open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Partito Democratico della Sinistra

**Partito Democratico della Sinistra (PDS)** (det demokratiske venstrepartiet) var et italiensk demokratisk sosialistisk parti, grunnlagt i 1991 av et flertall i Partito Comunista Italiano (PCI), etter at sistnevnte parti oppløste seg selv. 

Flertallet i det gamle partiet vedtok å oppgi den kommunistiske ideologien og å nærme seg europeisk sosialisme. Partiets første leder var Achille Ochetto. Partiets symbol var en eik, PCIs gamle emblem (rødt flagg, med hammer og sigd, en stjerne, med det italienske flagget i bakgrunnen, med bokstavene PCI). 

Venstresiden i det gamle PCI aksepterte imidlertid ikke denne utviklingen og dannet derfor Rifondazione Comunista, som videreførte den eurokommunistiske tradisjonen. Det faktum at PDS valgte å beholde symbolet til PCI har blitt forklart at de ønsket å forhindre at utbrytergruppen skulle ta i bruk dette symbolet. 

PDS gikk i 1998 sammen med noen mindre partier på venstresiden og dannet Democratici di Sinistra. Det nye partiet droppet hammer og sigd og tok i stedet i bruk det sosialdemokratiske symbolet, den røde rosen. Det gamle symbolet ble da overtatt av Partito dei Comunisti Italiani. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rifondazione Comunista

**Rifondazione Comunista**, egentlig **Partitio della Rifondazione Comunista**, **PRC**, er et eurokommunistisk parti i Italia. Det sprang ut av det gamle italienske kommunistpartiet PCI da dette ble splittet i 1991. Høyrefløyen i partiet dannet da det sosialdemokratiske PDS, nå DS, Democratici di Sinistra (Venstredemokratane). Da PRC nektet å fortsette å være støtteparti for den daverænde sentrum-venstreregjeringen i 1998, i protest mot en etter deres mening nyliberal regjeringspolitikk, ble det mindre partiet PdCI, Partito dei Comunisti Italiani, dannet av de som var uenige i denne avgjørelsen. Men PRC sin leder, Fausto Bertinotti, sa seg i 2004 villig til å gå inn i ei ny sentrum-venstreregjering for å få fjernet høyreregjeringen til statsminister Silvio Berlusconi (siden 2001). Fausto Bertinotti er ellers også leder i det nydannede europeiske venstrepartiet EL. PRC har 6 representanter i EU-parlamentet, der de tilhører venstregruppa GUE-NGL (Det forente europeiske venstre- Nordiske grønne venstre). PRC har ved valg fått om lag 6 prosent av stemmene totalt, men står sterkere i regionene Bologna og Toscana. 

PRC har i stor grad maktet å stå fram som det fremste politiske uttrykket for de globaliseringskritiske bevegelsene, men uten å prøve å underordne de partiet. Dette har gitt partiet stor sympati, men foreløpig ikke særlig uttelling ved valg. 

Politisk har PRC tatt klare oppgjør ikke bare med stalinismen, men med selve den leninistiske ideen om partiet som en fortropp som skal ta statsmakta og endre samfunnet på vegne av massene. Partiet ser seg som en del av en bred og mangfoldig bevegelse mot nyliberalisme og krig. PRC er et klart reformkommunistisk parti, som skiller seg fra både tradisjonell kommunisme og fra sentrumsorientert sosialdemokrati. 

PRC har sammen med globaliseringskritikerne og fagbevegelsen mobilisert til store demonstrasjoner de siste årene. Men resultatene ved valg så langt har overbevist partiledelsen og flertallet i partiet om at de må være villige til å delta i en sentrum-venstreregjering for å moblisere velgerne i valg. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Estadio Olímpico Luis Ramos

**Estadio José Antonio Anzoátegui** er et flerbruksstadion i Puerto La Cruz, Venezuela. Stadionet er mest brukt til fotball og er hjemmebanen til Deportivo Anzoátegui SC. Det skal spilles noen kamper her i Copa América 2007. Kapasiteten er på 41&nbsp;000.

## Kamper i Copa América 2007

*Gruppespill, 4. juli 2007:   0&ndash;0  
*Gruppespill, 4. juli 2007:   1&ndash;0  
*Kvartfinale, 7. juli 2007:   1&ndash;6  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kazimierz

**Kazimierz** (jiddisch *Kuzmir*) er et historisk distrikt i Kraków. Det var opprinnelig (fra det 14. til det 19. århundre) en selvstendig by sør for, men i umiddelbar nærhet til Kraków. I flere århundrer var Kazimierz møtestedet for den jødiske og kristne kultur. Under andre verdenskrig ble dens jødiske befolkning imidlertid tvangsflyttet av tyske nazister til gettoen i bydelen Podgórze i 1941. I dag er Kazimierz blitt renovert og er et populært sted blant krakowianere og turister. 

Den største synagogen i Kazimierz er Izaak Jakubowicz synagogen. 

Spielbergs *[[Schindlers liste]]* ble for det meste filmet i Kazimierz.

## Litteratur
* Jehuda L. Stein: *Juden in Krakau. Ein geschichtlicher Überblick 1173–1939.* Hartung-Gorre, Konstanz 1997, ISBN 3-89649-201-2.
* Heinz-Dietrich Löwe: *Die Juden in Krakau-Kazimierz bis zur Mitte des 17. Jahrhunderts.* In: Michael Graetz (Hrsg.): *Schöpferische Momente des europäischen Judentums in der frühen Neuzeit.* Winter, Heidelberg 2000, ISBN 3-8253-1053-1, S.&nbsp;271–320.
* Monica Rüthers: *Juden und Zigeuner im europäischen Geschichtstheater: »Jewish Spaces«/»Gypsy Spaces« – Kazimierz und Saintes-Maries-de-la-Mer in der neuen Folklore Europas.* Transcript, Bielefeld 2012, Kapitel 2: „Krakaus jüdisches Viertel Kazimierz“, S. 55–92 (Vorschau).
* Maria Klańska: *Das Krakauer Stadtviertel Kazimierz.* In: Joachim Bahlcke, Stefan Rohdewald, Thomas Wünsch (Hrsg.): *Religiöse Erinnerungsorte in Ostmitteleuropa. Konstitution und Konkurrenz im nationen- und epochenübergreifenden Zugriff.* Akademie, Berlin 2013, S. 117–125 (Vorschau).
Estadio José Pachencho Romero

**Estadio José Pachencho Romero** er et flerbruksstadion i Maracaibo, Venezuela. Dette stadionet er mest brukt til fotballkamper og finalen i Copa América 2007 skal spilles her. Stadionet har en kapasitet på 42&nbsp;000 og banen måler 98 x 68 meter. 

## Kamper Copa América 2007
* Gruppespill, 28. juni 2007:   5&ndash;0  
* Gruppespill, 28. juni 2007:   4&ndash;1  
* Gruppespill, 2. juli 2007:   4&ndash;2  
* Semifinale, 10. juli 2007:   2&ndash;2   (4&ndash;5 på straffer)
* Finale, 15. juli 2007:   3&ndash;0  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Carlos Chandía

**Carlos Luis Chandía Alarcon** (født 14. november 1964 i Bustamente, Chile) er en chilensk fotballdommer. Han dømte Confederations-cup i 2005 og var fjerdedommer under fotball-VM 2006. Han skal dømme i Copa América 2007. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den gamle synagoge i Kraków

**Den gamle synagoge** (polsk *Synagoga Stara*) er en ortodoks synagoge i bydelen Kazimierz i Kraków, ved Szeroka-gaten 24. Den er Polens eldste bevarte synagoge og en av de mest verdifulle severdigheter innen jødisk sakralarkitektur i Europa. Frem til den tyske invasjonen av Polen i 1939 var den en av Krakóws viktigste synagoger og fungerte som det religiøse, kulturelle og sosiale hovedsenteret for det jødiske miljøet i byen.

Synagogen ble bygd i 1407 eller 1492, og ble fullstendig herjet og plyndret av tyske nazister under andre verdenskrig. I 1956 begynte en omfattende renovasjon (frem til 1959), som i sin helhet ble finansiert av den polske stat. I dag huser synagogen et museum. Det er en undergren av Krakóws historiske museum. 

I dag er Den gamle synagoge rektangulær og toskipet, bygd i gotikk og renessanse. Dens nåværende form er resultatet av mange ombygninger og restaureringer i århundrenes løp. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Estadio Metropolitano de Fútbol de Lara

Estadio Metropolitano de Fútbol de Lara er et flerbruksstadion i Barquisimeto, Venezuela. Stadionet er bygd i 2007 og har en kapasitet på 40&nbsp;312. Stadionet skal brukes under Copa América 2007. Banens størrelse er på 110 x 70 meter.

## Kamper Copa América 2007

*Gruppespill, 5. juli 2007:   &ndash;  
*Gruppespill, 5. juli 2007:   &ndash;  
*Kvartfinale, 8. juli 2007:   4&ndash;0
Partito Comunista Italiano

**Partito Comunista Italiano** (PCI), det italienske kommunistpartiet, ble dannet 21. januar 1921 under kongressen til det italienske sosialistpartiet, Partito Socialista Italiano (PSI) i Livorno, da et mindretall brøt med sosialistpartiet. Bakgrunnen for bruddet var, i likhet med tilsvarende brudd i andre europeiske land, forholdet til Sovjetunionen. Den første lederen i PCI var Amadeo Bordiga. Antonio Gramsci var også et framtredende medlem av partiet. 

PCI ble forbudt av Benito Mussolinis fascistregjering i 1926, men fortsatte illegalt og i eksil. Den nye partilederen, Antonio Gramsci, ble fengslet samme året. Lederskapet ble overtatt av Palmiro Togliatti, som også ledet partiet da det ble lovlig igjen i 1944. Partiet deltok i regjeringssamarbeid  med flere andre parti fra 1944 til 1947, da det ble tvunget ut på grunn av den kalde krigen som holdt på å utvikle seg. I 1948 gikk PCI og PSI sammen i *[[Den demokratiske folkefronten]]*, og ble såvidt slått av det kristeligdemokratiske Democrazia Cristiana (DC), som hadde full støtte frå både paven og USA. Den sosialistiske tendensen har helt siden 1948 vært dominert av PCI. PCI var det største kommunistpartiet i Vest-Europa og Italias nest største parti ved valg. 

Politisk utviklet PCI seg gradvis i retning eurokommunisme, det vil si en fullt ut demokratisk og selvstendig linje i forhold til Sovjetunionen, og hadde til dels stor suksess med det, og fikk for eksempel 34% av stemmene ved valget i 1976. På den tida ble partiet ledet av Enrico Berlinguer. Men i 1991 ble partiet likevel oppløst, og flertallet dannet Partito Democratico della Sinistra (PDS), som ble medlem i den Sosialistiske Internasjonalen, altså et sosialdemokratisk parti i vanlig moderne forstand. Mindretallet dannet Partito della Rifondazione Comunista (PRC), som er et reformkommunistisk parti, nå ledet av Fausto Bertinotti. En enda mindre gruppe brøt ut av PRC og dannet Partito dei Comunisti Italiani (PdCI), som også er reformkommunister, men har hatt taktiske uenigheter med PRC i forhold til regjeringssamarbeid.

Dersom benevnelsen «det italienske kommunistpartiet» blir brukt i dag, gjelder det et av de to sistnevnte partiene, altså enten PdCI eller PRC (Rifondazione), som begge kaller seg kommunistiske. Det sistnevnte er det største, med om lag seks prosent av stemmene ved siste valg.

## Eksterne lenker
*
René Ortubé

**René Marcelo Ortubé Betancourt** (født 26. desember 1964 i La Paz) er en boliviansk fotballdommer. Han dømte en kamp i fotball-VM 2002;  &ndash; . Han har også dømt Confederations-cup i 1997 og tre Copa América. Han dømte sitt fjerde Copa América i 2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Franklin County

**Franklin County** er navnet på tjuefire fylker i USA:

* Franklin County (Alabama) 
* Franklin County (Arkansas) 
* Franklin County (Florida) 
* Franklin County (Georgia) 
* Franklin County (Idaho)
* Franklin County (Illinois) 
* Franklin County (Indiana) 
* Franklin County (Iowa) 
* Franklin County (Kansas) 
* Franklin County (Kentucky) 
* Franklin County (Maine) 
* Franklin County (Massachusetts) 
* Franklin County (Mississippi) 
* Franklin County (Missouri) 
* Franklin County (Nebraska) 
* Franklin County (New York) 
* Franklin County (Nord-Carolina) 
* Franklin County (Ohio) 
* Franklin County (Pennsylvania) 
* Franklin County (Tennessee) 
* Franklin County (Texas) 
* Franklin County (Vermont) 
* Franklin County (Virginia) 
* Franklin County (Washington)
Izaak Jakubowicz synagoge

**Izaak Jakubowicz synagoge** (polsk *Synagoga Izaaka Jakubowicza*, også kalt *Synagoga Ajzyka*) er den største synagogen i bydelen Kazimierz i Kraków, ved Kupa-gaten 18. 

Synagogen ble skjenket av Izaak Jakubowicz, lederen for det jødiske fellesskapet i Kazimierz, etter tillatelse fra kong Władysław IV av Polen den 30. april 1638, og ble åpnet i 1644. Arkitekten var Giovanni Trevano.

Under den svenske invasjonen av Polen i 1655–1660 ble synagogen plyndret, og under pesten i 1679 flyktet synagogens formyndere til Opatów. Den mest tragiske hendelsen i synagogens historie var andre verdenskrig, da den ble ødelagt og plyndret av tyske nazister.

I årene 1983–1996 ble synagogen totalrenovert. I dag huser den Sentret for jødisk utdanning. 

Synagogens murbygning har rektangulær form og er bygd i senbarokk. Den har ingen utvendige dekorasjoner. Inngangen til synagogen er atskilt fra gaten av en liten gårdsplass.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ortocerkalk

**Ortocerkalk** er en lys gulbrun kalkstein med fossiler av trilobitter og blekkspruter. Kalken er typisk for den kambrosilurske lagrekken i Oslofeltet.

Ortocerus og Discoceras er fossile blekkspruter fra ordoviciumtiden.

Ortocerkalk er brukt som bygningsstein i Oslo og Akershus fra middelalderen og nesten helt fram til våre dager blant annet i Akershus festning og Gamle Aker kirke.  Disse steinbruddene var den første bergindustrien i Norge. Kalken er også brukt i flere hundre år til kalkbrenning for sementproduksjon.

## Se også
*Liste over bergarter
*Kalkbrenning
*Norsk bergindustrihistorie
Tempel-synagogen i Kraków

**Tempel-[[synagoge]]n** (polsk *Synagoga Tempel*) er en reformjødisk synagoge i bydelen Kazimierz i Kraków, ved Miodowa-gaten 24. Den er i dag en av to virksomme synagoger i byen. 

Tempel-synagogen ble bygd mellom 1860 og 1862 etter tegninger av Ignacy Hercok. Den ble videre ombygget i årene 1868, 1893 og 1924, da den fikk sin endelige form, som er forblitt uforandret frem til i dag. Under andre verdenskrig ble synagogen herjet, plyndret og omdannet til et magasin av tyske nazister. Etter krigen ble den åpnet på ny. I årene 1995&ndash;2000 ble synagogen totalrenovert. 

Synagogens murbygning er rektangulær, i mauretansk og neorenessansestil. Synagogen har svært rikt utstyr og veldig rike elevasjonsdekorasjoner. På elevasjonen og sideveggene finnes todelte, arkadiske vinduer med 36 unike fargede glassmalerier fra det 19. og 20. århundre.

## Eksterne lenker
* 
* www.JewishKrakow.net - a guide to the Tempel Synagogue as well as Kazimierz in general, Kraków's Jewish quarter
* The Jewish Community of Krakow
St. Matteus kirke i Łódź

**Den evangelisk-augsburgske St. Matteus [[kirke]]** (polsk *Kościół p. w. św. Mateusza*) ligger ved Piotrkowska-gaten 283 i Łódź. Takket være en utmerket akustikk holdes mange konserter i kirken. I mange år gjestespilte Filharmonia Łódzka her.

## Historie
Kirken ble bygd etter initiativ av St. Jan-sognets pastor Wilhelm Piotr Angerstein. Arkitektene var Johannes Wende og Franz Schwechten fra Berlin. Grunnsteinen ble innviet 8. oktober 1909. I begynnelsen ble bare St. Matteus-kapellet bygd, siden byggingen av selve kirken ble stanset av første verdenskrig. Den stod ferdig først lenge etter krigen, og ble åpnet 1. november 1928.

## Form
Kirken er nyromansk, og den har grunnplan som et gresk kors. Den innvendige kuppelen har en diameter på 26 meter. Inne i kirken finnes mange lysekroner og lampetter. Den største har en diameter på 4 meter og består av 240 lyspunkter. Flere av inventarelementene er oppført i hvit marmor. Inne i kirken finnes også et orgel bygd i 1928 av firmaet Rieger fra Jägerndorf. Det har 60 stemmer, og er en av de mest verdifulle konsertinstrumentene i byen. Glassmaleriene ble utført av Adolph Seiler fra Wrocław. Det 80 meter høye tårnet har et kvadratisk grunnlag og ender som åttekant på toppen.
STS-51-L

**STS-51-L** var den 25. romfergeferden i det amerikanske romfergeprogrammet og den tiende og siste for romferga «Challenger». Ferden startet med oppskyting 28. januar 1986 klokka 11.38 lokal tid fra oppskytingsrampe 39B ved John F. Kennedy Space Center i Florida. Kort tid etter oppskytingen eksploderte den eksterne drivstofftanken, og hele mannskapet omkom.

## Oppdrag
Oppdraget til ferden var å plassere to satellitter i bane; TDRS-2 (Tracking Data Relay Satellite 2) og SPARTAN-203 (en frittflyvende modul som skulle benyttes for å observere fenomener i tilknytning til Halleys komet ved hjelp av to ultrafiolette spektrometere, samt to kamera). CHAMP-programmet (Comet Halley Active Monitoring Program) skulle gjentas senere.

## Ferden

Ferden forløp normalt til å begynne med. På grunn av lave temperaturer sviktet begge tetningsringene i den høyre faststoffraketten og slapp gjennom forbrenningsgasser i form av stikkflammer. Dette førte til at den eksterne drivstofftanken som inneholdt oksygen og hydrogen i flytende form, eksploderte 73 sekunder etter at fergen tok av. Eksplosjonen ødela «Challenger», og hele mannskapet omkom.

## Besetning
* Francis R. Scobee (2), kaptein
* Michael J. Smith (1), pilot
* Judith A. Resnik (2), ferdspesialist
* Ellison S. Onizuka (2), ferdspesialist
* Ronald E. McNair (2), ferdspesialist
* Gregory Jarvis (1), nyttelastspesialist
* Christa McAuliffe (1), Lærer

Christa McAuliffe skulle tatt del i TISP-programmet (*Teacher in Space Project*, eller Lærer i verdensrommet) og ledet to klassetimer fra verdensrommet. Siden hun var den første læreren som skulle ha deltatt i romfergeprogrammet som astronaut, ble det plassert et symbolsk eple etter hennes navn i ferdemblemet.

Ronald «Ron» McNair hadde før ferden arbeidet med den franske komponisten Jean Michel Jarre med et stykke kalt for «Rendez-vous VI». McNair hadde tatt med seg en saksofon for å spille inn det første musikkstykket i rommet. Etter katastrofen døpte Jarre om stykket til «Ron's Piece».

## Bildegalleri

STS-51-L - Space Shuttle Challenger on the Crawler-Transporter.jpg|*Challenger* i oppskytingskonfigurasjon på vei til oppskytingsrampen for STS-51-L
STS51L-10144 black smoke.jpg|Synlig røyk fra høyre faststoffrakett idet fergen forlater oppskytingsrampen
STS51L-flame.jpg|Stikkflammen fra faststoffraketten i fire stadier
Challenger breakup.jpg|Fragmenter av *Challenger* etter eksplosjonen
STS-51-L Recovered Debris (Left Sidewall) - GPN-2004-00001.jpg|Vrakrester av *Challenger* funnet i havet
Space Shuttle Challenger Memorial close-up - Arlington 2006.jpg|Detalj fra minnesmerket for Challenger-ulykken (Arlington, Virginia)


## Kilder
* NASA: STS-51L Mission Profile (publisert 5. desember 2005) Besøkt 26. januar 2023
Lærer i verdensrommet

**Lærer i verdensrommet** er et program i regi av NASA for å gi ikke-profesjonelle astronauter en mulighet til å komme ut i verdensrommet. Programmet «Lærer i verdensrommet» skulle etterfølges av et tilsvarende journalist i verdensrommet.

I programmet for lærere ble Christa McAuliffe og Barbara Morgan utvalgt. McAuliffe var førstekandidat og Morgan hennes reserve.

Programmet fikk et dramatisk tilbakeslag da romferga Challenger eksploderte i 1986 og McAulife omkom.

Programmet skulle forsøkes på nytt etter årtusenskiftet. Morgan ble valgt ut av NASA som romfartslærer i en spesiell romlærergruppe som skal gjennomgå den samme astronaututdanningen som andre astronauter. Sean O'Keefe, NASAs toppsjef kunngjorde 12. desember 2002 at Barbara Morgan skulle få gjennomføre sin ferd i november 2003 med STS-118 til den internasjonale romstasjonen.

Også dette gikk i vasken når romferga Columbia forulykket på vei ned til jorda 1. februar 2003. 

Nå er Morgan på ny klar for en tur til verdensrommet i romfergeferd nummer STS-118, som etter planen skal foretas fra 7. august 2007.
Liste over fylker i New York

**Liste over fylker i New York**: Det er 62 fylker (counties) i den amerikanske delstaten New York. De opprinnelige tolv fylkene ble opprettet umiddelbart etter at Storbritannia overtok den nederlandske kolonien Ny Amsterdam, skjønt to av disse fylkene har siden blitt opphevet. Den nyeste fylkesdannelsen i New York var i 1914, da Bronx County ble opprettet fra deler av byen New York, som hadde blitt annektert fra Westchester County i slutten av 1800-tallet og lagt til New York County. Fylkene i New York er navngitt etter en rekke indianerord, britiske provinser, byer, og kongelige, tidligere amerikanske statsmenn og militærpersonell, og politikere fra New York.

* Albany
* Allegany
* Bronx
* Broome
* Cattaraugus
* Cayuga
* Chautauqua
* Chemung
* Chenango
* Clinton
* Columbia
* Cortland
* Delaware
* Dutchess
* Erie
* Essex
* Franklin
* Fulton
* Genesee
* Greene
* Hamilton
* Herkimer
* Jefferson
* Kings
* Lewis
* Livingston
* Madison
* Monroe
* Montgomery
* Nassau
* New York
* Niagara
* Oneida
* Onondaga
* Ontario
* Orange
* Orleans
* Oswego
* Otsego
* Putnam
* Queens
* Rensselaer
* Richmond
* Rockland
* Saratoga
* Schenectady
* Schoharie
* Schuyler
* Seneca
* St. Lawrence
* Steuben
* Suffolk
* Sullivan
* Tioga
* Tompkins
* Ulster
* Warren
* Washington
* Wayne
* Westchester
* Wyoming
* Yates

## Referanser
Overtid (sport)

**Overtid**, **ekstra tid** eller **spilleforlengelse** er en ekstra spilletid som kan legges til hvis en lagspillkamp etter den ordinære spilletiden har et uavgjort resultat. I noen idretter som fotball og håndball er overtid håndtert ved hjelp av ekstraomganger, eller i andre idretter en kombinasjon av overtid og ekstraomganger.

## Fotball
I en fotballkamp, med ordinær spilletid på 90 minutter, legges det ofte til en tilleggstid av hoveddommeren, på grunn av stopp i spillet. Når ordinær spilletid og tilleggstid er passert uten at dommeren har blåst av kampen, spilles det på overtid.

Ekstraomgang i fotball spilles når det står uavgjort i en cupkamp etter full tid og kampen forlenges for å få en avgjørelse. Hver av de to ekstraomgangene varer 15 minutter. Hvis det fortsatt står uavgjort, skal kampen avgjøres med straffesparkkonkurranse.

### Eksempler

*I cupspillet i Mesterligaen og UEFA-cupen spiller hvert lag hjemme/borte, unntatt i finalen (da gjelder vanlige regler). Hvis et lag vinner 2&ndash;0 hjemme, men taper 0&ndash;2 borte, skal det spilles ekstraomganger fordi det er sammenlagt 2&ndash;2 i målforskjell.
*Dette gjelder også i den engelske FA-cupen, Ligacupen, NM i fotball og flere andre cuper.
*I et VM eller EM spilles det ekstraomganger om det står uavgjort i utslagsrundene (1/8-delsfinaler, kvartfinaler osv.).

## Ishockey

Reglene for overtid er forskjellig fra liga til liga relatert til lengde og variant. Noen ligaer bruker en 5 minutters overtidsperiode med sudden death med kun 4 spillere på hvert lag etterfulgt av straffeslag, mens andre har 20 minutters ekstraomganger som fortsetter inntil et av lagene scorer. De mest utbredde variantene er:

* 4 løpere på hvert lag i en 5 minutters overtidsperiode etterfulgt av straffeslag
* 4 løpere på hvert lag i en 5 minutters overtidsperiode som ender med uavgjort hvis ingen scorer
* 5 løpere på hvert lag i 20 minutters ekstraomgang som gjentar seg inntil et av lagene scorer
Hotel Grand i Łódź

**Hotel Grand** er et berømt hotell i Łódź. Det er byens eldste hotell og ligger ved Piotrkowska-gaten 72. Blant flere hoteller som oppstod på 1800-tallet i Łódź er det bare Grand som har overlevd frem til i dag. Hotellet var til å begynne med det mest luksuriøse i Łódź, og regnes fremdeles for å være et av byens fineste. I hotellet finnes dessuten en av Łódź' mest berømte konditorier og kafeer, samt noen av byens beste restauranter (Restauracja Złota og Restauracja Malinowa). 

## Historie
Hotellet ble tegnet av Hilary Majewski og bygd i årene 1872–1887. Til å begynne med huset bygningen bomullsfabrikken til kjøpmannen Edward Hentschel. Etter en brann ble den imidlertid overtatt av Ludwik Meyer og ble bygd om til et hotell i 1888. Ved siden av oppstod en av Łódź’ vakreste gater – Meyers passasje (i dag Stanisław Moniuszkos gate). I 1903–1904 ble bygningens første etasje ombygd etter tegninger av Gustaw Landau-Gutenteger. Den andre ombygningen skjedde i årene 1912–1913 etter tegninger av Dawid Lande. Bygningen fikk da en ny fasade og ble påbygd to etasjer med mansardtak. Etter en brann i 1942 fikk den påbygd nok en ny etasje.  

## Eksterne lenker
*
Hilary Majewski

**Hilary Majewski** (født 15. mai 1838 i Radom, død 21. juli 1892 i Łódź) var en polsk arkitekt som fra 1872 og frem til sin død var Łódź’ byarkitekt.

Majewski fullførte Det keiserlige kunstakademi i St. Petersburg. Han var svært yrkesaktiv, og blir regnet som den fremste byarkitekten i byens historie. Han skrev seg under på 546 bygningsprosjekter i Łódź, og tegnet villaer, fabrikantpalasser og leiegårdshus inspirert av italiensk renessanse. Han hadde også tilsyn over byggingen av blant annet fabrikker, veier og broer.

Majewski tegnet mange av mursteinshusene ved Piotrkowska-gaten (blant annet Hotel Grand og Det tidligere setet til Ludwik Geyers aksjeselskap). Hans mest kjente prosjekter omfatter for øvrig blant annet:
* Izrael Poznańskis palass
* Fabrikkomplekset Księży Młyn
* St. Aleksander Nevskij-katedralen
* Fabrikkbygningene til Izrael Poznański (dagens Manufaktura)
* Kredittselskapets sete i Łódź

## Referanser
Domenico Fetti

**Domenico Fetti** eller **Domenico Feti** (født 1589 i Roma, død 16. april 1623 i Venezia) var en italiensk barokk kunstmaler.

Fetti skal ha fått sin utdannelse i Roma under Ludovico Cigoli eller hans elev Andrea Commodi. Han var hoffmaler i Mantova fra 1613 til 1621, men bosatte seg i Venezia i 1622. Han malte ofte verk med bibelske motiv, som for eksempel *Den gode samaritan* fra 1623. Fetti var påvirket av Elsheimer, Rubens og  venetiansk maleri.

## Referanser
Völklinger Hütte

**Völklinger Hütte** (Völklinger jernverk) er et tidligere jernverk i Völklingen, Saarland, Tyskland. 

Jernverket som med et kort avbrudd var i virksomhet fra 1873 til 1986, ble i 1994 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Museumsanlegget Völklinger Hütte besøkes årlig av ca. 200 000 mennesker.

## Historie
Ingeniøren Julius Buch grunnla i 1873 et stålverk ved Völkingen an der Saar. Stålverket måtte stenge etter bare seks år da toll på råjern gjorde forretningen ulønnsom. Carl Röchling kjøpte verket i 1881. To år senere kunne den første masovnen settes i virksomhet. *Röchling’schen Eisen- und Stahlwerke* var i 1890 det største jernverket i Tyskland. 

Under den andre verdenskrigen arbeidet ca. 70 000 tvangsarbeidere og krigsfanger i gruvene, smelteverket og fabrikkene på området. Kvinner som til da hadde hatt forbud mot å være på produksjonsanlegget, ble satt inn i lettere arbeid. I jernverket var ved krigens slutt ca. 14 000 mann beskjeftiget ved verket. Disse kom fra Sovjetunionen, Polen, Jugoslavia, Frankrike, Belgia og Luxembourg og arbeidet under de vanskeligste forhold.

Jernverket nådde sin høyeste produksjon i 1952, bl.a. som følge av byggeboomen i etterkrigstiden. 
Først da den daværende republikken Saarland ble ført tilbake til Tyskland i 1956 fikk familien Röchling virksomheten tilbake.

I 1965 var ca. 17 000 mennesker i virksomhet i jernverket. Verket ble i 1971 fusjonert med *Vereinigten Hüttenwerken Burbach-Eich-Düdelingen* til *Stahlwerke Röchling-Burbach GmbH*. Familien Röchling gikk ut av virksomheten i 1982 i forbindelse med etableringen av *Arbed Saarstahl GmbH*. Fra 1989 heter selskapet *Saarstahl AG*. 

I 1986 ble masovnene i Völklinger Hütte stengt. Anlegget ble senere gjort til museum. 

UNESCO førte i 1994 Völklinger Hütte på listen over verdens kulturarv. 

I dagligtale blir hele verksområdet til Saarstahl kalt Völklinger Hütte. Kulturarvområdet på 100 dekar utgjør imidlertid bare en liten del av det 2600 dekar store Saarstahlområdet.

## Galleri

Fil:Voelklingen_1948-1955_27-0174a.jpg|Foto fra perioden 1948-1955
Fil:VoelklingerHuette1.JPG
Fil:VoelklingerHuette2.jpg
Fil:VoelklingerHuette3.jpg
Fil:VoelklingerHuette4.jpg
Fil:VoelklingerHuette5.jpg
Fil:VoelklingerHuette6.jpg
Fil:VoelklingerHuette7.jpg
Fil:VH pano5 1.jpg
Fil:VH pano10.jpg
Fil:VoelklingerHuetteEmblem.jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
*
St. Aleksander Nevskij-katedralen i Łódź

**Den [[Den ortodokse kirke|ortodokse]] [[Aleksander Nevskij|St. Aleksander Nevskij]]-[[katedral]]en** (polsk *Cerkiew Archikatedralna p. w. św. Aleksandra Newskiego*) ligger ved Jan Kilińskis gate 56 i Łódź. Den ble reist til minne om det mislykkede 2. april-attentatet på Aleksander II av Russland i 1879. 

## Historie

Byggingskomiteen ble opprettet den 6. april, og bestod av Łódź' største fabrikanter: Karol Scheibler, Juliusz Heinzel, Ludwik Meyer og Izrael Poznański. Mot slutten av året reiste byarkitekten Hilary Majewski til St. Petersburg for å la seg inspirere av byens arkitektur. I begynnelsen av 1880 ble byggingsplanen godkjent. Den 8. mai 1884 ble grunnsteinen lagt ned, og i juni samme år stod bygningen ferdig. 

## Form
Katedralen er bygd i russisk-bysantinsk stil. Den kan romme om lag 850 personer, og har et åttekantet grunnplan med fem apsider. Taket er formet som en kuppel. Det tettvokste tårnet i fasaden er avsluttet med et tak med fem småtårn (fra vestsiden), og er innvendig polykromert og prydet med rike formstøpninger. 

Kirkerommet preges av overdådig bysantinsk utsmykning med ornamenter, kapitéler og pilastrer. Ikonene kommer fra verkstedet til Vasilij Vasilev i St. Petersburg, mosaikkene ble derimot lagd av italieneren Patricci. Katedralen har dessuten vinduer med glassmalerier fra verkstedet til Adolph Seiler fra Wrocław. Ikonostasen ble utformet av den italienske mesteren Camilli fra St. Petersburg etter tegninger av Hilary Majewski. Den har tre dører og er utformet i eik.
Henry Percy, 6. jarl av Northumberland

**Henry Percy, 6. jarl av Northumberland** (født 1502, død 1537), var sønn av Henry Algernon Percy, 5. jarl av Northumberland, og er kjent for å ha vært forlovet med Anne Boleyn, den framtidige dronning av England. 

Henry, Lord Percy, var sønn av Henry Algernon Percy og Catherine Spencer. Han var den eldste barnet, og hadde følgende søsken Thomas Percy, Margaret Percy, Maud Percy og Ingelram Percy. Han ble forlovet med Anne Boleyn, datter av Thomas Boleyn, 1. jarl av Wiltshire, sannsynligvis våren 1523 da han var i tjeneste hos kardinal Thomas Wolsey. Da forlovelsen ble kjent ble han ydmykende skjelt ut av kardinalen foran sine tjenere ettersom han ikke hadde skaffet seg tillatelse til ekteskap fra verken hos sin far eller kongen. Sistnevnte hadde en interesse ettersom viktigheten i jarldømmet Northumberland. Hans far nektet å gi tillatelse til ekteskapet og han giftet seg senere med Mary Talbot, datter av George Talbot, 4. jarl av Shrewsbury, et ulykkelig ekteskap som ikke ga barn. Det var også snakk om at det var en fysisk svakhet som hindret ham å skaffe seg en arving.

Han var militær leder i nordområdene mot den skotske grensen i årene 1527&ndash;1537 og i denne posisjonen arresterte han sin gamle herre, kardinal Wolsey, ved Cawood Castle i North Yorkshire for høyforræderi den 4. november 1530.

I sine siste år var han meget deprimert over opprørene i nord som hans bror Thomas deltok i. Broren ble henrettet ved Tyburn den 2. juni 1537 for sin deltagelse i opprøret *Nådens pilegrimer* (*[[Pilgrimage of Grace]]*). Henrettelsen av hans tidligere forlovede Anne Boleyn, som han hadde elsket som ung og tydeligvis fortsatt hadde stor hengivenhet for, bedret ikke depresjonen. Han ble nødt til å bli medlem av den juryen som dømte henne til døden for høyforræderi og utukt. Tiltalene mot dronningen var allment anerkjent som fabrikkerte. Han besvimte under rettssaken og måtte bli båret ut. Året etter døde han selv.

Henry hadde ødslet arven etter sin far som døde i 1527, og overførte flere eiendommer til sine venner. Ved sin død testamenterte han resten av sine eiendommer til kong Henrik VIII av England. Tittelen ble overført til hans nevø Thomas Percy. Hans hustru Mary døde i 1572, 35 år etter ham.

## Referanser
Völklingen

**Völklingen** er en by i Regionalverband Saarbrücken i den tyske delstaten Saarland. Byen ligger nær grensen til Frankrike ved elven Saar. Völklingen har et areal på 67,06 km² og et innbyggertall på 40&nbsp; 000 (2005). Den er kjent for Völklinger Hütte (Völklinger jernverk) som er oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

## Kjente personer fra Völklingen
* Annegret Kramp-Karrenbauer, ministerpresident.

## Bilder

Fil:Lauterbacheglise.jpg|St. Paulinuskirken i Lauterbach
Fil:VoelklingerHuette1.JPG|Völklinger Hütte
Fil:VölklingenEligiuskirche.jpg|Eligiuskirken


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Los Angeles internasjonale lufthavn

**Los Angeles internasjonale lufthavn** (*Los Angeles International Airport*) (IATA-flyplasskode **LAX**) er en internasjonal lufthavn som er verdens sjette største, målt i antall passasjerer. Lufthavnen er en av flere store internasjonale lufthavner i Los Angeles-området. Lufthavnen har totalt ni terminaler.

## Flyselskaper og destinasjoner

### Passasjerdestinasjoner

## Eksterne lenker
* LAX Offisielt nettsted
* 
* Airline list fra lufthavnens nettsted
* Satellittbilde fra Google Maps
*
Laksevika fort

**Laksevika fort** var et fort som ble anlagt under andre verdenskrig. Det var et av flere elementer i de tyske planene for forsterkning av Kristiansand festning. Fortet var underlagt den tyske avdelingen Artillerigruppe Kristiansand og ble bestykket med to 21&nbsp;cm kanoner. Disse ble overført fra Odderøya fort sommeren 1940. Anlegget i Laksevika skulle inngå som et vestre sperrebatteri for hovedinnløpet til Kristiansand havn.

Fortet var plassert på nordøstsiden av Flekkerøya. Adkomsten til og fra fastlandet var med båt. I Kragevika lå fortets brygge, lagre, brakker og diverse andre installasjoner. En bilvei forbandt området med det øvrige veinettet på øya.

Fra kaianlegget i Kragevika ble det lagt skinnegang for ammunisjonstransport opp til stillingene i terrenget, totalt 300 meter lang. På et flatere område var det en dreieskive som kunne lede ammunisjonsvognen enten til kanon I eller kanon II. Ammunisjonstrallen ble trukket via vaier og vinsj drevet av en bensinmotor.

Ammunisjonslageret lå helt nede ved brygga. Dette var en murbygning med «vinduer» malt på murveggen. Dette er godt synlig fremdeles. Lageret er på 171 kvadratmeter.

Etter krigen ble fortet en del av Kristiansand festning. Laksevika fort ble besluttet nedlagt i 1957 og nedlagt året etter. 

## Referanser
Izquierda Unida

**Izquierda Unida** (**IU** – *Det forente venstre*) er et spansk politisk parti. Det var opprinnelig en ren partiallianse, dannet i 1986 med det spanske kommunistpartiet (PCE) i front. Den viktigste kraften innen IU er fortsatt PCE, men flere venstresosialistiske grupper er også med, noen av dem regionale – som *Esquerra Unida i Alternativa* i Catalonia og *Ezker Batua* i Baskerland. Ved valget i 2004 fikk IU ca. 5&nbsp;% av stemmene, men har borgermesteren i Córdoba og flertall i bystyret i Carmona i Andalucía.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Ludvig Johnsen

**Ludvig Julius Johnsen** (født 17. juni 1867 i Mandal, død 6. august 1893 i Hankou i Kina) var kinamisjonær for Det norsk-lutherske Kinamissionsforbund. 

Johnsen var blant de åtte som den 29. september 1891 seilte fra Stavanger med det for øye å innlede misjonsarbeidet i Kina. Fem av dem ble igjen i England der de en stund skulle forbedre seg mer, mens Johnsen og to andre, Johannes Brandtzæg (forbundets formann) og frøken Gjertine Aarrestad, ankom Shanghai den 13. november 1891. Etter forberedelser i Wuchang/Hankou ble gruppen tildelt et misjonsfelt rundt Laohekou i det sørvestre hjørne av provinsen Hubei i 1892. Samme år hadde Johnsen og frk. Aarrestad giftet seg den 12. juli. Johnsen ble neste sommer meget syk, og døde 6. august 1893 i Hankou.

## Referanser
Idahos flagg

**Idahos flagg** er blått og har delstatens segl i midten med et bånd påskrevet «State of Idaho» under. Flagget ble offisielt innført 15. mars 1927, men var uoffisielt i bruk fra 1907. Vedtaket som ble gjort i 1907 om et delstatsflagg foreskrev bare at delstatens navn skulle stå i flaggduken, men ved utarbeidelsen av nærmere bestemmelser om flaggets utforming kom også delstatsseglet med. Dette viser en gruvearbeider og en kvinnefigur som representerer likhet, frihet og rettferdighet, satt inn i en scene som symboliserer Idahos næringsveger og naturressurser. 

I likhet med mange andre delstater, der flaggduken også er blå, har Idahos flagg militære faner som forbilde. Delstatsflagget er tegnet av en offiser, C. A. Elmer, og har fanen First Idaho Infantry benyttet i den spansk-amerikanske krig som modell. 

Også delstatene Pennsylvania, Connecticut, Sør-Carolina, New Hampshire, Virginia, New York, Vermont, Kentucky, Indiana, Maine, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Oregon, Kansas, Nevada, Nebraska, Nord-Dakota, Montana, Utah og Alaska har delstatsflagg med blå flaggduk. Louisiana, Oklahoma og Sør-Dakota benytter en noe lysere blåfarge i sine delstatsflagg, mens Delawares delstatsflagg har en lysere, gråblå fargetone.

## Litteratur
* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970
Henry Algernon Percy, 5. jarl av Northumberland

**Henry Algernon Percy, 5. jarl av Northumberland** (født 14. januar 1478, død 19. mai 1527) var den eldste sønnen til Henry Percy, 4. jarl av Northumberland og Maud Herbert. Hans besteforeldre på morssiden var William Herbert, 1. jarl av Pembroke (1423 – 1469) og dennes hustru Anne Devereaux.

Edvard IV av England gjorde ham til ridder i 1481 og i 1495 ble han gjort til ridder av Hosebåndsordenen. Han kjempet mot opprørere fra Cornwell ved Blackheath i London i 1497. Han ble utpekt til militær leder av de nordlige grenseområdene i 1503.

Han tjenestegjorde i krigen mot Den hellige liga (Italia) i årene 1508 til 1516 med et stor privat følge. Han tjenestegjorde med ære under Henrik VIII av England i Sporeslaget den 16. august 1513. Slaget var en avgjørende seier over styrkene til kong Frans I av Frankrike ved den franske general Jacques de la Palice.

Han ble utpekt til å sitte i rådet for nordområdene (*Council of the North*) i 1522. Han er gravlagt ved Beverley Minster i Yorkshire. Han fikk tilnavnet «Henry den praktfulle» for sitt sløseri på underholdning og festligheter.

## Ekteskap og barn
Han giftet seg med Catherine Spencer, datter av Robert Spencer av Spencer Court og Eleanor Beaufort. Hennes besteforeldre på morssiden var Edmund Beaufort, 2. hertug av Somerset og Eleanor Beauchamp. De fikk fire barn sammen:

* Henry Percy, 6. jarl av Northumberland (1502 – 1537) som ikke fikk arvinger.
* Sir Thomas Percy (ca. 1504 – 2. juni 1537) som ble henrettet for å deltatt i opprøret *Nådens pilegrimer* (*[[Pilgrimage of Grace]]*). Han ble far til både Tomas Percy, 7. jarl av Northumberland og Henry Percy, 8. jarl av Northumberland. En datter, Joan, ble gift med en Arthur Harris av Essex.
* Sir Ingelram Percy (ca. 1506 – 1538) deltok også i opprøret *Nådens pilegrimer* og døde i fangenskap i Tower of London.
* Margaret Percy (ca. 1508 – 1540) ble gift med Henry Clifford, 1. jarl av Cumberland.
* Maud Percy (ca. 1510 – ?).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Husholdet til den femte jarlen av Northumberland *The Plantagenet Roll of the Blood Royal* (London, 1911), Mortimer-Percy Volume, Pt. I, by the Marquis of Ruvigny and Raineval, Table II.
* En liste av varer erobret av Henry Percy i juni 1513 ved beleiringen av Therouanne. Fra journalen *The Antiquarian*, volume 4, 1807 – 1809, pages 356-373.
Miguel Primo de Rivera

**Miguel Primo de Rivera y Orbaneja**, 2. marki av Estella, (født 8. januar 1870 i Jerez de la Frontera i Spania, død 16. mars 1930 i Paris i Frankrike) var en spansk general og politiker. Med støtte av kong Alfons XIII grep Primo de Rivera makten i 1923 gjennom et ublodig statskupp. I sju år, fram til 28. januar 1930 var han i praksis Spanias diktator. Hans sønn var José Antonio Primo de Rivera. Miguel Primo de Rivera dro i eksil i Frankrike, hvor han også døde ikke lenge etter.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Miguel Primo de Rivera tilhørte en formuende aristokratfamilie. Som ung offiser utmerket han seg under felttoget på Cuba og på Filippinene i 1890-årene. I 1902 slo han ned et anarkistisk opprør i Barcelona. 

Etter blant annet flere års velmeritert tjeneste i Marokko ble Primo de Rivera i 1915 guvernør i Cádiz. Men han ble i 1917 tvunget tll avskjed etter at han på et oppskisvekkende vis hadde  kritisert regjeringens Marokkopolitikk. 

### Politiker
1921 blev han medlem av senatet og opptrådte også her som en frimodig kritiker. I 1922 ble Primo de Rivera generalkaptein i Catalonia med dens urolige hovedstad Barcelona. 

### Statsleder
Herifra gjennomførte han den 13. september 1923 i samforstand med kong Alfons XIII det ublodige militærkuppet hvorved den parlamentariske regjering ble satt ut av spill og Primo de Rivera selv som sjef for et militærdirektorium trådte i spissen for en militærjunta.

Primo de Rivera hadde en visjon om at de politiske urolighetene i landet ville roe seg ned hvis alle bare kunne forenes i ett eneste parti. Han grunnla følgelig *Unión Patriótica* (Det patriotiske forbund) i sin egen regjeringsperiode. Selv om dette partiet aldri ble betydningsfullt, klarte han imidlertid å få slutt på urolighetene for en tid, noe som blant annet innebar at han lot representanter for arbeiderklassen delta i regjeringen. UGTs generalsekretær Francisco Largo Caballero ble utnevnt til minister med oppdraget å løse tvister mellom arbeidere og arbeidsgivere. Han klarte også å slå ned det marokkanske opprøret, ledet av Abd el-Krim, noe som gjorde ham populær.

I desember 1925 omorganiserte Primo de Rivera regjeringen til «det sivile diktatur» der både militærer og sivile satt med. Hans omfattende prosjekt med å knytte den spanske peseta til gullmyntfoten, bygge vannreservoarer og veier, og lignende prosjekter fikk imidlertid den spanske økonomi til svikte. Dette tvang han til slutt til å fratre.

Den 28. januar 1930 leverte han sin avskjedssøknad til kong Alfonso XIII (som i hele perioden var forblitt statoverhode) og flyktet til Frankrike. Et par uker etter døde ham i Paris.

## Etter hans død
Primo de Riveras eldste sønn, José Antonio Primo de Rivera, grunnla *[[Falangistpartiet|Falange Española]]* (Den spanske falangen) den 29. oktober 1933. Partiet var fascistisk, men hadde ikke særskilt mange medlemmer. Det forente seg i 1934 med *[[Juntas de Ofensiva Nacional-Sindicalista]]*. Under krigen skulle det komme til å stå på den revolterende fascistiske side, anført av Francisco Franco.

## Litteratur
* Antony Beevor: *Spanska inbördeskriget* (2006), ISBN 91-85057-72-X

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Illinois’ flagg

**Illinois' flagg** er hvitt og har delstatens segl i midten med delstatsnavnet under.
Flagget ble innført 6. juli 1915, da bare med delstatsseglet. I 1970 ble navnet lagt til.

Delstatsseglet er preget av USAs nasjonalsymboler og domineres av en ørn som holder et flagginspirert skjold med tretten hvite stjerner mot blå bakgrunn og striper i rødt og hvitt. Ørnen er en hvithodet amerikansk havørn (*Haliaeetus leucocephalus*), i seg selv et nasjonalsymbol. Den holder et bånd med mottoet *State Sovereignty, National Union*. Ørnen hviler på en klippe som står i et prærielandskap. Emblemet inneholder også en soloppgang, et symbol på den løfterike framtiden. På klippen er årstallene 1818 og 1868 skrevet. Disse viser til året Illinois fikk status av delstat og til året delstatsseglet ble offisielt vedtatt. 

Illinois' flagg ble til etter en konkurranse arrangert av den patriotiske organisasjonen Daughters of the American Revolution. Konkurransen ble vunnet av Lucy Derwent fra organisasjonens lag i Rockford.

## Litteratur
* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970

## Eksterne lenker
* Official State Flag  fra Illinois' offisielle nettsider 
* State Symbol: Illinois State Flag fra Illinois State Museum
Partido Comunista de España

**Spanias Kommunistiske Parti** (**Partido Comunista de España** – **PCE**) er det tredje største partiet i Spania. Det er den sterkeste kraften innenfor Izquierda Unida, og er historisk forbundet med den største fagorganisasjonen i landet i nyere tid, *Comisiones Obreras* (CC.OO.).

Det første kommunistpartiet i Spania ble dannet 15. april 1920, og sprang ut av ungdomsorganisasjonen til sosialistpartiet PSOE. 13. april 1921 dannet så en fløy i PSOE med sympatier til Komintern enda et kommunistparti. Den 14. november 1921 ble så PCE dannet ved at de to kommunistpartiene gikk sammen, og det forente partiet ble værende medlem i Komintern. Partiet led mye av forfølging under diktaturet til general Miguel Primo de Rivera (1923&ndash;1930). Under folkefrontregjeringen og den spanske borgerkrigen 1936&ndash;1939 hadde PCE stor innvirkning etter hvert som regjeringen ble avhengig av sovjetisk våpenhjelp. 

På 1970-tallet var PCE under lederen Santiago Carrillo med å utvikle eurokommunismen, en mer moderne og demokratisk reformkommunisme/venstresosialisme som også blant annet preget det italienske kommunistpartiet. 

Ungdomsorganisasjonen til PCE er *Unión de Juventudes Comunistas de España* (Forbundet av kommunistisk ungdom i Spania). PCE gir ut avisen *Mundo Obrero* (Arbeider-verden). 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Son of Light

**André Martin Hadland** (født 30. januar 1975 i Mandal), kjent under artistnavnene **Son of Light,** **N-Light-N** og **Lyset,** er en norsk rapper.

Per 2021 har han kontrakt med Tommy Tees plateselskap, Tee Productions.

Han ga i 1997 ut albumet *Deep green* under navnet N-Light-N og selv om det da ikke hadde de beste salgstallene, har det etter hvert opparbeidet seg status som en klassiker innenfor norsk hiphop. *Deep green* ble i sin helhet produsert av Tommy Tee, innspilt i Tee Studios og mikset av Kieran Walsh og Tommy Tee i D&D Studios i New York. Albumet gjestes av Tee Productions egne artister; Diaz og Opaque, de amerikanske rapartistene Mike Zoot, D-Stress, EZD og den norske jazzartisten Helén Eriksen. Den enesten singelen fra *Deep green* var «Fresh (in any season)».

Etter dette ble det lenge stille fra Son of Light, med unntak av diverse gjestevers. I 2002 kom seksspors EP-en *The Homecoming (a return to family values)* som ifølge plateselskapets hjemmeside var en mellomstasjon mellom *Deep green* og et nytt album. På *The Homecoming (a return to family values)* er alle spor produsert av Tommy Tee, innspilt og mikset i Tee Studios og mastret av Espen Berg på Livingroom. Diaz er gjesteartist på låten «It must be them».

Son of Light er med albumet *War of the Words* nominert til Spellemannprisen 2012 i klassen «Hip Hop».

I 2017 mottok han Mandal kommunes kulturpris.

André er også et av medlemmene i Hemmelig sekt, sammen med rap-gruppen Vågsbygd Handy.

## Diskografi
* *[[Deep Green]]* (1997)
* *[[The Homecoming (a Return to Family Values)]]* (2002)
* *[[War of the Words]]* (2011)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tee Productions offisielle hjemmeside
* Diskografi fra norskhiphop.no
Johannes Brandtzæg

:*Se også [[Johannes Brandtzæg (redaktør)]]

*'Johannes Brandtzæg''' (1861–1931) var misjonær og leder for Det norsk-lutherske Kinamissionsforbund. Han var blant de tre første misjonærer som Det norsk-lutherske Kinamissionsforbund sendte til Kina.

Han var sønn av Anton M. Brandtzæg, som var væreier på Abelvær og Sør-Gjæslingan. Blant søsknene hans var væreier Nils Christian og sorenskriver Anton M. Brandtzæg. Brandtzæg hadde i 1881 hørt Lars Skrefsrud tale om sin misjon i India, og hadde det ikke kommet sykdom i veien ville han sannsynligvis ha virkeliggjort sine planer om å slutte seg til Skrefsruds misjon. Han ble i stedet leder for den emissærskole som Indremisjonen startet i Bergen i 1888. 

Et par år etter oppstod Det norsk-lutherske Kinamissionsforbund etter initiativ fra en gruppe på 30-40 kvinner i Bergen. Brandtzæg, som var cand.theol., ble valgt til formann, og nettverket av kvinnelige misjonsforeninger gav den nye organisasjonen en rask og kraftig oppstart. 

Brandtzæg ble selv blant de åtte som den 29. september 1891 seilte fra Stavanger med det for øye å innlede misjonsarbeidet i Kina. Fem av dem ble igjen i England der de en stund skulle forbedre seg mer, mens Brandtzæg og to andre, Ludvig Johnsen og frøken Gjertine Aarrestad, ankom Shanghai den 13. november 1891. Etter forberedelser i Wuchang/Hankou ble gruppen tildelt et misjonsfelt rundt Laohekou i det nordvestre hjørne av provinsen Hubei i 1892. Brandtzæg ble imidlertid syk, og reiste tilbake til Norge allerede i 1892. 

Her ble han raskt engasjert i et langvarig arbeid som formann og sekretær/generalsekretær i den nye misjonsorganisasjonen. I hans tid ble Framnes folkehøgskole etablert i 1897 og Fjellhaug misjonsskole først etablert på Framnes i 1898 og flyttet til Oslo i 1914.

I 1916 kom han tilbake til Kina på en inspeksjonsreise. Da hadde misjonsfeltet blitt utvidet; det omfattet nå en trakt inn i det sørvestlige Henan. Han reiste tilbake på inspeksjonsreise en tredje gang i 1926–1927, en tid preget av stor sosial uro og antireligiøse angrep. Misjonærene trakk seg da ut av området; de fleste ventet i Shanghai på at forholdene skulle bedre seg.

Brandtzæg døde den 17. mars 1931 i Oslo og ble begravd fra Trefoldighetskirken. Han var til Anton Brandtzæg, professor ved NTH.

## Referanser