open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skogli

**Skogli** er et gårdsnavn som finnes en rekke steder i Norge. Det kan også henvise til:

*Skogli Helse- og Rehabiliteringssenter
*Skogli (etternavn)
Lantdagsordningen 1906

Ved **lantdagsordningen 1906** ble Finlands parlament Riksdagen endret fra en stenderforsamling til et enkammersystem. Samtidig ble det innført alminnelig stemmerett, og de finske kvinnene ble dermed blant de første i verden til å få stemmerett i nasjonale valg. Ved valget i 1907 ble 19 kvinner og 181 menn valgt inn i Riksdagen.
Rolf Iversen

**Rolf Sverre Iversen** (født 23. januar 1949 i Tromsø) er en norsk sceneskuespiller.  

Iversen ble utdannet til skuespiller ved elevskolen ved Rogaland Teater i perioden 1971-74. Han var skuespiller ved samme teater i perioden 1974-76. Deretter var han frilansskuespiller i Oslo i perioden 1976-1993. Han hadde engasjementer ved Nationaltheatret, Oslo Nye Teater og Riksteatret, samt arbeid i frie teatergrupper.

I 1978 skrev han en dramatisering om Edvard Munch, basert på Munchs egne tekster om bildene sine og Rolf Stenersens biografi "Nærbilde av et geni".

I 1983 vant han 1. pris i en konkurranse om beste hørespill for barn og ungdom i NRK med «Faillkniven». Sendt samme år i Radioteatret, instruktør Paul Skoe. I 1984 deltok han med novellen «Kjære søster, kjære bror» i novelleantologien «Kjærlighet» på Gyldendal Norsk Forlag. Han har også vært regional teaterinstruktør i Kulturavdelingen i Nordland fylkeskommune i perioden 1993-2003. Fra 2003 var han freelanceskuespiller i Oslo.

## Roller
* Aston i «Vaktmesteren» av Harold Pinter. 
* Reservelegen i «Tilstanden» av Kent Andersson. 
* La Fleche i «Den gjerrige» av Molière. 
* Curio og politisjef i "Helligtrekongeraften" av William Shakespeare.
* Krivoj Zob i «Nattherberget» av Maksim Gorkij. 
* Skolemester Napp i «Tvillingene» av William Shakespeare.  
* Ambroisi i "Vekk ikke fruen" av Jean Anouilh.
* Politimann i "Pengene ligger i banken" av Curth Flatow.
* Nonny i "Tordenklippen" av Robert Ardrey
* Selius, dyrehandleren, kjøpmann Berg i "Folk og røvere i Kardemommeby" av Thorbjørn Egner.
* Fredrik fra Senjahopen i "Jeg vil ligne Daniel" av Tor Fretheim.
* Soldat i "Ai, ai for en artig krig" av Joan Littlewood.
* Musegutt i "Musen som ikke ville sove" av Turid Balke.
* William i "Tyveri tyvera" av Ben Travers.
* 1. maskinsyer i "Systuen" av Jean-Claude Grumberg.
* Flere roller i «Jorda rundt på 80 dagar» av Jules Verne.
* Edvard Munch i «Edvard Munch – maler i ord» i Munchmuseet 1978 . På engelsk i National Gallery of Art 1979.
* Henrik Ibsen i kortfilmen «Ibsens barn og ungdom» regi: Knut Andersen 1979.
* Petter Dass i «En Begiæring til Madame Dorethe Engelbrets-Dotter» i Petter Dass-museet i 1999.
## Diskografi
### Vestlandsfanden
* *[[Vestlandsfanden (album)|Vestlandsfanden]]* (1982)

### Deltar på
* NRK/Universal Music: *[[Norsk Rocks Historie Vol. 3: Beatgrupper 1964&ndash;1967]]* (2004)

## Eksterne lenker
*
Natanael av Nevrokop

**Natanail av Nevrokop** (bulgarsk: Натанаил Неврокопски, født **Ilija Ivanov Kalajdzjiev** (Илия Иванов Калайджиев) 16. november 1952, død 16. november 2013) var en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke. Han var metropolitt av Nevrokop eparki (sete i Blagoevgrad) fra 1994.

## Eksterne lenker
* Неврокопски митрополит Натанаил  - biografi på *bg-patriarshia.bg*
Neofit av Bulgaria

**Neofit av Bulgaria** (bulgarsk: Неофит Български, født **Simeon Nikolov Dimitrov**, Симеон Николов Димитров; 1945–2024) var patriark og overhode i den bulgarske ortodokse kirke, og metropolitt av Sofia eparki.

Neofit var siden 1994 metropolitt, og fra opprettelsen av Ruse eparki i Ruse i 2001 var han metropolitt av dette. Den 24. februar 2013 ble Neofit valgt som patriark, og etterfulgte patriark Maxim som gikk bort i november 2012.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Русенски митрополит Неофит  - biografi på *bg-patriarshia.bg* 
* митрополит Неофит - biografi hos Ruse eparki
Euro Ice Hockey Challenge

**Euro Ice Hockey Challenge** (EIHC) er en årlig serie av ishockeyturneringer for ishockeylandslag som avholdes i Europa hver sesong under de IIHFs pauser i november, desember og februar. Turneringene avholdes i forskjellige land i Europa og omfatter til tider land utenfor Europa såsom Japan og Kasakhstan.

Turneringene i Euro Ice Hockey Challenge avholdes for land som ikke deltar i Euro Hockey Tour. Forskjellen mellom de to seriene er at i Euro Ice Hockey Challenge kan flere turneringer bli avholdt samtidig.

## Organisering
Euro Ice Hockey Challenge ble opprettet av IIHF i oktober 2001. Deltagerne er ishockeylandslag som er i elitedivisjonen og divisjon I i ishockey-VM. EIHC tilsvarer Euro Hockey Tour for mindre hockeynasjoner.

Nesten alle lagene bruker EIHC som forberedelse til VM senere samme år. Det er en mulighet for lagene til å teste mindre erfarne spillere og gi dem verdifull istid på et internasjonalt nivå.

Følgende tolv landene deltar i EIHC:

*
*
*
*
*
*

*
*
*
*
*
*


Andre land deltar også til tider i EIHC, blant andre ,  og .

## Euro Ice Hockey Challenge 2011/12

### Andre internasjonale pause: 7.–13. november 2011
;EHIC Ungarn

Standby: 

;Polesie Cup

;EHIC Polen

 skulle egentlig delta i turneringen i stedet for Litauen men trakk seg fra turneringen.

### Tredje internasjonale pause: 12.–18. desember 2011
;EHIC Slovenia

Standby: 

;EHIC Romania

Standby:  og 

### Fjerde internasjonale pause: 6.–12. februar 2012
;EHIC Norge

;EHIC Ukraina

Standby:  og 

## Se også
*Euro Hockey Tour

## Eksterne lenker
*  **(engelsk)**
Konsmo skole

**Konsmo skole** er ligger på Helle nord for Konsmo sentrum i Audnedal i Lyngdal kommune. I 2011 og 2012 har den 102 elever.

## Eksterne lenker
* http://www.konsmoskole.no
Euro Ice Hockey Challenge 2011/12

**Euro Ice Hockey Challenge 2011/12** er serie av ishockeyturneringer for ishockeylandslag som avholdes i Europa under IIHFs pauser i november, desember og februar. Turneringene vil bli avholdt 7.–13. november og 12.–18. desember 2011 og 6.–12. februar 2012. Tolv land deltar i sesongens Euro Ice Hockey Challenge fordelt på syv turneringer.

## Andre internasjonale pause: 7.–13. november 2011
### EHIC Ungarn
Turneringen vil bli avholdt i Miskolc i Ungarn fra den 11.–13. november 2011.

Standby: 

:Alle tider er lokale (UTC+1).

### Polesie Cup
Turneringen vil bli avholdt i Belarus fra den 10.–12. november 2011.

:Alle tider er lokale (UTC+2).

### EHIC Polen
Turneringen vil bli avholdt i Polen fra den 11.–13. november 2011.

 skulle egentlig delta i turneringen i stedet for Litauen men trakk seg fra turneringen.

:Alle tider er lokale (UTC+1).

## Tredje internasjonale pause: 12.–18. desember 2011
### EHIC Slovenia
Turneringen vil bli avholdt i Slovenia.

Standby: 

### EHIC Romania
Turneringen vil bli avholdt i Romania.

Standby:  og 

## Fjerde internasjonale pause: 6.–12. februar 2012
### EHIC Norge
Turneringen ble avholdt i Lørenskog i Norge fra den 9.–11. februar 2012.

:Alle tider er lokale (UTC+1).

### EHIC Ukraina
Turneringen vil bli avholdt i Ukraina.

Standby:  og 

## Se også
*Euro Hockey Tour 2011/12

## Eksterne lenker
*
Zimbabwes provinser

**[[Zimbabwe]]** er delt inn i åtte provinser og to byer med provinsstatus.

## Provinser

## Se også
* Zimbabwes distrikter
* ISO 3166-2:ZW

## Eksterne lenker
* Provinces of Zimbabwe, Statoids.com
Nedre Romerike Cheerleading Tigers

**Nedre Romerike Cheerleading Tigers** eller **NRC Tigers** er en norsk cheerleading-klubb, opprettet 1. november 2001. Etter ti års drift oppgir klubben selv at den er «Norges største».

NRC Tigers deltok i sitt første NM i 2002. De første årene deltok også klubben som cheerleadere på kampene til LSK fotball og for Nit-Hak Håndballklubb. Klubben har blant annet deltatt på Topp20 på Rådhusplassen i Oslo, ved NRJ in the park under Norway Cup, Idrettsgallaen 2005 og Interstate hiphop festival i Oslo i 2004.

I 2011 har klubben lag for alle aldre og nivåer, både junior, senior og peewee cheerlag. Klubben har i dag over 500 utøvere fra hele Romerike og Oslo, fordelt på 12 lag.

NRC Tigers deltok i mai 2016 med ca. 40 utøvere på 4 forestillinger i Oslo Spektrum under Norsk Militær Tattoo, forestillingene ble filmet og vist på NRK senere det året.

## Referanser


## Eksterne lenker
* NRC Tigers hjemmeside
ISO 3166-2:TN

**ISO 3166-2:TN** er Tunisias del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1. 

For Tunisia er det definert koder for 24 guvernementer.

Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er , ISO 3166-1 alfa-2-koden for Tunisia. Andre del er to sifre.

## Nåværende koder

## Endringer
Følgende endringer i Tunisias oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:

## Se også
* Tunisias guvernementer

## Eksterne lenker
* Governorates of Tunisia, Statoids.com
Aristobulus den yngre

**Aristobulus den yngre** var sønn av Aristobulus, sønn av Herodes den store, og Aristobulus' kusine og hustru Berenice.

Aristobulus den yngre hadde et vennskapelig forhold til keiser Claudius. Han hadde ikke et så godt forhold til sin bror Herodes Agrippa I, som ble konge.

Aristobulus ble gift med Jotapa, en datter av Sampsiceramus II av Emesa og dronning Jotapa. Aristobulus og Jotapa fikk en datter, som også het Jotapa. Hun var døv og stum.

## Referanser


## Eksterne kilder
* 
*
Sandro Parmeggiani

**Sandro Parmeggiani** (født 26. juni 1963 i Italia) er en norsk-italiensk næringslivsmann som har arbeidet med humanitære og kulturelle organisasjoner og miljørelatert virksomhet.
 
Sandro Parmeggiani var administrerende direktør i det norske miljøenergiselskapet For Better Days. Selskapet startet høsten 2011 med salg av elektrisk strøm fra fornybare kilder og råd om energisparing. Før dette var Parmeggiani generalsekretær i Plan Norge fra 1997 til 2008. Organisasjonen ble i denne perioden en av de største i landet. Parmeggiani har i tillegg styreverv i flere virksomheter. Han har også vært medlem av Mannspanelet som den norske regjeringen oppnevnte i 2008.
Antonis Samaras

**Antonis Samaras** (gresk: Αντώνης Σαμαράς, født 23. mai 1951 i Athen) er en gresk politiker. Han er leder av partiet Nytt demokrati, og han var statsminister i Hellas fra 20. juni 2012 til 26. januar 2015. Han er utdannet økonom. Samaras er medlem av den greske nasjonalforsamlingen Vouli ton Ellinon fra Messenia. Han var finansminister i 1989, utenriksminister fra 1989 til 1990 og igjen fra 1990 til 1992, og kulturminister i 2009.  Han har fra slutten av november 2009 vært leder av det konservative partiet Nytt demokrati. Den 20. juni 2012 ble han innsatt som statsminister i Hellas. Han ledet en koalisjonsregjering av Nytt demokrati, PASOK og Demokratiske venstre. Etter Parlamentsvalget i Hellas 2015 gikk han av som statsminister og ble etterfulgt av Alexis Tsipras.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Antonis Samaras er sønn av Konstantin Samaras, professor i kardiologi, og hans hustru Lena, født Zannas, barnebarn av forfatterinnen Penelope Delta. Hans bror, Alexander, er arkitekt. Hans fars bror, Georg Samaras, var lenge medlem av parlamentet for Messenia på 1950- og 60-tallene.

Samaras gikk på Universitetet i Athen. Han avsluttet studiene på Amherst College i 1974 med en eksamen i økonomi, og så fra Harvard University i 1976 med en Master of Business Administration.

### Politisk karriere
#### Utenriksminister
Samaras er en ivrig motstander av at ordet *Makedonien* inngår i *[[Nord-Makedonia|Den tidligere jugoslaviske republikk Makedonias]]* navn og forlot Mitsotakis' regjering i 1992 på grunn av innvendinger mot dens politikk. Han er likeledes en ivrig motstander av forhandlinger med (den tidligere jugoslaviske republikk) Makedonia.

#### Medlem av EU-parlamentet
Samaras var fra 2004 medlem av Europa-parlamentet for Det europeiske folkeparti.

#### Kulturminister
Fra 8. januar 2009 var han minister igjen, denne gang kulturminister.

Etter Samaras' mening vil *den tidligere jugoslaviske republikk Makedonia* over tid ikke overleve som selvstendig nasjon. Han fremholder ogsåat EU ikke vil kunne påtvinge Hellas å anerkjenne dette lands forfatningsnavn: *Republikken Makedonia*.

#### Formann for Nytt demokrati
I 2009 ble Samaras formann for partiet Nytt demokrati. Hans forgjenger på posten var Kostas Karamanlis. Han var formann til 2015, da han ble avløst av to midlertidige formenn: Vangelis Meimarakis og Ioannis Plakiotakis, og i januar 2016 ble Kyriakos Mitsotakis valgt til ny formann.

#### Statsminister
Etter valget i juni 2012 ble Samaras statsminister i regjeringen Antonis Samaras, som bestod av Nytt Demokrati, PASOK og Demokratiske venstre. Samaras ble innsatt som statsminister da han avla ed på forfatningen den 20. juli 2012. Han var statsminister til 26. januar 2015.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Josef (Bosakov)

**Josif  II** (bulgarsk: Йосиф, født **Ivan Blagoev Bosakov** (Иван Благоев Босаков) 6. desember 1942 i Slavovitsa i Pazardzjik oblast), er en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke.

Josif har siden 2001 holdt tittelen som metropolitt av det bulgarsk-ortodokse eparki for USA, Canada og Australia.

## Eksterne lenker
* На САЩ, Канада и Австралия митрополит Йосиф  - biografi på *bg-patriarshia.bg*
Kalinik av Vratsa

**Kalinik av Vratsa** (bulgarsk: Калиник Врачански, født **Dimităr Rajtsjev Aleksandrov** (Димитър Райчев Александров) 11. mars 1931 i Maglizh, død 26. desember 2016 i Sofia), var en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke.

Kalinik var  metropolitt av Vratsa eparki fra 1974.

## Eksterne lenker
* Врачански митрополит Калиник  - biografi på *bg-patriarshia.bg* 
* Почина Врачанският митрополит Калиник - nekrolog over Kalinik av Vratsa
Dometian av Vidin

**Dometian av Vidin** (bulgarsk: Дометиан Видински, født **Dimităr Popvasilev Topuzliev** (Димитър Попвасилев Топузлиев) (født 11. november 1932 i Hasovitsa, død 18. september 2017 i Sofia) var en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke.

Dometian har siden 1987 vært metropolitt av Vidin eparki.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Видински митрополит Дометиан  - biografi på *bg-patriarshia.bg*
Harpyier

**Harpyier** (gresk: ἅρπυια, *harpūia*, «snappere», latin: *harpeia*) var i henhold til gresk og romersk mytologi en form for bevingede ånder eller stormgudinner som er best kjent for at de stjal all maten fra Fineas, en fønikisk konge fra Thrakia, i henhold til en legende. De ble opprinnelig forestilt og framstilt som bevingede kvinner, og senere som rovfugler med kvinnehoder. Den bokstavelige meningen av ordet synes å være «det som snapper» ettersom det kommer fra gresk *harpazein* (ἁρπάζειν), som betyr «å snappe».

Et av disse vesnene var mor til vestvinden Zephyros, tidvis beskrevet som en av hestene til Akilles. I denne konteksten har Jane Ellen Harrison anført oppfatningen i Vergils *[[Georgica]]* hvor hoppene ble drektige av vinden alene.

Den greske dikteren Hesiod kalte dem for «vakkert-hårete» vesener, og bilder på gresk keramikkvaser har framstilt harpyiene som vakre kvinner med vinger. Harpyier som stygge og skremmende bevingede fuglekvinner, eksempelvis i dramatikeren Aiskhylos’ *[[Eumenidene]]* (linje femti) er en senere utvikling, grunnet en forvirring med sirene. Romerske og bysantinske forfattere beskrev i utpenslede detaljer hvor fæle og stygge de var.

Også i moderne tid har harpyier blitt benyttet i symbolsk kunst, blant annet av Edvard Munch i en tusjtegning (og varianter i andre media) fra 1898. Hos Munch er kvinnen blitt et rovdyr og en åtseleter med skarpe klør og store mørke vinger.

## Referanser
Georgi Najdenov

**Georgi Spirov Najdenov** (bulgarsk: Георги Спиров Найденов) (født 21. desember 1931, død 28. mai 1970) er en tidligere bulgarsk fotballkeeper og senere manager. Han regnes som den største bulgarske målvakten gjennom tidene. Mellom 1955 og 1965 spilte han 176 kamper for CSKA Sofia. Han ble hedret som årets fotballspiller i Bulgaria i 1961. Najdenov vant den bulgarske ligaen åtte ganger (alle med CSKA Sofia), samt den bulgarske cupen tre ganger (alle med CSKA Sofia). Han var respektert for sin arbeidsmoral og sin besluttsomhet under trening og kamper.

## Eksterne lenker
*
Pál Schmitt

**Pál Schmitt** (født 13. mai 1942 i Budapest) er en ungarsk idrettsmann, diplomat og politiker for partiet Fidesz. Han var president i Ungarn fra 2010 til 2012.

Schmitt studerte økonomi ved Karl Marx økonomiske universitet i Budapest. Han avla i 1992 doktorgrad ved Idrettsuniversitetet, men ble i 2012 fratatt doktorgraden etter å ha blitt funnet skyldig i plagiering. Den 2. april 2012 kunngjorde han at han gikk av som president på grunn av dette. László Kövér overtok som utøvende president frem til valget av ny president 2. mai.

Fra 1955 til 1977 var Schmitt aktiv som fekter og konkurrerte på internasjonalt plan. Han vant gullmedalje ved sommer-OL i Mexico by i 1968 og sommer-OL i München i 1972 og ble verdensmester i 1970 og 1971.

Han arbeidet fra 1965 til 1981 i hotellbransjen. Fra 1981 besatte han en rekke sentrale posisjoner i ungarsk idrett, blant annet som direktør for Ungarns nasjonalstadion, generalsekretær og president (1989–2010) i Ungarns olympiske komité. Fra 1999 til 2007 var han president i World Olympians Association. Schmitt er siden 1983 medlem av Den internasjonale olympiske komité.

Schmitt var Ungarns ambassadør i Spania fra 1993 til 1993 og i Sveits fra 1999 til 2003. I 2004 ble Schmitt innvalgt i Europaparlamentet. Han vant gjenvalg i 2009. I sin tid i Europaparlamentet var han en periode en av parlamentets visepresidenter. Schmitt ble i 2010 valgt til president av Ungarns parlament. Han ble innsatt 6. august 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Hellas’ parlament

**Hellas' parlament** (gresk: Βουλή των Ελλήνων, transkribert Vouli ton Ellinon) er Hellas' lovgivende forsamling og finnes på Syntagmaplassen i landets hovedstad Athen. Parlamentet har ett kammer med 300 medlemmer som velges i allmenne valg for fire år.

Parlamentet velger landets president for fem år av gangen. Landets regjering utgår fra og er ansvarlig overfor parlamentet. 

## Historie
Før byggingen av parlamentsbygningen i Athen holdt regjeringen til i Nafplio. Kong Otto flyttet regjeringen til Athen i 1834. Den første parlamentsbygningen ble oppført i Stadiougaten og inneholder idag det nasjonale historiske museum. 

Gjeldende grunnlov i Hellas er fra 1975 under Den tredje greske republikk. Parlamentsmedlemmene ble fra samme år heltidspolitikere. Før dette hadde de hatt alminnelige yrker som hovedbeskjeftigelse. 
## Bildegalleri

Fil:Nafplio große Moschee.jpg|Moskeen i Nafplio hvor parlamentet holdt til
Fil:Old Greek Parliament Athens.jpg|Den gamle parlamentsbygningen i Athen
fil:Hellenic Parliament from high above.jpg|Parlamentsbygningen på grunnlovsplassen

 
## Se også
* Parlamentsvalget i Hellas 2012
## Eksterne lenker
* 
* Den greske grunnlovshistorie på parlamentets hjemmeside
«Germania» (maleri)

**«Germania»** er et maleri av Philipp Veit laget i mars 1848 under revolusjonene i 1848. Den ble brukt som en allegorisk dekorasjon i nasjonalforsamlingen i Frankfurt am Mains Paulskirche, hvor den skjulte orgelet. 

## Maleriets motiv
På maleriet bærer Germania på hodet en eikeløvskrans, som symboliserer *troskap* og holdet rikssverdet, som symboliserer *forsvarsvilje* og rundt sverdet er det oliven- og hampegrener, som symboliserer *fredsvilje*. På Germanias bryst er Det tysk-romerske rikes dobbeltørn i gull og svart avbildet, i den form denne hadde hatt siden keiser Sigismunds regjeringstid på 1430-tallet. I bakgrunnen symboliseres *den nye tid* av den stigende solen og Germanias blikk er rettet mot en ukjent framtid. Til venstre for hennes føtter ligger noen sprengte lenker, som symboliserer *frihet*.

Bildet var  ment som et symbol på et forent demokratisk Tyskland og forble en nasjonal personifikasjon inntil slutten av første verdenskrig.

I dag befinner «Germania» seg i Germanisches Nationalmuseum i Nürnberg.

## Se også
* Nasjonale personifikasjoner
Desi Bouterse

**Desiré Delano Bouterse** (1945–2024) var en surinamsk militæroffiser og politiker. Han var sentral i militærstyret i Surinam fra 1980 til ut på 1990-tallet. I 2010 samlet han tilstrekkelig støtte i parlamentet til å bli valgt til landets president. I 2020 ble han etterfulgt i presidentembetet av Chan Santokhi.

## Liv og virke

### Bakgrunn
Bouterse vokste opp i den nederlandske kolonien Surinam. Fra 1968 til 1975 bodde han i Nederland, der han giftet seg med Ingrid Figueira i 1970. De ble senere skilt, etter å ha fått to barn.

Bouterse fikk militær utdannelse i Nederland.

### Leder for militærstyret
Han tjenestegjorde i hæren etter Surinams uavhengighet og grep makten i landet ved et militærkupp i 1980. Han ble landets sterke mann, som kontrollerte de som ble innsatt i formelle posisjoner. Bouterse har erkjent politisk ansvar for desemberdrapene i 1982, da militærregimet drepte 15 opposisjonelle, men benektet at han selv var direkte involvert. En rettssak om ansvaret for drapene, der Bouterse var én av 25 tiltalte, gikk for retten fra 2007. I november 2019 ble han kjent skyldig og idømt fengselsstraff på 20 år. Bouterse anket dommen.

Fra 1986 ledet Bouterse den militære kampen mot opprørere, ledet av hans egen tidligere livvakt, Ronnie Brunswijk, i jungelen.

I 1987 tillot Bouterse at det ble holdt valg og at en ny regjering ble dannet, men han fortsatte som sjef for hæren og avsatte i 1990 igjen regjeringen. Maktovertagelsen i 1990 er kalt «telefonkuppet», fordi den ble gjennomført ved at Bouterse ringte presidenten for å meddele at han var avsatt. I 1991 vendte Surinam igjen tilbake til sivilt styre og Bouterses makt avtok. 

Bouterse ble i 1999 av en nederlandsk domstol dømt til 11 års fengsel for narkotikasmugling. Han ble deretter ettersøkt av Interpol.

### President
Bouterse ble leder av Nationale Democratische Partij. Ved valget i 2010 organiserte han koalisjonen De Mega Combinatie, som vant 23 av 51 mandater i parlamentet. Etter å ha sikret seg støtte fra tidligere motstandere, blant dem Ronnie Brunswijk, skaffet han seg flertall for sitt presidentkandidatur i nasjonalforsamlingen. 

Umiddelbare internasjonale reaksjoner og fra menneskerettighetshold uttrykte bekymring for at Bouterse igjen kom til makten, både på grunn av hans fortid som militærdiktator og fordi Bouterse har gitt sin kone offentlige oppdrag og utnevnt sin narkotikadømte sønn til en stilling i ledelsen for Surinams antiterrorenhet.

Mens forholdet til Nederland ble dårligere ved Bouterses tiltreden, førte han som president Surinam i nærmere samarbeid med Venezuela og Cuba. Forholdet til USA var avhengig av Surinams innsats i bekjempelse av narkotikasmugling, en innsats som fortsatte under Bouterse. I hans presidentperiode ble forholdet til Frankrike, som Surinam deler grense med ved departementet Fransk Guyana, styrket.

## Litteratur
* Harmen Boerboom; Joost Oranje: *De 8-december-moorden. Slagschaduw over Suriname*. BZZToH, 's-Gravenhage 1992, ISBN 90-6291-762-3
* Wim Hoogbergen; Dirk Kruijt: *De oorlog van de sergeanten. Surinaamse militairen in de politiek*. Bert Bakker, Amsterdam 2005, ISBN 90-351-2998-9

## Referanser
John Arne Markussen

**John Arne Markussen** (født 20. mai 1953) er en norsk forfatter, pressemann og næringslivsleder, fra 2011 til 2018 var han sjefredaktør i *[[Dagbladet]]*. 

Markussen er opprinnelig fra Nordkapp, startet livet i Repvåg, og har sjøsamiske røtter. Han gikk på ungdomsskole i Båtsfjord og videregående skole i Alta. Der begynte han også sin journalistiske virksomhet, i *[[Altaposten]]*.

Han begynte å arbeide i *Dagbladet* for første gang i sommerjobb i 1977. Siden har han arbeidet som journalist, utenrikskorrespondent og nyhetsredaktør i avisen. Markussen har også arbeidet som frilanser og i A-pressens tidligere TV-satsing Nyhetskanalen.

Da han i 2011 overtok sjefredaktørstillingen i *Dagbladet* etter Lars Helle hadde han de siste årene vært konsernredaktør i Berner Gruppen, avisens eierselskap. I hans redaktørtid tok Dagbladet viktige steg i retning av å bli et moderne, digitalt mediehus med sterke posisjoner på nye plattformer, samtidig som det ble satset betydelig ressurser på undersøkende journalistikk. I perioden 2012 til 2018 tok Dagbladet den ettertraktede SKUP-priser tre ganger, vant Den store journalistprisen tre ganger og høstet også internasjonal heder for flere redaksjonelle prosjekter. Tidlig i hans redaktørperiode fikk Dagbladet nytt eierskap. Mediehuset ble solgt til det danske Aller konsernet. Etter mange krevende økonomiske år med store nedbemanninger har Dagbladet fra 2016 og senere oppnådd bedre økonomiske resultater. 

Markussen gikk av som sjefredaktør i Dagbladet 18. juni 2018, etter nærmere syv år i jobben. Fra sommeren 2018 er Markussen direktør for forretningsutvikling i Aller Media. 

## Bibliografi
**Norske redaktører - voktere av enigheten*, Forlaget Ny Dag (sammen med Svein Erik Bakken og Kai Rosenberg) 1979
**Når du hører om mitt liv – : rapport om narkotika i Norge*, Grøndahl (sammen med Inger Bentzrud, foto ved Jacques Hvistendahl) (1982)
* *Staff – fra innsiden*, Grøndahl (1985)
* *Kapteinen : historien om Hugo Larsen og «[[MS «Scandinavian Star»|Scandinavian Star]]»*, Gyldendal (1991)
* *Frihet og frykt : nærbilder fra USA*, Gyldendal (1996)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Filippikos

**Filippikos Bardanes** (gresk: Φιλιππικός, død 713) var østromersk keiser fra 711 til 713.

## Biografi
Filippikos het opprinnelig Bardanes (gresk: Βαρδάνης, Vardanis; armensk: Վարդան, Vardan). Han var sønn av patriarken Nikeforus som var av armensk avstamning fra en armensk koloni i Pergamon

Han støttet seg på det monoteletistiske partiet ved utbruddet av det første opprøret mot keiser Justinian II. Dette førte til at han ble forvist, først til Cephalonia av Tiberios III (Tiberius Apsimar), og senere til Cherson etter ordre fra Justinian. Her tok Filippikos navnet Bardanes og egget innbyggerne til opprør ved hjelp av khazarene. Opprøret lyktes, og Konstantinopel ble inntatt. Keiser Justinian flyktet, men ble drept kort tid etter, og Filippikos overtok makten og keisertronen.

## Regenttiden
Blant hans første handlinger som keiser var avsettelsen av den ortodokse patriarken Kyros i Konstantinopel, til fordel for Johannes (Ioanes) VI, et medlem av hans egen sekt. Han innkalte også til et «*konsiliabulum*» av de østromerske biskopene for å avskaffe kanoniseringene fra det sjette økumeniske konsil i Konstantinopel. Som svar nektet den romerske kirken å anerkjenne den nye keiseren og hans patriark. I mellomtiden hadde khan Tervel av Bulgaria plyndret Konstantinopel i 712. Da Filippikus overførte militære styrker fra Opsikion theme til Balkan, rykket umajjadene under ledelse av al-Walid I inn i det militært svekkede Lilleasia.

I slutten av mai 713 gjorde opsikiontropper opprør i Trakia. Flere av offiserer inntok byen og blindet Filippikos den 3. juni 713 mens han var i hippodromen At Meydani. Han døde 20. januar 714 og be begravet i klosteret i Dalmatia theme. Han ble etterfulgt av sin sekretær Artemius som tok navnet Anastasios II.

Anastasios ble avsatt i 715 eller 716 og ble henrettet 1. juni 719 etter et mislykket opprør mot keiser Leo III.

## Referanser
August Rathke

**August Petro Theodor Olsen Rathke** (født 11. desember 1925, død 25. november 2022 i Bergen) var en norsk jurist, politiker og motstandsmann under andre verdenskrig.

## Liv og virke
Rathke var leder for den kommunistiske motstandsbevegelsens ungdomsbevegelse i Bergensområdet. Han var også redaktør for Norges Kommunistiske partis illegale avis *[[Fortroppen]]*. Lokalt samarbeidet kommunistene og Milorg, og Rathke ble leder for organisasjonens aksjonsgruppe Saborg. 24. januar 1945 flyktet han via Hans Helles hemmelige fluktrute fra Nordhordland via Shetlandsgjengen til Storbritannia, etter dramatiske omstendigheter som ettersøkt av Gestapo. Her fikk han opplæring, og ble innrullert i Kompani Linge. 

Etter krigen deltok han i Norges Kommunistiske Ungdomsforbund og sto i 1946 som redaktør for NKUs tidsskrift *[[Unge Viljer]]*, han studerte jus, og ble cand.jur. i 1951.

Senere ble han aktiv i Arbeiderpartiet og etter hvert et framtredende medlem. Fra 1960 var han i flere perioder medlem av Bergen bystyre og formannskap. Fra 1984 til 1995 var han medlem av Hordaland fylkesting og fylkesutvalg. Han ledet også Arbeiderpartiets gruppe på fylkestinget. Rathke er blant dem som har blitt æresmedlem i partiet.

Han var byrettsdommer fra 1975 til 1984, og byrettsjustitiarius i Bergen fra 1984 til 1995.

Han har arbeidet hos Fylkesmannen i Bergen, vært rådmann i Laksevåg og kommunaldirektør i Bergen.

Fra 1975 var krigsveteranen Rathke redaktør av *Lingeavisen*.

Rathke døde 25. november 2022 på Engen sykehjem i Bergen som det siste gjenværende medlemmet av Kompani Linge.

## Utmerkelser

Rathke ble tildelt Kongens fortjenstmedalje og Deltagermedaljen. Han har mottatt britiske 1939–1945 Star og Defence Medal. Rathke er tildelt Norges Forsvarsforenings hederstegn og Kommunenes Sentralforbunds hederstegn. I 2015 ble Rathke tildelt Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig. I 2017 mottok Rathke Stiftelsen Espeland fangeleirs pris for sin livslange kamp mot dehumaniserende krefter.

Rathke var æresmedlem av Bergens Forsvarsforening.

## Bibliografi
* *Spor i tåke : historier fra Bergenskanten og andre steder* (1987) 
* *Den nære fortid: synspunkt fra årene 1978-1991* (2010) ISBN 9788271285630
* *Hilsen til Guri: En ung mann i krig* (2003) ISBN 82-7916-027-2

## Referanser


## Eksterne lenker
* Intervju i Norge I dag
* Nettsted med informasjon om arbeidet hans under krigen
* Artikkel fra NRK om nedleggelsen av Lingeklubben
Anastasios II

:*Denne artikkelen er om den bysantinske keiseren (713-715), for paven (496-498), se* Anastasius II 

**Anastasios II** eller *Artemius Anastasius* (gresk: Ἀρτέμιος Ἀναστάσιος Β), død 1. juni 719, var bysantinsk keiser fra 713 til 715. Han het opprinnelig Artemios og hadde vært sekretær for den tidligere keiseren Filippikos.

## Biografi
Anastasios het opprinnelig Artemius og hadde vært sekretær for sin forgjenger Filippos. Etter at den opsikianske hæren i Trakia hadde styrtet Filippos i juni 713 valgte de Artemius til keiser. Han kalte seg da for Anastasios. Like etter tiltredelsen innskjerpet han disiplinen i hæren og henrettet de offiserene som hadde vært direkte involvert i konspirasjonen mot Filippikos.

### Religionssplittelse
Det bysantinske samfunnet var splittet i sitt religiøse syn på monoteletismen. Keiser Filippikos hadde satt til side vedtakene fra det tredje konsil i Konstantinopel i 680-681 og utnevnt Johannes VI til patriark. Anastasios avsatte Johannes og utnevnte den ortodokse Germanos I til ny patriark i Konstantinopel. Dermed ble det også satt en stopper for splittelsen mellom Konstantinopel og pavekirken.

### Kampen mot umajjad-kalifatet
Det arabiske umajjad-kalifatet hadde under kalifen al-Walid I trengt så langt fram som til Galatia i det sentrale høylandet i dagens Tyrkia og forberedte et felttog mot Konstantinopel. Anastasios forsøkte å gjenopprette fred med araberne, men mislyktes. Da al-Walid døde i 715 så han en mulighet til å slå tilbake. Han sendte en hær mot Syria under ledelse av Leo fra Isauria, den senere keiser Leo III. Imidlertid gjorde soldatene fra Opsician opprør, drepte sin admiral Johannes og erklærte Theodosius III som sin keiser. Theodosius inntok Konstantinopel etter seks måneders beleiring, og Anastasios ble tvunget til å underkaste seg den nye keiseren. Han trakk seg tilbake til et kloster i Thessaloniki.

### Opprør mot Leo III
I 719 ledet Anastasios et opprør mot Leo III som da hadde etterfulgt Theodosius. Opprøret var støttet av khan Tervel av Bulgaria eller hans etterfølger, men felttoget mot Konstantinopel mislyktes. Anastasios ble tatt til fange og henrettet av Leo den 1. juni 719. Han ble begravet i Konstantinopel i Justinians mausoleum i Apostelkirken av sin hustru Irene. Hun ble senere begravet på samme sted.

## Referanser
Salome

**Salome** er et kvinnenavn med hebraisk opprinnelse, og betyr «fred». Navnet er brukt i Bibelen.

## Etymologi
*Salome* har opprinnelse i et arameisk navn relatert til det hebraiske ordet *shalom* (hebraisk: שָׁלוֹם), «fred». Det kan også sees som en feminin form av *[[Salomon (navn)|Salomon]]*.

*Saloma* er en variant av navnet.

*Shelomit* er en annen hebraisk form av navnet. *Salomé* er en fransk, spansk og portugisisk form av navnet. *Salomea* er en polsk form. *Salme* er en finsk og estisk kortform av navnet.

## Utbredelse
*Salome* ble utbredt etter den protestantiske reformasjonen. Navnet er kjent brukt i Norge fra 1653.

Navnet er i dag svært vanlig i Ukraina, i formen *Solomija* eller *Solomia* (ukrainsk: Соломія).

|}

## Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Salome Alexandra (139&ndash;67 f.Kr.), jødisk regentdronning
* Salome, søster til Herodes den store (ca. 65 f.Kr. &ndash; ca. 10 e.Kr.), dronning av Jabneh, Ashdod og Phasaelis
* Salome, datter av Herodes den store (1. århundre f.Kr.), jødisk prinsesse
* Salome, datter av Herodias (ca. 14 &ndash; mellom 62 og 71), kvinne nevnt i Bibelen
* Salome (disippel) (1. århundre), disippel av Jesus
* Salomé Báncora (født 1993), argentinsk alpinist
* Salome Oggenfuss, sveitsisk kunstner
* Salome Raheim, amerikansk professor
* Salome Sallehy, amerikansk markedsfører
* Salome Tetiashvili, georgisk sanger

## Referanser


## Eksterne lenker
Salome, datter av Herodias

**Salome** var datter av Herodes Filip (Herodes Boëthus) og Herodias. 

Hennes mor skilte seg fra hennes far og ble gift med hans halvbror Herodes Antipas.

Ifølge beretningen i Markus 6:17-29 og Matteus 14:3-11 betok hun sin stefar og onkel Herodes Antipas slik med sin dans, at hun skulle få oppfylt et ønske. Herodias fikk henne til å be om døperen Johannes' hode på et fat. Hennes navn står ikke i Bibelen, men er kjent fra andre kilder.

Hun ble gift med sin onkel Herodes Filippo, som var halvbror til hennes far og stefar. Han var tetrark over landområdet på den andre siden av Jordanelven. Ekteskapet var barnløst. Etter at han døde, ble hun gift med sin fetter Aristobulus av Chalkis, som hun fikk tre sønner med.
Salome (disippel)

**Salome**, også kjent som «Maria Salome» eller «Salome fra Galilea», nevnes i Markusevangeliet som en av dem som var til stede ved Jesu korsfestelse og senere fant graven hans tom. Senere ble hun identifisert med kvinner som ikke navngis i Bibelen, som konen til Sebedeus og mor til apostlene Jakob og Johannes: «*Da kom Sebedeus-sønnenes mor til* [Jesus] *sammen med begge sønnene, kastet seg ned for ham og ville be ham om noe.*»

I Markus 15,40 står om kvinnene som møtte til korsfestelsen: «*Blant dem var [[Maria Magdalena]], Salome og Maria, mor til [[Jakob den yngre]] og Joses.*» I Markus 16,1 står om de samme tre kvinnene: «*Da sabbaten var over, kjøpte Maria Magdalena og Maria, Jakobs mor, og Salome velluktende oljer for å gå og salve ham.*»

Ifølge det helt uhistoriske Jakobs protoevangelium var Salome halvsøster til jomfru Maria og Maria Klopas, «de tre Maria'er» som alle var døtre av Anna av Jerusalem, men med hver sin far.

## Referanser
Ernst Brandenburger

**Ernst Brandenburger** (virksom fra 1689, død 1713) var en dansk byggmester og entreprenør som i samarbeide med Christof Marselis og Wilhelm Friedrich von Platen satte sitt preg på barokkens arkitektur i kong Frederik IVs tidlige regjeringstid. 

Brandenburger ble innstilt som byggmester i Fyns stift 29. november 1689, fikk bestalling 25. januar 1690, var murermester ved de kongelige slott fra 1695 og entreprenør ved kongens bygninger i Danmark fra 1698. Han var kongelig bygningsinspektør fra 1704 til sin død. I 1700 overtok han et teglverk i Vedbæk.

Han ble ca. 1718 gift med Birgitte Margrethe Lønborg. 

Han ble begravet 14. desember 1713 i Skt. Petri kirke, København.

## Verk
* Hovedbygning på Stensballegård (ca. 1691–93)
* Tegninger til modernisering av Clausholm (1692)
* Clausholms nybygning (1693–1701)
* Tårn på Galten kirke (1697)
* Niels Juels kapell ved Holmens kirke, København (1697, revet)
* Ombygning av Prinsens gård, Frederiksberg (1697 og 1705–06)
* Frederiksberg slott (1699–1704, senere bygget om)
* Frederiksberg slottskirke (1710, sammen med Christoph Marselis og Wilhelm Friedrich von Platen)
* Ridehus på Frederiksborg slott (1699, revet)
* Nyinnredning av riddersalen på Københavns slott (1700–01, revet i 1730)
* Operahuset, Fredericiagade, København (1701–02, senere bygget om og nå en del av Østre Landsret)
* Staldmestergården, Slotsholmen, København (1703–06, sammen med Marselis og von Platen)
* Moltkes palé, Dronningens Tværgade 2, København (1700–02, senere bygget om)

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Nikola Kotkov

**Nikola Todorov Kotkov** (bulgarsk: Никола Тодоров Котков; født 9. desember 1938 i Sofia, død 30. juni 1971 samme sted) var en bulgarsk fotballspiller, som spilte i angrep hos Lokomotiv Sofia og Levski Sofia. Han fikk flere landskamper for , før han døde i en bilulykke sammen med landslagskollegaen Georgi Asparukhov i 1971.

Han spilte på klubbnivå hovedsakelig for Levski Sofia i hjemlandet. Han spilte også noen sesonger hos Levski Sofia, og ble i 1964 kåret til årets fotballspiller i Bulgaria. Kotkov ble den 30. juni 1971, i en alder av 32 år og på toppen av sin karriere, drept i en bilulykke sammen med klubb- og landslagskollegaen Georgi Asparukhov.

## Landslagskarriere
Kotkov spilte i årene mellom 1961 og 1969 totalt 26 kamper og scoret 12 mål for det , og deltok i den bulgarske troppen til VM i fotball 1966 i England, hvor han spilte i kampen mot  på Old Trafford.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Footballdatabase.eu – Spillerinfo om Kotkov
*  Profil på LevskiSofia.info
Theodosius III

**Theodosius III** (gresk: Θεοδόσιος Γ΄) var bysantinsk keiser fra 715 til 717. Han var opprinnelig en skatteoppkrever. Han etterfulgte keiser Anastasios II som ble styrtet etter et opprør blant soldatene i den bysantinske hæren.

## Biografi
Theodosius var en skatteoppkrever fra Adramyttium i den sørlige delen av Opsikion Theme (provins). En teori er at han var sønn av den tidligere keiser Tiberios III. Fra andre hevdes det at han var av lav avstamning. Under et opprør blant soldatene fra Opsikion mot keiser Anastasios II ble Theodosius utropt til ny keiser. Han aksepterte ikke umiddelbart soldatenes krav, og i henhold til kronikøren Theophanes bekjenneren forsøkte han å gjemme seg i skogen i nærheten. Han ble imidlertid funnet og ble hyllet som keiser i mai 715.

Theodosius og hans tropper dro umiddelbart mot Konstantinopel og beleiret byen. Seks måneder senere, i november, klarte de å innta byen. Theodosius viste seg bemerkelsesverdig moderat i sin behandling av sin forgjenger og hans støttespillere. Etter forbønn fra patriark Germanos I av Konstantinopel (som Anastasios selv hadde innsatt to år tidligere) ble Anastasios overtalt til å abdisere og bli munk i Tessaloniki.

Lite er kjent om Theodosius' korte regjeringstid. Han ble ganske snart utfordret av en arabisk invasjon fra umajjad-kalifatet under ledelse av kalifen al-Walid I som trengte helt inn til Galatia i det sentrale høylandet i dagens Tyrkia. En arabisk flåtestyrke deltok også i angrepet. I 716 undertegnet han en traktat med khan Tervel av Bulgaria i et forsøk på å sikre støtte mot den arabiske invasjonen. I bytte mot støtten måtte Det bysantinske riket flytte grensen mellom seg og Bulgar-riket i Trakia i favør av bulgarerne.

I 717, gjorde strategos (militærguvernøren) i Anatolia theme, Leo Isaurieren (den fremtidige keiser Leo III) opprør mot Theodosius' styre i samarbeid med Artabasdos, strategos i Armeniac theme. Theodosius' sønn ble tatt til fange av Leo i Nicomedia, og Theodosius valgte å fratre keiserembedet 25. mars 717. Han og hans sønn senere kom inn i presteskapet.

Theodosius III’s fratredelse gjorde ende på en rekke kortsittende og ineffektive herskere som ofte er ignorert i historiebøkene. Historikeren A. A. Vasiliev overser helt keisernes betydning fra slutten av 600-tallet til Leo III: *«Tilstanden av anarki som rådet i Det bysantinske riket fra 695 endte i 717 med inntredenen av den berømte hersker Leo III.»*

I 729 ble en person som kan ha vært Theodosius biskop i Efesos. Moderne historikere heller mer til at biskopen faktisk var hans sønn (med samme navn). Uansett ble denne biskopen sist omtalt 24. juli 754 hvor han deltok i det ikonoklastiske konsilet i Hieria.

Med sin kone som man ikke kjenner navnet til ble Theodosius III far til minst en sønn, Theodosius, som kan ha vært den biskopen som nevnes ovenfor.

## Referanser
Hillevågstunnelen

**Hillevågstunnelen** er en veitunnel på fylkesvei 440 i Stavanger kommune i Rogaland. Tunnelen er 510 meter lang.

## Se også
*Veitunneler i Norge

## Referanser
Combichrist

**Combichrist** er et norsk aggrotech-band startet av Andy LaPlegua (startet også bandet Icon of Coil) i 2003.

## Historie
### Combichrist dannes
De første tekstene LaPlegua skrev var noen *powernoise*/techno låter under pseudonymet DRIVE. Bandet skiftet senere navn til Combichrist før de lanserte albumet *The Joy of Gunz* på det tyske plateselskapet Out of Line i 2003. Et par år etter bandet ble dannet flyttet LaPlegua til Atlanta, USA hvor han fortsatt driver sine musikkprosjekter, Combichrist, Scandy, Panzer AG, Scandinavian Cock og Icon of Coil.

### Navnet «Combichrist»
Navnet Combichrist stammer fra en fanzine LaPlegua lagde sent på 90-tallet med JR Ewing-gitaristen Håkon Mella.

## Diskografi

## Relaterte band
* Icon of Coil
* Panzer AG
* Scandy
* Scandinavian Cock

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Offisiell myspace
PFK Lokomotiv Sofia

**PFK Lokomotiv Sofia** (bulgarsk: *ПФК Локомотив София*), også kjent som bare **Lokomotiv Sofia**, er en bulgarsk fotballklubb fra hovedstaden Sofia. Klubben spiller for øyeblikket i A PFG, som er landets øverste divisjon. Lokomotiv Sofia ble grunnlagt av jernbanearbeidere den 2. september 1929 og spiller sine hjemmekamper på Lokomotiv stadion.

Klubbens trener er Anton Velkov. Lagets draktfarger er rød med svarte vertikale striper og svart underdel, mens bortedrakten er helhvit med svarte skuldre. Klubben har siden grunnleggelsen vunnet det bulgarske seriemesterskapet fire ganger og det bulgarske cupmesterskapet fire ganger. Lokomotiv Sofia har også deltatt i UEFA-cupen en rekke ganger.

## Meritter
* A PFG: 1945, 1946, 1964, 1978
* Den bulgarske cupen: 1948, 1953, 1982 og 1995

## Kjente spillere med tilknytting til klubben
*  Ivajlo Andonov
*  Daniel Bogdanović
*  Emil Gargorov
*  Tsvetan Genkov
*  Nikola Kotkov
*  Atanas Mihajlov
*  Georgij Peev

## Eksterne lenker
*
Karkheh

**Karkheh** er en elv i provinsen Khuzestan i Iran som begynner i Zagrosfjellene, og passerer vest for Shush (det gamle Susa), og til slutt renner inn i med Hawizeh-myrene i grenseområdet mot Irak.

Karkheh nevnes i Bibelen og har der navnet *Ulai* (hebraisk: אולי). Fra akhemenidenes tid forteller Herodot om en elv han kaller *Choaspes*, og at den persiske storkongen Kyros II bare ville drikke vann fra den. Derfor ble det overalt han reiste medbragt store sølvtønner med kokt *Choaspes*-vann.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* *Choaspes (Karkheh)*, Photographs of the river: ''Livius''.
* *Karkheh river marshes*, BirdLife IBA Factsheet, BirdLife International.
Salome, søster til Herodes den store

**Salome** var datter av idumeeren Antipater og søster av Herodes den store. 

Hun var mor til Berenice med sin ektemann Costobarus, guvernør i Idumea. Berenice ble gift med Aristobulus, sønn av Herodes den store.

Da Herodes den store døde ble hun gitt byene Jabneh, Ashdod og Phasaelis. Augustus gav henne også en kongelig bolig ved Ashkelon. Mens hun nominelt var dronning av disse områdene, ble de til slutt underlagt Judea.
Aegaeon (måne)

**Aegaeon**, også **Saturn LIII**, (foreløpig betegnelse **S/2008 S 1**) er en av Saturns måner. Dens oppdagelse ble annonsert av Carolyn Porco ved Cassini Imaging Science Team 3. mars 2009, fra observasjoner tatt den 15. august 2008.

## Referanser
Erik Skjervagen

**Erik Skjervagen** (født 25. mai 1959) er ordfører i Fyresdal kommune. Skjervagen representerer Arbeiderpartiet og overtok som ordfører etter kommunestyre- og fylkestingsvalget i 2011. Han ble gjenvalgt i kommunevalget i 2015, og 2023.

I 2013 kunngjorde Skjervagen at Fyresdal kommune skulle satse på alternativ medisin, og med det tiltrekke seg nye innbyggere. Dette møtte kritkk fra flere hold.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Konstantin VI

**Konstantin VI** (771–797) var bysantinsk keiser fra 780 til 797. Han var det eneste barnet til Leo IV og Irene. Han ble den siste mannlige keiser av det isauriske dynasti som hadde hatt makten siden innsettelsen av hans oldefar Leo III i 717. 

## Liv og virke
### Medkeiser og mindreårig keiser
Konstantin ble kronet til medkeiser av faren i 776. Han arvet keisertittelen som enekeiser i 780 da han var ni år. Konstantin var fortsatt umyndig, og hans mor Irene stod derfor i spissen for styret. 

I 787 undertegnet Konstantin dekretet fra det andre konsil i Nikea, men det synes som om han egentlig hadde sin sympati for ikonoklasmen. 

### Enekeiser
Konstantin var på dette tidspunktet fylt 16 år, men hans mor hadde ennå ikke overdratt den utøvende myndighet til ham. Dette var en kilde til misnøye i deler av hæren. Etter at Irene og hennes hofforstander Stauriakos i 790 ble styrtet i et opprør fra armenske soldater i arméen, viste Konstantin gode anlegg for lederskap. Irene beholdt tittel som keiserinne, og Konstantin måtte så nedkjempe de opprørske soldatene til de ville akseptere denne ordningen.

Også et opprør anført av onkelen, Nikeforos, måtte Konstantin slå ned. Onkelen hadde satt ham i et kloster for å hindre ham i å lære seg regjereriets håndverk. 

Konstantin kalte så tilbake sin mor, som var karaktersvak og vankelmodig, til å ta del i regjeringen. Han var ulykkelig i sitt ekteskap og inngikk en forbindelse med en hoffdame, Teodata. 

Irene var samvittighetsløs nok til å støtte ham da han valgte å sette sin rette hustru i kloster og ekte Teodata. Prestenes og munkenes forbitring over tvegiftet var grenseløs. I tillegg til at handlingen var upopulær, var den sannsynligvis også ulovlig, skjønt dette ble ignorert av patriarken av Konstantinopel. 

I 797 brøt det ut et nytt opprør; denne gangen ansporet av Irenes forbundsfeller og med hennes samtykke. Folket og soldatene overgav den nå sterkt upopulære Konstantin den 19. april 797, som Irene lot fengsle og blinde. 
### Død
Når Konstantin døde, er usikkert - men det var sikkert før 805. Det desidert mest sannsynlige var at han døde nokså raskt etter at han ble blindet. 

Han ble begravet i Den hellige Euphrosynas kloster, som Irene hadde grunnlagt.

## Fotnoter

## Eksterne lenker
* Encyclopedia of Roman Emperors, Constantine IV

## Litteratur
* Leslie Brubaker, John F. Haldon: *Byzantium in the Iconoclast era. c. 680–850. A History.* Cambridge University Press, Cambridge u. a. 2011, ISBN 978-0-521-43093-7.
* Ralph-Johannes Lilie, Claudia Ludwig, Thomas Pratsch, Ilse Rochow, Beate Zielke: *[[Prosopographie der mittelbyzantinischen Zeit]].* 1. Abteilung: *(641−867).* Band 2: *Georgios (#2183) – Leon (#4270).* Nach Vorarbeiten F. Winkelmanns erstellt. Herausgegeben von der Berlin-Brandenburgischen Akademie der Wissenschaften. De Gruyter, Berlin 2000, ISBN 3-11-016672-0, S. 497−500 Nr. 3704.
* Alexios G. Savvides, Benjamin Hendrickx (utg.): *Encyclopaedic Prosopographical Lexicon of Byzantine History and Civilization*. Vol. 2: *Baanes–Eznik of Kolb*. Brepols Publishers, Turnhout 2008, ISBN 978-2-503-52377-4, S. 246–249.
Karis jernbanestasjon

**Karis jernbanestasjon** (finsk: *Rantarata*, svensk: *Karis järnvägsstation*) er en jernbanestasjon i byen Raseborg i Nyland i Finland. Jernbanestasjonen er et jernbaneknutepunkt for Kystbanen Åbo-Helsingfors, Hangöbanan og Hyvinge-Karis-banan. Den er også endestasjonen for tog fra hovedstadsregionens nærtrafikk. Avstanden fra Helsingfors sentralstasjon er 157,8 banekilometer.

Stasjonsbygningen ble bygget 1898-99 etter tegninger av den finsk arkitekten Bruno Granholm. 

## Referanser