open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wei Hui

**Wei Hui** (egentlig *Zhou Weihui*, kinesisk: 周卫慧, pinyin: *Zhōu Wèihuì*, født 1973) er en kinesisk forfatter. 
## Liv og virke
### Bakgrunn
Hennes far var en høyt rangert militæroffiser, og hun flyttet med familien hyppig rundt omkring i landet til hans tjenestesteder.  

Hun studerte kinesisk språk og litteratur ved Fudanuniversitetet i Shanghai.
### Forfatterskap
Zhou Weihui begynte å skrive noveller inspirert av vestlige forfattere som Anais Nin, Marguerite Duras og Henry Miller. Hennes fortellinger skildrer ofte emner som sex, narkotika og død blant unge mennesker i dagens Kina. 

Sitt store gjennombrudd fikk hun i år 2000 med romanen *Shanghai baby*, som på grunn av sine eksplisitte sexskildringer ble forbudt i Kina. Boken solgte godt på det ulovlige bokmarked. Den ble oversatt til 34 språk, og solgte over seks millioner eksemplarer i 45 land, langt mer enn noen annen kinesisk samtidsroman. Bokens hovedperson er *Coco*, som skriver på sin første, selvbiografiske roman. Hun har en kjæreste som bruker narkotika; moren hans er en forretningskvinne som bor i Vesten. Coco tar en gift tysker til elsker. 

Det ble i 2007 også laget en tysk filmversjon av *Shanghai baby*, med skuespillerinnen Bai Ling i hovedrollen.

Hennes neste bok var *Wo de Shan* (= *Min Zen*, oversatt til engelsk under tittelen *Marrying Buddha* i 2005), som var en oppfølger til *Shanghai Baby*; den nye romanen ble sensurert, modifisert og til slutt utgitt under en annen tittel. Boken handler om *Coco*s eventyr i New York City. 

Sammen med den noe eldre Mian Mian fra Shanghai ble Wei Hui en av de fremste representantene for en ny generasjon av kinesiske, kvinnelige forfattere som skriver utfordrende samtidsskildringer om unge menneskers glamorøse og utsvevende liv i samtidens Kina.

## Verker (utvalg)
* 2000: 上海宝贝, *Shanghai Baby*, ISBN 88-17-12825-2
* 2005: 我的禅, *Marrying Buddha*, ISBN 88-17-00314-X
* 2007: 狗爸爸. *Dog Dad*

## Referanser
Birger Moss-Johnsen

**Birger Moss-Johnsen** (født 8. desember 1888 i Larvik, død 14. juli 1963) var en norsk maler, mest kjent som tegner og kunstanmelder i *[[Morgenposten]]*.

Efter eksamen Oslo handelsgymnasium 1908 og et par år ved Christian Krohg sin malerskole og Kunstakademiet, før han debuterte ved Høstutstillingen i 1911. Egen utstilling holdt han først i 1916, da på Blomqvist Kunsthandel der han også ble utstilt i 1922 og 1929. Han arbeidet for Morgenposten som kulturanmelder fra 1920 og som tegner fra 1925. Av utenlandsopphold nevnes Frankrike (1911, 1915, 1920 og 1932) og Italia 1928–29.  I *Schoushallen* ved Schous Bryggeri tegnet han bilder på veggen.

Han var med på å stifte Tegnerforbundet i 1916 og satt også som styreformann 1919 til 1922. Han var ni år formann og etterhvert æresmedlem for  Unge Kunstneres Samfund som han også var med på å starte i 1921. Utover å være medlem av styret for Oslo Kunstforening og i Bildende Kunstneres Styre, var han også i juryen for Høstutstillingen. Så alt i alt var han vel mest aktiv på administrasjon. Men det var Moss-Johnsen som illustrerte 1948-utgivelsen *Eventyr for barn* av Peter Christen Asbjørnsen (1812–1855).  I hans atelier ga han undervisning, som til den i dag kjente Frans Widerberg i 1951–1952.

Etternavnet fikk han av sine foreldre som var byfogd i Larvik, han Johan J. A. Johnsen (1851–1914) og moren Julie F. L. Moss (1850–1929) som var fra Tingvoll i Romsdal. Birger giftet seg med sangerinnen Borghild Marie Larsen (1882–1967) fra Kristiansund.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Yang Jiang

**Yang Jiang** (kinesisk: 楊絳, pinyin: *Yáng Jiàng*, opprinnelig **Yang Jikang**, kinesisk: 楊季康, pinyin: *Yáng Jìkāng*, født 17. juli 1911 i Beijing, død 25. mai 2016 samme sted) var en kinesisk forfatter og oversetter.

Hun studerte ved Suzhou-universitetet, Tsinghua-universitetet, Oxford University og University of London.

Hun er kjent for flere komedier og for å ha foretatt den første fullstendige oversettelse av *[[Don Quijote]]* fra spansk til kinesisk. Hun var gift med forfatteren Qian Zhongshu.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fuglen naturreservat

**Fuglen naturreservat** ligger øst for Store Erte helt øst i Halden kommune. Reservatets grense i øst følger Nøstholvassdraget, som også er kommunegrensa mot Aremark. 

Berggrunnen består av gneis, som har struktur hovedsakelig i nord-sør-retning. Terrenget ligger over den marine grense, og de mineralske løsmassene er stort sett bunnmorene.

Skogen er dominert av furu, i øst mellom Krokvann og Koven er furuskogen mellom 250–350 år gammel. Det er også noe gran, svartor, osp og hengebjørk, spesielt i sør. 

I Nøstholvassdraget ble det tidligere fløtet tømmer, og det finnes spor av plukkhogster i skogen. Det er nå bare bever som feller trær, spesielt i nordvest ved utløpet fra Duvlemyrtjern. For øvrig har både storfugl, orrfugl og trane tilhold i reservatet.

## Referanser
Suzhouuniversitetet (Suzhou)

**Suzhouuniversitetet** (kinesisk: 苏州大学, pinyin: *Sūzhōu Dàxué*, forkortet **Suda** 苏大) er et statlig kinesisk universitet med ca 50 000 studenter og vel 1 600 professorer i Suzhou i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.

Det ble grunnlagt som **Soochow University** i 1900 av metodistene ved sammenslåing av *Po-hsi Academy*, *Kung-hsiang Academy* og *Chung-hsi Academy*..

## Referanser


## Eksterne lenker
* www.suda.edu.cn Soochow-universitetet
Soochow University

**Suzhouuniversitetet** kan sikte til

*Suzhouuniversitetet i Suzhou, opprettet 1900, 
*Soochowuniversitetet på Taiwan, som regner seg som ekte arvtager av det ovennevnte Soochow-universitetet etter 1949, videreført av flyktinger fra det kinesiske fastland.
The Geology of the Voyage of the Beagle

***The Geology of the Voyage of the Beagle*** er et verk i tre bind som Charles Darwin ga ut i 1842&ndash;46. Det består av avhandlinger om de geologiske undersøkelsene og oppdagelsene som Darwin, slik undertittelen spesifiserer, gjorde på sin «seilas med ’Beagle’ under RN-kaptein FitzRoys kommando i åra 1832 til 1836» (full tittel: *The Geology of the Voyage of the Beagle, under the Command of Capt. FitzRoy, R.N. during the years 1832 to 1836*). Verket var et viktig bidrag til geologien og grunnla Darwins rennomé som dyktig vitenskapsmann.

Verkets tre bind er:
* *The Structure and Distribution of Coral Reefs.* [«Oppbygginga og fordelinga av korallrev»], 214&nbsp;sider. Smith, Elder & Co., London, 1842.
* *Geological Observations on the Volcanic Islands, Visited during the Voyage of H.&nbsp;M.&nbsp;S. Beagle, together with some Brief Notices on the Geology of Australia and the Cape of Good Hope.* [«Geologiske iakttagelser om vulkanøyene som ble besøkt under seilasen til HMS ’Beagle’, samt noen korte notater om geologien til Australia og Kapp det gode håp»], 175&nbsp;sider. Smith, Elder & Co., London, 1844.
* *Geological Observations on South America.* [«Geologiske iakttagelser om Sør-Amerika»], 279&nbsp;sider. Smith, Elder & Co., London, 1846.

Darwin leste Charles Lyells *[[Principles of Geology]]* (1830&ndash;33) mens han var på HMS «Beagle». Han var derfor fullt på høyden med de nyeste utviklingene i geologien. Han brukte reisen til å samle støtte for Lyells teori om at geologiske formasjoner blir til gjennom gradvise endringer og virkninga av generelle naturlover (heller enn enkeltstående katastrofer, som det var gjengs å anta før Lyell).

I den første boka klarte Darwin å forklare dannelsen av korallrev. Han viste at de ulike typene korallrev (kystrev, barriererev, atoll) kan tilbakeføres til en felles prosess, nemlig korallenes vekst på (vulkan)øyer, som langsomt synker ned i havet. Dannelsen av vulkankratere og -øyer var tema for den andre boka. I&nbsp;den siste boka drøfta han bl.a. Andesfjellenes geologi, dokumenterte fjelldannelse gjennom sedimentasjon og påfølgende hevelse, folding og erosjon. Han diskuterte også forekomsten og fordelinga av fossiler og deres relasjon til nålevende dyr og planter.

Verket kom i en revidert annenutgave i 1874 (*The Structure and Distribution of Coral Reefs*, 278&nbsp;sider) resp. 1876 (*Geological Observations on the Volcanic Islands and Parts of South America Visited during the Voyage of H.M.S. ’Beagle’*, 647&nbsp;sider). Også etter Darwins død kom nye utgaver, spesielt av boka om korallrev.

## Eksterne lenker
* Fri fulltekstversjon av boka (engelsk)
** del 1
** del 2
** del 3
Mian Mian

**Mian Mian** (kinesisk:  棉棉, pinyin: *Mián Mián*, født 28. august 1970 i Shanghai) er en kinesisk forfatter.

Hun kommer fra en familie i øvre middelklasse, og satset som tenåring på en karriere som rocksanger, men sporet av på grunn av narkotikamisbruk. I 1994 begynte hun å skrive, som en slags terapi etter narkotikamisbruket. Mian Mians fortellinger skildrer nesten alltid unge mennesker i samfunnets bunnsjikt og deres liv med narkotika, forbrytelser og sex. Hennes bøker er blitt forbudt, og dette – i tillegg til en feide med forfatterrivalen Wei Hui – har bidratt til hennes berømmelse. 

## Verker
* 1997: *La la la* (啦啦啦) (ISBN 3-462-03182-1)
* 2000: *Táng* (糖) (ISBN 0-316-56356-0) – engelsk: *Candy*, 2003 (ISBN 0-316-56356-0)
* 2002: *Měi ge hǎo háizi dōu yǒu táng chī* (每个好孩子都有糖吃) (ISBN 3-462-03421-9)
* 2002: *Shèjiāo wǔ* (社交舞) (ISBN 7-800-05732-1) (engelsk: *Social dance*)
* 2004: *Xióng māo* (熊猫) (ISBN 7-800-80467-4)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sør-Afrika under VM i friidrett 2009

**Sør-Afrika** deltok under VM i friidrett 2009 (utendørs) fra 15. til 23. august 2009 i Berlin i Tyskland,  og tok tre medaljer under mesterskapet.

## Medaljevinnere

## Eksterne lenker
* Offisiell nettside for mesterskapet
A Monograph on the Sub-class Cirripedia

***A Monograph on the Sub-class Cirripedia*** er et verk som Charles Darwin ga ut i 1851&ndash;54. Det er, som tittelen sier, en monografi om rankeføttingene (Cirripedia), krepsdyrgruppa som omfatter andeskjell og rur. Verket består av fire bind:
* *A Monograph on the Subclass Cirripedia, with Figures of All the Species. The Lepadidæ; or, Pedunculated Cirripedes* [«En monografi om underklassen Cirripedia med illustrasjoner av alle arter. Lepadidae eller stilkede rankeføttinger»], 400&nbsp;sider. Ray Society, London, 1851.
* *A Monograph on the Fossil Lepadidæ, or, Pedunculated Cirripedes of Great Britain* [«En monografi om de fossile Lepadidae eller stilkede rankeføttinger i Storbritannia»], 88&nbsp;sider. Palæontographical Society, London, 1851.
* *A Monograph on the Subclass Cirripedia, with Figures of All the Species. The Balanidæ, (or Sessile Cirripedes); the Verrucidæ, etc., etc., etc.* [«En monografi om underklassen Cirripedia med illustrasjoner av alle arter. Balanidae (eller sessile rankeføttinger), Verrucidae osv., osv., osv.»], 684&nbsp;sider. Ray Society, London, 1854.
* *A Monograph on the Fossil Balanidæ and Verrucidæ of Great Britain* [«En monografi om de fossile Balanidae og Verrucidae i Storbritannia»], 44&nbsp;sider. Palæontographical Society, London, 1854.

Verket ble til da Darwin gjennomgikk og beskrev materialene han hadde samlet på sin verdensomseiling med HMS «Beagle». En rankefotart som ikke passet inn i den eksisterende systematikken, førte til at Darwin begynte en gjennomgang av hele dyregruppa inkludert dens fossile representanter. Han jobbet med dette i åtte år, fra 1846 til 1854, og endte opp med å revidere rankeføttingenes systematikk. Verket bidro til Darwins gode renommé som anatom, systematiker og paleontolog.

I etterkant kan man dessuten se at Darwin brukte rankeføttingene som en test av evolusjonsteorien sin. Selv om sistnevnte ikke ble publisert før i 1859, hadde den allerede i grove trekk falt på plass for Darwin. Han systematiserte derfor artene etter helt nye kriterier, nemlig etter deres rekonstruerte felles stamarter, dvs. etter evolusjonært slektskap.

## Eksterne lenker
* Fri fulltekstversjon av boka (engelsk)
** Nålevende andeskjell
** Nålevende rur
** Fossile andeskjell
** Fossile rur
Otto Schott

**Friedrich Otto Schott** (1851–1935) var en tysk kjemiker og glassteknikker. Schott grunnla i 1882 sammen med Carl Zeiss, Ernst Abbe og Roderich Abbe, et glassteknisk laboratorium i Jena som skulle bli forløperen til det idag verdensomspennende Schott AG, søsterselskap til Carl Zeiss AG. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Familien Schott drev et glassverk i Witten i Westfalen. Otto fulgte familietradisjonen og studerte kjemi, mineralogi og fysikk ved universitetene i Aachen, Würzburg og Leipzig. I 1875 tok han doktorgraden ved universitetet i Jena med en avhandling om glassproduksjon.   

### Karriere
I 1879 begynte Otto Schott hjemme i Witten å utforske kjemiske forbindelser under de ulike stadier ved produksjonen av glass. Schott sendte prøver av sine arbeider til Abbe og de to begynte å korrespondere. I 1882 flyttet han til Jena for å kunne utvikle samarbeidet med Abbe og Carl Zeiss. Der etablerte han i 1884 sammen med Abbe, Carl Zeiss og Roderich Zeiss «Glastechnische Laboratorium Schott & Genossen». 

Laboratoriet fant i 1887 frem til det kjemisk og varmebestandige borsilikatglasset og utvidet deretter raskt sitt produktspekter. Ved siden av termometre, reagensrør og andre laboratorieglass, farmasøytiske ampuller og flasker, ble det utviklet teglass og tåteflasker. Det viktigste var kanskje pærer for gass- og petroleumslamper; i 1909 ble det produsert mer enn 30 millioner slike lamper.

Otto Schott ble i 1905 æresdoktor ved den tekniske høyskole i Dresden.

I 1909 hadde Schotts glassverk 1090 medarbeidere, og i 1919 overførte han sine eiendeler til Carl Zeiss-stiftelsen. Selv arbeidet han i virksomheten til 1926 som «funksjonær» (beamter) og medlem av forretningsledelsen. Schott sluttet seg fullt og helt til de sosialpolitiske idealer som var grunntanken i Zeiss-stiftelsen.

Schotts verk kan ses i Jena optiske museum og i Schott glassmuseum, også det i Jena. Hans grav befinner seg på Nordfriedhof (felt 14).

## Oppkallinger
Otto-Schott-Gymnasium i Mainz ble oppkalt etter Otto Schott i desember 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Internettsiden til Friedrich-Schiller-Universität Jena, med opplysninger om Otto Schott
* Schott GlasMuseum 
* Manuel Ruoff: Wissenschaftler, Industrieller und Wohltäter, in Preußische Allgemeine Zeitung, artikkel om Otto Schott 
* Jürgen Steiner: ''Schott, Friedrich Otto,'' Neue Deutsche Biographie Bind 23, Duncker & Humblot, Berlin 2007, s. 487–489
Grønnegades kaserne

**Grønnegades kaserne** er en tidligere kaserne i Næstved som nå er kultursenter. Kasernen ble brukt av infanteri og rytteri i perioden 1799 til 1977.

Kasernen er oppført til Sjællandske Rytterregiment og har siden vært brukt av fra 1816 Sjællandske Lansenérregiment, fra 1842 4.&nbsp;Dragonregiment og fra 1923 Pansertroppernes Befalingsmandsskole.

Grønnegades kaserne ble fredet i 1945. Fredningen omfatter fem bygninger. Den eldste av bygningene er Det Gamle Ridehus fra 1799, 
oppført av arkitekt Andreas Kirkerup.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Grønnegades Kaserne Kulturcenter
Modave

**Modave** er en kommune i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av fire delkommuner: Modave, Outrelouxhe, Strée og Vierset-Barse.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Byer og kommuner i Belgia
Christianialoven

**Christianialoven** (fullt navn **Lov om anvendelse af Christianiaområdet**) er en dansk lov som ble vedtatt av Folketinget i 1989.

Loven har til formål å lovliggjøre anvendelse av Fristaden Christiania i overensstemmelse med landsplandirektivet og lokalplanen for området og fastslår hvilke betingelser som gjelder for anvendelsen, herunder at det ikke må bygges nytt på grunnen. Ofte omtales loven av kritikerne som et instrument i statens normalisering av fristaden. Loven betød samtidig at det er Forsvarsministeriet, og ikke som hittil Københavns kommune, som er ansvarlig for planleggingen av området.

Loven ble endret i 2004.

## Eksterne lenker
* Christianialoven på Retsinformation.dk
Ishavet naturreservat

**Ishavet naturreservat** er et myrområde helt sør i Vestby  kommune, og noe over i Moss kommune. Myra ligger i et dalsøkk med retning nordvest-sørøst, og er en jordvannspåvirket (minerotrof) flatmyr. Flatmyrer er typiske for de sørvestre deler av Akershus, og Ishavet er en av få slike myrer som fortsatt er intakt. 

Her finnes den lille orkidéen myggblom, en art som har vist tilbakegang fra 1980-tallet, og derfor vurderes satt på rødlista.

## Referanser
Fjellteksten

Den såkalte **«Fjellteksten»** var en del av revidert nasjonalbudsjett for 2003, som ble lagt fram av Kjell Magne Bondeviks andre regjering. Teksten innebar et politikkskifte i forvaltningen av de norske nasjonalparkene, ved at det ble åpnet for større grad av lokal verdiskaping og kommersiell reiselivsvirksomhet i nasjonalparkene.

Fjellteksten kom som et svar på at Stortinget under budsjettbehandlingen 2.12.2002 vedtok en henstilling til Regjeringen:
:''«Stortinget ber Regjeringen innen 1. oktober 2003 komme tilbake til Stortinget med en sak om bærekraftig bruk av utmark og fjellområdene i Norge. I den forbindelse skal bl.a. spørsmålet om nærmere retningslinjer for økt turistmessig bruk av disse områdene utredes nærmere, både på arealer utenfor og innenfor større verneområder opprettet etter naturvernloven. Initiativ som bidrar til utvikling av kvalitetsturisme, med respekt for det naturlige, økonomiske, sosiale og kulturelle miljøet i fjellregioner, bør dyrkes frem og støttes.»

Det er i ettertid bemerket at dette systemskiftet for nasjonalparkene var «inneklemt i en budsjettproposisjon om tilleggsbevilgninger i statsbudsjettet».

Mange aktører mener at systemskiftet ikke har ført til den ønskede effekten for næringsutøvere innenfor verneområdene.

## Referanser
Huy

**Huy** (nederlandsk: Hoei, vallonsk: Hu) er en kommune og by i provinsen Liège i Belgia. Kommunen består av tre delkommuner: Huy, Ben-Ahin og Tihange. Byen ligger ved elva Meuse (Maas) ved Hoyouxs munning. 

## Historie
Huy oppstod som en romersk *castrum* og tidlig i middelalderen var Huy en av de mest velstående byene ved Maas. På 900-tallet fikk Huy status som grevskap, men ble snart en del av fyrstebispedømmet Liège for de neste åttehundre årene. 

Det ble bygd en borg på en ås midt i sentrum av byen. Med den strategiske plasseringen ved Maas ble byen mange ganger utsatt for angrep, særlig mot slutten av 1600-tallet under Ludvig XIVs kriger. Dette førte til at de frustrerte innbyggerne til slutt rev borgen i 1715. 

En ny festning ble bygd av nederlenderne i 1818 på det samme strategiske stedet. 

## Severdigheter
Byen er kjent for sine fire underverker: Li Pontia (brua over Meuse fra 1294, ødelagt under 2. verdenskrig), Li Rondia (rosevinduet i Collégiale Notre-Dame de Huy), Li Bassinia (fontenen på Grand place fra 1600-tallet) og Li Tchestia (slottet fra 900-tallet, ødelagt i 1717). 

## Sykkelritt
Byen har også vært start og mål  i det klassiske sykkelrittet La Flèche Wallonne flere år (1983–1985 og mål fra 1986). Den har vært start for flere  etapper (8. etappe 1995, 4. etappe 2001, 4 og etappe 2006) og mål i 2015 i Tour de France.

## Kjente personer fra Huy
*Joseph Lebeau, politiker.
*Sabine Laruelle, politiker.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Byer og kommuner i Belgia
Alia Bhatt

**Alia Bhatt** (født 15. mars 1993 i Mumbai i India) er en indisk skuespiller og modell som spiller i Bollywood-filmer. Hun er født inn i en familie hvor foreldrene hennes, Mahesh Bhatt og Soni Razdan, og den eldre søsteren Pooja Bhatt er skuespillere og filmskapere. Alia Bhatt hadde sin filmdebut i en alder av 19 år med Karan Johars suksessfilm *[[Student Of The Year]]* (2012).

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Knarvik kirke

**Knarvik kirke** er en kirke i Knarvik i Alver kommune. Kirken ble vigslet av fungerende biskop Jan Otto Myrseth 30. november 2014. Byggearbeidet ble startet 3. november 2012, og grunnsteinen ble lagt ned av biskop Halvor Nordhaug i en gudstjeneste i anleggsområdet 15. september 2013.

Kirken hadde et byggebudsjett på 70 millioner kroner, noe som skulle dekke selve byggingen, uteområdet og hovedetasjen. Møblering i hovedetasjen samt innredning og møblering i underetasjen må finansieres av innsamlede midler, og er fremdeles (desember 2014) ikke fullfinansiert. Orgelet har blitt gitt i gave av Trond Mohn, og blir bygd i kirken når bygget har satt seg.
Det liturgiske utstyret som døpefonten, lysestaker, vaser og annet er laget av keramiker Liv Sundal som har sitt atelier i Knarvik

Image:Biskop og grunnstein.jpg|Biskop Halvor Nordhaug legger ned grunnsteinen.
Image:Altarbilete Knarvik.jpeg|Glassmaleriet over alteret.
Image:Knarvik kyrkje.jpeg|Kirkerommet og alteret sett fra midtgangen.
Image:Døypefont Knarvik.jpeg|Døpefonten.
Image:Altar Knarvik II.jpeg|Alteret.


## Referanser


## Eksterne lenker
* knarvikkyrkje.no 
* Presentasjon hos ''Nordhordland''
Grå trøndersau

**Grå trøndersau** er en utrydningstruet rase sauer som antas å nedstamme fra kryssavl mellom opprinnelige norske sauer og den nå utryddede tautersauen. Rasen ble fremavlet på slutten av 1800-tallet. På slutten av 2000-tallet var det igjen omtrent 50 individer. Praktisk talt alle befant seg i Norge. Per 2017 var det omlag 2000&nbsp;søyer av denne rasen i Norge.

Rasen ble opprinnelig avlet frem i Trøndelag. Grå trøndersau er vanligvis grå i varierende sjatteringer og har karakteristiske hvite merker under øynene. Svarte, brune og hvite individer forekommer også.

Hornene på både søyer og bukker fjernes. Halen på rasen er halvlang eller av varierende lengde. Ulla er ensartet med gjennomsnittlig fibertykkelse på 32,3 mikrometer og den veier 2–3&nbsp;kg før den er renset. Ullen ble tradisjonelt brukt til håndarbeid og skinnene brukt til saueskinnsfeller. Voksen levende vekt på søyer er mellom 70 og 80&nbsp;kg. Gjennomsnittlig får en søye 1,8 lam per år. Lammene blir vanligvis slaktet ved 6 måneders alder og levendevekten er da 30–40&nbsp;kg.

## Arbeid for å gjenoppbygge rasen
I 1992 ble den antatt siste bestanden av grå trøndersau reddet – den fantes i Telemark, og var på vei til å bli slaktet.

Bestanden talte ved inngangen til 2000-tallet omtrent 50 individer, men var økende. I 1998 besluttet *Committee on Farm Animal Genetic Resources* å etablere et prosjekt for å samle inn og fryse sæd fra rasen i et forsøk på å bevare rasen.

I 2011 bestod bestanden av 1200 individer  hvorav 500 avlssøyer. Det fantes 35 flokker på gjennomsnittlig 33 dyr.

Per 2013 var det registrert 4 bukker i insemineringsprogrammet, og lagret 3500 sædprøver.

Per 2017 var det omlag 2000&nbsp;søyer av denne rasen i Norge.

## Referanser
Erling Maartmann-Moe

**Erling Maartmann-Moe ** (født 1952) er en norsk forretningsmann innen IT-sektoren, tidligere sentral aktivist på venstresiden i norsk politikk og leder i Rød Ungdom.

På 1970-tallet var Maartmann-Moe aktiv i ml-bevegelsen, og fra 1975 til 1979 offisiell talsmann for AKP(m-l)s ungdomsorganisasjon. Posisjonen som Rød Ungdom-talsmann delte han i disse årene med Grethe J. Knudsen. Fra 1973 til 1979 var han også redaktør for organisasjonens tidsskrift *[[Rebell (magasin)|Røde Garde]]*.

Maartmann-Moe utdannet seg innen data ved Universitetet i Oslo og arbeidet midt på 1980-tallet med multimedia på Norsk Regnesentral. Der innledet han i 1986 et samarbeid med Pål Steigan, som da arbeidet som leksikonredaktør i Cappelen forlag og laget Europas første leksikon på CD-rom.

Siden begynte Maartmann-Moe som forretningsmann innen IT, og var blant de som etter IT-boomen på 1990-tallet endte opp som multimillonærer. Han hadde lederposisjoner i New Media Science og Cell Network, før han begynte i Alliance Venture, et selskap som steller med fond og investeringer innen IT-sektoren.

## Bibliografi
* *Multimedia*, Universitetsforlaget, Oslo (1991, 1992, 1995)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Erling Maartmann-Moe intervjues på shifter.no 6. august 2016  (Besøkt 10. april 2017)
The Covering

***The Covering*** er et musikkalbum med heavy metal-bandet Stryper, utgitt i 2011. Albumet består av tolv coverlåter samt en ny låt, «God».

## Sporliste
# «Set Me Free» (Sweet)  3:45  
# «Blackout» (Scorpions)  3:57    
# «Heaven and Hell» (Black Sabbath)  6:13  
# «Lights Out» (UFO)  3:44  
# «Carry On Wayward Son» (Kansas)  5:15   
# «Highway Star» (Deep Purple)  5:44 
# «Shout It Out Loud» (KISS)  3:14
# «Over the Mountain» (Ozzy Osbourne)  4:20 
# «The Trooper» (Iron Maiden)  3:52  
# «Breaking the Law» (Judas Priest)  3:01   
# «On Fire» (Van Halen)  3:07   
# «Immigrant Song» (Led Zeppelin)  2:17   
# «God» 4:55

## Eksterne lenker
*
The Expression of the Emotions

***The Expression of the Emotions in Man and Animals*** («Følelsesuttrykk hos mennesker og dyr») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1872. Den beskriver og drøfter hvordan mennesker og dyr uttrykker følelser eller emosjoner og hvordan disse uttrykksformene utvikler seg (i&nbsp;løpet av livet) og kan ha evolvert (i&nbsp;løpet av geologisk tid). Darwin hadde opprinnelig planlagt å omtale temaet som ett kapittel i boka *[[The Descent of Man]]* (1871), men stoffet ble for omfangsrikt, og Darwin ga det altså ut som en egen bok året etter.

Darwin baserte seg på flere ulike typer data. Han hadde samla observasjoner av dyrisk adferd og selv utført slike studier; skrevet en dagbok om sin første sønns psykologiske utvikling; og innhenta krysskulturelle funn, bl.a. basert på et spørreskjema som han hadde sendt til tallrike kontakter i hele verden. Et av målene hans var gi en evolusjonær forklaring for ansiktsuttrykk. Hans teori var at ansiktsmusklene ikke hadde oppstått for å uttrykke emosjoner, men hadde fått denne funksjonen etter hvert gjennom en såkalt funksjonsveksel. Gjennom sammenligninger på tvers av kulturer og med dyr klarte Darwin å presentere overbevisende argumenter for at menneskelige ansiktsuttrykk ikke er ikke kulturelt variable vaner, men at de er medfødte adferdsmønstre.

Boka er etter dagens forståelse for antropomorf i sin omtale av dyr (dvs. dyrene menneskeliggjøres i for stor grad). På den andre siden har boka vært banebrytende som den første publikasjonen i evolusjonspsykologi. Darwins observasjoner av sin sønn utgjør dessuten en klassisk studie i utviklingspsykologi.

## Innhold
Boka består av 14 kapitler. De tre første gir en fremstilling av generelle grunnprinsipper for følelsesuttrykk. Kapittel&nbsp;4 presenterer de ulike fysiologiske, motoriske og adferdsmessige mekanismene som dyr bruker for å uttrykke følelser. Kapittel&nbsp;5 gir en oversikt over følelsesuttrykk hos domestiserte dyr samt primater. Det sistnevnte bygget på Darwins iakttagelser i Londons dyrehage. De følgende åtte kapitlene gjennomgår de viktigste emosjonene (eller grupper av beslekta emosjoner) hos mennesket. Gjennomgangen tar bl.a. opp hvilke muskler, kjertler osv. som er involvert i de ulike følelsesuttrykkene. På denne måten behandler Darwin gråt (kap.&nbsp;6), redsel (kap.&nbsp;7), glede (kap.&nbsp;8), ettertenksomhet (kap.&nbsp;9), sinne (kap.&nbsp;10), vemmelse (kap.&nbsp;11), overraskelse (kap.&nbsp;12) og skam (kap.&nbsp;13). Det siste kapitlet gir en oppsummering.

## Utgaver
Bokas første utgave i 1872 var på 374&nbsp;sider. En annen utgave ble publisert posthumt i 1890 av Charles Darwins sønn Francis. Den inneholdt noen tilføyelser og kommentarer basert på Darwins notater, og var på 394&nbsp;sider. Begge utgivelsene ble besørget av John Murray.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fri fulltekstversjon av boka
Insectivorous Plants

***Insectivorous Plants*** («Insektetende planter») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1875. Den dokumenterer at noen planter (kjøttetende planter) kan fange insekter eller andre små dyr og kan ta opp dyrisk næring gjennom bladene. Boka kom ut på John Murrays forlag og hadde 462&nbsp;sider. Den reviderte andre utgaven (1888) var på 377&nbsp;sider.

Boka var den første av Darwins tre bøker om plantenes «adferd». De andre var *[[The Movements and Habits of Climbing Plants|Climbing Plants]]* (1875) og *[[The Power of Movement in Plants|Movement in Plants]]* (1880).

## Innhold
Bokens elleve første kapitler handler om rundsoldugg (*Drosera rotundiflora*) og eksperimentene som Darwin utførte på denne arten. Han viste at solduggplanten fanger insekter med et klebrig sekret og blader som ruller seg sammen rundt byttet, at den er ytterst følsom, at den responderer mer på dyr enn rent mekaniske stimuli, og at den foretrekker nitrogenrike substanser. Det siste fikk Darwin til å undersøke om planten også kan fordøye insekter, og han kunne bekrefte at planten skiller ut et fordøyelsesenzym. Det følgende kapitlet sammenligner resultatene med flere andre solduggartene (*Drosera* spp.), som alle lever i næringsfattig myr og fanger insekter.

Kapittel 13 er viet venusfluefanger (*Dionaea muscipula*) og hvordan denne fanger og fordøyer insekter. Det følger et kapittel om *[[Aldrovanda vesiculosa]]*, som fanger krepsdyr og insektlarver under vann. I&nbsp;kapittel 15 omtaler Darwin noen flere arter av solduggfamilien (Droseraceae), prøver å rekonstruere gruppens fylogeni (stamtre) og når og hvordan deres særtrekk har oppstått.

Resten av boken handler om kjøttetende planter i blærerotfamilien (Lentibulariaceae), noe som viser at slik «adferd» har evolvert flere ganger. Tettegras (*Pinguicula* spp., kap.&nbsp;16) fanger insekter på samme måte som soldugg. Blærerot (*Utricularia* spp., kap&nbsp;17/18) er en vannplante som fanger krepsdyr i små blærer, der de ikke fordøyes, men simpelthen forråtner, hvorpå planten kan ta opp nedbrytingsproduktene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fri fulltekstversjon av boka
The Variation of Animals and Plants under Domestication

***The Variation of Animals and Plants under Domestication*** («Domestiserte dyrs og planters variasjon») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1868. Den utdypa noen av temaene i hans hovedverk *[[Artenes opprinnelse]]*, nemlig variasjon, kunstig seleksjon og arv.

Målet med boka var ikke bare å dokumentere forekomsten av variasjon, men også å vise at variasjon er en prosess (heller enn en «feil») og å forklare årsakene og mekanismene til variasjon. Videre var det viktig for Darwin å vise parallellene mellom domestisering eller avl (dvs. *kunstig* seleksjon) og ''naturlig'' seleksjon, fordi effekten av kunstig seleksjon illustrerer virkningen av evolusjon. Når det gjaldt arv, la Darwin frem sine hypoteser om arvemekanismer («pangenese»-teorien). Siden de sistnevnte har vist seg å være feil, har boka i etterkant ofte blitt oversett. Den inneholder likevel mange viktige innsikter og god empirisk forskning, spesielt Darwins resultater fra flere tiårs dueavl. Darwin dokumenterte også at seleksjon på en bestemt egenskap kan føre til utilsikta endringer i andre egenskaper, et fenomen som i dag er kjent som pleiotropi.

Boka ble gitt ut på John Murrays forlag og bestod av to bind på hhv. 411 og 486&nbsp;sider. Den noe reviderte andreutgaven av 1875 hadde 473 + 495&nbsp;sider.

## Innhold
I bind I gjennomgås de ulike domestiserte dyre- og plantegruppene med tanke på antall raser, deres sannsynlige ville stamform(er) og deres egenskaper. Kapitlene omhandler hunder, katter (kap.&nbsp;1), hester, esler (kap.&nbsp;2), griser, kveg, sauer, geiter (kap.&nbsp;3), kaniner (kap.&nbsp;4), duer (kap.&nbsp;5/6), hønsefugler (kap.&nbsp;7), andefugler, gåsefugler, kanariirisker, gullfisk, honningbie, silkespinner (kap.&nbsp;8), korn, grønnsaker (kap.&nbsp;9), frukt, prydtrær og blomster (kap.&nbsp;10). Det siste kapitlet i bind&nbsp;I omhandler uvanlige reproduksjonsmåter.

Bind II er viet de generelle og teoretiske aspektene ved domestisering. Her diskuteres arv (kap.&nbsp;12&ndash;14), atavismer (kap.&nbsp;13), kjønnsavhengig arv (kap.&nbsp;14), krysning, inn- vs. utavl (kap.&nbsp;15&ndash;19), kunstig seleksjon (kap.&nbsp;20), naturlig seleksjon hos domestiserte dyr og planter (kap.&nbsp;21), årsakene til variasjon (kap.&nbsp;22/23) og lovmessigheter ved variasjon (kap.&nbsp;24&ndash;26). Kapittel 27 er en presentasjon av Darwins teori om pangenese,  dvs. om arvelighetsmekanismene. Darwin betegna den som en «provisorisk hypotese», og ettertiden (dvs. den mendelske genetikken) har da også vist at han tok grundig feil på dette punktet. Verket avsluttes med et kapittel til generell diskusjon og syntese.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fri fulltekstversjon av boka
Henrettelsesskuret

**Henrettelsesskuret** på Christianshavn (også kalt «skyteskuret») var det ene av de to steder hvor dødsdommene i det danske rettsoppgjøret etter okkupasjonen ble fullbyrdet i 1946–1950. Det andre henrettelsesstedet var i Undallslund plantasje ved Viborg.

Henrettelsesskuret var et arkitekttegnet breddehus med betonggulv oppført i en av de fjernere deler av Holmen, på 2. Redan av Enveloppen ved Margretheholm. Originaltegningen, som finnes i Rigsarkivet, er benevnt «*Pistolskydeplads. Skur til Skiver*» (det vil si skyteskiver) men stedet var kun oppført til henrettelsene.

Betonggulvet med avløpsrist kan stadig ses. Enveloppen er en del av Fristaden Christiania (Bådsmandsstrædes kaserne) under navnet Dyssen, og det historiske kruttmagasinet på 2.&nbsp;Redan kalles *Aircondition*. Betongfundamentet ligger for enden av bygningens vinkel, like på den østlige siden av stien. Et treskur, som er basert på samme tegninger, men oppført i 1980, står ved bygningen «Den kosmiske blomst» på Syddyssen, som er det historiske kruttmagasinet på 5.&nbsp;Redan.

30 dødsdømte ble henrettet ved skytning her. Den seneste var Ib Birkedal Hansen den 20. juli 1950 kl. 01.00, som også var den siste som ble henrettet i Danmark. 16 andre ble henrettet i Undallslund.

Stedet er ca. 1,5 kilometer nord for Københavns siste offisielle skarprettersted på Amager Fælled, som var i bruk fra 1806 til 1845. Det lå ved den Svenske Skanse, som veinavnet *Ved Skansen* i dag vitner om.

## Referanser
The Movements and Habits of Climbing Plants

***The Movements and Habits of Climbing Plants*** («Klatreplanters bevegelser og vekstformer») er en av Charles Darwins bøker. Den ble først utgitt som en tidsskriftartikkel i 1865 («On the movements and habits of climbing plants», *Journal of the Linnean Society of London, Botany*, bind 9, side 1&ndash;118). Den første bokutgaven (betegnet som 2.&nbsp;utgave) kom ut i 1875 på John Murrays forlag og var på 208 sider.

Boka beskriver de ulike organene og bevegelsene klatreplanter «klatrer» med, og den er en av Darwins tre bøker om plantenes «adferd» (i&nbsp;tillegg til *[[Insectivorous Plants]]*, 1875, og *[[The Power of Movement in Plants|Movement in Plants]]*, 1880). Han antok at planter som slynger seg rundt andre planter er den evolusjonært sett opprinnelige klatremåten, som så ble forfinet i flere ulike plantegrupper (kapittel&nbsp;1). Noen planter holder seg fast med bladene, som kan være mer eller mindre spesialiserte for formålet, men alltid er veldig følsomme for berøring (kap.&nbsp;2). Ytterlige spesialiseringer er klatretråder, som det igjen fins mange ulike varianter av, inkludert tråder som trekker planten opp etter seg (kap.&nbsp;3/4). Til slutt nevnes diverse sjeldnere måter å klatre på (f.eks. ved hjelp av røtter og klebrige sekreter; kap.&nbsp;5).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fri fulltekstversjon av boka
* Artikkelen fra 1865 i ''Journal of the Linnean Society of London'' (krever abonnement)
Bill de Blasio

**Bill de Blasio** (født **Warren Wilhelm** 8. mai 1961 i New York City i USA) er en amerikansk lokalpolitiker som siden 2010 har vært «public advocate» i New York by. Fra 1. januar 2014 var han borgermester i samme by, etter at han vant borgermestervalget 5. november 2013 med 73,3 % av stemmene mot republikaneren Joe Lhotas 24,3 %. Bill de Blasio ble gjenvalgt i 2017.

Han var Demokratenes kandidat i byens borgermestervalg i 2013, etter å ha fått litt over 40 % av stemmene i primærvalget. De Blasios valgkamp fikk kritikk av sittende borgermester Michael Bloomberg, som mente den var rasistisk fordi de Blasios bietniske familie har spilt en viktig rolle i valgkampen. Valgkampen til de Blasio har hovedsakelig vært en anti-Bloomberg-kampanje, som særlig har vært kritisk til «stopp og kroppsvisitasjon»-programmet.

Han representerte deler av i bydelen Brooklyn i New Yorks bystyre fra 2002 til 2009.

16. mai 2019 kunngjorde han at han vil stille til primærvalgene for å bli Det demokratiske partiets presidentkandidat i 2020. På grunn av manglende oppslutning trakk han kandidaturet 20. september samme år.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
The Power of Movement in Plants

***The Power of Movement in Plants*** («Bevegelsesevnen hos planter») er en bok som Charles Darwin ga ut i 1880. Boka ble skrevet i samarbeid med Charles' sønn Francis Darwin og var på 592&nbsp;sider. Den er den siste av hans tre bøker om plantenes «adferd» (i&nbsp;tillegg til *[[Insectivorous Plants]]* og *[[The Movements and Habits of Climbing Plants|Climbing Plants]]*, 1875). Den er mer teknisk og fysiologisk enn de tidligere bøkene, fordi Darwin ville forklare *hvordan* planter kan utføre og styre sine bevegelser. Han viste at voksende planteceller utvides ujevnt, noe som fører til en spontan, sirklende bevegelse. Denne bevegelsen kan så styres ved en rekke ulike stimuli, som planten klarer å oppfatte. Således kan celler sanse retningen av bl.a. sollyset, tyngdekraften, fuktighet eller berøring, og enten vokse imot eller bort fra disse stimuli. Boken har vært en viktig inspirasjonskilde for senere plantefysiologer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fri fulltekstversjon av boka
Lorenzen-gruppen

**Lorenzen-gruppen** var en dansk paramilitær gruppe underordnet HIPO. Den var aktiv fra desember 1944 til mai 1945.

Lorenzen-gruppen er oppkalt etter dens stifter Jørgen Lorenzen, som i 1944 tok tjeneste i det tyske etterretningspolitiet. Her ble han underlagt det danske HIPO-korpset som avdeling&nbsp;9c. Han fikk en væpnet gruppe under seg med ordre om å bekjempe motstandsbevegelsen.

Gruppen stod for anholdelser av 6–800 mistenkte motstandsfolk. Den benyttet seg ofte av tortur og henrettelser.

Under okkupasjonen ble Lorenzen-gruppen søkt likvidert av den danske motstandsbevegelsen.

Etter den tyske hærens kapitulasjon den 4. mai 1945 flyktet 19 av gruppens medlemmer til et sommerhus i Asserbo. Her ble de oppdaget av danske motstandsgrupper, og det kom til ildkamp. Lorenzen-gruppen var velbevæpnet med «*19 Maskinpistoler, 11 alm. Pistoler, 125 Lt. Benzin, uanede Mængder Ammunition samt et meget stort Forraad af Fødevarer.*». Tilfeldigvis var den motstandsgruppe fra Frederiksværk som hadde bygget en hjemmelavet panservogn i nærheten på en annen aksjon. V3-panservognen ble satt inn mot Lorenzen-gruppen, og etter en salve med maskingeværet stoppet all motstand. Etter aksjonen lå restene av gruppen i sommerhuset: to var drept, en var såret i underlivet og hadde begått selvmord, mens fem andre var hardt såret. De overlevende ble arrestert og ført til København.

Ti av gruppens medlemmer ble etter krigen idømt dødsstraff, deriblant lederen Jørgen Lorenzen, som ble henrettet 10. mai 1949 kl. 10. Seks av dødsdommene ble dog redusert til livsvarig fengsel. Det siste av gruppens medlemmer ble løslatt i 1959.

Kun få av Lorenzen-gruppens medlemmer var medlemmer av det danske nazistiske parti Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti, og ingen av dem utviste noen særlig interesse for politikk. De kom fra alle samfunnslag og utgjorde et representativt utsnitt av den danske befolkningen.

Den kontroversielle journalisten Erik Haaest utgav i 2007 boken *Hipofolk*, som skulle være den første i en trilogi av bøker om Lorenzen-gruppen. Haaest mottok statsstøtte til utarbeidelsen av første og annet bind i serien. Annet bind om Anna Lund Lorenzen utkom i 2007. Men etter en artikkel i *Information* 18. juli 2007 som avslørte at Haaest i 1970-årene hadde utgitt en avis som inneholdt artikler som sådde tvil om riktigheten av Holocaust og Anne Franks dagbøker, nektet forlaget Documentas, som hadde utgitt de første to bøkene, å utgi den tredje om Jørgen Lorenzen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmesiden Danskere i tysk tjeneste har en liste over gruppens medlemmer og resultatet af retsopgøret efter krigen.
Skaft

Et **skaft** er den delen av et redskap som er beregnet på å holde i. Redskaper som spade, hakke, hammer og slegge har skaft. Det kan også børster og gryter ha.

## Eksterne lenker
*
Birkedal-gruppen

**Birkedal-gruppen** var en avdeling under det tyske Gestapo i Danmark. Gruppen besto av en tettere indre del med direkte tilknytning til det tyske politiet og videre ut i et større nett av løsere tilknyttede agenter og angivere. Kjernepersonen var Ib Birkedal Hansen.

Birkedal-gruppen var notorisk brutal til det ytterste. Mord, tortur og vold var standardverktøyet for denne gruppen av hovedsakelig politiutddannede.

Blant gruppens faste medlemmer ble mange likvidert, dødsdømt eller dømt til livslange straffer.

Det bemerkes blant annet at de fleste medlemmene hverken var aktive nazister eller kjent som ideologisk motiverte antisemitter, tysk-nasjonale eller lignende. Gruppen beskrives generelt og Birkedal selv inngående i verket *Birkedal* av Peter Øvig Knudsen.

## Referanser


## Litteratur
* *Birkedal* av Peter Øvig Knudsen. 3. opplag utkommet på danske Gyldendal 2008.
* Almanet
HIPO

**HIPO** (av tysk **Hilfspolizei**, hjelpepoliti) var et dansk uniformert korps som fungerte som tysk hjelpepoliti i 1944–45.

Korpsets medlemmer var primært rekruttert fra etterretningsavdelingen i Schalburgkorpset. HIPOs to ledere var begge tidligere politimenn, først Oktavius Norreen, senere Erik V. Petersen. Sistnevnte ble likvidert i april 1945.

Den under krigen beryktede Lorenzen-gruppen var en underavdeling av HIPO, med betegnelsen avdeling&nbsp;9c.

## Litteratur
* Matthias Bath: *Danebrog gegen Hakenkreuz.* Wachholz, 2011, ISBN 978-3-529-02817-5.
* Erik Haaest: *Hipofolk Lorenzen-gruppen – Danske Terrorister i Nazitiden.* Documentas 2007.

## Eksterne lenker
* HIPO www.historie-online.dk
Landsforræderloven

**Landsforræderloven**, også kalt **Landssvigerloven**, (formelt navn *Lov om Tillæg til Lov om Rettens Pleje vedrørende Behandling af Sager angaaende Forræderi og anden landsskadelig Virksomhed m.v.*) var en særlov vedtatt av Folketinget som ledd i rettsoppgjøret etter annen verdenskrig, som midlertidig gjeninnførte dødsstraff i Danmark for forbrytelser av landsskadelig karakter begått under den tyske okkupasjonen. Loven ble således innført med tilbakevirkende kraft, hvilket er et særsyn i dansk politisk historie.

Som følge av loven ble det fra 1945 til 1950 avsagt 102 dødsdommer, hvorav 46 ble fullbyrdet ved skytning. Henrettelsene fant sted i Undallslund plantasje ved Viborg, og i henrettelsesskuret,  i en av de fjernere deler av Bådsmandsstrædes kaserne, på 2.&nbsp;Redan av Enveloppen ved Margretheholm, på Amager ved København.

## Eksterne lenker
* Landsforræderloven
John Murray

**John Murray** er navnet til flere personer:

* John Murray (4. jarl av Dunmore), britisk guvernør (1730−1809)
* John Murray (forlegger), skotsk forlegger (1778−1843), eier av John Murray (forlag)
* John Murray (oseanograf), skotsk-kanadisk oseanograf (1841−1914)
John Murray (forlag)

**John Murray** er et engelsk forlag som ble grunnlagt i 1768. 

Etter å ha blitt leda av sju generasjoner med John Murray-er (1745&ndash;1793, 1778&ndash;1843, 1808&ndash;1892, 1851&ndash;1928, 1884&ndash;1967, 1909&ndash;1993, 1941&ndash;), ble forlaget i 2002 solgt til Hodder Headline, som i 2004 ble kjøpt av Lagardère-gruppen. I denne inngår John Murray i dag i forlaget Hachette.

Forlaget er mest kjent for utgivelsen av reiseskildringer og betegnes som oppfinner av reisehåndboka som sjanger (sammen med Karl Baedeker i Tyskland). John Murray kan sies å ha etablert begrepet severdighet. I&nbsp;tillegg har forlaget publisert en rekke vitenskapelige bøker. Blant forfatterne som ble gitt ut av John Murray, er Jane Austen, George Gordon Byron, Charles Darwin, Arthur Conan Doyle, Johann Wolfgang von Goethe, David Livingstone, Charles Lyell, Herman Melville og Edward Whymper.

## Eksterne lenker
*
Storelimosen naturreservat

**Storelimosen naturreservat** er et tidligere verneområde vest for Ørje i Marker kommune, nær grensa mot Indre Østfold og Rakkestad ved Stange varde. Området strekker seg nord-syd ca. 230 meter over havet, og består hovedsakelig av minerogen myr. Her er også elementer av strengmyr, noe som ellers er vanlig 500 - 800 moh. Her møtes alpine strengmyrer med de kystbundne floraelementene. Opptreden av dvergbjørk sammen med sydlige arter som klokkelyng og rome er interessante trekk ved myrkomplekset.

Området ble i 2013 utvidet og slått sammen med Svenken i Rakkestad til Fjella naturreservat.

## Referanser
Ludwig Riess

**Ludwig Rieß** [**Riess**] (født 1. desember 1861 i Deutsch Krone i Tyskland; død 27. desember 1928 i Springfield i Ohio i USA) var en tysk historiker og en ledende kjenner av engelsk historie.

I 1885 promoverte i Berlin om *Geschichte des Wahlrechts zum englischen Parlament im Mittelalter*.

I 1887 flyttet han til Japan og underviste ved Universitetet i Tokyo. I 1902 vendte han hjem til Tyskland og underviste ved Universitetet i Berlin. Han publiserte om Storbritannias og Japans historie.

Rieß gjelder som disippel av Leopold von Ranke.

## Verker
* *Geschichte des Wahlrechts zum englischen Parliament*, 1885
* *Lectures in English constitutional history*, 1891
* *Geschichte der Insel Formosa*, 1897
* *Allerei aus Japan*, 2 Vols., 1904-1908
* *Historik*, 1912
* *Die Entwicklung des modernen Japans*, 1914
* Neubearbeitung von Webers Weltgeschichte, Bd. 1–4, 1919–1922
* *Englische Geschichte, hauptsächlich in neuester Zeit*, 1926
* *Die Ursachen der Vertreibung der Portugiesen aus Japan, 1614-1639*

## Litteratur
* Muramatsu, Teijirô: *Westerners in the Modernization of Japan.* Translated by Lynne E. Riggs and Manabu Takechi. Tokyo: Hitachi, 1995.
Dai Dengwen

**Dai Dengwen** (kinesisk: 代 登文 , født 15. desember 1976) er en kinesisk mannlig tidligere skøyteløper som representerte hjemlandet i Vinter-OL 1998 i Nagano.

## Personlige rekorder

## Meritter
### Internasjonale mesterskap
Olympiske leker (Vinter) deltatt i ett OL (ved to konkurranser)
:* Nagano 1998 på 2 x 500 m og 1 000 m.
::* Beste resultat 31.-plass på 2 x 500 m i Nagano 1998.

Sprint-VM på skøyter (deltatt to ganger)
:* Berlin 1998 og i Inzell 2001.
::* Beste resultat 29.-plass sammenlagt både i Berlin 1998 og i Inzell 2001.

### Sammenlagt i [[Verdenscupen på skøyter|Verdenscupen]]

Poeng i parentes er rangeringspoeng som rangeres under verdenscup-poeng, men som likefullt er oppnådd under verdenscup-løp.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Dai Dengwen på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
*  Profil (gammel) på data.ISUresults.eu og Profil (ny)  på www.ISU.html.infostradasports.com sine nettsider. (distanseresultater)
*  Dai Dengwen på Effesport.nl (noen resultater)
*
Ernest Gardner

**Ernest Arthur Gardner** (født 16. mars 1862 i London, død 27. november 1939) var en engelsk arkeolog og kunsthistoriker. Han var broren til Percy Gardner.

Gardner var direktør for den engelske arkeologiske skolen i Athen fra 1887 til 1895 og deretter professor ved University College London til 1902.

Han foretok noen utgravinger i Hellas, på Kypros og i Egypt (Naukratis), og han skrev tallrike studier over gresk kunst og arkeologi. Han forfattet blant annet *Introduction to Greek Epigraphy* (1887), *A Handbook of Greek Sculpture* (1896-97), *Ancient Athens* (1902), *Religion and Art in Ancient Greece* (1910). Gardner var fra 1880 til 1896 medutgiver av *Journal of Hellenic Studies*.

## Eksterne lenker
* 
* Ernest Arthur Gardner i Nordisk familjebok
Brattstiåstunnelen

**Brattstiåstunnelen** er en veitunnel på fylkesvei 714 i Snillfjord kommune i Trøndelag. Tunnelen er 215 meter lang.

Anleggsarbeidet på tunnelen startet i oktober 2011 og den åpnet for trafikk 12. september 2013.

## Se også
* Ny Rv 714
* Valslagstunnelen
* Fenestunnelen
* Veitunneler i Norge
* Undersjøiske veitunneler i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* Statens vegvesen, vegprosjekt Mjønes-Vasslag