open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rise kraftverk (Hauka)

**Rise kraftverk (Hauka)** var et vannkraftverk  i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag.

Det var et elvekraftverk som utnyttet et fall på ca 5 meter i Hauka.

Installert effekt var 35 kW. Årsproduksjon var 0,2 GWh.

Elven Hauka er demmet opp, og kraftverket ligger helt inntil dammen. Det inneholder to 'hjemmelagde' turbiner.

Kraftverket er nedlagt. Det ble tatt av NVEs lister i 2024.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Showpeople

**Showpeople AS**, tidligere **Feelgood&iStage AS** og **Feelgood Scene AS**, er et norsk selskap for sceneunderholdning, booking og management eid av det danske tv-konsernet Monday Media.      

## Historie
Selskapet ble stiftet som Victoria Teater AS den 21. desember 2005 for drift av Victoria Teater. Styreleder var Jørg Fr. Ellertsen, og daglig leder Thomas Giertsen. Selskapet trakk seg etterhvert ut for å bli en uavhengig sceneprodusent, og skiftet navn til Feelgood Scene AS som heleid datterselskap til Feelgood Scene Film og TV AS.      

Selskapet produserte på tidspunktet årlige Humorgallaer og forestillinger som «Team Eckbo» på Chateau Neuf og «Redd mann roper» på Latter.     

2010 ble Sony Music Entertainment majoritetseier i morselskapet, og Feelgood Scene samlokaliserte seg med konsernet i Nydalen. Aktiviteten ble utvidet til booking og management, og på tidlig 2010-tall var artister som Else Kåss Furuseth, Henriette Steenstrup, John Brungot, Bård Tufte Johansen, Harald Eia og Thomas Giertsen eksklusivt tilknyttet selskapet. Sentrale sceneproduksjoner var «Kondolerer» på Nationaltheatret, «Mann (44)» på Latter og «Mot i brøsta» på Edderkoppen Teater.      

Monday Media kom inn som majoritetseier i 2017, og det ble innført satsning på sceneproduksjon med Thomas Giertsen som kreativ leder og Magnus Monn-Iversen som daglig leder. Feelgood Scene Film og TV kjøpte i desember 2017 det konkurrerende selskapet iStage Entertainment AS, og fusjonerte det med Feelgood Scene AS i desember 2018 til Feelgood&iStage AS. De tidligere eierne av iStage Entertainment, Terje Sporsem, Dag Sørås, Nils-Ingar Aadne og Stian Morten Pettersen, ble medeiere.     

Selskapet fikk med fusjonen flere produksjoner og tilknyttede talenter, og fikk et nytt virksomhetsområde i å være impresario for internasjonale profiler som Jimmy Carr, Bill Bailey og Brian Cox. 2018 og 2019 sto selskapet for innholdsprogrammering på Edderkoppen Scene i Oslo med klubbstandup, live podcast, barneteater og revy.      

2022 oppnådde selskapet omsetningsrekord på 72 millioner kroner med produksjoner som «12 gode råd», «Absolute norsk», «Terribly Funny», «Hold kjeft, det er Ibsen!», «Da var det oss» og «Tore Sagen gjør standup».     

Høsten 2023 fikk danske Monday Media hundre prosent eierskap til selskapet, og selskapet skiftet samme år navn til Showpeople AS. Daglig leder og styreleder ble samtidig danske Morten Bank-Mikkelsen. Oktober 2024 ble det meldt at selskapet ble satt under avvikling.       

## Sceneproduksjoner
Denne listen nevner kun en forestilling det året den hadde sin norske eller nordiske urpremiere. De fleste forestillinger spilles allikevel over flere år. 

## Nominasjoner og priser
Selskapet har fått flere nominasjoner og priser fra blant annet Komiprisen. Eksempelvis har forestillingen *Kondolerer* med Else Kåss Furuseth fått 5 nominasjoner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Neoprosopocoilini

**Neoprosopocoilini** er en gruppe av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Små til ganske store (oftest 10-60 millimeter), avlange, brunlige eller svarte hjortebiller, de fleste forholdsvis spinkelt bygde. Hannene har betydelig forstørrede mandibler (kjever). Antennene er vanligvis forholdsvis lange. De fleste av artene er nokså langbeinte.

## Levevis
Hjortebillene er skogsinsekter med larver som utvikler seg i morken, død ved, for eksempel gamle stubber. Disse artene finnes mest i ikke altfor høytliggende, tropiske skoger.

## Utbredelse
Gruppen er hovedsakelig utbredt i Sør-Amerika, men forekommer også på Hawaii. De fleste av artene lever i Brasil.

## Systematisk inndeling
Disse slektene blir ofte plassert i gruppen Sclerostomini.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1804
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1804
****** Stammen **Neoprosopocoilini** Maes, 1992 - Sør-Amerika
******* Slekten *[[Aegognathus]]* Leuthner, 1883 – 9 arter
******* Slekten *[[Apterocyclus]]* Waterhouse, 1871 – én art
******* Slekten *[[Apterodorcus]]* Arrow, 1943 – 2 arter
******* Slekten *[[Auxicerus]]* Waterhouse, 1883 – 3 arter
******* Slekten *[[Cantharolethrus]]* Thomson, 1862 – 7 arter, noen ganger plassert i Dorcini
******* Slekten *[[Charagmophorus]]* Waterhouse, 1895 - 2 arter
******* Slekten *[[Leptinopterus]]* Hope, 1845 – 30 arter
******* Slekten *[[Macrocrates]]* Burmeister, 1847 – 4 arter

## Kilder
* Oversikt over slektene
* Oversikt over slektene, med bilder (Sclerostomini i vid forstand)

## Eksterne lenker
*
Johann Baptist Wendling

**Johann Baptist Wendling** (1723–1797) var en tysk komponist og en av sin tids største fløytevirtuoser.

## Liv og virke
Wendling tilhørte Mannheimerskolen. Han var førstefløytist i kurfyrst Karl Theodor av Bayerns hofforkester som ble ledet av Johann Stamitz og Christian Cannabich. Wendling var gift med sopranen Dorothea Spurni, en av tidens mest feirede operasangere.

Wendling gjennomførte en rekke konsertreiser over store deler av Europa, til dels sammen med kona.  På konsertene presenterte han blant annet egne komposisjoner.

Alt Wendling skrev av konserter og kammermusikk var med fløyte. Verkene ble utgitt i Paris, London, Amsterdam og Mannheim.

Wendling var en høyt ansett fløytelærer. Blant hans mest kjente elever var François Devienne, Johann Georg Metzger, Johann Baptist Becke og Johann Nikolaus Heroux.

## Verk

* 12 sonater for fløyte og basso
* 39 duetter for to fløyter
* 30 trioer for fløyte, fiolin og cello
* 3 kvartetter for fløyte, fiolin, bratsj og cello
* 14 konserter for fløyte og orkester


## Referanser


## Litteratur
* Emily Jill Gunson: Art. »Wendling, Johann Baptist«,  i *[[The New Grove Dictionary of Music and Musicians]]*, 2. opplag, 27. bind, London 2001, s. 280–282.
* Emily Jill Gunson: ''Johann Baptist Wendling. List of works''
* Bärbel Pelker: «Wendling, Familie» i *[[Musik in Geschichte und Gegenwart]]*, presondel 17, utgitt av Ludwig Finscher, Kassel u.a. 2007,  spaltene 765–769.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*
Bulgarias nasjonale televisjon

**Bulgarias nasjonale televisjon** (bulgarsk: Българска национална телевизия, *Bălgarska natsionalna televizija*) eller **BNT** (БНТ) er Bulgarias nasjonale allmennkringkaster for fjernsyn. Selskapet ble grunnlagt i 1959 og startet tv-sendinger 26. desember samme år. BNT driver per 2019 fire tv-kanaler: BNT 1, BNT 2, BNT 3 og BNT 4. Hovedkvarteret ligger i Sofia, og BNT er medlem av Den europeiske kringkastingsunion.

## Bakgrunn
BNT startet sine sendinger i 1959, som den første tv-kanalen i Bulgaria. Den første sendingen ble overført 26. desember 1959, en direkteoverføring av en paraden til minne om oktoberrevolusjonen. Utover i 1960-årene ble sendenettet bygget ut, og i 1970 startet BNT med farge-tv-sendinger.

Kringkasteren finansieres av statlige bidrag (rundt 60 prosent), mens resten av inntektene hentes inn gjennom reklame. BNT startet med digitale sendinger i 2013.

### TV-kanaler
* **[[BNT 1]]** – hovedkanalen fra 1959. 
* **BNT 2** – opprinnelig startet i 1974 som *Efir 2*. Stengt i 2000 og ble erstattet av den private tv-kanalen *bTV*. Gamle Efir 2 ble relansert som BNT 2 høsten 2011.
* **BNT 3** – startet 6. februar 2014 som *BNT HD*. Relansert som BNT 3 i oktober 2018.
* **BNT 4** – internasjonal kanal med bulgarske programmer og nyheter, rettet mot bulgarere i utlandet. Het *BNT World* frem til 2018.

Kringkasteren har fire regionale tv-hus som tidligere sendte egne produksjoner i sine respektive områder: Blagoevgrad, Varna, Plovdiv og Ruse. De fire sentrene ble slått sammen i oktober 2011 og omdannet til BNT 2.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
Sigmund Hole

**Leif Sigmund Hole** (født 10. mai 1940) er en norsk politiker.

Hole var ordfører i Røyken kommune fra 1992 til 1993. Han representerte Høyre. Hole etterfulgte sin partifelle Målfrid Borge som ordfører 31. januar 1992. Han ble selv etterfulgt av Senterpartiets Hans Wear ved årsskiftet 1993/1994. Hole ble fra 2020 valgt inn som varamedlem i kommunestyret i nye Asker kommune for Pensjonistpartiet.

Han har sin karriere fra Luftforsvaret som teknisk sersjant og SAS som serviceingeniør for flysimulatorer.

## Referanser




## Kilder
* Kommunens oversikt over folkevalgte i nye Asker kommune
Cardanus sulcithorax

***Cardanus sulcithorax*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En ganske liten (ca. 15 millimeter), avlang, mørkbrun hjortebille. Hos denne slekten er hannens kjever ikke forstørrede, og kjønnene er overflatisk ganske like. Kroppsformen er lang, smal og nokså jevnbred. Kroppen er grovt og tett punktert. Hodet er mye bredere enn langt, kjevene kraftige, men ikke særlig store, antennene korte og kraftige. Pronotum er avrundet firkantet, omtrent så langt som bredt, ganske blankt, men en bred, men grunn midtfure. Dekkvingene er jevnbrede med kraftige punktrader, beina ganske korte.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Sørøst-Asia, fra det østlige India i vest til Timor i øst.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Figulini]]*
******* Slekten *[[Cardanus]]* Westwood, 1834
******** ***Cardanus sulcithorax*** (Perty, 1831)

## Kilder
* Liste over artene

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av ''Cardanus costatus''
On Secret Service

***On Secret Service*** er en britisk spionfilm fra 1933 regissert av Arthur B. Woods. Han skrev også adapsjonen og scenarioet, mens Frank Vosper skrev dialogen. Disse var basert på tyske Herbert Juttkes og Georg C. Klarens manus til filmen *Spione am Werk*.  Dette bygde i sin tur på en roman av Max W. Kimmich og Georg C. Klaren. *Spione am Werk* var regissert av Gerhard Lamprecht og hadde premiere i Gloria-Palast i Berlin 31. mars 1933.

I *On Secret Service* spiller norskfødte Greta Nissen den italienske spionen og adelskvinnen Marcella Galdi, mens Karl Ludwig Diehl spiller den østerrikske kapteinen von Hombergk, som er forelsket i henne.

## Handling
I 1912 identifiserer den østerrikske hemmelige tjenesten Marcella Galdi, en italiensk adelskvinne som besøker Wien, som en italiensk spion. For å unngå diplomatiske problemer blir hun kidnappet når hun danser med en østerriksk generalstab-offiser Michael von Hombergk ved det berømte hotellet Sacher i Wien, og hun blir raskt sendt tilbake til Italia.

Men rett etterpå dukker det opp en hemmelig plan for angrep mot en østerriksk festning på Hombergks kontorbord. Men når han selv ikke klarer å forklare hvordan han har fått tak i denne planen, oppfordrer de hemmelige tjenestene ham til å begå selvmord. Men i stedet klarer han å flykte fra Wien. Tre år senere står Italia og Østerrike på motsatte sider i første verdenskrig. Von Hombergk forsøker å returnere til Wien, og ber om en mulighet til å bli kvitt mistanken om å være spion og forræder.

## Fakta om filmen
De amerikanske titlene på denne filmen var *Secret Agent* og *Spy 77*.

## Rolleliste
*Greta Nissen - Marchesa Marcella Galdi
*Karl Ludwig Diehl - Hauptmann (Kaptein) von Hombergk
*Lester Matthews - Colonello Romanelli
*Esmé Percy - Bleuntzli, en reporter
*Cecil Ramage - Ermete Davila
*Don Alvarado - Conte Valenti
*Wallace Geoffrey - B.18.
*C.M. Hallard - Oberst von Waldmuller
*Austin Trevor - Waldmullers adjutant

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jórunn skáldmær

**Jorunn Skaldmøy** (norrønt: *Jórunn skáldmær*) var en norsk skald; bare to vers og tre halv-vers av hennes skaldedikt *Sendibítr* er bevart, det meste gjengitt i *[[Harald Hårfagres saga]], [[Olav den helliges saga]]* og *[[Skaldskaparmål]].* 

Kvadet hennes regnes som noe yngre enn *[[Haraldskvedet|Haraldskvadet]]* og *[[Glymdråpa|Glymsdråpa]]* som anses som samtidige kilder til kong Harald Hårfagres liv. 

*Sendibítr* omhandler en konflikt mellom Harald Hårfagre og en sønn av ham som kalles Harald Svarte:
:Halvdan, vet jeg, fikk høre
:om Harald Hårfagres
:harde sinn, og han syntes
:det spådde svart for ham selv. Dette er det lengste skaldediktet vi kjenner som er diktet av en kvinne. 

I *[[Skáldatal]]* nevnes bare tre kvinnelige skalder: Vilborg som var hirdskald hos Olav Kyrre, Snorres niese Steinvor Sigvatsdatter hos lendmannen Gaut Jonsson på Mel, og Åslaug Sigurdsdatter («Kråka»), en rent mytisk skikkelse som var gift med sagnkongen Ragnar Lodbrok.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Jórunn's ''Sendibítr'' in the original language
Gunnar Graarud

**Gunnar Graarud** (1886–1960) var en norsk operasanger som sang tenor, og sønn av stortingsmannen Gunnar Magnus Kjølstad Graarud og Karen Hedevig Gran.

Etter Aars og Voss' skole i Kristiania studerte Gunnar Graarud ingeniørvitenskap ved teknisk høyskole i Karlsruhe, men etter avsluttende eksamen viet han sin tid til musikken. Med årene ble han hentet til Bayreuth av selveste Siegfried Wagner og høstet stort bifall som Tristan. Han debuterte i 1919 og giftet seg samme høst med sin stemmepedagog, Anna Elisabeth («Liesel») Riesterer.  

Graarud var ansatt ved Nationaltheater Mannheim 1920–22. Han var solist ved *[[Deutsche Oper (Berlin)|Deutsche Oper i Berlin]]* 1924–26 og ved Wien statsopera 1929–37.

Graarud hadde rollen som Den blinde dommer i verdenspremieren på Erich Wolfgang Korngolds opera *Das Wunder der Heliane* (opus 20) i Hamburg statsopera i 1927. I 1928 sang han rollen som Tristan i den første innspillingen av Richard Wagners opera *[[Tristan og Isolde (opera)|Tristan og Isolde]]*.

Han var gjestesanger ved Covent Garden i London, i Paris-operaen og la Scala i Milano. I 1932 var Kirsten Flagstad før første gang Isolde på Nationaltheatret i Oslo, med Graarud som Tristan. I 1936 ble han utnevnt til østerriksk kammersanger.

Som medlem av NSDAP og Nasjonal Samling holdt han foredrag både i Tyskland og Norge. Til *[[Aftenposten]]* fortalte han i 1942 at han hadde meldt seg hos Waffen SS. I 1944 var det Graarud som delte ut statens kulturpris til tegneren Olaf Gulbransson.

Han var professor ved musikkakademiet i Wien fra 1937 til 1945, da han ble avsatt. 

## Referanser


## Kilder
**Opera News*: "Graarud, Gunnar", Vol. 26, 1961, p.&nbsp;150,

## Litteratur
* Klaus Ulrich Spiegel: "Repräsentant eines Ideals - Der stilbewusste Tenor Gunnar Graarud" - Edition HAfG Acoustics Hamburg 2013
Odontolabini

**Odontolabini** er en gruppe av til dels meget storvokste biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore til store (20 – 100 millimeter) hjortebiller, hannene gjerne med forstørrede kjever (mandibler). Kroppsformen er temmelig bred, kroppen glatt og naken. De fleste av artene er svarte, men dekkvingene er gjerne mer eller mindre gul- eller rødaktige. Noen har metallisk glans. Hannens kjever er noe til kraftig forstørrede, minst hos slekten *[[Neolucanus]]*. Hunnene er korte og brede, hodet er gjerne utvidet foran fasettøynene.

## Levevis
Hjortebillene er skogsinsekter med larver som utvikler seg i morken, død ved, for eksempel gamle stubber.

## Utbredelse
Gruppen lever bare i Asia, de aller fleste av artene i de sørøstlige delene av kontinentet. Det er mange arter i Indonesia og på Filippinene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1804
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1804
****** Stammen **Odontolabini** Parry, 1870 - Sørøst-Asia
******* Slekten *[[Calcodes]]* Westwood, 1834 – 25 arter
******* Slekten *[[Heterochtes]]* Westwood, 1864 – 2 arter
******* Slekten *[[Neolucanus]]* Thomson, 1862 – 57 arter
******* Slekten *[[Odontolabis]]* Hope, 1842 – 44 arter

## Kilder
* Lucanidae du Monde - oversikt over slektene, med bilder

## Eksterne lenker
* 
*
Skånsvikelva

**Skånsvikelva** (også skrevet *Skonsvikelva*, nordsamisk: *Spoatnajohka*, historisk også skrevet *Spoadnajåkka*) er ei elv i Berlevåg kommune i Finnmark. Den har utspring på nordsida av Sløketoppen, øst for Store Molvik. Elva renner mot nord og nordøst til den munner ut i Skånsvika, like vest for Berlevåg lufthavn. Elva er  lang.

Vassdraget er uten fast bosetning. Det er noen hytter i Skånsvikdalen. En kommunal vei til Store Molvik går langs elva.

## Referanser
Þangbrandr

**Tangbrand** (*Þangbrandr, Thangbrand, Theobrandus*,, *Þorbrandr*) 997-999, var en kristen prest og misjonær som ble sendt til Island av den norske kong Olav Tryggvason for å omvende islendingene til kristendommen. Snorre Sturlason beskriver ham slik:

## Opprinnelse
Tangbrands opprinnelse er usikker. Snorre skriver at han var sakser. Han kan ha vært en sønn av den ellers ukjente Vilbaldus (Vilbald), greve av Sachsen eller erkebiskop av Bremen. Theodoricus monachus hevder at han var fra Flandern. Han kan også ha vært en klerk hos biskopen av Bremen.

Navnet synes å være germansk og kan komme fra oldtysk *Dankbrant*.

## Møtet med Olav Tryggvason
Biskopen av Bremen var invitert til England av erkebiskopen av Canterbury, og hadde med Tangbrand i sitt følge. Der fikk Tangbrand i gave et skjold dekorert med den korsfestede Kristus. Da de returnerte til Bremen, møtte de Olav Tryggvason som fikk se Tangbrands skjold og skrøt av det. Tangbrand ga skjoldet til Olav, og fikk til gjengjeld kongens løfte om hjelp og beskyttelse om han skulle trenge det.

## Misjonsferd i Norge
Tangbrand kom i konflikt med en av keiserens menn i krangel om en kvinne, og han drepte rivalen. Han måtte dermed flykte fra landet og kom til England, hvor han igjen møtte Olav Tryggvason. Kongen tok ham i sin tjeneste, og de dro til Norge. Her fikk Tangbrand i oppdrag å kristne folket i Hordaland. For å få midler nok til sin virksomhet, gikk han imidlertid etter hvert over til å plyndre de som fortsatt holdt fast på åsatroen.

## Misjonær på Island
Som bot for denne virksomheten ble han av Olav i 997 sendt som misjonær til Island, hvor hans tidligere misjonærer Þorvaldr Kodránsson og Stefnir Þórgilsson hadde mislyktes. Tangbrand lyktes med å få Sídu-Hallr Þorsteinsson til å ta dåpen, og etter hvert også andre, som Njål Torgeirsson, hovedpersonen i Njåls saga. Men motstanderne var mange og innflytelsesrike, som også beskrevet i *Njåls saga*. Steinunn Revsdatter var gift med goden Gest på Hovgarda, og mor til skalden Hovgarda-Rev (*Hofgarða-Refr Gestrson*). Trolig var det i 998 at Tangbrands skip ble skadd i en storm, og Steinunn diktet to kvad eller løsviser der hun gotter seg over at guden Tor hadde påført Tangbrand skade, etter Finnur Jonssons oversettelse: 

Den stridbare Tangbrand drepte Torvald Veile i kamp, og ble dømt fredløs på tinget. Etter to år på Island dro han tilbake til Norge, og måtte melde til kong Olav at han ikke hadde lyktes:

Kong Olav ble først sint for dette og ville straffe alle islendinger, men noen kristne islendinger fikk snakket ham fra det. De hevdet at det var Tangbrands egen feil når han praktiserte vold og drap. Hans utenlandske opprinnelse kan også ha virket inn. Tross Tangbrands mislykkede ferd vedtok Alltinget på Island å innføre kristendommen i 1000.

## Referanser
De store sjøer i Afrika

**De store sjøer i Afrika** (engelsk: *African Great Lakes*) er en gruppe innsjøer i og omkring Riftdalen i Øst-Afrika. Her finnes blant annet Victoriasjøen, verdens tredje største innsjø målt i areal.

## Sjøer og vassdragsområder
Det finnes ingen kriterier for hva som kan betraktes som en «stor sjø», men vanligvis blir disse regnet blant De store sjøer i Afrika:
### [[Nilen]]s vassdragsområde
* Victoriasjøen
* Albertsjøen
* Edvardsjøen
### [[Kongo (elv)|Kongos]] vassdragsområde
* Tanganyikasjøen
* Kivusjøen
### [[Zambezi]]s vassdragsområde
* Malawisjøen
### [[Endorheisk bekken|Endorheisk]] innsjø
* Turkanasjøen

De store sjøene begrenses iblant til kun å omfatte Victoria-, Albert-, og Edvardsjøene, siden bare de har utløp til Den hvite Nil. Kyogasjøen og Georgesjøen er en del av sjøsystemet i Nilvassdraget, men regnes ikke blant De store sjøene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brudalsbekken kraftverk

**Brudalsbekken kraftverk** er et vannkraftverk ved Sundsbukta i Indre Fosen kommune i Trøndelag.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 100 meter i Brudalsbekken.

Installert effekt er 22 kW fra fire små peltonturbiner. Årsproduksjon er 0,02 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Walt Fowler

**Walter Ernest "Walt" Fowler** (født 2. mars 1955 i Salt Lake City) er en amerikansk trompeter og flugelhornist innen fusion-musikk og moderne jazz. Han er også kjent som synthesizer-spiller, komponist og arrangør.

## Biografi
Fowler kommer fra en musikalsk familie, og han er sønn av universitetsprofessor og jazzinstruktør William L. Fowler og bror av musikerne Tom og Bruce Fowler. I en alder av seks fikk han sine første pianotimer, og åtte år gammel startet han med trompet. Han var først og fremst kjent på grunn av sine bidrag på album og turneer med Frank Zappa & the *Mothers of Invention*, som *Roxy & Elsewhere* og *Unmitigated Audacity*. Fra 1975 spilte han i familiebandet *Fowler Brothers*, som han ga ut to album med. I tillegg har han spilt med Billy Cobham (*A Funky Thide of Sings*), Johnny Guitar Watson, Buddy Rich og Ray Charles. På 1980-tallet spilte han med Brandon Fields og seinere med George Benson (1985-87). 

I 1988 arbeidet han igjen med Zappa, på albumet *Broadway Hardway* inkludert turne (og han var følgelig også med på livealbumene *Make a Jazz Noise Here* og *The Best Band You Never Heard in Your Life*). Så var han også med i gruppene til Diana Ross (1989-92) og Billy Childs (1990-1993). Med Zappa så vel som med Childs og Grandmothers var han flere ganger på Europaturne. Siden 2001 har han vært med i James Taylor's band, som også gjorde internasjonale turneer. Mellom 1975 og 2013, spilte han på 69 jazzalbum, som med Manhattan Transfer, Allan Holdsworth og Steve Gadd for eksempel. Han spiller også på album med Edgar Winter, Fishbone, Paula Abdul, Billy Childs, Banned from Utopia, Toto og Andy Summers. I tillegg har han komponert filmmusikk til *Kamikaze Hearts* av Julie Bashore og kortfilmen *The Notice* av Sonny Saito. Videre har han orkestrert musikk for en rekke spillefilmer.

## Diskografi
* Brandon Felt / Walt Fowler / David Goldblatt *Everybody's Business* (1991)

## Referanser


## Litteratur
* Leonard Feather, Ira Gitler: *The Biographical Encyclopedia of Jazz.* Oxford, New York, 1999, ISBN 978-0-19-532000-8

## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted (med full diskografi siden 2000)
* 
*
Sigtrygg Eysteinsson

**Sigtrygg Eysteinsson** var en norsk småkonge i Romerike (Raumariket) og Hedmark midt på 800-tallet. Han ble drept av Halvdan Svarte da han underla seg Romerike. Sigtrygg samlet en hær og gikk mot Halvdan. Det kom til et stort slag, og Halvdan vant. Sigtrygg ble truffet av en pil under flukten, og han falt der. Sigtryggs bror Eystein Eysteinsson gjorde forsøk på å gjenerobre sin brors rike, men ble slått i flere slag mot Halvdan Svarte, og måtte flykte til Gudbrandsdalen. Eystein fikk til slutt forlikt seg med Halvdan og fikk tilbake halvparten av Hedmark.

## Referanser
Det norske Garantiselskab

**Det norske Garantiselskab** var et norsk forsikringsselskap ble stiftet i Kristiania 11. november 1891. Selskapet ble stiftet av personer med tilknytning til Folkepensionskassen Glitne for å drive «Assurance mot uærlighet», det vil si underslagsforsikring. Selskapet ble kjøpt av Arendal Forsikringsselskab i 1971.

Da Arendal Forsikringsselskab ble kjøpt av Storebrand i 1976, fortsatte selskapet som uavhengig datterselskap. I 1988 ble Det norske Garantiselskab innfusjonert med Kreditt-Atlas med virkning fra 1. januar 1988 som ledd i Storebrands selskapssaneringen.

## Bakgrunn
I 1889 hadde et engelsk firma etablert garantiforsikring i Norge gjennom et agentur. Ved etablering av Det norske Garantiselskab ble en første henvendelse sendt ut og 145 firmaer sa seg raskt villige til å tegne forsikring. Innbydelse til tegning av aksjer i det nye selskapet ble rykket inn i avisene 19. april 1891, uten at det førte til noe resultat. Henvendelsen gikk deretter til Folkepensionskassen Glitne og direksjonen og ledelsen i Glitne ble innledningsvis den samme som i garantiselskapet. Glitne kalte inn til generalforsamling 11. november 1891 der garantiselskapet ble konstituert med Glitnes direktør som direktør også i Det norske Garantiselskab. Aksjekapitalen var opprinnelig satt til  kroner. Selskapets formål skulle være «Assurance mod Uærlighed».

De første forsikringspolisene var begrenset til erstatning for «underbalanse» av penger eller verdipapirer. Forsikringen var knyttet til innehaver av stillingen og premien ble opprinnelig beregnet individuelt på grunnlag av vitnesbyrd om hederlighet, lønn og ansiennitet. Senere ble premien gjort ensartet for personer i samme type stilling og selskapet listet etter hvert klasser av stillinger for eksempel postmester, dampskipsekspeditør og kasserer i bank. Til 1925 tegnet selskapet bare garantiforsikringer. I 1926 ble virksomheten utvidet til andre typer forsikring ved reassuranse unntatt sjøforsikring.

## Arkivet
Arkivet etter Det norske Garantiselskab befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet består av styreprotokoller, sakarkiv, regnskaper og noe egenproduserte trykksaker.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Napoleon Murphy Brock

**Napoleon Murphy Brock** er en amerikansk sanger, saksofonist og fløytist som er mest kjent for sitt samarbeid med Frank Zappa på 1970-tallet. 

## Karriere
Napoleon Murphy Brock startet musikkarrieren sin i San Francisco South Bay Area sent i 1960-årene.

## Filmer
Brock har vært med i flere filmer regissert av Frank Zappa: 
* *Baby Snakes* (bakgrunn)
* *The Dub Room Special*
* *A Token of His Extreme*
* *The Amazing Mr. Bickford* (på en fjernsynsskjerm i bakgrunnen)
* *The True Story of Frank Zappa's 200 Motels* (bakgrunnen)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Sørlandske Krigsforsikring

**Sørlandske Krigsforsikring A/S** var et norsk sjøforsikringsselskap som ble opprettet 30.10.1915 som et søsterselskap av Arendals Søforsikringsselskab A/S. 
Formålet med etableringen var å avlaste Arendal Søforsikringsselskab A/S for risikable engasjementer og vanskelig plasserbare reassuranser. 

Selskapet var det første private krigsforsikringsselskapet som ble stiftet under 1. verdenskrig. Selskapet endret navn i 23.08.1916 til Sørlandske Forsikringsselskab A/S og utvidet fra 1917 virksomheten til å omfatte direkte og indirekte forsikring av en hver art, herunder ordinær sjøforsikring. 

## Opphør
Selskapet ble besluttet oppløst i 1924. Selskapet ble endelig avviklet 31.01.1930.

## Arkivet
Arkivet etter Sørlandske Krigsforsikring A/S befinner seg ved KUBEN i Arendal. Arkivet består av en styreprotokoll, dokumenter angående dannelsen og avviklingen avselskapet, regnskaper, samt en beretning om selskapets virksomhetshistorie.

## Eksterne lenker
*
Blikåsbekken kraftverk

**Blikåsbekken kraftverk** er et vannkraftverk  i Indre Fosen kommune i Trøndelag.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 30 meter i Blikåsbekken.

Installert effekt er 4 kW. Årsproduksjon er 0,016 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
*Blikåsbekken i NVEs vannkraftdatabase
Hired Wife

***Hired Wife*** er en amerikansk dramafilm fra 1934 regissert av George Melford.

*Motion Picture Herald* oppgav at filmmanuset var skrevet av Alma Sioux Scarberry, men ingen andre kilder - heller ikke rulleteksten - oppgir henne eller andre som manusforfattere. Filmen var imidlertid basert på Scarberrys roman *The Flat Tire*, som ble utgitt i 1930.

I rollene ses blant andre Greta Nissen, Weldon Heyburn og James Kirkwood.

## Innspillingsfakta
Innspillingen tok til i slutten av juli 1933 i Sun Haven Studios.

## Fakta om filmen
Ifølge nyere kilder begynte innspillingen av *Hired Wife* kort tid før Sun Haven Studios i St. Petersburg, Florida, ble slått sammen med Beecroft-Florida Studios i Tampa. Sun Haven Studios ble grunnlagt av Aubrey M. Kennedy, som ble kjøpt ut av investoren T.C. Parker jr.

*Hired Wife* ble produsert av Pinnacle Productions, Inc. og opprinnelig distribuert av State Rights. I *Motion Picture Herald*s utgivelsestabeller fra mars 1934 ble *Hired Wife* oppført som en State Rights-utgivelse. I april 1934, etter at to andre Pinnacle-filmer, *Chloe* og *Playthings of Desire*, ble distribuert, ble *Hired Wife* oppført som en Pinnacle-utgivelse. Selv om *Chloe* og *Playthings of Desire* ble filmet før *Hired Wife*, ble den utgitt først.

## Rolleliste
*Greta Nissen - Vivian Matthews
*Weldon Heyburn - Kent Johns
*James Kirkwood - Philip Marlowe
*Molly O'Day - Pat Sullivan
*Jane Winton - «Dovie» Jansen
*Blanche Taylor - Mrs. [Aurelia] Jansen
*Carolyn Gates - Tante Martha
*Evelyn Bennett - Celeste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jonatan Braut Brunes

**Jonatan Braut Brunes** (født 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for den polske klubben Raków Częstochowa.

Han spilte aktivt i  fra han var 5 år. Han er tidenes yngste til å debutere på Bryne FK sitt a-lag, før han fylte 16 år sommeren 2016.

Jonatan Braut Brunes er bror til Emma Braut Brunes, søskenbarn til Erling Braut Haaland og Albert Braut Tjåland, samt nevø av Alfie Haaland, alle fotballspillere tilknyttet slekten Braut.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ingeborg Eriksdatter av Norge

**Ingeborg Eriksdatter** (1297–1353) var norsk prinsesse og svensk hertuginne. Hun var datter av kong Eirik II Magnusson og hans skotske kone Isabella Bruce, niese til kong Robert I av Skottland. Hun ble som enke etter den svenske Valdemar Magnusson, hertug av Finland, også medlem av riksrådet for sin nevø kong Magnus Eriksson av Sverige og Norge.

## Biografi

Hennes far, Erik II, døde den 15.juli 1299 da Ingeborg var ett eller to år gammel. Han ble etterfulgt av sin yngre bror Håkon V Magnusson ettersom Erik døde sønneløs. Hennes mor giftet seg ikke på nytt.

I 1300 ble den tre år gamle Ingborg festet til Jón Magnússon, jarl av Orknøyene. Giftermålet ble aldri gjennomført, sannsynligvis fordi jarlen døde i 1311, før Ingeborg var gifteklar.

I 1312 ble Ingeborg gift med Valdemar Manusson som var en yngre bror av den svenske kong Birger Magnusson. Det var et dobbeltbryllup som fant sted i Oslo hvor også kong Birgers andre bror Erik Magnusson av Södermanland giftet seg med Ingeborgs kusine Ingeborg Håkonsdatter, datter og eneste legitime barn av kong Håkon V Magnusson. Ingeborg Eriksdatters medgift inkluderte Öland, og hun er enkelte ganger titulert «hertuginne av Öland». Hun hadde en sønn som sannsynligvis døde ung.

Natten mellom 10. og 11. desember 1317 ble brødrene Valdemar og Erik arrestert og fengslet av deres bror kong Birger i Nyköping. De to Ingeborg’ene satte seg i ledelsen for de som ønsket å få satt dem fri. Den 16. april 1318 inngikk de to hertuginnene en avtale med den danske hertug Christoffer av Halland-Samsö og erkebiskop Esgar av Lund om at de skulle få satt hertugene fri og ikke la kongene av Sverige og Danmark få fred før dette var gjort. Senere samme år døde imidlertid både Valdemar og Erik. Grunnen til dødsfallene er ikke kjent, men de døde sannsynligvis enten som følge av sult eller drap.

De to hertuginnene Ingeborg nevnes også i 1318 i forbindelse med styringen av riket. Ingeborg Eriksdatter har tilsynelatende sittet i riksrådet sammen Mats Kettilmundsson mens Ingeborg Håkonsdatters sønn Magnus Eriksson var mindreårig.

Ingeborg Eriksdotter ble titulert som hertuginne av Öland fra 1340, og hun bodde i Sverige resten av livet. Hun døde i 1353.

## Referanser


## Litteratur
* Jerker Rosén : *Den svenska historien 2. Medeltiden 1319-1520*, (1966)
* http://www.snl.no/.nbl_biografi/Isabella_Bruce/utdypning
* Nordberg, Michael (1995), *I kung Magnus tid*, Norstedts (1995) .
* *Nationalencyklopedin*, Bokförlaget Bra Böcker AB, Höganäs (1992)
Johann av Slesvig-Holsten-Gottorp

**Johann** (også kalt **biskop Hans**, født 18. mars 1606 på Gottorp i hertugdømmet Slesvig, død 21. februar 1655 i Eutin) var som **Johann X** protestantisk fyrstbiskop av Lübeck. 

## Biografi
### Bakgrunn
Johann var sønn av hertug Johan Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp og hustru Augusta av Danmark. Han var nevø av fyrstbiskop Johan Frederik, som han etterfulgte. 

### Virke
I årene 1625–31 foretok han lengre utenlandsreiser, mens han i 1632 deltok i Gustav Adolfs krigstog i Tyskland. I 1621 var han blitt subkoadjutor, i 1631 koadjutor og valgtes i 1634 til biskop i Lübeck stift. Han utbygde slottet i Eutin, hadde vitenskapelige interesser og samlet lærde omkring seg.  

### Familie
Den 7. mai 1640 giftet han seg med prinsesse Julia Felicitas von Württemberg-Weiltingen (1619–1661), datter av hertug Julius Friedrich (Württemberg-Weiltingen) (1588–1635). De fikk sammen fire barn, men ekteskapet var ulykkelig og biskopen søkte omsider skilsmisse, for å gifte seg til venstre hånd med kammerpiken Christine Clüvers. 

Johann døde 21. februar 1655 på Eutin, nesten seks år før sin fraskilte hustru. Paret ble stedt til hvile sammen med deres avdøde barn i fyrstegraven i Slesvig domkirke.

## Referanser
Figulus sublaevis

***Figulus sublaevis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En ganske liten (13 - 16 millimeter) og slank, blank, rødbrun til svart hjortebille. Kroppen er langstrakt og nokså flat. Som vanlig for gruppen har hannene forstørrede kjever (mandibler), men disse blir ikke svært store i denne slekten, omtrent så lange som hodet, som har kraftig, nettmasket mikroskulptur. Pronotum er firkantet, omtrent så langt som bredt, svært blankt med en tydelig, tett punktert midtfure. Beina er korte, leggene (tibiae) utvidete med tenner på utsiden. Dekkvingene er jevnbrede, svært blanke, med to-tre delvis forsvinnende, grove punktstriper. Hunnen har litt bredere kroppsform enn hannen.

## Levevis
I alle fall noen av artene i slekten ser ut til å ha et selskapelig levevis, ved at larvene vokser opp sammen i kull, ofte med en av foreldrene til stede. Det skjer en betydelig kannibalisme mellom larvene i slike reir, og foreldrene spiser også noen larver, men reir med foreldrene til stede har likevel flere overlevende larver enn dem uten.

## Utbredelse
Arten er vidt utbredt i tropisk Afrika inkludert Madagaskar og Komorene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Figulini]]*
******* Slekten *[[Figulus]]* MacLeay, 1819 – ca. 140 arter
******** Underslekten *Figulus* (i snever forstand)
********* ***Figulus sublaevis*** (Palisot de Beauvois, 1805)
********** ***Figulus sublaevis decipiens*** Albers, 1884
********** ***Figulus sublaevis sublaevis*** (Palisot de Beauvois, 1805)

## Eksterne lenker
* Lucanidae du Monde, oversikt over artene
*
Hwasong-15

**Hwasong-15** (Chosŏn'gŭl: 화성 15 ; hancha: 火星 15, som betyr 15. mars) er et interkontinentalt ballistisk missil utviklet av Nord-Korea. Det hadde sin jomfruflygning den 28. november 2017, rundt kl. 3 lokal tid.

Det er den første ballistiske raketten utviklet av Nord-Korea som teoretisk sett er i stand til å nå hele USAs fastland (inkludert Washington DC ), selv om noen eksperter sier missilet bare kan skyte opp et lettvektet stridshode. Det er vanskelig å bestemme nøyaktig nyttelasten i designet omkring kranshodet på missilets topp, ved å betrakte det som et rommelig stridshode med forskjellige lastealternativer. Eksplosiver vil dessuten ha forskjellige massetettheter, for eksempel kan metallbaserte sprengstoff veie flere ganger mer enn organiske sprengstoff med samme volum. Men bekymrede forskere i organisasjonen «Union of Concerned Scientists», som det bør bemerkes, har verken sett eller fysisk undersøkt missilet, konkluderte med at missilet utstyrt med en normal nyttelast sannsynligvis ville ha redusert rekkevidde. Det var den første lanseringen etter en 10-ukers pause.

Nord-Korea hevdet raketten nådde en høyde på 4&nbsp;475&nbsp;km og reiste 950&nbsp;km ned mot jordoverflaten med en flytid på 53 minutter. Basert på sin bane og avstand, ville raketten ha en rekkevidde på mer enn 13&nbsp;000&nbsp;km (8&nbsp;100 miles) - mer enn nok til å nå Washington DC og resten av USA, om enn med redusert nyttelast ifølge «Union of Concerned Scientists». I tillegg ville det dekker alle verdens kontinenter, unntatt Sør-Amerika og Antarktis.

Missilets returstridshode lykkes imidlertid ikke med å komme tilbake til jordens atmosfære, ettersom den japanske forsvarsministeren Itsunori Onodera hevdet missilet brøt sammen i minst tre stykker før det krasjet i havet i Japans økonomiske ekskluderingssone.

## Design
Ifølge analytikere har missilvåpenet et «gimbaled» motorsystem med to sammenkoblede rakettdysemotorer, i motsetning til Hwasong-14, som har en rakettdysemotor og fire styrerakettmotorer. Rakettdysemotoren med en «gimbaled» funksjon kan stabilisere rakettbanen under oppskytningen ved å skyve jetstrømmen i forhold til vektforskyvninger som oppsto i den meget turbulente oppskytningen gjennom atmosfæren. Dens førstetrinns boosterdesign er påfallende likt Titan II-raketten.

Det nordkoreanske avfyringsplattformkjøretøyet (TEL) med 9 aksler er større sammenlignet med 8-akslet TEL for Hwasong-14.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.b14643.de/Spacerockets/Specials/Hwasong-15/index.htm 
* http://www.38north.org/2017/11/melleman113017/
Honours Easy

***Honours Easy*** er en britisk dramafilm fra 1935 regissert av Herbert Brenon. Manuset ble skrevet av Roland Pertwee. Det var basert på hans skuespill med samme navn, som ble oppført på *Regent Theatre* i London 9. &ndash;15. mai 1931.

Norskfødte Greta Nissen spiller rollen som Ursula Barton, mens Patric Knowles spiller rollen som Harry Markham og Margaret Lockwood ses i rollen som Ann.

## Handling
Kunsthandleren William Barton prøver å hevne seg på Sir Henry Markham for en 17  gammel urett gjennom å rette en falsk tyverianklage mot hans sønn Harry. Barton vet ikke at hans hustru Ursula kan gi Harry alibi.

## Rolleliste
*Greta Nissen - Ursula Barton
*Patric Knowles - Harry Markham
*Margaret Lockwood - Ann
*George Graves - Oberst Bagnall
*W.H. Berry - Joe Budd
*Chili Bouchier - Kate
*Robert Rendel - Sir Henry Markham
*Ivan Samson - William Barton

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ingerid Dahl

**Ingerid Dahl** (født 1861, død 1944) var en norsk maler. Hun var datter av medisinaldirektør Ludvig Wilhelm Dahl og Anna Cathrine Lyders Dahl, født Bonnevie, og søster av malerne Nils Alstrup Dahl og Cecilie Dahl, forfatteren Anna Munch og byfogden og spiritisten Ludvig Dahl. 

Hun var en tid elev av Erik Werenskiold, og gikk på Gussows malerskole i Berlin i årene 1880–1882. I 1881–1882 gikk også hennes søster Cecilie der. 

I 1892 studerte hun noen måneder med Pierre Puvis de Chavannes, som var det helt sentrale navnet i fransk malerkunst i 1870- og 1880-årene, og hadde dekorert en rekke offentlige bygg i Paris.

Hun malte i hovedsak portretter og interiører, og arbeidet gjerne med lys- og skyggeeffekter.

I 1883 fikk hun midler fra Schäffers legat, og fra Finnes legat ble hun tildelt penger både i 1889 og 1890. Disse stipendene gjorde det mulig å foreta studiereiser til utlandet. En av grunnene til at dette var populært, var at det var utelukket med studier etter nakenmodell hjemme i Norge. Så sent som i 1884 skrev Ingerid Dahl i en stipendsøknad at hun hadde studert anatomi på egen hånd, men hadde savnet muligheten til å anvende kunnskapene praktisk ved å få male levende modeller.

Fra 1883 stilte hun ut noen ganger på Høstutstillingen, og i Verdensutstillingen i Paris i 1889 var Dahl en av de 11 kvinnelige kunstnerne som ble valgt til å stille ut egne arbeider under den store internasjonale visningen av norsk 1880-års kunst. I alt var det 56 norske kunstnere som stilte ut. Hun stilte også ut i ulike kunstforeninger, men hun sluttet å stille ut før 1900. 

Både Ingerid Dahl og søsteren Cecilie hadde elever, og i perioden 1887–1889 drev Ingerid en malerskole i Trondhjem. 

De siste årene bodde hun på pensjonat i Christiania.

Det henger bilder av henne i Stavanger kunstmuseum og Elverum kunstgalleri.

## Referanser


## Kilder
*
Televisión Española

**Televisión Española** (forkortet **TVE** og **tve**, norsk: *Spansk fjernsyn*) er Spanias statlige allmennkringkaster for fjernsyn. TVE er en underorganisasjon av RTVE, som er Spanias statlige kringkastingsselskap for radio og fjernsyn. TVE ble tidligere finansiert gjennom en kombinasjon av statsstøtte og tv-reklame. Siden januar 2010 har TVE kun blitt finansiert av statlige bidrag. Selskapet ble grunnlagt 28. oktober 1956 og driver i dag to hovedkanaler og en rekke nisjekanaler innen sport, underholdning og barneprogrammer.

## Historie
De første offentlige tv-sendingene i Spania fant sted i Barcelona i 1948, driftet av selskapet Philips. Prøvesendingene fortsatte frem til oktober 1956, da de første offisielle tv-sendingene startet. Den første offisielle sendingen nådde ut til rundt 600 tv-apparater i Madrid, og programmet besto av en messe utført av general Francos kapellan, en tale av Spanias informasjonsminister som snakket om 20-årsmarkeringen for Francos regime, og deretter fulgte en fransk-språklig dokumentar. 

De første tv-programmene kom fra den amerikanske ambassaden, men TVE produserte også en rekke direktesendinger. Nyhetssendinger begynte i 1957, og året etter var det rundt  tv-apparater i Madrid. I begynnelsen ble TVE finansiert av reklame og statlige bidrag som ble hentet inn gjennom en luksusskatt på tv-mottakere. TVE fortsatte å bygge ut nettet og nådde Barcelona i 1959, og i 1962 dekket TVE 65 prosent av Spania. De første årene var fjernsyn dyrt og lite tilgjengelig utenfor byene, bare 1 prosent av Spanias befolkning så fjernsyn regelmessig i begynnelsen av 1960-årene.

### Etter Franco-regimet
Frem til 1975 var TVE strengt statskontrollert og sterkt sentralisert; bare rundt 3 prosent av programmene var produsert i katalanske Barcelona. Etter Francos død i 1975, ble TVE liberalisert i likhet med det spanske samfunnet for øvrig. I 1980 vedtok regjeringen en reform som sikret TVE frie og åpne sendinger.

I årene 1975–1990 utviklet det spanske tv-markedet seg fra å være absolutt statskontrollert, til å bli et regulert marked der både private og offentlige tv-kanaler fikk drive. De første store kommersielle kanalene ble etablert i 1990. Hovedkanalen TVE1 dekker i dag 98,5 prosent av Spania, mens TVE2 dekker 94,7 prosent. 

## TVEs kanaler

I tillegg drifter TVE flere kanaler som kun sender i HD, blant annet *La 2 HD*, *Teledeporte HD*, *Clan HD* og *TVE 4K*.

## Logoer

Fil:1er logo TVE.svg|Fra 1956 til 1962
Fil:Logo de TVE (1960'-1991).svg|Fra 1962 til 1991.
Fil:Logo TVE (1991-2008).svg|Fra 1991 til september 2008.
Fil:TVE.svg|Fra september 2008 og til i dag.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tore Erik Mohn

**Tore Erik Mohn** (født 21. september 1961) er en norsk organist og dirigent, utdannet i Trondheim, Oslo og Basel.

## Biografi
Tore Erik Mohn har hovedfag i korledelse ved Norges musikkhøgskole. Han studerte under Guy Bovet, professor i orgel ved Musikkhøgskolen i Basel, samtidig som han tok utøvende diplomstudium – orgel ved Norges musikkhøgskole. Han startet sin musikkfaglige utdannelse med Kirkemusikkstudiet ved Trøndelag musikkonservatorium.

Han er lektor i kordireksjon ved Norges musikkhøgskole, og er domorganist og dirigent i Fredrikstad domkirke, hvor han blant annet Borg Domkor, Borg Vokalensemble og Domkirkens Jentekor.

Han har gjennom årene dirigert en rekke større kor i Norge, blant annet Oslo Filharmoniske kor, og hadde nylig et vikariat som domkantor i Nidarosdomen. Han er også en av initiativtakerne bak Egil Hovland-festivalen.

## Utgivelser
* *Frank Nordensten: Organ Concertos* (LAWO Classics, 2017).  Dirigent.  Med Det Norske Blåseensemble og Dan René Dahl på orgel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Luck of a Sailor

***The Luck of a Sailor*** er en britisk romantisk film fra 1934 regissert av Robert Milton. Manuset ble skrevet av  Clifford Grey og Wolfgang Wilhelm. Det var basert på Horton Giddys skuespill *Contraband*.

## Internasjonale skuespillere
Av de fire øverst på rollelisten er Clifford Mollison, i rollen som Shorty, den eneste briten. Norskfødte Greta Nissen spiller den kvinnelige hovedrollen som dronning Helena av Amnesia. Den canadiskfødte Hollywood-stjernen David Manners spiller den mannlige hovedrollen som kaptein Colin. Det var hans britiske filmdebut. Tyske Camilla Horn ses i rollen som Louise.

## Rolleliste
*Greta Nissen - Dronning Helena  
*David Manners - Kaptein Colin  
*Clifford Mollison - Shorty  
*Camilla Horn - Louise  
*Hugh Wakefield - Kong Karl  
*Lawrence Grossmith - Silvius  
*Reginald Purdell - Jenkins 
*H.F. Maltby - Admiral  
*Jimmy Godden - Betz  
*Jean Cadell - Prinsesse Rosanna  
*Cecil Ramage - Eier  
*Gus McNaughton - Tjenestemann  
*Arnold Lucy 
*J.H. Roberts

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Shana Fevang Mathai

**Shana Fevang Mathai** (født 1985) er norsk programleder og lærer. 

Hun ble uteksaminert fra Københavns Universitet innen musikkvitenskap i 2005, og har også studert ved Universitetet i Oslo. Hun har arbeidet som lærer ved Bjørnholt skole i Oslo. Mathai hadde første sending som programleder i NRK Supers Barne-TV i 2016, hvor hun arbeidet frem til høsten 2018. Julen 2017 var hun også programleder for *[[Julemorgen]]*. Oktober 2017 ledet hun flere BarneTV-forestillinger med Kringkastingsorkestret.

Hun er også innehaver av *Shana Mathai - Yoga*.

## Referanser
Rise of the Teenage Mutant Ninja Turtles

**Teenage Mutant Ninja Turtles** er en amerikansk animasjonsserie fra 2018, basert på tegneserien Teenage Mutant Ninja Turtles av Kevin Eastman og Peter Laird. Den skal vises  på Nickelodeon.

## Handling
Dypt inne i kloakkene under New York City oppholder fire mutante skilpadder seg: Raphael, Donatello, Leonardo og Michelangelo er nå i begynnelsen av tenårene, og brødrene reiser ofte på nye og spennende eventyr. De utnytter deres mystiske ninja-krefter, samtidig som de forsøker å navigere i den moderne verden. Brødrene får et helt nytt utseende, nye våpen og nye krefter, samtidig som de oppdager den skjulte byen under New York.

I den første sesongen møter skilpadde-brødrene, sammen med vennen deres April O'Neil, en ondskapsfull alkymist ved navn Baron Draxum og den farlige kriminelle gjengen Foot Clan. De lærer også om Mester Splinter's hemmelighet: At han en gang var ekspert på kampsport, og en stor film-stjerne. Skilpaddene må forsøke å samle biter av en gammel rustning kalt Kuroi Yōroi for å forhindre at Foot Clan og Draxum gjenoppliver Shredder, en mystisk demon som en gang ble forvist av Splinters forfedre. I den andre sesongen møter brødre forskjellige nye og gamle fiender, spesielt den onde Shredder. Ninja Turtles må stoppe Shredder fra å ødelegge hele New York City. I denne prosessen må de også hjelpe baron Draxum med å oppdage hans egen bedre natur.

## Skuespillere
* Raphael (stemme gitt av Omar Benson Miller) den eldste av Ninja Turtles, og deres leder.
* Donatello (stemme gitt av Josh Brener) er tvilling-broren til Leo.
* Leonardo (stemme gitt av Ben Schwartz) og tvilling-broren til Donnie.
* Michelangelo (stemme gitt av Brandon Mychal Smith) den yngste broren blant skilpaddene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*