open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hubert Wilkins

**George Hubert Wilkins** (født 31. oktober 1888, død 30. november 1958) var en  australsk polarforsker, flyver/flyfotograf og oppdager.

## Livshistorie
Wilkins ble født i  Hallett i Sør-Australia som den siste av  13 barn i en innvandrer-/pionerfamilie hvor faren drev en sauefarm. Som tenåring flyttet han til Adelaide, hvor han fikk jobb som kinomaskinist ved et reisende kinoteater. Senere kom han seg til England, hvor han begynte å arbeide som filmfotograf og ble en pioner på flyfotografering.  Hans kunnskaper om fotografering ledet han inn på den banen som skulle bli hans livsverk, polarekspedisjoner og polarforskning. Først som deltaker og senere som leder for egne ekspedisjoner.

Den 22. april 1928, bare et år etter Charles Lindberghs atlanterhavsflyvning, fløy Wilkins og hans flyver Carl Ben Eielson over Polhavet fra Point Barrow i Alaska til Spitsbergen langs Grant Land og Ellesmere Island.  For denne bragden ble han adlet og kunne deretter sette *[[sir]]* foran sitt navn. Han ble også hedret med Norsk Aero Klubbs hederstegn.

I kjølvannet at den store oppmerksomheten han fikk ved hjemkomsten til New York, giftet han seg med den australske skuespilleren Suzanne Bennett.

Med finansiell støtte av William Randolph Hearst fortsatte Wilkins sine polarekspedisjoner, denne gang i Antarktis.  På den australske halvøy navnsatte han Hearst Land etter sin sponsor, og Hearst takket tilbake ved å invitere han og Suzanne på en bryllupsreise jorden rundt med luftskipet «Graf Zeppelin».

Wilkins ledet en mislykket ekspedisjon sommeren 1931 som skulle ta seg frem under isen til Nordpolen med en amerikansk ubåt fra første verdenskrig. Denne hadde han gitt navnet «Nautilus». Til tross for at han ikke gjennomførte turen som planlagt, så hadde han banet veien for senere ekspedisjoner under isen i Polhavet, noe som skjedde da den amerikanske marines atomubåt USS «Nautilus» krysset Polhavet under isen i 1958.

Etter Wikins død 30. november 1958 tok atomubåten USS «Skate», den første som  brøt gjennom isen på Nordpolen 17. mars 1959 hans aske og strødde den over Polhavet.

Wilkins isbrem og Wilkinssundet er begge oppkalt etter han.

## Bibliografi
* 1928 *Flying the Arctic*
* 1928 *Undiscovered Australia*
* 1931 *Under The North Pole*

## Referanser


## Litteratur
* Thomas, Lowell *Sir Hubert Wilkins: His World of Adventure* McGraw-Hill 1961.
* Nasht, Simon *The Last Explorer: Hubert Wilkins Australia’s Unknown Hero* Hachette 2005

## Eksterne lenker
* Sir Hubert Wilkins  biography from Flinders Ranges Research
* In Search of Sir Hubert Short bio on Sir Hubert Wilkins
* Searching for Sir Hubert  Documentary Filmmaker site
Bobo Stenson

**Bobo Stenson** (født 4. august 1944 i Västerås, Sverige) er en svensk jazzmusiker (piano), kjent gjennom flere plateutgivelser i eget navn og egen trio (*Underwear* 1971; *The Sounds around the House*  1983; *Very Early*  1986; *Reflections* 1996; *War Orphans* 1998; *Serenity* 1999; og *Goodbye* 2005), de fleste på ECM.  

Hans tidlige karriere ga samarbeid med lokale musikere som Lars Färnlöf, Sven Åke Johansson og Staffan Abeleen, noe senere deltakelse i Börje Fredrikssons kvartett.  Han samarbeidet med Bernt Rosengren, Palle Danielsson, Rune Carlsson,
og bidro i oppsetninger med Don Cherry som på den tiden bodde i Sverige, samt med George Russells «Nordic Orchestra» på 70-tallet.

Da ECM ble etablert var Stenson tidlig med, som i *Sart* (1971) med Arild Andersen, Terje Rypdal, Jon Christensen og Jan Garbarek.  Bobo Stenson Quartet med Jan Garbarek ga deretter ut *Witchi-tai-to* (ECM, 1973) og *Dansere* (ECM, 1975) som av Down Beat fikk utmerkede kritikker.  Stenson medvirket på Bjørn Alterhaugs *Constellations* (Odin Records, 1991).

Utenfor Skandinavia har han med Charles Loyd gitt ut *The Call*, *Fish Out of Water* (1989) og *Notes from Big Sure* (1992).  Stenson har også turnert med  Gary Burton, Sonny Rollins, Stan Getz, Billy Bailey, Thomas Stanko, Theo Jörgensmann og Dexter Gordon.

Han mottok Gyllene Skivan for *Reflections* 1996 og *Goodbye* 2005.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Börje Fredriksson

**Börje Fredriksson** (født 30. juni 1937 i Eskilstuna, Sverige, død 21. september 1968) var en svensk jazzmusiker (tenorsaksofon) og kjent som leder av egen kvartett, innbefattende  Bobo Stenson piano, Palle Danielsson bass og Fredrik Norén slagverk.  Tidlig skolert i munnspill og valthorn, ble han via Eje Thelin og Bernt Rosengrens ungdomsstorband rundt 1960, samt Rune Gustafssons *Young Guitar* (Metronome, 1961) en del av miljøet rundt Gyllene Cirkeln i Stockholm.  Han etablerte eget orkester og utgivelsen *Intervaller* (Columbia, 1967) som ga Gyllene Skivan 1967 og statlig arbeidsstipend for perioden 1967-1970.
Etter hans bortgang ble det utgitt minneplater som *Börje Fredriksson* (Odeon), *Fredriksson spesial* (intervju og radioopptak), samt Fredrik Norén band's *Sister Maj's Blouse* (1993), vinner av svenske Grammy samme året, og den senere *Epilogue* (1998), også nominert.

**Börje Fredrikssons Minnesfond** ble av Eskilstuna jazzklubb og ABF Eskilstuna etablert i 1999.
* 1999 Rolf Boström
* 2000 Krister Andersson
* 2001 Jan Hendén
* 2002 Marcus Lewin
* 2003 Lasse Müller
* 2004 Arne Wilhelmsson
* 2005 Emil Strandberg 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Saint-Dié-des-Vosges

**Saint-Dié-des-Vosges** er en kommune i departementet Vosges i regionen Grand Est øst i Frankrike. I 2015 hadde kommunen  innbyggere.

## Historie
1507 : *[[Cosmographiae introductio]]*  (Martin Waldseemüller)

## Arkitektur
* Katedralen
* Kloster
* Eglise Saint-Martin
* Chapelle Saint-Roch
* Tour de la Liberté
* Usine Claude et Duval  (arkitekt Le Corbusier)
* Camp celtique de la Bure

## Bildegalleri

Fil:Cosmographiae Introductio-Saint-Dié.jpg|*Cosmographiae introductio*
Fil:Saint-Dié-des-Vosges-Musée2.JPG|Museum i Saint-Dié-des-Vosges (inngangsdøren)
Fil:CampCeltiqueMurStèles.jpg|Camp celtique de la Bure
|Tour de la Liberté


## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Saint-Dié-des-Vosges***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
* Kommunedata fra INSEE
John McTiernan

**John McTiernan** (født 1951) er en amerikansk filmregissør, mest kjent for å ha regissert spenningsfilmer. Han ble født i Albany i New York. 

## Utvalgt filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Filmmaker Says He Lied in FBI Probe» *The Los Angeles Times*, 18. april 2006.
* «Links Between Pellicano, Director Come Into Focus» *The Los Angeles Times*, 5. april 2006.
* «Pellicano Inquiry Expands to Snare Director of 'Predator'» *The Los Angeles Times*, 4. april 2006.
* «Film Director Accused of Lying to FBI in Pellicano Scandal» *The LA Weekly*, 3. april 2006.
Stig Elvis Furset

**Stig Elvis Furset** (født **Stig Furset** 31. mai 1967 i Høyanger) er en norsk forfatter, bibliotekar og Elvis-imitator. Han tok hovedfag i litteraturvitenskap ved Universitetet i Bergen i 1995 med hovedoppgaven *Det kløyvde ordet: Om vald og religion i [[Flannery O'Connor]]s The violent bear it away*.

Stig Elvis Furset er oppvokst på Husnes i Kvinnherad. Han er i dag bibliotekkonsulent ved Buskerud fylkesbibliotek. Han arbeidet tidligere som bibliotekar i Rygge kommune sør for Moss. Etter en konflikt om voldelige tegneserier i biblioteket ble han kjent som «bibliotekaren fra helvete».

Furset er medlem av BBØ og Avdeling Vest. Han hater Beatles og NFF.

I debutromanen *Den brennande sitaren* lar Furset fortelleren Jeremias, en kommuneansatt brannsupporter fra Moss, skildre fotballsesongen 2001. Sammen med Elvis og Diego tar Jeremias opp kampen mot Rosenborg og NFF for å sikre at gullet havner i Bergen.
I den vanskelige andreboken, *Den raude veggen*, treffer vi igjen Jeremias, Elvis og Diego som nok en gang tar opp kampen mot NFF. Denne gangen får de hjelp av kompisen Pels, og da går alt meget bedre. Gullet kom hem til Bergen etter 44 år.

## Bibliografi
* *Den brennande sitaren* – roman fra 2002
* *Den raude veggen* – roman fra 2008

## Kilder
* Presentasjon av Stig Elvis Furset i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* Forfatterside hos Barberblad forlag
* Intervju i Dagbladet 
* Teksteksempler
Asociación Internacional de Escritores Policíacos

**Asociación Internacional de Escritores Policíacos (AIEP)** er en internasjonal forening for forfattere som skriver eller skriver om kriminallitteratur. Foreningen ble grunnlagt i 1986 av Paco Ignacio Taibo II fra Mexico og Julian Semionov fra Sovjetunionen. AIEP har over 1&nbsp;000 medlemmer i 22 land, med en rekke regionale datterorganisasjoner. 

## Formål
AIEPs opprinnelige formål var å kjempe for trykkefrihet, særlig for forfattere i Østblokken og Latin-Amerika. I senere år har den endret seg til hovedsalig å arbeide for fremme av kriminallitteraturen. Organisasjonens charter uttrykker innledningsvis at AIEP er


*Et verdensomspenende samfunn av skribenter til fremme for oversettelse, fri spredning av ideer og kommunikasjon mellom kriminalforfattere av alle nasjoner for -
#*å fremme skriving av kriminallitteratur i land der det denne ikke har noen tradisjon
#*å samle inn og distribuere informasjon om genren kriminallitteratur over hele verden
#*å støtte utgivelse av litterære verker, hovedsakelig gjennom å oppmuntre oversettelse av kriminalromaner
#*å kjempe for uttrykksfrihet og mot sensur*


## AIEP i Norden
I Norden er AIEP representert ved den uavhengige regionale organisasjonen Skandinaviska Kriminalsällskapet (som også har medlemmer fra Finland og Island). Den svenske kriminalforfatteren K. Arne Blom har tjent som AIEPs president.

## Noen norske medlemmer
Blant annet følgende norske forfattere er eller har vært medlemmer av AIEP:

*Olav Angell
*Sverre Årnes
*Jon Bing
*Tor Åge Bringsværd
*Lars Saabye Christensen
*Willy Dahl
*Tor Edvin Dahl
*Kjell Ola Dahl
*Torolf Elster
*Jon Ewo
*Kjartan Fløgstad
*Karin Fossum
*Jørgen Gunnerud
*Kjell Hallbing
*Kolbjørn Hauge
*Aage Hauken
*Anne Holt
*Eirik Ildahl
*Alf R. Jacobsen
*Arnold Jacoby
*Jan H. Jensen
*Idar Lind
*Unni Lindell
*Øivind Madssen
*Jon Michelet
*Marit Nerem
*Nils Nordberg
*Gert Nygårdshaug
*Tron Øgrim
*Pål Gerhard Olsen
*Morten Harry Olsen
*Olav Ottersen
*Anne Birkefeldt Ragde
*Edith Ranum
*Arild Rypdal
*Gard Erik Sandbakken
*Kjersti Scheen
*Audun Sjøstrand
*Fredrik Skagen
*Michael Grundt Spang
*Kim Småge
*Gunnar Staalesen
*Reidar Thomassen
*Tor Torkildsen
*Harald Tusberg
*Fredrik Wandrup
*Kjell Arnljot Wig
*Herman Willis

## Eksterne lenker
Offisielt nettsted
Joakim Milder

**Joakim Milder** (født 24. september 1965 i Stockholm) er en svensk jazzmusiker (tenorsaksofon) og professor i musikk.

Han ble tidlig kjent for medvirkning i Fredrik Noréns band, men har også gitt ut egne skiver. Fra 1984 til 1987 studerte han ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm. Året efter utkom hans første, *Life in Life*. Hans andre egne utgivelse var *Still in Motion* (Dragon 1990)  og ga ham Gyllene Skivan, en svensk jazzpris delt ut av Orkesterjournalen. På *Consensus* (Opus 3, 1995) spiller han med Johan Hörlén altsax Anders Persson piano, Christian Spering bass og Magnus Gran trommer. Han utga med Red Mitchell og Roger Kellaway (*Live in Stockholm*, Dragon, 1995), samt med Tomasz Stańko Septet (*Litania – The Music of [[Krzysztof Komeda]]*, ECM, 1997). I Palle Danielssons «Nordan» har han utgitt jazzifisert svensk folkemusikk. Hans egne *Ways* (Dragon, 1993), *Remains* (Dragon, 1995) og  *New Spring* (Dragon, 2000) kan også nevnes. Joakim Milder Quintet utga *Monolithic* (Apart Records, 2004) med Peter Dahlgren trombone, Peter Danemo trompet, Christian Spering bass og Staffan Svensson trompet. I 2014 tok han del i en utgivelse med den polakkiske trio Marcin Wasilewski, Slawomir Kurkiewicz og Michal Miskiewicz.

I 2006 ble Milder utnevnt til professor i jazz og improvisasjon ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm, der han har undervist siden 1994.
## Fortjenelser
* 1990 – Gyllene skivan for *Still in Motion*
* 1993 – "Grammis" for *Sister Majs Blouse* i kategorien "Årets jazz" (med Bobo Stenson, Fredrik Norén og Lars Danielsson)
* 1994 – Svenska Jazzriksförbundets utmerkelse Jazzkannan
* 1999 – Jan Johansson-stipendet
* 2006 – Kungliga Musikaliska Akademiens Jazzpris
* 2008 – Ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien
* 2009 – Lars Färnlöf-stipendet

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* joakimmilder.com
Freestyle under Vinter-OL 1992

**[[Freestyle]]  under Vinter-OL 1992** var ny idrett under Vinter-OL 1992 i Albertville. Det ble arrangert kulekjøring for menn og kvinner. Hopp og ballett var med som demonstrasjonøvelser.

## Medaljefordeling

## Medaljevinnere

## Resultater
### Menn
#### Kulekjøring
13. februar 1992

#### Hopp (demonstrasjonsøvelse)

#### Ballett (demonstrasjonsøvelse)

### Kvinner
#### Kulekjøring
13. februar 1992

#### Hopp (demonstrasjonsøvelse)

#### Ballet (demonstrasjonsøvelse)

## Eksterne lenker
* 
* Albertville 1992 Freestyle Skiing Results på olympics.com
* Freestyle Skiing at the 1992 Winter Olympics på olympedia.org
* Resultater  på sports-reference.com
Herbert Saffir

**Herbert S. Saffir** (født 29. mars 1917 i New York City, død 21. november 2007) er en amerikansk ingeniør. Han utdannet seg på Georgia Institute of Technology i 1940. Han kom til det som da het Dade County, Florida i 1947 for å være en assisterende fylkesingeniør.

I 1969 satte FN i gang forskning om skadeverk forårsaket av orkaner. Sammen med meteorologen Robert Simpson utviklet Saffir Saffir&ndash;Simpson-skalaen, en fem-trinns skala for orkanstyrke som brukes i dag, der kategori 5 er den sterkeste og mest ødeleggende.
Auschwitz (andre betydninger)

**Auschwitz** kan sikte til:

* Auschwitz, den største tyske nazistiske utryddelsesleiren under andre verdenskrig
** Auschwitz I
** Auschwitz II-Birkenau
** Auschwitz III-Monowice, en underleir ved den tyske konsentrasjonsleiren Auschwitz
* Oświęcim (tysk: *Auschwitz*), en by i Polen
Post Office Rifles

**Post Office Rifles** var et regiment i den britiske hæren, opprettet i 1867 med vervede soldater. Avdelingen gjennomgikk en rekke endringer frem til 1921, hvoretter navnet gikk tapt i forbindelse med reorganisering.

Post Office Rifles ble dannet etter at 1600 tjenestemenn ved Post Office ble innrullert som spesialkonstabler under major John Lowther du&nbsp;Plat Taylor ved *21st Middlesex Civil Service Volunteers (Post Office Company)*. Dette ble gjort som svar på eksplosjoner i London og Manchester og uro andre steder i 1867, forårsaket av forkjempere for irsk uavhengighet.

Etter at de umiddelbare urolighetene opphørte, ble det foreslått at de spesialkonstablene som var villige skulle danne et permanent gevorbent regiment. 13. februar 1868, etter at generalpostmesteren gav sitt samtykke, godkjente krigsministeriet et regiment på 1000 mann. 2. mars samme år ble du&nbsp;Plat Taylor utnevnt til oberstløytnant og sjef for *49th&nbsp;Middlesex Rifle Volunteers (Post Office Rifles)*.

I 1877 foreslo du&nbsp;Plat Taylor opprettelsen av et eget postkorps i den regulære hæren, men på grunn av pengemangel ble foreslaget ikke tatt til følge. I 1880 ble regimentet omnummerert til 24. som følge av en nasjonal omorganisering av gevorbne korps.
Fornøyelsespark

**Fornøyelsespark** er en parkmessig friluftsområde innrettet med folkelig forlystelser som eksempelvis karusell, berg-og-dal-bane, rutsjebane og lotteri. Omreisende fornøyelsesparker blir kalt **tivoli** etter den italienske byen Tivoli, eksempler på dette er Lunds Tivoli, Hugos Tivoli og Skandinavisk Tivolipark.

En fornøyelsespark som er basert på ett eller flere temaer kalles en **temapark**. Eksempler på temaparker er Disneyland, Legoland, Europa Park og Alton Towers. TusenFryd ved Vinterbro i Ås kommune, omtrent 20 kilometer sør for Oslo, markedsfører seg som «Norges største fornøyelsespark». Dyrehavsbakken (i dagligtale kun Bakken), som ligger i Dyrehaven ved Klampenborg nord for København på Sjælland, ble grunnlagt i 1583, og er verdens eldste fornøyelsespark.

## Eksempler
*Europa-park, Tyskland
*Heide-Park, Tyskland
*Bobbejaanland, Belgia
*Tivoli (København), Danmark
*Brændesgårdshaven, Bornholm, Danmark 
*Liseberg (Göteborg), Sverige
*Gröna Lund (Stockholm), Sverige
*Parque Diversiones, Costa Rica

### Norge

*Bø Sommarland, Vestfold og Telemark
*Kongeparken, Rogaland
*Hunderfossen Eventyrpark, Innlandet
*Tusenfryd, Viken

## Se også
* Sirkus
* Spillehall
* Park
* Miniatyrpark

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vismunda

**Vismunda** er ei elv som renner fra Fåberg vestfjell og har sitt utløp ved tettstedet Biri i Gjøvik kommune. Fra elvas høyeste punkt til Mjøsa er det nesten 800 høydemeter. Elveoset i Biri er kanalisert, delvis på grunn av fløtning og industri, delvis på grunn av behov for opprydding etter flom. Svennesvollene ved utløpet er et naturreservat for våtmark og løvskog.

Fra 1700-tallet og langt inn på 1900-tallet ble elva brukt som fløtningselv. Storlondammen, en kunstig anlagt dam i elva, ble brukt som utgangspunkt. Tømmeret ble fløtet til utløpet ved Biri. Der ble det lenset videre med båt sørover Mjøsa.

## Fotnoter



## Referanser
Jan Lundgren

**Jan Lundgren** (født 1966), oppvokst i Ronneby, er en svensk jazzmusiker (piano), kjent for sine innspillinger og egen jazztrio.

Lundgren tablerte tidlig egen gruppe «St. Thomas» før han studerte musikk i Malmø (1986–1991), samtidig som han spilte med etablerte jazzstorheter som Arne Domnérus, Putte Wickman (*En sommarkonsert*, 2004) og Bernt Rosengren og nå senest med Georg Riedel (*Lockrop*, Gemini, 2006).  Hans første utgivelse var *Conclusion* (FLC, 1994) og *Bird of Passage* (FLC, 1995), etterfulgt av samarbeid med Peter Asplund quartet (*California Collection*, 1997).

I 1995 etablerte egen trio med Mattias Svensson/Matthias Hjort bass og Morten Lund/Rasmus Kihlberg trommer som har hatt en rekke utgivelser på Sittel (*Swedish standards* 1997; *Something to live for* 1999; *For Listeners only* 2001; *Swedish landscapes* 2003; *Plays the music of [[Jules Styne]]* 2004).  Lundgren og trioen mottok Gyllene Skivan for *Swedish Standards* 1997.

Internasjonalt deltok trioen i 2000 i Carnegie Hall-eksponeringen av svensk jazz.  
Han ga ut plate med Chuck Berghoefer og Joe LaBarbera (*Cookin' at the Jazz Bakery*, 1996), samt turnerte nylig med Lee Konitz på Sverigeturne i 2005.

Han var kåret til årets svenske jazzmusiker i 1994 (Sveriges Radios kåring).

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Lengdehopp

**Lengdehopp** er en gren av friidrett som går ut på å hoppe så langt man kan i et hopp. Deltakerne har lov til å ta et tilløp frem til en grense før de hopper, som oftest i en sandgrop. Grensen består av en planke med et lag av deformerbar plastisin langs den borterste enden. Det er lov å trå på planken, men trår man over grensen og kommer bort i plastisinen før man hopper, underkjennes hoppet. I konkurranser har man som regel tre hopp, der det beste hoppet teller. Lengden måles fra planken til det nærmeste nedslagspunktet i sanden.

## Historie

Øvelsen er svært gammel, og ble praktisert i femkamp i antikkens olympiske leker i det gamle Hellas, den gangen sannsynligvis med kun et kort tilløp og vekter (halteres) som ble svingt under hoppet for å øke momentet. Dette gjorde øvelsen til en av de vanskeligste siden hoppet og vektene i bevegelse måtte synkroniseres optimalt. 

I moderne Olympiske leker har lengdehopp vært et fast innslag i sommerutgaven for herrer siden starten og fra 1948 i London for damer. Lengde inngår også som øvelse i herrenes tikamp og damenes sjukamp. 

## Rekorder
Verdensrekorden i lengdehopp for herrer er 8,95 m, satt av Mike Powell i VM i friidrett 1991. Han forbedret da Bob Beamons gamle verdensrekord på 8,90m fra OL i Mexico 1968. Rett før verdensrekord-hoppet til Powell, hoppet Carl Lewis 8,91, men med for mye medvind til å bli godkjent som verdensrekord. For kvinner er rekorden 7,52 m, satt av Galina Tsjistjakova i Leningrad i 1988.

Norgesrekorden er 8,21 m, satt av Ingar Kiplesund i Botswana 29. april 2023. For kvinner er rekorden 6,68 m, satt av Margrethe Renstrøm under EM i Barcelona den 27. juli 2010. Hun slo da sin egen rekord på 6,64 fra norgesmesterskapet i 2009, hvor hun igjen slettet den 41 år gamle norske rekorden til Berit Berthelsen på 6,56 meter fra Bislett den 10. september 1968.

## Verdensrekordutvikling
### Menn

### Kvinner
 : Godkjent som verdensrekord gjennom kvinners internasjonale idrettsorganisasjon FSFI, før Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF) registrerte verdensrekorder for kvinner.

## Se også
* Lengde uten tilløp
* Norske lengdehoppere
* Andre markante lengdehoppere

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mette Veiseth

**Mette Veiseth Skogstrand** (født 1. mars 1969) fra Bangsund i Nord-Trøndelag ble i august 1987 kåret til Frøken Norge og representerte Norge i den internasjonale Miss World-finalen samme år.

Det var Ulla Weigerstorfer fra Østerrike som ble Miss World for 1987.

## Eksterne lenker
* Miss World Delegates 1987
* Miss Worlds hjemmeside
Linda Hamilton

**Linda Carroll Hamilton** (født 26. september 1956 i Salisbury i Maryland) er en amerikansk skuespiller.

Linda Hamilton er kjent for sine opptredener som Sarah Connor i filmene *[[The Terminator]]* og *[[Terminator II – Dommens dag]]*, *[[Terminator Salvation]]* (stemme) og for hovedrollen i TV-serien *[[Beauty and the Beast]]*. Hun hadde også en gjesterolle i serien *Chuck*.

## Privat
Hamilton har vært gift og skilt to ganger. Hennes første ekteskap var med Bruce Abbot fra 1982 til 1989; de har en sønn, Dalton Abbot, som ble født i 1989. Andre ekteskap var med James Cameron fra 1997 til 1999; de har en datter, Josephine Cameron, født i 1993. Hun har sagt i et intervju at hun aldri har vært gift med skuespilleren Peter Horton til tross for rykter.

Hamiltons identiske tvillingsøster, Leslie, døde 22. august 2020, 63 år gammel. Hun deltok i tre scener i *Terminator II – Dommens Dag* sammen med søsteren.

## Filmografi (utvalg)
### Filmer

### TV

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Mary Dyer

**Mary Barrett Dyer** (ca. 1611–1660) var en engelsk kveker som ble hengt i Boston, Massachusetts, for gjentatte ganger å ha brutt forbudet mot kvekere i kolonien. Hun regnes som den siste, religiøse martyren i Nord-Amerika.

## Referanser


## Kilder
* Claus Bernet: Mary Dyer, in: BBKL, 20, 2002, 414-420
Lasarett

Et **lasarett** er en tidligere betegnelse på et sykehus.  

Betegnelsen ble brukt fra 1500-tallet, opprinnelig om avdelinger hvor pasienter med smittsomme sykdommer ble isolert (karantene). Senere ble begrepet brukt om militære sykehus (feltlasarett) som behandlet soldater skadet i krig. 

Lasaretter kan være skip som ligger permanent for anker, isolerte øyer eller bygninger på fastlandet. I noen lasaretter ble også postforsendelser desinfisert. 

Det eldste kjente lasarett ble opprettet på begynnelsen av 1400-tallet utenfor Venezia på øyen Isola di Santa Maria di Nazareth.

## Etymologi
Ordet *lasarett* er blitt forklart på flere måter, som:
* et pestsykehus på øya Santa Maria di Nazaretto (den hellige Maria av Nasaret) i Venezialagunen, 
* som ordspill på den hellige Lasarus av Betania ble sykehuset etterhvert kalt *lazaretto* og
* som Sankt Lasarus-ordenen av Jerusalems hospitaler for spedalske fra 1100-tallet og framover.

## Militære sykehus og feltlasaretter

Moderne stridsstyrker har gjerne egne feltlasaretter, mest kjent som feltsykehus.

Et feltsykehus er et provisorisk sykehus nær fronten, hvor sårede samles og gis akuttbehandling. Ved feltsykehuset avgjør legene også om en skadet skal sendes til et større lasarett eller sykehus lenger vekk fra fronten.

Feltsykehus er virkeområdet for sanitetspersonell. De er militært personell, men regnes i henhold til Genève-konvensjonen ikke som stridende. Både angrep på sanitspersonell- og installasjoner, og misbruk av det røde korset, halvmånen eller krystallen er en krigsforbrytelse.

## Lasarettskip

Til sjøs finnes det lasarettskip, best kjent som hospitalskip. Skipenes status er regulert i Genèvekonvensjonen.

## Lasaretter i kunst, litteratur og film
I antikrigsromanen *[[M*A*S*H (roman)|MASH]]* beskriver Richard Hooker sine erfaringer i et *[[Mobile Army Surgical Hospital]]* (feltlasarett) i Koreakrigen på satirisk vis. Romanen ble filmatisert av Robert Altman som *[[M*A*S*H (film)|M*A*S*H]]* i 1970, som senere var grunnlag for fjernsynsserien av samme navn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Verdensmesterskapet i innebandy

**Verdensmesterskapet i [[innebandy]]** arrangeres hvert år, annethvert år i partall-år for menn og annethvert år i oddetall-år for kvinner. I 1996 ble det første VM i innebandy for menn arrangert i Sverige og året etter ble kvinnens første verdensmesterskap avholdt på Åland. 

## Menn
### Verdensmesterskap i Innebandy for menn

### Medaljefordeling, menn

## Kvinner
### Verdensmesterskap i innebandy for kvinner

### Medaljefordeling, kvinner
Slagvåpen

Et **slagvåpen** er et våpen som holdes i hånden og brukes for å påføre skade på målet. Slagvåpen skiller seg fra stikkvåpen (eller stakevåpen) som spyd. Stridsøks og kølle er eksempel på slagvåpen. Morgenstjerne omtales både som stakevåpen og som slagvåpen. Stridshammer ble brukt i middelalderen og var et jernhode på et 50&nbsp;cm lant skaft til bruk særlig mot rustningskledde motstandere. Stridshammeren hadde liten betydning og utbredelse i Norge, og ble mest brukt symbolsk av myndigheter og overklasse. Et maleri (epitaf i Gol stavkirke) fra 1699 viser bonden Bjørn Frøysåk fra Gol med en stridshammer. Gerhard Schøning avbildet stikkvåpen og slagvåpen, blant annet stridshammer, på sin reise gjennom Gudbrandsdalen i 1775.

Norheim skjelner mellom «blankvåpen», som baserer seg på en skarp egg til hugg eller støt, og våpen som baserer seg på vekten av våpenet. Slike blankvåpen sitter ikke på et langt skaft som klubber eller økser, og ble bare benyttet mot andre personer, ikke til jakt. Et slagvåpen fungerer som en forlengelse av brukerens kropp.  Hensikten med å bruke et våpen er å *konsentrere* kraften i slaget og *lagre* energien.  Den lagrede energien virker på målet innenfor en mye kortere tid enn brukeren av våpenet brukte på å tilføre den til våpenet, og øker derved brukerens effekt.

De eldste slagvåpnene var enkle klubber (dels brukt synonymt med kølle). Klubber eller køller kom tidlig i bruk blant vektere og lensmenn, og køller er fortsatt et vanlig våpen i politiet. Vekterne (nattevaktene) i norske byer hadde på 1700-1800-tallet morgenstjerne som våpen. I middelalderen ble en rekke nye typer køller utviklet. Moderne slagvåpen inkluderer batonger, ofte brukt av politistyrker.

## Noen typer slagvåpen
*Batong
*Knokejern
*Kubotan
*Nunchaku
*Tonfa
*Morgenstjerne
*Bo

## Bilder

Fil:Tonfa.Kunststoff.JPG|Tonfa
Fil:Schlagstock.JPG|Batong
Fil:Brass knuckles dsc04625.jpg|Knokejern 
Fil:Nunchaku.png|Nunchaku
Fil:Ku2.JPG|Kubotan
Fil:Fomfr morning star.jpg|Morgenstjerne
Fil:Bo(weapon).png|Bo


## Referanser
Masterplan

**Masterplan** er et tysk power metal-band.

Bandet ble etablert som et planlagt sideprosjekt av Helloween-medlemmene Roland Grapow og Uli Kusch pluss produsenten Roy Z. I 2001 ble både Roland Grapow og Uli Kusch sparket fra Helloween, og bestemte seg derfor å satse på Masterplan som et hovedband. De fikk med seg Janne Warman fra Children of Bodom på keyboard og Russell Allen fra Symphony X som vokalist. Allen ble senere erstattet av norske Jørn Lande, fordi de trengte en vokalist som kunne satse på bandet, og ikke bare ha det som et sideprosjekt. Janne Warman var egentlig et midlertidig medlem som ble erstattet med Axel Mackenrott fra Gamma Ray før de ga ut noen utgivelser. 11. mai 2006 forlot Lande bandet på grunn av kreative forskjeller. Noen måneder senere forlot også Uli Kusch Masterplan. I 2009 ble det kjent at Lande var tilbake som vokalist i bandet, og i november 2012 ble det annonsert at  Rick Altzi og Jari Kainulainen vil erstatte Jorn Lande og Jan Eckert på det kommende albumet.

## Medlemmer
;Dagens medlemmer
* Rick Altzi – vokalist   
* Roland Grapow – gitarist
* Jari Kainulainen – bassist
* Mike Terrana – trommeslager 
* Axel Mackenrott – keyboardist

;Tidligere medlemmer
* Jørn Lande - vokal
* Mike DiMeo – vokal
* Russell Allen – vokal
* Jan S. Eckert - bassgitar
* Janne Warman – keyboard
* Uli Kusch – trommer

## Diskografi
;Album
* *Masterplan* (2003)
* *Aeronautics* (2005)
* *MK II* (2007)
* *Time To Be King* (2010)

;Singler og EP-er
* *Enlighten Me* (2002)
* *Back for my life* (EP, 2004)

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Feltsykehus

Et **feltsykehus** er et mobilt sykehus som følger med militære enheter, hvor sårede og syke gis behandling før de kan flyttes til mer permanente fasiliteter. I tillegg til sin militære funksjon, brukes feltsykehus også i fredstid, for eksempel ved natur- og humanitære katastrofer.

## Historie

Lasarett er en tidligere betegnelse på militære sykehus, men ble opprinnelig brukt om fasiliteter hvor pasienter med smittsomme sykdommer ble isolert og satt i karantene.

Begrepet ble opprinnelig brukt i militærmedisin (som Mobile Army Surgical Hospital), men det har også blitt brukt for å beskrive alternative behandlingssteder brukt i katastrofer og andre nødssituasjoner.

Et feltsykehus er satt opp med medisinsk personell og består gjerne av telt, eller oppblåsbare strukturer, slik at det lett kan settes opp. I et urbant miljø er feltsykehuset ofte etablert i et lett tilgjengelig og godt synlig bygg (som restauranter, skoler, hoteller og liknende).

Feltsykehus er også brukt ved sykdomsutbrudd og pandemier. Koronapandemien førte til etablering av feltsykehus i mange deler av verden.

## Beskyttelse
Internasjonal humanitær rett som Genèvekonvensjonene inkluderer forbud mot å angripe leger, ambulanser, sykehusskip eller feltsykehusfasiliteter som viser et Røde Kors, en Røde Halvmåne eller annet emblem relatert til Den internasjonale Røde Kors- og Røde Halvmånebevegelsen; bevisst angripe eller på annen måte forårsake skade på disse helseinstitusjonene (spesielt under krigføring eller væpnede konflikter) kan utgjøre en krigsforbrytelse.

## Norske forhold
Forsvarets sanitet er satt opp til å drifte et ROLE 2 feltsykehus.

## Kategorier
I NATO er den medisinske behandlingen inndelt i kategorier, *ROLEs*, som beskriver kapabilitet og kapasitet.

**ROLE 1** representerer den umiddelbare medisinske hjelpen som gis på skadestedet eller nærmeste tilgjengelige sted. Dette kan inkludere førstehjelp, livreddende tiltak og stabilisering av pasienten.

**ROLE 2**  er en behandlingsinstallasjon (typisk feltsykehus) med mulighet til å utføre triage og skadebegrensende kirurgi.

**ROLE 3** kan være sivile akuttsykehus med traumefunksjon, for pasienter som trenger mer krevende medisinsk behandling.

**ROLE 4**  er sykehus som har mulighet til å gi spesialisert behandling inkludert rekonstruktiv kirurgi og rehabilitering.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Røde Kors feltsykehus
Det danske Kriminalakademi

**Det danske Kriminalakademi** (DKA) er en dansk forening med formål å fremme god kriminallitteratur. DKA ble stiftet 15. november 1986. Foreningen består av danske forfattere av kriminallitteratur og «personer som offentlig har skrevet om kriminallitteratur eller på annet vis bidratt vesentlig til Det danske Kriminalakedemis formål».

DKA utdeler hvert år Harald Mogensen-prisen for fjorårets beste danske kriminalroman, Det danske Kriminalakademis debutantpris til den beste danske kriminalroman utgitt av en debutant og Palle Rosenkrantz-prisen til forfatteren av det beste kriminallitterære verk utgitt på dansk i foregående år uten hensyn til forfatterens nasjonalitet.

Etter innstilling fra medlemmene kan foreningen også uttedele Det danske Kriminalakademis diplom for særlig bemerkelsesverdig innsats innen genren.

## Mottagere av diplomer og priser fra Kriminalakademiet
*1988 &ndash; pris for beste debut: Erik Otto Larsen for kriminalromanen *Pondus siste sag*
*2000 &ndash; pris for beste debut: Gretelise Holm for kriminalromanen *Mercedes-Benz Syndromet*
*2006 &ndash; diplom for beste debut: Inger Wolf for kriminalromanen *Sort sensommer*

## Eksterne lenker
*
Totem (musikkalbum)

***Totem*** er det syvende studioalbum av DumDum Boys, utgitt i 1998.

## Sporliste
# «Tidens tidsfordriv» (Kristiansen) 3:42
# «Vrom vrom (ride ride)» (Kristiansen/Jonsen) 3:44
# «Hei det er meg» (Kristiansen) 3:59
# «Syndig søndag» (Dørum) 4:16
# «Vår mann Herman» (Kristiansen) 2:38
# «Gul & blå» (Kristiansen) 4:33
# «Hei Gud» (Kristiansen) 3:06
# «Ikke faen» (Dørum) 2:01
# «Stol på meg» (Dørum/Jonsen) 2:52
# «André Nalin» (Kristiansen)  3:31	
# «Brændeviin» (Dørum) 5:40
# «Slangetungevalsen» (Kristiansen/Dørum) 3:55
## Medvirkende
### DumDum Boys
* Prepple Houmb - sang
* Kjartan Kristiansen - gitarer, kor, låtskriver
* Aslak Dørum - bass, kor, låtskriver
* Sola Jonsen - trommer, kor, låtskriver
* Atle Karlsen - keyboard, kor
### Andre medvirkende
* Yngve Sætre - produsent
* Nils Petter Molvær - trompet
* Helén Eriksen - saksofon
* Ingvild Hammer - bakgrunnvokal
Everton (andre betydninger)

**Everton** kan sikte til:

* Everton (Liverpool), en bydel i Liverpool, navngivende til fotballklubben,
* Everton (Hampshire), en småby i New Forest i Hampshire i England
* Everton FC, fotballklubb (menn)
* Everton FC (kvinner), fotballklubb (kvinner)
James L. Brooks

**James L. Brooks** (født 9. mai 1940 i North Bergen Township, New Jersey, USA) er en amerikansk produsent, manusforfatter og filmregissør. Han er mest kjent for serier som *The Mary Tyler Moore Show*, *[[The Simpsons]]*, *Rhoda*, *Taxi* og *[[The Tracey Ullman Show]]*.

## Biografi
James L. Brooks vokste opp i en jødisk familie i Brooklyn, New York. Hans karriere startet som manusforfatter i CBSnews i perioden 1964 til 1966. Resultatet av perioden i ABS ble seriene *Room 222* og *The Mary Tyler Moore Show*. Sistnevnte ble raskt en suksess og karrieren var i gang.

Brooks startet et eget film- og TV-selskap som produserte serier som *The Tracey Ullman Show* og senere *The Simpsons*. Selskapet heter Gracie Films. I en av seriene, *[[The Critic]]*, er Nancy Cartwright (stemmen til Bart Simpson) med som en av stemmene. Gracie Films produserer forøvrig *The Simpsons*. Han vant i 1983 en Oscar for beste regi med filmen *[[Terms of Endearment]], (Tid for ømhet)*.

## Utvalgt filmografi
### Gracie-filmer
* *[[Livets lyse side (film)|Livets lyse side]]* (film, 1997) (regissør)
* *[[Jerry Maguire]]* (film, 1996) (produsent)
* *Bottle Rocket* (film, 1996) (produsent)
* *Broadcast News* (film, 1987( (regissør)

### Andre filmer
* *The Simpsons* (serie, 1989-) (produsent)
* *The Tracey Ullman Show* (serie, 1987) (produsent)
* *Big* (film, 1988) (produsent)
* *Mary Tyler Moore* (serie, 1970) (produsent)
* *The Andy Griffith Show* (serie, 1960) (produsent)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sylacauga

**Sylacauga** er en by i delstaten Alabama. Ifølge folketellingen i 2000, hadde Sylacauga 12 616 innbyggere. Den ligger sør i Talladega County fylket og er den nest største byen etter selve Talladega. Byen ligger omtrent 50&nbsp;km sørøst for delstatens største by Birmingham og 60&nbsp;km nord for delstatshovedstaten Montgomery.

## Historie
Området ble først befolket av Creek-indianerne. Europeere kom til området på 1700 tallet. Shawnee indianerne opprettet byen Chalakagay i 1748. Navnet kommer fra Chalaka-ge, («Stedet til Chalaka stammen»). I 1836 ble indianerne imidlertid tvangsflyttet vestover. Byen ble formelt stiftet i 1838 med navnet Sylacogga. I 1887 fikk byen det nåværende navnet Sylacauga.

Byen hadde flere viktige veiforbindelser og jernbanen kom til Sylacauga i 1886.

Det første bekreftede tilfelle av at en meteoritt treffer et menneske skjedde i Sylacauga 30. november 1954, da den 31 år gamle Ann Elizabeth Hodges ble truffet mens hun hvilte i stuen. Den 4&nbsp;kg tunge meteoritten falt gjennom taket, traff radioskapet som stod i rommet og spratt opp for så å treffe Hodges i armen og låret. Hodges overlevde selv om beinet ble skadet.

## Økonomi
Sylacauga ligger på berggrunn som inneholder mye hvit marmor. Marmor fra Sylacauga gikk med til å bygge den amerikanske høyesterettsbygningen i Washington D.C..

Ellers har Sylacauga en del maskinindustri som leverer bl.a bildeler.

Byen har et eget skoledistrikt adskilt ifra fylkets skoledistrikt og har 2 barneskoler, en ungdomsskole og en videregående skole.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Sylacaugas historie 
*  Artikkel om meteoritten
Boerkrigene

**Boerkrigene** var to kriger mellom Det britiske imperiet og boerne.

*Første boerkrig (1880&ndash;1881), også kjent som Transvaalkrigen
*Annen boerkrig (1899&ndash;1902)
Kringom (tidsskrift)

***Kringom*** er medlemsbladet til Kringkastingsringen. Bladet kommer ut med fire nummer årlig. Redaktør er Gudrun Kløve Juuhl. Bladet tar opp spørsmål om nynorsk, dialekter og samisk i media, først og fremst i kringkasting, men også i media generelt.  

## Eksterne lenker
* Kringom
Kringkastingsringen

**Kringkastingsringen** er en norsk medlemsorganisasjon som ble etablert 31. desember 1955. Den arbeider for å fremme bruken av nynorsk, norske dialekter og samisk i NRK og i norske medier forøvrig.

Organisasjonen utgir tidsskriftet *[[Kringom (tidsskrift)|Kringom]]*. Hvert år deler de også ut Kringkastingsprisen.

Aksel Torsnes Mehlum er ansatt som daglig leder, og Jógvan Helge Gardar er valgt styreleder. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  50-års krig for meir nynorsk i NRK
Bobby Zamora

**Bobby Zamora** (født 16. januar 1981 i Barking) er en engelsk tidligere fotballspiller.

Bobby Zamora spilte for Englands U21-landslag, og ble hentet til Tottenham i juli 2003. Han hadde forøvrig liten suksess på White Hart Lane, og ble i februar 2004 sendt til West Ham, der han scoret noen viktige mål mot både Ipswich og Preston, som gjorde at West Ham rykket opp til Premier League. Hans første mål i Premier League-sammenheng kom i 2-1 seieren mot Manchester City i 2005.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kringkastingsprisen

**Kringkastingsprisen** er en utmerkelse som siden 1978 er delt ut hvert år av Kringkastingsringen, til en stemme i eteren som utmerker seg med et godt språk, enten på nynorsk eller dialekt i det daglige arbeidet.

Prisen består av et grafisk blad.

## Prisvinnere
*2024 Ingrid Halstensen 
*2023 Eivind Molde 
*2021 Magni Øvrebotten 
*2020 Arve Uglum 
*2019 Ronny Brede Aase 
*2018 Eli Kari Gjengedal 
*2017 Anne Lognvik 
*2016 Arill Riise
*2015 NRK Super
*2014 Marta Norheim 
*2013 Ingunn Solheim
*2012 Knut Magnus Berge
*2011 Morten Sandøy
*2010 John Skien
*2009 Yasmin Syed
*2008 Trude Teige
*2007 Ingerid Stenvold
*2006 Harald Bøe
*2005 Are Kalvø 
*2004 Audhild Gregoriusdotter Rotevatn
*2003 Arne Hjeltnes
*2002 Gry Molvær
*2001 Egil Johan Ree
*2000 Siri Lill Mannes
*1999 Ingolf Håkon Teigene
*1998 Ingvild Bryn
*1997 Bjørn Bø
*1996 Astrid Versto
*1995 Kari Sørbø
*1994 Ragnhild Sælthun Fjørtoft
*1993 Oddgeir Bruaset
*1992 Astrid Brekken
*1991 Martin Lohne
*1990 Per Riste
*1989 Nils Gunnar Lie
*1988 Sigvart Østrem
*1987 Gunvor Hals
*1986 Ingrid Espelid Hovig
*1985 Svanhild Mundheim
*1984 Steinar Brauteset
*1983 Andreas Lunnan og Gustav Moberg
*1982 Herbjørn Sørebø
*1981 Olga Meyer
*1980 Rolf Myklebust
*1979 Henning Rivedal
*1978 Hartvig Kiran og Arthur Klæbo

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kringkastingsringen
Skudenes Ungdoms- og Idrettslag

**Skudenes Ungdoms- og Idrettslag** er et norsk idrettslag fra Skudeneshavn. Skudenes UIL ble stiftet i 1931.   

Skudenes UIL er et livskraftig lag der mange frivillige menn og kvinner, bruker veldig mye av sin fritid på å legge forholdene til rette spesielt for barn og unge på Sør-Karmøy.  

## Historie

### 1930-årene: Etableringen og starten av klubbens historie
Skudenes Idrettslag ble stiftet 1. August 1931. Bakgrunnen var en stadig større interesse for fotball blant unge menn i Skudeneshavn. 

I starten av klubbens historie foregikk treningene på skoleplassen. Området som ble brukt som første bane, ligger ved Fladabergvegen i Skudeneshavn. 

Den neste fotballbanen lå i Vik. Berger Vik stilte det flate jordet nord for krysset Austre Karmøyveg / Hilleslandvegen til disposisjon for klubben.

### 1940-årene
I perioden 1940-1945 var det ingen aktivitet i Skudenes Idrettslag. Straks krigen var slutt kom de unge menn sammen igjen. Hensikten var ikke bare å blåse liv i Skudenes Idrettslag, men også få en tidsmessig fotballbane. Skudeneshavn kommune var en aktiv og god medspiller da beslutning om fotballbane på Klungermyr ble tatt. Gilje og Midbøe solgte tomteareal til Skudeneshavn kommune. Banen ble anlagt der kunstgressbanen ligger i dag. 

### 1950/60-årene
En periode på 1950-tallet hadde Skudeneshavn et Håndballag for damer. På 1960 tallet var det noen ildsjeler som trente hardt og gjorde det meget godt i Norgesmesterskapet i vektløfting. Frem til midten av 1960-tallet var det nesten bare fotball det dreide seg om i Skudeneshavn. Skudenes Idrettslag og Skudenes Ungdomslag ble på midten av 1960-tallet slått sammen til Skudenes Ungdoms- og Idrettslag. 

Skudenes UIL startet veldig tidlig med jentefotball. Igjen var det ildsjeler” som tok tak og startet opp. Flere meget gode jente- og damelag har Skudeneshavn hatt opp gjennom årene. Jentelagene kan se tilbake på meget gode resultater i både Norway-cup, kretsmesterskap og Karmøycup.

### 1970/80-årene
Skudenes UIL hadde noen meget gode år på 70-tallet. Det var lokaloppgjør i serien mot Åkra, Kopervik og Veavågen, som dro mest tilskuere. Det var godt over 1000 tilskuere på enkeltkamper. A-laget tapte finalen i Kretsmesterskapet for 5.divisjon i 1970. I 1973 vant småguttelaget Kretsmesterskapet. Samme året ble 2er-laget Karmøymestre. Det var mange meget gode talenter på Sør-Karmøy, født i 1961-1964. Samtidig var det gode trenerkrefter i klubben. 

I 1977 stod dagens hovedbane klar for bruk. Noen år senere ble grusbanen på Sørhåland klar til bruk om vinteren. Et nytt klubbhus for Skudenes UIL ble ferdig i 1980. I 1977 stod dagens hovedbane klar for bruk. Noen år senere var grusbanen på Sørhåland klar til bruk om vinteren.

## Sesonger

## Meritter
Fotball Meritter:

### [[5. divisjon fotball for menn 2024|5. Divisjon]]

* **Seriegull (2):** 2001, 2016, 
* **Seriesølv (1):** 2013, 
* **Seriebronse (2):** 2009, 2012, 

### [[7. divisjon fotball for menn 2024|7. Divisjon]]

* **Seriesølv (2):** 2013, 2021, 
* **Seriebronse (1):** 2012, 

## Eksterne lenker
*
Marius Helle

**Marius Helle** (født 11. august 1983 i Stavanger) er en norsk tidligere fotballspiller som har spilt for klubber som Stabæk, Sandnes Ulf og Bryne.

Helle spilte for Ålgård FK før han gikk til Bryne i 2006. Helle ble toppscorer i Ålgård i 2005 og var etter dette ønsket av flere klubber i Norge. Han prøvespilte for Bodø/Glimt, Brann, Bryne og Viking FK før han til slutt endte opp i Jærlaget.

Sesongen 2010 scoret Helle hele 17 mål på 15 kamper for Bryne i 1. divisjon før han 20. august 2010 signerte for Stabæk. Helle spilte sin første kamp for Stabæk 22. august, der han debuterte med scoring mot Hønefoss.

I januar 2011 gikk han tilbake til Bryne, han signerte en toårskontrakt med klubben.

22. juli 2016 ble det bekreftet at Helle hadde signert for Bryne etter fire år i Sandnes Ulf.

Den 31. oktober 2016 bestemte Helle seg for å legge opp etter at Bryne rykket ned til 2. divisjon.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* BryneFK.no – Helles spillerprofil hos Bryne
Harald Bøe

**Harald Bøe** (født 1939) er en norsk journalist og rektor. Han var journalist i NRK i flere år og hadde olje- og petroleumssektoren som spesialområde. 

Bøe var rektor ved Sentralskolen i Bjerkreim i sju år, før han begynte i NRK Rogaland i 1977. Han arbeidet i *[[Dagsnytt]]* mellom 1984 og 1989, og det var den redaksjonen han var tilknyttet som oljemedarbeider. 

Han ble i 2006 tildelt Kringkastingsprisen.

## Referanser
Palmer

* Coryphoideae
* Nypoideae
* Ceroxyloideae
* Arecoideae
* Calamoideae

**Palmer** (*Arecaceae*) er en familie enfrøbladete planter som sammen med familien Dasypogonaceae utgjør palmeordenen *[[Arecales]]*. Familien har om lag 188 slekter og i underkant av 2&nbsp;600 kjente arter. Ordenen *Arecales* inngår i kladen *[[Commelinidae]]*. Palmene er utbredt overalt i tropene og delvis også i subtropene og i varme tempererte klimaer.

## Slekter

Familien omfatter 188 slekter, blant annet:
* Arekapalmeslekten (*Areca*)
* *[[Butia]]*
* *[[Chamaedorea]]*
* Dvergpalmeslekta (*Chamaerops*)
* *[[Kokospalme|Cocos]]*
* Chilensk vinpalme (*Jubaea*)
* Phoenixslekta (*Phoenix*)
* *[[Sabal]]*
* *[[Salacca]]*
* *[[Trachycarpus]]*
* *[[Washingtonia]]*

## Kuldeherdige palmer

Palmer forbindes gjerne med et tropisk eller subtropisk klima, men det finnes en rekke hardføre palmer som har tilpasset seg ekstreme variasjoner i klima, fra helt ned i &minus;25 til over 40 ℃. De fleste har til felles at de trenger svært varme somrer for å klare svært lave temperaturer, men det finnes også en håndfull palmer som er tilpasset seg et kjøligere klima med svale somrer og relativt milde vintrer. Den mest kjente er trolig vindmøllepalmen, som tåler temperaturer ned mot &minus;15 til &minus;20 ℃. Denne palmen har imponert med sin tilpassingsevne til det fuktige klimaet i Nordvest-Europa og de mildeste delene av Skandinavia.

Andre kuldeherdige palmer er dvergpalme, chilensk vinpalme, *[[Chamaedorea radicalis]]*, gelepalme og *[[Butia eriospatha]]*.

## Eksterne lenker
* 
* Komplett oversikt over alle verdens palmearter
* Palmenorge – Palmedyrking i Norge
* Scanpalm – Palmer i Skandinavia
Jan Eivind Myhre

**Jan Eivind Myhre** (født 26. april 1947) er en norsk historiker som er professor emeritus i historie ved Institutt for arkeologi, konservering og historie ved Universitetet i Oslo. Myhres kompetanseområder er norsk og europeisk historie etter 1800. Spesielle felter er sosialhistorie, historiografi, befolkningshistorie, migrasjonshistorie, byhistorie, barndomshistorie og vitenskapshistorie.

## Karriere fra 1991

* 1991–2001: professor ved Universitetet i Tromsø
* 1994–1996: professor ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU)
* 2001–: Universitetet i Oslo

## Bibliografi
* 1982: *Bærum 1840-1980*
* 1990: Hovedstaden Christiania (1814 til 1900). Oslo bys historie bind 3 ISBN 82-02-09144-6
* 1995: *Making a Historical Culture. Historiography in Norway* (redaktør sammen med W.H. Hubbard, Sølvi Sogner og Trond Nordby Første samlede engelskspråklige fremstilling av historiefagets utvikling i Norge.
* 2003: *I nasjonalstatens tid 1814-1940* i: Norsk innvandringshistorie bind 2, med Einar Niemi og Knut Kjeldstadli
* 2006: *Norsk byhistorie: urbanisering gjennom 1300 år* (2006, medforfatter)
* 2012: *Norsk historie 1814&ndash;1905: Å byggje ein stat og skape ein nasjon*, ISBN 978-82-521-7443-4

## Referanser


## Eksterne lenker

* Hjemmeside ved UiO
* Klassekampen Myhre om middelklassens historie på 1800-tallet 13. mars 2004
Rolf Danielsen

**Rolf Christian Danielsen** (født 19. oktober 1922 i Hammerfest, død 25. april 2002 i Bergen) var en norsk historiker, spesialist på 1800-tallets politiske historie i Norge.

Rolf Danielsen var cand. philol. fra Oslo i 1950, og etter noen år som lærer ble han ansatt som universitetslektor ved det nyopprettede Historisk institutt ved Universitetet i Bergen fra 1958. Her var han i den første tiden alene om å forelese for instituttets grunnfagsstudenter. Danielsen ble dosent i 1964, og var deretter professor ved universitetet fra 1968 til 1991. Han tok doktorgraden i 1966 på en avhandling om Stortingets historie fra 1870 til 1908.

Han var styremedlem i Norges almenvitenskapelige forskningsråd 1970–72 og dekan ved Det historisk-filosofiske fakultet Universitetet i Bergen 1973–75.

## Bibliografi
* 1997 "En exempelløs fremgang", 1880-1920 Trondheim bys historie bind 4, ny utgave ISBN 82-00-22859-2
* 1995 Norway : a history from the Vikings to our own timesmed Ståle Dyrvik, Tore Grønlie, Knut Helle og Edgar Hovland norsk oversettelse av "Grunntrekk..." oversetter Michael Drake  ISBN 978-8-200-21803-6
* 1991 Grunntrekk i norsk historie : fra vikingtid til våre dager med Ståle Dyrvik, Tore Grønlie, Knut Helle og Edgar Hovland  ISBN 978-82-00-21273-7
* 1984 *Høyres historie* bind 2
* 1976 *Fra idé til dom. Noen trekk fra utviklingen av Nasjonal samling* artikkelsamling redigert av Danielsen og Stein U. Larsen
* 1964 Det Norske Storting gjennom 150 år'' (4 bind) bind II: «Tidsrommet 1870–1908»
* 1958 *Det nye bysamfunn, 1880-1914* Trondheim bys historie bind 4 
 
## Referanser


## Eksterne lenker