open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ikke-metall

**Ikke-metaller** er grunnstoffer som er isolatorer i kondensert tilstand (gass eller væske). De fleste ikke-metallene er imidlertid gasser. De har forholdsvis høy elektronegativitet (gir ikke lett fra seg elektronene sine), og med unntak av hydrogen befinner de seg i øvre høyre del av periodesystemet og adskilles fra metallene med en diffus skrå linje bestående av halvmetaller. Bortsett fra vann (dihydrogenmonoksid), som er nøytralt, er oksider av ikke-metaller sure &ndash; f.eks. karbondioksid (danner kullsyre i vann), nitrogendioksid (danner salpetersyre) og svoveltrioksid (danner svovelsyre).

Følgende *[[væske]]r* og gasser hører til ikke-metallene: hydrogen, **[[Karbon (grunnstoff)|karbon]]**, nitrogen, **[[fosfor]]**, oksygen, **[[svovel]]**, **[[selen]]**, fluor, klor, *[[brom]]*, **[[jod]]**, helium, neon, argon, krypton, xenon og radon. Selv om mindre enn en 1/4 av antall grunnstoffer er ikke-metaller, utgjør de mer enn 3/4 av stoffmengden på jorden.

Ikke-metallene er de grunnstoffene som har grønn farge i periodesystemet. Disse grunnstoffene er: Hydrogen (H), karbon (C), nitrogen (N), oksygen (O), fosfor (P), svovel (S) og selen (Se).

Det finnes og noen halvmetaller som deler noen av egenskapene til ikke-metallene.
## Se også
*Grunnstoffliste
*Periodesystemet
Naturlig seleksjon

**Naturlig seleksjon** (eller *det naturlige utvalg*) er en viktig faktor som er ansvarlig for evolusjon.
Dette skjer ved at de best tilpassede individene innen en populasjon til enhver tid har en større sjanse for å etterlate seg nye avkom enn et gjennomsnittlig individ.
Resultatet av en slik seleksjonsprosess er tilpasninger i arten.

Naturlig seleksjon var en av hovedhypotesene som Charles Darwin la frem i sin bok *[[Artenes opprinnelse]]* (1859).
Hypotesen har fått mye støtte gjennom evolusjonsbiologisk forskning gjennom de siste over 100 år, og er i dag en viktig bærebjelke i evolusjonsteorien.
Mange evolusjonsbiologer mener at naturlig seleksjon er en naturlov, som sannsynligvis også gjelder for andre enn de jordiske formene for liv (såfremt slike fins).

## Mekanismer
Grunnlaget for teorien om naturlig seleksjon bygger på flere observasjoner:
# Konkurranse: Organismer produserer generelt mer avkom enn som kan overleve. Dette resulterer i konkurranse mellom individene innen en art.
# Variabilitet: Avkom er ikke helt identiske, men varierer i ulik grad i de fleste egenskaper.
# Heritabilitet: Forskjellene mellom individene er i en viss grad arvelige.

Legger man sammen disse tre observasjonene, følger prinsippet om naturlig seleksjon:
* Om et individ overlever til kjønnsmoden alder og hvor mye avkom det får, er påvirket av egenskapene individet har.
* Individer med fordelaktige egenskaper har med andre ord en større sannsynlighet for å etterlate seg mye avkom, enn andre individer med andre egenskaper.
* I den grad disse egenskapene er arvelige, vil bærere av fordelaktige egenskaper over tid bli mer vanlige i populasjonen.
* Gjennom mange generasjoner fører en slik seleksjonsprosess til at populasjonen blir bedre tilpasset til miljøbetingelsene.

## Se også
* Darwinisme
* Evolusjonsteori
* Seksuell seleksjon
* Partnervalg

## Referanser
Honshu

**Honshu** er med sine 227&nbsp;942,85 km² den største av de fire japanske hovedøyene. I areal er øya den sjuende største i verden, og den andre i befolkningstall etter Java. 

## Geografi
Honshu er ca.  lang, mellom 50 og 230 km bred, og avskåret fra det asiatiske fastlandet i vest av Japanhavet, mens Stillehavet ligger mot øst. Mot nord avskjærer Tsugarusundet øya fra Hokkaidō, mens Innlandshavet mot sørøst og Kanmonsundet avskjærer Honshu fra øyene Shikoku og Kyushu. 

Honshu er berglendt og vulkansk, og er regelmessig utsatt for jordskjelv. Det er mange elver, blant dem Tone, Yodo og Shinano, hvorav den siste er Japans lengste elv (367 km). Blant de fremste fjell og fjellområder er Fuji-san (3 776 moh.), en aktiv vulkan og Japans største fjell, samt De japanske alper.

## Klima
Klimaet er temperert, men det er forskjeller mellom den østlige eller sørlige side av stillehavskysten og den vestlige eller nordlige side, kysten langs Japanhavet. Dette kommer blant annet av de mange fjell som strekker seg gjennom Honshū fra den ene ende til den andre, og den varme Kuroshiostrømmen (Japanstrømmen) som fører med seg milde vintre til den østlige og sørlige delen av Honshu. 

Den østlige eller vestlige side av Honshu har normalt fuktige og varme somre på grunn av monsuner fra sør og korte vintre. I tiden oktober-september er østkysten ofte rammet av tyfoner, og med dem kommer store mengder med regn, noe som ofte fører til store oversvømmelser. Den vestlige og nordlige side har i motsetning til den østlige side harde vintre med relativt mye snø, men er ikke like mye påvirket av de sykloner som treffer østsiden av Honshu.

## Byer og befolkning
Befolkningen var i 2007, 103 516 000 (89 101 702 i 1975), og store deler av denne bor i det tilgjengelige lavland, blant annet Stortokyo med en befolkning på over 35 millioner. Andre byer er Tokyo, Japans *de facto* hovedstad, samt andre større byer som Osaka, Nagoya, Kyoto, Sendai, Niigata, Yokohama, Kobe og Hiroshima. Store deler av den japanske befolkning og industrien befinner seg i beltet som strekker seg langs Honshūs sørlige kystlinje, fra Tokyo i øst til Fukuoka på Kyushu i vest.

## Administrativ inndeling
Honshu deles vanligvis inn i 5 regioner, uten at de er offisielle administrative enheter, som tilsammen består av 34 prefekturer:
* Chugokuregionen (vest) &mdash; Hiroshima-ken, Okayama-ken, Shimane-ken, Tottori-ken, Yamaguchi-ken.
* Kansairegionen (syd, vest for Chugoku) &mdash; Hyōgo-ken, Kyoto-fu, Mie-ken, Nara-ken, Osaka-fu, Shiga-ken, Wakayama-ken.
* Chuburegionen (sentral) &mdash; Aichi-ken, Fukui-ken, Gifu-ken, Ishikawa-ken, Nagano-ken Niigata-ken, Toyama-ken, Shizuoka-ken, Yamanashi-ken.
* Kantoregionen (øst) &mdash; Chiba-ken, Gunma-ken, Ibaraki-ken, Kanagawa-ken, Saitama-ken Tochigi-ken,  Tokyo.
* Tohokuregionen (nord) &mdash; Akita-ken, Aomori-ken, Fukushima-ken, Iwate-ken, Miyagi-ken Yamagata-ken.

## Infrastruktur
Honshu er forbundet med de tre andre japanske hovedøyene, Hokkaido, Shikoku og Kyushu, via broer og tunneler.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kawasaki

:*For firmaet med samme navn, se [[Kawasaki (selskap)]]*

**Kawasaki** (japansk: 川崎市 *Kawasaki shi*) er en by i Kanagawa i Japan. Den hadde  millioner innbyggere per 1. januar 2018.

Kawasaki ligger ved munningen av elven Tama. Mellom Tokyo og Yokohama, på østsiden av Tokyobukten, ligger industriområdet Keihin og den vestlige forstaden, som er et boligområde for personer som  pendler til Tokyo.

Tokyo Wan Aqua-linjen, en bro-/tunnel-kombinasjon som krysser Tokyobukten, forbinder Kawasaki med byen Kisarazu i prefekturet Chiba.

Navnet «Kawasaki» er sammensatt av ordene «kawa» som betyr «elv», og «saki» som betyr «halvøy» eller «nes».
Hvis man oversatte navnet til norsk ville byen altså hete «Elvenes».

Byen ble grunnlagt 1. juli 1924.

## Bydeler
Kawasaki har 7 bydeler:
* Asao-ku
* Kawasaki-ku
* Miyamae-ku
* Nakahara-ku
* Saiwai-ku
* Takatsu-ku
* Tama-ku

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kanagawa (prefektur)

**Kanagawa** (神奈川県&ndash;; *Kanagawa-ken*) er et geografisk område og politisk prefektur i Kantōregionen på Honshu i Japan. Hovedstaden er Yokohama. Havnen i Yokosuka, som ligger ved munningen av Tokyoviken, er hovedkvarteret til den amerikanske 7. flåte.

## Geografi
Kanagawa er et relativt lite prefektur, mellom Tokyo i nord, Fuji-san i nordvest, og Stillehavet og Tokyobukta i sør og øst. De største byene ligger i det flate området øst i prefekturet, mens det i vest er fjellandskap. Elven Tama danner store deler av grensen mellom Kanagawa og Tokyo. Sagami renner gjennom selve Kanagawa.

### Byer
Det er 19 byer i Kanagawa-prefekturet:

## Største byer


* I dette tidsrommet (2000–2015) var det to grenseforandringer i disse byene: innlemmelsen av to landsbyer i byen Sagamihara (mars 2006 og mars 2007).
* Antall byer er uforandret siden november 1978: Ayase fikk bystatus.


## Referanser

## Eksterne lenker
*
Den sterkestes rett

**Den sterkestes rett** er en aforisme som brukes på flere felt. Den illustrerer at det er de ved makten som definerer moral, samfunnets syn på rett og galt. Den betegner naturtilstanden, en forestilt tilstand der det er opp til enkeltindividene å ivareta sine egne rettigheter, der det med andre ord ikke er noen samfunnsinstans som verner om samfunnets «svake». *Den sterkestes rett* har vært beskrevet som credo for totalitære regimer, og brukes i realistisk orienterte internasjonale studier.

## Naturrettstenkning
Ifølge Thomas Hobbes er den sterkestes rett menneskets eneste rettighet i «naturtilstanden», dvs. i et tenkt samfunn der alle menneskeskapte regler er fjernet.

## Sosialdarwinisme
Innenfor Sosialdarwinisme og Survival of the fittest tolket Herbert Spencer darwinismen utvidende som *den sterkestes rett*..

Det er en seiglivet misforståelse at den sterkestes rett har noe med evolusjon å gjøre, eller til å med kan rettferdiggjøres ved hjelp av evolusjonsbiologi.
Misforståelsen kommer sannsynligvis av at enkelte personer uten særlig forståelse for biologi har feiloversatt darwinismens prinsipp om *[[survival of the fittest]]* med nettopp «den sterkestes rett».
Det ironiske i denne sammenheng er at evolusjonsbiologiens resultater heller avkrefter enn bekrefter Hobbes' forestilling.

## Annet
Aforismen er også brukt om forholdet mellom norske kommuner under kommunereformen på 2010-tallet.

## Referanser
Prasutagus

**Prasutagus** var en konge av den britonske stammen kalt for ikenere på 100-tallet e.Kr. og som var bosatt i det området av England som nå kalles for Norfolk. Han er best kjent som ektemann av Boudicca, opprørsdronningen som ledet ikenerne i et voldsomt opprør mot romerne etter hans død.

## Bagrunn
Prasutagus kan ha vært en av elleve konger som overga seg til keiser Claudius som følge av den romerske erobringen av Britannia i 43, eller han kan ha vært innsatt som en klientkonge som følge at ikenerne nektet å la seg avvæpne, gjorde opprør og ble beseiret i 47. Som en alliert av Roma fikk hans stamme lov til å eksistere i navnet uavhengig, og for å sikre seg fortsatt romersk velvilje navnga Prasutagus den romerske keiseren som med-arving til hans rike sammen med sine to døtre. Tacitus sier at han levde et langt og framgangsrikt liv, men da han døde overså romerne hans testamente og overtok hans riket. De fratok adelen deres landeiendommer og plyndret riket. For å ydmyke ikenerne ekstra lot romerne hans enke Boudicca bli pisket og voldtok hans to døtre. Samtidig innkrevde romerske finansmenn sine lån. Alt dette opprørte ikenerne og det førte til et storstilt opprør som også involverte nabostammene, ledet av Boudicca, i år 60 eller 61.

## Identifisering via mynter
Mynter som har blitt funnet i Suffolk har inskripsjonen SVB ESVPRASTO ESICO FECIT, «under Esuprastus Esico gjorde (dette)» på latin. En del arkeologer mener at Esuprastus var det egentlige navnet til den konge som Tacitus kaller Prasutagus, mens andre mener det er snakk om en helt annen person. Andre har tolket Esuprastus som et sammensatt navn, med «Esu-» avledet fra guden Esus og har betydningen «herre» eller «ære», og «Prasto-» er en forkortning for et personnavn; myntenes inskripsjon har således betydningen «under herre Prasto-». Det er også bemerkelsesverdig at mynter tilhørende en annen stamme, korieltauverne (*corieltauvi*), har inskripsjoner med lignende navn: IISVPRASV og ESVPASV. Navnet på en tidligere konge av ikenerne opptrer også mynter som SCAVO, et navn som kan være beslektet med latinske *scaeva*, «venstre», og *scaevola*, «venstrehendt». Begge herskernes mynter er lik romerske mynter i stilen og språket, og var antagelig preget innenfor tjue år av hverandre. Forskeren Chris Rudd foreslår at Esuprastus, som han identifiserer med Prasutagus, etterfulgte Scavo det ikeniske opprøret i 47.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Iceni  hos ''Roman-Britain.org''
Kobe

**Kōbe** (japansk: 神戸市; -shi) er en by i Japan, som ligger på øya Honshu. Kobe er hovedstaden i Hyōgoprefekturet, og er en av Japans viktigste havner. Byen ligger i Kansai regionen, vest for Osaka, og var en av de første japanske byene som åpnet for handel med Vesten i 1868. Den kosmopolitiske havnebyen har en befolkning på 45&nbsp;000 utenlandske innbyggere fra mer enn 100 nasjoner. Den 17. januar 1995 var det et jordskjelv som målte 7,3 på Richters skala. Kobe utgjør sammen med Osaka og Kyoto Japans nest største område med en befolkning på rundt 18 millioner innbyggere. 

## Bilder

Fil:Kobe port island02s3200.jpg|Kobe-Ohashi
Fil:Luminous kobe04s3200.jpg|Meriken Park Oriental Hotel
Fil:Kobe_harborland08s3200.jpg|Harborland
Fil:Hyogo prefectural museum of art02s3200.jpg|Hyogo Prefectural Museum of Art
File:Kin-no-yu Arima Onsen03s3s.jpg|Arima-Onsen
File:Port of Kobe02s4100.jpg|Havnen i Kobe

## Referanser
Kyoto

**Kyoto** (japansk: 京都市; Kyōto-shi) er en by i  prefekturet Kyoto i Japan. Tidligere var Kyoto hovedstad i Japan (794–1868) før den ble flyttet til Edo (nå Tokyo).

I dag blir Kyoto ansett som Japans uoffisielle kulturhovedstad da 60 % av Japans kulturarv ligger i dette området. Kyoto er byen der Kyoto-avtalen, avtalen om reduksjon av verdens klimagassutslipp, ble vedtatt i 1997.

Kyoto har fem geisha-kvartaler: Gion Kobu (den største), Miyagawa-chō, Ponto-chō, Kamishichiken (den eldste) og Gion Higashi. 

I 2015 besøkte 56,84 millioner mennesker byen. 

## Se også
*Den internasjonale Kyoto-avtalen om utslipp av klimagasser
*UNESCOs verdensarv, Historiske bygninger i Kyoto

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kyushu

**Kyushu** (japansk: 九州、&ndash; «ni provinser») er med sine 36&nbsp;782,37&nbsp;km² den tredje største av de fire japanske hovedøyene. Regnet som region er arealet 44 436 km². Kyūshū er den sydvestligste av de fire hovedøyene og den øyen som ligger tettest på det asiatiske fastlandet. Kyushu er separert fra Sør-Korea og det asiatiske fastlandet av Østkinahavet i vest, og fra de andre japanske hovedøyer av Kanmonsundet i nord (Honshū) og Bungostredet i øst (Shikoku).

Kyushu er en berglendt øy av vulkansk opprinnelse, og det er den dag i dag mange aktive vulkaner på øyen, bl.a. Japans største aktive vulkan Aso-san (1 591 moh.) på det sentrale Kyushu.  Det meste av øyen er berglendt, men det eksisterer relativt flate områder på øyen hvor det dyrkes landbruk.  Det høyeste punktet på Kyushu er fjelltoppen Kujū i prefekturet Ōita, med sine 1 788 moh.

Den sydlige del av Kyushu har et subtropisk klima og det er her varmt og fuktig det meste av året. Klimaet på den nordlige del av øyen er kaldere og mer temperert, og kan om vinteren oppleve snø. Men klimaet her er stadig varmt nok til at det kan dyrkes grønnsaker om vinteren. Kyushu er sammen med Okinawa det området som er mest utsatt for tyfoner i Japan. Tyfonene begynner å komme tidlig høst og kan forårsake oversvømmelser. Deler av øyen har store årlige nedbørsmengder og «regnsesongen» (*[[baiu]]*) varer fra juni til juli.

Kyushu har i dag en befolkning på rundt 13 230 000 (2006). Øyen har den største befolkningstetthet av de fire hovedøyene (332,4 mennesker/km²). Det meste av befolkningen bor på den nordlige delen av øyen, hvor de største byer og det meste av industrien også ligger. Fukuoka (1,4 mill.) er den største byen på Kyushu og øyens kommersielle sentrum, mens Kitakyushu den neste største byen er øyens industrielle sentrum.  Andre store byer på Kyushu er Kumamoto, Kagoshima, Ōita, Miyazaki, Saga, Sasebo og Nagasaki. 

Det eksisterer betydelige om enn ikke så store så før, kullreserver på den nordlige delen av Kyushu. Kullet har gjort så at området rundt Nagasaki, Kitakyushu og Oita har blitt et område med mye tungindustri, spesialisert i produksjonen av metaller, kjemikalier og maskineri.

Landbruk har også en stor betydning og foruten ris og grønnsaker er de viktigste avgrøter sitrusfrukter, hvete, te, soyabønner og tobakk. Andre produkter fra Kyushu inkluderer blant annet rå silke og forskjellige typer porselen.

Kyushu som betyr «ni provinser» har fått sitt moderne navn etter de ni provinser som øyen historisk var delt opp i: Chikuzen, Chikugo, Hizen, Higo, Buzen, Bungo, Hyuga, Osumi og Satsuma.

I dag er øyen en del av Kyushuregionen som består av syv prefekturer på selve øyen, samt Okinawa Prefektur mot syd:

* Fukuoka prefektur
* Kagoshima prefektur
* Miyazaki prefektur
* Nagasaki prefektur
* Saga prefektur
* Ōita prefektur
* Kumamoto prefektur
* Okinawa prefektur (ikke en del av øyen)

Kyushu har flere universitet, og et av japans to romfartssentre finnes på øyen.

Kyushu er forbundet med Honshū mot nord av en bro og tre tunneler, inkludert en brukt av *[[shinkansen]]*, Japans høyhastighetstog.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Venutius

**Venutius** var krigsherre i den keltiske stammen carvetierne i romersk Britannia. 

Han var gift med Cartimandua, brigantenes dronning. Hans stamme var i en periode underlagt brigantene, men da Cartimandua omkring 70 sendte Venutius bort og tok en av sine livvakter som ny gemal invaderte han hennes område og avsatte henne. Han styrte deretter over både brigantene og carvetierne i en periode.
Jackie Brown

***Jackie Brown*** er en amerikansk film fra 1997 regissert av Quentin Tarantino. Pam Grier og Robert Forster har hovedrollene, mens Robert De Niro, Samuel L. Jackson, Bridget Fonda og Michael Keaton fyller andre roller.

Filmmanuskriptet er basert på romanen *Rum Punch* av Elmore Leonard, men Tarantino foretok store endringer i manuset.

## Handling
Pam Grier spiller «Jackie Brown», en middelaldrende flyvertinne som blir presset av ATF-etterforsker «Ray Nicolette» (Keaton) til å hjelpe med å fange våpensmugleren «Ordell» (Jackson) og hans medhjelpere (De Niro og Fonda).

## Rolleliste
* Pam Grier som Jackie Brown
* Samuel L. Jackson som Ordell Robbie
* Robert Forster som Max Cherry
* Bridget Fonda som Melanie Ralston
* Michael Keaton som Ray Nicolette
* Robert De Niro som Louis Gara
* Michael Bowen som etterforsker Mark Dargus
* Chris Tucker som Beaumont Livingston
* LisaGay Hamilton som Sheronda
* Tommy Lister Jr. som Winston
* Hattie Winston som Simone
* Sid Haig som dommer.

## Eksterne lenker
* 
*
Catuvellaunere

**Catuvellaunerne** var en keltisk stamme som levde på De britiske øyer før romernes invasjon i 43. De hadde sitt kjerneområde i dagens Hertfordshire, Bedfordshire og det sørlige Cambridgeshire. Deres hovedstad ved Verlamion («bosetning over myra»), rett ved stedet romerne grunnla Verulamium, i dagens St. Albans. 

Det første man kjenner til om catuvellaunerne er i forbindelse med Julius Cæsars andre invasjon av De britiske øyer i 54 f.Kr.. I *[[Commentarii de Bello Gallico|Gallerkrigene]]* nevner Cæsar at krigsherren Cassivelaunus ledet den keltiske motstanden. Området han kom fra stemmer med catuvellaunernes område, og man mener derfor at han var deres leder. Alternativt er de identiske med den stammen Cæsar kalles *Cassii*. 

Stammen ble mektig i årene som fulgte. Den første konge som er kjent fra myntfunn er Tasciovanus, som antagelig grunnla Verlamion. Fra 20-årene og utover ser det ut til at de var i stadig krig med nabostammen atrebatene, som ble styrt av Cunobelin. Det var denne konflikten som gav Claudius et påskudd for å invadere i 43. Etter at provinsen Britannia var opprettet kjempet catuvellaunerne en kort stund mot romerne. De ble ledet av Caratacus og hans bror Togodumnus. I slaget ved Medway i 43 falt Togodumnus, og catuvellaunerne ble slått. De aksepterte romersk styre, og ble raskt romanisert. Caratacus flyktet, og ledet senere andre stammer i motstanden mot romerne.
De hensynsløse (1992)

***De hensynsløse*** (originaltittel: *Reservoir Dogs*) er en amerikansk film fra 1992 og Quentin Tarantinos debut som spillefilmregissør. Harvey Keitel, Tim Roth, Michael Madsen, Chris Penn, Steve Buscemi og Lawrence Tierney har hovedrollene. Tarantino selv har en liten rolle.

Filmen, med manus av Tarantino, har noen scener og historieplott som er inspirert av slutten på filmen *Long hu feng yun* (engelsk tittel: *City on Fire*) av Ringo Lam. 

Tarantino har selv beskrevet *De hensynsløse* som en ransfilm der, jf. Murphys lov, alt som kan gå galt, går galt.

Den britiske premieren på *Reservoir Dogs* og *[[Natural Born Killers]]* ble utsatt i flere måneder pga mordene på James Bulger (1993) og Suzanne Capper (1992).

## Handling
Filmen handler om seks fremmede kriminelle som er samlet og gitt dekknavn av den storkriminelle Joe Cabot for å utføre det perfekte kupp. Alt er nøye planlagt, men noe går fryktelig galt. De overlevende trekker tilbake til møtestedet med politiet i hælene. Mr. Orange er skutt og i ferd med å blø i hjel. Mr. White kom med ham og ser på Oranges liv som sitt ansvar. Den sleipe Mr. Pink mistenker alt og alle for angiveri. Mr. Brown er død. De vet ikke hvor Mr. Blonde og Mr. Blue er og venter på at Cabot og sønnen hans, Nice Guy Eddie, skal ankomme. Etter hvert blir stemningen mer og mer spent mellom dem, før et fysisk klimaks kommer mot slutten.

Filmen bruker retrospektiv teknikk og viser det som skjer før og etter (men ikke under) det fatale ranet. Store deler av filmen blir også fortalt i realtid.

## Rolleliste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tafjord

**Tafjord** ligger i Fjord kommune innerst i Tafjorden, en arm av Storfjorden på Sunnmøre. Tafjord omfatter også dalføret som munner ut ved Tafjorden. Bygda er kjent for sitt milde klima, for kraftproduksjon og for vill natur og farlige fjell. 1. desmeber 2024 ble det mål 18,7 grader som er ny Norges.rekord for desember.

I 1934 omkom 34 mennesker i Tafjord-ulykka.

I 2019 var det 90 fastboende i Tafjord. Tafjord er sentrum for Tafjord Krafts elektrisitetsproduksjon basert på nedbørsfeltene og fallhøydene i Tafjordvassdraget. Kraftstasjonene Tafjord 4 og Tafjord 1 (med museum) ligger nede i bygda, mens de fem øvrige stasjonene i Tafjord-systemet ligger oppover i dalene og i høyfjellet.

Høyfjellet rundt kalles Tafjordfjellene.

## Klima
Værstasjonen i Tafjord har registrert den nest høyeste temperaturen i januar (17,9 °C) og høyeste i november (21,8 °C), 17,9 °C er den nest høyeste målte temperaturen i Skandinavia i januar. Den 2. januar 2020 ble 19,0°C registeret på Sunndalsøra. Slike høye temperaturer skyldes først og fremst fønvind. I april 1937 var månedsmiddeltemperaturen  9,5 °C i Tafjord, den varmeste april registrert i Norge. I månedene september til januar har Tafjord den høyest registrerte døgnmiddeltemperaturen for et enkeltdøgn. I 2005 var det 10 såkalte sommerdager i oktober (der maksimumstemperaturen er lik eller større enn 20,0 ºC). Høyeste temperatur i Tafjord er 33,8°C målt 16. juli 1945 og er den høyeste temperaturen målt i Møre og Romsdal. Høyeste minimumstemperatur i mai ble målt 22. mai 2014 med 18,0 °C. 14. oktober 2018 ble det målt 25,5°C som er 0,1 under månedsrekorden og trolig den høyeste temperaturen registrert så sent på høsten i Norge. Temperaturen steg kl 2:00 natt til 14. oktober fra 11°C til nesten 25°C på en time.

I likhet med andre daler med utløp mot vest (særlig i fra sørøst mot nordvest) for eksempel som Romsdalen eller Lærdal er Tafjord i kaldt vintervær utsatt for østavinden «skjelle» -  «... en skarp, kold Vind, som jævnlig blæser frå Dalstrøgene mod søen i Frostveir» ifølge Ivar Aasens ordbog.

## Referanser
Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives

**Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives** (oversatt *Direktoratet for alkohol, tobakk, skytevåpen og sprengstoff*; som regel forkortet **ATF**) er en amerikansk føderal etat. ATF er underlagt justisdepartementet og arbeider for å redusere voldelig kriminalitet. ATF har ansvar for håndhevelse av føderale lover og forskrifter vedrørende alkohol, tobakk, skytevåpen, sprengstoff og brannstiftelse.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Shikoku

:*[[Shikoku (hund)|Shikoku]] er også navnet på en [[japanske hunderaser|japansk hunderase]].*

**Shikoku** (japansk: 四国、&ndash; «fire provinser») er den minste av de fire japanske hovedøyene i både areal (øy: 18&nbsp;297,78&nbsp;km²); (region: 18&nbsp;802&nbsp;km²) og befolkning (4&nbsp;040&nbsp;000 i 2007). Øya er ca. 225&nbsp;km lang og mellom 50 og 150&nbsp;km bred. Nord for Shikoku ligger Honshu, mens Kyushu ligger i vest og Stillehavet i sør og øst.

Geografisk er Shikoku berglendt og skogkledt. Fjellene går i retning øst-vest og deler øya i to, med en region mot Innlandshavet i nord og en sørlig del ut mot Stillehavet. Det er ingen vulkaner på øya. Det høyeste fjellet er Ishizuchi-san på 1&nbsp;982 moh.

Øya har et fuktig subtropisk klima, og det faller sjelden snø om vinteren. På grunn av fjellene er det merkbare forskjeller mellom nord og sør på øya. Den nordlige delen mot Innlandshavet ligger i regnskyggen fra fjellene, og har relativt lite årlig nedbør. Sørsiden derimot, vender ut mot Stillehavet og har en stor årlig nedbørsmengde med milde vintre. Området blir ofte truffet av tyfoner. 

De mange fjellene på midten av øya gjør at befolkningen er konsentrert langs kystene. Størstedelen av befolkningen bor i nord, hvor de fleste av de største byene også ligger, herunder Matsuyama, Takamatsu, Marugama og Tokushima. Byene Matsuyama og Takamatsu utgjør regionens kommersielle og industrielle sentrum. De største byene på den sørlige delen av øya er Kōchi og Nankoku. 

Størstedelen av Shikokus industri ligger i nord, hvor det også dyrkes hvete, mens de milde vintre og store nedbørsmengder på den sørlige delen gjør dyrking av sitrusfrukter, grønnsaker og høsting av ris to ganger årlig mulig. De viktigste industriene er fiskeri, saltutvinning og tre- og papirfabrikasjon.

Shikokus moderne navn er avledet av de fire provinsene som øya historisk var inndelt i: Awa, Tosa, Sanuki og Iyo. I dag er Shikoku en av Japans åtte regioner, og er delt opp i fire prefekturer: Ehime (vest), Kagawa (nord), Kōchi (syd) og Tokushima (øst).

Øya var «isolert» fra resten av Japan inntil åpningen av Shimotsui-Seto-brua og Seto-Chuo-motorveien mellom Shikoku og Honshu i 1988, og det har siden den gang blitt fullført to andre forbindelser mellom øyene, blant annet via Akashi-Kaikyo-brua, verdens lengste hengebru. Shikoku har også fire regionale flyplasser.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aluminiumsbåt

**Aluminiumsbåt** er en båt med skrog av aluminium. Fordelen med dette byggematerialet er at det gir et skrog med stor fasthet og lav vekt. Dessuten ruster ikke aluminium, men det brytes ned ved galvanisk tæring.

Fritidsbåter av aluminium har økt i popularitet i Norge de siste årene. I våre naboland Sverige og Finland har aluminiumsbåter en større markedsandel siden våre naboer fikk interessen for aluminiumsbåter tidligere. 

Bruk av aluminium i båter har en lang historie og strekker seg tilbake til slutten av 1890 åra da de første aluminiumsbåtene ble bygget. Utviklingen av aluminium legering 5xxx rundt 1920 ga en oppsving for bruken av aluminium for båter. Legeringer brukt for båter er 5052, 5059, 5083, 5086, 5384, 5454, 5456, 6061, 6063. Disse blir også ofte kategorisert som 'marine' aluminium. 

Aluminiumsbåter er gjerne hurtiggående båter, både seilbåter og motorbåter. Også livbåter og båter som skal være lette å transportere, f. eks på taket til en bil, kan med fordel bygges i aluminium.

## Referanser
Amerikabåt

**Amerikabåt** betegner først og fremst skip som går til og fra USA. Betegnelsen oppstod i Norge og Sverige under de store utvandringene. Etter at det ble opprettet en norsk amerikalinje, henviser «amerikabåt» i Norge først og fremst til båtene som tilhører dette rederiet.

«Amerikabåtens» ankomst, og ikke minst avgang var begivenhetsrike hendelser i norske byer på anløpslisten, i en tid før fly gjorde reiser fra kontinent til kontinent raskt og enkelt. Mange møtte opp for å se avgangen, både de som hadde kjente ombord blant de reisende, men også mange skuelystne.

## Litteratur
*Yngvar Holm: *Den store boken om amerikabåtene. Nasjonens maritime stolthet*. Edvard'en forlag Bergen 2004.

## Eksterne lenker

* «Utvandring frå Leikanger til Amerika», artikkel om utvandring og «Amerikabåter» fra ''NRK''
* Oppslag på svensk nettsted om «Amerikabåt» som mulig hotell (svensk)
* «Homo på havet», artikkel om homoseksuelle menn på svenske «Amerikabåter» (svensk)
Bergingsbåt

**Bergingsbåt** er en fellesbetegnelse for båter som er laget for å redde mannskap og skip eller individer som er nødstedt eller forulykket. Som bergingsbåter regnes redningsbåter, MOB-båter og livbåter. Også redningsskøyter, redningskryssere og taubåter er bergingsbåter.

## Referanser
Danskebåt

**Danskebåt** er en betegnelse for passasjerskip som går (eller har gått) i rute mellom Norge og Danmark. Liknende betegnelser er også *[[kielferga]]* for passasjerskip som går mellom Oslo og Kiel, *[[handleferge]]* for passasjerskip som går mellom Sandefjord (tidligere også Sarpsborg og Tønsberg) og Strömstad, og *[[bastøferga]]* for passasjerskip som går mellom Moss  og Horten.

I Danmark kalles ruter mellom Norge og Danmark for *Norgesbåden* eller *Oslobåden*, selv om ferjen ikke nødvendigvis går til Oslo.

## Eksisterende ruter

## Alle ruter
Gjennom tidene har mange rederier og mange skip trafikkert farvannene mellom Norge og Danmark. Listen under er ikke komplett, og sikkert ikke feilfri, men er et utvalg av ruter hentet fra en dansk database, www.faergelejet.dk. Enkelte av disse rutene hadde kort levetid, og hvor data har vært lett tilgjengelig, er årstall angitt. Hvilke skip som trafikkerte rutene kan de interesserte finne i angitt danske database.

Ferjestrekningene er satt opp fra avgangshavn i Norge fra vest mot sør og øst, likeledes med ankomsthavn i Danmark fra sørvest og langs Danmarks kyst «med klokken».

* Bergen – (Haugesund – Stavanger) – Egersund – Hanstholm (1985 – 1988)
* Bergen – Hirtshals (1985 – 1989)
* Stavanger – Esbjerg – Newcastle
* Stavanger – Hirtshals
* Egersund – Thyborøn (??)
* Egersund – Hanstholm (1985 – 1988, 1997)
* Kristiansand – Hanstholm 
* Kristiansand – Hirtshals
* (Arendal – Frederikshavn – Grenå – Hundested -og- Arendal – Frederikshavn – Larvik??) (Aug-Nov. 1947) 
* Langesund – Hirtshals
* Kragerø – Skagen (1965)
* Larvik – Hirtshals
* Larvik – Skagen (1990? 1991?)
* Larvik – Frederikshavn
* Sandefjord – Hundested
* Oslo – Esbjerg – Newcastle
* Oslo – Hirtshals
* Oslo – Hirtshals – Harwich
* Oslo – Frederikshavn
* Oslo – Aalborg (1971–1974)
* Oslo – Aarhus
* Oslo – Frederikshavn – København
* Oslo – Helsingborg – København
* Oslo – København
* Moss – Hirtshals
* Moss – Skagen (2004)
* Moss – Frederikshavn
* Sarpsborg – Skagen (2008)

## Se også
*Ferjesamband Norge–utlandet

## Referanser
Santa Monica

**Santa Monica** er en kystby i Los Angeles County i USA med 96 500 innbyggere (2004). Med 325 soldager i året er byen et populært turistmål. Den svært populære stranden, Santa Monica Beach, har en flott beliggenhet.

## Bilder

Santa Monica State Beach P4060277.jpg|Santa Monica beach med Santa Monica i bakgrunnen
Santa Monica Palm Trees.jpg


## Kjente personer fra Santa Monica
* ppcocaine, (født 2001) amerikansk rapper og tiktoker

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eikesdalsvatnet landskapsvernområde

**Eikesdalsvatnet landskapsvernområde** ligger i Rauma, Sunndal og Molde (tidligere Nesset) kommuner i Møre og Romsdal fylke. Området ble opprettet i 2002 og er på 470&thinsp;km². Verneformål er naturlandskap, kulturminner, villrein, alpine fjell og geologi. Verneområdet omfatter hovedsakelig områder mellom Eikesdalsvatnet/Eikesdalen i vest og Litldalen/Osvatnet/Aursjøen i øst, samt området mellom Eresfjord og Øksendalen. Vernet omfatter et område vest for Eikesdalsvatnet mot bygda Isfjorden sørover til Mardalsfossen.

## Referanser
Båt

En **båt** er et fartøy som er brukt på vann, med ett eller flere skrog som drives frem med årer, seil eller motor. Ordet brukes normalt om mindre fartøy, til forskjell fra skip. Verdens eldste båt er en cirka &nbsp;år gammel stokkebåt som ble funnet i Nederland. Den kalles gjerne Pessebåten.

## Etymologi
Betegnelsen *båt* stammer fra det norrøne ordet *bátr*, som er avledet fra gammelengelsk *bāt* og betyr *kløvd*, *delt* eller *splittet* (trestamme). Ordets opphav er omstridt, men det kan stamme fra den indoeuropeiske roten **bheid-*, som betyr å *kløyve*, *dele* eller *splitte*. På norsk har man ikke noen klar og entydig definert grense mellom hva som er båt og hva som er skip. Sistnevnte benevnelse stammer også fra norrønt og betyr *uthult trestamme*. I tradisjonell norsk regnes imidlertid båten gjerne som en mindre farkost enn skipet, jf. betegnelsen *skipsbåt* (en medfølgende båt til et skip).

## Båtens betydning
Norge har en samlet strandlinje på &nbsp;km og 80 % av innbyggerne bor langs kysten. Derfor har båten alltid vært viktig for nordmenn flest. På norsk finnes svært mange forskjellige betegnelser på båter, både tradisjonelle og nyere.

## Bildegalleri

Jotun.JPG|Speedbåt
Polizia di Stato.jpg|Politibåt
Water Taxi.jpg|Drosjebåt
ORŁ 0033 ubt.JPEG|Rekse
Bear of Britain spinnaker.jpg|Seilbåt
Inflatable_boat_with_mercury_4hp_engine.JPG|Gummibåt
BowriderJohnny.jpg|Bowrider


## Se også
* Lystbåt
* Skute
* Skip

## Eksterne lenker
*
Firemannsbåt

**Firemannsbåt** kalles også *firer* og er en konkurransebåt i roing med fire årer. De kan ros av fire mann med en åre hver, eller av to med to årer hver (sculler). En firer kan være med eller uten styrmann. (Se også dobbeltfirer.)
Firromsbåt

**Firromsbåt**, eller **firrømming**, er en type nordlandsbåt med fire årepar og fire rom (ro-rom) mellom spantene. Firromsbåt var fra 1713 til 1767 oppført på Salten fogderis liste over båter. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Artikkel på Lokalhistoriewiki
Slaget ved Mons Graupius

**Slaget ved Mons Graupius** ble utkjempet i år 84, alternativt i 83. Romerske styrker, omkring 20&nbsp;000 mann, møtte omkring 30&nbsp;000 caledonere og deres allierte. Slagmarken ligger på et ukjent sted, antagelig i det skotske høylandet. 

Den romerske guvernøren i provinsen Britannia, Gnaeus Julius Agricola, sendte flåte- og landstyrker nordover for å møte caledonerne, som utgjorde en trussel mot provinsens nordlige grense. Da de nådde fram fant de at kelterne sto klare til å møte dem. Felttoget og slaget er godt dokumentert av Tacitus, som var Agricolas svigersønn. 

Romerne var i undertall, men hadde likevel problemer med å få fienden til å møte dem i åpent slag. Dette skyldes antagelig tidligere erfaringer; hver gang romerne fikk lagt tilrette for et større slag endte det i nederlag for kelterne. Caledonerne var den siste større gruppe som gjorde motstand, og de trakk seg unna hver gang det så ut til at man kunne få istand et avgjørende slag. Romerne presset dem tilslutt til å møtes på slagmarken ved å gå mot kornlagerne deres rett etter innhøstingen. Valget sto dermed mellom å kjempe eller å sulte gjennom vinteren. 

I slaget stilte Agricola opp støtteinfanteriet, omkring 8&nbsp;000 mann, i midten, mens 3&nbsp;000 ryttere var plassert på flankene. Legionærene ble holdt reserve. Den caledonske hæren under Calgacus sto høyere i lende. Fortroppen sto på flat mark, mens resten var oppmarsjert i hesteskoformasjon i en bakke. 

Etter en innledende utveksling av piler og spyd beordret Agricola støttetroppene framover. Caledonerne ble presset oppover bakken. De som sto øverst forsøkte å ramme den romerske flanken, men ble selv rammet av romersk kavaleri og jaget på flukt. De forsøkte å nå et skogområde, men ble forfulgt av god organiserte romerske enheter. Ifølge Tacitus falt 360 romere og 10&nbsp;000 caledonere; dette kan være overdrevet, men det er ingen tvil om at det var svært stor ubalanse i tapstallene. Omkring 20&nbsp;000 caledonere kom unna, og romerske speidere var ute av stand til å finne dem neste dag. 

Etter slaget ble det proklamert at Agricola hadde underlagt seg alle stammer i Britannia. Han ble kort tid etter kalt tilbake til Roma, og erstattet av Sallustius Lucullus. Årene etter viste at man ikke hadde lykkes med å pasifisere all motstand i nord, noe som gjentatte ganger skulle få alvorlige konsekvenser. 

Tacitus skrev at etter slaget var Britannia fullstendig erobret, og umiddelbart overlevert («perdomita Britannia et statim missa»). Dette stemmer ikke med utviklingen i de neste tiårene, da det stadig var mindre kamper, og det ble bygget fort flere steder, som Glenfortene og Inchtuthil. Den senere romerske innsatsen fokuserte på å stenge caledonerne ute, og ikke å slå dem fullstendig. Enkelte tviler på om seieren i det hele tatt var så viktig, og det er en mulighet for at Agricola overdrev betydningen, godt hjulpet av Tacitus.

Det er usikkert hvor slagmarken lå, men Bennachie i Aberdeenshire er foreslått og har en del støtte blant historikere. Stedet ligger på grensen mellom høy- og lavlandet.
Chichester (distrikt)

**Chichester** er et stort administrasjonsdistrikt i grevskapet West Sussex i England. Administrasjonssenteret er byen Chichester. Distriktet er i stor grad preget av landbruk. Distriktet som helhet har en befolkning på 113 794 innbyggere (beregnet til 115 527 i 2014).

Distriktet ble opprettet den 1. april 1974 etter Loven om lokalt styre av 1972 ved å slå sammen den kommunale byen Chichester og de rurale distriktene Midhurst, Petworth og deler av det tidligere rurale distriktet Chichester. Det er 68 verdslige sogn i distriktet Chichester. Bortsett fra byen Chichester, og de tre byene Midhurst, Selsey og Petworth, består distriktet av landsbyer.

## Fotballklubber
* Bosham FC
* Chichester City United FC
* Midhurst & Easebourne FC
* Selsey FC

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Chichester District Council
Entypebåt

**Entypebåt** kalles også typebåt og betegner konkurransebåter med identisk skrog og rigg. Hensikten er å lage sammenfallende forutsetninger for alle som konkurrerer i samme båttype, slik at det er mannskapets prestasjoner som er avgjørende for utfallet. Det motsatte av entypebåt er konstruksjonsbåt.  

## Referanser
Elvebåt

**Elvebåt** er en båt som en konstruert og bygd for å trafikkere en elv. 

Den kan være lang, smal og liten, som for eksempel båtene som brukes på Tana, grenseelva mellom Norge og Finland. Elvebåtene her er utstyrt med både årer og stake. Fram til påhengsmotoren ble vanlig har man staket båten oppover elva med håndkraft. Elvebåten i Tana er spesielt tilpasset til det tradisjonelle stengselsfisket.

Elvebåter som går på Rhinen og Donau har imidlertid helt andre dimensjoner, liksom elvebåtene på Nilen og Amazonas har det.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Littlehampton

**Littlehampton** er en ferieby ved kysten og verdslig sogn i grevskapet West Sussex i England. Den ligger på østbredden av elven Arun, og tilhører distriktet Arun. Den er lokalisert 83&nbsp;km sør-sørvest for London, 31&nbsp;km vest for Brighton, og 16&nbsp;km øst Chichester, administrasjonssenteret i grevskapet. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 55 706 innbyggere.

Sognet dekker et areal på 11,35 km². Konurbasjonen (område hvor landsbyer har vokst sammen med byområdet) omfatter andre bosetninger: Wick i nordvest; Lyminster i nord; og Rustington i øst. Wick og Toddington, som har en stor forretningspark, ble en del av byen allerede i 1901. Andre byer i nærheten er Bognor Regis vest-sørvest og Worthing i øst. Byen er også den vestligste bosetningen i det tolvte største urbane området i England og Wales, konurbasjonen Brighton/Worthing/Littlehampton, en region som til sammen består av 474 485 innbyggere (folketelling i 2011). South Downs nasjonalpark beginner 4,8&nbsp;km nord for byen. Littlehampton er knyttet til landsbyen Amberley og byen Arundel ved gangstier, foruten også bilvei og jernbane. *Look and Sea Visitor Centre* er et besøkssenter med interaktive utstillinger som forteller om Littlehamptons historie, med spesielt vekt på den geologiske utvikling og havet.

## Vennskapsbyer
Littlehampton har følgende vennskapsbyer:

*  Durmersheim, Tyskland
*  Chennevières-sur-Marne, Frankrike

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

* Arun District Council
* Littlehampton Town Council
*
Pico da Neblina

**Pico da Neblina** (2 994&nbsp;moh.) er det høyeste fjellet i Brasil og er en såkalt tepui. Det ligger nord i delstaten Amazonas, på grensen mot Venezuela. *Neblina* betyr «tåke» på portugisisk, og navnet kan dermed oversettes med "tåketoppen". Fjellet ble første gang besteget i 1965 av personell fra den brasilianske hæren.

Nordsiden av fjellet inngår i Neblina Nasjonalpark i Venezuela mens sørsiden inngår i Pico da Neblina Nasjonalpark i Brasil. Sammen med nasjonalparken Parima-Tapirapeco i Venezuela danner dette et fredet område på om lag 80&nbsp;000 km².

## Referanser
Bindalsbåt

**Bindalsbåt** er en type nordlandsbåt bygd i Bindal. Byggingen foregikk en rekke steder rundt omkring i kommunen.   I Bindal er byggematerialet ofte gran, som i Trøndelag og i Rana, men også furu blir brukt. De større båtene kan gjøre opptil 16 knop på lens, og krysser ganske godt når det ikke er for mye bølger. Størrelser opptil nesten 50’ med åtte-ti årer (fembøring). 

## Referanser
Togodumnus av britene

**Togodumnus** (også kjent som **Guiderius** og på walisisk som **Gwydr**) (født ca. 25, død 43) var en av de mytiske konger av britene, og leder for catuvellaunerne sammen med sin bror Caratacus. Han var sønn av Cunobelin. 

Catubellaunerne var i krig med atrebatene fra 20-årene, og i 43 ble dette benyttet som påskudd for en romersk invasjon av De britiske øyer og den påfølgende opprettelse av provinsen Britannia. Togodumnus samlet en stor keltisk styrke og gikk mot romerne. De møttes ved elven Medway. 

I slaget ved Medway hadde kelterne store framganger, og presset romerne tilbake mot skipene. Men den romerske kommandanten, Lelius Hamo, kom seg fram til Togodumnus og påførte ham banesår. 

Han ble etterfulgt er sin bror Arvirargus, som tok kongemakten under slaget, mens Caratacus fortsatte motstandskampen fra dagens Wales.
Slaget ved Medway

:*For slaget ved Medway under den andre anglo-nederlandske krig, se [[Raidet ved Medway]].*
----

**Slaget ved Medway** sto ved elven Medway i Kent, England i år 43. Det ble utkjempet mellom invaderende romerske styrker og keltiske forsvarere.

Slaget var den første store trefning under keiser Claudius invasjon av De britiske øyer. Keiseren hadde brukt krigen mellom atrebatene og catuvellaunerne som påskudd for å invadere, og catuvellaunernes ledere Togodumnus og Caratacus, samt deres bror Arvirargus, ledet en stor styrke sørover for å møte romerne. De romerske styrkene bestå av fire legioner og støttetropper; det er usikkert hvor mange som ble satt inn i slaget. 

I begynnelsen hadde kelterne overtaket, og presset romerne tilbake mot skipene. Men romernes kommandant Lelius Hamo kom seg fram til Togodumnus og påførte ham banesår, noe om svekket den keltiske disiplinen. Arvirargus tok over kongemakten umiddelbart, men romerne fikk overtaket og seiret. 

Etter slaget flyktet Caratacus for å fortsette motstanden, mens Arvirargus anerkjente romernes styre av provinsen Britannia.
Atrebatere

**Atrebatene** var en keltisk stamme som levde på De britiske øyer før den romerske invasjonen. De hadde sitt kjerneområde i dagens Hampshire, West Sussex og Surrey, og hadde sin hovedstad i Calleva Atrebatum, nær dagens Silchester.

De var av gallisk opprinnelse, og stammen hadde under Commius alliert seg med Julius Cæsar. Under Vercingetorix' opprør gikk de mot romerne, og var med i den galliske hæren under beleiringen av Silesia. I 51 f.Kr. flyktet Commius og hans stamme til De britiske øyer for å unnslippe romersk styre. 

Fra 20-årene var de i krig med catuvellaunerne, og denne krigen ble av keiser Claudius brukt som påskudd for invasjonen i 43. Etter opprettelsen av provinsen Britannia ble atrebatenes område organisert som en del av regnensernes klientkongedømme.
Survival of the fittest

**Survival of the fittest** er et beskrivende synonym for naturlig seleksjon. Det ble myntet av Herbert Spencer i 1864. Charles Darwin overtok uttrykket fra og med 1868, fordi han mente at det var en god illustrasjon av prosessen som fører til et naturlig utvalg. De første trykte forekomstene av frasen i Darwins bøker er i *[[The Variation of Animals and Plants under Domestication]]* (1868) og i den femte utgaven av *[[Artenes opprinnelse]]* (1869, samt senere utgaver).

Frasen har skapt en del forvirring, spesielt fordi den feilaktig og svært misvisende har blitt oversatt med «den sterkestes rett» (se sosialdarwinisme). En annen feilaktig oversettelse tar utgangspunkt i at begrepet *[[fitness]]* i dag (men ikke av Darwin) brukes som fagord for «antall avkom», noe som gjør *survival of the fittest* til en sirkelslutning («de best overlevendes overlevelse»). Den korrekte oversettelsen er «de best tilpassedes overlevelse». På 1800-tallet betød ikke *fitness* det samme som i dag, nemlig *god fysisk kondisjon*. Denne betydningen kom først inn i språket i annen halvdel av 1900-tallet. For Darwin og Spencer betød *fit* nettopp *passende*.

## Se også
* Evolusjonsteori
* Fitness
* Naturlig seleksjon
* Tilpasning (biologi)
Lelius Hamo

**Lelius Hamo** var kommandant i felt over de romerske styrkene under slaget ved Medway i år 43. Aulus Plautius, som ble første guvernør i provinsen Britannia, hadde den overordnede kommandoen.

Under slaget lyktes Hamo i å komme fram til kelternes leder Togodumnus og påføre ham banesår. Dette ser ut til å ha vært et avgjørende moment i slaget, da romerne først ble presset tilbake mot skipene. Etter at Togodumnus falt lyktes romerne i å få overtaket. Ifølge Hardy og de Waverin skal Hamon ha falt i det samme slaget.

## Referanser
Frans I Stefan av Det tysk-romerske rike

**Frans I Stefan** (1708–1765) var tysk-romersk keiser og storhertug av Toscana. Som Franz III var han også hertug av Lothringen.

## Liv
Han ble født i Nancy i Lothringen som sønn av hertug Leopold Joseph av Lothringen og hans kone Elisabeth Charlotte, datter av Phillippe I av Orléans. Hans bestemor Eleanore var datter av keiser Ferdinand III og gift med hans bestefar hertug Karl Leopold av Lothringen. Keiser Karl VI tilgodeså sin familie, som i tillegg til å være hans fettere og kusiner, hadde tjent Østerrike med utmerkelse. Han bestemte seg for å gi bort sin datter Maria Theresia til Franz' eldre bror Clement. Da Clement døde adopterte keiseren hans yngre bror som sin fremtidige svigersønn. Franz vokste opp i Wien, med Maria Theresia og i forståelse med at de skulle giftes en gang. I løpet av denne tiden oppsto også en virkelig forelskelse mellom dem.

## Hertug av Lothringen
15 år gammel ble han etablert i det schlesiske hertugdømmet Teschen, som  hadde blitt mediatisert og gitt til hans far av keiseren i 1722. Han etterfulgte sin far som hertug av Lothringen i 1729, men keiseren, som ønsket å kompensere den polske kongen for tapet av hans egen krone ved slutten av Den polske tronfølgekrig, overbeviste ham om å bytte Lothringen mot storhertugdømmet Toscana.

## Tysk-romersk keiser
Den 12. februar 1736 ble Franz og Maria Theresia gift, og de levet et stykke tid i Firenze, da han etterfulgte den tidligere storhertugen, den siste av huset Medici. Hans kone sikret hans valg som tysk-romersk keiser den 13. september 1745, som etterfølger til Karl VII, og hun gjorde ham til viseregent over hennes arveland. Franz hadde ikke noe imot å overlate mye av makten til sin kone, som i realiteten styrte de kompliserte østerrikske besittelsene. Han døde plutselig på vei hjem fra operaen i Innsbruck den 18. august 1765.

## Barn
Franz I og Maria Theresia fikk seksten barn; det nest yngste var den fremtidige dronningen av Frankrike, Marie-Antoinette. Han ble offisielt etterfulgt av sin eldste sønn Joseph II, selv om den virkelige makten forble hos hans kone. En annen av hans sønner var keiser Leopold II.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karl VII av Det tysk-romerske rike

**Karl VII Albrecht** (født 6. august 1697 i Brussel, død 20. januar 1745 i München)  av huset Wittelsbach var kurfyrste av Bayern og tysk-romersk keiser fra 24.  januar 1742 til sin død i München i 1745.

Han var sønn av kurfyrst Maximilian II Emanuel av Bayern. Hans familie ble splittet under den spanske arvefølgekrigen og var i mange år i husarrest i Østerrike. Først i 1715 ble familien gjenforent. Hans bror Clemens August av Bayern, senere erkebiskop og kurfyrste av Köln, som i hovedsak støttet Habsburg-Lothringen gjennom Habsburg-suksesjonene, støttet broren og kronet ham personlig som romersk keiser i Frankfurt am Main.

## Referanser


## Eksterne lenker
*