graden kommandør II ble samtidig erstattet av graden kommandør.

## Referanser
Blueberry (film)

***Blueberry*** er en fransk engelskspråklig fantasy-western fra 2004 regissert av Jan Kounen. Filmen er basert på den franske tegneserie *[[Blueberry]]*, av Jean Giraud og Jean-Michel Charlier. Hovedrollens spilles av Vincent Cassel, mens sentrale biroller spilles av Michael Madsen og Juliette Lewis.

Filmen er løst basert på tegneserien, og historien kan ikke identifiseres fra noen av tegneseriefortellingene. En del karakterer og hendelser er riktignok hentet fra *Von Luckners gullgruve* og *Gjenferd og gullkuler*, men forskjellene fra disse albumene er mange og vesentlige. Den nå avdøde Charliers familie var ikke fornøyd med fremstillingen, og tar avstand fra filmen. 

## Handling
Den amerikanske marskalken Mike Donovan sliter med mørke minner etter dødsfallet til hans første store kjærlighet. Han forsøker å holde fred mellom de hvite og aboriginerne, som midlertidig hadde adoptert og tatt vare på ham.

Men de onde handlingene til Blount, en «hvit trollmann» fører til at Donovan ønsker å konfrontere skurken i de hellige fjellene - og samtidig erobre sin egen frykt og minner.

## Skuespillere
* Vincent Cassel som Mike Blueberry
* Juliette Lewis som Maria Sullivan
* Michael Madsen som Wallace Sebastian Blount
* Temuera Morrison som Runi
* Ernest Borgnine som Rolling Star
* Djimon Hounsou som Woodhead
* Hugh O'Conor som en yngre Mike Blueberry
* Geoffrey Lewis som Greg Sullivan
* Nichole Hiltz som Lola
* Kateri Walker som Kateri
* Vahina Giocante som Madeleine
* Kestenbetsa som Kheetseen
* Tchéky Karyo som Uncle
* Eddie Izzard som Prosit
* Colm Meaney som Jimmy McClure
* François Levantal som Pete

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Selvportrett

**Selvportrett** er en sjanger innen tegne- og malerkunst, forekommer også innenfor fotografi, der kunstneren portretterer seg selv. Det ble en ikke uvanlig foreteelse fra omkring 1500-tallet, og dyrkes fortsatt av enkelte kunstnere. 

Selvportrettene kan variere fra enkle strektegninger til forseggjorte ateliermalerier. Noen kunstnere har satset på stemningsbeskrivelse mere enn på portrettlikhet – men de fleste inneholder elementer som gjør dem gjenkjennelige for andre.

Motiver for å lage selvportretter kan variere, men et nærliggende er at etter at speilet ble utviklet, var modellen alltid tilgjengelig. Reklame var et annet: kunden kunne se hva kunstneren var god for når det gjaldt å få fram likhet. Et tredje moment har trolig vært å synliggjøre for seg selv og andre tidens gang, og egen utvikling som kunstner. Et fjerde kan ha vært å synliggjøre seg selv for ettertiden, noe som også gir en enkel forklaring på hvorfor enkelte kunstnere har malt seg selv inn som statister i malerier av flere sjangre.

Der finnes mange kjente selvportretter. Albrecht Dürers er velkjente. Rembrandt er kjent for flere fra forskjellige livsstadier. Edvard Munch laget flere, hvor den aldrende Munch med klokke og seng er det mest kjente. Også Odd Nerdrum har laget selvportretter, men bare ett som ble omstridt. Den finske maleren  Helene Schjerfbeck lagde flere sterke selvportrett gjennom et langt kunstnerliv.  

## ''Selfie''
:*Se også: [[Selfie]]*
I 2013 meldte VG at *selfie* hadde blitt kåret til årets nyord.

## Galleri

Fil:Selbstporträt,_by_Albrecht_Dürer,_from_Prado_in_Google_Earth.jpg|Albrecht Dürer, Selvportrett, 1498
Fil:Duerer01.jpg|Albrecht Dürer har her laget et selvgranskende bilde.
Fil:Leonardo da Vinci - Self-Portrait - WGA12798.jpg|Leonardo da Vinci, Selvportrett, ca. 1512
Fil:Peter Paul Rubens - Rubens and Isabella Brant in the honeysuckle bower.jpg|Peter Paul Rubens, Selvportrett, med fru Isabella, ca. 1609
Fil:Rembrandt_Harmensz._van_Rijn_128.jpg|Rembrandt van Rijn, Selvportrett,, 1630
Fil:Rembrandt Harmensz. van Rijn 132.jpg|Rembrandt van Rijn, Selvportrett,, ca. 1655
Fil:Las_Meninas,_by_Diego_Velázquez,_from_Prado_in_Google_Earth.jpg|*[[Las Meninas]]*,1656, viser Diego Velazquez ved staffeliet til venstre.
Fil:Sandro Botticelli 085.jpg| Sandro Botticelli «De tre vismenn» med kunstner som statist.
Fil:Lebrun, Self-portrait.jpg|Élisabeth Vigée-Lebrun, Selvportrett,, 1790
Fil:Self-portrait_at_69_Years_by_Francisco_de_Goya.jpg|Francisco de Goya, Selvportrett, 1815
Fil:VanGogh 1887 Selbstbildnis.jpg|Vincent van Gogh, Selvportrett, 1886–1887
Fil:Paul_Gauguin_111.jpg|Paul Gauguin, Selvportrett, 1893
Fil:Lovis Corinth 010.jpg|Lovis Corinth,Selvportrett, med skjelett, 1896
Fil:Renoir Self-Portrait 1910.jpg|Pierre-Auguste Renoir, Selvportrett, 1910
Fil:Egon Schiele 079.jpg|Egon Schiele, Selvportrett 1912
Fil:Augusto De Luca - Portrait.jpg|Augusto De Luca, Selvportrett (fotografi) 2000


## Referanser
Keep of Kalessin

**Keep of Kalessin** er et norsk episk extreme metal-band fra Trondheim. 

## Biografi
Bandet ble dannet i 1993 av Obsidian C og Ghash, og gikk da under navnet «Ildskjær». Debutalbumet *[[Through Times of War]]* ble gitt ut sommeren 1997. Bandet har byttet medlemmer en rekke ganger. For sitt tredje studioalbum *[[Armada (album)|Armada]]*, fra 2006, ble de nominert til både Spellemannprisen 2006 og Alarmprisen 2007 i klassen metal. De slo igjennom med dette albumet, og fulgte opp med *[[Kolossus (studioalbum)|Kolossus]]* i 2008, som også ble nominert til Spellemannprisen 2008 i klassen metal.

### Melodi Grand Prix 2010
8. januar 2010 vant Keep of Kalessin sammen med Maria Haukaas Storeng første delfinale i norsk Melodi Grand Prix 2010, kom helt til finalen og fikk en tredjeplass. De skapte norsk Grand Prix-historie ved å bli det første metalbandet som noensinne har vært med i den norske finalen. «The Dragontower», sangen Keep of Kalessin deltok med, er komponert av Grønbech, tekst er av Keep of Kalessin.

## Medlemmer

## Diskografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
* 
*
Kamiguaner

* *[[Conolophus pallidus|C. pallidus]]*
* *[[Conolophus subcristatus|C. subcristatus]]*
* *[[Conolophus subcristatus|C. subcristatus]]*

**Kamiguaner** (*Conolophus*) er en slekt øgler som kun finnes på Galápagosøyene. De er antakelig i slekt med den mer kjente haviguanen, men har et levesett som er mer normalt for øgler. De lever i kaktusvegetasjonen i lavlandet, og eter landplanter, for eksempel fikenkaktus.

Det er tre nærstående arter: *Conolophus pallidus* (Santa Fe kamiguan) er endemisk til Isla Santa Fe; *C. subcristatus* (kamiguan) lever på Santiago, Santa Cruz, Isabella og Fernandina; *C. marthae* (rosa kamiguan) er endemisk til Wolf og nordlige Isabela

## Inndeling

* Squamata, skjellkrypdyr
** Toxicofera
*** Iguanomorpha
**** Iguania
***** Iguanidae, iguanfamilien
****** *[[Kamiguaner|Conolophus]]*, kamiguaner
******* *[[Conolophus pallidus|C. pallidus]]*, Santa Fe kamiguan
******* *[[Conolophus subcristatus|C. subcristatus]]*, rosa kamiguan
******* *[[Conolophus subcristatus|C. subcristatus]]*, kamiguan

## Eksterne lenker
* 

* Land Iguna
* ARKive: Images of life on Earth
Marc Forster

**Marc Forster** (født 30. november 1969 i Neu-Ulm) er en tysk-sveitsisk filmregissør og manusforfatter. Han har regissørt filmer som *[[Monster's Ball]]* og *[[Finding Neverland]]*, og har blitt valgt til å regissere den 22. James Bond-filmen. Han takket nei til å regissere *[[Harry Potter og fangen fra Azkaban]]*.

Marc Forster ble født i den tyske delstaten Baden-Württemberg og vokste opp i Davos, et kjent vintersportssted i den sveitsiske kantonen Graubünden. Faren var en sveitsisk lege og moren var en tysk arkitekt. Faren, Rolf Forster, eide et legemiddelfirma og ble svært velstående i løpet av 1970-tallet. Marc Forster tok Matura ved det renommerte Institut Montana Zugerberg. På denne tiden solgte faren legemiddelfirmaet og investerte i risikoprosjekter. På kort tid tapte familien Forster det meste av formuen sin. Marc Forster fikk likevel hjelp av rike venner av familien, og flyttet i 1990 til New York for å studere ved den kjente filmskolen ved New York University. Hans første film, *Loungers*, spilte han inn med et budsjett på 10&nbsp;000 amerikanske dollar i 1995. Filmen vant publikumsprisen ved Slamdance Festival

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andrej Rubljov

**Andrej Rubljov** (russisk: Андре́й Рублёв) (født omkring 1360 eller 1370, død 1427 eller 29. januar 1430 i Andrikov-klosteret i Moskva) regnes som den betydeligste russiske ikon- og freskomaleren fra middelalderen.

Det finnes lite informasjon om hans liv. Man vet ikke hvor han ble født. Han levde sannsynligvis i Troitse-Sergijeva Lavra under Nikon av Radonezj, som ble igumen etter Sergij Radonezjskijs død i 1392.

## Annet
Andrej Tarkovskij laget i 1965 filmen *[[Andrej Rubljov (film)|Andrej Rubljov]]*. I dette filmeposet skildres middelalderen i Russland, hvor Rubljov mer er en tilskuer til poetiske tablåer enn en biografisk hovedperson i filmen. 

## Se også
* *[[Andrej Rubljov (film)|Andrej Rubljov]]*, sovjetrussisk spillefilm fra 1960-tallet

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kamilleblomslekta

se egen seksjon

**Kamilleblomslekta** (*Matricaria*) er ei slekt i kurvplantefamilien.

Artene er ettårige, lave eller middels høye urter. De har en opprett, forgrenet stengel og som regel en krydret duft. Bladene sitter spredt og er flere ganger fjærflikete. Kurvene har gul skive. De fleste artene har hvite randkroner, men noen arter mangler dem. Kurvbunnen er tilspisset og innhul. Frukten har opptil fem langsgående ribber og mangler fnokk. Artene i balderbråslekta (*Tripleurospermum*) med to arter i Norge ble tidligere regnet til *Matricaria*. De har også fjærflikete blad, gul skive og hvite randkroner, men har bare tre ribber på frukten.

Tunbalderbrå blir av Artsdatabanken plassert i slekta *Lepidotheca*, men i internasjonal litteratur blir den oftest regnet til *Matricaria*. Tunbalderbrå er vanlig i hele Norge. En annen art, kamilleblom, er et sjeldent ugras i Norge.

## Arter
Flere kilder oppgir at der er seks eller sju arter i slekta *Matricaria*. Ifølge *Global Compositae Checklist* er det derimot hele 21 gyldige arter:

* *[[Matricaria aserbaidshanica]]*
* *[[Matricaria aurea]]*
* *[[Matricaria australis]]*
* *[[Matricaria brachyglossa]]*
* *[[Matricaria breviradiata]]*
* kamilleblom (*M.&nbsp;chamomilla*)
* *[[Matricaria courrantia]]*
* *[[Matricaria decipiens]]*
* tunbalderbrå (*M.&nbsp;discoidea*)
* *[[Matricaria elongata]]*
* *[[Matricaria grossheimii]]*
* *[[Matricaria hookeri]]*
* *[[Matricaria karjaginii]]*
* *[[Matricaria lasiocarpa]]*
* *[[Matricaria occidentalis]]*
* *[[Matricaria rupestris]]*
* *[[Matricaria sevanensis]]*
* *[[Matricaria subpolaris]]*
* *[[Matricaria szowitzii]]*
* *[[Matricaria tetragonosperma]]*
* *[[Matricaria transcaucasica]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lene Sperre

**Lene Sperre** (født 8. mai 1986 i Ålesund) er en norsk fotballspiller. Hun startet karrieren i sunnmørsklubbene Spjelkavik, Rollon og Fortuna Ålesund før hun dro til toppserielaget Trondheims-Ørn i 2006. Hun flyttet tilbake til Ålesund og gamleklubben Fortuna sommeren 2007.

Sperre har gjennomført fire års idrettsutdanning.

## Meritter
**Med Trondheims-Ørn:**
*Seriesølv 2006

## Referanser
WC

**WC** kan referere til:

* Vannklosett, etter det engelske *water closet*
* World Cup, internasjonal konkurranseform med sammenlagtresultater fra delkonkurranser gjennom sesongen
* Wikimedia Commons, et wikimedia-prosjekt i form av en database for bilder, filmer og lyder
* World Championship, engelsk for VM, det vil si verdensmesterskap
* Warcraft, en serie med videospill i form av strategispill med byer og figurer i en fantasy-verden
* Wing Commander, en serie spill utvilket av Origin Inc. og en Sci-Fi-film
* Work computer, engelsk for «arbeids-PC» eller «arbeidsstasjon», brukes i chat og diskusjonsfora på internett i motsetning til «hjemme-PC»
*Wing chun, en Kung fu-stil
* Winston Churchill, engelsk politiker
* W. C. Handy, amerikansk musiker
* Waldemar Christopher Brøgger (1851–1940), norsk geolog
Vossa Jazz

**Vossa Jazz** (etablert 1973 på Voss) er en internasjonal jazzfestival som arrangeres årlig ved påske.

Festivalen ledes av Trude Storheim (2007–). Festivalens profil omfatter jazz, folkemusikk og etnisk musikk. Man har også Badnajazz for barna, Ekstremjazz (ikke del av Ekstremsportveko), UNGjaJAZZja!, Superjazz for menneske med nedsette funksjonsevner og Eldrejazz.  I tillegg bestilles et årlig verk fra norske festivalkomponister.

## Historie
Vossa Jazz ble første gang arrangert i 1974, den samme helgen som Verdenscupen i alpint ble arrangert på Voss. Tanken var at ski og jazz passer sammen. Initiativtakere var en ung vennegjeng (de yngste var 17-18 år gamle) med Lars Mossefinn og Asle Haaland i spissen; Mossefinn og Haaland ble inspirert av Montreux jazz festival som de besøkte sommeren 1973 og opplevde Miles Davies og Dexter Gordon. Jan Garbarek, Frode Thingnæs, Laila Dalseth, Lars Klevstrand, Ketil Bjørnstad Georg Johannesen, Cecilie Løveid og May Waldon opptrådte første året. Dexter Gordon og Johnny Griffin opptrådte i 1982. Van Morrison opptrådte i 1988 og under pressekonferansen skjelte han journalistene for å stille dumme spørsmål. Etter 1986 har festivalen alltid blitt arrangert i palmehelgen. Fra 2007 har Trude Storheim vært festivaldirektør.

I 1980 førte Vossa Jazz gitaristen Rune Gustafsson sammen med bassisten Niels-Henning Ørsted Pedersen i Gamlekinoen. Samarbeidet førte til utgivelsen av albumet *Just The Way You Are* (1980). Vossa Jazz inviterer i tillegg til årlige bestillingsverk og deler ut Vossa Jazzprisen som skal gå til den frilans jazzmusikeren i Hordaland som har gjort seg mest fortjent til denne hederen hvert år.

## Bestillingsverk

## Vossa Jazz-prisen
Festivalen har siden 1988 gitt en utmerkelse til markante jazzmusikere fra Vestlandet, herunder:

## Vossa Jazz festivalkunstner
Festivalutstillingen er et samarbeid mellom Voss Kunstlag, Vekselbanken og Vossa Jazz.
*2012: Elin Brissman, *Nowhere Better Than This Place*
*2013: Ingeborg Annie Lindahl, *Soft as Chalk*
*2014: Kiyoshi Yamamoto, *This is not the right color*
*2015: Kristin Austreid
*2016: Christoffer Eide: *No rest for the wicked*

## Vossa Jazz Records
Vossa Jazz Records har per 2021 ingen planer om ytterligere utgivelser.
*1996: Fliflet/Hamre Energiforsyning, *Moro post mortem, live* (VJ 18962)
*1998: Berit Opheim, Bjørn Kjellemyr, Einar Mjølsnes, Sigbjørn Apeland og Per Jørgensen, *Fryd* (VJ 980042)
*2001: Kari Bremnes og Lars Klevstrand, *Tid Å Hausta Inn* (VJ 980052)
*2003: Tore Brunborg, *Gravity* (VJ 03006-2)
*2004: Electro Ompaniet, *Toskedalen* (VJ 04007-2)
*2004: Svein Folkvord, *Across* (VJ 04008)
*2005: Electro Ompaniet, *Electromecanibalism* (VJ 04007-3)
*2006: Terje Isungset og Didier Petit, *Live at Vossajazz* (VJ 060112)
*2006: Sonic Stories med Kari Nergaard Bleivik og Rune Mandelid, *Feels like night* (VJ 060102)
*2006: Sub Trio med John Pål Inderberg, Stein Inge Brækhus og Svein Folkvord, *Subtrio* (VJ 060122)
*2010: "Eg e liten eg, men eg vaoga meg",  folketoner fra Voss med barn,  profesjonelle musikere og musikkstudenter.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Arkivet etter Vossa Jazz  på arkivportalen.no
Alteren

**Alteren** er et tettsted (tettstedsnavn *Alternes*) og et forsted til Mo i Rana i Rana kommune. Fylkesvei 810 passerer forbi stedet. Alteren har også veiforbindelse til Grotnes på sørsiden av Langvatnet.

Forstedet har et ungdomslag (UL Daggry), et musikkorps og et skytterlag (Alteren skytterlag stiftet 2. mars 1947). Bebyggelsen på Alterneset består for det meste av private boliger.

Alteren har samme postnummer (8616) som Båsmoen.

## Næringsliv
### Alteren Samvirkelag
Historien til samvirkelagene på Båsmoen, Ytteren og Alteren henger sammen, og viser hvor uadskillelige bydelene er. På Alteren ble samvirkelaget nedlagt i september 1970. På Båsmoen ble det nedlagt 30. mars 1987, slik at bare butikken på Ytteren ble igjen på nordsiden av Ranfjorden.

Alteren Samvirkelag startet i januar 1948 som en filial under Båsmo Samvirkelag. Laget startet i et lite hus som bestyrer Einar Sletten hadde oppført på Alteren. Men da J.P. Hauknes-gården ble flyttet i 1956 for at Samvirkelaget kunne starte byggingen av varehuset, ble dette bygget solgt til Båsmo Samvirkelag. Der ble det satt opp som filial på Alteren.

I 1960 var omsetningen 325.000 kroner og bestyrer var Karsten Aasen. En kort tid etter sammenslåingen hadde han ansvaret for både butikken på Alteren og på Båsmoen.

Mo og Nord-Rana samvirkelag ble slått sammen den 1. januar 1962 til Rana samvirkelag, og Alteren fikk avdelingsnummer 12. Omsetningen passerte 500.000 kroner i 1963.

Bygningen var i dårlig forfatning, og i 1964 og 1965 ble det foretatt betydelige forbedringer både innvendig og utvendig.

Slik tilfellet var ved avdelingene på Storforshei, Dalselv, Båsmoen og Ytteren, ble lagets lokaler også benyttet til ekspedisjon for Helgeland Bilruter. Denne avtalen ble sagt opp i 1967.

Omsetningstallene var dårlige og i 1969 lå den på kroner 440.000. Representantskapet vedtok å legge ned avdelingen på Alteren fra september 1970. Eiendommen ble solgt, og Rolf Jensen overtok for å drive egen forretning videre. Jensen hadde en tid vært ansatt på Båsmo Samvirkelag.

Alteren hadde følgende bestyrere, i løpet av sin eksistens:

## Folketall
Statistisk sentralbyrå (SSB) oppgir følgende folketall for grunnkretsen Alteren:

## Referanser
Hieronymus Heyerdahl (1867–1959)

**Hieronymus Heyerdahl** (1867–1959) var en norsk jurist og politiker (H). Han var ordfører i Kristiania (Oslo) fra 1912 til 1914, og er spesielt kjent for å ha tatt initiativet til byggingen av Oslo rådhus, noe som gav ham tilnavnet «Rådhusets far».

Hieronymus Heyerdahl var sønn av artillerikaptein Hieronymus Heyerdahl (1832–76) og Henriette Sophie Schou. Han var oldebarn av presten Hieronymus Heyerdahl. Han ble gift 1893 med Anna Wilhelmine «Minka» Weidemann.

Heyerdahl studerte juss fra 1884 og ble uteksaminert i 1889. Han praktiserte som advokat fra 1894, og engasjerte seg politisk i partiet Høyre. Heyerdahl var medlem av Kristiania formannskap i perioden 1911-16, og var byens ordfører i årene 1912-14. Han var dessuten medlem av bystyret i 1917-19 og 1923-25, og president i Norges Røde Kors i årene 1918-22. Videre var Heyerdahl direksjonsmedlem i flere selskaper, og var innehaver av en rekke offentlige og private verv.

Han ble 7. februar 1915 ridder av første klasse av St. Olavs Orden «for fortjenestfuld kommunal virksomhet». Han var også medlem av St. Olavs Ordens revisjon. I 1956 fikk han St. Hallvard-medaljen.

## Rådhuset og Piperviksreguleringen
Hieronymus Heyerdahl er mest kjent for arbeidet med å få oppført et nytt rådhus i Kristiania. I 1915 la han frem en plan som gikk ut på å sanere fattigkvarterene i Piperviken og anlegge byens nye rådhus her i stedet for på Hammersborg, der det tidligere var planlagt. For sitt initiativ til reising av Oslo Rådhus ble han i 1950 utnevnt til Kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. 

En byste av Heyerdahl ble i 1950 avduket foran Oslo rådhus, utført av Joseph Grimeland. Han ble også portrettert av Edvard Munch.

## Bibliografi
* 

## Referanser


## Kilder
* Hvem er hvem, 1934, utg av Hj. Steenstrup, H. Aschehoug & Co., Oslo
* St. Olavs orden, 1847-1947
* Rådhusets forvaltningstjeneste, Oslo
12. serierunde i Adeccoligaen 2007

**12. serierunde i [[Adeccoligaen 2007]]** startet som en full runde den 20. juni med åtte kamper som alle startet klokken 19.00.


## Fakta

## Eksterne lenker
* Adeccoligaen 2007: Terminliste og resultater  på altomfotball.no
En folkefiende (2005)

***En folkefiende***, med undertittelen *Den sterkeste er den som står alene*, er en norsk film regissert av Erik Skjoldbjærg. Han og manusforfatteren Nikolaj Frobenius har foretatt endringer av Ibsens skuespill, og de har lagt handlingen til vår tid. Filmen ble første gang vist på Tromsøs Filmfestival 19. januar 2005. 

## Handling
I filmen anno 2005 er kurbadet i Ibsens opprinnelige versjon byttet ut med en drikkevannskilde. TV-kjendisen og ernæringsfysiologen Tomas Stockmann har lenge bodd i Oslo, men slutter i jobben fordi produksjonsselskapet ikke gir ham redaksjonell frihet. Tomas vil flytte tilbake til hjembyen for å selge kildevannet der på flaske. Kona blir med fordi hun tror det vil gjenreise farens og hennes dårlige rykte på hjemstedet. Sammen med broren Peter bygger Tomas opp det som forventes å bli en hjørnesteinbedrift i den lille vestlandsbyen. Alle byens innbyggere legger sine sparepenger og dugnadskrefter i bedriften, og Tomas blir tatt imot som en helt på hjemstedet. Kort tid før lanseringen får Tomas vite at Peter har skjult en rapport som viser at drikkevannet er helsefarlig. Alle som drikker vannet kan bli sterile. Tomas vil stenge produksjonen inntil de kan benytte seg av en ren kilde lengre inn i fjellet. Men dette vil koste penger, så Peter og resten av byen står imot. I filmen er Petra informasjonssjef og ikke Tomas Stockmanns datter som i Ibsens skuespill. Hun prøver å hjelpe Tomas, men får senere sparken av Peter. Til og med journalisten tier om giftstoffene når Peter truer med en dyr rettssak. Kona som lenge har støttet Tomas vil også skjule saken fordi farens plantemiddel trolig er årsaken til forurensningen. Det blir holdt et stort ”folkemøte” på nasjonal TV, der både innbyggerne i bygda og seerne kan stemme per telefon på hvilken Stockmann de støtter. Filmen ender med at flere av byens innbyggere banker Tomas. Politimesteren ber ham forlate byen. Her slutter altså filmen mer åpent enn Ibsens skuespill.

## Sitater
«Kvifor skulle eg gidde å drive uavhengig om eg ikkje turde å meine noko?»

## Rolleliste

## Eksterne lenker
* 
* http://ibsen.nb.no/index.gan?id=105488&subid=0
Johnsen

**Johnsen** er vanlig etternavn i Norge som betyr «sønn av John». I 2007 hadde 21 323 nordmenn Johnsen som etternavn. Per januar 2020 var dette antallet falt til . Etternavnet er også nært beslektet med det internasjonale «Johnson» med samme betydning, som er et av de mest brukte etternavn i Vesten.

## Nordmenn med navnet Johnsen

* Arne Odd Johnsen, norsk historiker, sakprosaforfatter og statsstipendiat (1909–1985) 
* Bent Inge Johnsen, norsk fotballspiller (født 1972)
* Brinck Johnsen, norsk jazzmusiker (født 1946)
* Espen Johnsen (politiker), stortingsrepresentant (født 1976)
* Espen Johnsen (fotballspiller), norsk fotballspiller og landslagsmålvakt (født 1979)
* Frode Johnsen, norsk fotballspiller  (født 1974)
* Harald Johnsen, norsk jazzmusiker og bassist (født 1973) 
* Hauk Henrik Johnsen, norsk lokalpolitiker i Vadsø (født 1949)
* Jan Einar Johnsen, medlem av Vazelina Bilopphøggers (født 1959)
* Jens-Petter Johnsen, direktør for Kirkerådet (født 1948)
* Johan Christian Johnsen, norsk journalist, redaktør og leksikograf (1815–1898)
* Lillemor Johnsen, norsk fysioterapeut som utviklet en metode for helhetsterapi kalt «integrert respirasjonsterapi» (1920–1997)
* Mathias Johnsen Soggemoen, husmannssønn fra Romsdalen (1847–1929)
* Oscar Albert Johnsen, norsk historieprofessor (1876–1954) 
* Petter Johnsen Ertzgaard, fra Stjørdal, en av eidsvollmennene i 1814 (1774–1858)
* Pål Johnsen, norsk ishockeyspiller fra Hamar (født 1976)
* Reidar Johnsen, norsk politiker (født 1948)
* Ronny Johnsen, norsk landslagsspiller i fotball (født 1969)
* Rune Kraft Johnsen, Norges mestvinnende bandyspiller gjennom tidene (født 1965)
* Tor Gunnar Johnsen, norsk fotballspiller (født 1971)
* Øivind Johnsen, statsmeteorolog ved Meteorologisk institutt

## Se også
* Johnssen
* Johnson
* Jensen
* Johansen
* Liste over norske etternavn på J

## Referanser
Clemenskirken i Oslo

**Clemenskirken**, eller **Klemetskirka**, var en av sognekirkene i det gamle Oslo. Den lå mellom Clemensallmenningen og Østre strede, sør for bispeborgen og Halvardskirken. Det var en steinkirke med hjørnetårn, og den var en av de meget få kirkene vi kjenner med toskipet grunnplan. Langs midtaksen av koret sto det tre kraftige takbærende pilarer. Kirken står i dag som en ruin og har vernestatus fredet.

## Historie
Steinkirken er fra rundt 1100, men det har trolig vært to eller tre trekirker på samme sted tidligere. Den eldste kan være fra rundt år 1000. Den tidligste trekirken kan ha vært grunnlagt av Olav Haraldsson eller Olav Tryggvason. Den yngste trekirken fikk trolig Harald Hardråde bygget. 

En fant også spor etter Oslos eldste kjente bebyggelse, som lå ned mot Alna. Den aller første kirken kan bare påvises gjennom graver som er karbondatert til 980-1030 og dermed utgjør en av Norges eldste kirkegårder. Det må ha eksistert et godt etablert kristent samfunn innerst i Oslofjorden allerede før år 1000. Det er også rundt dette gravfeltet at den første urbane bosetningen i Oslo begynte å ta form.

Steinkirken gikk ut av bruk etter reformasjonen, og en regner med at den ganske raskt forfalt til ruiner som ble undersøkt ved utgravninger av Gerhard Fischer i 1921. Deretter lå den i mange år upåaktet under Loengbrua, men i 1970–71 fikk arkeologen Ole Egil Eide anledning til å grave videre i grunnen under kirken, og fant to eldre kirkegårder der den øverste kunne være fra Harald Hardrådes tid, og hadde 81 graver.

Loengbrua ble revet etter åpningen av Ekebergtunnelen i 1995. Ruinen av Clemenskirken ble frilagt og inngår som del av Middelalderparken i Gamlebyen. Den ligger ved Saxegaardsgata og Erik Schias plass. 

Kanslergata følger gateløpet til kirken og het tidligere Clemensallmenningen.

## Om navnet
Kirken var vigslet St. Clemens, som led martyrdøden da han druknet med et anker bundet til halsen. Han var derfor skytshelgen for bl.a. sjøfolk. Kanskje har valget av skytshelgen for kirken sammenheng med den tidligste bydannelsen i Oslo; det kan ha vært viktig å anlegge en kirke for sjøfart og handel på stedet. I *[[Diplomatarium Norvegicum]]* (DN) er kirka nevnt i dativform som *Cleme(t)z kirkiu* eller *Kleme(t/d)z kirkiu*. Det er godt mulig at helgennavnet har vært uttalt med tostavelses tonelag og dobbel *m*, jf. den nåtidige uttalen av stedsnavnet Klemetsrud (sør i Oslo).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Clemenskirken - kirkeruin i Oslo, hos Store norske leksikon
Jonas Rygg

**Jonas Framnes Rygg** (født 25. november 1987 i Oslo) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Rygg har også tidligere representert Lyn i tillegg til Ready, Stabæk Fotball, Manglerud Star Toppfotball og Strømmen IF og han har vært assistenttrener til seniorlaget til Ready (4. divisjon).

I 2012 kom Rygg tilbake til Lyn etter tre sesonger i Strømmen IF. Jonas Rygg var Lyns kaptein før han ble spillende assistentrener i 2014. I juni 2014 overtok han stillingen som hovedtrener for klubben. Med seg som assistenttrenere hadde han Egil Olsen og Viggo Strømme.

## Karrierestatistikk

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Manishtushu

**Manishtushu** var sønn av Sargon av Akkad og etterfulgte sin bror Rimush, som allikevel var yngre enn ham. Manishtushu regjerte fra 2299 til 2284 f. Kr. (midlere kronologi) eller 2235 til 2220 f.Kr. (kort kronologi), og fortsatte som sin bror å føre felttog for å holde riket sammen. En stor sort obelisk forteller om Manishtushus verk.

Manishtushu foretok felttog til Anshan i Persia, og selv påstod han at han førte et felttog til et for i dag uidentifisert land ved Golfen.

Han  ble etterfulgt av sin karismatiske sønn Naram-Sin.

## Referanser


## Litteratur
* Dietz Otto Edzard: *Geschichte Mesopotamiens.* C. H.Beck Verlag, München 2004, ISBN 3-406-51664-5
* Gebhard J. Selz: *Sumerer und Akkader.* C. H.Beck Verlag, München 2005, ISBN 3-406-50874-X
Terje Storli

**Terje Storli** (født 1960) er en norsk bassist. 

Han spiller bassgitar i den norske rockegruppa Stage Dolls, hvor han har vært med fra starten i 1983.

## Diskografi
### Stage Dolls
* *[[Soldier's Gun]]* (1985)
* *[[Commandos]]* (1986)
* *[[Stage Dolls (album)|Stage Dolls]]* (1988)
* *[[Stripped (Stage Dolls-album)|Stripped]]* (1991)
* *[[Stories We Could Tell]]* (1993)
* *[[Dig]]* (1997)
* *[[Good Times &ndash; The Essential Stage Dolls]]* (2002)
* *[[Get a Life]]* (2004)
* *[[Get a Live]]* (2005)
* *[[Always]]* (2010)

#### Singler og EP-er
* *Soldier's Gun/Left Foot Boogie* (1985)
* *Heart to Heart/Don't Look Back* (1986)
* *Commandos/Yesterday's Rain* (1986)
* *Love Cries/Hanoi Waters* (1988)
* *Pop Rocky Special* (1988)
* *Wings of Steel/Lorraine* (1988)
* *Still in Love/Mystery* (1988)
* *Love Don't Bother Me/Down on Me* (1991)
* *Stand By You* (1991)
* *Sorry (Is All I Can Say)/Rock this City* (1991)
* *Sorry (Is All I Can Say)* (1991)
* *Love* (1993)
* *Hard to Say Goodbye* (1994)
* *It's Only Love* (1997)
* *Good Times* (1997)
* *You're the One* (2002)
* *Running Back to You* (2004)
* *Get a Life* (2004)
* *Rainin' on a Sunny Day* (2009)
* *Always* (2009)
* *Drive for Life* (2011)
* *5 Minutes of Fame* (2013)
* *Highway of Life* (2013)
* *Rock'n Roll Train* (2014), med Return
* *One of These Days* (2015)
* *Into the Fire* (2016)
* *Hey Rock'n Roll* (2017)
* *The One* (2017)
* *You'll Find Me* (2018)

### The Kids
* *[[Hits fra Kids]]* (2007)

### Deltar på
* Forente artister: *[[Sammen for livet]]* (1985)
* Charm: *Hot Love/Billy the Kid* (1988)
* DumDum Boys: *[[Splitter Pine]]* (1989)
* Kompaniet: *Æ savne dæ* (1995)
* PolyGram: *Det beste fra de beste! Hysj! Hysj!* (1996)
* Dusty Cowshit: *[[Østenfor Soon, Western for Råde]]* (1996)
* Diesel Dahl: *Harley Davidson* (1997)
* Diesel Dahl: *[[Recycled]]* (1997)
* DumDum Boys-hyllest: *Solide saker – en hyllest til DumDum Boys* (1999)
* Kiss-hyllest: *[[Gods of Thunder &ndash; A Norwegian Tribute to Kiss]]* (2005)
* Stage Dolls-hyllest: *[[Wings of Steel &ndash; A Norwegian Tribute to Stage Dolls]]* (2008)
* Petter Wavold: *[[Stæm]]* (2008)
* Street Legal: *Bite the Bullet* (2009)
* Too Far Gone: *[[Reis av sted]]* (2011)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Presentasjon hos Groove.no
Potomac (elv)

**Potomac** [pəˈtoʊmək] er en 665 km lang elv i USA, og inklusive sideelver er den 1&nbsp;070 km lang. Den har to utspring, det nordlige ved Fairfax Stone på grensen mellom Maryland og Vest-Virginia, og det sørlige nær Hightown i Virginia. De to løpene møtes nær Green Spring i Virginia. 

Den viktigste bielven er Shenandoah, som renner ut i Potomac ved Harpers Ferry i Vest-Virginia.

Den nederste delen av elveløpet er påvirket av tidevann, og den renner ut i Chesapeake Bay på atlanterhavskysten av USA. Elva har en fallhøyde på 933 meter, og en gjennomsnittlig vannføring ved Washington D.C. på 316 m³/s. 

Elva markerer grensen Maryland og Washington D.C. på den nordlige siden, og West Virginia og Virgina på den sørlige siden.

## Eksterne lenker
*
Ågesta

**Ågesta** er et skogbevokst område i Huddinge kommune like utenfor Stockholm. Det avgrenses i nord av sjøen Magelungen og i vest av Ågestasjön, som siden 1976 er et fuglereservat. Hoveddelen av Ågesta er et friluftsområde med lysløype. I området finnes også Ågesta GK, Ågesta rideskole, Ågesta folkhögskola (som eies og drivs av Frelsesarméen, Ågestabadet (naturistbad) og Ågestaverket, Sveriges første kjernekraftverk.
Viggo Aadnevik

**Viggo Aadnevik**, (født 21. februar 1944, død 29. november 2019) var en norsk grafiker og maler, bosatt i Kristiansand.

Han var utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og Statens kunstakademi under Åge Storstein og Reidar Aulie. Aadnevik hentet for en stor del sine motiver fra Sørlandet. 

## Utsmykninger
* Kristiansand posthus

## Artikler om kunstneren
* Opstad, Gunvald: Wiggo hjemstavnsmaler. I Hrymfaxe nr. 3, 2005 side 10-11
* Opstad, Gunvald: Viggo den ekte maler. Katalogomtale Christianssands kunstforening 1994

## Referanser
Kristján Finnbogason

**Kristján Finnbogason** (født 8. mai 1971) er en islandsk fotballmålvakt. Han har tidligere spilt for Grótta, K.F.C. Lommel S.K. og ÍA. Nå spiller han for Knattspyrnufélag Reykjavíkur. Han har vært førstemålvakt syv år på rad fra 1997. Han har også spilt 20 kamper på Islands fotballandslag.

## Referanser


## Eksterne lenker
*