open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Johnny Bravo

***Johnny Bravo*** er en amerikansk animert komiserie for barn som gikk på Cartoon Network fra 1997 til 2003. Seriens handling finner sted i byen «Aron City» i USA (referanse til Elvis Presleys mellomnavn «Aaron»).

Serien ble skapt av Van Partible.  Serien var i stor grad et produkt av amerikansk kultur. All fakta og referanser begrenset seg til hva Johnny Bravo kunna ha plukket opp fra TV, supermarkedet, generell reklame og, ikke minst, Elvis Presley.

*Johnny Bravo* er svært kultur- og samfunnskommenterende med sine sarkastiske og intellektuelle referanser, og var meget populær både i USA og resten av verden.

## Handling
TV-serien sentrerer seg om Johnny Bravo som er en muskuløs, innbilsk narsissist som bor i Aron City. De forskjellige episodene dreier seg vanligvis om at Johnny forsøker å få en kvinne til å gå på stevnemøter med ham, selv om disse fremskrittene hans vanligvis blir avvist og resulterer i at den aktuelle kvinnen skader ham på forskjellige måter. Johnnys mor heter Bunny "Momma" Bravo. Little Suzy, en pratsom og intelligent liten jente fra nabolaget liker å irritere Johnny, selv om han sjeldent husker navnet hennes.

And retilbakevendende karakterer inkluderer Carl Chryniszzswics, som avguder Johnny. Pops, den skruppelløse eieren av en lokal restaurant. Hamma, en japansk kampsport-instruktør som lærer opp Johnny, men aldri anser ham som en ordentlig student fordi han er den svakeste og mest patetiske studenten ved hans dojo. Donny Osmond, et optimistisk tenåringsidol som irriterer Johnny. Samt Jungle Boy, som klarer å kommunisere med dyr.

En episode fra sesong 1 er basert på The Twilight Zone. I en annen episode kan en fra Village People sees i bakgrunnen. Serien har også hatt mange forskjellige gjeste-skuespillere, inkludert Adam West, Shaquille O'Neal, Seth Green og Donny Osmond.

## Rollefigurer
* **Johnny Bravo** Johnny Bravo er sterkt influert av amerikansk machotradisjon, med et glorifisert, urealistisk selvbilde, og svakt utviklede sosiale evner. I likhet med Elvis, elsker han sin mor, og moren elsker sin lille, voksne gutt. Hans ekstreme femtitalls machoimage har også gjort ham svært populær i subkulturmiljøer med interesse for rockabilly og femtitalls mote og musikk. Han er på mange måter litt av en kultfigur.
* **Bunny Bravo**
* **Lille Suzy**
* **Karl** (engelsk: Carl Chryniszzswics)
* **Pops**

## Film
I 2011 ble Johnny Bravo filmen, kalt ***Johnny Bravo drar til Bollywood***, produsert. Filmen ble utgitt i USA i 2012, men den ble ikke sendt på Cartoon Network i Norge før 2014.

## Utgivelser i Norge
I 2000 ble sesong 1 episode 3 av Johnny Bravo (Bravo Dooby-Doo, Den følsomme mannen) av utgitt på VHS kassetten kalt Powerpuffjentene - Brak Bursdag, med 5 episoder av Powerpuffjentene inkludert på kassetten.

## Norske stemmer

* Henrik Horge som Johnny Bravo
* Brit Elisabeth Haagensli som Bunny (første 3 sesonger)
* Kari-Ann Grønsund som Bunny (fra sesong 4)
* Per Skjølsvik som Karl (51 første episoder)
* Cecilie Mullum som Suzy
* Hans Rønningen som Pops og mester Hama
* Ida Lind som jungelgutt
* Magne Lindholm som den sensitive mannen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Obelix

**Obelix** er en tegneseriefigur i serien Asterix av René Goscinny og Albert Uderzo. I serien er han bautasteinhugger og Asterix' nærmeste venn.

Som barn falt han i trollmannen Miraculix' gryte med styrkedrikk, og har siden den gang hatt superkrefter. Han eier hunden Idefix.

I motsetning til Asterix, som er liten og smart, er Obelix til tider ganske naiv, stor og tykk – kraftig (han liker ikke å bli kalt tykk). Han går med bar overkropp og en bukse som er blå- og hvitstripet. Obelix er veldig glad i å slåss med romere og jakte og spise villsvin. Han bærer gjerne med seg en av sine bautasteiner på ryggen.

## Eksterne lenker
*  Obelix på den offisielle Asterix-hjemmesiden
Liste over Kapp Verdes statsministre

Under følger en **liste over [[Kapp Verde]]s statsministre**:

## Fotnoter

## Eksterne lenker
* World Statesmen - Cape Verde
Vestskog

** Vestskog BA** var et regionalt skogeiersamvirke for Rogaland, Hordaland og Sogn og Fjordane. Den var tilsluttet Norges Skogeierforbund.

Andelslaget bistod medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av skogsdrift, og kunne også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg gikk gjennom andelslaget, som avtalte priser med kjøperne.

Skogeigarlaget Vest (Vestskog) ble dannet i 2000 ved sammenslåingen av Rogaland Skogeigarlag og Hordaland Skogeigarlag, begge etablert i 1940. I 2006 ble Vestskog omorganisert til et andelslag. I 2015 tok Vestskog opp i seg Sogn og Fjordane Skogeigarlag. Vestskog samarbeidet tett med AT Skog (Agder og Telemark). I 2019 vedtok de å fusjonere.

## Referanser
Sogn og Fjordane Skogeigarlag

**Sogn og Fjordane Skogeigarlag BA ** var en regional skogeierforening for Sogn og Fjordane og distriktsorganisasjon for Norges Skogeierforbund. Sogn og Fjordane Skogeigarlag ble dannet i 1973 for å bidra til å etablere skogindustri. Laget bistod medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av drifter, og kunne også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg gikk gjennom laget, som avtalte virkespriser med kjøperne.

Ved utgangen av 2005 hadde Sogn og Fjordane Skogeigarlag 1&nbsp;566 medlemmer organisert i 21 lokale skogeierlag. Laget hadde hovedkontor i Førde.

I 2015 gikk Sogn og Fjordane Skogeigarlag inn i Vestskog.

## Referanser
Allskog

**Allskog** er et samvirkeforetak eid av rundt 7&nbsp;500 skogeiere i det nordenfjelske Norge. Andelseierne er organisert i lokale skogeierlag fra Sunnmøre i sør til Troms i nord. Allskog har hovedkontor i Trondheim.

Samvirket forhandler tømmerpriser med industrien og omsetter tømmer på vegne av skogeierne. Samvirket driver også skogbruksplanlegging, skogsdrift og annet skogkulturarbeid på bestilling. Allskog har egne hogstlag, i tillegg til å bruke selvstendige entreprenører.

Allskog har også flere datterselskaper som driver kontrahering av tømmertransport, flishugging og varmesentraler, samt turisme.

Allskog fungerer også som skogeiernes næringsorganisasjon, tilsluttet Norges Skogeierforbund.

Allskog kan føres tilbake til eldre skogeierforeninger eller tømmersalgslag. Møre og Romsdal skogeigarlag, Sør-Trøndelag skogeierforening, Inn-Trøndelag skogeierforening, Namdal skogeierforening, Nordland skogeierforening og Troms skogeierforening inngikk et formelt samarbeid i 1990. Alle unntatt Troms inngikk så en felles avtale med sin største kjøper av massevirke, Norske Skog Skogn. I 1998/1999 ble de seks skogeierforeningene slått sammen til Skogeierforeninga Nord. I 2006 ble foreningen omdannet til et samvirkeforetak og tok navnet Allskog.

Allskog og forløperne var store aksjonærer i Norske Skog, opprinnelig Nordenfjelske Treforedling, fra etableringen i 1962. Allskog mistet sine aksjeverdier da morselskapet Norske Skogindustrier ASA gikk konkurs i 2017.

## Referanser


## Litteratur
*
*
*
*
*
* 

## Eksterne lenker
*
Mission: Impossible (TV-serie, 1966–1973)

***Mission: Impossible*** er en amerikansk action- og kriminalserie skapt av Bruce Geller som gikk på CBS fra 1966 til 1973. Serien handlet om et amerikansk team av toppagenter som gjennomførte svært krevende oppdrag verden rundt. Agentene var tilknyttet en statlig organisasjon kalt Impossible Missions Force (IMF). Serien og gjenoppstod i en  i 1988, og fra midten av 1990-årene kom det  med Tom Cruise i hovedrollen.

Vignetten, «Theme from Mission: Impossible», ble komponert av Lalo Schifrin og har blitt benyttes i begge seriene og i filmene.

Serien vant Emmy-prisen for beste TV-serie to ganger og Golden Globe for beste TV-serie én gang.

Serien er lite kjent i Norge. Ny-versjonen fra 1988 gikk på TVNorge fra 1997.

## Handlingen

Jim Phelps er leder av et eliteteam av agenter som tar på seg umulige oppdrag. Gruppen har tilgang på det ypperste av teknologi. Oppdragene deles ut av en ukjent person bare kjent som "the Secretary" og de kommer alltid i form av et lydbånd. Etter at båndet er spilt ødelegges det automatisk etter fem sekunder. "The secretary" avslutter alltid sine instruksjoner med å påpeke at han kommer til å benekte all kjennskap om agentene og deres handlinger om de blir oppdaget eller blir drept.

## Rollebesetning
* Peter Graves: Jim Phelps, leder av MIT (sesong 2–7) (hadde også samme rolle i serien )
* Steven Hill: Daniel Briggs, leder av MIT (sesong 1)
* Greg Morris: Barney Collier, teknisk ekspert
* Peter Lupus: Willy Armitage, gruppens muskelbunt
* Barbara Bain: Cinnamon Carter (sesong 1–3)
* Martin Landau: Rollin Hand, ekspert på ansiktsmasker (sesong 1–3)
* Leonard Nimoy: Paris (sesong 4–5)
* Lee Meriwether: Tracey (sesong 4)
* Lesley Ann Warren: Dana Lambert (sesong 5)
* Sam Elliott: Doug Lane (sesong 5-6)
* Lynda Day George: Lisa Casey (sesong 6–7)
* Barbara Anderson: Mimi Davis (sesong 7)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
.cv

**.cv** er Kapp Verdes nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* IANA .cv whois-informasjon
Agostino Vallini

**Agostino Vallini**  (født 17. april 1940 i Poli i Tivoli bispedømme) er katolsk kardinal og erkebiskop, og prefekt for Det høyeste Tribunal for Den apostoliske Signatur.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Agostino Vallini vokste opp med sin mor og søster i den napolitanske bydelen Barra. Faren hans, en carabiniere, ble deportert til Tyskland under naziregimet.
### Prest
Vallini ble presteviet den 19. juli 1964 av hjelpebiskop Vittorio Longo (Napoli).

### Hjelpebiskop i Napoli
Den 23. mars 1989 ble han utnevnt av pave Johannes Paul II til titulærbiskop av Tortiboli og hjelpebiskop i Napoli. Han ble bispeviet den 13. mai samme år av kardinal Michele Giordano av Napoli; medkonsekrerende var erkebiskop Luigi Diligenza av Capua og erkebiskop Antonio Ambrosanio av Spoleto-Norcia.

### Biskop av Albano, prefekt for Signatura Apostolica
Den 13. november 1999 ble han utnevnt til biskop av Albano da han samtidig ble kalt til Vatikanet som prefekt for Signaturaen. Ved pave Johhannes Paul IIs død bortfalt auromatisk prefektembedet, men den påfølgende pave, pave Benedikt XVI, fornyet ham i embedet.

### Kardinal
Den 22. februar 2006 ble det annonsert at han skulle kreeres til kardinal. Det skjedde så ved konsistoriet som fant sted den 24. mars 2006.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1829
* Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
* Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
* Kardinal Vincenzo Vannutelli (1836-1930) *1880
* Kardinal Giovanni Battista Nasalli Rocca di Corneliano (1872-1952) *1907
* Erkebiskop Marcello Mimmi (1882-1961) *1930
* Erkebiskop Giacomo Palombella (1898-1977) *1946
* Kardinal Michele Giordano (1930-2010) *1972
* Kardinal *Agostino Vallini* (1940- ) * 1989
## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Albert Vanhoye

**Albert Vanhoye** (født 24. juli 1923 i Hazebrouck i Frankrike, død 29. juli 2021 i Roma) var katolsk kardinal, prest og teolog.
## Liv og virke
Vanhoye var av belgisk bakgrunn, men ble født i Frankrike. Han ble presteviet 25. juli 1954 i Enghien av Henri Dupont, hjelpebiskop i Lille.

Han var lenge rektor ved Det pavelige Bibelinstitutt og sekretær for Den pavelige Bibelkommisjon.
### Kardinal
Den 22. februar 2006 ble det kunngjort at han skulle kreeres til kardinal. Det skjedde så ved konsistoriet som fant sted 24. mars 2006. Da fikk han titteldiakoniaen *[[ Santa Maria della Mercede e Sant’Adriano a Villa Albani]].* 

Han fikk ikke stemmerett ved et konklave, ettersom han var over åtti år gammel. Det er tradisjon for at det ved konsistorier utnevnes en eller flere fremtredende teologer. 

Vanhoye var ikke bispeviet, og kunne velge om han ville bli bispeordinert i forbindelse med kardinalsutnevnelsen.

Ved sin død i 2021 var han den katolske kirkes eldste kardinal.

## Skrifter
* *La Structure littéraire de l’Epître aux Hébreux*, Desclée de Brouwer, Tournai, 1963
** tysk utgave: *Homilie für haltbedürftige Christen. Struktur und Botschaft des Hebräerbriefes*. Pustet, Regensburg 1981, ISBN 3-7917-0664-0.
* *Situation du Christ. Epître aux hébreux 1 et 2*, Paris, 1969
* *Prêtres anciens, prêtre nouveau selon le Nouveau Testament*, Paris, 1980
* *La Lettre aux Hébreux : Jésus-Christ, médiateur d’une nouvelle alliance*, Paris, 2002
* *L'épître aux Hébreux, un prêtre différent*, Pendé, Gabalda Ed., 2010

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Joshua A. Norton

**Joshua Abraham Norton** (født 4. februar 1819 i England, død 8. januar 1880 i San Francisco i California i USA), også kjent som Hans Kongelige Høyhet **Keiser Norton I**, var en kjent innbygger i San Francisco som erklærte seg «Keiser av disse Forente Stater og Beskytter av Mexico» i 1859. 

Norton slo seg opp som kjøpmann i California, men tapte hele sin formue etter noen mislykkede investeringer i peruansk ris. Det var etter dette at han utropte seg selv til keiser.  

Han var alminnelig godt likt for sin humoristiske sans og for sine keiserlige dekreter. Et av de mest kjente var befalingen om at Den amerikanske kongress måtte oppløses med makt, noe som ble ignorert både av kongressen og av det amerikanske forsvaret. Han forordnet også bygging av en bro over San Francisco-bukten. Selv om han ikke hadde noen politisk makt ble han ærbødig behandlet i San Francisco, og en egen valuta ble utstedt i hans navn som kunne brukes på stedene han frekventerte. Det var delte meninger om han var forrykt eller kanskje bare svært eksentrisk. 

Da Norton I døde var dette førstesideoppslag i lokalavisene, og opptil 30&nbsp;000 fulgte gravferden hans.

Nortons oppførsel/embedsførsel inspirerte Mark Twain ved beskrivelsen av *kongen*, som er en av personene i boken *[[Huckleberry Finn]]* (1884). Norton ble også modell for keiseren i Lucky Luke-heftet *L'Empereur Smith* (1974, *Keiser Smith*). 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Nekrolog i San Francisco Chronicle
Sprettert

En **sprettert** er et håndholdt våpen for skyting av prosjektiler med strikk-kraft. Spretterter har blitt brukt til jakt på smådyr, og kan gjøre skade på mennesker, dyr og gjenstander. Såkalte *krampespretterter* er ett eksempel på spretterter med potensial for ødeleggelse. I moderne tid brukes som regel bare sprettert som et leketøy, og finnes i mange størrelser og utførelser&nbsp;&ndash; både hjemmelagde og patenterte. Noen spretterter er utformet for å skyte ut klinkekuler og andre runde gjenstander, mens noen skyter stålkramper.

## Typer spretterter
En svært lettvint sprettert kan lages av en gummistrikk som blir  lagt rundt tommel og pekefinger og strukket ut mellom disse. Ammunisjon kan være en sammenrullet papirstrimmel som blir bøyd på midten, slik at den ligner en krampe. Slike improviserte spretterter har lenge vært vanlig å bruke som rampestrek i skoletimer.

Den enkleste typen «ekte» sprettert er derimot laget av en Y-formet kvist med to strikker festet i hver ende av de oppstående endene. På midten blir de skjøtet sammen med en lærlapp der man kan legge det man skal skyte ut.

**Rørsprettert** er en type sprettert som er mye kraftigere og mer treffsikker enn vanlige spretterter. Den lades ved at man legger ammunisjonen inn i rørets munning med munningen opp så den faller bak i skyteblæren. Når blæren trekkes bakover og slippes, blir ammunisjonen sendt ut gjennom rørets munning.

Det finnes også en variant der strikkene er festet til et spesielt utskåret kryssfinerstykke med hull eller nedsenkning midt mellom strikkfestene. Denne er beregnet til å skyte piler med. Leketøysvarianten var i plast, med piler med sugekopp.

## Bruk i Norge
Sprettert er ikke tillatt å eie, erverve eller selge i Norge uten tillatelse. 

Forbudet mot å kjøpe, erverve, eie eller inneha spretterter.

Ved siste endring av våpenforskriftene med ikrafttredelse fra 1. januar 2000, ble det innført forbud mot å kjøpe, erverve, eie eller inneha spretterter. Departementet understreker at dette forbudet først og fremst er ment å ramme de kraftige maskinproduserte sprettertene for omsetning på det kommersielle markedet. Forbudet er således ikke ment å ramme såkal husflidpretterter, dvs. hjemmelagede trespretterter e.l., eller tilsvarende spretterter.

## Referanser


## Se også
* Slynge, kastevåpen
* Katapult, kastemaskin
* Pil og bue
* Blåserør

## Eksterne lenker
*
Sørarnøya

**Sør-Arnøy** eller **Sørarnøya** er en øy og et sted i Gildeskål kommune. Sørarnøya er forbundet til Nordarnøya med bru, men ingen av øyene har fastlandsforbindelse. Den enkleste måten å komme seg til Sørarnøya på er med hurtigbåt eller ferge. Fergeforbindelsen er en trekantforbindelse mellom Sørarnøya, Horsdal lengst sør på Sandhornøya og Sund på fastlandet, nord for kommunesenteret Inndyr.

Høsten 2021 åpnet et nytt, moderne lakseslakteri; Salten N950.

Det bor cirka 300 innbyggere på øyene. Tettstedet Sørarnøy ligger på østsiden av Sørarnøya, og hadde om lag 200 innbyggere siden 2008. Det er en dagligvarebutikk på Sørarnøy, Nærbutikken Sørarnøy. Det er bussforbindelse mellom Sør- og Nord-Arnøy cirka to ganger hver dag, og skolebuss hver skoledag mellom øyene. Skolen har 26 elever (sept. 2021), fordelt på 1.-10.trinn. 

Storåsen utgjør det høyeste punktet på Sørarnøy med 52 moh.

## Referanser
Høydehopp

**Høydehopp** er en friidrettsgren der utøverne skal hoppe over en list som er plassert mellom to stenger. Hver hopper får tre forsøk på hver høyde. Med tre riv på rad er man ute av konkurransen. 
 
Verdensrekorden for herrer innehas av kubaneren Javier Sotomayor (2,45  meter), mens Patrik Sjöberg har europarekorden (2,42 meter). Verdensrekorden (og europarekorden) for kvinner er 2,10 meter, satt av Jaroslava Mahutsjikh fra Ukraina under Diamond League i Paris 7. juli 2024.

Høydehopp er med i de fleste større stevnene, og er også en øvelse i bl.a. tikamp og sjukamp.

## Teknikker

Idrettens utvikling har gått via flere teknikker som ga mer og mer høyde. På 1800-tallet startet man med å ha rett tilløp for så å klarere hindre på huk. Rask utviklet man **saksestilen** som også i dag anvendes som introduksjon til høydehopp. Fra et skrått tilløp settes av på det ytterste beinet, og svingbeinet løftes over, hvoretter det strakte avsatsbein følger etter i en sakse-lignende bevegelse. En videreutvikling var **Eastern cut-off** der hopperen lente overkroppen bakover og holdt det parallell med overliggeren. Rundt 1900 nådde man høyder oppunder 2 m med denne teknikken. Få år etter kom den første større omveltningen i høydehoppteknikk.

**Western Roll** introduserte avsprang på innerste bein etter et skrått tilløp. Svingbeinet førtes strakt mot overliggeren, hvoretter kroppen passerte overliggeren sideliggende parallelt med denne. Fra ca. 1912 til etter Berlin-OL 1936 var dette den gjeldende teknikken og gav høyder opp mot 2,03 m for gullmedaljevinneren i Berlin.

**Straddle-teknikken** videreutviklet Western roll med at man hadde magen mot overliggeren ble kroppen rotert rundt overliggeren. Denne teknikken var toneangivende for de neste 40 år, verdensrekorden ble skrudd opp mot 2,28 m av Valerij Brumel.

Under Sommer-OL 1968 vant Dick Fosbury gull med sin revolusjonerende **Fosbury-flopp**. Etter et J-formet tilløp kommer avsettet fra ytterste fot, mens svingbeinet med bøyet kne føres oppover. Springeren roterer etter avsettet om egen lengdeakse således, at overliggeren passeres med ryggen vendt mot denne. Teknikken ble muliggjort ved at man hadde tatt i bruk mykt materiale å lande på. Tidligere landet hopperne i sand. Teknikken spredte seg over hele verden og alle høydehoppere bruker i dag Fosbury-flopp i konkurranser.

## Rekordutvikling
### Herrer
Den første verdensrekorden i høydehopp for herrer ble registrert av International Association of Athletics Federation i 1912.

### Damer

## Norge
The Cumshots

**The Cumshots** var et norsk death 'n' roll-band, startet i 1999 av Kristopher Schau og Ole Petter Andreassen. Bandet har gitt ut tre album, og er kjent for sine voldsomme konsertopptredener.

Et tilbakevendende problem for bandet har vært at oppmerksomheten ofte kommer som følge av andre ting enn musikken, blant annet på grunn av vokalisten Schaus stadig kontroversielle opptredener i mediene. Bandet fikk stor oppmerksomhet i norske og utenlandske medier da de under en konsert på Quartfestivalen i 2004 lot et par ha sex på scenen som en del av showet. Dette endte med rettssak og bøter for alle bandmedlemmene.

Bandet har likevel høstet bedre og bedre anmeldelser for konserter og utgivelser. Lydbildet var på de to første albumene tungt og hardt, mens det på *Just Quit Trying*, blant annet som følge av at Fredrik Gretland var blitt medlem av bandet, er levnet større rom for melodier og sogar en sekvens med piano på et av sporene.

Bandet har flere ganger gjennomført såkalte byturnéer, der de spiller på forskjellige utesteder i én og samme by med opptil åtte konserter i løpet av syv dager.

I 2002 vant bandet et uoffisielt verdensmesterskap i rock for band som kun hadde utgitt ett album i Bilbao i Spania. Bandet vant Spellemannprisen 2009 i klassen metal for albumet *[[A Life Less Necessary]]*. De ble nominert til Alarmprisen 2004 i klassen årets metalalbum for *[[Norwegian Jesus]]*.

Rett før fotball-EM i 2000 ga medlemmene i The Cumshots ut fotballsangen «Nå skal de faen meg få» som singel under navnet **Caliban Allstars**.

I 2011 var det planlagt å legge ut et femte album med tittelen *For Bitter or For Worse*. Den nederlandske artisten Anouk brukte tittelen på sin plate før The Cumshots fikk tid til å bli ferdig med albumet.

## Medlemmer

* Kristopher Schau, «Max Cargo» &ndash; vokal
* Ole Petter Andreassen, «El Doom» &ndash; gitar, vokal
* Fredrik Gretland, «Freddie Tennessee» &ndash; gitar
* Tommy Reite, «Tommy Dean» &ndash; bass
* Christian Svendsen, «Chris Bartender» &ndash; trommer

Tommy Hjelm alias «Tom Schlong» var tidligere medlem av bandet, men sluttet i 2003 og ble erstattet av Fredrik Gretland alias «Freddie Tennessee» året etter.

## Utgivelser
### Album
* *[[Last Sons of Evil]]* (2001, EMI)
* *[[Norwegian Jesus]]* (2003, Big Dipper)
* *[[Just Quit Trying]]* (2006, Big Dipper)
* *[[A Life Less Necessary]]* (2009, Rodeostar)

### DVD-er
* *[[Just Quit Trying]]* (2006)
* *[[The Cumshots - To Hell We Will Be Damned]]* (2006, Big Dipper)

### Split
* *The Cumshots vs. Piledriver Split 7"* (2002)

### EP-er
* *Øl* (Jokke & Valentinerne-cover, 2005)

Denne singelen er også med på *[[Det beste til meg og mine venner]]*, hyldestalbumet til Joachim Nilsen fra 2005.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hjemmeside på MySpace
Nøytrofile granulocytter

**Nøytrofile granulocytter** (ofte omtalt som bare *nøytrofiler*) utgjør 60 % av alle leukocytter (hvite blodceller) og er en viktig komponent i det uspesifikke immunforsvaret. 

Den har som viktigste oppgaven (akkurat som monocytter og Eosinofile granulocytter) som fagocytter å eliminere patogener som bakterier og visse sopper. Nøytrofilen har en rekke system for dette formålet og er dermed en celletype som også er potensielt farlig uten en streng regulering. De eter opp, fagocytterer, det som kommer i veien, eksempelvis rester fra egne døde celler. De dreper med aggressive væsker som finnes i vesikkelen. De holder først og fremst til ute i vevet og histamin lokker dem til seg i store mengder. Foruten den biokjemiske reguleringen har nøytrofilet en kort levetid (timer), noe som kan betraktes som et beskyttende tiltak for å begrense deres skadevirkninger. Den gulhvite væsken som oppstår ved sårlegingen består for en stor del av døde nøytrofiler.

Nøytrofiler dannes i beinmargen fra samme celle-linje som makrofager. Nøytrofiler bruker til og med samme mekanismer som makrofager for å eliminere bakterier.
## Referanser


## Litteratur
* Anne Spurkland *Immun - Kroppens evige kamp for å overleve* Spartacus 2017 

## Eksterne lenker
*
Kina under Paralympiske vinterleker 2006

**[[Folkerepublikken Kina]]** deltok med åtte utøvere i de **[[paralympiske vinterlekene 2006]]** i Torino.
## Medaljer

## Deltakere
;Alpin skiidrett
:Wang Lei

;Nordiske grener
:Fu Chunshan, Han Lixia, Peng Yuanyuan, Sun Qiu, Wang Jinyou, Zhang Jie, Zhang Nannan

## Referanser


## Kilder
*Athletes and teams list by NPC

## Se også
*Folkerepublikken Kina ved de paralympiske leker
Influensavirus

* influensavirus A
* influensavirus B
* influensavirus C
* isavirus
* thogotovirus

**Influensavirus** er en gruppe virus som forårsaker influensa hos mennesker.

## Eksterne lenker
* 
* Influensa - en mester i metamorfose - artikkel fra forskning.no 7.2.03
Artabanes

**Artabanes** kan være:

Konger av Partia:
*Artabanes I (127-124 f.Kr.)
*Artabanes II (10-38 e.Kr.)
*Artabanes III (80-90)
*Artabanes IV (216-224)

*Artabanes, en general under den østromerske keiser Justinian den store.
Kandidatturneringen

**Kandidatturneringen** er en sjakkturnering som verdenssjakkforbundet FIDE arrangerer for å kåre utfordreren til verdensmesterskapet i sjakk. Turneringen omfatter åtte spillere. De seks beste i Intersoneturneringene var kvalifisert, og de to best plasserte fra den foregående kandidatturneringen var seedet. Før 1965 spilte man serie (alle mot alle), men fra 1965 ble turneringen spilt som cup.

## Arrangørsted og vinnere
*1950 – Budapest – David Bronstein
*1953 – Zürich – Vasilij Smyslov
*1956 – Amsterdam – Vasilij Smyslov
*1959 – Bled, Zagreb og Beograd – Mikhail Tal
*1962 – Curaçao – Tigran Petrosian
*1965 – Boris Spasskij
*1968 – Boris Spasskij
*1971 – Bobby Fischer
*1974 – Anatolij Karpov
*1977 – Viktor Kortsjnoj
*1980 – Viktor Kortsjnoj
*1983 – Garri Kasparov
*1986 – Montpellier – Anatolij Karpov
*1989 – Anatolij Karpov
*1992 – Nigel Short
*2013 – London – Magnus Carlsen
*2014 – London – Vishy Anand
*2016 – Moskva – Sergej Karjakin
*2018 – Berlin – Fabiano Caruana
*2020 – Jekaterinburg – Jan Nepomnjasjtsjij
*2022 – Madrid – Jan Nepomnjasjtsjij
*2024 – Toronto –

## Eksterne lenker
* 
* Statistikk fra kandidatturneringene
Via Campesina

**La Via Campesina** er en internasjonal sammenslutning av nasjonale organisasjoner for små og mellomstore bønder, landarbeidere og urbefolkninger i Asia, Amerika og Europa. La Via Campesina arbeider for å bedre vilkåra for småskalajordbruket verden over. Organisasjonen er særlig opptatt av spørsmål omkring jordreform, matvaresikkerhet, kredittordninger og gjeldsproblematikk, matvarehandel, genressurser, biologisk mangfold, samt kvinners stilling i landbruket.

Norsk Bonde- og Småbrukarlag er norsk medlem av Via Campesina.

## Historie
La Via Campesina ble til under et møte mellom ledere for bondeorganisasjoner i Managua, Nicaragua i 1992. I 1993 holdt organisasjonen sin første konferanse i Mons i Belgia. Via Campesinas andre konferanse ble holdt i Tlaxcala, Mexico i 1996, og samla delegater fra 69 organisasjoner i 37 land.

## Eksterne lenker
*
Vi gifter oss

***Vi gifter oss*** er en norsk svart-hvitt spillefilm fra 1951 regissert av Nils R. Müller. Han skrev også manuset. Hovedrollene spilles av Henki Kolstad og Inger Marie Andersen. Filmen er norgeshistoriens syvende bestselgende film, med 1,13 millioner solgte billetter.

Filmen ble utgitt i HD som Blu-ray for første gang 8. desember 2023 i prosjektet Norske filmklassikere, som den aller første i serien.

## Handling
Det er sommer og komponisten Petter Gran har ferie når han plutselig hører et skrik fra frøken Hermansen. Bremsene på hennes sykkel virker ikke og hun havner i vannet. Han hjelper henne opp derfra, men sykkelen er ødelagt og derfor fortsetter de sommeren i sammen. Den vender tilbake til Oslo og en kort tid etterpå forlover de seg. Hun blir introdusert for Petters foreldre. Moren har ikke mye til overs for henne, mens faren ønsker henne velkommen i familien.

Paret gifter seg kort tid etterpå. De har vanskeligheter med å finne et eget bosted og  må derfor bo hjemme hos Petters foreldre. Morens uvilje mot Kari blir til slutt et så stort problem at paret blir tvunget til å flytte til Karis tidligere bosted. De har imidlertid kjøpt en tomt hvor de holder på å bygge et hus og hver søndag arbeider de frenetisk for å ferdigstille bygget. Kari blir med barn og når hyresvertinnen får kjennskap til dette tvinger hun paret til å flytte. Huset er ikke ferdig, så de må leie rom i en villa hos fru Rønne for en skyhøy pris.

Huset er nesten ferdig når en bygningsinspektør kommer på besøk. Han sier at de ikke kan flytte inn da de ikke har byggetillatelse for huset. Paret har allerede sagt opp rommet hos fru Rønne, så der kan de ikke bo. I stedet leier de et nedslitt bosted på en bondegård et godt stykke utenfor byen. Petter trenger penger og melder seg på en slagerkonkurranse. Innledningsvis lykkes han ikke å komponere noe, men når han ser noen svaler sitte på en telefonledning så løsner det. Svalene ser nemlig ut som noter på en notelinje og plutselig vet han hvordan melodien skal være. Petter sender inn sitt bidrag til konkurransen og samtidig får han og kona byggetillatelse til å ferdigstille huset. På innflyttingsdagen har de mange mennesker på besøk og når de slår på radioen spilles Petters melodi «Hva var vel livet uten deg?», som vant konkurransen.

## Rolleliste
* Henki Kolstad –  Petter Gran 
* Inger Marie Andersen – Kari Hermansen 
* Nanna Stenersen –  Babben 
* Lars Nordrum –  Einar 
* Erna Schøyen – Fru Gran 
* Henny Skjønberg – Frøken Tangen 
* Eugen Skjønberg – Herr Gran 
* Sonja Mjøen – Fru Rønne 
* Edvard Drabløs-  Hansen 
* Jack Fjeldstad – En slagerkomponist 
* Margit Brataas – Hansens husholderske 
* Haakon Arnold – En fullmektig 
* Lauritz Falk   
* Ingebjørg Sem – Sykepleiersken (ukreditert)

## Sang
«Hva var vel livet uten deg?» var filmens kjenningsmelodi. Melodien ble skrevet av svenske Ernfrid Ahlin og teksten ble skrevet av norske Gunnar Kaspersen. I filmen ble den fremført av Henki Kolstad og Astrid Herseth. Herseth dubbet stemmen til Inger Marie Andersen. Arne Sveen, Jens Book-Jenssen og Aage Braarud spilte inn plateversjonene.

## Eksterne lenker
*
Miguel Najdorf

**Miguel Najdorf** (født som *Mieczysław Najdorf* 15. april 1910 i Warszawa, død 4. juli 1997 i Málaga i Spania) var en polsk-argentinsk sjakkspiller.

## Liv og virke
Han fikk opplæring av Savielly Tartakower, som han alltid omtalte som «læreren min». 

Da annen verdenskrig brøt ut i 1939, spilte han på Polens lag i sjakkolympiaden i Buenos Aires. Najdorf var jødisk (i likhet med to andre av de polske spillerne), og han tolket verdenshendelsene slik at han ble værende i Argentina. 

Selv om han ikke spilte profesjonelt på heltid (han arbeidet mange år i forsikringsbransjen), var han en av verdens fremste spillere i 1950- og 60-årene, og han var en fantastisk blindsjakkspiller. I 1950 ble han utnevnt til Internasjonal stormester (GM). Det samme året spilte han i kandidatturneringen for å kåre utfordreren til verdensmesterskapet i sjakk, og endte på femteplass. Tre år senere, i kandidatturneringen i Zürich i 1953, kom han på sjetteplass. Han vant større turneringer, for eksempel i Mar del Plata (1961) og i Havanna (1962 og 1964), og deltok også i flere sjakkolympiader for Argentina. 

Najdorfs muntre vesen gav ham mange tilhengere i sjakkverdenen, og han var kjent for å være kjapp i replikken. Et eksempel: Da han omtalte motstanderen i en kamp som ble arrangert mellom Sovjetunionen og resten av verden i 1970, sa han: «Hvis Spasskij (daværende verdensmester) ofrer en brikke, kan du like gjerne gi opp med en gang. Men hvis Tal ofrer en brikke, bør du spille videre, for han kan finne på å ofre en til, så en til, og til slutt ... hvem vet?»

Najdorf-varianten i siciliansk er oppkalt etter ham. Han har også gitt viktige teoretiske bidrag til andre åpninger, for eksempel kongeindisk. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 20 kritiske stillinger fra Najdorfs partier
Liabygda (Stranda)

**Liabygda** er ei bygd i Stranda kommune på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Liabygda ligger på nordsida av Storfjorden og består av grendene Li, Overå, Ringset, Stavseng, Liabakkane og Ansok. Grunnkretsen Liabygda hadde 220 innbyggere pr. 1. januar 2017.

Liabygda har veiforbindelse (fylkesvei 650) til Stordal i vest og til Valldal i øst, begge i Fjord kommune. Bygda har forbindelse til kommunesenteret Stranda via ferje fra Gravaneset.

Her ligger også flere nedlagte fjellgårder, blant annet Ansok. Her kom Sakarias Ansok fra, som forfattet en rekke artikler og senere tre bøker (*Eld som slokna*, *Far etter folk* og *Menneske vi møtte*) om livet ved fjellgårdene langs Storfjorden. Dette materialet er senere videreutviklet av Oddgeir Bruaset, som laget en dokumentarserie til TV vist i flere land. Organisasjonen «Storfjordens Venner» arbeider for kulturvern og restaurering av de mange fjellgårdene langs hele Storfjorden. 

Av næringsvirksomhet ligger blant annet Trollbryggeriet og RemPro i Liabygda.

Liabygda skule hadde 17 elever i skoleåret 2016-17. Skolen og barnehagen er senere lagt ned.

## Referanser
Kathleen Jessie Raine

**Kathleen Jessie Raine** (født 14. juni 1908 i Essex i England, død 6. juli 2003) var en britisk lyriker og kritiker.

Raines mest kjente diktsamlinger er *Stone and Flower* (1943), *Living in Time* (1946), *The Year One* (1952) og *On a Deserted Shore* (1973).

## Referanser
666 (andre betydninger)

**666** kan vise til:

* 666 (tall)
* 666, årstall
* Dyrets tall – 666 – i kristen mytologi
* ''The Number of the Beast'' (album) – et album av Iron Maiden
* ''The Number of the Beast'' (roman) – en roman av Robert Heinlein
Galloway

:*For området i Texas, USA, se [[Galloway (Texas)]]*

**Galloway** (skotsk-gælisk: *Gall-ghaidhealaibh* eller *Gallobha*; lavlandsskotsk: *Gallowa*; latin: *Gallovidia*) er en region i sørvestlige Skottland bestående av grevskapene Wigtown og Kirkcubright. Navnet kommer fra skotsk-gælisk og betyr «fremmede gælere», og refererer til historisk gælere av blandet opphav, av både norrøn og gælisk opprinnelse, som en tid var dominerende området.

Galloway er begrenset av havet i vest og sør, fjellene Galloway Hills i nord, og elven Nith; grensen mellom Kirkcudbright og Wigtown er markert av elven Cree. Det har tidligere også vært under en administrasjon kalt *Stewart*, under betegnelsen *Stewartry of Kirkcudbright* (som strekker seg fra Nith til Cree, og er likeledes bundet av Galloway Hills i nord). Størrelsen og omfanget av Galloway har vært varierende i historiens gang.

Galloway er også navnet til en hardfødt rase av svarte, hornløse kveg som stammer fra regionen (og også til den mer karakteristiske *Belted Galloway* eller *Beltie*). har alltid vært noe isolert grunnet at det har 240&nbsp;km med ulendt kystlinje og en stor ubebodd fjellkjede i nord.

## Landbruk
Historisk har Galloway vært kjent for både sine hester og sine kyr, og melk og kjøtt er fortsatte betydelige industrier. Det er også betydelig tømmerproduksjon og del fiskerier. Kombinasjonen av fjell og nedbør har gjort Galloway velegnet for produksjon av vannkraft, noe som ble begynt i 1929. På begynnelsen av 2000-tallet har vindturbiner for vindkraftverk blitt opprettet for en rekke lokaliseringer ved vannskillet, og et stort antall vindkraftverk i havet utenfor kysten er planlagt for å øke Galloways produksjon av grønn energi.

## Referanser


## Litteratur
* Brooke, D (1994): *Wild Men and Holy Places*, Edinburgh: Canongate Press, ISBN 0-86241-479-2. Mange av hennes monologer er tilgjengelig online .
* Oram, Richard (2001): *The Lordship of Galloway: c.900 to c.1300*, John Donald Publishers Ltd.
* Klaudios Ptolemaios: ''Geographia'', red. Bill Thayer, LacusCurtius ved  the University of Chicago (utgitt 2008)

## Eksterne lenker
* 
*  Galloway-dialekten hos *Scots Language Centre*
Sult

**Sult** eller hungersnød er en betydelig mangel på inntak av mat og næringsstoffer. Sult er den mest ekstreme formen av feilernæring. Hos mennesker fører langvarig sult (mer enn 1-2 måneder) til kronisk organskade og kan i verste fall føre til død. 

Ifølge World Health Organisation (WHO) er sult den største enestående trusselen mot verdens folkehelse. Sult er også en svært stor bidragsyter til barnedødelighet og i 2022 var 22 % av alle barn under 5 år kronisk underernært ifølge FN. I 2023 led 733 millioner mennesker av sult, og 2,33 millarder mennesker opplevde moderat til alvorlig matusikkerhet.

The Integrated Food Security Phase Classification (IPC) er et globalt initiativ og samarbeid mellom globale og nasjonale hjelpeorganisasjoner. Dette samarbeidet brukes til å vurdere alvorligheten av matsituasjonen i et bestemt område og gir en felles pålitelig analyse av sultsituasjonen og som videre brukes til planlegging av nødhjelp og tiltak. IPC deler sult inn i fem faser, vist i tabellen nedenfor.      

Ifølge IPC lever 140,97 millioner mennesker i sult fase 3 eller høyere i dag.

#### Symptomer
Sult gir en variasjon av symptomer som kan innebære:
* Utmattelse
* Økt hjertefrekvens
* Oppblåst mage (spesielt fremtrende hos barn)
* svimmelhet
* Humørendringer
* Svekket immunsystem
* Utslett
* Anemi
* Gallestein
* Kardiovaskulære og respiratoriske sykdommer
* Nyresvikt

#### Årsaker

Sult kan være et resultat av naturkatastrofer, krig og konflikt, politiske og økonomiske årsaker. Naturkatastrofer som tørke, flom og ekstremvær vil kunne ødelegge avlinger og hindre matproduksjon. I land med krig og konflikt skapes sult ved ødeleggelse av matproduksjon, blokader av forsyningslinjer og hindringer for tilgang til mat og medisiner. Fattigdom er en direkte årsak der befolkningen ikke har råd til å kjøpe seg mat. I land med politisk uro kan bønder hindres til å dyrke mat kunne føre til matmangel og sult.

#### Tiltak
FNs bærekraftmål 2; Utrydde sult er essensielt i tiltakene som settes i gang for å få ned sultsituasjonen i verden. Å utrydde sult er et komplekst mål med hovedsakelig politiske løsninger:
# Å stanse krig og konflikt er essensielt for å sikre at befolkningen får tilgang på mat
# Redusere klimaendringene for å kunne fortsette å drive jordbruk uten hetebølger eller tørke, samt ekstremvær
# Investering i teknologi og kunnskap i landbruk i fattige land

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lanercost-krøniken

***Lanercost-krøniken*** er en krønike fra nordlige England som dekker årene 1201 til 1346. Den dekker den skotske uavhengighetskrig, men er også meget avvikende og gir således innsikt i dagliglivet i England og Skottland på 1200-tallet. Den inkluderer redegjørelser om den skotske kongen Robert Bruce som sikret skotsk uavhengighet.

Forskeren A.G. Little konkluderte at Lanercost-krøniken var i all vesentlig en fransiskansk krønike som hadde blitt adaptert, forkortet og interpolert ved det augustinske klosteret ved Lanercost. Han greide å identifisere krøniken fram til 1297 som en versjon av en tapt krønike av «Richard av Durham» etter at han først antok en annen forfatter (med en særegen interesse i beleiringsutstyr) var ansvarlig, som han da mistenkte kunne være «Thomas av Otterburn», hvis krønike er omtalt i *[[Scalachronica]]*. Den andre forfatteren, sier Little, «ligner på den første kun i å være fransiskaner og i sitt patriotiske hat av skotter.» Men et annet fellestrekk er at begge er fra nordlige England. Hvor de fleste andre krøniker er uklare på geografien i Scottish Borders og grenseregionen mellom Skottland og England, oppgir *Lanercost-krøniken* navnet på gårdsbruket som skottene nådde Tynedale i 1346.

Klosteret lå nær grensen mellom Skottland og England og var derfor tungt utsatt for krigerbander på plyndringstokt. Det ble grunnlagt av augustinermunker i 1166 og svært ødelagt av skotske plyndrere på 1200-tallet og 1300-tallet og ble endelig forlatt i 1536.

Det eldste bevarte manuskriptet av den opprinnelige latinske teksten er manuskriptet *Cotton Claudius D. vii*. ved British Library. En utgave av den latinske teksten ble utgitt i 1839 som *Chronicon de Lanercost* for de litterære selskapene Bannatyne Club og Maitland Club. En oversettelse av deler av den ble utgitt i 1913 av Herbert Maxwell.

## Referanser


## Litteratur
* Little, A.G. (1916): «The authorship of the Lanercost chronicle» i: *English Historical Review* **31**, s. 269-279, og **32** (1917), s. 48-49.

## Eksterne lenker
* *Chronicon de Lanercost*, 1839.  Bind 1 online her og her.
* Maxwell, Herbert (1913): *The Chronicle of Lanercost, 1272-1346: translated with notes*.  Archive.org her.
* Utdrag som dekker krigen mellom Edvard II av England og Robert Bruce her.
Atalarik

**Atalarik** (født 516, død 2. oktober 534) var konge av Italia (526-534) etter sin bestefar Teoderik den store.

## Liv og virke
Atalarik var sønn av Eutharik. Ettersom han bare var kun ti år gammel da hans morfar døde, ble regentskapet tatt hånd om av hans mor Amalasuntha. Hans mor ønsket å oppdra kongen etter romersk tradisjon, mens det gotiske aristokratiet heller ønsket at han skulle vokse opp til å bli lik deres forfedre. Atalarik selv motsatte seg sin mors forsøk på å utdanne ham og brukte tiden sin til drikking og andre utskeielser, i stedet for å fokusere på studiene.

Amalasuntha ble etter hvert sterkt mislikt blant de høytstående goterne, men hun var dyktig til å manøvrere seg politisk og klarte å beholde sin maktposisjon. Atalarik selv ble syk og døde, tydeligvis på grunn av livsstilen, kun atten år gammel og uten å etterlate seg noen arving.

## Referanser


## Kilder
*
Easter Ross

**Easter Ross** (skotsk-gælisk: *Ros an Ear*) er et område i den østlige delen av stattholderskapet Ross and Cromarty i region Highland i nordlige Skottland. Det har ikke klart definerte grenser, men defineres løselig ut fra tradisjoner. 

## Bosetninger
Blant steder i Easter Ross finnes:

* Alness
* Dingwall (inkludert i en del kontekster i begrepet «Easter Ross»', men i noen kontekster er byen referert til området nordøst for Dingwall)
* Evanton
* Invergordon
* Kildary
* Milntown of Tarbat (Milton)
* Portmahomack
* Landsbyene langs kysten:
** Balintore
** Hilton of Cadboll
** Shandwick
* Tain

## Piktiske steiner
Området har gjort mye for å tiltrekke seg besøkende og turister, blant annet for sine historiske severdigheter. Området var et kjerneområde for Skottlands urbefolkning, beboere før Skottland ble et kongerike og en nasjon, og som hadde sitt eget språk piktisk. De har etterlatt seg flere håndverksmessig forseggjorte steiner. Disse monumentene kan bli sett ved blant annet å ta *The Pictish Trail*, «Den piktiske stien» Blant disse finnes:

* Shandwick-steinen (skotsk-gælisk Clach a' Charridh) nær Shandwick er et høyreist piktisk steinmonument med ulike billedmotiver.
* Den piktiske Nigg-steinen er fra 700-tallet og funnet i Nigg Den er en av mest forseggjorte utskårne steiner som overlevde i Europa fra tidlig middelalder.
* Clach Biorach, gælisk for den spisse steinen. Det er en piktisk stein i nærheten av landsbyen av samme navn. Den stående steinen går opp i en spiss og flere detaljerte billedscener på sidene. Den bør ikke til å forveksles med Edderton-korsplate.

## Referanser
Bute (grevskap)

:*Se også [[Bute (andre betydninger)]]
----

*'Bute*' ([[skotsk gælisk]]: *Siorrachd Bhòid*), tidvis også kjent som *Buteshire'', er et tradisjonelt grevskap i Skottland, som fortsatt benyttes for statistiske årsaker (omtalt da som registration county). Det besto av flere øyer i Firth of Clyde, hvorav de viktigste var Bute, Arran og Great Cumbrae. I 2001 hadde området en befolkning på 13&nbsp;720. Administrasjonssenteret var Rothesay. 

Grevskapet er i dag delt mellom regionene Argyll and Bute og North Ayrshire.

## Bilder

Fil:RothesayCastleNW.JPG|Rothesay Castle
Fil:Brodick Castle Main Building East 01.jpg|Brodick Castle
Fil:Meikle Kilmory Farm Bute - geograph.org.uk - 1529884.jpg|Kilmory Castle, nå inkorporert i Meikle Kilmory Farm, Bute
Fil:Machrie Moor Stone Circle - geograph.org.uk - 94982.jpg|Machrie Moor Stone Circle
Fil:Isle of Arran OS OpenData map.png|Isle of Arran
Fil:Kerrycroy Bay Bute - geograph.org.uk - 1529785.jpg|Kerrycroy Bay, Bute
Fil:Bute, Ardbeg Junction - geograph.org.uk - 61360.jpg|Ardbeg, Bute


## Referanser
Clyde

**Clyde** (skotsk gælisk: *Cluaidh*) er en stor elv i Skottland. Med sine 176&nbsp;km er den den tiende lengste i Storbritannia og den tredje lengste i Skottland. Det flyter gjennom storbyen Glasgow, og er uten tvil den aller viktigste elven for skipsbygging og handel i det britiske imperiet.

Det er rundt 72 broer (jernbane, vei, gangbro, og andre) som krysser Clyde, fra elvemunningen og til dens kilde.

## Industriell vekst
Clydes betydning ved begynnelsen av den industrielle revolusjon var drevet av dens nærhet til Glasgow som var en havn med retning Amerika. Tobakk- og bomullshandelen begynte tidlig på 1700-tallet. Imidlertid var den grunne Clyde ikke seilbar for de største havgående skipene og skipslast ble isteden overført ved Greenock eller Port Glasgow mens mindre skip kunne seil motstrøms opp til selve Glasgow.

## I kulturen
«Black Is the Colour (Of My True Love's Hair)» er en populær folkesang av skotsk opprinnelse, som finnes i flere versjoner, særlig etter at den kom til USA og blitt innspilt av flere sangere, blant annet Nina Simone. I dens opprinnelige utgave refererer teksten til elven Clyde: «I go to the Clyde to mourn and weep / But satisfied I could never sleep».

## Bilder


fil:Wfm bells bridge glasgow.jpg|Bells Bridge
fil:Wfm millennium bridge glasgow.jpg|Millennium Bridge
fil:Clyde_from_M8,_Dumbarton.jpg|Elvemunninge åpner mot Dumbarton
fil:Dumbarton across Clyde.jpg|Utsyn mot Dumbarton ved lavvann
fil:EastGlasgow.JPG|Utsyn øst mot Glasgow
fil:Tradeston Bridge.jpg|Utsyn sør mot broen Tradeston bridge


## Referanser


## Litteratur
* Millar, William John (1888): ''The Clyde: from its source to the sea, its development as a navigable river...'', Blackie.
* Shields, John. (1949): *Clyde built: a history of ship-building on the River Clyde*.
* Walker, Fred M. (1984): *Song of the Clyde: a history of Clyde shipbuilding*.
* Williamson, James (1904): ''The Clyde Passenger Steamer'', J. MacLehose and sons.

## Eksterne lenker
* 
* River Clyde: Source to Firth Panorama Project
*   The Clyde-built ships data base - lists over 22,000 ships built on the Clyde 
* River Clyde waterfront regeneration (engelsk)
* Gallery of pictures of the River Clyde from the Erskine Bridge (engelsk)
Bute

**Bute** kan vise til:

* Bute (grevskap), et tradisjonelt grevskap i Skottland
* Bute (øy), en øy i Firth of Clyde i Skottland
* Bute (Sør-Australia), en liten by på Yorke-halvøya
* Bute (gudinne), en visdomsgudinne i litauisk mytologi
Veiholmen

**Veiholmen** er en øy og en tettbebyggelse, fiskevær, lengst nord i Smøla kommune på Nordmøre. Veiholmen ligger ved enden av riksvei 669.
,
Et av de største tettstedene i Smøla kommune med 325 innbyggere i 2003. 
Befolkningen på Veiholmen har tradisjonelt levd av fiske og havbruk, men i dag er også turisme en stor næring.

Nyere bebyggelse i byggefelt på Innveien, mens den gamle bebyggelsen ligger på selve fiskeværet «Været».

Haugjegla fyr ligger utenfor Veiholmen.

I middelalderen var Veiholmen et viktig fiskevær, som også hadde kirke. Den ble revet 1760, og i 1870 ble et alterskap fra denne kirken oppdaget i Hopen kirke. Skapet tilhører i dag Kulturhistorisk museum. Skapet ble trolig laget i Lübeck omkring 1520 like før reformasjonen.

## Galleri

veiholmen2.jpg|Været på Veiholmen sett fra Innveien. Fyret i bakgrunnen er Haugjegla fyr.
veiholmen1.jpg|Været på Veiholmen
The harbour at Veiholmen, 1923. (8422937917).jpg|Veiholmen i 1923
Veiholmen 2017 2.jpg|Hamna i 2017


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Veiholmen.com
* TV-innslag fra NRK i 1972
William Turner

**William Turner** kan sikte til:
* William Turner (biskop) - amerikansk katolsk biskop av Buffalo
* J.M.W. Turner - engelsk maler