open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
TNT (TV)

**Turner Network Television** (**TNT**) er en amerikansk kabel-TV kanal, skapt av Ted Turner.

Selskapet er eid av Turner Broadcasting System avdelingen til Time Warner, som også eier Cartoon Network. 

Siden 2007 har kanalen startet lokale versjoner i Spania, Tyskland og Tyrkia, og kom i 2013 med kanaler i Sverige, Danmark og Norge. Kanalen blir i Norge distribuert av blant annet Get, Canal Digital, og NextGenTel. Den nordiske varianten ble nedlagt den 1. februar 2019. Den blir fra da av kun tilgjengelig via streaming 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Men of a Certain Age

***Men of a Certain Age*** er en amerikansk drama- og komiserie som gikk på TNT fra 2009 til 2011. Serien handlet om tre bestevenner i førtiårsalderen, og hvordan de taklet livets realiteter. De tre ble spilt av Ray Romano, Scott Bakula og Andre Braugher.

## Roller
I hovedrollene spiller Ray Romano (*[[Alle elsker Raymond]]*) som Joe, Scott Bakula (*[[Quantum Leap]]*) som Terry Elliott, og Andre Braugher (*[[House M.D.]]*) som Owen. De er tre bestevenner i førtiårsalderen, og serien er om hvordan de takler livets realiteter. 

**Joe** er nylig separert og har to barn, som han sliter med forholdet til. Generelt sett har han problemer med å forholde seg til andre mennesker. Han driver en leketøysbutikk, og bor på hotell siden han flyttet fra kona. Han finner ut via Owen at kona har et forhold til en annen, og at forholdet startet før separasjonen.

**Owen** bor sammen med kone og barn, og jobber i farens bilbutikk som bilselger. Han blir likestilt med de andre selgerne, og sliter med å få aksept av faren. Han føler han må slite ekstra mye i forhold til de andre, men ønsker heller ikke særbehandling. Han mistrives i jobben og drømmer om å drive for seg selv, noe han engang gjorde, da han tidligere startet en platebutikk med salg av LP-plater. Den måtte legges ned da alle skiftet til CD-er, og Owen måtte krype tilbake til faren.

**Terry Elliott** er evig ungkar og storsjarmør. Han har tidligere jobbet som skuespiller, og har draget på det motsatte kjønn. Han oppfattes av kameratene som uansvarlig, og de spøker med alle forholdene Terry har. Han gir klare signaler at han ikke ønsker faste forhold, selv om han av og til har en drøm om å slå seg til ro. Han trives best med å gå fra forhold til forhold, eller gjerne ha flere samtidig. Han innleder blant annet et forhold til en servitør på 25 år, halve hans egen alder.

## Rolleliste
* Ray Romano – Joe
* Andre Braugher – Owen
* Scott Bakula – Terry Elliott
* Lisa Gay Hamilton – Melissa
* Carla Gallo – Annie
* Richard Gant – Owen Sr.
* Brian J. White – Marcus
* Brittany Curran – Lucy
* Michael Hitchcock – Dave
* Kwesi Boakye – Jamie
* Patricia De Leon – Joes fantasidame

## Episodeliste
# *Pilot*
# *Let it Go*
# *Mind's Eye*
# *The New Guy*
# *Powerless*
# *Go With The Flow*
# *Father's Fraternity*
# *You Gonna Do That The Rest of Your Life?*
# *How to Be an All-Star*
# *Back in the S#!t*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ad Majorem Sathanas Gloriam

***Ad Majorem Sathanas Gloriam*** er det syvende studioalbumet til det norske black metal-bandet Gorgoroth. 

Albumet ble utgitt i 2006 av Regain Records, og ble nominert for Spellemannprisen 2006 i gruppen Metal. Det ble utgitt på nytt i 2007 med et litt annerledes omslag og en DVD. Albumet er det første fra bandet som ikke inneholder norske tekster.

## Sporliste
Musikk av King ov Hell, tekster av Gaahl
# «Wound Upon Wound» – 3:30
# «Carving a Giant» – 4:10
# «God Seed (Twilight of the Idols)» – 4:14
# «Sign of an Open Eye» – 4:04
# «White Seed» – 4:36
# «Exit» – 3:30
# «Untamed Forces» – 2:37
# «Prosperity and Beauty» – 4:54

## Personell
* Gaahl – vokal
* Infernus – gitar
* King ov Hell – bassgitar
* Frost – trommer

## Eksterne lenker
*
Fritz Kasparek

**Fritz Kasparek** (1910–1954) var en østerriksk alpinklatrer.

Sine første klatreerfaringer fikk han ved Peilstein i Wienerwald og i Gesäuse.

Kasparek var en av pionerene innen vanskelig vinterklatring, og februar 1938 lyktes det ham og Sepp Brunnhuber å førstebestige Comici-ruta i Große Zinnes nordvegg i &minus;20 ℃. Det var den første vinterbestigning av en rute av 6. grad noensinne. Fra 21. til 24. juli 1938 førstebesteg han Eigers nordvegg sammen med Anderl Heckmair, Heinrich Harrer og Ludwig Vörg.

Kasparek omkom under et forsøk på å bestige det  m høye Salcantay i Peru. En snøskavl på toppegga brast og han og sveitseren Anton Vasenauer falt ned i en  meter dyp avgrunn.

Det er satt opp en minnetavle over Heckmair på klatrergravplassen *Johnsbach* i Gesäuse.

Han meldte seg inn i SS på 1930-tallet og hadde graden Unterscharführer under andre verdenskrig. 

## Verk
* *Ein Bergsteiger. Fritz Kasparek, einer der Bezwinger der Eiger-Nordwand erzählt von seinen Bergfahrten*, Vlg. Das Bergland-Buch, Salzburg 1939
* *Vom Peilstein zur Eiger-Nordwand. Erlebnisse eines Bergsteigers. Erweiterte u. umgearbeitete Neuausgabe (nach dem 20. Tsd.) von «Ein Bergsteiger»*, Vlg. Das Bergland-Buch, Salzburg 1951

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Fritz Kasparek, historisches-alpenarchiv.org
* Uli Auffermann: ''Die Wand – Meisterprüfung der Bergsteigergilde – Die Geschichte der Eiger-Nordwand'' (www.bergnews.com)
Frederik Bætzmann

**Samuel Frederik Bætzmann** (født 16. oktober 1841 i Trondhjem, død 2. mai 1913 i Roma) var en norsk journalist og forfatter.

Bætzmann ble student i 1858, og oppholdt seg 1860–63 i Italia, hvor han studerte estetikk og historie. 1864–1869 var han amanuensis ved universitetsbiblioteket i Kristiania, og var samtidig redaktør for *[[Illustreret Nyhedsblad]]*. 1867–71 var han medarbeider i *[[Aftenbladet]]*, og 1865–76 var han korrespondent for det svenske Aftonbladet. Som ung mann sto han under påvirkning av Bjørnstjerne Bjørnson, som ledet ham med i kampen for demokratiske reformer. Høsten 1871 trådte han derfor inn i redaksjonen av *[[Dagbladet]]* sammen med H. E. Berner.

I 1878 bosatte Bætzmann seg i Paris som korrespondent. Vinteren 1883–84 var han tilbake i Norge, og gjorde da et forsøk på å overta ledelsen av *Dagbladet*. Som motstander av riksretten i 1884 var han kommet i et kjøligere forhold til Venstre; derfor mislyktes forsøket. Skuffet over utviklingen i Norge ble han fra 1884 medlem av høyreavisen *[[Aftenposten]]s* redaksjon.

Bætzmann representerte ved en rekke anledninger Norge ved forskjellige internasjonale konferanser og organisasjoner. I 1878 deltok han i stiftelsen av *[[Association internationale littéraire]]* og til denne foreningens årsmøter, som ledet frem til vedtakelsen av Bern-konvensjonen. Bætzmanns «Udkast til Lov om Forfatterret» fra 1891 kom til å danne grunnlaget for den norske «Lov om Forfatterret og Kunstnerret» av 4. juli 1893. I 1889 var han Norges generalkommissær ved Verdensutstillingen i Paris.

1892–1908 hadde Bætzmann den politiske ledelsen av *Aftenposten*. Resten av livet tilbragte han i Roma, hvor han særlig var opptatt med å skrive et verk om Italias frihetskamp.

Han var sønn av Samuel Severin Bætzmann, far til Kitty Wentzel og svigerfar til Gustav Wentzel.

## Referanser


## Kilder
* Karl Vilhelm Hammer: «Bætzmann, Samuel Frederik», i *[[Salmonsens konversationsleksikon]], Anden Udgave*, Bind IV. København: J. H. Schultz, 1916.
Oddmund Hoel (1910–1983)

:*Se også sønnesønnen [[Oddmund Løkensgard Hoel]]

*'Oddmund Hoel''' (1910–1983) var en norsk jurist, lensmann og politiker (Venstre) fra Oppdal. Han var stortingsrepresentant for Sør-Trøndelag i tre perioder fra 1954 til 1965.

## Liv og virke
Hoel var sønn av lensmannen i Oppdal og han tok middelskole og underoffiserskole i 1930 og ble student i 1935. I 1941 ble han cand.jur. Han var lensmannsbetjent i Oppdal 1930–1941. Fra mai 1945 ble han først konstituert, siden fast tilsatt som lensmann i Oppdal, en stilling han hadde til han ble pensjonist i 1975. Han hadde også en militær karriere, i 1931 ble han sersjant, i 1933 fenrik, og i 1945 løytnant. Under krigen var han advokat i Oppdal (1941 til 1945), et virke han tok opp igjen som pensjonist og praktiserte til han døde. Som lensmann var han også forretningsfører ved A/S Oppdal elektrisitetsverk.

På Stortinget var han medlem av Militærkomiteen i hele sin stortingsperiode. Han var også delegat til NATOs parlamentariske forsamling alle periodene på Stortinget. Han var også varamedlem til  Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomité,

Hoel satt i Oppdal kommunestyre fra 1945 til 1959, og var formann i bygningsrådet i Oppdal fra 1945 til 1954. Han var formann i Sør-Trøndelag Venstre 1956–57 og formann i Norges lensmannslag 1955–1962.

Odd Einar Dørum husker Hoel som en av få Venstre-politikere som var for plassering av atomvåpen på norsk jord i fredstid.

Barnebarnet Oddmund Løkensgard Hoel ble i 2024 statsråd for høyere utdanning og forskning.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Holger Rørdam

**Holger Frederik Rørdam** (født 14. juni 1830 i Laastrup, død 12. mai 1913 i Lyngby) var en dansk prest og historiker. 

Holger Rørdam var sønn av den kjente presten Hans Christian Rørdam. Han ble student i 1847 og *[[cand. theol.]]* i 1853, men kastet seg så over historiske studier. Hans første historiske avhandling var «De danske og norske Studenters Deltagelse i Kjøbenhavns Forsvar mod Karl Gustaf» (1855). 1860–64 var han sogneprest i Angel. Etter krigen bodde han en tid i København, før han i 1869 ble prest i Kornerup og Svogerslev på Sjælland. Fra 1883 var han prest i Brændekilde og Bellinge på Fyn, og fra 1883 i Lyngby ved København.

Som historiker var Rørdam først og fremst opptatt av kirkehistorie. Han skrev om *Kjøbenhavns Kirker og Klostre i Middelalderen* (1859–63), og beskrev Sønderjyllands kirkehistorie i *Kirkekalender for Slesvig* (1862–64). I 1867 tok han doktorgraden med en avhandling om «Historieskrivningen og Historieskriverne i Danmark og Norge siden Reformationen».

## Referanser


## Kilder
* L. Moltesen: «Rørdam, Holger Frederik», i *[[Salmonsens konversationsleksikon]]*, bind XX, s. 709–710. Kjøbenhavn: J. H. Schultz, 1926.
Anderl Heckmair

**Andreas Heckmair** (1906–2005) var en tysk fjellfører og alpinklatrer.

## Liv og virke
Heckmair vokste opp i et barnehjem i München. I elleveårsalderen ble han sendt på et sommeropphold til Sveits, og der våknet interessen for fjellet. 

Han tok gartnerutdanning, men ble arbeidsløs etter krakket i 1929, og arbeidet kun kort tid i yrket. Deretter slo han seg ned i Alpene og tjente til et beskjedent livsopphold ved å ta kjøkkentjeneste i forskjellige turisthytter.

Som klatrer mestret Heckmair ekstreme vegger i Øst- og Vest-Alpene, og i Dolomittene. Juli 1938 førstebesteg han Eigers nordvegg sammen med sin venn Ludwig Vörg og østerrikerne Fritz Kasparek og Heinrich Harrer. Som den mest erfarne i gruppa, tok Heckmair føringen over de vanskeligste partiene under oppstigningen. Likevel fikk han flere problemer, blant annet gled han, men ble reddet av Vörg som fikk hånda gjennomboret av Heckmairs kramponger da han grep ham i foten. Ruta de brukte, *Heckmair-Route*, er den mest kjente og brukte ruta på Eigers nordvegg.

Suksessen på Eiger førte til at Heckmairs navn ble kjent over hele verden, og spesielt i hjemlandet hvor han blant annet fikk audiens hos Adolf Hitler (som han kjente fra før gjennom et samarbeid med Leni Riefenstahl). Selv om nazistene brukte Heckmairs bedrifter i propagandaen, unngikk han publisitet og meldte seg aldri inn i NSDAP.

Under den andre verdenskrig ble han sendt til Østfronten. Etter krigen deltok han i ekspedisjoner til Himalaya, Afrika og Andesfjellene, og arbeidet som fjellfører i Oberstdorf. I tillegg til Eiger klatret Heckmair nye ruter på Grandes Jorasses og mange andre fjell i Alpene.

Heckmair tok i 1968 initiativ til å opprette en interesseorganisasjon for de profesjonelle tyske ski- og fjellførerne.

Han holdt foredrag om sine klatreturer og skrev flere klatrebøker, og i anledning sin 85. fødselsdag selvbiografien *Anderl Heckmair: So war's*.

Sønnen Andreas «Andi» Heckmair spesialiserte seg på turer med terrengsykkel, og etablerte i 1991 den såkalte *Heckmair-ruta* (Oberstdorf – Riva) som var den første av en mengde senere sykkelruter over Alpene.

## Referanser


## Litteratur
* Anderl Heckmair:* Eigernordwand, Grandes Jorasses und andere Abenteuer* (med forord av Reinhold Messner). AS Verlag, Zürich 1999, ISBN 3-905111-38-1,
* Anderl Heckmair: *Mein Leben als Bergsteiger*, Nymphenburger Verlagshandlung, München 1972, ISBN 3-485-01755-8.
* *Anderl Heckmair, So War's* (1991).
* David Pagel, *My Dinner with Anderl,* Ascent, AAC Press, Golden, CO, 1999, s. 13-26.

## Eksterne lenker
* 
* «Bezwinger der "Mordwand"», nekrolog av Reinhold Messner i *[[Die Welt]]*  5. februar 2005
Storo Storsenter

**Storo Storsenter** er et kjøpesenter som ligger sentralt på Storo og Nydalen i bydel Nordre Aker i Oslo, og har over 140 butikker fordelt på 56&nbsp;000 m². Storo Storsenter eies av Olav Thon Gruppen som eier 98 kjøpesentre i Norge, bl.a. Sandvika Storsenter og Ski Storsenter.

## Historie
Storo Storsenter ble etablert i oktober 1984, da under navnet StorO Shopping. Opprinnelig lå Foss Jernstøperi  som var et av landets største bru- og jernkonstruksjonsverksteder på samme sted. Bakgrunn for navnet var gården Store O.

Siden 2006 har senteret gjennomgått store ombygginger, og nye Storo Storsenter stod ferdig 10. august 2010. Kjøpesenteret fikk 55 nye butikker, og et påbygg med ca. 29&nbsp;000 m² butikklokaler. Arkitekt var Hille Melbye Arkitekter.

## Galleri

Fil:Storo Storsenter r1.jpg|Storo Storsenter. Julaften 2018Foto: Roman Cieslak
Fil:Storo-oslo.jpg|Før renoveringen i 2008 var en stor O på toppen av senteret
Fil:Storo Senter 2 18.04.2011 12-41-44.JPG|Hovedinngangen
Fil:Storo senter 18.04.2011 12-43-10.JPG|Fasade mot sørvest


## Eksterne lenker
* Info på senterets hjemmeside
* Arkitekt Hille-Melbyes hjemmeside
Buffalo Bill-demningen

**Buffalo Bill-demningen** (engelsk: *Buffalo Bill Dam*) er en betongdemning i Shoshone River i delstaten Wyoming i USA. Det er en kombinert gravitasjons- og buedam og opereres av Bureau of Reclamation. Formålet er oppdemming, mens kraftproduksjonen i anlegget bare er helt ubetydelig.

Demningen er oppkalt etter William «Buffalo Bill» Cody som grunnla den nærliggende landsbyen Cody, og som eide mye av området som nå er demmet opp. Demningen ble konstruert mellom 1905 og 1910, og benyttes for irrigasjon av et landbruksområde på 430 km². I tillegg er det installert to vannkraftverk med en samlet kapasitet på åtte megawatt.

Da byggverket stod ferdig i 1910, var det verdens høyeste demning med en høyde på 325 fot (99 meter). Demningen er oppført i National Register of Historic Places, og området rundt reservoaret danner Buffalo Bill State Park.

## Eksterne lenker
* Buffalo Bill Dam & Visitor Center
* Buffalo Bill State Park
* Shoshone Project Bureau of Reclamation
Sand-Sauda-ruten

**Sand-Sauda-ruten** er en lokal hurtigbåtrute i Rogaland fylke, med daglige avganger fra Stavanger og Sauda via varierte mellomsteder i Ryfylke. Ruten har en lang tradisjon som kommunikasjonsåre mellom storbyområdet Stavanger/Sandnes og industristedet Sauda, både for passasjer- og godstrafikk.

## Historie

«DS Ryfylke» var etter all sannsynlighet det første dampskipet som anløpte Sauda i forbindelse med passasjertrafikkrutene som ble opprettet. Ingen tilgjengelige kilder oppgir nøyaktig årstall, men «DS Ryfylke» ble satt i rute for Ryfylkefjordene, samt Haugesund og Bergen i 1855. Post- og godstrafikk kan ha anløpt havna i Sauda mye tidligere, da det ble satt dampskip på oppdrag i landet så tidlig som 1828. I 1886 ble Sauda tatt opp som fast anløpssted.

Man vet med sikkerhet at DS «Haukelid» korresponderte «DS Ryfylke» i rute mellom Stavanger og Sauda fra 1869

Etter lange diskusjoner innad i handelsstanden i Stavanger, ble det i 1854 bestemt at det skulle settes inn dampskip i rute mellom Stavanger og ryfylkebygdene. Dette stod i sterk kontrast til datidens økende satsning på norsk sjøfart hvor seilskuter sto i spissen. Dampskipsteknologien var forholdsvis ny og svært kostbar. Skipene var ikke egnet i åpne farvann på grunn av skjøre skovelhjul, og skepsisen var stor rundt spørsmålet om å innføre dampskipsruter. Bønder og handelsstander i Ryfylke viste lite eller ingen interesse for planene, men et fåtall ryfylkinger kjøpte aksjer i Det Stavangerske Dampskibsselskab (heretter *DSD*) som ble stiftet 12. februar 1855.

## Skip som har gått i rute Stavanger-Sand-Sauda
Tabellen viser omtrentlige årstall ut ifra når skipet begynte å gå i rute første gang, og frem til det er kjent at skipet har gått i andre ruter.

## Referanser
Ludwig Vörg

**Ludwig Vörg** (1911–1941) var en tysk alpinklatrer som deltok i førsteklatringen av Eigers beryktede «mordvegg».

## Liv
Sammen med Ludwig Schmaderer og Adolf Göttner førsteklatret Vörg den 2000 meter høye vestveggen på Usjba i Kaukasus sommeren 1935. I 1937 klarte Vörg og Matthias Rebitsch å nå rett oppunder toppen av Eiger før et voldsomt uvær tvang dem ned igjen. Etter 100 timer under svært vanskelige forhold gjennomførte de en vellykket nedstigning, og ble med det de første som kom seg ned fra Eigers nordvegg med livet i behold.  21. til 24. juli 1938 ble Vörg, Anderl Heckmair, Heinrich Harrer og Fritz Kasparek de første som klatret Eigers nordvegg.

Vörg, som var *[[Gefreiter]]*, dvs korporal, i Wehrmacht, falt i kamp ved den polske landsbyen Siolo 22. juni 1941,  den første dagen av *[[Den tyske invasjonen av Sovjetunionen|Operasjon Barbarossa]]*.

## Alpine bragder (utvalg)
* Kaukasus, 1935 sammen med Adolf Göttner og Ludwig Schmaderer gjennomførte Vörg flere første- og andrebestigninger, bestigning av Elbrus (østtoppen 5593&nbsp;m) og Kasbek (5043&nbsp;m).
* Großes Wiesbachhorn (3570&nbsp;m), 1936 rekognoseringstur i nordvesveggen, med Ludwig Schmaderer
* Großer Waxenstein, 1936 førstebestigning av direkteruta i nordveggen, med Ludwig Schmaderer, Herbert Paidar og Sepp Thürstein
* Usjba (Kaukasus), 1936 førstebestigning av direkteruta i nordveggen. Under samme reise besteg Ludwig Schmaderer, Ludwig Vörg, Herbert Paidar og Sepp Thürsteinble 21 topper, hvorav åtte førstebestigninger og fem nye veggruter.
* Eiger, 1937 Forsøk på førstebestigning, med Matthias Rebitsch
* Eiger, 1938 Førstebestigning av nordveggen, med H. Harrer, A. Heckmair og F. Kasparek

## Referanser


## Litteratur
* Fritz Kasparek: *Vom Peilstein zur Eiger-Nordwand. Erlebnisse eines Bergsteigers* Verlag „Das Bergland-Buch“, Salzburg 1951
* Heinrich Harrer: *Die Weiße Spinne. Das große Buch vom Eiger.* Ullstein, München 2001
* Anderl Heckmair: *Eigernordwand, Grandes Jorasses und andere Abenteuer* AS Verlag, Zürich 1999, ISBN  3-905111-38-1.

## Eksterne lenker
* Uli Auffermann: ''Die Wand – Meisterprüfung der Bergsteigergilde – Die Geschichte der Eiger-Nordwand'' (www.bergnews.com)
Den sino-indiske krig

**Den sino-indiske krig**, også kjent som *den sino-indiske grensekrig* eller *den kinesisk-indiske krig*, var en grensekrig som ble utkjempet i de høytliggende, omstridte grenseområdene mellom India og Folkerepublikken Kina. Krigen er kjent for sine vanskelige forhold, ettersom hele krigen ble utkjempet over 4250 meter over havet. Dette førte til store problemer for begge sider, ettersom alpin krigføring er en svært krevende form for krigføring. Krigen er kjent for at ingen av partene tok i bruk sine luftstrids- eller sjøstridskrefter.

## Referanser
Sprayboks

En **sprayboks** (opprinnelig **aerosolboks**) er en beholder med væskeforstøvningsapparat, drivmiddel og en væske som skal forstøves, for eksempel maling, hårlakk, deodorant, bakefett eller insektdreper. Drivmiddelet er en flyktig væske eller komprimert gass, som oftest blandinger av propan og butan. Ved trykk på ventilen strømmer en blanding av væske og drivmiddel ut. Drivmiddelet fordamper i luften og fordeler stoffet i fine dråper.

## Historie
Sprayboksen ble oppfunnet av nordmannen Erik Rotheim på 1920-tallet. Rotheim solgte patentet til Frode Mortensen i 1935. Etter at Mortensen sitt firma gikk konkurs i 1939, kjøpte forskere fra USA patentet for  kroner og utviklet det videre med blant annet ny dyse og muligheter for masseproduksjon.

## Miljø
Tidligere brukte spraybokser klorfluorkarbon som drivgass, men dette er i dag forbudt, fordi gassen bryter ned ozonlaget.

## Referanser


## Se også
* Lakk
Liste over kriger India har deltatt i

En **liste over kriger den moderne staten [[India|Republikken India]] har deltatt i** etter selvstendigheten og splittelsen fra Pakistan i 1947. Tradisjonelle fiender har vært Pakistan og Kina.
## Indias kriger

## Referanser
Usjba

**Usjba** (georgisk უშბა, *usj* «fryktelig», *ba* «berg») er en dobbelttopp i Kaukasus, Georgia. Sørtoppen er 4&nbsp;737&nbsp;moh og nordtoppen 4&nbsp;698&nbsp;moh.

Nordtoppen ble besteget i 1888 av John Garford Cokklin og Ulrich Almer, og den noe høyere sydtoppen 26. juli 1903 av Adolf Schulze, R. Helbling, F. Reichert, Anton Weber og Oscar Schuster. Tidligere var det blitt foretatt ca. 20 mislykkede forsøk. 

Den 2&nbsp;000&nbsp;m høye vestveggen ble første gang besteget av Ludwig Vörg som senere ble en av førstegangsbestigerne av Eigers nordvegg.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Usjba på Summitpost
William M. Evarts

**William Maxwell Evarts** (født 6. februar 1818 i Boston i Massachusetts, død 28. februar 1901 i New York City) var en amerikansk advokat og politiker som var landets justisminister i perioden 1868 til 1869, utenriksminister i perioden 1877 til 1881 og senator fra New York i perioden 1885 til 1891.

## Biografi
Evarts studerte først ved Boston Latin School og ble siden uteksaminert ved Yale College i 1833. Han studerte deretter rettsvitenskap på privat basis før han tok ett år ved Harvard Law School. Etter dette ble han ansatt ved et advokatselskap i New York i 1839 og giftet seg med Helen Minerva Bingham Wardner i 1843, som han fikk 12 barn sammen med i perioden 1845 til 1862. Evarts begynte sin politikerkarriere som medlem av Whig Party og arbeidet som distriktsadvokat i New York i perioden 1849 til 1853. I 1860 var han New Yorks delegat ved den republikanske partikongressen, og året var han kandidat for senatorstillingen fra delstaten, men mislyktes i å få den.

Han var sjefsrådgiver for Andrew Jackson ved riksrettssaken mot presidenten i 1868, og Evarts ble i juli samme år utnevnt til landets justisminister. Han satt i denne stillingen til mars 1869 og ble erstattet av sin fetter Ebenezer R. Hoar. Etter dette tjenestegjorde Evarts som øverste rådgiver for det republikanske partiet i 1876, hvor han forsvarte legitimiteten av Rutherford B. Hayes' valg som president over den demokratiske kandidaten Samuel Tilden. Da Hayes ble erklært vinner av presidentvalget i 1876 ble Evarts selv utnevnt til utenriksminister.

Som utenriksminister deltok han blant annet på den internasjonale pengekonferansen i Paris i 1881. Han utarbeidet også en kontroversiell betingelse om at amerikanske soldater kunne forfølge kriminelle indianere over grensen til Mexico mot president Porfirio Díaz vilje. Denne avgjørelsen skapte store spenninger som var nære på å skape krig mellom landene da Mexico satte store styrker langs grensen som følge av betingelsen. Han fungerte også som fredsmekler mellom Chile, Peru og Bolivia under salpeterkrigen, men mislyktes i å oppnå noen resultater. Evarts avsluttet sitt verv i begynnelsen av mars 1881 sammen med resten av Hayes-administrasjonen.

Fra 1885 til 1891 satt Evarts som senator fra New York. I dette vervet ledet han den amerikanske pengeinnsamlingen for sokkelen til Frihetsgudinnen, og han holdt tale ved avdukelsen av denne i slutten av oktober 1886. Evarts døde den 28. februar 1901 i New York City i en alder av 83 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  State.gov – William Evarts (1818–1901) – Biografien til Evarts hos U.S. Secretary of State.
*  Millercenter.org – William M. Evarts (1877–1881) – Biografien til Evarts som utenriksminister hos Miller Center of Public Affairs.
Peugeot 404

**Peugeot 404** er en mellomklasse personbil produsert av Peugeot i årene 1960–1975 (-1988) (i enkelte markeder). Den erstattet Peugeot 403 i 1966. Modellen hadde et karakteristisk design med finner og var meget slitesterk, noe som har gjort at det fremdeles finnes fullt brukbare eksemplarer av bilen. Karosseriutvalget besto av en 4-dørs sedan, en 5-dørs stasjonsvogn i 5- respektive 7-seters utførelse, en 2-dørs coupé, en 2-dørs pick-up og en cabriolet.

Designen sto, liksom hos forgjengeren, Pininfarina for. Motorutvalget var to 1,6-liters bensinvarianter, en med forgasser og en med kügelfisher mekanisk bensininnsprøyting og en 1,9-liters dieselmotor. Girkasseutvalget var en 4-trinns manuell kasse og en 3-trinns ZF-automat. Produksjonen opphørte i 1975 i Frankrike men fortsatte frem til 1988 i enkelte andre markeder utenfor Europa. Totalt ble det produsert 2&nbsp;885&nbsp;374 eksemplarer mellom 1960 og 1988. Oppfølgeren i Europa ble Peugeot 504.

## Bilder
Klikk på bildene for å se dem i stort format.

Image:Peugeot 404 side.jpg|Peugeot 404 fra siden
Image:Peugeot 404 dsc01875.jpg|Peugeot 404 bakfra til venstre
Image:Peugeot 404 01.jpg| Peugeot 404 forfra til venstre
Image: Peugeot 404 White Cabriolet.JPG|Interiøret i en Peugeot 404 Cabriolet


## Eksterne lenker
*
Keiser Menelik IIs orden

**Keiser Menelik IIs orden** er en etiopisk orden innført i 1924. Den kalles også  **Ordenen Etiopias løve** eller **Ordenen Judas løve**. Ordenen ble tildelt som statsorden så lenge Etiopia var et monarki.

## Bakgrunn og utvikling
Keiser Menelik IIs orden ble innstiftet i 1924 av regent Ras Tafari Makonnen, den senere keiser Haile Selassie I av Etiopia, i keiserinne Zewditu I av Etiopias regjeringstid. På bakgrunn av motivet i ordenstegnet, Judas korsbærende løve, kalles ordenen også Ordenen Etiopias løve eller Ordenen Judas løve. 

Den var etiopisk statsorden så lenge landet var et monarki. Etter keiserens fall i 1974 tildeles ordenen som en husorden innen det etiopiske keiserlige hus. I 1996 etablerte keiserhusets kronråd Ordenen Etiopias løve som en separat orden.

## Inndeling
Keiser Menelik IIs orden er inndelt i fem grader:
* storkors 
* storoffiser
* kommandør
* offiser
* medlem

I tilknytning til ordenen fantes også en medalje.

## Insignier
Ordenstegnet for Keiser Menelik IIs orden består av et kors med runde, utbøyde korsarmer. Korset er rødt med grønne kanter. Midtmedaljongen har Judas løve, en korsbærende løve, som motiv, et symbol som i keisertiden også var å finne i Etiopias flagg og riksvåpen. Løven er i gull mot grønn emalje og er omgitt av en rødemaljert bord med en innskrift i ge'ez-alfabetet som betyr «Judastammens løve har erobret». Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd utformet som en etiopisk keiserkrone. 

Ordensstjernen er åtte grupper av spisser og åtte grupper av stråler. Den er i gull. I midten bærer den ordenstegnet, som her er kronet med en keiserlig krone. 

Ordensbåndet er gult med kantstriper i grønt, gult og rødt. Dette er fargene fra Etiopias flagg. 
 
## Tildeling
Det var satt begrensninger på antallet samtidige ordensinnehavere i de tre øverste gradene. Antallet storkors var satt til 35, antallet storoffiserer til 45 og antallet kommandører til 55. Det kunne utnevnes et ubegrenset antall offiserer og medlemmer. De øvre grader av Keiser Menelik IIs orden ble i begrenset omfang tildelt høyere etiopiske militære samt statstjenestemenn og var den høyeste orden disse kunne regne med å bli tildelt.

Ordenen kunne også tildeles utlendinger.

## Referanser


## Kilder
* Sainty, Guy Stair og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006
* Werlich, Robert: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974
Jack Sonni

**Jack Sonni** (født 9. desember 1954 i Indiana i Pennsylvania, død 30. august 2023) var en amerikansk gitarist. Han er mest kjent for sin tid som gitarist i rockebandet Dire Straits.

## Liv og virke
### Tidlig liv
Som 13-åring ble Sonni inspirert av John Lennons opptreden på *[[The Ed Sullivan Show]]*. Da han først begynte å spille som 13-åring, var det nesten det eneste han gjorde i ungdomsårene.

### Dire Straits
Sonni jobbet i musikkforretningen Rudy's Music Shop, hvor han ble kjent med Knopfler-brødrene i 1978. Hans gode vennskap med Mark Knopfler gjorde at han ble spurt om å være med i Dire Straits i forkant av innspillingen av *[[Brothers in Arms]]*-albumet, i 1984. Sonni takket ja til invitasjonen, og ble med på den påfølgende tolv&shy;måneders&shy;turneen med 247 konserter i over 100 byer. Han hadde soloer på blant annet *[[Solid Rock]]*, *[[Two Young Lovers]]* og *[[Expresso Love]]*.

Sonni var veldig energisk på scenen og var veldig bevegelig, og med en spesiell klesstil skilte han seg ut på scenen. En av hans store helter var Jimi Hendrix, hvor Sonni fant inspirasjonen til å spille med skjerf rundt hodet. Han var også ofte barbeint på scenen.

Han opptredte også og gikk i studio med blant andre Pete Townshend, Eric Clapton, Keith Richards, Bob Dylan, Nils Lofgren, Sting, Branford Marsalis, Madonna, Stan Lynch og Mike Campbell.

Han forlot bandet offisielt i 1988 da han fikk tvillinger.

### Markedsføring
Etter at turnélivet tok slutt for Sonni, begynte han med markedsføring. Han var direktør for markedskommunikasjon ved Line 6, et California-basert produsent av digitale teknologiprodukter for musikere. Hans bidrag inkluderte blant annet utvikling, posisjonering og merkevarebygging for det nye selskapet, samt nanvgiving og å skape formen på et historisk produkt, POD.

I 2001 flyttet han videre for å bli visepresident for markedskommunikasjon for Guitar Center. Han hadde ansvar for selskapets reklame, markedsføring og PR. Han forlot stillingen i 2006.

## Gitarer
* Sea Foam Green Schecter Stratocaster (Sultans of Swing, Romeo & Juliet m.fl.)
* Sort Steinberger Trans trem (Money for Nothing, One World m.fl.)
* Hvit Steinberger (Private Investigations)
* Blonde Telecaster (Industrial Disease, So far Away(alternativ)
* Lake Placid Blue Schecter Stratocaster, lefty, brukt opp ned (Expresso Love (alternativ), Solid Rock m.fl.)
* Gibson Les Paul reissue sunburst sannsynligvis eid av Mark Knopfler (Two Young Lovers)

**Effekter**:
Rat Distortion pedal, Ernie Ball volume pedal & Roland Digital Delay

Jim Kelly Amplifiers w 2 2x12 Cabs witth EVL-12L speakers

## Privat
I 1988 fikk Sonni tvillingdøtre, og bestemte seg for å gi seg med turnelivet, for å oppdra døtrene.

## 2000-
I dag har Sonni bosatt seg i California, hvor han skriver ei bok om livet sitt. Den er ventet å komme ut i midten av 2010. Musikk er kun en hobby for han nå, det samme som surfing.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
American Garage

***American Garage*** er det andre studioalbumet til jazzgruppen Pat Metheny Group. Det ble utgitt av plateselskapet ECM i februar 1980. Kvartetten, som kom ut med sitt første album Pat Metheny Group i 1978, var den originale gruppen, men de ga kun ut dette albumet sammen før gruppen fikk nye medlemmer. Albumet fikk førsteplass på Billboard liste over jazzalbum i 1980, og ble nominert til en Grammy for beste jazzvokal-fremførelse. Platen ble spilt inn i North Brookfield i Massachusetts, USA i juni 1979 og kom da ut som LP, men ble senere utgitt på CD.

## Sporliste

## Besetning
* Lyle Mays – Orgel, Piano, Keyboard, Elektrisk piano, Autoharpe, Synthesizer
* Dan Gottlieb – Trommer
* Mark Egan – Bass
* Pat Metheny – Bass, Gitar

## Priser og nominasjoner

## Se også
* Pat Methenys diskografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Pat Metheny Groups offisielle hjemmeside
Adelaide del Vasto

**Adelaide del Vasto** (født 1075 i Savona, død 16. april 1118 i Patti) var en italiensk adelskvinne som er mest kjent for å ha vært gift med Roger I av Sicilia, dernest være regent etter dennes død, for senere å ha vært gift med Baldwin I av Jerusalem. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hun var  datter av Manfred del Vasto (bror av Bonifacio del Vasto, markreve av vestre Liguria, og av  Anselm del Vasto). Hennes onkel hadde stor politisk innflytelse i regionen Liguria – et dokument vedrørende Roger I beskriver ham dom Italias mest fremsrrpende markgreve. Hennes fars familie var av frankisk opphav.

Hennes farforeldre var Teto II del Vasto og hans hustru Bertha av Torino, datter av markgreve Ulric Manfred II av Torino. Hun var blant annet datterdatter av Hugh I av Vermandois.

### Ekteskap med Roger I av Sicilia
Hun ble gift med Roger I av Sicilia som hans tredje hustru i 1089 og fikk men ham blant andre sønnene Simon og Roger II. Simon overtok grevestolen etter sin far ved dennes død, men var bare åtte år, slik at moren styrte i hans sted. Simon døde allerede et I hennes styreperiode befestet Palermo sin posisjon som kongedømmets permanente hovedstad.

Etter første korstog var Kongeriket Jerusalem etablert, men kong Baldwin I hadde blitt enkemann. Han giftet seg med en armensk adelskvinne ved navn Arda, noe som var en nytte allianse for Baldwin mens han var greve av Edessa, men etter at han ble konge av Jerusalem var ikke denne alliansen så viktig lenger. Arda ble tvunget til å gå i kloster. 

I 1112 søkte Baldwin allianse hos Arnulf, den latinske patriark av Jerusalem for å kunne gifte seg med Adelaide som var en rik dronningregent av Sicilia og nå ikke hadde de samme forpliktelsene lenger etter at Roger II hadde nådd myndighetsalder.

Ekteskapet vakte store motreaksjoner da Baldwin formelt sett fortsatt var gift med Arda og han ble anklaget for bigami. Pave Paschalis II avsatte først Arnulf, men gjeninnsatte ham i 1116 under forutsetning av at han erklærte ekteskapet mellom Baldwin og Adelaide ugyldig. Annulleringen ble foretatt i Akko i 1117 og Adelaide ble sendt tilbake til Sicilia.

Adelaide døde den kommende våren, og Roger II var så rasende og sjokkert over behandlingen av moren at han over tretti år senere nektet å gi noen bistand til korsfarerstaten under andre korstog.

## Referanser


## Litteratur
* Hubert Houben: *Adelaide „del Vasto“ nella storia del regno di Sicilia.* In: *Itinerari di ricerca storica. Pubblicazione annuale del Dipartimento di Studi Storici dal Medioevo all'Età Contemporanea dell'Università di Lecce.* Bd. 4, 1990, , S. 9–40.
* Vera von Falkenhausen: *Zur Regentschaft der Gräfin Adelasia del Vasto in Kalabrien und Sizilien (1101–1112).* I: Ihor Ševčenko, Irmgard Hutter (utg.): *Αετος. Studies in honour of Cyril Mango. Presented to him on April 14, 1998.* Teubner, Stuttgart u. a. 1998, ISBN 3-519-07440-0, 87–115.
Kitty Petrine Fredriksen

**Kitty Petrine Fredriksen** (født 10. januar 1910, død 3. mars 2003) var en norsk politiker. Hun representerte Venstre på Stortinget som vararepresentant fra Troms i to perioder, fra 1945 til 1949 og fra 1949 til 1953. I alt møtte hun 21 dager på Stortinget.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Grand Theft Auto Advance

***Grand Theft Auto Advance*** er et videospill utviklet av Digital Eclipse, utgitt av Rockstar Games den 26. oktober 2004 for Game Boy Advance. (samme dag ble *[[Grand Theft Auto: San Andreas]]* utgitt for PlayStation 2). Det er det første GTA-spillet til å ikke bli utviklet av Rockstar Games.

Spillet foregår fra et top-down perspektiv; dette visningsvinkelen ble sett på de to første spillene i serien, GTA og GTA2, men bil-basert side-oppdrag (for eksempel "borgervern" og "Paramedic"), hodene -up display og et stort flertall av våpen, først introdusert i den tredimensjonale kolleger, har også blitt inkludert. I motsetning til tidligere topp-ned Grand Theft Auto-spillene, kan kjøretøy nå flip-over. Det er det første spillet fra Grand Theft Auto-serien som fikk en 16 + rating fra PEGI og M vurdering fra OFLC.

## Handling
Spillet er lagt til år 2000 i Liberty City, samme som til Grand Theft Auto III. Som en forløper til Grand Theft Auto III, har spillet både nye og tidligere karakterer. Hovedpersonen er en original karakter som heter Mike, som ønsker å hevne det antatte dødsfallet til hans tidligere partner, Vinnie, men i denne forbindelse møter han også mange andre fremtredende kriminelle. Disse karakterene inkluderer eksplosiv-ekspert og skytevåpen-selger 8-Ball, Yardies-gjengleder King Courtney og Yakuza-leder Asuka Kasen, som alle ble tidligere omtalt i Grand Theft Auto III, selv om karakterene deres fikk betydelige endringer i utseende og livsstil.

Små-kriminelle Mike arbeider for den langt mer kriminelle Vinnie i håp om å tjene opp nok penger til å endelig forlate Liberty City, og trekke seg helt tilbake fra deres kriminelle liv. Vinnie overtaler Mike til å utføre arbeid for en mafia, for å oppnå deres formål. Imidlertid, etter flere jobber, blir Vinnie tilsynelatende drept i en bilbombe som også ødelegger alle pengene deres. Mike lover hevn, og får raskt problemer med mafiaen samtidig som han forsøker å etterforske dødsfallet til Vinnie. Etter å ha utført flere jobber for 8-Ball, en gammel bekjent av Vinnie, forteller han Mike om en bartender ved navn Jonnie, som opprettholder forbindelser med byens kriminelle underverden og kan hjelpe ham med å finne svarene han ønsker seg. Jonnie ansetter Mike til flere jobber mens de etterforsker drapet på Vinnie sammen, frem til Jonnie plutselig blir drept midt i etterforskningen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Raymond Bass

**Raymond Bass** (født 15. januar 1910 i Chambersville, Calhoun County, Arkansas, USA, død 10. mars 1997 i California, USA) var en amerikansk gymnast og olympisk mester, samt admiral i den amerikanske marinen. Han deltok i Sommer-OL 1932 hvor han tok gull i grenen tauklatring. Dette var forøvrig siste gang tauklatring var olympisk øvelse etter å ha stått på programmet siden starten i 1896.

Bass gjorde parallelt med sin idrettsinnsats også militær karriere, og tjenestegjorde som admiral og skipper på ubåt under andre verdenskrig. Han var den eneste amerikanske ubåtskipper som overlevde to oppdrag i Japanhavet. For sin innsats ble han belønnet med 2 Navy Cross som er den høyeste utmerkelse som kan gis av Marinedepartementet i USA, Legion of Merit, Silver Star og Bronze Star. I fredstid hadde han kommando over en flåte på 55 ubåter. Etter å ha avsluttet sin militære karriere i marinen i 1959 fortsatte han sin karriere i det private næringsliv.

Bass døde i 1997, 87 år gammel.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Intervju med Raymond Bass fra 1988 (engelsk)
Last Night on Earth (album)

***Last Night on Earth*** er det fjerde albumet fra det tyske bandet End of Green. 

Albumet ble utgitt av Silverdust Records 1. januar 2003.

## Sporliste
# «Evergreen» – 4:42
# «Tormentet Sundown» – 3:22
# «Demons» – 4:22
# «Dying in Moments» – 4:26
# «Queen of My Dreams» – 9:29
# «Tragedy Insane» – 3:40
# «Highway 69» – 3:25
# «Melanchoholic» – 4:57
# «Emptiness / Lost Control» – 11:17

* Produsert av Mitch Meister og Marc Martin, i der Soundmann, Stuttgart

## Eksterne lenker
*
Ed Allen

**Edward «Ed» Allen** (født 15. desember 1897 i Nashville, død 28. januar 1974 i New York) var en amerikansk jazztrompetist og kornettist. Allen kom til St. Louis som barn hvor han lærte å spille klaver som tiåring, og kort etter begynte han å spille kornett og senere trompet. I 1910 ble han medlem av sitt første orkester, et marsjorkester, før han i 1916 ble organisert og sitt fikk sitt første engasjement i et danseorkester. I tiden fremover spilte han forskjellige steder rundt St. Louis, blant annet på elvedampere på Mississippielven, i New Orleans foruten St. Louis selv. 

I 1921 hadde Allen et eget orkester i St. Louis med blant annet Gene Sedric, Walter Thomas, Johnny St. Cyr, og Popes Foster. I 1924&ndash;1925 spilte han hos Earl Hines i Chicago, og reiste så på turne med showet hans, blant annet i New York. I 1925 møtte Allen sin etter hvert største samarbeidspartner, Clarence Williams, som han senere ville spille inn over 70 plater med. I årene 1927 til 1929 satt Allen i Leroy Tibbs orkester i Connies Inn i New York, der han bosatte seg i sine siste år. 

Foruten mange plater med Clarence Willimas hadde Allen også noen plater med King Oliver og Willie Smith. Den meste kjente av hans innspillinger er likevel Bessie Smiths «Nobody Knows You».

Allens største forbilder var Charlie Creath og Louis Armstrong, men han har også funnet inspirasjon i King Oliver, blant annet på sine første plater der han spilte kornett. Hans tone er bred og fyldig og preget av en glidende swing. 

## Diskografi
Utvalgt diskografi
* 1927: *Cushion Foot Stomp* 
* 1927: *Zulu Wail*
* 1929: *I've Got What it Takes*
* 1929: *Nobody Knows You When You're Down And Out*
* 1935: *Breeze *
* 1935: *Sitting at The Table*

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Peter Warren

**Peter Chester Warren** (født 23. juli 1955) er en investor, tidligere hedgefondforvalter, investeringsdirektør og market maker.  

## Bakgrunn
Hans mor var opprinnelig norsk, men ble britisk da hun giftet seg med hans far som var engelsk og jobbet ved Storbritannias ambassade i Oslo. Faren døde da han var 16 år gammel. 

Warren er født i Norge, har bodd store deler av sitt liv i Norge, men har britisk pass.

## Liv og virke
Peter Warren var yrkessoldat i den britiske hær fra 1977 til 1980. Han ble norgesmester i fallskjermhopping for lag i 1994 (innenfor disiplinen RW-8) og har drevet med racerbåtsport.

Han har vært analytiker og partner i Vogt & Vogt Børsanalyser AS, etablerte markedet for aksjeopsjoner i Norge i 1987 gjennom sitt selskap Moorgate AS, og har 13 års erfaring som market maker i opsjoner og futures. 

Warren var *Chief Dealer* i Finansbankens egenhandel, samt satsing innenfor hedgefond.

Warren er utdannet innen økonomi og statsvitenskap ved University of London og Brighton Polytechnics. Han har også en bachelor i psykologi. 

Han forvalter (per 2017) egne midler. I 2017 skrev han også en blogg om finans., holdt foredrag og drev en podcast om trading

## Noter

## Referanser
Viktor But

**Viktor Anatoljevitsj But** (født 1967), også kjent under tilnavnet **Dødens kjøpmann**, er en russisk antatt storhandler av våpen. 

But hevder at han tjenestegjorde i den sovjetiske hæren som oversetter, med rang som løytnant. But skal angivelig ha tjent en betydelig sum penger gjennom sine mange selskaper som hovedsakelig var rettet mot Afrika og Midtøsten på 1990-tallet og begynnelsen av 2000-tallet. But har solgt partier med våpen til mange ulike borgerkriger og krigsområder i Afrika med sitt private fraktselskap. 

Etter den allierte invasjonen av Afghanistan i 2001, dukket But opp i Moskva. 

Han ble arrestert i Bangkok, Thailand i 2008 og ble utlevert til USA i 2010 der han skulle stilles for retten etter å ha blitt anklaget for å smugle våpen til Revolutionary Armed Forces of Colombia (FARC) til bruk mot amerikanske styrker. Den 2. november 2011 ble But dømt av en føderal domstol på Manhattan for å ha gitt våpen og bistand til en terroristorganisasjon. But satt fengslet i høysikkerhetsfengselet United States Penitentiary Marion i Illinois, USA, og ble løslatt i en fangeutveksling med den amerikanske basketballspilleren Brittney Griner i desember 2022. 

Tilnavnet «Dødens kjøpmann» (engelsk: «merchant of death») ble for første gang brukt av den daværende britiske utenriksminister Peter Hain, og deretter i en bok om Buts påståtte handlinger utgitt i 2007.

Det blir hevdet at filmen ''Lord of War'' fra 2005 er basert på historien om Viktor But.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pokerfjes (TV 2-serie)

***Pokerfjes*** er et norsk gameshow som gikk på TV 2 fra 2007 til 2008. Programmet ble ledet av Øyvind Fjeldheim og Cathrine Riis Lilleaas.

Programmet var basert på det britiske *[[PokerFace]],* som gikk fra 2006 til 2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wisconsin Olympic Ice Rink

**Wisconsin Olympic Ice Rink** var en kunstisbane for hurtigløp på skøyter ved markeds- og utstillingsområdet Wisconsin State Fair Park i bydelen West Allis i Milwaukee, Wisconsin. Banen ligger 220 moh.

Banen var USAs første permanente kunstfrosne bane for hurtigløp på skøyter da den ble åpnet i 1967. Fryseanlegget skal være det samme som ble brukt på banen i Squaw Valley under vinter-OL 1960. I 1991 ble banen nedlagt for å gi plass til en innendørsbane på stedet, Pettit National Ice Center.

Wisconsin Olympic Ice Rink var arena for det første offisielle sprint-VM i 1970. Sprint-VM ble avholdt her også i 1980 og i 1988. To ganger er blitt arrangert allround-VM for damer på denne banen, i 1970 og i 1987.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
*
Károly Güttler

**Károly Güttler** (født 15. juni 1968 i Budapest) er en ungarsk tidligere svømmer som tok sølv på 100&nbsp;m bryst under sommer-OL 1988 i Seoul og sølv på 200&nbsp;m bryst under sommer-OL 1996 i Atlanta. Under langbane-VM 1994 i Roma tok Güttler sølv på 100&nbsp;m og bronse på 200&nbsp;m bryst, mens han under langbane-EM 1993 i Sheffield tok gull på 100&nbsp;m bryst og sølv på 200&nbsp;m bryst og 4&times;100&nbsp;m medley stafett. Han har også fire sølv og to bronse fra senere Europamesterskap.

Güttler ble i 1993 kåret til *[[Årets svømmer|Årets svømmer i verden]]* og *Årets svømmer i Europa* av det amerikanske magasinet *[[Swimming World Magazine]]*.

## Eksterne lenker
*
Goeridae

* Goerinae
* Larcasinae
* Lepaniinae

**Goeridae** er en gruppe (familie)  av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera).  Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i.

## Utseende

## Levevis
Larvene lever på bunnen av rasktrennende bekker. De bygger et sylindrisk hus av sandkorn og småstein holdt sammen med silke. Føden er alger som de skraper fra steinene.

## Utbredelse

## Systematisk inndeling / norske arter

* **[[Ekte insekter]]** (Ectognatha)
** **[[Vingede insekter]]** (Pterygota)
*** **[[Holometabole insekter]]** (Holometabola, «insekter med fullstendig forvandling»)
**** **[[Vårfluer]]** (Trichoptera)
***** Gruppen Integripalpia
****** Overfamilien Limnephiloidea
******* Familien Goeridae Ulmer, 1903
******** Underfamilien Goerinae Ulmer, 1903
********* Slekten *[[Archithremma]]* Martynov, 1935
********* Slekten *[[Gastrocentrella]]* Ulmer, 1951
********* Slekten *[[Gastrocentrides]]* Ulmer, 1930
********* Slekten *[[Goera]]* Stephens, 1829 – én art i Europa, også i Norge:
********** *[[Goera pilosa]]* (Fabricius, 1775)
********* Slekten *[[Goeracea]]* Denning, 1968
********* Slekten *[[Goerita]]* Ross, 1938
********* Slekten *[[Lithax]]* McLachlan, 1876 – 3 arter i Europa
********* Slekten *[[Silo (slekt)|Silo]]* Curtis, 1830 – 8 arter i Europa. I Norge:
********** *[[Silo pallipes]]* (Fabricius, 1781)
********* Slekten *[[Silonella]]* Fischer, 1866 – én art i Europa
******** Underfamilien Larcasinae Navás, 1917
********* Slekten *[[Larcasia]]* Navás, 1917 – én art i Europa, Den iberiske halvøy
******** Underfamilien Lepaniinae Wiggins, 1973
********* Slekten *[[Lepania]]* Ross, 1941

## Kilder

* Solem, J.O. og Andersen, T. (1996) Trichoptera, Vårfluer. Side 172-180 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir, Trondheim. ISBN 82-519-1214-8
* Fauna Europaea, utbredelsesdatabase over europeiske dyr 

## Eksterne lenker
* 
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
* Tree of life - Vårfluer - engelskspråklig. Med fine bilder.
* Sjekkliste over verdens vårfluer
Jernaldergården Århus

**Jernaldergården Århus** er en rekonstruert jernaldergård i Skien.

## Historie
I 2004 ble et tidsriktig jernalderhus fra yngre jernalder (500-1050 e.Kr.) åpnet i Skien.  Huset, som er et treskipet langhus er 12 meter langt og 5 meter bredt, og er bygget som et stolpehus. Det har to ildsteder og tre ljorer i taket. Hele konstruksjonen er bygget i furu og alt er satt sammen med treplugger. Huset har ligge- og sittebenker langs langveggene som er svakt buet. Taket er dekket med cirka 3000 furuspon. Av inventaret kan nevnes oppstadvev, stamp, kinne, ringbrynje og en kopi av Osebergskipets gryte. Huset ble åpnet 14. september 2004.

Fram til 2010 har det blitt bygget en smie med torvtak og belgblåse, et fjøs som nå er gjort om til utstillingsrom med tidsriktige gjenstander. Det er en skigard rundt området, en leirbakerovn og en stokkebåt som er en kopi av en stokkebåt som er funnet i Siljan og er datert til år 240 e.Kr.

Husene ligger på eiendommen til Århus hovedgård, som har 13 registrerte gravhauger på området. Gården ligger 500 meter fra bronsalderristningene på Mæla, og 1,5 km fra Fossum-ristningene fra samme periode. Jernaldergården støttes av en venneforening med 180 medlemmer.

## Eksterne lenker
* Omtale hos Visit Grenland