Khasan Israilov

**Khasan Israilov** (tsjetsjensk **Исраил КIант Хьасан**) født 1910, død 29. desember 1944, var en tsjetsjensk nasjonalist, geriljaleder, journalist og poet, som ledet et tsjetsjensk og ingusjisk opprør mot Sovjetunionen fra 1940 til sin død i 1944.

Khasan regnes som den mest innflytelsesrike tsjetsjenske geriljaleder under andre verdenskrig, og han regnes som en nasjonalhelt for mange tsjetsjenere. Hans mislykkede opprør, kombinert med en den tyske *Operasjon Edelweiss* for å svekke Sovjetunionens kontroll over Nord-Kaukasus, antas å være en primær årsak til Stalins tvangsdeportasjoner (*Operasjon Lentil*) av de fleste tsjetsjenere og ingusjere til Sentral-Asia.

## Oppvekst

Khasan ble født i 1910 i landsbyen Nachkha i Galanchozh, Tsjetsjenia, som den yngste av seks brødre i en familie, med nedstamning fra det legendariske opprørslederen Imam Shamil. Han fullførte studier på en lokal islamsk skole før han sluttet seg til Komsomol, ungdomsbevegelsen i Sovjetunionens kommunistiske parti i 1919. Med eksamen fra et kommunistisk gymnasium i Rostov ved Don i 1929, gikk Khasan gradene i kommunistpartiet, og i 1933 ble han sendt til *Communist University of the Toilers of the East' i [[Moskva]], et opplæringssenter for kommunistiske rekrutter.

Som [[student]] skrev Khasan [[skuespill]] og [[dikt]], og han var [[korrespondent]] for den Moskva-baserte [[avisen]] *Krestianskaia Gazeta (Bøndenes avis)*. Hans krasse artikler angrep den sovjetiske [[politikk]]en i [[Nord-Kaukasus]], ettersom han følte at partiledelsen plyndret Tsjetsjenia. I [[1931]] ble Khasan arrestert og tiltalt for «kontrarevolusjonær motarbeidelse», og ble dømt til ti års [[fengsel]] etter at han hadde skrevet en [[lederartikkel]] hvor han beskyldte enkelte [[embetsmann|embetsmenn]] i partiet for «plyndring og korrupsjon». Etter to år ble han løslatt, politisk rehabilitert, og gitt tillatelse til å vende tilbake til [[universitet]]et etter at det ble avslørt politisk [[korrupsjon]] hos flere av partimedlemmene Khasan hadde rettet beskyldninger mot.

Tilbake i [[Moskva]] møtte Khasan andre [[Tsjetsjenia|tsjetsjenske]] og [[ingusjere|ingusjisk]] elever, blant disse Abdurakhman Avtorkhanov og hans eldre bror Hussein, og de kom til den overbevisning at en videreføring av sovjetisk politikk overfor det [[Tsjetsjenia|tsjetsjenske]] og [[ingusjere|ingusjiske]] folk, uunngåelig ville føre til politiske opptøyer. I 1935 havnet Khasan igjen i juridiske problemer da hans [[underskrift]] ble funnet på et studentopprop som var kritisk til sovjetisk politikk i [[Nord-Kaukasus]], og han ble dømt til fem års tvangsarbeid i [[Sibir]]. Khasan ble løslatt tidlig i [[1939]] og han returnerte til [[Tsjetsjenia]] for å virke som [[skrankeadvokat]] i [[Shatoy]].

== Opprørsleder ==

Etter å ha hørt om [[Vinterkrigen|Finland motstand mot sovjetisk aggresjon]] i 1940, brøt Khasan formelt med [[Sovjetunionen]] da han skrev et brev til det [[Tsjetsjenia|tsjetsjenske]] kommunistpartiets lederskap:

<blockquote>
*Jeg har besluttet å bli leder for en krig med mål om å frigjøre mitt eget folk. Jeg forstår så altfor godt at det ikke bare i Tsjetsjenia/Ingusjetia, men i alle nasjoner i Kaukasus vil bli vanskelig å vinne frihet fra den røde imperialismes tunge åk. Men vår inderlige tro på rettferdighet og vår tro på støtte fra frihetselskende folk i Kaukasus og over hele verden inspirerer meg for denne oppgaven, i dine øyne freidig og meningsløs, men i min overbevisning, det eneste riktige historiske trinn. Den tapre finnene har nå bevist at det store slaviske riket er maktesløs mot et lite, men frihetselskende folk. I Kaukasus vil dere finne flere land som Finland, og etter oss vil det følge andre undertrykte folk ."*
</blockquote>

I løpet av februar 1940 hadde Khasan og broren Hussein etablert en [[gerilja]]base i fjellene sørøst i Tsjetsjenia, hvor de jobbet med å organisere en fungerende geriljabevegelse, og forberede et væpnet [[opprør]] mot sovjeterne. Under navnet «Den provisoriske folkerevolusjonære staten Tsjetsjenia/Ingusjetia», sammenkalte brødrene til 41 møter sommeren 1941 for å rekruttere lokale støttespillere, og på ettersommeren samme år hadde de rekruttert over 5000 geriljasoldater og mer enn 25.000 sympatisører, organisert i fem militære distrikter, blant disse [[Groznyj]], [[Gudermes]] og [[Malgobek]].

Khasan hadde planlagt at opprøret skulle begynne [[10. januar]] [[1942]], men på grunn av [[Tysklands historie (1933–1945)|tysk]] innblanding i konflikten, kombinert med dårlig kommunikasjon mellom de mange hundre geriljaenhetene spredt over hele regionen, måtte planene omgjøres. Sovjetiske forsøk på å utradere geriljaen ble også lite effektive i det vanskelige fjellterrenget. Sovjetisk [[artilleri]] angrep flere ganger fjellområder som ble mistenkt å være skjulesteder for den tsjetsjenske geriljaen i [[1942]], men geriljaen unnslapp alle disse angrepene, nærmest uten tap.

Innen [[28. januar]] 1942 hadde Khasan besluttet å utvide opprøret fra å omfatte tsjetsjenere og ingusjere til elleve av de dominerende etniske grupper i [[Kaukasus]] ved å danne alliansen *Kaukasiske Brødres Forbund* (OKPB). Målet var en pan-islamistisk væpnet kamp mot [[bolsjevisme]]ns barbari og [[Sovjetunionen|russisk]] brutalitet. Khasan utviklet også en kampstrategi innad i geriljastyrken for å opprettholde orden og [[disiplin]], lydende:

<blockquote>
*• Brutalt ta hevn over våre fiender for blod av våre innfødte brødre, de beste sønner av Kaukasus;*
<br />
*• Nådeløst utslette alle seksoty [hemmelige agenter], spioner og andre informanter av NKVD;*
<br />
*• Kategorisk forby [geriljaen] å tilbringe natten i hjem eller landsbyer uten sikring av pålitelige vakter.*
</blockquote>

Tyskerne gjorde anstrengelser for å oppnå en allianse med Khasan, men de oppdaget at han nektet å avgi kontroll over sin revolusjonære bevegelse til tyskerne, og hans vedvarende insistering på at tyskerne skulle anerkjenne tsjetsjensk [[uavhengighet]], fikk mange tyskere til å regne Khasan som upålitelig, og hans planer urealistiske. Selv om tyskerne hadde vilje til å utføre hemmelige operasjoner i Tsjetsjenia – som [[sabotasje]] av [[olje]]feltene i [[Groznyj]] – strandet forsøkene på en tysk-tsjetsjensk allianse.

I [[1943]], da tyskerne begynte å trekke seg tilbake på [[Østfronten (andre verdenskrig)|Østfronten]], så geriljaen mye av sin styrke forsvinne etter at mange tidligere opprørere overga seg til russerne mot [[amnesti]]. [[6. desember]] [[1943]] opphørte det tyske engasjementet i Tsjetsjenia etter at sovjetiske [[spion]]er hadde infiltrert og arrestert de gjenværende tyske agenter i Tsjetsjenia.

[[Josef Stalin|Stalin]] hadde innsett sårbarheten i Kaukasus og for de strategiske [[olje]]reservene i Tsjetsjenia, og ved slutten av 1943 la han planer om å [[deportasjon|deportere]] folket i Nord-Kaukasus som han anså som potensielle [[femtekolonnist]]er. I et dekret fra øverste sovjet [[7. mars]] [[1944]], med tittelen "Avvikling av tsjetsjensk-ingusjisk ASSR og administrativ reorganisering av territoriet", hevdet Stalin at folk i Nord-Kaukasus var ansvarlig for utstrakt [[Kollaboratør|samarbeid]] med tyskerne, til tross for det faktum at anslagsvis  tsjetsjenske og ingusjiske [[verneplikt]]ige hadde kjempet i [[Den røde armé]] mot [[Tysklands historie (1933–1945)|Tyskland]], og mange hadde vært med like til [[Slaget om Berlin|frigjøringen av Berlin]]. På kvelden [[23. februar]] [[1944]] iverksatte [[Lavrentij Berija]] personlig *Operasjon Linse*, tvungen deportasjon av tsjetsjenere og ingusjere til [[Sentral-Asia]]. Beria fortsatte med å gi en muntlig ordre om at alle tsjetsjenere eller ingusjere som ble vurdert som "ikke transportdyktige" burde likvideres på stedet, og under dette påskudd ble tusener systematisk henrettet. Ofre for [[tyfus]], som hadde nådd [[epidemi]]ske proporsjoner, ble straks henrettet, til like med gravide og eldre. Et eksempel på de russiske umenneskelighetene var *Khaibakh-massakren* i den tsjetsjenske landsbyen [[Khaibakh]], der mer enn 700 tsjetsjenere ble innelåst i en [[stall]] og brent levende. Tsjetsjensk [[litteratur]] og manuskripter ble også brent av russerne, og mat-og vannforsyninger ble [[forgiftning|forgiftet]] for å eliminere alle som ble igjen.

== Død ==

Khasan hadde klart å unnslippe deportasjonene, men hele hans familie hadde enten blitt deportert eller henrettet, noe som gjorde ham svært utsatt for å bli tatt til fange. Selv om [[NKVD]] klarte å spore opp mange av Khasans våpen- og utstyrslagre etter utpressing av tidligere geriljamedlemmer, unnslapp han fra å bli arrestert de neste ti månedene ved å flykte fra hule til hule, tynget av vissheten om deportasjonen av hans folk. I en topphemmelig korrespondanse mellom sovjetiske [[offiser]]er ble det rapportert at Khasan hadde blitt drept og hans levninger [[fotografi|fotografert]] og identifisert [[29. desember]] [[1944]]. Alle bildene av Khasan Israilov og informasjon knyttet til hans død holdes den dag i dag hemmelig av [[FSB (Russland)|russiske FSB]].

Enheter fra det sovjetiske [[hemmelig politi|hemmelige politi]] fortsatte jakten på restene av den tsjetsjenske geriljaen i Nord-Kaukasus helt frem til [[1953]].

== Referanser ==

<references />

== Eksterne lenker ==

* [https://web.archive.org/web/20090327023949/http://www.history.neu.edu/fac/burds/Burds-FifthColumnists.pdf "The Soviet War against ‘Fifth Columnists’: The Case of Chechnya, 1942–4" av Jeffrey Burds (engelsk)]
* [https://web.archive.org/web/20100102102951/http://amina.com/article/fort_begn.html "1940s – Israilov's insurrection" Artikkel på *Amina.com* (engelsk)]
* [https://web.archive.org/web/20100529065005/http://www.chechenpress.org/events/2006/02/02/01.shtml Biografisk artikkel på *Chechenpress* (russisk)]
* [https://web.archive.org/web/20110708141430/http://chechenews.com/?c=117&a=1240 Biografisk artikkel på *Chechenews'' (russisk)]