open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aron Johansson

**Aron Johansson** (født 11. januar 1860 i Ryssby, Kronobergs län i Småland, død 2. april 1936) var en svensk arkitekt. Han har bl.a. tegnet Riksdagshuset i Stockholm.

Johansson fikk sin utdannelse blant annet ved Chalmerska institutet (1876–80) og Konstakademien (1881–84). De neste fem årene var han på studiereiser i Tyskland, Frankrike, Spania og Italia, de tre siste årene som statens reisestipendiat. 

I 1884 ble Johansson tilsatt som arkitekt i *Överintendentsämbetet* (det som seinere ble *Byggnadsstyrelsen*). Han ble her betrodd stadig mer sentrale oppgaver. Fra 1890 arbeidet han med riksdags- og riksbanksbygningene på Helgeandsholmen i Stockholm. I begynnelsen var han assistent for Helgo Zettervall, men det ble etter hvert Johansson som sluttførte prosjektene. Bygningene stod ferdig i 1905–06.

Av andre verker nevnes:
* Stockholms stads sparbank på Rödbotorget (1895)
* Sparebanken i Gävle (1900)
* Stockholm-Övre Norrlands bank i Luleå (1903)
* bygninger for Riksbanken i Kalmar, Karlstad og Örebro
* Landsstatsbygget i Härnösand (1908)
* nybygg for Danvikens hospital i Nacka (1908)
* Gamla Telegrafstationen i Norrköping (1909–12)
* Televerkets hus i Uppsala (1916–17)

Johanssons arkitektur er ofte massivt monumental i imitert renessanse og barokk. Noen bygg er også i jugend.

## Referanser
Kulturhuset i Stockholm

**Kulturhuset** er et kultursenter ved Sergels torg i Stockholm.

Beslutningen om å bygge et kultursenter i sentrum av Stockholm ble fattet under byfornyingsprosessen i 1950- og 1960-årene. Nybygget skulle være en motvekt til den kommersielle utnyttelsen av den indre by. I 1965 utlyste kommunen en arkitektkonkurranse, som ble vunnet av arkitekten Peter Celsing.

Celsing mottok Kasper Salin-prisen for bygningen i .

Under ombyggingen av Riksdagshuset hadde det svenske parlamentet midlertidig tilhold i Kulturhuset. 

## Se også
* Stockholms Stadsteater
* Serieteket

## Referanser

## Eksterne lenker
* Kulturhuset
Ove Flindt-Bjerg

**Ove Flindt-Bjerg** (født 21. juli 1948) er en dansk tidligere fotballtrener og spiller.

Som spiller fikk Flindt-Bjerg 18 landskamper og scoret 1 mål for  mellom 1970 og 1979. Som klubbspiller spilte han for Vejgaard, Aalborg, FC Wacker Innsbruck, Karlsruher SC, San Jose, VÖEST Linz og Nørresundby Boldklub. Han har tidligere vært trener for Urawa Red Diamonds, Viking, Odd Grenland og SC Bregenz, og vært sportssjef i FC Tirol.

Han er far til den tidligere Odd Grenland- og Viking-spilleren Christian Flindt-Bjerg.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aamir J. Sheikh

**Aamir Javed Sheikh** (født 1970) er en norsk forretningsmann og politiker (H).

Han ble født i Pakistan, kom til Norge som åtteåring, og vokste opp i Oslo. Sheikh er fra 2003 gift med Afshan Rafiq, som var Norges første faste stortingsrepresentant med ikke-vestlig innvandrerbakgrunn. Sheikh har studert regnskap og bedriftsøkonomi, og har diplomeksamen i finansregnskap fra Otto Treiders Handelsskole fra 1988. Han var butikksjef i Nærmat-kjeden 1990–2001, administrerende direktør i Netthandel AS 1997–2000, salgskonsulent for *[[Dine Penger]]* 1999–2000, stipendiat i Kommunenes Sentralforbund 2003–2004 og butikksjef i Top Temp 2004–2005. Siden 2005 har han vært administrerende direktør i Matbox.

Sheikh meldte seg inn i partiet Høyre i 1988. Han var leder i Sentrum Unge Høyre og medlem av Oslo Unge Høyres hovedstyre 1991–1995, medlem av Oslo bystyre 1995–2011 og leder av 17. mai-komiteen i Oslo 2007–2008. Han har også vært ansatt i Oslo Høyre som valgkamprådgiver 1998–1999 og politisk rådgiver og organisasjonssekretær 2001–2003. Fra 2003 ledet han 14. august-komiteen for feiringen av Pakistans nasjonaldag i Norge. Gjennom komiteen har han også hjulpet norsk næringsliv med å knytte kontakter i Pakistan. Sheikh er dessuten grunnlegger av stiftelsen Dialog for fred.

Sheikh og hans plattformer har blitt kritisert som udemokratiske og korrupte av så vel riksmedier som norsk-pakistanske samfunnsdebattanter: Hans stiftelse Dialog for fred har blitt kritisert for å ta i mot penger for å hvitvaske det saudiarabiske regimet , mens 14. august-komiteen har blitt beskyldt for å undergrave viktige verdier som demokrati, ytringsfrihet og åpenhet.  Sheikh møtte deler av kritikken med å true den flerkulturelle avisen Utrop med en granskning. 

Den 18. desember 2025 ble Sheikh dømt for grov økonomisk utroskap mot 14. august-komiteen og Stiftelsen Dialog for fred. Han måtte betale 1,3 millioner kroner i erstatning og fikk inndratt 1,3 millioner kroner.

## Referanser
Christian Flindt-Bjerg

**Christian Flindt-Bjerg** (født 1974) er en dansk tidligere fotballspiller som for tiden trener Thisted Fodbold Clubs junior elitelag. Han spilte tidligere selv for klubben på tredje nivå i Danmark. Han har i tillegg spilt for klubbene FC Tirol, Karlsruher SC, Aalborg Boldspilklub, Viking FK, Odd Grenland, Viborg FF og Jetsmark Idrætsforening.

Flindt-Bjerg spilte hovedsakelig på midtbanen. I cupfinalen i 2000 scoret Flindt-Bjerg seiersmålet for Odd Grenland mot Viking, som han hadde forlatt etter internt bråk før sesongen.

I 2009 ble han utsatt for en alvorlig motorsykkelulykke, som resulterte i at han måtte legge opp.

Christian Flindt-Bjerg er sønn av tidligere Odd Grenland-trener Ove Flindt-Bjerg.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Falkum

**Falkum** er en bydel i Skien, nordvest for sentrum med 10&nbsp;000 innbyggere. Mens nedre Falkum stort sett består av eneboliger, er øvre Falkum preget av blokkbebyggelse. Fotballklubben Odds ballklubb er fra Falkum, og klubbens stadion, Skagerak Arena, ligger fortsatt i bydelen. Bydelen er ellers kjent for å huse Norges eldste fornøyelsespark, Lekeland (nå nedlagt), og messesenteret Stevneplassen.

Bydelen grenser i vest til Falkumelva, i nord til Mæla, i sør til Bakken og øst til Lundedalen.

Gården Søndre Falkum fra 1700-tallet antas å ha vært et landsted og har en portal med året 1794 og en F i speilmonogram.

## Litteratur
* Jens Per Jensen: «Gårder og landsteder i Skien og omegn», Byminner 12, Skien 1976, side 48-51
* Tor Kjetil Gardåsen: «Best i vest Falkum – en bydel i Skien», Skien 2003
Mo Zi

**Mo Zi** (kinesisk: 墨子, pinyin: *Mòzǐ*) det vil si *Mester Mo* (også kjent som *Mo Di*, *Mo Ti*, *Moti*, *Mo Te*, *Mo-tsu* og *Me-Ti*), var en kinesisk filosof på 400-tallet f.Kr. Hans fødselsår angis av og til som 470 f.Kr., og dødsåret til 391 f.Kr., men da er gjetning involvert. Han stammet fra staten Lu, eller mer nøyaktig fra Teng, en av Lus vasaller. Han er også kjent under det latiniserte navn **Micius**.  

Han virket hovedsakelig i det nordlige Kina og grunnla den filosofiske læreretningen som kalles mohismen (墨家 *mòjiā*). Den stramt organiserte mohistiske skole var allerede på 200-tallet blitt oppspaltet i tre grunner. Etter ytterligere ett hundre år hadde den for det meste mistet sin innflytelse. 

I motsetning til i tilfellet Konfucius skal Mozi selv ha forfattet i det minste en del av de mange skrifter som tilskrives ham. 

## Litteratur
* Wing-tsit Chan:* A Source Book in Chinese Philosophy*. Princeton University Press, Princeton 1969, ISBN 0691019649  
* Wejen Chang: *Traditional Chinese Jurisprudence : Legal Thought of Pre-Qin Thinkers*. Cambridge 1990. 
* Er Li: *Lao-tze : Tao-tê-king : Das heilige Buch vom Weg und von der Tugend*. Reclam, Stuttgart 1994, ISBN 3-15-006798-7 (oversatt av Günther Debon). 
* Carmelo Elorduy: *Moti. Política del amor universal*. Editorial Tecnos, Madrid, 1987. 
* Kung-chuan Hsiao: «A History of Chinese Political Thought», i: *Volume One: From the Beginnings to the Sixth Century A.D.*. Princeton University Press, Princeton 1979 
* Ralf Moritz: *Die Philosophie im alten China*. Deutscher Verlag der Wissenschaften, Berlin 1990, ISBN 3-326-00466-4. 
* Peter J. Opitz: *Der Weg des Himmels : Zum Geist und zur Gestalt des politischen Denkens im klassischen China*. Fink, München 1999, ISBN 3-7705-3380-1. 
* Vitalii Aronovich Rubin: *Individual and State in Ancient China: Essays on Four Chinese Philosophers*. Columbia University Press, New York 1976, ISBN 0231040644  
* Helwig Schmidt-Glintzer (utg.): *Mo Ti : Von der Liebe des Himmels zu den Menschen*. Diederichs, München 1992, ISBN 3-424-01029-4. 
* Helwig Schmidt-Glintzer (utg.): *Mo Ti : Solidarität und allgemeine Menschenliebe*. Diederichs, Düsseldorf/Köln 1995, ISBN 3-424-00509-6. 
* Helwig Schmidt-Glintzer (utg.): *Mo Ti : Gegen den Krieg*. Diederichs, Düsseldorf/Köln 1975, ISBN 3-424-00509-6.
Den bulgarske ortodokse kirke

**Den bulgarske ortodokse kirke** (bulgarsk: Българска православна църква) er en autokefal østlig ortodoks kirke med omkring 6,5 millioner medlemmer i Bulgaria og mellom 1,5 og 2,0 millioner medlemmer i flere europeiske land, i Nord- og Sør-Amerika og i Australia. Det bulgarske autokefale patriarkatet ble anerkjent av Konstantinopelpatriarkatet i 927, hvilket gjør den bulgarske ortodokse kirken til den eldste autokefale kirken i verden etter de fire østlige patriarkatene:  Konstantinopel, Alexandria, Antiokia og Jerusalem. 

Kirken hevder å ha røtter helt tilbake til de første kristnes tid, siden Paulus skal ha forkynt i deler av det som nå er Bulgaria. Landet ble offisielt kristent under Khan Boris I i 865. 

Etter at Patriark Maksim hadde ledet kirken i en årrekke, førte hans død til et fire måneders «interregnum» der Biskop Kiril fungerte inntil Neofit av Bulgaria ble valgt til ny patriark den 24. februar 2013.   

## Kanonisk stilling og organisasjon
Den bulgarske ortodokse kirken regnes som et uadskillelig medlem av den eneste, hellige, synodiske og apostoliske kirken og er organisert som en selvstyrende enhet med navnet patriarkat. Den er delt inn i tretten eparkier i Bulgaria og ytterligere to  for bulgarerne i Vest-  og Sentral-Europa samt Nord- og Sør-Amerika og Australia. Eparkiene er delt inn i 58 kirkeprovinser som i sin tur er inndelt i cirka 2600 forsamlinger.

Den høyeste makta over hele den bulgarske ortodokse kirken utøves av den hellige synoden som omfatter patriarken av Bulgaria og biskopene for eparkiene. Forsamlingenes kirkeliv ledes av forsamlingsprester som er omtrent 1500 i alt. Dessuten har kirken rundt 120 klostere i Bulgaria med omkring 200 munker og nesten like mange nonner.

Kirken har over 7&nbsp;000&nbsp;000 medlemmer. Det store teologiske akademiet ligger i Sofia. Kirken utgir avisen *Tsrkoven vestnik* og tidsskriftet *Dukhovna kultura*.

### Eparkier
#### Eparkier i Bulgaria
:

#### Eparkier utenfor Bulgaria
:

### Metropolitter
:
1Metropolitten av Sofia er også patriarken av Den bulgarske ortodokse kirke.

## Eksterne lenker
*
Rudolf Svensson

**Rudolf Svensson** (født 27. mars 1899 i Gudhem nær Falköping, død 4. desember 1978) var en svensk bryter. Han startet yrkeskarrieren ved kavaleriet i Stockholm, men ble senere brannmann. 

Han ble olympisk mester i bryting gresk-romersk stil både i 1928 i Amsterdam og i 1932 i Los Angeles i tungvekt. I 1921 og 1922 tok han VM-sølv i gresk-romersk stil. Han ble svensk mester sju ganger og vant europamesterskapet to ganger i 1925 og 1933 

## OL-medaljer
* OL 1928  Amsterdam -  **Gull** i bryting gresk-romersk stil  Sverige
* OL 1932  Los Angeles -  **Gull** i bryting gresk-romersk stil  Sverige
* OL 1924  Paris -  Sølv i bryting gresk-romersk stil  Sverige

## Eksterne lenker
*
Karel Lismont

**Karel Lismont** (født 1949) er en tidligere belgisk langdistanseløper, som blant annet har to OL-medaljer i maraton.

Under EM i friidrett 1971 var Lismont bare 22 år gammel, og helt ukjent for det internasjonale publikum. Han kom på 16.-plass på 10&nbsp;000 meter, og stilte fem dager senere til start på maraton. Dette løpet vant han på tiden 2.13.09, foran sin berømte landsmann Gaston Roelants og de britiske forhåndsfavorittene Trevor Wright og Ron Hill. I de kommende årene skulle Lismont flere ganger bevise at EM-triumfen ikke var noe engangstilfelle.

Under OL 1972 i München tok han sølv på maraton, bak amerikaneren Frank Shorter. Fire år senere, under OL 1976 i Montréal tok han bronsemedaljen, bak Waldemar Cierpinski og Frank Shorter.

Under EM 1978 i Praha vant han en ny bronsemedalje, og nok en tredjeplass ble det under EM 1982 i Athen. Lismont har også to individuelle bronsemedaljer fra VM i terrengløp (1974 og 1978). I lagkonkurransen gikk han til topps med det belgiske laget i 1973, 1974 og 1977, og tok sølv i 1976 og bronse i 1980.

Han stilte til start i det første verdensmesterskapet i friidret i 1983 i Helsingfors. Han løp nok en gang under 2.12, og kom i mål drøyt et minutt bak vinneren, Robert De Castella. Det holdt likevel bare til niendeplass.  Det samme året vant han Berlin maraton.

## OL-medaljer
*  1972  München -  Sølv i friidrett, maraton menn  Belgia
*  1976  Montréal -  Bronse i friidrett, maraton menn  Belgia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Geoff Richardson

**Peter Geoffrey Richardson** (født 15. juli 1950 i Hinckley, Leicestershire) er en engelsk fiolinist, gitarist og fløytist best kjent for sin deltakelse i gruppa Caravan og musikeren Murray Head, men også som studiomusiker for blant andre Bob Geldof, Renaud og Elsa.

## Biografi
Richardson startet sin musikalske karriere gjennom små spillejobber på gitar. Videre gikk han kunst– og musikklinjer ved Manchester College of Art and Design og Winchester School of Art, hvor han på sistnevnte skole dannet et band med venner som spilte coverlåter av både Caravan og King Crimson. Han ble først tatt opp som medlem av folkemusikkgruppa Spirogyra i 1972, men like etter ankomsten ble bandet oppløst noe som gjorde at Richardson ble arbeidsledig. Ved en tilfeldighet ble Spirogyras bassist Steve Borrill forespurt av Pye Hastings om å prøvespille som bassist i Caravan som erstatning for Steve Miller og Richard Sinclair, og ga samtidig beskjed om å ta med Richardson da han hørte at han var fiolinist.

På midten av 1970–tallet varierte han mellom banddeltakelse med Caravan og som hyppig brukt studiomusiker med blant andre Kevin Ayers, Café Jacques, Penguin Café Orchestra, Buzzcocks og Captain Sensible. Han forlot Caravan i 1978, men var tilbake i en kort perioden mellom 1979 og 1981, hvor han blant annet spilte på utgivelsen *[[The Album]]*.

Richardson turnerte senere i karrieren med Murray Head, Penguin Cafe Orchestra og Bob Geldof. Han var også med på plateutgivelsene med Murray Head, inkludert *Between Us* (1979), *Innocence* (1993) og *Pipe Dreams* (1996) før han gikk nok en gang tilbake til Caravan i 1995. Av eget materialeutga han *Viola Mon Amour* i 1993, etterfulgt av de to utgivelsene *Follow Your Heart* (1995) and *Poor Man's Rich Man* (2000) sammen med Jim Leverton, som var hans kollega i Caravan.

## Diskografi

## Eksterne lenker
* Calyx biografi om Peter Geoffrey Richardson
Pliska

**Pliska** (bulgarsk: Плиска) er en by i Sjumen oblast i Bulgaria og landets første hovedstad. I nyere tid het byen **Aboba** men den ble omdøpt til Pliska etter at de arkeologiske utgravningene starta og den historiske byen ble oppdaget.

## Det historiske Pliska
Pliska var Bulgarias hovedstad mellom 681 og 893. Ifølge en bulgarsk krønike ble byen grunnlagt av khanen Asparuch. Den omtales som *Pliskusa* av Georgios Kedrenos og Anna Komnena. Den hadde et areal på 23 km² og var omgitt av en vollgrav og jordvoller. Den indre festningas vegger var 2,6 meter tjukke og omkring 12 meter høye.

Pliska ble inntatt av den bysantinske armeen i 811, men de ble snart slått tilbake av khanen Krum i slaget ved Pliska. Khan Omurtag førte inn håndverkere og kunsthåndverkere for å forbedre byen. I 886 grunnla Boris I Pliskas litterære skole (etter 893 Preslavs litterære skole) som ble leda av Naum av Preslav.

892 skjedde det et hedensk opprør i byen, som var leda av kung Vladimir. Etter at opprøret hadde blitt slått ned ble Vladimir avsatt og Boris Is tredje sønn, Simeon, ble satt på tronen. En av hans førsta beslutninger som konge var å flytte hovedstaden til Preslav, en befesta by i nærheten av Pliska, antageligvis på grunn av den sterke hedenske innflytelsen i den gamle hovedstaden.

Pliskas betydning sank gradvis i løpet av 900-tallet siden makta og tilganger ble samla i Preslav. Byen ble ødelagt under angrepa fra de kievske russerne og Det bysantinske riket mellom 969 og 972, og ble ikke bygd opp igjen.

Ruinene av byen Pliska ligger 3 kilometer nord for den nåværende byen Pliska. Stedet hvor byen lå er i dag et nasjonalt arkeologisk reservat.

## Dagens Pliska
Under det osmanske styret hadde den byen som siden 1947 ble kalt Pliska navnet **Aboba**. I 1925 ble navnet endra til **Pliskov**, en variant av det nåværende navnet. Byen har en befolkning på 1 124 innbyggere og ligger 146 meter over havet i regionen Sjumen ved den sørlige enden av Ludogorieplatet. Den ligger omtrent 400 kilometer nordøst for Sofia.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Danny Jones

**Daniel Alan David «Danny» Jones** (født 12. mars 1986 i Bolton) er en britisk sanger, gitarist og låtskriver i det engelske bandet McFly.

Danny Jones spiller i band sammen med Tom Fletcher, Dougie Poynter og Harry Judd. De startet i 2004, og sammen har de hatt syv sanger på toppen av hitlistene i England. De er mest kjent i England og Brasil.

Bandet gikk fra sitt tidligere plateselskap Island Records etter jul i 2007 og startet sitt eget Super Records med slagordet «saving the world, one song at a time». De gav ut sitt første album på eget plateselskap gratis med avisen *[[The Mail on Sunday]]* 20. juli 2008, noe som førte til at de fikk spredd musikken til et bredere publikum enn før. Gutta var stolte av albumet og gav senere ut en luksusutgave med ekstra sanger og en to timer lang DVD fra promotiden og under innspillingen i Australia.

Danny Jones er med på det meste av sangskrivinga sammen med Tom Fletcher. Han har også holdt pennen helt selv på flere låter som rager høyt på favorittlistene til fansen. Den første han selv skrev er «Not Alone» som er å finne på *Room On The Third Floor*-albumet. Den handler om da han gikk på skolen og folk mobbet ham for klærne hans blant annet. Han synger at han ikke er alene grunnet sin tro på kristendommen og den sangen har fanget mange lyttere. Han framførte den også akustisk på Motion In The Ocean-turnéen i 2006. På Wonderland som er McFlys andre album har han også skrevet en låt, denne gangen sammen med søsteren Vicky. Den handler om da faren forlot familien for en annen kvinne og er en rørende sang på mange måter. Han framførte den med god hjelp av resten av bandet på Wonderland-turnéen i 2005. Jones skrev også en sang som havnet på albumet *Motion In The Ocean*. Den heter «Walk In The Sun» og handler om alt han lurer på og funderer over. En sang med nydelig gitarspill og vokal. 

Jones er som oftest den som spiller sologitar i bandet. Gitarsoloene kommer som perler på en snor og det hender oftere at han synger feil enn at han spiller feil. Han har spilt gitar så lenge han kan huske og begynte først å synge selv i 14-årsalderen. Han var i et band sammen med søsteren og en venn av dem kalt Y2K og var med på et talentshow også.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Thorvald Hansen

**Thorvald Hansen** (født 15. april 1884 i Oslo, død 14. desember 1946 i Oslo) var en norsk skiløper, med sin spesialitet i kombinert. Han representerte klubben Start i Oslo. Han var også en skifabrikant.

Hansen vant kombinertløpene i Holmenkollen i 1905 og 1909, og ble tildelt Holmenkollmedaljen etter seieren i 1909.

Thorvald Hansen var også en dyktig skimaker og skidommer, og dømte blant annet under Holmenkollrennene 15 ganger. Hans far Theodor Hansen produserte skismurningen *Record Tjærevoks*, og var med det den første i Norge som produserte skismurning i større mengder for salg.

## Fotnoter og referanser

 



## Eksterne lenker
* PDF-fil med vinnere av Holmenkollmedaljen
* PDF-fil med vinnere i Holmenkollen siden 1892
Lars Widding

**Lars-Gustav Axelsson Widding** (født 31. oktober 1924 i Umeå, død 3. mars 1994 i Stockholm) var en svensk forfatter og journalist. 

## Bibliografi
* Inga stormar än 1950
* Oroa icke kärleken 1952
* Visst gör det ont 1953
* Gyllene vingar 1954
* Äventyret Vasa 1960
* Ombord på Vasa 1961
* Jesus, vem var han? 1962
* Stolta stad 1965
* Skuggan av en herrgårdsfröken 1966
* På ryttmästarns tid 1968
* Galgfågeln 1969
* Majors avsked 1969
* På Årstafruns tid 1969
* 1812, 1970
* Lockfågeln 1970
* Svanesång 1971
* Sångfågeln 1971
* Rovfågeln! 1972
* På jakt efter Pistolekors tid 1972
* Röster från Årsta 1973
* I nöd och lust? 1973
* En tid för hjältar 1974
* Spefågeln 1975
* En tid för vreden 1975
* De fyra ryttarnas tid 1976
* Den siste karolinen 1977
* Pigan och härligheten 1978
* Svenska äventyr 1979
* Herrskapet och evigheten 1979
* Längesen förbi 1980
* När häxbålen brann 1980
* Pojken med hakkorset 1981
* Då tystnar sången 1981
* Två berättelser 1982
* Lycksökarna 1982
* Eva Brauns förlorade liv 1983
* Guldfeberns folk 1983
* Sorundasviten 1983
* Min historia 1983
* Elden och askan 1984
* Brott och flykt 1985
* En afrikansk affär 1985
* Leoparderna 1986
* Lodjuren och silverskatten 1986
* Rödaste smultron 1991
* Karolinersviten 1994

## Priser og utmerkelser
* 1968 BMF-plaketten

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Just Høeg

**Just Justesen Høeg** (1640–1694) var en dansk diplomat. Han var visestattholder i Norge under Gyldenløve fra 1682 til sin død.

## Biografi
Just Høeg var sønn av rikskansler Just Høeg Banner (1584–1646) og Anne Jørgensdatter Lunge (født i 1610 på Vestervig kloster, død i 1652). Han var bare seks år gammel da faren døde, og da han var tolv år gammel døde også moren.

Han gikk på Sorø Akademi fra 1657, og begynte 1662 i tjenesten ved hoffet. Han ble forlovet med Christian IVs datterdatter Sophie Amalie Lindenov, men forbindelsen holdt ikke, og han ble i stedet gift med Karen Iversdatter Krabbe (1637–1702). Karen Krabbe bragte med seg godset Fuldtofte i Froste Herred i Skåne (nu Fulltofta slott) inn i ekteskapet.

Just Høeg ble forfremmet til kammerherre i 1669, og ble diplomat i Haag fra 1670. I elleve år var Høeg en del av et internasjonalt spill med mellomstatlige anliggender, fredsforhandlinger og spionasje. I 1680 ble han utnevnt til geheimråd og slått til ridder av Elefantordenen for embetsfortjenester. Fra 1682 var han visestattholder i Christiania, hvor han førte et stort hus i Garmanngården, og hvor hadde et bibliotek med en egen bibliotekar og to bokbindere i sin tjeneste.

Han ble gravlagt sammen med sin hustru i Vår Frelsers kirke, som i dag kalles Oslo domkirke. Boksamlingen hans, med hans særegne superexlibris, ble splittet og solgt ved en auksjon i København i 1695.

## Referanser


## Kilder
* Just Justssøn Høeg i Norsk biografisk leksikon
Soulside Journey

***Soulside Journey*** er den første plateutgivelsen til Darkthrone, som etterhvert skulle bli blant de best kjente norske black metal-bandene.

Albumet skiller seg markant fra bandets øvrige album, i og med at det er deres eneste death metal-utgivelse, før de senere ble en integrert del av det norske black metal-miljøet. 

Pussig nok gikk Fenriz her under navnet «Hank Amarillo». På senere opplag av albumet vises imidlertid bandmedlemmenes psevdonymer i stedet.

## Sporliste
#   «Cromlech» – 4:11
#   «Sunrise Over Locus Mortis» – 3:31
#   «Soulside Journey» – 4:36
#   «Accumulation of Generalization» – 3:17
#   «Neptune Towers» – 3:15
#   «Sempiternal Sepulchrality» – 3:32
#   «Grave With a View» – 3:27
#   «Iconoclasm Sweeps Cappadocia» – 4:00
#   «Nor the Silent Whispers» – 3:18
#   «The Watchtower» – 4:58
#   «Eon» – 3:39

## Eksterne lenker
*
Clayhall

**Clayhall** er et område i distriktet Redbridge i det østlige London. Det er et forstadsområde, som ble utviklet på eiendommen til en gammel herregård. Ved folketellingen i 2011 hadde stedet en befolkning på 13 241 innbyggere.

## Historie
Stedsnavnet kommer fra herregården, som er første gang dokumentert i 1203 som land gitt til Adam og Matilda de la Claie av Richard de la Claie. Familien hadde eiendommen i rundt hundre år før den fikk flere eiere. I et skjøte fra 1410 nevnes den med skrivemåten Clayhall. Et nå lite brukt navn for hva som er hovedsakelig den nordlige delen er Claybury.

Rundt midten av det 1600-tallet bodde sir Christopher Hatton, en fetter av rikskansleren Christopher Hatton, på herregården. Fra midten av det neste århundret hadde eiendommen blitt satt ut til leilendinger, og herregården ble revet. Eiendommen ble stykket opp for utbygging i 1935.

Ved utkanten av parken ble Claybury mentalsykehus reist, opprinnelig som et sinnssykeasyl, i årene 1888-1893, som hadde kapasitet på 2 500 pasienter. Ved samme tid ble rådhuset Claybury Hall utvidet og omgjort til et privat asyl. Ved 1930-tallet hadde sykehuset ble verdenskjent for sin behandlig av metale sykdommer. Kapasiteten hadde blitt utvidet til rundt 4 000, og sykehuset hadde sitt eget teater, radiostasjon, bank og postkontor.

## Referanser
Bernhard Nordh

**Bernhard Nordh** (født 19. april 1900 i Björklinge, Uppland, død 9. august 1972 i Uppsala var en svensk forfatter. 

## Bibliografi
* Jorden är god (1936) (Tilbake til jorda)
* I marsfjällets skugga (1937) (I skyggen av Marsfjellet) 
* Folkhemmet (1937) 
* Fjällfolket (1938) (Fjellfolk)
* Under frostpiskan (1938)
* Flickan från fjällbyn (1938) (Jenta fra fjellene)
* I de stora skogarna (1938)
* Tösen på Valtomta (1940)
* Silverdalen (1941)
* Nybyggarna vid bäversjön (1942) (Nybyggerne ved Beversjøen)
* Starkare än lagen (1943) (Sterkere enn loven)
* Kampen mot ödet (1944)
* Ingen mans kvinna (1946) (Ingen manns kvinne)
* Storm över fjället och andra berättelser (1947)
* Jakobs stege (1949)
* Ogärningsmän (1950) (Ugjerningsmenn)
* I min gröna ungdom (1951)
* Vandra mot solen (1953)
* Mina fem söner (1956) (Fem brødre)
* Leka farligt (1957) (Livet leker farlig)
* Röd himmel (1958) (Rød himmel)
* Offerbäcken (1959) (Villmarkens sønner)
* Åter till verkligheten (1963)
* Skuggan över byn (1963)
* Gyllene bocken (1965)
* Fjällbruden (1968) (Fjellbruden)
* Bodil Jonsdotter (1970) (Bodil Jonsdatter)
* Bågskytten (1971) (Bueskytteren)
* Vargjakten (1971)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erik Banner

**Erik Ottesen Banner** (født 5. oktober 1618, død 19. august 1687) var en dansk offiser, amtmann, og visestattholder i Norge under Gyldenløve fra 1679 til 1681.

Han var hoffmarskalk hos kronprins Christian (V) og fulgte ham til Norge i 1661. Fra 1661 til 1674 var han *Generalkrigskommissær* i Norge, fra 1671 ble han stiftsamtmann i Smaalenenes amt – samme år ble han også Dannebrogsridder. 1673 til 1679 var han stiftsamtmann på Fyn og deretter visestattholder i Norge.

## Referanser


## Kilder
* Erik Banner fra Dansk biografisk leksikon 
* 

## Eksterne lenker
*
IG (postområde)

**IG** er et postområde i området rundt Ilford i Stor-London og Essex i England. Det omfatter elleve postdistrikter og seks postbyer. 

Hovedsorteringskontoret ligger i Ilford. Området omfatter steder i distriktene Redbridge, Barking and Dagenham og Waltham Forest i Stor-London samt en betydelig del av Epping Forest i Essex.

## Distrikter
Ove Juel

**Ove Juel** (eller **Ove Juul**) (1615–1686) var en dansk embetsmann, og visestattholder i Norge under Gyldenløve fra 1669 til 1674.

Juel gikk på Sorø Akademi, studerte og reiste i Europa og fikk deretter ansettelse i diplomatiet. Her tjenestegjorde han inntil han i 1669 kom til Norge. Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1671, visekansler i 1676 og fra 1681 stiftsamtmann i Århus.

## Referanser
Niels Rye

**Niels Mathias Rye** (født 24. august 1824 i Bø, død 6. februar 1905 i Kristiania) var en norsk embetsmann, stortingsrepresentant og statsråd.

Rye var utdannet jurist, og arbeidet i Indredepartementet fra 1847 til 1860, deretter i andre departement før han i 1869 ble amtmann i Søndre Bergenhus, i 1877 amtmann i Bratsberg og i 1880 stiftsamtmann i Kristiania.

Han var stortingsrepresentant for Bergen i perioden 1877-1879. Han var statsminister i 5 dager i overgangen mellom regjeringen Selmer og regjeringen Schweigaard, fra 29. mars til 3. april 1884.

Rye ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1868, forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1889 og fikk storkorset av samme orden den 27. januar 1904. Han mottok også storkors av den svenske Nordstjerneordenen. Dessuten var han ridder av den prøysiske Røde ørns orden, og kommandør av 1. grad av Dannebrogsordenen.

## Referanser


## Kilder
* regjeringen.no

## Eksterne lenker
*
Thomas von Westen Hammond

**Thomas von Westen Hammond** (1730–1797) var en norsk luthersk prest.

Han ble født i Meldal, der faren var sogneprest. Thomas Hammond, som i sin tid var en av Trondheims rikeste kjøpmenn, var hans oldefar (se slekten Hammond).

Han gikk katedralskolen i Trondheim og så i prestelære. Han ble først huslærer hos assessor Henrik Horneman, som var gift med hans fars søster Sara Hammond, senere personalkapellan hos sogneprest Niels Tønder i Vår Frue kirke. Han giftet seg med sogneprestens datter, Margrethe Christine.

Thomas Hammond var residerende kapellan i Melhus prestegjeld fra 1762 til 1771.

I 1771 ble han sogneprest på Ytterøy prestegjeld og i 1773 prost i Vestre Innherreds prosti.

Året 1773 var et hardt år som prest på Ytterøy. Da døde 41 personer av dysenteri. Den 15. august var det åtte dødsfall på samme dag. Presten førte på denne tida inn i kirkeboka ikke bare navn og alder, men også dødsårsak. Derfor kan man ofte lese «blodgang» (blodsott), som var navnet på dysenteri den gangen.

Hammond var sogneprest i Røros prestegjeld fra 1787 til sin død i 1797.

## Referanser
Dorando Pietri

**Dorando Pietri** (født 16. oktober 1885, død 7. februar 1942) var en italiensk friidrettsutøver. Han er kjent for den dramatiske avslutningen og den påfølgende diskvalifikasjonen etter maratonløpet under OL 1908 i London.

2. april 1906 vant Pietri kvalifiseringsløpet til jubileumslekene i Athen som skulle avholdes senere samme år. I selve OL-løpet måtte han bryte løpet på grunn av magesmerter, da han ledet med fem minutter.

## OL 1908
56 løpere startet maratonløpet i London, deriblant Pietri og landsmannen Umberto Blasi. Det var uvanlig varmt denne dagen, og løpet startet kl. 14:33 24. juli 1908.

Pietri åpnet løpet forholdsvis rolig, men etter at de hadde passert halvveis, begynte han å arbeide seg fremover i feltet. Etter 32 km lå han på andreplass, 4 minutter bak sørafrikaneren Charles Hefferon. Da han fikk høre at Hefferon var i ferd med å sprekke, økte Pietri tempoet ytterligere, og tok ham igjen etter 39 km. 

Anstrengelsen hadde sin pris, og bare to kilometer før mål begynte Pietri å merke effekten av den store anstrengelsen og dehydrering. Da han kom inn på stadion, tok han feil vei, og da dommerne ga tegn om dette, falt han om for første gang. Han kom seg på beina med hjelp fra dommerne, foran 75&nbsp; målløse tilskuere.

Han falt ytterligere fem ganger, og hver gang ble han hjulpet på beina av funksjonærene. Omsider greide han å passere mållinjen, totalt utslitt, som førstemann. Av totaltiden, 2.54.46, bruke han ti minutter på de siste 350 meterne. Amerikaneren Johnny Hayes var nummer to i mål. Det amerikanske laget leverte øyeblikkelig en protest på grunn av Pietri hadde mottatt hjelp fra funksjonærene. Protesten ble tatt til følge, Pietri ble diskvalifisert og fjernet fra de endelige resultatlistene.

## Internasjonal berømthet
Pietris prestasjon beveget det store publikumet. Som kompensasjon for medaljen han gikk glipp av, sendte dronning Alexandra ham en forgylt sølvpokal. 

Pietri ble internasjonalt kjent, blant annet komponerte Irving Berlin en sang til ham (*Dorando*), og Pietri mottok forespørsler om å delta i oppvisningsløp USA. 3. november 1908 ble det arrangert et løp mellom Hayes og Pietri i Madison Square Garden i New York. Pietri vant både dette løpet og et lignende løp som ble arrangert 15. mars 1909. 

Han returnerte til Italia i mai 1909, og fortsatte som profesjonell løper i ytterligere to år. Han løp sitt siste maratonløp i Buenos Aires 24. mai 1910, der han satte personlig rekord med 2 timer, 38 minutter og 48 sekunder.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Husarrest

**Husarrest** er en form for avstraffelse og/eller et virkemiddel for å begrense en persons bevegelsesfrihet. I dagligtale brukes det mest om en form for avstraffelse som brukes av foreldre mot barn, men det kan også være en formalisert type straff og kontrollmiddel mot kriminelle eller opposisjonelle. Som navnet tilsier, dreier det seg om en begrensning av bevegelsesfriheten, idet personen som er rammet ikke får lov til å forlate huset hen bor i.

## Mot barn

I Norge benyttes husarrest av foreldre for å oppdra barn, samtidig er det klare begrensninger i loven for dette, begrensning av frihet kan straffes i inntil 4 år.

## Mot opposisjonelle

Husarrest har lenge vært brukt som et middel for å begrense opposisjonelles mulighet til å kommunisere med andre. I middelalderen og renessansen var det et vanlig virkemiddel, som hypig ble brukt av monarker som ønsket å isolere personer som kunne utgjøre en fare for dem. 

I moderne tid brukes husarrest av enkelte regimer for å isolere opposisjonelle. Det mest kjente eksempelet er Aung San Suu Kyi, som siden hennes parti vant valget i Burma i 1990 har vært i husarrest.

## Mot forbrytere

I flere land brukes husarrest som et alternativ til soning i fengsel. Det anses som en lettere form for soning enn åpen anstalt, og tilbys til fanger som nærmer seg endt soningstid, og som anses å ikke utgjøre noen fare for andre. Ofte gjennomføres en slik husarrest med elektronisk fotbøyle, noe som medfører at fangen kan bevege seg også utenfor huset dersom det er hensiktsmessig. 

## Se også
* Arrest
* Skammekrok

## Referanser


## Kilder

* «husarrest», fra *[[Det Norske Akademis ordbok]]* (NAOB)
Delfo Cabrera

**Delfo Cabrera** (1919–1981) var en argentinsk langdistanseløper. 

Under OL 1948 i London vant han gullmedaljen i et dramatisk maratonløp. Det var Cabreras første deltakelse i større internasjonal sammenheng. Etienne Gailly fra Belgia dominerte gjennom det meste av løpet, og ledet nesten helt til mål. Bare 400 meter før mål falt Gailly, reiste seg, men segnet om igjen. Det hele minnet om Dorando Pietris dramatiske avslutning 40 år tidligere. Cabrera og Thomas Richards fra Storbritannia greide å passere Gailly, og Cabrera vant 16 sekunder foran Richards.

Delfo Cabrera døde etter skader han pådro seg i en bilulykke i 1981.

## OL-medaljer
* 1948  London -  Gull i friidrett, maraton

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Nettsted om Delfo Cabrera (spanskspråklig)
* Artikkel om OL-maratonløpet i 1948 på marathoninfo.free.fr (franskspråklig)
Stiftelsen Soria Moria

**Stiftelsen Soria Moria** er en nøytral og uavhengig stiftelse opprettet i mars 2007 som arbeider for bedre rammevilkår og økte inntekter til ideelle og samfunnsnyttige virksomheter i Norge.

Stiftelsen ble etablert med en visjon om å utrette noe godt for alle ideelle organisasjoner utenom etablerte maktstrukturer og oppgåtte stier. Stiftelsen er et ressurs- og kompetansesenter for frivillighet og innsamling i Norge. Stiftelsen har forankret arbeidet på tre viktige og beslektede områder:
* arena for faglig utvikling gjennom seminarvirksomhet og workshops
* bedre rammevilkårene for ideelle virksomheters mulighet til å skaffe egne midler
* bidra til å utvikle nye inntektsskapende metoder og redskaper for ideelle virksomheter

Stiftelsen driver utvikling og tilrettelegging av verktøy for organisasjoner, kompetanseheving og faglig utvikling til bruk ved pengeinnsamlinger, samt bedre rammevilkår for ideelle virksomheter. De gjennomfører også seminarer, fagdager og kursing/opplæring for ansatte i ideelle organisasjoner.

Stiftelsen Soria Moria utgir også nyhetsbrevet *Ideelt sett*, som ble etablert i 2005. Det er et nøytralt og uavhengig digitalt nyhetsbrev for informasjon, nyheter og debatt om innsamling, kommunikasjon, ledelse og rammevilkår for ideell og samfunnsnyttig sektor.

## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Det norske hjelpefond i Berlin

**Det norske hjelpefond i Berlin** er et fond under Utenriksdepartementet.

Under den allierte okkupasjonen av Tyskland fikk den norske militærmisjonen i Berlin tilsendt aksjeoversikter og utbytte tilhørende *Den norske hjelpeforening i Berlin*, en privat forening som ble opprettet i 1905.  Stikk i strid med foreningens vedtekter besluttet militærmisjonen å selge foreningens aksjer og senere meddelte militærmisjonen at foreningen var opphørt å eksistere.  Salgsprovenyet for aksjene, ca. 800 000 kroner ble deretter hjemført til Utenriksdepartementet.

Fondet forvaltes av ambassaden i Berlin og avkastningen skal gå til trengende norske eller norsktyske i Tyskland.
Uranienborg skole

**Uranienborg skole** er en barne- og ungdomsskole på Briskeby/Uranienborg i bydel Frogner i Oslo. Skolen ble oppført etter tegninger av Ove Ekman i 1886, og utvidet i 1913.

Skolen ble tildelt Benjaminprisen 2014.

## Deltakelse i TV-serien Skolebytte
Uranienborg skole i bydel Frogner deltok i 2025 i TV 2-dokumentarserien Skolebytte, et sosialt eksperiment som utforsket forskjellene mellom ungdom på Oslo øst og vest. Tolv elever fra Uranienborg byttet skole med tolv elever fra Bjøråsen skole på Romsås i én uke. Målet var å avdekke og utfordre fordommer knyttet til bakgrunn, språk, økonomi og livsstil — og å undersøke hvordan ungdom opplever byens geografiske skillelinjer.

Serien ble en stor seersuksess og fikk bred medieoppmerksomhet. Premieren ble sett av over  seere, og serien nådde raskt rundt  seere totalt. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Mattis Mathisen

**Mattis Mathisen** er navnet til flere personer:

* Mattis Mathiesen – en norsk fotograf og filmregissør født 1924
* Mathis Mathisen – en norsk barnebokforfatter født 1937
Waldemar Løvendal

**Ulrik Frederik Valdemar Løvendal**, også *Woldemar Freiherr von Löwendal* (født 25. september 1660, død 24. juni 1740 i Dresden) var dansk-tysk adelsmann, offiser og stattholder.

## Biografi
Han var sønn av stattholder, greve og kongesønn Ulrik Frederik Gyldenløve og Sophie Jørgensdatter Urne, og var i ungdommen i hollandsk militærtjeneste sammen med tvillingbroren Carl. Fra 1683 kom han i dansk-norsk tjeneste, som oberstløytnant i Norge. Han var 1705-10 i tjeneste hos slektningen Friedrich August I av Sachsen, som kammerpresident og overbergverksdirektør. I perioden 1710-1712 var han igjen i Danmark-Norge, som øverstbefalende general og stattholder i Norge. Han mottok Elefantordenen i 1711, men avsluttet likevel sin tjeneste for kong Frederik IV i 1712 til fordel for stilling som *overhoffmarskalk* hos Friedrich August. 

## Ekteskap og barn
Under oppholdet i Holsten oppnådde han anerkjennelse som «ægte Adelkonebarn» og i 1687 giftet han seg med Dorothea Margrethe Brockdorff (1672–1706). Med henne fikk han barna:

* Ulrich Friedrich Løvendal (22. juli 1694 – 12. juli 1754 i Paris), dekan for Kollegiatkirken i Paris (1753)  
* Hedevig Løvendal (28. august 1695 – 22. april 1728), gift med Carl Friedrich Baron von Schmettau til Holdorf. Hun ble mor til riksgreve og kommanderende general i Norge Waldemar Hermann von Schmettau (1719-1785)
* Ulrich Friedrich Waldemar Løvendahl, guvernør i Estland, marskalk av Frankrike (6. april 1700 i Bothkamp – 27. mai 1755 i Paris), gift 1722 med Theodora Eugenie von Schmettau (1705–1768)

I 1709 giftet Løvendal seg igjen med Benedicte Margrethe Caisdatter von Rantzau (1683–1776).

## Referanser
Hvem var Jason Bourne

***Hvem var Jason Bourne*** (orig. ***The Bourne Identity***) er den første boken i Robert Ludlums trilogi om «Jason Bourne», etterfulgt av *[[Gåten Jason Bourne]]* og senere *[[Jason Bournes ultimatum]]*. Romanen ble utgitt av Random House i 1980. Eric Van Lustbader skrev i 2004 en oppfølger til trilogien med tittelen *[[The Bourne Legacy]]*.

Boken ble filmatisert i 2002, med skuespilleren Matt Damon i rollen som Jason Bourne. Filmens norske tittel var Hvem var Jason Bourne, og hadde norgespremiere 13. september 2002.

## Handling
Historien åpner med en skyte-episode på en båt i Middelhavet. En mann havner i vannet før hele båten eksploderer, og mannen blir senere plukket opp av en fiskebåt. Mannen har hukommelsestap, tilsynelatende som resultat av en hodeskade, men opplever uregelmessige tilbakeblikk til fortiden. Det eneste sikre beviset for hans tidligere liv er informasjon som han kan bruke for å få tilgang til en bankkonto i Zürich.

Etter å ha blitt pleiet tilbake til helse av en lokal doktor, reiser mannen til Zürich for å få tilgang til bankkontoen, hvor en bank-ansatt kjenner ham igjen. Mannen oppdager at han heter "Jason Charles Bourne" og at han har forhold til en organisasjon som kalles for Treadstone Seventy-One Corporation, og at hans bank-konto inneholder 7,5 millioner sveitsiske franc. Ved banken, og senere ved et hotell, forsøker noen å drepe Bourne. Men han tar en annen hotell-gjest, en kanadisk økonom som heter Marie St. Jacques, som gissel for å unnslippe. 

De reiser videre til Paris for å finne flere ledetråder om Bournes fortid. I Paris oppdager Bourne at angripernes leder kan være "Carlos" som blir beskrevet som en farlig terrorist, ansvarlig for mange drap i en rekke land. Bourne begynner å ta opp jakten på Carlos, samtidig som han forsøker å finne ut mer om hans egen fortid. I mellomtiden blir han og St. Jacques etter hvert forelsket. I Paris forsøker Bourne å overbevise en fransk general ved navn Villiers om å hjelpe ham. Bourne innser at kone til Villiers egentlig var en dobbeltagent for Carlos. Når generalen får vite om dette, dreper han sin kone. Men Bourne tar på seg skylden for dette, og lurer Carlos til å følge etter ham til USA.

## Referanser
Ole Bachke

**Ole Andreas Bachke** (født på Røros 6. mai 1830, død i Kristiania 3. januar 1890) var en norsk jurist og statsråd.

Han var sønn av lensmann Halvard Bachke og Anna Sofie Ditlevsen og bror til Anton Sophus Bachke. 

Han ble cand.jur. i 1852, og studerte deretter i utlandet i fire år. Han giftet seg 9. oktober 1856 i Heidelberg i Tyskland med Augusta Marie Krauter. Ekterparet fikk 10 barn. 

Fra 1856 var han overrettssakfører i fire år, før han ble ansatt ved Christiania stiftsoverrett. I 1860 ble han referent for justissaker ved Christiania stiftsoverrett, og fra 1864 var han dommer samme sted hvor han ble justitiarius i 1878. Bachke var medstifter av Den norske Sagførerforening i 1861, og deltok i redaksjonen for *Ugeblad for Lovkyndighed, Statistik og Statsøkonomi*. Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden 1876 og forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1882. Han ble også kommandør av den svenske Nordstjärneorden 1881. Han ble i 1879 æresdoktor i jus ved Københavns Universitet. Han skrev rettsvitenskapelige artikler om opphavsrett, og var en aktiv skandinavist.

Han ble statsråd og justisminister i 1879, og beholdt posten etter regjeringsskiftet i 1880. Sammen med de øvrige medlemmer av regjeringen Selmer ble han dømt i riksrettssaken i 1884. I forbindelse med regjeringens avgang var han konstituert statsminister i 18 dager, fra 11. til 29. mars 1884.  Bachke ble valgt inn i direksjonen i Spareskillingsbanken den 20. februar 1884. I direksjonen satt  godseier, Carl August Gulbranson og  grosserer, H. C. Gregersen. Bachke ble samtidig valgt som formann i bankens forstanderskap.

Bachke ble senere sammen år utnevnt til høyesterettsassessor.

## Statsrådposter

* Utnevnt til statsråd fra 13. oktober 1879; sjef for Justisdepartementet
* Fra september 1880; ved statsrådsavdelingen i Stockholm
* Sykmeldt fra september 1881
* Fra november 1881; sjef for Justisdepartementet
* Fra september 1882; sjef for Revisjonsdepartementet
* Fra 11. mars 1884; også konstituert statsminister i Christiania
* Fradømt embetet ved riksrettsdom 26. mars 1884; fratrådte som revisjonsminister samme dag og som statsminister 29. mars

## Referanser


## Kilder
* regjeringen.no: ''biografi''
* Jan Debes: *Det norske statsråd 1814–1949*, Cammermeyer 1950

## Eksterne lenker
* 
*
Juan Carlos Zabala

**Juan Carlos Zabala** (1911–1983) var en argentinsk friidrettsutøver.

Han drev med fotball, basketball og svømming før han gikk over til friidrett i 1927. Han løp sitt første maratonløp i oktober 1931, og 10 dager etterpå satte han ny verdensrekord på 30&nbsp;km med tiden 1.42.30,4.

Zabalas sportslige høydepunkt kom under OL 1932 i Los Angeles. Zabala lå sammen med tetgruppen, og rykket da det gjenstod 4&nbsp;km. I mål var han 20 sekunder foran briten Samuel Ferris.

Zabala deltok også under OL 1936 i Berlin, der han kom på 6.-plass på 10&nbsp;000 meter. Han deltok også i maratonløpet, og ledet lenge. Etter ca. 30&nbsp;km ble han imidlertid passert av gull- og sølvvinnerne Sohn Kee-chung og Ernest Harper, og brøt løpet like etterpå.

## OL-medaljer
* 1932  Los Angeles -  **Gull** i friidrett, maraton

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Artikkel om OL-maraton 1932 på marathoninfo.free.fr (franskspråklig)
Peter Rono

**Peter Kipchumba Rono** (født 31. juli 1967 i Kapsabet) er en kenyansk friidrettsutøver.

I perioden 1984&ndash;1988 hadde Rono en kort og intens sportskarriere. Allerede i 1984, bare 17 år gammel, ble han juniorverdensmester på 1500 og 5000 meter, og i 1985 ble han afrikansk mester i terrengløp i Nairobi. Under junior-VM 1986 i Athen tok han sølv på 1500 meter, og under VM i friidrett 1987 i Roma kom han til semifinalen.

Den største triumfen kunne han feire under OL 1988 i Seoul. Her vant han gullmedaljen på 1500 meter, foran favorittene Peter Elliott fra Storbritannia og Jens-Peter Herold fra DDR.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Maria Kvalheim

**Maria Amor Kvalheim** (født 6. juni 1977 i Oslo) er en norsk journalist, moteekspert og tidligere barneskuespiller. Hun ble landskjent etter å ha spilt rollen som 11 år gamle Frida i TV-serien *[[Frida (TV)|Frida]]* i 1989 - og senere spillefilmen *[[Frida - med hjertet i hånden]]* (1991). 

Kvalheim tok fri fra skolegang ved St. Sunniva skole i Oslo for å spille hovedrollen som Frida i filmen *[[Frida - med hjertet i hånden]]* i 1991. Hun hadde også en rolle i barneserien *Øyenvitne*, som gikk som føljetong i *[[Blikkbåx]]* i 1988.

Hun avsluttet skuespillerkarrieren på et tidlig tidspunkt og studerte siden internasjonal markedsføring og tok journalistutdanning. Hun har etter endt utdanning arbeidet som moteekspert og stylist i bladet Tique og Cosmopolitan. Hun har spanske aner.

## Eksterne lenker
* 
*  Artikkel om Maria Amor Kvalheim i dagsavisen.no
Ralph Boston

**Ralph Boston** (født 9. mai 1939 i Laurel i Mississippi, død 30. april 2023) var en amerikansk friidrettsutøver. Han tilhørte i en årrekke verdenseliten i lengdehopp, og tok tre olympiske medaljer i denne grenen.

* I Roma 1960 vant han gull med et hopp på 8,12. 
* I Tokyo 1964 tok han sølv med 8,03, bak briten Lynn Davies som strakk seg fire cm lengre.
* I Mexico by 1968 kompletterte han medaljehøsten ved å ta bronse. Her tok Bob Beamon gull med et hopp på 8,90 meter, over en halv meter lengre enn den tidligere verdensrekorden, som Boston selv hadde satt i 1965 (8,35 meter).

Han vant gull i lengdehopp under de Panamerikanske leker 1967 i Winnipeg i Canada.

## OL-medaljer
* 1960  Roma -  **Gull** i friidrett, lengdehopp  USA
* 1964  Tokyo -  Sølv i friidrett, lengdehopp  USA
* 1968  Mexico by -  Bronse i friidrett, lengdehopp  USA

## Referanser


## Eksterne lenker
*