Elster (glasial)

**Elster glasial** var en svært kald periode i midtre pleistocen. I USA trengte isen helt fram til Douglas County, Kansas, i Europa til London og Slovakia.  Elster er den eldste glasiale perioden som med sikkerhet kan dokumenteres med avleiringer i Danmark og store deler av Nord- og Midt-Tyskland. 

Elster avløste den lange og gjennomsnittlig noe varmere perioden som kalles *[[cromer-komplekset]]* og ble etterfulgt av *[[Holstein (interglasial)|holstein interglasial]]*. Sammenfallende i tid er *Angli* i Storbritannia, *Kansas* i USA  og *Mindel* i Alpene. Dateringen av *elster* er usikker, men de fleste forskere korrelerer perioden med det globale marine oksygenisotop-stadiet MIS 12 og skal da dateres til tidsrommet fra 478&nbsp;000 til 424&nbsp;000&nbsp;år før vår tid. Thomas Litt og andre tyske forskere mener derimot at elster tilsvarer MIS 10 for 374 000–337 000 år siden.

## Navn og begrepshistorie
Geologen  kalte i 1910 opp perioden etter Weiße Elster, en bielv til Saale. Han pekte imidlertid ikke ut en typelokalitet, så den europeiske kvartærstratigrafiske sub-kommisjon fastsatte en profil ved Voigtstedt, Kyffhäuserkreis i Thüringen som en lekto-stratotypelokalitet (dvs. utpekt i ettertid). Siden perioden inneholdt varmere tidsavsnitt snakker enkelte forskere om *elster-komplekset*, noe andre betrakter som en lite treffende betegnelse da perioden ikke inndeles i interglasialer.

## Forløp og inndeling av ''elster''
Etter cromer-kompleksets siste interglasialtid falt temperaturen markert. I lekto-stratotypeprofilen ligger *elster*-lagene over skiktene fra *voigstedt-interglasialen*, det siste tidsavsnittet i *cromer*. Likevel er grensen problematisk; Litt et al. (2007) mener at en del taler for at *voigstedt* ikke er cromer-kompleksets siste interglasial, men er en eldre interglasialtid innenfor *cromer*. Er det korrekt må man regne med en større tidsluke mellom *voigstedt* og *elster*. 

Under *elster høyglasial*, et tidsavsnitt på 65&nbsp;000&nbsp;år, var det minst to store isframstøt som på sine maksima nådde helt fram til tyske Mittelgebirge. Under *elster senglasial* skjedde det i løpet av 15&nbsp;000&nbsp;år en forsiktig oppvarming med tre interstadialer (varmere perioder) hvor furu-, gran- og bjørkeskog bredte seg i Nord-Tyskland. Disse tre interstadialene ble avbrutt av to stadialer (korte isframstøt).

I motsetning til de senere nedisningsperiodene finnes det ikke endemorener som markerer elsterisens maksimale utstrekning. I vest slettet et enda større isframstøt under *[[Saale (glasial)|saale]]* alle spor på jordoverflaten. Lengre øst rakk elsterisen lengre sør enn saaleisen, men her ble endemorenene fra elster jevnet ut av langvarige periglasiale prosesser. Utstrekningen kan likevel rekonstrueres ved hjelp av funn av flintstein som isen fraktet sørover fra Skandinavia.

I Danmark domineres avleiringene fra elster av prekvartære ledeblokker, noe som ikke er tilfelle for avleiringer fra senere istider. Det finnes spor av tre stadialer i Danmark. Den første kom fra Norge og etterlot seg ledeblokker fra Oslofeltet, den neste kom fra Midt-Sverige og etterlot seg kinnediabas, og den siste fra Østersjø-området med paleoceiske bergarter fra Baltikum. 

Den såkalte acheuléen-kulturen, som tilskrives *[[Homo heidelbergensis]]*, er kjent fra Europa fra ca. 500&nbsp;000&nbsp;år siden til omtrent 135&nbsp;000&nbsp;år før vår tid.

## Tidslinje

## Referanser


## Litteratur
* Thomas Litt, Karl-Ernst Behre, Klaus-Dieter Meyer, Hans-Jürgen Stephan og Stefan Wansa: ''Stratigraphische Begriffe für das Quartär des norddeutschen Vereisungsgebietes.''  Eiszeitalter und Gegenwart (Quaternary Science Journal), 56(1/2): 7-65, Hannover 2007 , 
* Leopold Benda (red.): *Das Quartär Deutschlands.* 408 s., Borntraeger, Berlin Stuttgart 1995 ISBN 3-443-01031-8

## Eksterne lenker
* ''Stratigraphische Tabelle von Deutschland 2002'', Deutsche Stratigraphische Kommission (DSK), 2002. ISBN 3-00-010197-7 (PDF-fil; 7 MB)