Curtiss P-40 Warhawk

**Curtiss P-40 Warhawk** er et amerikansk jagerfly.

Betegnelsen P-40 favner over to modeller med fabrikkbetegnelsene **Hawk 81**, og **Hawk 87** som var en videreutvikling av Hawk 81. I den amerikanske hærs flyvåpen fikk alle modellene etterhvert navnet **Warhawk**, Hawk 81 betegnelsene P-40, P-40B og P-40C og Hawk 87 betegnelsen P-40D og videre. I det britiske flyvåpenet fikk Hawk 81 navnet **Tomahawk** og Hawk 87 navnet **Kittyhawk**.

P-40 Warhawk kom i skyggen av de mer berømte jagerflyene som North American P-51 Mustang og Republic P-47 Thunderbolt, og ble aldri regnet for å være blant de aller beste jagerflytypene. Men med over 13&nbsp;700 fly produsert spilte P-40 allikevel en viktig rolle for den allierte krigføringen under den andre verdenskrig.

## Bakgrunn og utvikling

Mot slutten av tredvetallet ble det daværende United States Army Air Corps overbevist om at væskeavkjølte rekke- og V-motorer ville utklasse stjernemotorer og ba i 1937 om et nytt jagerfly utstyrt med den da nye Allison V-1710 væskeavkjølte V12-motoren.

Curtiss-Wright svarte med to varianter basert på deres tidligere P-36 Hawk. Den første fikk betegnelsen **XP-37**, var utstyrt med en Allison V-1710-21 og hadde radiatoren og drivstofftanken plassert mellom motoren og cockpiten, noe som førte til at cockpiten ble plassert langt bak. Den neste varianten ble utviklet ved å ta en P-36A rett fra produksjonshallen og utstyre den med en Allison V-1710-19, denne fikk etterhvert betegnelsen **XP-40** og ble prototypen for P-40.

XP-40, som fløy første gang 14. oktober 1938, ble i mai 1939 evaluert sammen med Bell XP-39 og Seversky XP-41. XP-39 skulle senere bli satt i produksjon som P-39 Airacobra, men 24. april 1939 fikk Curtiss-Wright en kontrakt for produksjon av 524 P-40 jagerfly. Fram til da den største kontrakten for en amerikansk flytype.

## Varianter

### P-40 / P-40B / P-40C (Hawk 81)

* **P-40** (Hawk 81A-1) – Dette var den første produksjonsvarianten, utstyrt med en Allison V-1710-33 med en ytelse på 1&nbsp;200 hk. Bestykningen besto av to 12,7&nbsp;mm maskinkanoner i nesen og to 7,62&nbsp;mm mitraljøser, én i hver vinge. I alt 199 P-40 ble produsert. En P-40 ble utstyrt med en kamerainstallasjon og fikk betegnelsen **P-40A**.
* **P-40B** (Hawk 81A-2) – Forbedret variant med ytterligere to 7,62&nbsp;mm mitraljøser i vingene, skuddsikkert glass i frontruten, selvtettende drivstofftanker og pansring for beskyttelse av piloten. 131 fly produsert. Kjent som **Tomahawk Mk IIA** i britisk tjeneste.
* **P-40C** (Hawk 81A-3) – Nytt radioutstyr og modifisert drivstoffsystem med mulighet for å utstyres med ekstern drivstofftank. Ble **Tomahawk Mk IIB** i britisk tjeneste.

### P-40D / P-40E (Hawk 87)

Den nye motorinstallasjonen står sentralt ved forandringene denne nye varianten introduserte. Allison V-1710-39 gav bedre ytelser men installasjonen krevde en total ombygging av nesepartiet som ble kortere og fikk en helt annen form. Bestykningen i nesen ble fjernet og radiatoren ble flyttet forover og gjort dypere. Andre forandringer inkluderte kortere hovedunderstell og endringer av bestykningen i vingene.

* **P-40D** (Hawk 87A-2) – Ustyrt med en Allison V-1710-39 med en ytelse på 1&nbsp;150 hk. Bestykningen besto av fire 12,7&nbsp;mm maskinkanoner i vingene og festemekanismer for én 500&nbsp;lb bombe under skroget og til sammen fire 50&nbsp;lb bomber under vingene. Bare 23 fly av denne varianten ble produsert.
* **P-40E** (Hawk 87A-3) – Som P-40D, men med seks 12,7&nbsp;mm maskinkanoner installert i vingene. 820 P-40E ble produsert for USAAF og 1&nbsp;500 **P-40E-1** for RAF hvor de fikk navnet **Kittyhawk Mk IA**.

### P-40F / P-40L, Packard Merlin-variantene

Disse variantene var et forsøk på å løse noen av problemene knyttet til Allison-motorer, spesielt den dårlige effekten i større høyder som begrenset bruken av P-40 som jagerfly. En P-40D ble utstyrt med en Rolls-Royce Merlin 28 og evaluert. Under betegnelsen **XP-40F** fløy denne prototypen første gang i juni 1941. Installasjonen av Merlin-motoren var enkel å gjennomføre, ingen av flytypens tidligere kvaliteter ble redusert og motoreffekten ble betydelig forbedret i høyder over 4&nbsp;500 m.

**P-40F** – Utstyrt med en Packard V-1650-1 (lisensprodusert variant av Rolls-Royce Merlin 28) med en ytelse på 1&nbsp;300 hk. Fra varianten P-40F-5 og utover ble skroget forlenget. I alt 1&nbsp;311 P-40F ble produsert, fordelt på 96 P-40F, 603 P-40F-1, 123 P-40F-5, 177 P-40F-10, 200 P-40F-15 og 112 P-40F-20. På grunn av utilstrekkelige antall av Packard V-1650 tilgjengelig ble noen av de senere produksjonsvariantene av P-40F utstyrt med Allison V-1710 og brukt til trening under betegnelsen **P-40R-1**. I britisk tjeneste fikk P-40F navnet **Kittyhawk Mk IIA**.

**P-40L** – Denne varianten var et forsøk på å øke ytelsene i forhold til P-40F ved å redusere vekten. Bestykningen ble redusert fra seks til fire 12,7&nbsp;mm maskinkanoner, drivstoffkapasiteten ble redusert og en del av pansringen for beskyttelse av piloten ble fjernet. Som med P-40F ble et forlenget skrog introdusert fra P-40L-5. I alt ble 700 P-40L produsert, inkludert 50 P-40L-1, 220 P-40L-5, 148 P-40L-10, 112 P-40L-15 og 170 P-40L-20. Av samme grunn som for P-40F ble 53 P-40L utstyrt med Allison V-1710 som treningsfly under betegnelsen **P-40R-2**.

### P-40K / P-40M, tilbake til Allison V-1710

**P-40K** – Denne betegnelsen favner over en serie med fly som var basert henholdsvis på P-40E og P-40F. Fellesnevneren for hele serien av P-40K er motoren som var en Allisoon V-1710-73 med en ytelse på 1&nbsp;375 hk. P-40K-1 og P-40K-5 benyttet samme skrog som P-40E mens P-40K-10 og P-40K-15 benyttet det forlengede skroget introdusert med P-40F-5. I alt 1&nbsp;300 P-40K ble produsert, fordelt på 600 P-40K-1, 200 P-40K-5, 335 P-40K-10 og 165 P-40K-15. Alle ble levert mellom mai og november 1942. I britisk tjeneste fikk P-40K navnet **Kittyhawk Mk III**.

**P-40M** – P-40M benyttet det samme skroget som ble brukt på P-40L-5 og utover og ble utstyrt med en Allison V-1710-81 med en ytelse på 1&nbsp;200 hk. P-40M benyttet også den samme kjølegrillen plassert foran eksosrørene som ble introdusert med P-40R. 600 P-40M ble produsert, fordelt på 60 P-40M-1, 260 P-40M-5 og 280 P-40M-10. Nesten alle , 595 fly, ble levert til RAF mellom november 1942 og februar 1943, hvor de, som P-40K, også fikk navnet Kittyhawk Mk III. De fleste av disse flyene ble igjen overført til samveldelandene og Sovjetunionen.

### P-40N, siste produksjonsvariant

**P-40N** var en veidereutvikling av P-40M og den siste og mest tallrike varianten, i alt ble 5&nbsp;220 P-40N produsert. Ytterligere reduksjoner av vekten ble gjennomført, som med P-40L ble drivstofftankene i vingeforkantene ble fjernet og bestykningen redusert til fire 12,7&nbsp;mm maskinkanoner. I tillegg fikk flyet blant annet ny radiator konstruert i aluminium. Fra P-40N-5 fikk flytypen den nye cokcpithetten som forbindes med N-serien.

**P-40N-1** – Utstyrt med en Allison V-1710-81 med en ytelse på 1&nbsp;200 hk. I alt ble 400 fly av denne varianten produsert og levert mellom mars og april 1943.

**P-40N-5** – Denne introduserte en ny cockpithette som bedret sikten bakover betydelig. Blant andre endringer var nytt radioutstyrt og et nytt sete. Festepunkter som kunne utstyres med enten en 500&nbsp;lb bombe eller en ekstern drivstofftank ble introdusert under vingene, og man gikk tilbake til en bestykning på seks 12,7&nbsp;mm maskinkanoner. 1&nbsp;100 P-40N-5 ble produsert og levert mellom mai og juli 1943.

**P-40N-10** – Bestykning redusert til fire 12,7&nbsp;mm maskinkanoner. 100 fly produsert og levert i august 1943.

**P-40N-15** – Bestykningen økt til seks 12,7&nbsp;mm maskinkanoner og økt drivstoffkapasitet i vingene. 377 fly produsert og levert i september 1943.

**P-40N-20** – Ustyrt med en Allison V-1710-99 motor og mulighet til å bære tre 500&nbsp;lb bomber. Denne subvarianten var den mest tallrike med i alt 1&nbsp;523 fly produsert. Levert mellom september og desember 1943.

## Spesifikasjoner