open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tøihusgaten 45

**Tøihusgaten 45** (også kalt *Lille-Norge*) (bygget i 1858) i Gamlebyen i Fredrikstad. Huset fungerte som hovedkvarter for kaptein Rolf Graff og hans menn i den hemmelige etterretningsorganisasjonen XU.

Det var kaptein Rolf Graff som 14. april 1940 klarte å forhandle frem en avtale med de tyske okkupantene om at Graff og hans menn skulle få være i fred, dersom de i gjengjeld unnlot å gripe til våpen mot tyskerne. Alle våpen og annet utstyr til artilleribatteriet skulle også beholdes på norske hender. Avtalen regnes for å være uhyre spesiell og det er ikke kjent om lignende avtaler fant sted under andre verdenskrig.

Det var svært få i Norge som visste om virksomheten i Tøihusgaten 45. I huset ble det gjemt store mengder informasjon, kart og bilder og i bakgården lagret man utstyr og våpen. Blant annet lagret man her en lastebil og flere kanoner. Husets nåværende eiere kjøpte huset i 1998 og var ikke klar over husets historie før denne ble offentlig kjent.

Finn Hannibal Kjelstrup var ved krigsutbruddet sjef for Sivilforvaltningen for hær og marine, og han har slått fast at "Batterie Graff" ble tatt med i kapitulasjonsavtalen mellom Norge og Tyskland 10. juni 1940. Det var en av flere grunner til at folk stilte spørsmål med hvordan Graff fikk beholde kontrollen over Tøihusgaten 45. Ved krigens slutt var ryktene så omfattende at det endte med at han tok sitt eget liv 23. juli 1945. Undersøkelseskommisjonen av 1945 kom med sin konklusjon i august samme år, her ble kaptein Rolf Graff frikjent for all mistanke for ordrenekt og ukorrekt holdning i aprildagene 1940.

## Referanser


## Kilder
* NRK Østfold: Et unikt stykke krigshistorie
* Artemisia.no: Soldathjemmet, Tøihusgaten 45
Kollektivtransport i Akershus

Oversikt over jernbane, t-banelinjer, forstadsbaner og trikkelinjer for persontransport i Oslo-området:

## Jernbane

Jernbanenettet og stasjonene er eid av Bane NOR. Vy har åtte lokaltogruter i regionen, og betjener alle stasjoner med et rutetilbud.

## Forstadsbaner
Skinnegående bytransport med egen trasé.

## Bussruter
Driftes av Ruter.
*Lokalbusser for Stor-Oslo
*Ekspressbusser
*Nattbusser
*Turbusser

## Båt

*Nesoddbåtene trafikkerer flere ruter, disse går mellom 
**Nesoddtangen på Nesodden og Aker Brygge i Oslo,
**Nesoddtangen og Lysaker, Bærum,
**Aker Brygge og Vollen i Asker, Slemmestad i Røyken og til Hurum
*Dessuten trafikkeres om sommeren ruter mellom 
**Rådhusplassen og Bygdøy av selskapet Båtservice Sightseeing A/S/Bygdøyferjene,
**fjordferger til Hovedøya, Bleikøya, Gressholmen, Lindøya og Nakholmen
**samt *badebåter* til Langøyene, Ingierstrand og Husbergøya.

Ingen av de ovenfor nevnte ruter tar med kjøretøyer utover sykler og mopeder; kun persontrafikk.

## Flyplasser
Norpress

**Norpress** var et nyhetsbyrå eid av Orkla Media. Byrået ble etablert i 1946 da *Høires Pressekontor*, *Høirepressens Propaganda- og Organisasjonskontor* og *Høirepressens Oslokontor* slo seg sammen til *Høires Pressekontor*, senere *Høyres Pressebyrå*. Byrået ble finansiert av partiet og medlemsavisene, samt med statstilskudd.

I 1987 endret byrået navn til *Norpress Norsk Pressebyrå* i forbindelse med at det ble kjøpt av Orkla Media. Etter misnøye med byrået tok flere redaktører i Orkla initiativ til å etablere det konkurrerende byrået Avisenes Pressebyrå fra 1. januar 1998, og allerede sommeren 1998 ble Norpress lagt ned fordi en mistet de fleste Orkla-avisene som kunder.

## Sjefredaktører
;Høires Pressekontor
*Birger Gotaas 1925–1940
;Høirepressens Oslokontor
*Walter Wilson 1935–1946
;Høyres Pressebyrå
*Birger Gotaas 1946–1950
*Ranik Halle 1950–1972
*Sven B. Riis 1972–1983
*Gunnar Stavseth 1983
*Ottar Julsrud 1984 - 1998
## Litteratur
* 
*
Färjelinjen Stockholm–Helsingfors

**Färjelinjen Stockholm–Helsingfors** er en rutestrekning som betjenes av store bil- og passasjerferger mellom Stockholm og Helsingfors.
De tar 16–17 timer og de drives av:
*Silja Line (1 tur/dag).
*Viking Line (1 tur/dag).
De seiler innom Mariehamn på Åland.

## Havner
*Stockholm: 
**Silja Line og Sea Wind Line går fra Värtahamnen/Frihamnen. Bilveien er skiltet E20. Man får regne med køer om man reiser i rushtrafikken. Man kan gå fra tunnelbanestasjonen Gärdet, eller ta busslinje 1. 
** Viking Line går fra Stadsgårdskajen, nordøstre Södermalm. Man kan gå fra tunnelbanestasjonen Slussen. Bilveien er skiltet 222 fra E4, og Stadsgården färja siste biten.
*Helsingfors: Viking Lines teminal ligger sentralt på Skatuddens sydside. Med bil finner man gjennom å følge skiltena mot Sentrum og siden fergesymbol og Skatudden. Siljalines' terminal ligger også sentralt noe syd for Skatudden.

## Eksterne lenker
* http://www.vikingline.se Viking Line
* http://www.siljaline.se Silja Line
* http://www.sl.se SL – kollektivtrafik i Stockholms län
* http://www.hel.fi/wps/portal/HKL_sv/?WCM_GLOBAL_CONTEXT=/sv/Helsingfors+stads+trafikverk/  HKL/HST - kollektivtrafik i Helsingfors region
Tomas Brudvik

**Tomas Brudvik** (født 25. juni 1967 i Bergen) er en norsk tatovør, illustratør og maler. Han er utdannet ved Kunsthøyskolen i Bergen med hovedfag i Grafisk design, 1990.  Startet «Let`s Buzz! Tattoo & Piercing» i 1991.  Internasjonalt anerkjent tatovør som har jobbet og vært i jury  ved de største tatoveringmessene i Europa og USA.

Brudvik arbeider i forskjellige teknikker som akvarell, akryl og olje. Gjennom tatoveringsyrket kjent for allsidig uttrykksmåte. I frie kunstneriske verk kan stilen karakteriseres som pop-surrealisme.
Roman Koudelka

**Roman Koudelka** (født 9. juli 1989 i Turnov) er en tsjekkisk skihopper.

## Karriere

Koudelka debuterte i verdenscupen i skihopping i sesongen 2006/07 i Kuusamo i Finland. Hans beste plassering den sesongen ble en 8.-plass i tyske Klingenthal.

Den påfølgende sesongen fortsatte fremgangen og hadde tre 4.-plasser i løpet av sesongen.

Under De olympiske vinterleker i Vancouver 2010 var han med på laget som kom på 7.-plass i storbakken. Individuelt endte han på 12.-plass i normalbakken og 23.-plass i storbakken.

Hans første pallplassering kom i hjemlandet, da han endte på 3.-plass Harrachov 9. januar 2011. Han satte også da bestenotering med 211 meter. I desember 2011 falt Koudelka stygt, da stroppen på hælen løsnet. Han var imidlertid tilbake i verdenscupen en uke senere. 12. februar 2012 klatret han enda et steg oppover pallen da han tok andreplassen i Willingen bak nordmannen Anders Bardal.

Han ble juniormester i normalbakke i Tarvisio i 2007.

## Verdenscupseire

## Resultater verdenscup

## Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Isfjord radio

**Isfjord Radio** er en norsk radiostasjon på Svalbard, opprettet i 1933. Isfjord Radio ligger ytterst i Isfjorden, på Kapp Linné, som springer ut helt nord på Nordenskiöldkysten. Stasjonen er i dag automatisert og fjernstyrt fra Bodø radio. Byggene som tilhørte radiostasjonen er omgjort til villmarkshotell, som driftes av Basecamp Explorer Spitsbergen AS.

## Historie
I 1911 etablerte Telegrafvesenet en kystradiostasjon lengre inne i Grønfjorden, i Green Harbour, som betjente nordlige deler av Atlanterhavet. Isfjord radio ble opprettet og avløste Grønfjord-radioen 22 år senere, etter anmodning fra Sovjetunionen. Bakgrunnen var de vanskelige is- og værforholdene som kunne skape problemer for skipsfarten til gruvebyene i Isfjorden. Et sovjetisk skipsforlis var den utslagsgivende årsaken og en bemannet radiostasjon med et fyrtårn var på plass i 1930-årene. Materialene til Isfjord Radio ble fraktet opp med motorkutteren M/K «Polarbjørn», og det første anlegget oppført av A. K. Orvin på vegne av Norges Svalbard- og Ishavsundersøkelser (forløperen til Norsk polarinstitutt).

I mellomkrigstiden stod det her et hovedbygg, en brakke, en smie, et lagerbygg og et båtnaust. Det ble overdratt til Staten i 1933. Da Svalbard ble evakuert i 1941 ble byggene revet eller brent. Rett etter at krigen var over ble radiostasjonen gjenoppbygd på samme plass som før. I 1957&ndash;58 ble stasjonen utvidet med et nytt hovedbygg og et nytt generatorrom.

Telenor solgte i 2006 bygningene til Store Norske Spitsbergen Kulkompani, som leier dem ut til turistformål. Fra 1. januar 2008 leies de ut til Basecamp Explorer Spitsbergen. Men fortsatt har Telenor vanlig VHF kystradiosending fra stedet.

Den 19. september 2011 monterte Telenor Maritim Radio en ny kystradiosender på Isfjord Radio, som skal sende kortbølge vær- og ismeldinger til skipstrafikken rundt og nord for Svalbard. Dette er den tredje historiske antenneinstallasjonen på stedet og gjør igjen Isfjord Radio til et viktig sendersted for kystradioen i Nord-Atlanteren.

I begynnelsen av januar 2012 ble det oppdaget at store mengder diesel har lekket ut ved Isfjord radio, kanskje så mye som 150 000 liter. Utslippet ble oppdaget av ansatte fra Store Norske Spitsbergen Grubekompani i forbindelse med vedlikeholdsarbeid. Sysselmannen på Svalbard fikk deretter beskjed.

I 2018 tok en isbjørn seg inn i en matbod i hotellets garasje. Isbjørnen forlot garasjen gjennom et vindu, etter at den hadde forsynt seg av matlageret i boden.

I 2021 startet Store Norske planleggingen av en energiløsning som vil redusere bruk av diesel. I 2023 sto pilotanlegget ferdig, med en solcellepark som forsyner stasjonen med energi. Med den nye løsningen reduseres stasjonens forbruk av diesel med 70%.

I 2022 varslet Riksantikvaren fredningsoppstart for Isfjord Radio.

I september 2023 ble Isfjord Radio fredet ved riksantikvar Hanna Geiran og daværende klima- og miljøminster Espen Barth Eide. Seremonien ble arrangert på Isfjord Radio i forbindelse med at radiostasjonen feiret sitt 90 årsjubileum.

## Se også
*Isfjord fyr

## Eksterne lenker
* Isfjord radio adventure hotel
* 

## Referanser
Planetarium

Et **planetarium** er en bilde- eller videodom med normalt buet tak for innvendig gjengivelse av stjernehimmelen. Planetariet kan også brukes til å vise film eller utsnitt av mindre deler av universet i undervisningsøyemed eller for betalende gjester. Innen høyere utdanning brukes de til undervisning i astronomi, astrofysikk og navigasjon.

I Norge er det flere store planetarier – Nordlysplanetariet ved Universitetet i Tromsø i Breivika som driftes av Nordnorsk vitensenter, ett ved Sjøkrigsskolen ved Laksevåg i Bergen, planetariet ved Vitenfabrikken i Sandnes, en del av Jærmuseet, planetariet til Inspiria Science Center og Norges eneste 3D-planetarium ved Vitensenteret i Trondheim. Videre finnes det flere mindre planetarier, som ved Norsk Teknisk Museum i Oslo, samt flere mobile planetarier, blant annet ved ViteMeir.

## Eksterne lenker
* 
* WPD (Worldwide Planetariums Database)  Verdensomspennende liste over planetarier
* Nordnorsk vitensenter, Tromsø
* Sjøforsvarets navigasjonssimulator i Laksevåg, Bergen
* Umoe planetariet ved Vitenfabrikken/Jærmuseet, Sandnes
* Inspiria Science Center
* Planetariet ved Norsk Teknisk Museum, Oslo
* Planetariet ved Vitensenteret i Trondheim
* Vitemeir, Sogn og Fjordane
* Vitensenter, Nordland
Doba

**Doba** er en by i Tsjad i Sentral-Afrika, som er hovedstaden i regionen Logone Oriental. Byen hadde, ifølge folketellingen i 1993, 185 461 innbyggere.

Utvinning av råolje i nærheten av Doba er ventet å bringe byen økonomiske fordeler.

## Referanser
Australian Open 1993

**Australian Open 1993** ble arrangert i Melbourne 18. – 31. januar. Australian Open er en Grand Slam-turnering i tennis. Singleturneringen for herrer ble vunnet av amerikaneren Jim Courier, som i finalen møtte og beseiret samme motstander som året før, svenske Stefan Edberg. Dameturneringen ble vunnet av Monica Seles fra Jugoslavia. Hun vant også turneringen i 1992. 

## Menn
### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finale

 
## Kvinner
### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finale

## Eksterne lenker
* ITF Menn , Kvinner
Domkapittel

**Domkapittel** (*lat: capitulum ecclesiae cathedralis*) er eller var en forsamling av prestene som var knyttet til en domkirke og var domkirkens styrende organ. Domkapittelet hadde bl.a. i oppgave å sikre en verdig og høytidelig liturgi. Domkapitlene fikk etterhvert mange rettigheter i kirkestyret, bl.a. retten til å velge biskop, og forvaltet ofte store inntekter fra kirkegodset. De enkelte medlemmene av domkapittelet kaltes kanniker. Lederen av domkapittelet ble titulert som *praepositus* eller *decanus* og hadde et lederansvar. Etter reformasjonen mistet domkapitlene i Norge det meste av sin tidligere makt, selv om Christian III ikke inndrog kapittelsgodset. Ved Konsilet i Trient ble kapitlenes makt også redusert innen den katolske kirke.

## Domkapittelet som domstol
Domkapittelet var en institusjon som hadde som sin primære oppgave å sørge for rett levesett og rett lære blant prester og ansatte i kirken, men skulle også ta seg av skolestell, hospital, fattighus, lærespørsmål m.m. Domkapittelet var et organisert prestefellesskap, og fungerte både som kulturelt fellesskap, eiendomsfellesskap og juridisk domstol. Det var en gammel institusjon, fra annen halvdel av 1100-tallet, som overlevde som del av kirkeordningen også etter reformasjonen. Men domkapittelet fikk tildels nye oppgaver og ble svekket utover 1600-tallet. De juridiske oppgavene ble færre etter at eneveldet var blitt innført, men domkapitlet dømte fortsatt i ekteskaps- og sedelighetssaker og i saker som gjaldt den indre geistlige disiplinen. Når domstolen dømte i ekteskaps- og sedelighetssaker ble den også kalt «Tamperett» eller «Kapittelrett», og fra tidlig 1700-tall betegnet med fellesnavnet Konsistorialrett. Når den dømte i saker mellom prester og medlemmer av menigheten, ble den kalt «Prosterett».

Domkapittelet som institusjon eksisterte frem til domstolreformen i 1887, men var under avvikling helt fra slutten av 1700-tallet. På slutten av 1600-tallet ble det også opprettet en Sakristirett som dømte i lokale saker om rett livsførsel, utukt, lære osv.

Domkapittelprotokoller inneholder rettsreferater fra saker som handler både om skilsmisser, embedsansettelser, trosdiskusjoner og uenighet om økonomiske transaksjoner.

## Referanser


## Litteratur
* Arkivveket: Arkivmagasinet 2/09
* Trykte domkapittelprotokoller: Stavanger Domkapitels Protocol 1571–1630, 1ste og 2det Hefte, Chr. 1897–1899

## Eksterne lenker
* Domkapittelprotokoll for Kristiansand og Stavanger 1664–1684
De pontinske øyer

**De pontinske øyer** er en øygruppe i Tyrrenhavet utenfor vestkysten av Italia. Den største øyen Ponza har gitt navn til øygruppen. De andre øyene er Ventotene, Palmarola, Zannone, Santo Stefano og Gavi.

Øygruppen er dannet av vulkansk aktivitet og det har bodd mennesker der i tusenvis av år. Det er gjort arkeologiske funn fra neolittisk tid og frå bronsealderen. Øyene var bebodd av etruskere. Den tidligeste skriftlige kilden om øygruppen er fra da Den romerske republikken seiret over volskerene i 338 f.Kr..

I regjeringstiden til Augustus ble folk oppmuntret til å bosette seg på øyene og folk reiste til Ponza og Ventotene. Romerene brukte disse to øyene som tilfluktssted og til å sette politiske motstanderer i eksil. Omtrent to tusen år senere ble øyene brukt til akkurat det samme av fascistregimet til Benito Mussolini. 

De pontinske øyer ble forlatt i middelalderen på grunn av stadige plyndringstokt av sarasenere og sjørøvere. På 1700-tallet koloniserte kongeriket Napoli øyene på nytt og senere ble de en del av Italia. 

I dag gjør mange små vingårder, ville urter og blomster og avsidesliggende strender og grotter øyene til en populær turistdestinasjon. 

## Eksterne lenker
* Satellittbilder av De pontinske øyer
* Turistinformasjon
Fjodor Terentjev

**Fjodor Mikhajlovitsj Terentjev** (russisk Фёдор Михайлович Терентьев; født 4. oktober 1925, død 20. januar 1963) var en sovjetisk langrennsløper som konkurrerte i 1950-årene. Han fikk to medaljer under OL 1956 i Cortina d'Ampezzo, med bronse på femmila og gull på 4&nbsp;x&nbsp;10&nbsp;km stafett.

Terentjev fikk også sølvmedaljer på stafetten under VM 1954 og 1958.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Et lite stykke Thailand

***Et lite stykke Thailand*** er en norsk dokumentarserie som gikk på TVNorge i 2008 og 2011. Den handlet om thailandske kvinner og deres norske familier. 

Premieren ble sett av . Serien fikk prisen for beste dokusåpe under Gullruten 2008.

Den ble også sendt i Sverige. Første sesong ble utgitt på DVD i 2008.

## Innhold
Handlingen er sentrert rundt Vestnes kommune i Romsdal og gir innsyn i livene de thailandske kvinnene og deres familier lever. Det er en økende trend at norske menn finner seg koner i utlandet, og serien tar tak i myter og fordommer rundt temaet. Produsent Hilde Skofteland, regissør Tale Kristine Skeidsvoll og deltakerne ønsker å bryte ned fordommene mot ikke-vestlige kvinner som gifter seg med norske menn, og å vise at positiv integrering er mulig. Flere av familiene kommer fra Tresfjord, og det høye antallet thai-koner har gitt bygda kallenavnet «Thaifjord». 

I 2011 ble en annen sesong av dokusåpen laget. Denne sesongen fulgte de samme parene som den første sesongen, i tillegg til tre nye par. Sesong 2 ble lansert på Litteraturhuset i Oslo, med (daværende) inkluderingsminister Tora Aasland som gjest.

## Omtale
Dagsavisens anmeldelse var kritisk til en noe ensidig positiv fremstilling av livet på nordvestlandet. Avisen ønsket mer fakta i form av statistikk og forskning rundt temaer som krisesentre, skilsmisser og sextrafikk. Akkurat den vinklingen med thailandske kvinner som de utnyttede og evige ofre var det produsent Skeidsvoll ønsket å unngå: Ifølge henne blir thailandske kvinner altfor ofte fremstilt som «prostituerte eller som stakkarslige kvinner som rømmer fra fattigdommen», mens det hun fant i Tresfjord var «flotte, sterke jenter, som hadde bestemt seg for å gjøre noe med livet... [og som hadde] tatt veldig bevisste valg.»

## Referanser
Gradisca d’Isonzo

**Gradisca d'Isonzo** (italiensk; friulisk *Gardiscje*) er en liten by i Friuli-Venezia Giulia i det nordøstlige Italia. Den ligger ved elven Isonzo, ca. tolv kilometer fra Gorizia, fra den slovenske grensen og fra Adriaterhavet.

Navnets slaviske opphav tyder på at det ble grunnlagt av slovenere. I den tidlige middelalderen hørte Gradisca til patriarkatet Aquileia, men ble på 1300-tallet ervervet av grevene av Görz. Med resten av dette grevskapet kom byen i 1500 til det habsburgske rike, men ble &ndash;&nbsp;etter en kortvarig okkupasjon gjennom republikken Venezia&nbsp;&ndash; i 1511 skilt ut som del av grevskapet Eggenberg. Etter at dette grevehuset hadde dødd ut, ble Gradisca i 1747 gjenforent med det østerrikske kronlandet Görz, som dermed skiftet navn til *fyrstegrevskapet Görz og Gradisca*. Siden 1919 hører byen til Italia.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
De østerrikske Nederlandene

**De østerrikske Nederlandene** bestod fra 1714 til 1795 i områdene av dagens Belgia og Luxembourg. Etter den spanske arvefølgekrig (1701&ndash;1714) tilfalt De spanske Nederlandene den østerrikske grenen av huset Habsburg. Områdene forble hos Østerrike frem til de ble invadert av franske revolusjonstropper i 1795, hvorpå de ble en del av Den første franske republikk.

De østerrikske Nederlandene bestod av de følgende territorier:
* hertugdømmet Brabant,
* hertugdømmet Limburg,
* hertugdømmet Luxemburg (*Luxembourg*),
* en del av hertugdømmet Geldern,
* fyrstegrevskapet Flandern (*Vlaanderen*),
* fyrstegrevskapet Hennegau (*Hainaut*),
* grevskapet Namur,
* herskapet Mecheln (*Mechelen*),
* herskapet Dornick (*Tournai*).
Det var den regjerende østerrikske erkehertug(inn)en som til enhver tid var monark over disse områdene. Forvaltningen var i praksis overlatt til en stattholder.

Stattholderne var
* 1716&ndash;1724: Eugene av Savoia,
* 1724&ndash;1741: Maria Elisabet av Østerrike
* 1741&ndash;1744: Fredrik August av Harrach-Rohrau
* 1744&ndash;1780: Maria Anna av Østerrike (bare 1744) og Karl Alexander av Lothringen
* 1780&ndash;1781: Georg av Starhemberg
* 1781&ndash;1793: Marie Christine av Østerrike og Albert av Sachsen
* 1793&ndash;1794: Karl Ludvig av Østerrike
Rensvik

**Rensvik** er et sted og et tettsted i Kristiansund kommune i Møre og Romsdal. Det ligger på nordenden av Freiøya og er knyttet til øya Nordlandet med bro over Omsundet (Omsund bru). Innfartsveien til Kristiansund (riksvei 70) går igjennom tettstedet. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar .

Rensvik er navnet på en gård som ligger ved Omsundet, men i dagligtale regnes Rensvik som området vest for Rensvikvannet, avgrenset ved Skjærahøgda i Bolga i sør, og Rensvikbakken ved Omsundbrua i nord. Tettstedet Rensvik omfatter i tillegg området langs Omsundet til rådhuset i tidligere Frei kommune.

Frei kommune hadde kommunesenteret sitt på Rensvik tettsted, etter sammenslåingen av Kristiansund og Frei kommuner har en del av de kommunale funksjonene blitt overført til selve Kristiansund, mens en del er lokalisert i det gamle rådhuset.  Innen tettstedet finnes foruten kommunehuset også Rensvik skole, Frei ungdomsskole, Omsundet kunstgressbane, flere dagligvarebutikker, gartneri og bensinstasjon.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Rensvik velforening
Díðrikur í Kárastovu

**Díðrikur í Kárastovu**, også kalt **Díðrikur á Skarvanesi**, (født 25. juli 1802 på Stóra Dímun, død 8. oktober 1865) var en færøysk kunstmaler.

Han ble født på den svært isolerte øya Stóra Dímun, og bodde senere på Skarvanes. Han var selvlært som maler, men dro på en studiereise til København i 1828. Han malte Færøyenes eldste, kjente maleri, *18 fugler*. Bare fem av verkene hans er bevart. Verkene står på permanent utstilling ved Listasavn Føroya i Tórshavn.

## Referanser


## Litteratur

*
Maria Leopoldine av Det tysk-romerske rike

**Maria Leopoldine** (født 6. april 1632 i Innsbruck; død 7. august 1649 i Wien) var en tirolsk prinsesse av huset Habsburg og ble gjennom sitt ekteskap med Ferdinand III i 1648 tysk-romersk keiserinne.

Hun var datter av erkehertug Leopold V av Tirol og Claudia de' Medici. Selv døde hun ved fødselen av sitt første barn (Karl Josef), bare 17 år gammel, ett år etter bryllupet.

## Barndom
Maria Leopoldine ble født i Innsbruck som erkehertuginne av Østerrike. Hun var den tredje datteren av og den femte og yngste barnet til Leopold V av Tirol, erkehertug av Vorderösterreich, og Claudia de' Medici. Hun ble foreldreløs noen få måneder etter fødselen da hennes far døde den 13. september 1632. Ved det tidspunkt arvet hennes eldste bror, Ferdinand Karl, Vorderösterreich, men enke-erkehertuginne Claudia overtok da regentskapet av erkehertugdømmet da barna var umyndige. Kurfyrste Karl I Ludvig av Pfalz beskrev den 8. september 1641 i et brev til sin mor Elisabeth av Bøhmen om planene til sin onkel kong Karl I av England og den tysk-romerske keiser og Maria Leopoldines fetter Ferdinand III. De planla å arrangere et ekteskap mellom erkehertuginnen og seg selv. Ekteskapet hadde til hensikt avslutte «alt nag mellom våre familier.»

## Ekteskap

Et bryllup mellom Maria Leopoldine og Karl I Ludvig ble aldri virkeliggjort. Den 2. juli 1648 i Linz ble Maria Leopoldine isteden gift med keiser Ferdinand Karl, som da var enkemann, og således ble hun keiserinne av det tysk-romerske rike, dronning av tyskerne, dronning av Ungarn, og dronning av Böhmen.

Bryllupsseremonien ble storslått. Komponisten Andreas Rauch feiret ekteskapet som «forventet (med hjelp av guddommelig forsyn) den mest vakre slutt på [[tredveårs-] krigen](https://no.wikipedia.org/wiki/Tredve%C3%A5rskrigen).»  En opera med tittelen *I Trifoni d'Amore* ble produsert av Giovanni Felice Sances i den hensikt å ære Maria Leopoldines bryllup, men premieren i Praha ble avlyst i siste øyeblikk grunnet at kong Władysław IV Vasa av Polen døden innenfor to måneder av bryllupet. Den planlagte framføringen i Bratislava skjedde tilsynelatende heller aldri. Den nye keiserinne var nært beslektet med sin ektemann slik også hennes kusine og forgjenger Maria Anna av Spania var det; i begge ekteskap var ektefellene medlemmer av huset Habsburg.

Den tysk-romerske keiserinnen ble snart gravd, og ble avbildet som sådan i et maleri fra 1649 av den italienske maleren Lorenzo Lippi. Keiserparets eneste barn, erkehertug Karl Josef av Østerrike, ble født den 7. august 1649. Hun var da 17 år gammel. Fødselen var meget vanskelig og endte med at moren døde.

Deres sønn døde selv barnløs i en alder av 15 år. Keiserinnen ble gravlagt i grav 21 i keiserkrypten i Wien. Forfatteren Wolf Helmhardt von Hohberg, da i begynnelsen av sin karriere, sendte et dikt til ære av keiserinnen Maria Leopoldine til keiser Ferdinand Karl. Hennes ektemann giftet seg på nytt innenfor to år.

## Referanser


## Litteratur
* Beutler, Gigi (1993): *Die Kaisergruft*, Wien 
* Reifenscheid, Richard (1982): *Die Habsburger. Von Rudolf I. bis Karl I.*; Verlag Styria Graz/Wien/Köln, ISBN 3-85001-484-3
Balasjikha

**Balasjikha** (russisk: Балашиха) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Pekhorka, 25&nbsp;km øst for Moskva. Byen er kjent for sitt unike system av elver og vannveier. Pekhorkas elvesystem dekker et område som strekker seg 40&nbsp;km nord-sør og 20&nbsp;km øst-vest, og mange små innsjøer og dammer ble bygget for å gi vannkraft for bomullsfabrikkene på 1800-tallet.

Innbyggertall: 147&nbsp;909 (folketelling 2002), opp fra 92&nbsp;400 i 1970.

## Eksterne lenker
* 
* Balashikha.info – informasjonsportal
Peter Senge

**Peter Michael Senge** (født 1947) er en amerikansk forsker og direktør ved *Center for Organizational Learning* ved MIT Sloan School of Management. Han er forfatter av den banebrytende boken *[[The Fifth Discipline | The Fifth Discipline: The art and practice of the learning organization]]* fra 1990. 

## Bakgrunn
Senge tok sin bachelor of science innen ingeniørteknikk for luft- og romfart ved Stanford University. Han studerte også filosofi ved Stanford. Han tok deretter mastergrad i sosialstudier ved Massachusetts Institute of Technology i 1972. I 1978 fikk han sin doktorgrad (Ph.D.) fra ’’MIT Sloan School of Management’’. Han bor med sin familie i Massachusetts.

Han var lenge direktør for *Center for Organizational Learning* ved MIT Sloan School of Management, og var (per 2005) ansatt ved MIT (Massachusetts Institute of Technology). Senge er også stifter av *Society for Organizational Learning* (SoL).

## Arbeid
Senge fikk sin ingeniøropplæring hos Jay Wright Forrester, og studerte Chris Argyris and Robert Fritz nøye. Hans bøker er basert på arbeid med de fem disipliner ved Ford, Chrysler, Shell, AT&T, Hannover Insurance og Harley-Davidson fra 1970-tallet, 1980-tallet og frem til i dag. 

### Organisasjonsutvikling
På 1990-tallet fremstod Senge som en ledende teoretiker innen organisasjonsutvikling, med boken *[[The Fifth Discipline]]* hvor han presenterte forestillingen om lærende organisasjoner. Teoriene hans beskriver organisasjoner som dynamiske systemer i en holistisk forståelse, der de er i konstant utvikling og tilpasning.

## Bibliografi
Senge har skrevet en rekke bøker og artikler. Her er et utvalg: 
* 1990: *[[The Fifth Discipline | The Fifth Discipline: The art and practice of the learning organization]]*, Doubleday, New York, 1990.
* 1994: *The Fifth Discipline Fieldbook*
* 1999: *The Dance of Change*
* 2004: *Presence: Human Purpose and the Field of the Future"], published in 2004.
* 2005: *Presence: An Exploration of Profound Change in People, Organizations, and Society''. 

## Referanser


## Eksterne lenker

* SoL, Society for Organizational Learning
* Senge at SoL
* Stanford Learning Organization Web (SLOW)
* Peter Senge Bio 
* Peter Senge and the Learning Organization at the Infed Website 
* Senge's teachings and its relevance to the Bhagavad Gita
Norwegian models and artists

**Norwegian models and artists** er et norsk modellbyrå i Oslo som arrangerer den årlige Miss Norwaykåringen. Norwegian Models & Artists ble etablert i 1983 av Geir Killingland. Den offisielle Miss Norway-tittelen ble ervervet allerede i 1978, men formelt overtatt i 1983.
Paddehodeagamer

* flekket paddehodeagam
* soltitter
* persisk soltitter
* *[[Phrynocephalus maculatus|P. maculatus]]*
* skjegget paddehodeagam

**Paddehodeagamer** er en gruppe agamer som lever i tørre strøk fra Den arabiske halvøy og Tyrkia til Kina. Det er over 40 arter, hvorav tre arter går inn i Europa i halvørkenen nord og vest for Det kaspiske hav.

Hodet hos paddehodeagamene er uvanlig kort og butt, derav navnet. De fleste artene er forholdsvis små, og eter stort sett bare insekter. Gruppen finnes først og fremst i ørkener, særlig i områder med sand. De har et lite stykke hud mellom tærne, som hjelper dem å grave i sanden. Når de føler seg truet, vil de kunne grave seg ned og forsvinne i stor fart.

Paddehodeagamene som lever i Tibet har høyderekorden for alle krypdyr ettersom de lever opp til 5000 meter over havet. Som en tilpasning til det kalde klimaet er de tibetanske artene ovovivipare og føder levende unger, i motsetning til alle andre agamer som er eggleggende.

## Arter

Følgende liste bygger på The Reptile Database. I tillegg er fem kinesiske arter nevnt i Pang et al. tatt med, og én art beskrevet i 2009.



* *[[Phrynocephalus acutirostris]]*
* *[[Phrynocephalus albolineatus]]*
* *[[Phrynocephalus alticola]]*
* *[[Phrynocephalus arabicus]]*
* *[[Phrynocephalus arcellazzii]]*
* *[[Phrynocephalus axillaris]]*
* *[[Phrynocephalus birulai]]*
* *[[Phrynocephalus clarkorum]]*
* *[[Phrynocephalus erythrurus]]*
* *[[Phrynocephalus euptilopus]]*
* *[[Phrynocephalus forsythii]]*
* *[[Phrynocephalus frontalis]]*
* *[[Phrynocephalus geckoides]]*
* *[[Phrynocephalus golubewii]]*
* *[[Phrynocephalus guinanensis]]*
* *[[Phrynocephalus guttatus]]*
* *[[Phrynocephalus helioscopus]]*
* *[[Phrynocephalus hongyuanensis]]*
* *[[Phrynocephalus interscapularis]]*
* *[[Phrynocephalus lidskii]]*
* *[[Phrynocephalus luteoguttatus]]*
* *[[Phrynocephalus maculatus]]*
* *[[Phrynocephalus melanurus]]*

* *[[Phrynocephalus moltschanowi]]*
* *[[Phrynocephalus mystaceus]]*
* *[[Phrynocephalus nasatus]]*
* *[[Phrynocephalus ornatus]]*
* *[[Phrynocephalus parvulus]]*
* *[[Phrynocephalus parvus]]*
* *[[Phrynocephalus persicus]]*
* *[[Phrynocephalus przewalskii]]* (inkludert *P. affinis* og *P. elegans*)
* *[[Phrynocephalus putjatai]]*
* *[[Phrynocephalus pylzowi]]*
* *[[Phrynocephalus raddei]]*
* *[[Phrynocephalus reticulatus]]*
* *[[Phrynocephalus roborowskii]]*
* *[[Phrynocephalus rossikowi]]*
* *[[Phrynocephalus salenskyi]]*
* *[[Phrynocephalus scutellatus]]*
* *[[Phrynocephalus sogdianus]]*
* *[[Phrynocephalus steindachneri]]*
* *[[Phrynocephalus strauchi]]*
* *[[Phrynocephalus theobaldi]]*
* *[[Phrynocephalus versicolor]]*
* *[[Phrynocephalus vlangalii]]*
* *[[Phrynocephalus zetagensis]]*



## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Flekket paddehodeagam

**Flekket paddehodeagam** er en paddehodeagam. Nominatunderarten *P. guttatus guttatus* er utbredt fra områdene nordvest for Det kaspiske hav østover til det østlige Kasakhstan, og sørover til Turkmenistan. I det østligste Kasakhstan ved Balkhasjsjøen lever underarten *P. guttatus kushakewitschi*.

Noen populasjoner som tidligere ble regnet til *P. guttatus* regnes nå som egen arter. Dette gjelder *P. acutirostris*, *P. frontalis*, *P. moltschanowi* og *P. salenskyi*. 

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* Atlas of amphibians and reptiles in Europe - ''Phrynocephalus guttatus''
Soltitter

**Soltitter** er en paddehodeagam. 

Utbredelsen strekker seg fra områdene nordvest for Det kaspiske hav østover til det østlige Kasakhstan, vestlige Xinjiang og nordvestlige Mongolia. Arten finnes sørover til Turkmenistan, Tadsjikistan, Usbekistan, Kirgisistan og nordøstre Iran. 

Persisk soltitter (*P. persicus*) ble tidligere regnet som en underart av soltitter.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 

* Atlas of amphibians and reptiles in Europe - ''Phrynocephalus helioscopus''
Skjegget paddehodeagam

**Skjegget paddehodeagam** er den største arten av paddehodeagamer med en total lengde på opptil 25 cm.

Utbredelsen er ikke sammenhengende, ettersom den kun finnes i områder med sanddyner. Arten forekommer fra områdene nordvest for Det kaspiske hav østover til det østlige Kasakhstan og vestlige Xinjiang, og sørover til Turkmenistan, Tadsjikistan, Usbekistan, Kirgisistan, nordøstre Iran og Afghanistan.  

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* Atlas of amphibians and reptiles in Europe - ''Phrynocephalus mystaceus''
Østerriksk Schlesien

**Østerriksk Schlesien** var den sørøstligste delen av Schlesien, som forble hos huset Habsburg etter at Preussen i 1742 hadde erobret Ober- og Niederschlesien. Østerriksk Schlesien var et viktig gruvedrifts- og industriområde. Etter første verdenskrig ble området delt mellom Tsjekkoslovakia (som fikk størsteparten) og Polen.

## Bakgrunn
Schlesien hadde siden 1526 vært i habsburgsk besittelse via den tsjekkiske kongekronen. I løpet av den østerrikske arvefølgekrig (1740&ndash;1748) klarte Preussen å erobre størsteparten av dette hertugdømmet. Etter disse territorielle tapene utgjorde Østerriksk Schlesien bare 5147&nbsp;km² og var heller ikke lenger noen sammenhengende enhet: Mellom dets to kretser (Troppau i vest og Teschen i øst) lå en ca. tolv kilometer bred stripe ved elven Oder, der Mähren grenset mot Prøyssisk Schlesien. Likevel var områdets offisielle betegnelse fremdeles «hertugdømmet Øvre og Nedre Schlesien» (*Herzogtum Ober- und Niederschlesien*). Det fikk senere status som kronland i den cisleithanske riksdelen av Østerrike(-Ungarn).

Ved folketellingen i 1910 hadde Østerriksk Schlesien 757&nbsp;000 innbyggere, hvorav
* 44 % snakket tysk,
* 32 % polsk og
* 24 % tsjekkisk.

De største byene var 
* Troppau (som også var forvaltningssete; i dag den tsjekkiske byen *Opava*),
* Teschen (i dag byene *[[Cieszyn]]* i Polen og *[[Český Těšín|Těšín]]* i Tsjekkia),
* Bielitz (dagens *Bielsko-Biała* i Polen) og
* Jägerndorf (dagens *Krnov* i Tsjekkia).

Etter første verdenskrig ble området delt mellom Tsjekkoslovakia (som fikk størsteparten) og Polen. Den tsjekkoslovakiske delen av Østerriksk Schlesien utgjorde som *Moravské Sleszko* eller *České Sleszko* («mährisk eller tsjekkisk Schlesien») til å begynne med en egen forvaltningsenhet (på lik linje med Böhmen, Mähren, Slovakia og Karpato-Ukraina). 1928 ble området slått sammen med Mähren.

## Eksterne lenker
* 
* «Österreichisch Schlesien» , fra DEUTSCHE-SCHUTZGEBIETE.DE (tysk)
Naro-Fominsk

**Naro-Fominsk** (russisk: На́ро-Фоми́нск) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger 70&nbsp;km sørvest for Moskva, ved elva Nara. Moskva &ndash; Kiev-banen passerer gjennom byen. Innbyggertall: 70&nbsp;475 (folketelling 2002).

Bosetningen ble først nevnt i krøniker i 1339, mens den var under Ivan Kalitas styre. Den nåværende byen Naro-Fominsk ble grunnlagt som en bymessig bosetning som følge av sammenslåingen av landsbyene Fominskoje og Malaja Nara i 1925. Bystatus ble innvilget i 1926. Byen ble sterkt ødelagt under andre verdenskrig, etter at de tyske] styrkene ødela 687&nbsp;bygninger og en tekstilfabrikk.

## Eksterne lenker
* 
*  Byforum
Maximilian Frans av Köln

**Maximilian Frans** (tysk *Maximilian Franz*; født 8. desember 1756 i Wien, død 27. juli 1801 samme sted) var erkebiskop og kurfyrste av Köln, biskop av Münster og stormester av den tyske orden.

Han var det yngste av 16 barn av keiser Frans I Stefan av Det tysk-romerske rike og erkehertuginne Maria Teresia av Østerrike. Maximilian Frans hadde derfor som medlem av huset Habsburg-Lothringen arvet tittelen *[[erkehertug]] av [[Østerrike]]*, men det var hans eldre brødre Josef II og Leopold II som regjerte Østerrike.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Biskop Johannes Wolfgang von Bodman (1651–1691)
* Biskop Marquard Rudolf von Rodt (1644–1704) *bispeviet 1690
* Biskop Alexander Sigismund von der Pfalz-Neuburg (1663–1737) *1691
* Biskop Johann Jakob von Mayr (1677–1749) *1719
* Biskop Joseph Ignaz Philipp von Hessen-Darmstadt (1699–1768) *1741
* Erkebiskop Klemens Wenzeslaus von Sachsen (1739–1812) *1766
* Erkebiskop Max Franz von Habsburg-Lothringen (1756–1801) *1785

## Referanser
David Anders

**David Anders** (født **David Anders Holt** 11. mars 1981) er en amerikansk skuespiller som er best kjent for sine roller som Julian Sark i TV-serien *[[Alias (TV-serie)|Alias]]*, og rollen som Adam Monroe i superhelt-serien *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]*. Selv om Anders er amerikansk, krevde begge disse rollene at han brukte en britisk aksent.

## Biografi
### Tidlig liv og familie
Anders ble født i Grants Pass i Oregon av foreldrene dr. Tony og Jeri Holt. Han har to brødre, Jason og Arik, og søsteren Maili. Som den yngste av fire barn (en biologisk bror, og to adopterte søsken), var han en energisk ungdom involvert i sport som basketball og tennis.

### Utdannelse
Anders begynte med skuespill på skolen, men idrett var hovedinteressen frem til hans siste år på high school. 17 år gammel spilte han apostelen Filip i en lokal produksjon av *[[Jesus Christ Superstar]]*. Året etter spilte Anders i et skuespill, *Our Town*, satt opp på high school. Etter dette spilte han i en oppsetning av *[[My Fair Lady]]*.

## Skuespillerkarrière
Anders tok scene-navnet "David Anders" fordi der var en annen skuespiller ved navn David Holt. Han valgte derfor å bruke mellomnavnet sitt.

Etter å ha flyttet til Los Angeles, fikk Anders snart rollen som spionen "Julian Sark" ("Mr. Sark") i TV-serien *[[Alias (TV-serie)|Alias]]*. Denne rollen hadde han fra 2002 til 2006. Anders fikk rollen etter to filmer og gjesteroller på TV. Rollen han fikk i *[[Alias (TV-serie)|Alias]]* ble hans gjennombrudd. Det var opprinnelig en gjesterolle, som ble gjort til en fast rolle.

I 2007 fikk Anders en av rollene i den andre sesongen av *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]]* i rollen som "Adam Monroe"/"Takezo Kensei", en ny karakter med evnen til å regenere seg. Anders ble igjen bedt om å bruke en britisk aksent.

## Filmografi
### Filmer
* *The Surge* (2002)
* *[[Peacock (film)|Peacock]]* (2006)
* *[[Left of Darkness]]* (2006)
* *Circadian Rhythm* (2006)
* *[[ELI (film)|ELI]]* (2007)

### Fjernsyn
* *[[So Little Time]]* (2001)
* *[[Alias (TV-serie)|Alias]]* (2001–2006)
* *[[Player$]]* (2004)
* **' (2004)
* ''[[Charmed]]'' (2005)
* **' (2005)
* *[[Deadwood (TV serie)|Deadwood]]* (2006)
* *[[Grey's Anatomy]]* (2007)
* *[[Heroes (TV-serie)|Heroes]] (2007)
* *Once Upon a Time (2011–2012)

### Videospill
* *Alias: The Video Game* (2004)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* david-anders.org: English fansite
* Alias-Media: Show Information
* ABC: Julian Sark Profile
* SarkExposed: Screencap Archive
* PopGurls 20 Questions with David Anders
* Polish Fansite about David Anders
* Official ELI website
Laudakia

* hardun
* kaukasusagam

***Laudakia*** er en slekt med store agamer, som lever fra det østre middelhavsområdet til India, Tibet og Xinjiang. Artene i slekten har ikke strupesekk, eller ryggkam. I motsetning til de fleste andre agamer kan de kaste fra seg halen om en fiende angriper.

Medlemmene i denne slekten ble tidligere regnet til *[[Agama]]*, men S.M. Moody viste i 1980 at denne slekten var parafyletisk, og fordelte artene på fire slekter. En av disse slektene ble kalt *Stellio*. Det har seinere vist at dette navnet er ugyldig av tekniske årsaker (*nomen dubium*), og at artene i *Stellio* tilhørte to ulike klader. På grunn av dette er de asiatiske artene nå plassert i *Laudakia*, og artene fra Afrika og Den arabiske halvøy i *[[Acanthocercus]]*.

## Referanser



## Eksterne lenker
*
Icosagon

I geometri, er en  **icosagon** en tyvesiders polygon. 

Den indre vinkel av en regulær icosagon er 162°, arealet med sider lik lengden *a* er gitt ved
:A = 5a^2 \cot \frac{\pi}{20} \simeq 31.5688 a^2.

Summen av de indre vinklene av en hvilken som helst icosagon er 3240 grader.
Kristiansand Pirates

**Kristiansand Pirates** er en basketballklubb hjemmehørende i Kristiansand. Klubben er en videreføring av Våg Basket og Grim Basketballkubb. Klubben fikk navnet Pirates på tidlig 2000-tallet, da BLNO ble dannet. Klubben tok navnet Pirates, ettersom alle lag i BLNO skulle ha et såkalt kunstnernavn. Med en av Sørlandets hovedattraksjoner i Dyreparken og Kaptein Sabeltann som inspirasjon, falt valget raskt på "Pirates".

Kristiansand Pirates deltok i BLNO i perioden 2000-2011. Det ga publisitet og god publikumsoppslutning, der mange spennende og dyktige spillere fra både innland og utland var på laget i tillegg til spillere fra landsdelen.
### Sesongen 2017/18
Etter en del år med lite basketball på Sørlandet ble det i 2017 valgt inn et nytt styre hos Kristiansand Pirates. Med Anthony Collins, tidligere BLNO trener i spissen som styreleder, jobbet Pirates med å bygge opp basketballen på Sørlandet igjen. Pirates økte antall medlemmer fra hele Kristiansand. I tillegg til de spillerne klubben allerede har, jobbet Pirates med å gi glede  til ungdommen i Kristiansand ved å tilby basketball i gymtimene på flere skoler i løpet av året.

Før jul 17/18 dro klubben til Junior-NM med to lag og viste med dette en økt ambisjon om å tilrettelegge for de basketspillerne på Sørlandet som også vil spille mer seriøst.

### Sesongen 2018/2019
Her ble det en ytterligere konsolidering av plassen som Sørlandets største og beste basketballklubb. Det ble bygget videre med basketball i Kristiansand, klubben hadde fått en stødig økonomi og hadde over 70 skolebesøk til over 1700 skolebarn i Kristiansand. Dette kom gjennom støtte fra Norges Basketballforbund via Region Sør. Kristiansand Pirates vant også 1.divisjon region sør enda en gang etter at Helge Ramstad og Kreshnik Krasniqi gikk tilbake til Pirates 1 fra Old Boys-laget og 1.laget fikk flere nye tilvekster. Det ble sendt to junior-lag til NM, både U16 og U19. Pirates Cup ble avholdt første uken i juni, og i påsken stilte Pirates med flere lag i Aarhus Cup. Her kom U16-laget til finalen i B-sluttspillet, men tapte mot islandsk motstand.

### Sesongen 2019/2020
Forsesongen og sommeren 2019 ble brukt til å søke og finne en plass/mulighet til å spille mot bedre motstand. Det endte med at klubben fikk tilmeldt flere "hold" i den danske basketballserien gjennom klubben NJBVU. Herrene stilte i regional 2. divisjon, i tillegg stilte U17 og U15 med regionale lag i sin aldersgruppe. Det nyoppstartede J16 hadde også et lag som spilte kamper under såkalte "Grand Prix"-turneringer. Danmark var en stor suksess, og alle lagene meldte at de var fornøyde, og logisitikken fungerte godt i tillegg til at klubben fikk flere jevne kamper. Sesongen ble avlyst og det var ikke mulig for herrelaget å spille sluttspill pga. covid-19 .

## Tidligere spillere

* Marco Elsafadi    
* Arne Danielsen
* Fredrik Knutsen
* Torkild Rødsand
* Nima Taheri

## Spillerstall 2020/2021

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rennebu Idrettslag

**Rennebu Idrettslag** (**Rennebu IL**) er et idrettslag fra Rennebu kommune i Trøndelag. Klubben er mest kjent som skiklubb med aktivitet innen langrenn, men har også grupper for fotball og håndball.

Magne Myrmo, «den siste verdensmester på treski» representerte Rennebu IL. I 1998 arrangerte klubben sammen med IL Nor NM på ski.

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Klubbens nettsider
* Berkåk Stadion - Nordic Stadiums
Tadrart Acacus

**Tadrart Acacus** (arabisk: **تدرارت أكاكوس**) er et ørkenområde i Saharaørkenen i det vestlige Libya. Det ligger nær byen Ghat og den algirske grensen. Ordet *tadrart* betyr *fjell* på den lokale tuaregdialekten *Tamahaq*. 

Området er kjent for et bemerkelsesverdig rikt område med bergkunst, og har vært verdensarvområde siden 1985.

Acacusområdet omfatter mange ulike landskapstyper: sanddyner i flere farger, steinbuer, kløfter, berg og fjell. Kjente landemerker er blant annet steinbuene ved Afzejare og Tin Khlega. Selv om området er blant de mest karrige i Sahara finnes det vegetasjon her.

Områdets bergkunst er skapt over en periode fra 12 000 f.Kr. til 100 e.Kr., og omfatter flere tusen malerier og flere hundre innhugne bilder. Bildene avspeiler endringer i naturforholdene og kulturelle uttrykk hos befolkningen i området. Bildene viser blant annet sjiraffer, elefanter, struts og dromedarer, foruten mennesker og hester. Menneskene er avbildet i ulike hverdagssituasjoner, men også mens de danser og lager musikk. 

Området ligger nær bergkunstområdet Tassili n'Ajjer i Algerie, som også er et verdensarvområde. Tassili n'Ajjer ble verdensarvområde i 1982, og det ble den gang pekt på at bergkunstområdet fortsatte inn i Libya.

## Eksterne lenker
*
Bronnitsy

**Bronnitsy** (russisk: Бро́нницы) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Moskva, 57&nbsp;km sørøst for Moskva. Innbyggertall: 18&nbsp;232 (folketelling 2002). Bystatus ble innvilget i 1781.

## Eksterne lenker
*
Hardun

**Hardun** er en agam som lever rundt det østre Middelhavet. Den er kraftig bygd, og er som regel mellom 30 og 35 cm lang.

I Hellas lever den på fastlandet ved Thessaloniki, og på Kykladene, Dodekanesene, og de nordøstlige øyene i Egeerhavet. Videre lever den på Kypros, og i Tyrkia, Syria, Libanon, Israel, Egypt, Jordan, Saudi-Arabia og Irak. Den er innført av mennesker til Korfu og Malta.

Arten ble tidligere regnet til slekten *[[Agama]]*, og hadde det vitenskapelige navnet *Agama stellio*. Deretter het den *Stellio stellio* en kort periode, men nå hører den til slekten *[[Laudakia]]*.

## Eksterne lenker
* 
* Amphibians and Reptiles of Europe – ''Laudakia stellio''
Dedovsk

**Dedovsk** (russisk: Де́довск) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger rundt 38&nbsp;km vest for Moskva og 30&nbsp;km sørøst for Istra. Innbyggertall: 27&nbsp;600 (2005 est.), 27&nbsp;662 (folketelling 2002), 30&nbsp;740 (folketelling 1989).

Dedovsk ble først nevnt som landsbyen *Dedovo* (russisk: Де́дово) i 1573. På 1700-tallet ble landsbyen til en større bosetning. I 1913 ble en tekstilfabrikk bygget i området, noe som skulle avføde bosetningen *Dedovskij* (russisk: Де́довский) og absorbere landsbyen Dedovo. I 1940 fikk stedet bystatus og ble omdøpt til byen Dedovsk.
## Eksterne lenker
*
Snut, snut, kaffegrut

***Snut, snut, kaffegrut*** (tidligere oversatt som *Purk, purk, sur agurk*; svensk: *Polis, polis, potatismos!*), er en roman gitt ut i 1970 av forfatterparet Sjöwall & Wahlöö i deres krimserie om Martin Beck og hans team.  Boken er den sjette i serien ''Roman om en forbrytelse'' (*Roman om ett brott*). *Snut, snut, kaffegrut* er den siste norske tittelen. Samme roman har tidligere fått den norske tittelen: *Purk, purk, sur agurk*.

## Tittelen
Den svenske tittelen på boken kommer fra en scene hvor bokens politietterforsker Gunvald Larsson skjeller ut politimennene Kristansson og Kvant for å ha ignorert ordren om å arrestere en mistenkt på Bromma flyplass. I stedet for å pågripe den mistenkte, viet de all sin oppmerksomhet til en mann hvis treårige sønn hadde ropt «Polis, polis, potatismos!» til de to politimennene mens de spiste pølse i brød med potetmos i en grillbar. Kristiansson og Kvant trodde treåringen hadde ropt: «Polis, polis, potatisgris», som i Sverige er en del av et velkjent tilrop som barn bruker for å gjøre narr av politifolk. 

## Handling
En kjent forretningsmann blir skutt ved et middagsbord foran kollegene sine ved Savoy Hotell i Malmö sør i Sverige. Høyt plasserte personer i regjeringsapparatet mistenker at det foregår et skittent spill. Martin Beck blir kalt ned til Malmö siden det lokale politiet ikke blir ansett å være i stand til å løse saken.

## Filmatisering
I 1993 hadde filmen ''Purk, purk, sur agurk'' premiere. Den var en svensktysk samproduksjon, og ble regissert av Pelle Berglund, med Gösta Ekman i hovedrollen som Martin Beck.

## Referanser
Zjeleznodorozjnyj (Moskva oblast)

**Zjeleznodorozjnyj** (russisk: Железнодоро́жный) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger rundt 20&nbsp;km øst for Moskva. Innbyggertall: 115&nbsp;300 (2005 est.), 103&nbsp;931 (folketelling 2002), 97&nbsp;426 (folketelling 1989).

Zjeleznodorozjnyj ble grunnlagt i 1861 som en bosetning som betjente jernbanestasjonen *Obiralovka* (russisk: Обира́ловка), som ble gjort berømt av Leo Tolstoj som valgte dette stedet som dødsstedet til hovedpersonen i romanen Anna Karenina. 

I 1938 ble stedet omdøpt til Zjeleznodorozjnyj og gitt bystatus i 1952. På 1960-tallet ble bosetningene *Kutsjino* (russisk: Ку́чино), *Savvino* (russisk: Са́ввино), *Temnikovo* (russisk: Те́мниково) og *Sergejevka* (russisk: Серге́евка) innlemmet i Zjeleznodorozjnyj.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ozjerelje

**Ozjerelje** (russisk: Ожере́лье) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger rundt 125&nbsp;km sør for Moskva, og 10&nbsp;km sørøst for Kasjira. Innbyggertall: 10&nbsp;900 (2005 est.), 11&nbsp;113 (folketelling 2002).

Ozjerelje ble først nevnt i 1578 som en landsby, og fikk innvilget bystatus i 1958.