open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Geirmund Lykke

**Geirmund Lykke** (født 1957) er en norsk politiker, som representerer Kristelig Folkeparti.

Han vokste opp på Hallset i Trondheim. Han utdannet seg til sivilingeniør i byggteknikk ved NTH. Han hadde verv i Kristelig Folkepartis Ungdom i studietiden.

Lykke var avdelingsingeniør ved Sør-Helgeland interkommunale plankontor i Brønnøysund fra 1983 til 1985, deretter avdelingsingeniør, overingeniør og fagleder ved helsekontoret, senere miljøenheten i Trondheim kommune.

Fra 1999 til 2011 var han medlem av Sør-Trøndelag fylkesting og leder for Kristelig Folkepartis fylkestingsgruppe. Fra 2011 til 2023 var han på nytt medlem av bystyret, de første åtte årene som medlem av formannskapet (titulert kommunalråd), de fire siste som leder for bystyrets oppvekstkomité.

Han har representert kommunen og fylkeskommunen i mange styrer, især på film- og scenekunstfeltet, blant annet som styreleder i Trondheim Kino, styremedlem i Film & Kino, leder i Tildelingsutvalget for tilskudd til filmfestivaler og styreleder i Kosmorama.

Lykke satt i Kristelig Folkepartis sentralstyre 2009–2013 og 2015–2017. I 2022 ble han fylkesleder i Trøndelag Kristelig Folkeparti. 

## Referanser
Fallosstein

**Fallossteiner**, også kjent som «hellig hvit stein», er steiner av lys bergart, ofte marmor, utformet som en fallos, et mannlig kjønnsorgan. De tolkes som fruktbarhetssymboler, og kan som regel dateres til rundt 200-600 e.Kr., altså senere del av eldre jernalder.

I Norge er det kjent om lag nitti slike, hovedsakelig på kyststrekningen fra Vest-Agder til Troms. Noen av steinene er funnet i gravanlegg, mens andre har stått oppå eller ved siden av gravhauger. Formen og størrelsen på steinene varierer, men hovedtrekkene er at de har et avrundet hode over en søyleformet sokkel. Symbolene er uthugget i ett stykke. Noen steiner har ornamenter rundt sokkelen, og ofte er de utstyrt med en tverrgående linje over hodet. Høyden kan variere fra 20 – 100&nbsp;cm, bredden 10 – 50&nbsp;cm.

Fallossteinen i Dønna er en av de mest kjente. En annen står på Tunål i Stryn.
## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Seksualitet og død – en evig syklus'', artikkel hos Norgeshistorie.no om fallossteiner og andre seksualiserte symboler fra jernalderen
«Stord»

**Stord** har vært navnet på flere fartøyer i den norske marinen. 

**[[KNM «Stord» (jager) (1943-1959)]]* – S-klasse jager fra andre verdenskrig, deltok blant annet under slaget ved Nordkapp og senkingen av Scharnhorst. 
**[[KNM Stord (ubåt) (1967-2002)]]* – Ubåt av Kobben-klassen fra 1967.
Piero Manzoni

**Piero Manzoni** (født 13. juli 1933, død 6. februar 1963) var en italiensk kunstner. Han regnes som en av de viktigste kunstnerne innen europeisk konseptualisme etter krigen, og han var sentral i den italienske arte povera-bevegelsen på begynnelsen av 1960-tallet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Midnatt

**Midnatt** kan ha to betydninger:
***Astronomisk.** Det tidspunkt på døgnet som solen står lavest på himmelen i forhold til horisonten. Dette vil normalt være døgnets mørkeste tidspunkt, og klokkeslettet vil være avhengig av lengdegraden, den tidssone som gjelder for stedet, og eventuell «sommertid». Bygda Eidet i Nordland fylke ligger omtrent midt under tidssoneaksen for CET *(15° øst for [[Greenwich]])*, og vil ha astronomisk midnatt ca. kl. 24:00 ved normaltid. Noen andre eksempler på klokkeslett for astronomisk midnatt for noen kjente norske byer (*lengdegrad*) – normaltid (sommertid): *(De angitte tidspunkter er gjennomsnittlige tider og vil variere ± 15 minutter gjennom året)*
::Stavanger (*5,73°*) – 00:37 (01:37)
::Oslo (*10,75°*) – 00:17 (01:17)
::Trondheim (*10,42°*) – 00:18 (01:18)
::Tromsø (*18,95°*) – 23:44 (00:44)
::Vadsø (*31,1°*) – 22:45 (23:45)

***Kalenderisk.** Den vanligste bruken av midnatt er for å betegne tidspunktet for overgang fra en dato til den neste. Klokkeslettet blir derved likt for hele tidssonen som gjelder, og skrives **24:00** som betegnelse for avslutning på døgnet, og **00:00** som tidspunktet for starten på det nye døgnet. (Se forøvrig ISO 8601).

Det motsatte av midnatt er middag.

## Eksterne lenker
* Institutt for astrofysikk og teoretisk vitenskap
Arne Ungermann

**Arne Ungermann Jørgensen** (født 11. desember 1902, død 25. februar 1981) var en dansk tegner. Han ble kjent som en av Danmarks beste illustratør med tegninger til blant annet flere klassiske barnebøker.

Arne Ungermann vokste opp i Odense som sønn av politikommissær Jørgen Christian Jørgensen og Mathilde Theodora født Ungermann. Han ble i 1930 ansatt ved avisa Politikens reklameavdeling. Han leverte ellers poengterte tegninger til flere vittighetsblader og arbeidet med plakater.

Som bokillustratør bidro han med tegninger blant annet til Johan Herman Wessel (1930), Giovanni Boccaccios *Decamerone* (1939), Voltaires *Candide* (1940) og Ovids *[[Elkovskunst]]* (1943. Han illustrerte dessuten en lang rekke barnebøker, blant annet Jens Sigsgaards *Palle alene i Verden* (1942, nyillustrert 1968) og hans barnerimsamlinger *Abel Spendabel og andre børnerim* (1945) og *Okker, gokker, gummiklokker og andre børnerim* (1943). Han stod også bak tegneserien om *Hanne Hansen* fra 1935 til 1958. I nyere tid er han kjent for sine små vignetter til rulletekstene til TV-serien *Matador*. Han utgav også sine egne  *Efter øjemaal* (1952) og *Efter Hukommelsen* (1972).

Ungermann fikk *[[Alfred Schmidts legat]]* i 1936, *[[Kulturministeriets Børnebogs-pris]]* i 1961 og *[[Eckersbergmedaljen]]* i 1979.

Ungermanns elegante tegninger er preget av stor formsikkerhet og samtidas krav til slående enkelhet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi
* Bibliografi
* Arne Ungermanns priser
* Jens Sigsgaards og Arne Ungermanns ''Palle alene i verden'' (1942, norsk oversettelse utgitt i antologi 1995)
Vekselbruk

**Vekselbruk** er en jordbruksmetode hvor plantetypene som dyrkes på jordstykker byttes ut med mellomrom. Både dyrkingsmåte, voksetid og næringskrav er avgjørende for plantevalget. Man kan også velge å la jordstykkene ligge brakk eller hvile et eller flere år. Vekselbruk kan reduserer smittpress og spredning av ugress og gir mulighet for variert bearbeidelse av jorda. Etter noen år med samme avling blir avkastningen mindre, og jorda må hvile eller det kan dyrkes andre planter som ved hjelp av nitrogenfikserende bakterier i rotnoduler tar nitrogen fra luft og lagrer i jorda. Planter i erteblomstfamilien, som for eksempel rødkløver er best kjent. Vekselbruk stanser også oppbygging av skadedyr, patogener og kjemiske stoffer som reduserer veksten (allelopati). Mer vanlig var å dyrke poteter vekselvis med gress. I dag er vekselbruk en av metodene til det økologiske landbruket. En ulempe med manglende vekselbruk kjennes blant annet fra jordbærdyrking, hvor synkende kvalitet og mindre smak gir utslag på prisene som oppnås.

## Vekselbruk på fire jordstykker
I en metode som på engelsk er kjent som «Norfolk four-course system» veksler man mellom å plante hvete det første året, neper det andre året for deretter å dyrke bygg i det tredje året, med gress eller rødkløver sådd under. Det fjerde året kan jordstykket benyttes til å høste fôr eller til beite. Denne metoden kom i alminnelig bruk i England på 1800-tallet, men var allerede blitt brukt tidligere i Europa. Deretter spredte den seg til andre land og hadde stor betydning for produksjonen i landbruket.

## Referanser


## Se også
*Åker
*Beite
*Eng
Egon Mathiesen

**Egon Mathiesen** (født 25. november 1907, død 14. august 1976) var en dansk maler, forfatter og illustratør. Han ble særlig kjent for flere enkle, nyskapende billedbøker for barn.

Egon Mathiesen var selvlært som billedkunstner. Han debuterte på *Kunstnernes Efterårsudstilling* i 1932 med malerier med abstrakte motiver. Sine kunstneriske idealer videreførte han i flere bildebøker før og etter andre verdenskrig, blant annet i *Frederik med bilen* (1944), *Aben Osvald* (1947), *Mis med de blå øjne* (1949) og *Blå mand - en remse til vrøvle og glæde* (1956). 

Illustrasjonene til Egon Mathiesen er preget av en fri og ekspressiv naivisme med nakne motiver, tydelige konturer og uten bruk av sentralperspektiv. Teksten er tilsvarende enkel, leken og poetisk, enten den er formet som fabulerende prosa eller i rytmiske rim. Med sitt karakteristiske uttrykk ble Egon Mathiesen en fornyer av den danske barnelitteraturen. Målet hans var å forene farge, tekst og rytme med kulturradikalismens humanisme og lage kunst for barn. Han bidro sterkt til at billedboka ble en selvstendig litterær sjanger der ord og bilde utfyller hverandre på en egen og fri måte.

## Priser (utvalg)
* 1954 - Kulturministeriets Børnebogs-pris for *Mis med de blå øjne* 
* 1949 – Eckersbergmedaljen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bibliografi
Winterberg

**Winterberg** er en by i Westfalen, i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.

Byen har 14&nbsp;455 innbyggere (2004) og omfatter 147,86 km². Den ligger i den nordøstlige delen av de såkalte Rødhårfjellene (Rothaargebirge) ved omkring 670 meters høyde.

## Historie

Byens historie går tilbake til 1200, da landsmarskalk Arnold av Hochstaden opphøyet stedet til befestet by. I hansatiden (13. til 17. århundre) lå Winterberg i midten av ruten Köln – Kassel og Frankfurt – Soest. Innbyggerne levde av et karrig landbruk og av handel. I 1906 ble jernbanelinjen Bestwig – Winterberg – Frankenberg bygget, og stedet utviklet seg til det mest populære vintersportssted i Nordvest-Tyskland. Turisme er den viktigste næringen idag.

## Severdigheter
Viktige severdigheter inkluderer St.-Jakobus kirke og gamlebyen med tallrike bindingsverkshus. Hoppbakken St. Georg-bakken (St.-Georg-Schanze) er også berømt.

I området ligger også et av de høyeste og mest kjente fjell i Sauerland, Kahler Asten. Den store elven Ruhr har også sin kilde i Winterberg-området.

## Bydeler
* Altastenberg
* Altenfeld
* Elkeringhausen
* Grönebach
* Hildfeld
* Hoheleye
* Langewiese
* Lenneplätze
* Mollseifen
* Neuastenberg
* Niedersfeld
* Siedlinghausen
* Silbach
* Winterberg
* Züschen

## Vennskapsbyer

* Le Touquet (Frankrike)
* Rixensart (Belgia)
* Holten (Nederland)
* Oberhof (Thüringen)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lomsdalen

**Lomsdalen** er en dal i Brønnøy kommune i Nordland. En del av dalen er vernet som naturreservat (Strompdalen naturreservat). Den 29. mai 2009 ble et område på drøye 1&nbsp;000 km² vernet som Norges 30. nasjonalpark: Lomsdal-Visten nasjonalpark.

## Eksterne lenker
* Lomsdalsvassdraget
Kortbaneløp på skøyter under Vinter-OL 2002

**Kortbaneløp på skøyter under Vinter-OL 2002** ble arrangert fra 13. til 23. februar. Under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City ble det arrangert åtte øvelser i kortbaneløp på skøyter.

## Medaljefordeling

## Medaljevinnere
;Menn

;Kvinner

## Eksterne lenker
* 
* Salt Lake City 2002 Short Track Speed Skating Results på olympics.com
* Short Track Speed Skating at the 2002 Winter Olympics på olympedia.org
*  Short Track Speed Skating at the 2002 Salt Lake City Winter Games  på Sports-reference.com/olympics
Halveringstid

**Halveringstiden** til en størrelse som nedbrytes eksponentielt, er tiden det tar for størrelsen å falle til halvparten av den opprinnelige verdien. Begrepet stammer fra studier på radioaktiv nedbrytning, men brukes nå innen mange andre områder, blant annet farmakokinetikk.

Tabellen til høyre viser reduksjon i mengden uttrykt i antall forløpte halveringstider.

## Utledning
Størrelser som gjennomgår eksponensiell nedbrytning (f.eks. 1. orden) angis vanligvis som **N** (dette antyder et minkende *antall*. Dette gjelder mange, men ikke alle tilfeller eksponensiell eliminasjon. Størrelsen *N* etter tiden *t* er gitt ved formelen: 

:N(t) = N_0 e^{-\lambda t} \,

hvor

***<math>N_0</math>** er den opprinnelige verdien av *N* (ved *t=0*)
***&lambda;** er en positiv konstant (*[[eliminasjonskonstanten]]*).

Når *t=0*, er eksponenten lik 1 og *N(t)* lik N_0.  Når *t* går mot uendelig, går eksponenten mot null.

Det er en tid t_{1/2} \, slik at:

:N(t_{1/2}) = N_0\cdot\frac{1}{2} 

Setter man inn i formelen over får man:

:N_0\cdot\frac{1}{2} = N_0 e^{-\lambda t_{1/2}} \,

:e^{-\lambda t_{1/2}} = \frac{1}{2} \,

:- \lambda t_{1/2} = \ln \frac{1}{2} = - \ln{2} \,

:t_{1/2} = \frac{\ln 2}{\lambda} \,

Dermed er halveringstiden 69,3 % av gjennomsnittlig levetid. 

### Nedbrytning ved mer enn to prosesser
Enkelte størrelser degraderer med to prosesser samtidig. På tilsvarende måte som over, kan vi beregne den nye totale halveringstiden T_{1/2} som blir:

:T_{1/2} = \frac{\ln 2}{\lambda _1 + \lambda _2} \,

eller uttrykt som to halveringstider

:T_{1/2} = \frac{t _1 t _2}{t _1 + t_2} \,

hvor t _1 er halveringstiden til den første prosessen og t _2 er halveringstiden til den andre prosessen.

## Fysikk
I fysikk er **halveringstid** den tiden som medgår før mengden av den radioaktive isotopen i et stoff, og dermed intensiteten fra strålingen denne sender ut, er halvert. Dette kalles også fysisk eller fysikalsk halveringstid.

:

## Farmakokinetikk

I medisin og biologi er **halveringstid** tiden det tar før konsentrasjonen av en substans, særlig et legemiddel eller et giftstoff, er halvert i blodet eller i kroppen. Dette kalles også biologisk halveringstid. Man skiller gjerne mellom *distribusjonshalveringstid*, som er tiden det tar før konsentrasjonen i blodet halveres mens stoffet fordeles i kroppen etter en intravenøs injeksjon, og *eliminasjonshalveringstid*, som er halveringstiden under nedbrytning og utskillelse av stoffet.

Halveringstiden for et legemiddel er gitt ved formelen

:t_{1/2} = \frac{\ln 2\cdot V _d}{CL} \,

Hvor **<math>V_d</math>** er distribusjonsvolumet til legemiddelet og **<math>CL</math>** er clearance. 

Legemidler med høyt distribusjonsvolum har dermed lang halveringstid.

## Referanser
The Observer

***The Observer*** er en britisk avis som utgis på søndager. Første utgave kom i 1791. Avisen kommer ut i berlinerformat og var den første avisen i verden som ble utgitt på en søndag. 

Avisen regnes å befinne seg på omtrent samme sted i det politiske spektrum som sine søsteraviser *[[The Guardian]]* og *[[The Guardian Weekly]],* og The Observer gir gjerne uttrykk for sosialdemokratiske og sosialliberale perspektiver i politiske spørsmål. 

## Sjefredaktører

* W. S. Bourne & W. H. Bourne (1791–1807)
* Lewis Doxat (1807–1857)
* Joseph Snowe (1857–1870)
* Edward Dicey (1870–1889)
* Henry Duff Traill (1889–1891)
* Rachel Beer (1891–1904)
* Austin Harrison (1904–1908)
* James Louis Garvin (1908–1942)
* Ivor Brown (1942–1948)
* David Astor (1948–1975)
* Donald Trelford (1975–1993)
* Jonathan Fenby (1993–1995)
* Andrew Jaspan (1995–1996)
* Will Hutton (1996–1998)
* Roger Alton (1998–2007)
* John Mulholland (2008–)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Deltaceller

**Deltaceller** er somatostatin-produserende celler som finnes i magesekken, tarmene og i de Langerhanske øyene i bukspyttkjertelen. Begrepet er i ferd med å bli foreldet.
## Referanser
Middag (tidspunkt)

**Middag** kan vise til et astronomisk tidspunkt av døgnet da solen står høyest på himmelen. På den nordlige halvkule passerer solen da meridianen i sør, og på den sørlige passerer den i nord. Tidspunktet treffer tilnærmet midt på en normalarbeidsdag, og derav navnet middag. 

Middag vil normalt være døgnets lyseste tidspunkt, og klokkeslettet vil være avhengig av lengdegraden i forhold til den tidssone som gjelder for stedet, og eventuell sommertid. Det skilles mellom *sann middag* som refererer til den virkelige sol, og *middelverdi* som refererer til middelsolen, en gjennomsnittlig plassering av solen. Av praktiske grunner har begrepet felles standard for flere land, og middag viser til middelsolens passasje av en normalmeridian.

Bygda Eidet i Nordland fylke ligger omtrent midt under tidssoneaksen for CET *(15° øst for [[Greenwich]])*, og vil ha astronomisk middag ca. kl. 12:00 ved normaltid. Noen andre eksempler på klokkeslett for astronomisk middag for noen norske byer (*lengdegrad*) – normaltid (sommertid): *(De angitte tidspunkter er gjennomsnittlige tider og vil variere ± 15 minutter gjennom året)*
::Stavanger (*5,73°*) – 12:37 (13:37)
::Oslo (*10,75°*) – 12:17 (13:17)
::Trondheim (*10,42°*) – 12:18 (13:18)
::Tromsø (*18,95°*) – 11:44 (12:44)
::Vadsø (*31,1°*) – 10:45 (11:45)

Den vanligste daglige bruken av middag er for å betegne klokketidspunktet midt på døgnet, klokken 12:00, uavhengig av normaltid eller sommertid (Se forøvrig ISO 8601).

Det motsatte av middag er midnatt.

## Se også
* Middag, for måltidet som tradisjonelt ble inntatt midt på en normal arbeidsdag, ca. klokken 12:00, men som nå oftest inntas senere på dagen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Institutt for astrofysikk og teoretisk vitenskap
Slavonia

**Slavonia** er en geografisk og historisk region i Øst-Kroatia. 

De største byene i regionen er (med befolkningstall fra 2001):

#Osijek 114&nbsp;616
#Slavonski Brod 64&nbsp;612
#Vinkovci 35&nbsp;912
#Vukovar 31&nbsp;670
#Đakovo 30&nbsp;092
#Požega 28&nbsp;201
#Virovitica 22&nbsp;618
#Našice 17&nbsp;320
#Županja 16&nbsp;383
#Nova Gradiška 15&nbsp;833

## Bilder

St. Michael's Church, Osijek.jpg|Osijek, St. Michael's Kirke
Osijek.jpg|Barokk fasade fra Osijek
St. Peter's Cathedral, Dakovo.jpg|Đakovo, St. Peter's Katedral
Main street, Vukovar.jpg|Vukovar, Hovedgaten
Karašica&malta.JPG|Valpovo, Elven Karašica og broen Malta
Pallace of Count Normann-Prandau.jpg|Valpovo, Slottet til greve Normann- Prandau
Medieval pozega.jpg|Festningen og byen Požega
Urania Cinema, Osijek.jpg|Kino Urania, Osijek
Bosna

: *Bosna kan også referere til [[Bosnia]].*

**Bosna** er den tredje lengste elven i Bosnia-Hercegovina. Den er 281 km lang og befinner seg kun i Bosnia-Hercegovina. Den har sitt utspring i nærheten av hovedstaden Sarajevo og munner ut i Sava (en bielv til Donau). Noen av de viktigste byene langs Bosna er Sarajevo, Zenica og Doboj. 


VreloBosne2.PNG|Utspringet til Bosna i utkanten av Sarajevo.
Zenica05180.JPG|Elven ved Zenica.
Bosna by Samac downstream.JPG|Bosna ved Samac, like før utløpet i Sava.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Meldal kirke

**Meldal kirke** er en langkirke fra 1988 i Meldal i Orkland kommune i Trøndelag. Byggverket er i tre og har 400 sitteplasser. Den er reist etter tegninger av arkitekt John Mosand etter at den forrige kirken brant ned 16. juni 1981.

Den tidligere kirken på stedet var fra 1651 og var oppført av byggmester Ole Jonsen Hindrum fra Hindrem i Leksvik. Han hadde en bedrift for kirkebygging i andre halvdel av 1600-tallet og oppførte eller deltok i oppføringen av en rekke kirkebygg i Trøndelag. Altertavlen og annet inventar var av blant annet Johan Contrafeier.

Da man bygget en ny kirke på stedet ble den reist som en kopi av den gamle. Også interiøret med det barokke inventaret er gjenskapt. Den nye altertavlen og prekestolen er laget av Johan Rokkones.

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* Meldal kirkekontor

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Meldal kirke på Pilegrimsledens hjemmesider
Ivan Frano Jukić

**Ivan Frano Jukić** (født 8. juli 1818 i Banja Luka i Det osmanske rike, død 20. mai 1857 i Wien) var en fransiskanermunk (*Frano* er ordensnavnet) og forfatter fra Bosnia og Hercegovina. Til tross for hans korte liv satte han spor både politisk og kulturelt i Bosnia og Hercegovina, hvor han betraktes som en av grunnleggerne til bosnisk modernisme. 

Han levde i en av de mest dramatiske periodene i Bosnia og Hercegovina sin historie, der de bosniske muslimene gjorde motstand mot Det osmanske riket og dets ledere som forsøkte å gjennomføre moderniseringsreformer. Jukić var veldig fascinert av tanken på liberal sivil orden, likhet og nasjonal frihet for sør-slaverne. Så han fulgte samme idealisme og sterke impulser som sine naboer i Serbia og Kroatia. Gruppene ble omtalt som nasjonal renessanse, men har i senere tid blir mer sett på som nasjonalistiske.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Ivan Jukić var sønn av Jozo og Klara Jukić. I 1830 ble han sendt til gransiskanernes kloster i Fojnica. I 1835 kom han til Zagreb der han studerte filosofi og ble kjent med de ledende personligheter i den illyriske bevegelse. I 1837 begynte han teologistudiene i Veszprém.

### Virksomhet
Fra  Veszprem skrev han sine første sanger, og sendte dem til Ljudevit Gaj, som han kjente fra Zagreb.

Sammen med Marijan Šunjić, Martin Nedić, Jako Baltić, Blaž Josić og Fra Grgo Martić, var Jukićs kulturelle og politiske orientering basert på den parapolitiske *Bosna Srebrena* som en fransiskaner-provins og som den eneste offisielle anerkjente etnisiteten under innflytelse av den romersk-katolske kirke i Osman-Balkan.

Han ble grunnlegger og redaktør av det første litterære magasinet i Bosnia og Hercegovina – *Bosanski Prijatelj* (Bosnisk venn), var Jukić en advokat for den religions-uavhengige kulturelle identiteten som tok i bruk ideen om en universal sivil utdanning som ikke var bundet til noen form for religion. For ham, som Ivan Lovrenović beskrev ham i sitt verk *Bosanski Hrvati*, etniske og landlige grenser var ikke eksisterende.

Noe av det som Jukić er mest kjent for er sitt memorandum til den osmanske regjeringen, *Želje i molbe kristjanah u Bosni i Hercegovini, koje ponizno prikazuju njegovom veličanstvu sretnovladajućem sultanu Abdul-Medžidu* hvor han blant annet krever at katolske og ortodokse ikke lenger skal kalles *raja*, men bli likestilt med de muslimske som borgere av det Osmanske imperiet. Dette memorandumet er grunnlaget for den bosniske grunnloven.

Men Jukić sin egen nasjonalitet var alltid bosnisk. Han skrev ofte under pseudonymet **Slavoljub Bošnjak** (Slavisk Bosnier). Med dette inkluderte han alle grupper som bodde i området. Den eneste kulturelle identiteten han påtok seg var illyrisk. Men han så alltid Bosnia sin framtid som en enhet og som en uavhengig stat.

## Se også
* Bosnjaker

## Referanser


## Kilder
* Lovrenović, Ivan, Bosanski Hrvati 
* Malcolm, Noel, Bosnia: A Short History
Benjamin von Kalláy

**Benjamin Kállay** (tysk: **Benjamin von Kalláy**) (født 22. desember 1839 i Pest i keiserriket Østerrike, død 13. juli 1903 i Wien i Østerrike-Ungarn) var en østerrikskungarsk embetsmann som ble født i Budapest. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Faren til Benjamin von Kállay var en høytstående mann i den ungarske regjeringen og døde i 1845, da Kallay bare var seks år. Moren hans konsentrerte seg om hans utdanning. Hun døde i 1903. 

Familienavnet hans, Kalláy, stammer fra deres eiendommer ved Nagykálló i Szabolcs. De anså seg å være etterkommere av Balogh Semsen-klanen som koloniserte kommunene Borsod, Szabolcs, og Szatmár mot slutten av 800-tallet. De spilte en viktig rolle i ungarsk historie allerede fra 1000-tallet. Kong Mattias Corvinus av Ungarn (1458–1490) skjenket dem deres eiendommer i Mezőtúr nær Kecskemét på grunn av Michael Kállay sin heroiske innsats i krig.

Kalláy viste tidlig en interesse i politikk, spesielt i Øst-Europa. Han reiste til Russland, Tyrkia og Anatolia. På sine reiser lærte han å kjenne tyrkisk, gresk og flere slaviske språk. Han snakket serbisk flytende. 

### Politikk
I 1867 trådte han inn i politikken i Ungarn, og i 1869 ble han utnevnt til generalkonsul i Beograd, og i 1872 besøkte han Bosnia for første gang. Hans syn på Balkan påvirket sterkt grev Andrássy, den østerriksk-ungarske utenriksministeren. Kalláy forlot Beograd i 1875 og returnerte til Budapest. Like etterpå startet han tidsskriftet *[[Kelet Népe]]* («Østlige folk») der han forsvarte Gyula Andrássys politikk.

Etter krigen mellom Russland og Tyrkia (1877–1878) dro han til Filippopolis som Østerrike-Ungarns representant i *Den internasjonale østrumeliske kommisjon*. I 1879 ble han sjef for utenrikskontoret i Wien. 4. juni 1882 ble han utnevnt til keiserlig finansminister og administrator av Bosnia-Hercegovina, en stilling han innehadde i 21 år.

Kalláy var forfatter og æresmedlem av flere akademier i Budapest og Wien. Han oversatte noen bøker og skrev egne verk. Blant disse var hans monografier om serbisk historie (*Geschichte der Serben*), og om Russlands ambisjoner østover i Eurasia (*Die Orientpolitik Russlands*). Begge disse bøkene ble oversatt til tysk og utgitt i Lepzig i 1878. Han selv mente at hans største verk var en akademisk tale om den politiske og geografiske posisjonen til Ungarn som et bindeledd mellom øst og vest.

I 1873 giftet han seg med grevinnen Vilma Bethlen, og sammen fikk de to døtre og en sønn. Hans popularitet i Bosnia var delvis på grunn av hans kone og hennes sjarm og personlighet.

## Referanser


## Kilder
* 1911 versjonen av Encyclopædia Britannica

## Litteratur
* Kállay von Nagy-Kálló, Béni. I: *Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950* (ÖBL). Vol 3, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Vienna 1965, p.196.(tysk)
Somatostatin

**Somatostatin** er et hormon som består av to peptider, et oppbygd av 14 aminosyrer og et av 28. Det binder seg til somatostatin-reseptorer, som er en G-protein-koblet reseptor med 7 transmembranregioner.

Hormonet er mest kjent for å bli produsert i hypotalamus for å hemme adenohypofysens (hypofysens forlapp) produksjon og sekresjon av (særlig) veksthormon (GH) og tyroidea-stimulerende hormon (TSH), men det produseres også i såkalte deltaceller i magesekken, tarmene og bukspyttkjertelen. Her har hormonet mange fordøyelseshemmende effekter, særlig ved å undertrykke frigjøringen av en rekke andre hormoner, som gastrointestinale (gastrin, cholecystokinin, sekretin, motilin, VIP m.m.), bukspyttkjertelens endokrine (insulin, glukagon) og eksokrine hormoner.

## Se også
* Veksthormon (Somatotropin)
Nikola Pašić

**Nikola Pašić** (serbisk: *Никола Паши*; født 18. desember 1846 i Zaječar i Det osmanske rike, død 10. desember 1926 i Beograd i Kongeriket Jugoslavia) var en serbisk statsminister som kontrollerte Serbia fra 1903 til sin død i 1926.

## Liv og virke
Pašić var kjent for å være pro-russisk og veldig i mot østerriksk utenlandspolitikk som var viktig da 1. verdenskrig var i ferd med å starte. Da Serbia ble overkjørt i 1915, ble han med den jugoslaviske hæren i retrett gjennom Albania. Ferden endte på Korfu, hvor han satte opp en serbisk eksilregjering. Sommeren 1917 ledet han den serbiske siden med Jugoslavia-komiteen (*Jugoslavenski odbor*) som resulterte i Korfu-deklarasjonen. Dette la grunnlaget for den nye staten Kongeriket av serbere, kroater og slovenere. 

Da sentralmaktene kollapset kunne han returnere til Beograd og var til stede da den nye staten ble grunnlagt. 

Han ble foreslått av de største politiske partiene som statsminister i desember 1918 som et resultat av en avstemning. Regenten, Alexander I av Jugoslavia nektet i midlertidig å godta dette en perioden, og Pašić var statsminister fram til sin død i 1926, åtte dager før sin 80-årsdag. 

## Referanser
Lika

**Lika** er en historisk-geografisk region i fjellområdene i Det sentrale Kroatia. De største byene i området er Gospić, Otočac, Gračac og Korenica. Regionen har et areal på  km², og har ca. 51&nbsp;022 innbyggere (2011). Likas territorium deles av fylkene Lika-Senj, Zadar og Šibenik-Knin.

Lika er glissent bebygd og struktursvakt. En ny investering etter jugoslaviakrigene er en del av motorveien fra Zagreb til Split, men på grunn av befolkningsmangel er det få bedrifter som gjør nytte av denne investeringen, i form av nyåpninger av fabrikker og arbeidsplasser. Store områder av Lika er beitemark. Befolkningen var for det meste serbisk. En del av Lika var under Kroatia-krigen kontrollert av Krajina. Under Operasjon Storm ble mesteparten av den serbiske befolkningen fordrevet, og de få eldre som var igjen ble skutt og drept av kroatiske styrker. Idag  er befolkningstallet veldig lavt, og mesteparten av de dyrkbare områdene er for det meste gjenvokst, noe som gjør tilbakevending av flyktninger nesten umulig.

Regionen Lika har fått sitt navn fra elven Lika.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Samuel P. Huntington

**Samuel Phillips Huntington** (1927–2008) var en amerikansk statsviter, som i det meste av sin karriere var professor ved Harvard University. Han regnes til den realistiske tradisjonen innen internasjonal politisk teori.

## Biografi
Han gikk college ved Yale University og ble uteksaminert med laud som 18-åring. Han tjenestegjorde et års tid i militæret og gikk så tilbake til studiene. Han tok mastergraden ved University of Chicago i 1948 og doktorgraden ved Harvard University i 1951. 23 år gammel begynte han å undervise ved Harvard.

I 1959 gikk Huntington og Zbigniew Brzezinski, som ikke hadde fått fast ansettelse ved Harvard, til instituttet for krigs- og fredsstudier ved Columbia University i New York. I 1963 fikk Huntington et professorat ved Harvard, der han hadde resten av sin karriere. Han pensjonerte seg i 2007 og døde året etter.

Huntington er mest kjent for sin teori om «sivilisasjonenes sammenstøt», som han først lanserte i en artikkel i *[[Foreign Affairs]]* i 1993. Teorien er at voldelige konflikter etter den kalde krigen ikke vil komme av ideologiske gnisninger mellom stater, men av kulturelle og religiøse motsetninger mellom verdens store sivilisasjoner.

Han var også en innflytelsesrik forsker på demokratisk og økonomisk utvikling i den tredje verden, særlig med utgangspunkt i Latin-Amerika.

Huntington sympatiserte politisk med demokratene og fungerte som utenrikspolitisk rådgiver for Hubert Humphrey under presidentvalgkampen i 1968. Huntingtons venn Brzezinski var president Jimmy Carters nasjonale sikkerhetsrådgiver, og Huntington ble også hentet inn av administrasjonen som koordinator for sikkerhetsplanlegging i Nasjonalt sikkerhetsråd fra 1977 til 1978.

Huntington og Warren D. Manshel grunnla, i nært samarbeid med Carnegie Endowment for International Peace, tidsskriftet *[[Foreign Policy]]* i 1970.

Han ble tatt opp som medlem i American Academy of Arts and Sciences i 1965.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
SU-85

**SU-85** er en sovjetisk kanonpanserjager fra andre verdenskrig. Bestykningen bestod av en 85 mm D-5S-kanon. Ammunisjonskapasiteten var på 48 granater, og kanonen kunne bruke tre forskjellige granattyper: BR-385A og BR-365K pansersprenggranat, og O-356k sprenggranat. Den hadde en toppfart på 57 km/t, og var bygget på chassiset til stridsvognen T-34. Rundt 2050 ble produsert 1943-1944. 

## Se også
* SU-100
* ASU-85

## Eksterne lenker
*
Milan Stojadinović

**Milan Stojadinović** (født 4. august 1888, død 26. oktober 1961) var en serbisk politisk leder og var blant annet finansminister ved flere anledninger. Han var statsminister fra 1935 og ble gjenvalgt i 1938.

## Biografi
Han ble født i Čačak i sentral Serbia og gikk på skole i Užice og Kragujevac. I 1910 ble han eksaminert Universitetet i Beograd. og han fikk filosofisk doktorgrad i 1911. Han studerte så i Tyskland, Storbritannia og Frankrike før han returnerte til Serbia i 1914, hvor han begynte å jobbe i finansdepartementet.

## Politiske karriere
Han steg i gradene og tjente som finansminister for Kongeriket Jugoslavia i tre perioder: 1922–1924, 1924–1926 og 1934–1935.

I 1935 etablerte han et nytt politisk parti, *Srpska radikalna stranka* (må ikke forveksles med det moderne partiet med samme navn.) som litt senere gikk over i en koalisjon med andre radikale partier som ble kjent som *Jugoslovenska radikalna zajednica*. Denne koalisjonen vant valget i 1935 og 24. juni 1935 ble Stojadinović valgt til statsminister. Han ble gjenvalgt igjen i 1938, men prinsregent Pavle erstattet han med Dragiša Cvetković kun et år senere, fordi Pavle mente Stojadinović ikke klarte å gjøre jobben sin tilstrekkelig da han manglet tillit hos kroatene. Stojadinović påstod seinere at den egentlige grunnen til at han ble avsatt var at han nektet å godkjenne prinsregenten som konge til fordel for Petar II av Jugoslavia.

Prinsregenten brukte så sine gode forbindelser med Georg VI av Storbritannia, som hadde vært hans forlover, til å sende Stojadinović til Mauritius som var under britenes kontroll. Der tilbrakte han hele andre verdenskrig. Etter krigen dro han videre til Rio de Janeiro, og så til Buenos Aires hvor han ble gjenforenet med sin familie. Han jobbet som spesialrådgiver for presidenten i Brasil om økonomiske forhold. Han grunnla også avisen *El Economista*.

## Referanser
Partisaner (Jugoslavia)

**Partisaner** var hovedmotstandsbevegelsen som kjempet mot aksemaktene under andre verdenskrig i Jugoslavia. Etter krigen kom partisanene til makten med Josip Broz Tito i spissen.

## Bakgrunn

Jugoslavia ble invadert og okkupert av aksemaktene april 1941. Kun noen uker før dette skrev prinsregent Pavle under på Tremaktspakten, men han ble arrestert og sendt i eksil nettopp på grunn av dette da han returnerte til Beograd. Jugoslavia brøt dermed ut av pakten.

## Motstanden

30. juli samme år ble de første angrepene fra motstandsbevegelsen merket ved fjellet Kopaonik, Trepča. Hovedkvarteret til partisanene ble nettopp i Kopaonik-fjellene, nærmere bestemt Stanulović landsbyen. Den lokale befolkningen led stor nød under okkupasjonen ved at Nazi-Tyskland ofte ville henrette opptil 100 personer for hver tyske soldat som ble drept, dermed ble støtten til partisanene enorm.

## Konflikten med tsjetnikene

Jugoslavia opplevde store interne stridigheter under andre verdenskrig. Foruten å kjempe mot tyskerne, kjempet også partisanene og tsjetnikene, som dannet den jugoslaviske kongelige hæren, mot hverandre. De allierte støttet opprinnelig kongehuset og hæren som var lojale mot det, men etter Teheran-konferansen i 1943 gikk de over til å støtte de kommunistiske partisanene. Under denne konferansen ønsket Roosevelt (USA) og Churchill (Storbritannia) garantier fra Stalin (Sovjetunionen) om støtte til strategiske hovedlinjer. Men ikke til enhver pris. Til gjengjeld krevde Stalin at de igjen støttet partisanene med materialer og kommandooperasjoner. Dermed ble JNA opprettet i 1944 og fikk status som Jugoslavias offisielle forsvarsstyrke og tsjetnikene fikk ordre om å forene seg med denne styrken.

Mange nektet imidlertid, og etter krigens slutt ble de fleste av disse tsjetnikene fanget og henrettet for forræderi. Den siste tsjetnik-gruppen som ble fanget var under kommando av Draža Mihajlović. Han ble stilt for retten og henrettet.

Vestlige diplomaters forsøk på å gjenforene partisanene og de som var lojale mot kongehuset endte i Tito-Šubašić-avtalen i juni 1944. Men kommunistene lanserte Tito som «nasjonal folkehelt» og innsatte ham som enehersker med tittelen statsminister.

## Se også
*Jugoslaviske fanger i Norge under andre verdenskrig
*Gerilja
Jørgen Sandemose

**Jørgen Sandemose** (1945–2019) var førstelektor ved Institutt for filosofi, ide- og kunsthistorie og klassiske språk (IFIKK) ved Universitetet i Oslo. 

Han var sønn av forfatteren Aksel Sandemose. Selv deltok han i den internasjonale Marx-debatten i mange år. Jørgen Sandemose var på 1970-tallet medlem av Kommunistisk Universitetslag (KUL), og sto i 1979 som redaktør for Kommunistisk Arbeiderforbunds tidsskrift *[[Gnist (tidsskrift)|Røde Fane]]*. Han arbeidet mange år i industrien, og var også tillitsvalgt. Han var særlig kjent som førstelektor i Examen Philosophicum ved Universiteet i Oslo. Gjennom hele sitt liv deltok han som offentlig debattant.

I 2004 ga Jørgen Sandemose ut en biografi om sin far: *Flyktningen &ndash; Aksel Sandemose*. I biografien tegner han et nesten ubetinget negativt bilde av faren.  «Et fadermord» skrev anmelderen i Bergens Tidende om boken. «*Flyktningen* er et karakterdrap så ettertrykkelig at det er vanskelig i farten å komme på noen parallell», skrev anmelderen i Fredriksstad Blad.

Ved sin død arbeidet han med det som han anså som sitt livsverk, en bok om Kant og Hegel. Sandemose rakk ikke å fullføre verket.

## Bibliografi
* *Ricardo, Marx og Sraffa: Kritikk av den nyricardianske retningen i moderne økonomisk teori*, Gyldendal Norsk Forlag/Rhodos, 1976.
* *Stat, religion, økonomi – Karl Marx og kapitalismens former*, Aschehoug forlag, 2002. 
* *Flyktningen &ndash; Aksel Sandemose*, Aschehoug forlag, 2004.
* *Biografi og metode  – en pamflett til filosofisk og litterær oppbyggelse*, Aschehoug forlag, 2005.
* *Filosofisk drøfting : gjennomgang av pensum til Ex.phil ved Universitetet i Oslo, med særlig henblikk på essayskriving*, Spartacus Forlag, 2007.
* *Totalitet og metode : tre essays om Karl Marx' : hovedverk*, Spartacus Forlag, 2007.
* *Universets ansikt*, Aschehoug forlag, 2008.
* *Kritikk av globaliseringsteorien*, Aschehoug forlag, 2011.
* *Venstrefløyen og islam*, Valdisholm forlag, 2011.

## Referanser
Epidemi

**Epidemi** er et utbrudd av en smittsom sykdom som sprer seg raskt mellom mennesker (tilsvarende for dyr heter epizooti). En epidemi som sprer seg over store deler av verden blir kalt en pandemi. Det systematiske studiet av epidemier betegnes epidemiologi.

I Danmark blir det regnet som en epidemi dersom tallet på nye sykdomstilfeller blir doblet på ei uke. Ved en epidemi er det vanlig at myndighetene setter inn tiltak og i en del tilfeller benytter egne lover og regler for å forebygge og bekjempe sykdommen.

Ved mulighet for å gi vaksiner mot sykdommen kan spredningen av epidemien stoppes dersom en tilstrekkelig stor andel av befolkningen er vaksinert. Dersom en ukjent infeksjon truer, og det er usikkert hvor mange som vil dø av epidemien, er det vanskelig å vite for myndighetene om hvor mye som bør satses på vaksine og andre epidemihemmende tiltak.

Forbud mot reising og spesielt flytrafikk vil være effektivt mot spredning av epidemier, som covid-19 pandemien i 2020, men det kreves stort mot av helsemyndighetene å stoppe flytrafikken.

Sykdommens smittemåte og hvor vanlig denne smittemåten kan være i befolkningen er av stor betydning for hvordan epidemien utvikler seg. Aids/hiv har smittet en del personer som deler sprøyter eller har sex, men siden tilfeldig sex ikke er mer vanlig og få personer deler sprøyter, har sykdommen foreløpig ikke blitt en stor epidemi i Norge. Flere kjønnssykdommer smitter også ved seksuell kontakt. Par som ikke har seksuell kontakt med andre enn den faste partneren vil være beskyttet mot å få slike sykdommer selv om mange i miljøet rundt dem rammes.

En del smittsomme sykdommer smitter ved at rester av avføring med bakterier eller virus blir spredd til maten vi spiser. God håndhygiene med håndvask etter toalettbesøk og før måltid og matlaging kan hindre at slike sykdommer utvikler seg til epidemier.

Mange sykdommer smitter ved at bakterier/virus er i slim i luftveiene og spres med dråpesmitte ved hosting. Forkjølelse, influensa, tuberkulose, norovirus og koronavirus er blant sykdommene med slik smittemåte. Tuberkulose var vanlig da folk bodde trangere og det var vanligere å dele seng. Ved fare for dråpesmitte kan det være beskyttende å bruke munnbind.

Noen virussykdommer som mononukleose har mye virus i spyttet, men smitter lite, eller ikke som dråpesmitte. Hvis man kysser, drikker av samme flaske eller bruker samme spisebestikk (uten vasking i mellomtiden) er smittefaren stor.

## Sykdommer som kan føre til epidemier
* Influensa
* Difteri
* Pest
* Polio
* Kolera
* Meslinger
* Ebola
* Tuberkulose
* Lungebetennelse
* Legionærsyken
*Covid-19

## Se også
* Pandemi

## Referanser
G-celler

**G-celler** er en celletype som finnes i magesekkens antrum. Antrum er latin for hulrom, og er navnet på den nederste delen av magesekken som grenser til magesekkens *utførselsgang* («canalis pyloricus» – pylorus er lukkemuskelen mot tolvfingertarmen). G-cellen utskiller et hormon kalt gastrin ved parasympatisk stimulering (via. nervus vagus) og/eller økt konsentrasjon av aminosyrer i magesekken. Ved parasympatisk stimulering utskiller vagale (fra «vagus») nervefibre et peptid kalt «gastrin-releasing hormone».

G-cellen samarbeider tett med hovedceller (engelsk: «Chief cells»), parietalceller og enterokromafine celler.

## Litteratur
* 
*
Gastrin

**Gastrin** utskilles av G-celler i magesekken og stimulerer sekresjon av magesyre (saltsyre – HCl) fra parietalceller både indirekte (ved å stimulere sekresjon av histamin fra enterokromafine celler) og direkte (via gastrin reseptorer som øker intracellulære kalsium-nivået). Histamin stimulerer parietalcellene via H2 reseptorer som aktiverer adenylyl syklase (AC).
Cato den yngre

**Marcus Porcius Cato Uticencis** (født 95 f.Kr., død 46 f.Kr.), kjent som **Cato den yngre** for å skille ham fra hans oldefar Cato den eldre, var en politiker og senator mot slutten av den romerske republikk, og en tilhenger av stoisk filosofi. Han er kjent for sin legendariske stahet, iherdighet, spesielt i hans konflikt mot Julius Cæsar, samt hans immunitet mot bestikkelser og korrupsjon.

Skuespillet *[[Cato, en tragedie]]* fra 1712 av Joseph Addison er basert på hendelsene i de siste dagene av hans liv.

## Referanser
Sommerfugleffekten

**Sommerfugleffekten** betegner den store sensitiviteten for små endringer i startbetingelsene i kaotiske systemer; deterministiske, ikke-lineære dynamiske systemer. Små variasjoner i startbetingelsene kan forårsake store variasjoner i systemets oppførsel på lang sikt. Slik sensitiv avhengighet kan imidlertid også finnes i ikke-kaotiske systemer; ta for eksempel en ball som plasseres på toppen av et fjell. Avhengig av små variasjoner i plasseringen, ender den opp med å rulle ned i et av mange mulige dalfører. 

Praktiske konsekvenser av sommerfugleffekten, er at komplekse systemer som været blir vanskelig å forutse utover en bestemt tidsperiode (omtrent en uke når det gjelder vær). Dette er fordi når man lager en modell for å simulere et system, er man nødt til å utelate noe informasjon om startbetingelsene. For eksempel ville det være umulig å ta hensyn til vinden fra alle sommerfuglers vinger når man skal simulere et værsystem. Når det gjelder kaotiske systemer, vil slike små avvik mellom virkeligheten og modellen øke og få større og større betydning ettersom simuleringen skrider frem.

Begrepet oppsto i 1972, og ble første gang brukt i forbindelse med meteorologen Edward Lorenz' arbeid.
*For å spare tid ved gjentagende simuleringer startet han midt i den opprinnelige simulering og reduserte sifferet 0,506127 til 0,506. Han antok at han ville få en kurve som ikke avvek mye fra den første. Resultatet ble derimot helt annerledes. Denne erfaringen ble kalt "sommerfugeleffekten"  og utviklet senere til hva vi i dag kaller "kaosteori". Denne baserer seg på at negative tilbakemeldingsløyfer vil være utsatt for både positive og negative tilbakemeldinger og derved være stabile og ustabile på samme tid. Ingen av de krefter som påvirker systemet kan utelukkes og det vil oppstå "begrenset ustabilitet". Naturen er full av slike begrensede ustabile fenomener. *
Menneskelige samhandlinger (sosiale fenomener) er også stabile og ustabile (kan og kan ikke forutsis) på samme tid og er derfor ikke troverdig å kunne forutsi. Ustabile fenomener er pr definisjon u-systemiske da de ikke tilfredsstiller krav til å være et system (se "systemteori" Peter Senge "De fem disipliner"). 

## Kuriositet
Anne Grete Preus synger om effekten i sin sang «Sommerfuglvinger» fra albumet *[[Og høsten kommer tidsnok]],* fra 1991.

## Referanser
Gunder-metoden

**Gunder-metoden** er en utregningsmetode som brukes i kombinert. Metoden går ut på at vinneren av det kombinerte hopprennet starter først i langrennet, og poengene i hopp regnes om til sekunder. Dette bestemmer starttidspunktet til løperne. Den som kommer først i mål, er sammenlagtvinner.

Før Gunder-metoden ble innført, brukte man individuell start i det kombinerte langrennet, og regnet ut en sammenlagt poengsum etter at rennet var ferdig. Dette gjorde at det kunne være vanskelig å holde oversikten over stillingen i konkurransen, og det kunne ta tid etter at rennet var ferdig før de endelig utregnede resultatene forelå. Dette var upraktisk både for publikum og for journalister som dekket kombinertrenn, og ødela etter hvert noe av publikumsinteressen for kombinertidretten.

Gunder-metoden er oppkalt etter den norske tidligere kombinertløperen Gunder Gundersen, som imidlertid ikke var den som først lanserte denne arrangementsformen. Metoden ble presentert av journalisten Vera Reff (under pseudonymet *Veronica*) i en kommentar i Aftenposten i februar 1966, og Gundersen, som da var leder for Teknisk Komité Kombinert i Norges Skiforbund, tente på ideen. Gunder-metoden ble de neste årene prøvd i flere nasjonale og internasjonale renn, blant annet under Svenska Skidspelen i 1968 og 69, og i Holmenkollrennene i 1970.

Det gikk likevel et tiår før denne arrangementsformen ble vanlig. Lahtisspelen tok den i bruk fra 1979, Holmenkollrennene igjen i 1980, og fra 1981 gikk flere og flere arrangører av kombinertrenn over til å bruke denne metoden. Da verdenscupen i kombinert tok til sesongen 1983/84, ble Gunder-metoden brukt i alle renn. Under VM i Oslo i 1982 ble Gunder-metoden brukt i lagkonkurransen, men ikke i det individuelle rennet. Først fra og med VM i 1985 og OL i 1988 ble Gunder-metoden brukt i individuelle renn i internasjonale mesterskap.

## Omregninger
* Per 2020 benytter Det internasjonale skiforbundet (FIS) omregningene 1. poeng = 4 sekunder (individuelt) og 1. poeng = 1,33 sekunder (lag) i både VM og i verdenscupen.

Tabellen viser utviklingen av justeringene av sekundverdien per poeng etter hopprennet, brukt i vinter-OL fra 1988 til 2018. 

## Referanser


## Kilder
*Skihistorie.no: 30 år siden den første verdensmester ble kåret med Gunder-metoden (18. januar 2015, besøkt 21. januar 2015)
*Jakob Vaage, Tom Kristensen: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2009042800079 Holmenkollen – Historien og resultatene]*. De norske Bokklubbene, Stabekk 1992. ISBN 82-525-1678-5 (s. 137-138, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
*NBC Olympics.com explanation on Gundersen method  - Accessed 21 December 2009.
*Wallechinsky, David og Jaime Loucky (2009). *The Complete Book of the Winter Olympics: 2010 Edition*. London: Aurum Press. s. 274-280.
Tjøttagodset

**Tjøttagodset** eller **Tjøtta Gård** eller **Det [[Brodtkorb]]ske gods** er et gods sør på øya Tjøtta i Alstahaug.

Øyvind Skaldespiller og deretter sønnen Hårek av Tjøtta regjerte her rundt år 1000.  Det er mulig at det da ble bygget en privat kirke her.

Fra rundt år 1300 eide Erling Vidkunsson gården. I 1350 gikk den over til å bli kirkegods, underlagt Nidaros, og etter reformasjonen ble den en del av kongens eiendommer i Nord-Norge (krongods).

Fogden i Helgeland, Peter Jakobsson Falck og hans etterkommere drev gården fra 1632, og hadde også et jektebruk der. Ved salget av krongodset i 1666 kom gården i Joachim Irgens eie, men den ble i 1675 solgt videre til kjøpmann Lorentz Mortensen Angell i Trondheim. Gjennom ekteskapet mellom dennes datter Rebekka Lorentzen Angell (1681–1735) og Anders Dass, gikk gården over til Dass-familiens eie.

Etter 1730 forfalt gården på grunn av uår og uenigheter. Isach Jørgen Coldevin, eier av Dønnesgodset, overtok i 1761, men bare få år etter, i 1767, kjøpte sorenskriver Niels Gierbrandt Brodtkorb Tjøttagodset. Godset forble deretter i Brodtkorb familiens eie til utpå 1900-tallet. Først overtok Johan Brodtkorb (d.e.), så sønnen Nils Brodtkorb, og siden dennes sønn Johan Brodtkorb (d.y.), som drev gården fra 1870 til 1879. En tid deretter var Johan Brodtkorb (d.y..) bestyrer på «den praktiske kvindeskolen» på godset. Frem til 1900 vedlikeholdte skolen et større hageanlegg.

Ved Johan Brodtkorbs død i 1918 gikk gården konkurs. Siden 1930 har staten vært eier, med en stasjon for saueavl og planteforskning, og siden 1975 også en stasjon innen akvakultur.

I dag heter gården **Bioforsk Tjøtta** og er på rundt 6800 dekar. På gården finner man hovedlåna fra 1700-tallet, hovedbygningen fra 1870 og stabbur.  Tjøtta kirke fremstår i tredje utgave.
Et nytt driftstun ble tatt i bruk i 1996.

## Eksterne lenker
* Dønnesgodset, av dr. philos Axel Coldevin, 1980
* Det Brodtkorbske godsarkiv finnes ved Universitetsbiblioteket i Trondheim, Gunnerusbiblioteket
Hovedceller

**Hovedceller** (*exocrinocyti principales*) er celler i magesekken som produserer og utskiller pepsinogen. Pepsinogen er et inaktivt protein på 44 aminosyrer som omdannes til den aktive proteasen (enzym som spalter proteiner) pepsin ved at den spalter av aminosyrer/peptider på seg selv i surt miljø som består av saltsyre (magesyre).