Cate Blanchett

**Catherine Élise Blanchett** (født 1969) er en australsk skuespiller, filmprodusent og teaterregissør. Hun har vunnet en rekke priser, blant annet to Oscar, tre Screen Actors Guild Awards, tre Golden Globes og fire British Academy Film Awards (BAFTA). Hun hadde sin filmdebut i krigsdramaet *[[Paradise Road (film fra 1997)|Paradise Road]]* (1997), og slo gjennom som Elisabeth I av England i dramafilmen *[[Elizabeth (film)|Elizabeth]]* fra 1998. Hun vant en Golden Globe og en BAFTA-pris, og ble nominert til en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for denne rolletolkningen.

Hun fikk også god kritikk for rolleskildringene i dramafilmene *[[The Aviator]]* (2004) og *[[Blue Jasmine]]* (2013); Blanchett vant Oscar-priser for henholdsvis beste kvinnelige birolle og hovedrolle for disse filmene. Skuespilleren har ellers blitt nominert for rollene i *[[Notes on a Scandal]]* (2006), **' (2007), ''[[I'm Not There]]'' (2007), ''[[Carol (film)|Carol]]'' (2015) og ''Tár'' (2022). Hun har også spilt i filmene ''[[Den talentfulle mr. Ripley (1999)|Den talentfulle mr. Ripley]]'' (1999), [[Ringenes herre (filmserie)|''Ringenes herre''-trilogien]] (2001–2003), ''[[Babel (film)|Babel]]'' (2006), ''[[Den fantastiske historien om Benjamin Button]]'' (2008), [[Hobbiten (filmserie)|''Hobbiten''-trilogien]] (2012–2014), ''[[Eventyret om Askepott]]'' (2015), **' (2017) og *[[Ocean's 8]]* (2018).

Blanchett har i tillegg hatt en lang karrière på scenen, og hun har blant annet spilt tittelrollen i *[[Elektra (Sofokles)|Elektra]]* (1992), Ofelia i William Shakespeares tragedie *[[Hamlet]]* (1994), Miranda i Shakespeares *[[Stormen]]* (1995) og Nina i *[[Måken]]* (1996). Hun tok en kort pause fra teateret før hun kom tilbake i 2004 med tittelrollen i Henrik Ibsens teaterstykke *[[Hedda Gabler]]*. Hun har senere spilt i teaterstykkene *[[En sporvogn til Begjær (skuespill)|En sporvogn til Begjær]]* (2009), *[[Onkel Vanja]]* (2011) og *The Present* (2015, 2017). Fra 2008 til 2013 var Blanchett administrerende direktør ved Sydney Theatre Company i hjemlandet Australia sammen med ektemannen Andrew Upton.

Blanchett har fått Hundreårsmedaljen for innsatsen i det australske samfunnet, og blitt utnevnt ridder av den franske ordenen Ordre des Arts et des Lettres. Hun fikk æresdoktorgraden Doctor of Letters fra Macquarie University i 2014 for sitt virke som skuespiller, og veldedighetsarbeid. Blanchett har også vunnet en rekke andre hederspriser for arbeidet som skuespiller, både i hjemlandet og utenlands.

## Biografi

Catherine Élise Blanchett ble født 14. mai 1969 i forstaden Ivanhoe i Melbourne. Hun er den mellomste av tre barn, og har en storebror som er dataingeniør, og en lillesøster som er scenograf. Blanchetts australske mor, June  (født Gamble), jobbet som eiendomsutvikler og lærer, og faren Robert DeWitt Blanchett jr. (fra Texas) tjenestegjorde som kvartermester i United States Navy og arbeidet senere som reklameprodusent. Paret møttes da skipet til Blanchetts far måtte søke havn i Melbourne. Da Blanchett var ti år gammel døde faren av hjerteinfarkt, og moren måtte oppdra barna sine på egen hånd.

I løpet av barndommen likte Blanchett å kle seg i mannsklær, og hun gikk gjennom både goth- og punkfaser i tenårene. Hun gikk på mange skoler i oppveksten, men det var på Methodist Ladies' College i Melbourne hvor hun oppdaget scenekunsten. Hun begynte å studere økonomi og kunst ved University of Melbourne, men hoppet av for å reise utenlands. I Egypt ble Blanchett spurt om å være statist som cheerleader i den egyptiske boksefilmen *Kaboria*. Hun tok jobben for pengenes skyld. Da hun reiste tilbake til Australia søkte hun om en plass på National Institute of Dramatic Art (NIDA), og hun ble uteksaminert derfra i 1992.

I 1996 møtte hun manusforfatteren Andrew Upton på settet til en TV-serie. De giftet seg 29. desember 1997. De har fått fire barn; tre biologiske sønner, født i henholdsvis 2001, 2004 og 2008, og én adoptivdatter i 2015. Blanchett har sagt at hun ville adoptere helt siden de fikk sitt første barn. De bodde i Brighton, England i nesten ti år, før de flyttet tilbake til Australia i 2006. Bakgrunnen for dette var å få et stabilt hjemsted hvor barna kunne vokse opp, og for at Blanchett og Upton kunne se familiene sine oftere. Paret har bestemt seg for å flytte til USA i 2016, men det skal ikke være permanent.

Blanchett har ofte snakket ut om feminisme og politikk, og i 2013 var hun bekymret over at «en bølge med konservatisme som feide over verden» ville true kvinnenes rolle i samfunnet. Hun har også vært negativ til presset kvinner føler i dagens Hollywood. Blanchett er ambassadør for Det australske filminstituttet, og har engasjert seg i filantropi. Hun har gitt sin støtte til organisasjonen SolarAid, og deltatt i visepresident Al Gores klimaprosjekt. I 2007 ble hun ambassadør for miljøvernorganisasjonen Australian Conservation Foundation (ACF), og hun ble senere utnevnt til æresmedlem for sitt arbeid.

## Karriere
### 1992–2000: ''Oscar og Lucinda'' og ''Elizabeth''
Blanchetts første store teaterrolle var mot Geoffrey Rush i *Oleanna* for Sydney Theatre Company i 1992. Hun spilte deretter flere teaterroller i Australia, blant annet Klytaimnestra i *[[Elektra (Sofokles)|Elektra]]*, Felice i *Kafka Dances* og Ofelia i *[[Hamlet]]*. For rolletolkningene i *Kafka Dances* og *Oleanna* vant hun to Sydney Theatre Critics'-priser for henholdsvis beste nykommer og beste kvinnelige hovedrolle. I 1993 spilte hun i miniserien *Heartland*, om mordet på en aboriginer, og i 1995 spilte hun mot Hugo Weaving i miniserien *[[Bordertown (miniserie)|Bordertown]]*, om en flyktningleir etter andre verdenskrig. Blanchett dukket opp i episoder av de australske TV-seriene *Police Rescue* og *G.P.*, og spilte hovedrollen i kortfilmen *Parklands* (1996), om gjenforeningen av en far og datter.

Blanchett etablerte seg som en kjent skuespiller i hjemlandet i 1997 med tre filmroller. Spillefilmdebuten hennes kom med krigsfilmen *[[Paradise Road (film fra 1997)|Paradise Road]]*. Blanchett spilte en australsk sykepleier som blir tatt til fange av den japanske hæren under andre verdenskrig. Det året fikk hun også sin første hovedrolle i den romantiske dramafilmen *[[Oscar og Lucinda (film)|Oscar og Lucinda]]*, om to personer som drar til en annen verdensdel for å realisere drømmene sine. Hun fikk god kritikk for denne rolletolkningen. Blanchett spilte mot Richard Roxburgh i komedien *[[Thank God He Met Lizzie]]*, om bryllupet til et kjærestepar (Blanchett og Roxburgh).

Gjennombruddet hennes kom imidlertid da hun spilte Elisabeth I av England i dramafilmen *[[Elizabeth (film)|Elizabeth]]* (1998). Filmen tar for seg hendelsene før og rett etter Elisabeth I ble kronet. Hun fikk god kritikk for rolleskildringen. Liv Jørgensen fra *[[Dagbladet]]* kalte henne «et funn», og roste måten hun gav liv til figuren sin på. Blanchett vant en Golden Globe og en BAFTA-pris for rolletolkningen, og ble nominert til en Screen Actors Guild Award og Oscar for beste kvinnelige hovedrolle. Blant de mange filmskildringene av Elisabeth I er Blanchett den eneste skuespilleren til å bli nominert i denne kategorien for denne rollen.

Hun spilte i og produserte den australske kortfilmen *[[Bangers (kortfilm)|Bangers]]* i 1999, som var regissert av ektemannen Andrew Upton. Hun spilte også mot Billy Bob Thornton og Angelina Jolie i komedien *[[Pushing Tin]]*, og rolleskildringen hennes ble utpekt blant filmkritikere som det beste ved filmen. Blanchett spilte Lady Gertrude Chiltern i komedien *[[Den perfekte ektemann]]*, og den rike jenta Meredith Logue i den psykologiske thrilleren *[[Den talentfulle mr. Ripley (1999)|Den talentfulle mr. Ripley]]*, begge i 1999. Sistnevnte handler om en skruppelløs ung mann som bruker alle midler for å passe inn i overklassemiljøet. Blanchett fikk god kritikk for rolletolkningen, og ble nominert til en ny BAFTA-pris for innsatsen. I 2000 spilte hun Lola i dramafilmen *[[The Man Who Cried]]*, og Annie i thrilleren *[[The Gift (film fra 2000)|The Gift]]*.

### 2001–2007: ''Ringenes herre'' og ''The Aviator''
Cate Blanchett fikk en større tilhengerskare etter at hun spilte alven Galadriel i filmtrilogien *[[Ringenes herre (filmserie)|Ringenes herre]]* (*[[Ringenes herre: Ringens brorskap|Ringens brorskap]]* i 2001, *[[Ringenes herre: To tårn|To tårn]]* i 2002, *[[Ringenes herre: Atter en konge|Atter en konge]]* i 2003), som var basert på bøkene til J.R.R. Tolkien. Hun vant en Screen Actors Guild Award og en Critics' Choice Movie Award for beste ensemble med de andre skuespillerne i filmserien. I tillegg til *Ringens brorskap*, hadde hun tre andre filmroller i 2001. Hun spilte i dramafilmene *[[Charlotte Gray]]* og *[[The Shipping News]]*, samt i krimkomedien *[[Bandits]]*. Hun fikk god kritikk for disse tre rollene, og ble nominert til en Golden Globe og en Screen Actors Guild Award for rolletolkningen som husmoren Kate Wheeler i *Bandits*. I 2002 spilte hun i thrilleren *[[Heaven (film)|Heaven]]*, om en engelsk kvinne som tar loven i egne hender etter at mannen dør av overdose.

I tillegg til *Atter en konge*, hadde hun tre andre filmroller i 2003. Hun ble nominert til en Independent Spirit Award for rolleskildringen i antologifilmen *[[Coffee and Cigarettes]]*, hvor hun spilte seg selv og sin fiktive kusine Shelly. Blanchett spilte også tittelrollen i den biografiske filmen *[[Sannhetens time – Historien om Veronica Guerin]]*, om en journalist som skriver en rekke artikler om doplangere. Hun fikk god kritikk, og ble nominert til en ny Golden Globe for rolleskildringen. *[[The Seattle Times]]* kalte henne «medrivende», og mente at hun gav liv i ellers uengasjerende replikker. I 2003 spilte hun også i westernfilmen *[[The Missing – Bortført]]*.

I 2004 spilte hun skuespilleren Katharine Hepburn i dramafilmen *[[The Aviator]]*. Filmen handler om livet til industrimannen Howard Hughes, og Hepurn var blant hans mange elskerinner. Rolletolkningen fikk god kritikk, og *[[Aftenposten]]* og *[[Filmpolitiet]]* kalte rolleskildringen «overbevisende». Blanchett vant en BAFTA-pris, en Screen Actors Guild Award og en Oscar for beste kvinnelige birolle for rolletolkningen. Det året spilte hun også reporteren Jane Winslett-Richardson i komedien *[[Livet under vann med Steve Zissou]]*, om hevntoktet til en avdanka filmregissør. Blanchetts eneste filmrolle i 2005 var dramafilmen *[[Little Fish (film fra 2005)|Little Fish]]*, men kortfilmen *[[Bangers (kortfilm)|Bangers]]* fra 1999 ble utgitt på nytt som en del av antologifilmen *Stories of Lost Souls*. Hun spilte også tittelrollen i teaterstykket *[[Hedda Gabler]]* for Sydney Theatre Company i 2004, og forestillingen ble kjøpt opp av Brooklyn Academy of Music i 2006. Blanchett fikk god kritikk og vant Ibsenstatuetten for rollen.

I 2006 spilte hun i dramafilmen *[[Babel]]*, krigsfilmen *[[The Good German]]* og thrilleren *[[Notes on a Scandal]]*. *Babel* består av fire historier fordelt på tre ulike steder i verden, og Blanchett og Brad Pitt spilte et ektepar i én av historiene. Når Blanchetts figur blir skutt, gir det innvirkninger på de andre historiene. I *The Good German* spilte hun en jøde som holder på en mørk hemmelighet, og i *Notes on a Scandal* spilte hun en kunstlærer som har en affære med en 15 år gammel student. Hun fikk god kritikk for innsatsen i de tre filmene, og spesielt for rolletolkningen i den siste. *[[Dagbladet]]* roste samspillet med Judi Dench, og skrev at hun «evner å gjøre [figuren] til en tragisk skikkelse i andres følelsers vold», til tross for «lite å spille på». Hun ble nominert til en Oscar for beste kvinnelige birolle for rollen.

Blanchett hadde tre filmroller i 2007. Én av dem var en cameorolle i politikomedien *[[Hot Fuzz]]*. Hun gjentok også rollen som Elisabeth I av England for dramafilmen **', om det spanske komplottet om å myrde den britiske dronningen på 1500-tallet. ''[[Adresseavisen]]'' var fornøyd, og skrev at «Blanchett har styrke til å trenge gjennom med sin personlighetsstudie av jomfrudronningen». ''[[Bergens Tidende]]'' beskrev skuespillerens mimikk, og mente at skiftningene mellom figurens ulike evner lå i øynenes uttrykk og vekslende drag rundt munnen. Den siste filmen i 2007 var musikkfilmen ''[[I'm Not There]]'', hvor hun skildret [[Bob Dylan]] i hans internasjonale gjennombrudd på 60-tallet. Blanchett fikk god kritikk for denne skildringen, og ''Filmpolitiet'' kalte henne «overbevisende». Filmkritikeren [[Roger Ebert]] kalte filminnsatsen hennes i 2007 et «skuespillunder», og Blanchett ble nominert til [[Oscar]]-priser for både ''Elizabeth: The Golden Age'' og ''I'm Not There''.

=== 2008–2014: ''En sporvogn til Begjær'' og ''Blue Jasmine'' ===
I 2008 spilte Blanchett i eventyrfilmen ''[[Indiana Jones og krystallhodeskallens rike]]'', den fjerde filmen om arkeologen [[Indiana Jones]]. Hun hadde rollen som hovedskurken Dr. Irina Spalko, en sovjetisk agent som vil få tak i den legendariske [[krystallskalle|Krystallhodeskallen]] fra Akator før Jones. Blanchett ble nominert til publikumsprisen [[People's Choice Award]] for denne rollen. Hun spilte også Daisy Fuller i dramafilmen ''[[Den fantastiske historien om Benjamin Button]]''. Den er basert på [[F. Scott Fitzgerald]]s novelle fra 1920-årene om en mann som blir født når han er i 80-årene og eldres baklengs. Det året hadde hun også en stemmerolle i animasjonsfilmen ''[[Ponyo på klippen ved havet]]'',  og ble administrerende direktør for Sydney Theatre Company.  I desember 2008 ble Blanchett tildelt en [[Hollywood Walk of Fame]]-stjerne i [[Los Angeles]].



I 2004 fikk Blanchett hovedrollen i [[Liv Ullmann]]s filmatisering av ''[[Et dukkehjem]]'', men filmprosjektet ble avlyst i 2007. Blanchett foreslo imidlertid til Ullmann at hun kunne regissere skuespillet ''[[En sporvogn til Begjær (skuespill)|En sporvogn til Begjær]]'' i stedet, med henne i hovedrollen som Blanche DuBois. Stykket hadde premiere i 2009, og Blanchett fikk god kritikk for skildringen. John Lahr fra ''[[The New Yorker]]'' skrev: «Blanchett begår ikke den vanlige feilen å forutse Blanches slutt i begynnelsen av skuespillet; hun gir Blanche en langsom, fascinerende tilbakegang. (…) Jeg forventer ikke å se en bedre skildring av denne rollen så lenge jeg lever.»

I 2010 spilte hun Robin Hoods kjæreste Marion i eventyrfilmen ''[[Robin Hood (2010)|Robin Hood]]'', og i 2011 spilte hun den onde CIA-agenten Marissa Wiegler i actionthrilleren ''[[Hanna (film)|Hanna]]''. I tillegg til ''Hanna'', hadde hun to teaterroller i 2011; hun spilte Lotte Kotte i en ny oversettelse av det tyske teaterstykket ''Groß und klein'', og Yelena i ektemannen Andrew Uptons oppsetning av [[Anton Tsjekhov]]s ''[[Onkel Vanja]]''. Hun fikk god kritikk for rolletolkningene. ''[[The Daily Telegraph]]'' skrev følgende om skildringen i ''Groß und klein'': «[Hun er] jordnær, sårbar, tafatt og morsom. Hun bærer stykket med sin skjøre menneskelighet, og viser en ferdighet for fysisk komedie som er underutnyttet i filmrollene hennes.»

Blanchett gjentok rollen som [[Galadriel]] for [[Hobbiten (filmserie)|''Hobbiten''-serien]] (**' i 2012, **' i 2013 og **' i 2014), som tok for seg tiden før *[[Ringenes herre (filmserie)|Ringenes herre]]*. I 2012 hadde hun også to gjesteroller i animasjonsserien *[[Familien Griffin]]*. Hun gav stemmen til Penelope og Elisabeth II av Storbritannia i henholdsvis «Mr. and Mrs. Stewie» og «Family Guy Viewer Mail 2». I 2013 spilte hun i kortfilmen «Reunion» som en del av antologifilmen *[[The Turning (film fra 2013)|The Turning]]*, og det ble også hennes siste år som direktør for Sydney Theatre Company. Det året hadde hun i tillegg en stemmerolle i dokumentarfilmen *[[The Galapagos Affair: Satan Came to Eden]]*, om en rekke uforklarlige dødsfall og forsvinninger på øya Floreana på begynnelsen av 1930-årene. Blanchett spilte også i en kortfilm for avisen *[[The New York Times]]*.

I 2013 spilte hun tittelrollen i dramafilmen *[[Blue Jasmine]]*, om en bortskjemt overklassefrue i New York som får livet sitt snudd på hodet når ektemannen blir avslørt som kriminell. Hun fikk god kritikk for rolleskildringen, og flere kalte det Blanchetts beste tolkning noensinne. *[[Adresseavisen]]* roste «Blanchetts intense karaktertegning», og skrev at hun hevet filmen til «store høyder». Hun vant en Critics' Choice Movie Award, en Screen Actors Guild Award, en Golden Globe, BAFTA-prisen og en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rolletolkningen. Blanchett ble dermed den første australieren til å vinne to Oscar-priser for skuespill.

I tillegg til *Femhærerslaget*, hadde Blanchett to andre filmroller i 2014. Hun spilte mot George Clooney og Matt Damon i krigsfilmen *[[The Monuments Men]]*, og hadde rollen som kuratoren Claire Simone som motvillig må jobbe for nazistene under okkupasjonen av Frankrike. Hun fikk blandet kritikk for rolletolkningen. *[[Aftenposten]]* kalte filmvalget Blanchetts eneste feilsteg, men skrev at det skyldtes manuset. Hun gav også stemmen til dragerytteren Valka i animasjonsfilmen *[[Dragetreneren 2]]*, og hadde en gjesterolle i det australske TV-programmet *[[Rake (TV-serie)|Rake]]*.

### 2015–i dag: ''Carol'' og Broadway-debut

Blanchett hadde fem filmroller i 2015. Hun spilte Nancy i dramafilmen *[[Knight of Cups]]*, om en plaget manusforfatter, og den onde stemoren i fantasyfilmen *[[Eventyret om Askepott]]*, som er basert på animasjonsfilmen fra 1950. Blanchett skildret journalisten Mary Mapes i dramafilmen *[[Truth (film)|Truth]]*, som handler om nyhetsankeren Dan Rather som kringkastet en ødeleggende sak om presidenten George W. Bush. Hun fikk god kritikk for tolkningen, og *[[Aftenposten]]* skrev: «Blanchett er energisk, uredd og dominerende i rollen som Mary. Hun er mesterlig når det røyner på for den hardt prøvede produsenten. Den smidige vekslingen mellom pågangsmot og nervøsitet skaper assosiasjoner til hennes rolle i *[[Blue Jasmine]]*.» Hun hadde også 13 ulike roller i dramafilmen *[[Manifesto (film fra 2015)|Manifesto]]*.

I 2015 spilte hun også mot Rooney Mara i dramafilmen *[[Carol (film)|Carol]]*, som handler om to vidt forskjellige kvinner på begynnelsen av 1950-årene som bestemmer seg for å flykte sammen. Hun fikk god kritikk for rolleskildringen, og *[[The Daily Telegraph]]* skrev at «hun på en eller annen måte klatrer forbi sin egen høye standard med en finesse som er intet mindre enn fenomenal». *[[Verdens Gang]]* skrev at «Blanchetts nyanser mellom lidenskap og kjølig eleganse gnistrer i møtet med Mara». Blanchett ble nominert til flere bransjepriser for rollen, blant annet en Golden Globe og Oscar for beste kvinnelige hovedrolle.

Blanchett var fortelleren i Terrence Malicks dokumentarfilm *[[Voyage of Time]]* fra 2016 og spilte Amanda i Malicks dramafilm *[[Song to Song]]* fra 2017. Hun hadde rollen som Anna Petrovna i Anton Tsjekhovs skuespill *The Present* på Broadway i 2017. Alexis Soloski fra *[[The Guardian]]* skrev at rollefiguren var «sexy, gammeldags, glupsk, herskesyk, bitende og sint» i Blanchetts hender og kalte rolleskildringen virtuos. Blanchett ble nominert til en Tony Award for beste kvinnelige hovedrolle i et skuespill for arbeidet. I 2017 spilte hun også dødsgudinnen Hela i superheltfilmen **'.

Blanchett var jurypresident på [[filmfestivalen i Cannes]] i mai 2018. I 2018 spilte hun også Lou i kuppfilmen ''[[Ocean's 8]]'', en nyinnspilling av ''[[Ocean's Eleven (2001)|Ocean's Eleven]]''-serien. Blanchett skal spille en tegneserieskaper som får kreft i [[HBO]]-filmen ''Cancer Vixen'' og slangen Kaa gjennom [[motion capture]] i [[Jungle Book: Origins|en filmatisering]] av barneboken ''[[Jungelboken]]''. Hun har planlagt å regissere den australske dramaserien ''Stateless''. Den er basert på livet til Cornelia Rau, som var arrestert i ti måneder, anklaget for å være ulovlig innvandrer. Blanchett skal også spille skuespilleren [[Lucille Ball]] i en biografi om henne og tittelrollen i en filmatisering av romanen ''Where'd You Go, Bernadette''.

== Utmerkelser ==


Blanchett har vunnet en rekke filmpriser i løpet av karrieren. Hun ble [[Oscar]]-nominert for rollene i ''[[Elizabeth (film)|Elizabeth]]'', ''[[The Aviator]]'', ''[[Notes on a Scandal]]'', ''[[I'm Not There]]'', **', *[[Blue Jasmine]]*, *[[Carol (film)|Carol]]* og *[[Tár]]* og vant for rolleskildringene i *The Aviator* og *Blue Jasmine*. Blanchett har også fått ni Golden Globe-nominasjoner, og har vunnet tre for tolkningene i *Elizabeth*, *I'm Not There* og * Blue Jasmine*. Hun innehar ellers fire British Academy Film Awards (BAFTA-priser) ut av åtte nominasjoner, tre Screen Actors Guild Awards ut av atten nominasjoner, fire Critics' Choice Movie Awards ut av fjorten nominasjoner og tre Independent Spirit Awards ut av seks nominasjoner. Hun har også vunnet Hundreårsmedaljen, og fikk i 2008 en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 2017 ble hun utnevnt til *Companion* (AC) av Order of Australia.

## Filmografi (utvalg)

## Se også
* Liste over stjerner på Hollywood Walk of Fame
* Oscar for beste kvinnelige hovedrolle
* Oscar for beste kvinnelige birolle

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

*