Khazarisk

**Khazarisk**, også kalt **khazari** og **khazaris**, er et utdødd oghurtyrkisk språk («lir») som hovedsakelig ble talt i Sentral-Asia.

Språket var i slekt med bolğarsk og tsjuvasjisk, og muligens også med hunisk og avarisk. Det var også muligens påvirket av gammeltyrkisk (göktürkisk og uigurisk). Det var språket til middelalderens khazarer, som var et halvnomadisk turko-mongolsk folk som hadde sin opprinnelse i Sentral-Asia.

Arabiske lærde i middelalderen klassifiserte khazarisk som et tyrkisk språk, men likevel klart forskjellig fra andre tyrkiske språk, deriblant oghuztyrkisk («shaz») som ble snakket av oghuztyrkerne. De bemerket også at både khazarisk og mer utbredte former for tyrkiske språk ble talt over store deler av Khazaria. 

De få gjenlevende eksempler på khazarisk tilhører alle den tyrkiske språkfamilie.

## Klassifisering
### Etymologi
Selve navnet «khazar» er i seg selv et vitnesbyrd om språkets tyrkiske tilhørighet. Det ser ut til å ha forbindelse med et tyrkisk verb som betyr «som vandrer». I moderne tyrkisk (som tilhører den vestlige undergreinen av oghuztyrkisk) er det tilsvarende ordet *gezer*. Khazarene var et «vandrende» eller halvnomadisk folkeslag.

På hebraisk er det «kuzari»  () i *entall* og «kuzarim» () i *flertall*. På arabisk er det خزر; på tyrkisk *entall* er det «hazar» og på *flertall* «hazarlar». På gresk er det Χαζάροι; på russisk Хазары, på tatarisk *entall* er det  «xäzär» og på *flertall* er det «xäzärlär», på persisk er det خزر og på latin er det «gazari» eller «cosri».

### Turko-Mongoler
Navnet «khazar» var et tyrkisk ord, men vi vet ikke om det ble brukt om en bestemt tyrkisk stamme, eller et forbund av ulike tyrkiske stammer. Vi kan heller ikke utelukke at navnet hadde en politisk og geografisk opprinnelse som ikke var etnolingvistisk.

Antropologiske data viser oss at regentene tilhørte en mongoloid etnisk gruppe, med enkelte europide eller kaukasoide elementer. Kjernestammene i føderasjonen som ledsaget det kongelige dynastiet var således urmongoler, men de snakket ikke et urmongolsk språk, i hvert fall ikke utad og offisielt.

I stedet benyttet de et tyrkisk språk, og de tyrkiske stammene i føderasjonen snakket trolig en rekke tyrkiske språk. Det er mulig at navnet «khazarisk» ble brukt om et enkelt språk, men det er også mulig at det var en fellesbetegnelse på flere språk. Ut fra kildene som vi har til rådighet, er det ikke mulig å bestemme omfanget av navnets bruk.

Staten Khazaria dekket et polyglot (flerspråklig) og polyetnisk (multikulturelt) område, med iranske, finske, ugriske, slaviske og nordkaukasiske språk. Vi kan ikke utelukke språklig samkvem mellom khazarisk og andre språk, i form av låneord og lignende.

En teori om at khazarisk var et vestiransk språk, som var påvirket av nordkaukasiske språk (pontisk og dagestansk), er forkastet.

### Arabiske historikere
Historiske krøniker er ikke entydige når det gjelder den lingvistiske klassifiseringen av khazarisk. Den persiske geografen og historikeren Al-Istakhri (d. 957) skrev følgende i sitt verk om khazarene:

Al-Istakhri nevner at befolkningen i Darband, i det nåværende Dagestan, snakket khazarisk sammen med andre språk (dagestanske språk) som er hørende til dette fjell-landskapet.

Den arabiske historikeren Al-Masudi (896&ndash;956) listet opp khazarene blant typer av tyrkere, og fortalte at de ble kalt *[[sabirer]]* på tyrkisk og *xazar* på persisk.

Under omtalen av Volga-Bulgarerne og sawarene (sabirene) bemerket den persiske historikeren Al-Biruni (973&ndash;1048) at deres språk var en *«blanding mellom tyrkisk og kazarisk.»*

Den arabiske geografen Al-Muqaddasi (945&ndash;991) beskrev khazarisk som *«svært uforståelig».*

I sin sammenligning mellom khazarisk og uniformiteten i ordinære tyrkiske språk, skrev Al-Istakhri:

### Kievbrevet
I dag er det få gjenlevende eksempler på khazarisk språk, først og fremst det som har overlevet i de historiske kildene. Eksisterende skrevne eksempler er først og fremst skrevet på hebraisk. Det eneste skrevne enkeltord på khazarisk er ordet HWQRWM, «jeg har lest (dette eller det)» på slutten av Kiev-brevet. Ordet er skrevet i tyrkisk runiform-skrift (tyrkiske runer), hvilket kan tyde på at dette manuskriptet hadde overlevet konverteringen til jødedommen.

Det er imidlertid tenkelig at khazarisk tidvis i enkelte samfunn ble skrevet med kyrillisk eller hebraisk, latin, gresk, arabisk eller georgisk skrift.

## Vokabular
De lingvistiske data om khazarisk består for det meste av egennavn som kongelige titler (Beg, Bolušči, Ishad, Il-teber/El-teber, Qağan, Kündü Qağan, Jâwšîġr, Tarxan, Tudun, Yabgu, Yilig/Yelig), antroponymer (*Itaq*) og toponymer (Sarkel/Šarkil, Sarığšın/Sarığčın), for det meste av tyrkisk opprinnelse. Fortolkningene indikerer ikke om dette er alminnelig tyrkisk eller oghurtyrkisk.

Bare to substantiver er kjent. Den arabiske historikeren Ibn A'tham al-Kufi nedtegnet i det 9. århundre e.Kr. navnet på en type telt som *alǰdāḏ*. Første del er trolig et kognat med østlig gammeltyrkisk *alaču* 'telt'. Et ord for *begravelsesfest* er nedtegnet av den bysantiske historikeren Theophanes bekjenneren (758–818) i flere former: *δοχήν* *dokhḗn*, *δογήν* *dogḗn*, *δογῆν* *dogên*, *δουγήν* *dougén*. Dette er sammenlignbart med gammeltyrkisk *yog* og med et begrep som Menander beskytteren på midten av 500-tallet e.Kr. nedtegnet som *δογια* *dogia*. Andre substantiver har blitt foreslått å bli reflektert i khazariske egennavn. Eksempler er **bulan* 'elg', **ït* 'hund' i personnavnene *[[Bulan (Khazar)|Bulan]]* og *Itakh*.

I 1986-utgaven av *[[Guinness World Records|Guinness Book of Records]]* ble det hevdet (såvel som i Store sovjetiske encyklopedi) at khazarisk var språket som hadde den «minste litteratur», med bare et enkelt attestert ord, nemlig *oqurüm*, «jeg har lest» (fra Kievbrevet).

## Referanser




## Litteratur
*
*
*
*
*
*

## Eksterne lenker
* Khazaria.com