Skjellgribb

**Skjellgribb** (*Gyps rueppelli*) er en stor åtselgribb i haukefamilien med utbredelse i det sentrale Afrika, inklusive Etiopia, Sudan, Tanzania og Guinea. Utbredelsen omhandler blant annet et belte på tvers av Afrika gjennom det sørligste Sahara og Sahel. Arten består i kraft av to anerkjente underarter. Arten inngår i slekten *[[Gyps]]*, som består av åtte arter.

## Taksonomi
Arten har fått sitt vitenskapelige navn etter den tyske forskeren Eduard Rüppell. Den opprinnelig beskrivelsen av skjellgribben inneholdt imidlertid to skrivemåter av det vitenskapelige navnet; *rueppelli* og *rueppellii*. Førstnevnte navn (*rueppelli*) ble valgt av First Reviser.

## Beskrivelse
 

Voksne individer av skjellgribb blir cirka  i lengde og har et vingespenn på cirka . Arten veier typisk  (i snitt ). Ssp. *erlangeri* er noe mindre enn nominatformen.

Kjønnene har like fjærdrakt; oversiden er spraglet brun eller svart med blekbrun underside. Tynn, skitten lys lo dekker hode og nakke. Lengst ned på halsen finnes en hvit krage, øyet er gult eller oransje, og det har en mørk sjokoladebrun strupeflekk. I regelen er de lydløse, men de kan høres under hekking, og når de eter på åtsel skriker de mye.

## Inndeling
Inndelingen av haukefamilien følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017), med unntak av underfamilien Aquilinae. Den følger den nye revisjonen til Lerner *et al.* (2017). HBW Alive bruker tribuset Gypini som synonym for Gypinae. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Eventuelle navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle.

* Accipitridae, haukefamilien
** Gypinae (Gypini), (åtselgribber)
*** *[[Sarcogyps]]*
**** *[[Rødhodegribb|S. calvus]]*, rødhodegribb
*** *[[Trigonoceps]]*
**** *[[Hvithodegribb|T. occipitalis]]*, hvithodegribb
*** *[[Munkegribb|Aegypius]]*
**** *[[Munkegribb|A. monachus]]*, munkegribb
*** *[[Torgos]]*
**** *[[Øregribb|T. tracheliotos]]*, øregribb
*** *[[Necrosyrtes]]*
**** *[[Hettegribb|N. monachus]]*, hettegribb
*** *[[Gyps]]*
**** *[[Hvitryggribb|G. africanus]]*, hvitryggribb
**** *[[Bengalgribb|G. bengalensis]]*, bengalgribb
**** *[[Himalayagribb|G. himalayensis]]*, himalayagribb
**** *[[Gåsegribb|G. fulvus]]*, gåsegribb
**** *[[Skjellgribb|G. rueppelli]]*, skjellgribb
***** *G. r. rueppelli* (nominatformen), Sørvest-Mauritania og Senegambia østover til Sudan og Vest-Etiopia, og sørover til Kenya og Tanzania
***** *G. r. erlangeri*, Etiopia unntatt i vest, Eritrea  og Somalia
**** *[[Kappgribb|G. coprotheres]]*, kappgribb
**** *[[Teraigribb|G. tenuirostris]]*, teraigribb
**** *[[Indiagribb|G. indicus]]*, indiagribb

## Økologi
Skjellgribber er særs sosiale fugler, de hviler, hekker og eter i store flokker. De kan flytte seg raskt når det trengs, de svever med en fart opptil 35&nbsp;km/t, og kan gjerne fly så langt som 150&nbsp;km fra reirplassen for å finne mat. De kan gå opp i store høyder,   er ikke uvanlig, og i en veldig spesiell hendelse hendte det en gang at et fly over Elfenbenskysten kolliderte med en skjellgribb 11&nbsp;300&nbsp;moh. Dette er den høyeste kjente fugleobservasjonen i verden. Skjellgribber har en spesialisert variant av hemoglobin alphaD typen; dette proteinet i blodet gjør at fuglene effektivt kan ta opp oksygen til tross for det lave partielle trykket i den øvre troposfæren.

Dette er en art som er tilpasset steppeland i tørre områder og fjellområder i Afrika, særlig halvørkener og randsonen av ørkener. Hvileplasser ligger på utilgjengelige fjellhyller og i trær, vanligvis akasie. 

Når termikken setter inn omtrent to timer etter soloppgang, tar skjellgribbene av fra hvileplassen, starter patruljering av territoriet og søker etter åtsel eller matrester etter at rovdyr har tatt bytte. Om nødvendig kan de vente i mange dager til kjøtteterne forlater åtselet. Det er kjent at de kan ta levende bytter selv, men det hender sjeldent. 

Skjellgribber har et spesielt kraftig nebb. De tar først for seg av de mest attraktive myke delene av åtselet, så holder de frem med de harde delene, til og med beinstrukturer. Riller på tunga hjelper til med å skrape av kjøtt fra beina. De stapper i seg så mye at de knapt kan fly.

## Status
Skjellgribb skiftet kategori fra *livskraftig* til *nær truet* på IUCNs rødliste fra 2006 til 2007. Den er i sterk tilbakegang, og i 2012 fikk den status *sterkt truet*. Fra og med 1990-tallet har arten begynt å vise seg i Spania og Portugal. Den følger med gåsegribb som trekker nordover, men har ennå ikke begynt å hekke her.

## Referanser




## Kilder
* BirdLife International (2007b): Rüppell's Vulture - BirdLife Species Factsheet Lest 18.01.2008 

## Eksterne lenker
*