open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Latent varme

**Latent varme** er varmemengden som må til for at et stoff skal gjennomgå en faseovergang (endre aggregattilstand). Konseptet ble først nevnt rundt 1750 av Joseph Black. Vi har to typer latent varme. En er latent varme ved smelting og den andre latent varme ved fordamping. Navnet beskriver hvilken vei varmen strømmer fra en fase til den neste: 

:fast stoff → væske → gass.

Energiendringen er endotermisk når et stoff går fra fast stoff til væske til gass, og eksotermisk når endringen går i motsatt retning. 

Når et vannmolekyl fordamper fra en vannflate og inn i atmosfæren, blir *varme* overført via vannmolekylet til en luftpakke med lavere temperatur. Vi må ha energi for å fordampe vann til vanndamp, og vannmolekylene i vanndampen holder på denne energien som indre energi. Denne «lagrede» energien kalles latent varme, og når vanndamp går over til vann (kondensasjon) eller is (deposisjon) blir denne energien frigjort som følbar varme på flaten der kondenseringen (eller deposisjonen) har skjedd. 

## Latent varmefluks
**Latent varmefluks** er varmefluksen fra jordoverflaten til atmosfæren i forbindelse med fordamping av vann, og kondensasjon av vanndamp i troposfæren. Det er en viktig komponent i Jordas energibudsjett for overflaten. Latent varmefluks blir vanligvis målt med å bruke bowenforholdsteknikken eller via virvlingskovarians, som er et statistisk redskap for å analysere atmosfæriske størrelser som svinger raskt med tiden (høyfrekvent dataserie), og gir fluksverdier for disse størrelsene. 

### Se også
*Fordampningsvarme
*Fusjonsvarme
*Bowenforholdet
*Sublimasjon
*Spesifikk varmekapasitet
Herman Storm

«**Herman Storm**» er en eventyrtegneserie produsert for *[[Fantomet]]*-bladet fra 1990, skrevet av den norske forfatteren Eirik Ildahl og den franske tegneren Jean-Yves Mitton.

Hovedpersonen i serien er reporteren Herman Storm, som kommer ut i eventyr over hele verden. Hvert eventyr i tegneserien er rundt 60&nbsp;sider, og ble delt opp i flere deler ved utgivelsen i *Fantomet*. Etter fem eventyr forlot Mitton serien, og Enrique Villagrán tok over, og tegnet fem eventyr fram til 2001.
St. Mary’s Stadium

**St. Mary's Stadium** er hjemmebanen til Southampton FC, og ligger i byen Southampton i Sør-England. St. Mary's Stadium ble bygget i 2001 og første kamp var mellom Southampton FC og Espanyol, der resultate ble 3-4 til Espanyol. Kapasiteten er på 32&nbsp;689 sitteplasser, som også er tilskuerrekorden.

## Større idrettsarrangementer
### EM i fotball for kvinner
Under EM i fotball for kvinner 2022 ble det spilt tre kamper på stadionet.

## Bilder av stadionet

St Mary's Stadium (cropped).jpg|Stadionet fra luften i 2018.
St Mary's Stadium (2).jpg|Innsiden av stadionet i 2019.
Red and White Stripes at St Mary's Stadium - geograph.org.uk - 431347.jpg|Fansen holder opp hvite og røde kort før en kamp i 2007.
StMary'sStadium-7.jpg|Utsiden av The Chapel Stand i 2008.


## Eksterne lenker
* Informasjon om St. Mary's Stadium hos Stadiumguide.com
* Internet Football Grounds Guide – St. Mary's Stadium, Southampton FC
Scrabster

**Scrabster** (skotsk: *Scraibster*; skotsk-gælisk: *Sgrabastair/Sgrabstal*; norrønt: *Skarabolstadr*) er en liten bosetning på rundt 100 innbyggere ved bukten Thurso Bay i Caithness på nordkysten av Skottland. Stedet er omtrent 2,4 km fra Thurso, 36,2 km fra Wick, 180 km fra Inverness og 437,2 km fra Edinburgh. Scrabster Harbour er en viktig havn for den skotske fiskeindustrien. Havnen er også viktig fergeterminal til Orknøyene med daglig fergeforbindelse til Stromness med rundt 90 minutters overfart.

## Historie

Gravhauger karakterisert som *horned cairns*, hornhauger, fra neolittisk tid (bondesteinalderen) er avdekket på den nærliggende åsen Shebster Hill. Steinstrukturene er mer enn 60 meter lange og har to utstikkende vegger ved inngangene som skaper små rom. Disse ble brukt til begravelser og ritualer, dateres tilbake rundt 5000 år.

Både Scrabster og nærliggende Thurso har sin historiske bakgrunn i etableringen av havner for den norrøne bosetningen på Orknøyene. Etableringen av Scrabster som et sted begynte med nordboerne fra Orknøyene, og kanskje også fra Norge. Scrabsters naturlige havn var perfekt for norrøne langskip, og de sjøfarende nordboerne gikk ofte hit på 1000-tallet. *[[Orknøyingenes saga]]* referer til stedet som *Skarabolstadr* som er tolket ulikt: Gårdsbruk på klippetopp eller gård med måker. Endelsen i det nåværende stedsnavnet  Scrabster, *-ster*, kan representerer det norrøne elementet *staðr* («sted»), som også er påpekt i stedsnavnet Lybster i Skottland.

Selv om stedet i flere århundrer ble brukt som en havn var det ikke før tidlig på 1800-tallet at en skikkelig brygge ble bygget. For å gi dypvannsankring ble Scrabster Harbor bygget i 1841 av Thomas Telford. Ytterligere endringer og forbedringer av havnen fortsatte i årene etter. En stor utvidelse av havnen og bygging av nytt fiskemarked fant sted på 1990-tallet da Scrabster vokste i betydning som en fiskehavn og prosessering av fiskefangst. 

Under den andre verdenskrig ble ammunisjon og forsyninger fraktet til Scapa Flow fra Scrabsters havn ombord på 12,2 meter kutteren «Mermaid», registrert i King's Lynn og bygget i 1908, hvor Antony Bridges var skipper.

Rundt 1000 fartøy bruker havnen årlig, med langganger verdsatt til over 20 millioner pund. I 2002 ble kaianleggene utvidet til skikkelig fergeanlegg for bilfergen «Northlink» til Stromness på Orknøyene. Tidligere var det også uktentlig transport til Færøyene i sommermånedene, men det opphørte i 2008.

Den nærmeste jernbanelinjen er Far North Line som forbinder Thurso med Inverness.

## Dagens Scrabster
Bortsett fra havnen og anleggene for prosesseringen av fisk er det kun et lite antall boliger nedenfor klippene. Den største andelen nyere boliger over Braes of Holburn og nord og sørøst for det Scrabster House. Tendensen er at Thurso, som kun ligger noen få km unna, bygger boligfelt stadig nærmere Scrabster, og over tid på 2020-tallet, om veksten fortsetter, at Scrabster vil bli en forstad eller en del av Thurso.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Scrabster Harbour Trust
* North Link Ferries side om Scrabsterterminalen (engelsk)
* Reconstruction of Scrabster Bishop's Palace (engelsk)
Hans Lindahl

**Hans «Hasse» Lindahl** (født 15. oktober 1954) er en svensk tegneserieskaper. Han er best kjent for sitt arbeid som tegner og manusforfatter for *[[Fantomet]]*.

Lindahl debuterte i *[[Svenska Serier]]* med serien «Axel B. Storm» som han både skrev og tegnet. Han tegnet siden et av vinnerbidragene i *Svenska Seriers* manuskonkurranse, science fictionserien «Tänkaren», skrevet av Peter Lundberg og Mikael Poromaa. Bladet ble imidlertid lagt ned på denne tiden, så denne serien ble utgitt i *Fantomen* 12/1982 (på norsk i *Fantomet* 22/1984).

Deretter har Lindahl gjort seg mest kjent som Fantomet-tegner. Hans første Fantomet-eventyr, "Zombieligaen", skrevet av Donne Avenell, ble utgitt i *Fantomet* 13/1983. I mange år arbeidet Lindahl kun som tegner av *Fantomet*, men på 1990-tallet begynte han å bidra med manus også. Den første historien han skrev selv var "Zombieligaen vender tilbake" (*Fantomet* 15/1998). Lindahl har også i flere år hatt en plass i redaksjonsrådet for den svenske *Fantomet*-produksjonen. 

På begynnelsen av 1990-tallet forlot Lindahl *Fantomen* for en tid og begynte å tegne for andre blader. Da tegnet han bl. a. krimseriene *Murphy's Lag* (med Claes Reimerthi) og *Chuck Riley* (med Chuck Dixon for bladet *Agent X9* i tillegg til humorserien *Lilla Fridolf*, som han tegnet fra 1990 til 1994.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 2001 – Adamsonstatuetten sammen med Claes Reimerthi‎
* 1987 – 91:an-stipendiet
Carrow Road

**Carrow Road** er hjemmebanen til Norwich City FC og ligger i byen Norwich i Øst-England. 

## Historikk
Stadionet ble bygget i løpet av bare 82 dager sommeren 1935 og den første kampen var 31. august 1935 mot  hvor Norwich vant 4–3. Norwich hadde tidligere spilt på en bane som het *The Nest*, men denne hadde begrenset kapasitet og tilfredsstilte ikke fotballforbundets sikkerhetskrav.

Fra starten var det én seksjon med sitteplasser og tak mens de andre tre var ståtribuner på skråninger av jord. Kapasiteten var . Det ble gjort få utbedringer bortsett fra noe flere tak over seksjonene. 

På midten av 1980-tallet ble to av seksjonene bygget om. En av seksjonene ble rammet av en brann 25. oktober 1984. Årsaken til denne var en elektrisk feil. Norwich kunne bare bruke tre tribuner inntil den ødelagte ble revet og en ny stor klar til 1986/87-sesongen.

På tidlig 1990-tallet ble hele stadionet bygget om til kun sitteplasser som følge av Taylor-rapporten. I 2003 ble *South Stand* erstattet av en ny tribune som ble utvidet i 2005. Det har på 2020-tallet vært planlagt å bygge ut stadionet, men senest i 2023 ble planene lagt utsatt på grunn av kostnadene.

Stadionet har per juni 2025 en kapasitet på . 

Tilskuerrekorden på  ble satt i FA-cupens sjette runde mot Leicester City FC i 1963.

## Tribuneseksjoner
Stadionet består av fire seksjoner som i 2025 heter *The Barclay Stand*, *The South Stand*, *The Regency Security Stand* og *Geoffrey Watling City Stand.*

## Gjennomsnittsbesøk
*2002&ndash;2003: 20&nbsp;353 (Division One)
*2003&ndash;2004: 18&nbsp;966 (Division One)
*2004&ndash;2005: 24&nbsp;350 (Premiership)
*2005&ndash;2006: 24&nbsp;833 (Championship)
*2006&ndash;2007: 24&nbsp;544 (Championship)
*2007&ndash;2008: 24&nbsp;527 (Championship)
*2008&ndash;2009: 24&nbsp;542 (Championship)
*2009&ndash;2010: 24&nbsp;756 (League 1)
*2010&ndash;2011: 25&nbsp;386 (Championship)
*2011&ndash;2012: 26&nbsp;548 (Premier League)
*2012&ndash;2013: 26&nbsp;672 (Premier League)
*2013&ndash;2014: 26&nbsp;805 (Premier League)
*2014&ndash;2015: 26&nbsp;367 (Championship)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Flotta

**Flotta** (norrønt: *Flottey*, «Flatøya») er en liten øy den skotske øygruppen Orknøyene, beliggende i sundet Scapa Flow mellom øyene Hoy og South Ronaldsay. Øya er kjent for sin store oljeterminal og har fergeforbindelse med Houton på Mainland, Longhope på South Walls og Lyness og Longhope på Hoy. Øya har en befolkning på 80 innbyggere i henhold til folketelling av 2011. Disse innbyggerne er fordelt på 48 husstander. De fleste av disse er i bosetningen Whome. Kommunens barneskole er satt på langvarig pause ettersom at det ikke er noen barn i den alderen igjen på øya.

## Historie

På begynnelsen av 1900-tallet var øya et rolig bondesamfunn som mange andre små øyer på Orknøyene, men dens lune beliggenhet førte til tre store omveltninger på øya i løpet av århundret. I 1910 besto befolkning på 431 av to smeder, fire snekkere og tre skreddere.

Alt endret seg med ankomsten av Royal Navy i Scapa Flow ved begynnelsen av første verdenskrig da øya ble en marinebase. Slagskipet HMS «Vanguard» sank i nærheten i 1917, angivelig den verste maritime katastrofen i britiske farvann. Ved freden i 1918 ble stor utflytting av marinens personell fra basen, men ved utbruddet av den andre verdenskrig i 1939 ble øya igjen brukt som militærbase. Ved krigens slutten hadde øya gode brygger og fasiliteter, men en sakte nedadgående befolkning. Først i 1970 fikk øya ferskvann tilført fra fra Hoy.

I 1974 startet det amerikanske selskapet Occidental Petroleum byggingen av øyas oljeterminal. Dette ble den nest største store oljeterminalen som betjener den britiske andelen av Nordsjøen. Den største er Sullom Voe på Shetland.

Det tok bare to år fra byggingen begynte til den første av råoljen ble pumpet inn i terminalen, hvor tusenvis av arbeidere ble utplassert i leiren på Flotta for å fullføre anlegget da Storbritannias behov på olje vokste stadig. Flottas oljeterminal ble åpnet av energiministeren Tony Benn den 11. januar 1977. 

Oljeterminalen sørger for landing for rørledningssystemene til Piper- og Claymore-feltene. I tillegg gir det et trygt anlegg for mottak og omlasting av britiskprodusert olje.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Flotta, *Undiscovered Scotland*
* Flotta webguide
* Flottas historie
John Milton

**John Milton** (født 9. desember 1608, død 8. november 1674) var en engelsk poet, polemiker, en lærd intellektuell og embetsmann for det engelske samveldet under Oliver Cromwell. Han er mest kjent for sitt episke dikt *[[Det tapte paradis]]* (*Paradise Lost*). Han skrev på engelsk, latin og italiensk i en tid med religiøs spenning og politisk uro. Hans poesi og prosa reflekterte dyp overbevisning og adresserte samtidens stridsemner, blant annet *[[Areopagitica]]*, en lærd avhandling som fordømte sensur av tekster før de var utgitt.

Miltons verdenssyn ble utviklet på bakgrunn av omfattende lesning, reiser og personlige erfaringer fra studentdagene på 1620-tallet og til den engelske revolusjonen. Som en av de første opplysningsfilosofene fikk han stor innflytelse over hele Europa, men det var også mye strid om ham. I en av samtidens biografer ble han omtalt som «elsket av mange, hatet av andre». Milton døde fattig og som en marginal figur i Englands intellektuelle liv, men sto til det siste fast på de politiske valg han hadde gjort. Samuel Johnson priset *Det tapte paradis*. William Hayleys biografi fra 1796 kalte ham for «den største engelske forfatter». Hans innflytelse på engelsk litteratur har vart fram til moderne tid, skjønt hans navn dalte etter kritikk fra T.S. Eliot og F.R. Leavis. Han har generelt forblitt ansett «som en av de framragende forfattere i engelsk språk og som en tenker av verdensbetydning.»

## Referanser


## Litteratur

* Masson, David (1859): *The Life of John Milton and History of His Time*, bind 1. Cambridge.
* McCalman, Iain. et al. (2001): *An Oxford Companion to the Romantic Age: British Culture, 1776–1832*. Oxford: Oxford University Press.

## Eksterne lenker
* Flere digitale faksimiler av Miltons verker ved John Geraghty
* «The masque in Milton's ''Arcades'' and ''Comus''» ved Gilbert McInnis
* Miltons hus
* 
* Nettsted dedikert Milton
Fara (øy)

**Fara** (norrønt: *Færey*) er en liten øy uten større vegetasjon i den skotske øygruppen Orknøyene, som ligger i sundet Scapa Flow mellom øyene Flotta og Hoy. 

Den største nedtegnede bosetningen hadde Fara i folketellingen av 1891 med 76 innbyggere i 15 bosetninger, men var blitt helt fraflyttet ved 1965. Øyas navn Fara er avledet fra norrøne *Færey,* og må ikke forveksles med Faray som ligger nær Eday. Den har navn etter sauedrift som har vært aktivt på øya i tusen år, som også på andre gamle norrøne områder som har avsatt seg i stedsnavnene, eksempelvis Færøyene.

En omfattende innledende undersøkelse av Universitetet i Bradford i 1982 idenbtifiserte et lite antall arkeologiske steder, flere tufter og husmannsplasser og landbruksdetaljer fra 1700- og 1800-tallet, foruten en stor samling av strukturer tilknyttet militære aktiviteter under andre verdenskrig. Undersøkelsen identifiserte også to særskilte arkeologiske steder som potensielt betydningsfulle: en mulig norrøn gård med et tradisjonelt tilknyttet kapell ved østkysten og en inngjerding som kan være et eldre, førhistorisk hus.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kart over Fara
Kvik Halden Fotballklubb

**Kvik Halden Fotballklubb** (stiftet 19. juni 1906 som *Fotballklubben Kvik Fredrikshald*) er en norsk fotballklubb fra Halden. Klubben ligger i 3. divisjon etter nedrykket i 2024 og spiller sine hjemmekamper på Halden Stadion. Drakten har røde og hvite vertikale striper, mens buksene er blå. På vinterstid har Kvik Halden de fleste treninger på det nyanlagte kunstgressanlegget på Strupe.

## Tabellen (2026)

## Historikk
På slutten av 1800-tallet fantes det flere fotballklubber i Halden, eller *Fredrikshald* som byen den gang het. I 1904&mdash;05 dannet alle klubbene i byen *[[Halden Idrætsforening]]*. Når den foreningens hovedfokus ble rettet mot friidrett, etablerte de fotballinteresserte medlemmene *Fotballklubben Kvik Fredrikshald* 19. juni 1906 på Os i Halden, og Edvard Sem jr. ble valgt til formann.

Klubbens glansdager var i 1910- og 1920-årene, da Kvik var et av Norges beste lag, og hadde flere landslagsspillere i sine rekker. Kvik ble Norgesmestre i 1918, etter ha slått Brann 4&ndash;0 på Marienlyst i Drammen. I tillegg spilte klubben cupfinaler i 1915 og 1922, begge endte med tap mot Odd. I samme periode nådde klubben semifinalen i 1913, 1916, 1917, og 1927.

Etter etableringen av nasjonalt seriespill (Hovedserien) i 1948, har Kvik aldri spilt høyere enn nest øverste nivå. Dette gjør Halden til den nest største byen i Norge (bak Arendal) som aldri har hatt en klubb i toppdivisjonen i fotball for menn. Det nærmeste klubben har vært en plass i toppdivisjonen var i 1951, da den spilte kvalifisering om opprykk, men tapte. Siden har Kvik for det meste spilt på tredje og fjerde nivå, men hadde en liten renessanse på 1980-tallet med seks strake sesonger i den nest øverste divisjonen i årene 1980&mdash;85, samt en snarvisitt i 1988.

I 1997 slo *Fotballklubben Kvik Halden* seg sammen med *[[Halden Fotballklubb]]* og dannet dagens fotballklubb, *Kvik Halden Fotballklubb*. Hjemmedrakten er tatt fra FK Kvik Haldens originale drakt og bortedrakten er tatt fra Halden Fotballklubbs originale drakt.

I 2005-sesongen rykket Kvik ned fra 2. divisjon, og spilte deretter fem år i 3. divisjon. Klubbens tredje opprykkskvalifisering på fire år endte i et skuffende tap 24. oktober 2009 &mdash; da haldenserne røk ut på bortemål mot Vestfold-laget Ørn Horten. I 2010-sesongen ble det imidlertid opprykk. Kvik Halden vant igjen sin 3. divisjonsavdeling, og i opprykkskvalifiseringen slo laget ut Eik-Tønsberg og rykket opp til 2. divisjon. Returen til 2.divisjon endte med 5.-plass i både 2011, 2012 og 2013, en 10.-plass i 2014 og en 3.-plass i 2015. I 2015 spilte Kvik fjerde runde i NM for første gang siden 1937. Etter en omlegging av seriesystemet, rykket klubben i 2016-sesongen igjen ned på fjerde nivå (tredje divisjon). Etter 2018-sesongen rykket Kvik opp til 2. divisjon, etter en 1-2 seier i siste kamp borte mot Vestfossen. 

## Spillerstall
Per 27. juli 2023 har Kviks A-lag i herrefotball følgende spillere:

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Fortet Supporters»
Harald Sohlberg

**Harald Oskar Sohlberg** (1869–1935) var en norsk, nyromantisk billedkunstner. Han arbeidet med oljemaleri, akvarell, tegning, litografi og radering. 

## Produksjon
Sohlberg har en stor produksjon å vise til (ofte er det forskjellige versjoner av det samme motivet), og han regnes blant våre mest kjente malere. Maleriene finnes i privat eie og i gallerier rundt i hele verden. Ved 150-årsdagen for hans fødsel utga Posten Norge i 2019 to frimerker med hans selvportrett og med gatemotiv fra Røros.


Fil:Harald Sohlberg - Summer Night - NG.M.00525 - National Museum of Art, Architecture and Design.jpg|«Sommernatt» fra 1899. Tilhører Nasjonalmuseet i Oslo.
Fil:Harald Sohlberg - Street in Røros in Winter - NG.M.00882 - National Museum of Art, Architecture and Design.jpg|«Gate i Røros», 1903, eid av Nasjonalmuseet.
Fil:Harald Sohlberg - Flower Meadow in the North - NG.M.00692 - National Museum of Art, Architecture and Design.jpg|«En blomstereng nordpå» 1905. Nasjonalmuseet.
Fil:Harald Sohlberg - Natt (Røros kirke) - TKM-143-1904 - Trondheim kunstmuseum (cropped).jpg|«Natt, Røros kirke», 1904, Trondheim kunstmuseum.


### Vinternatt i Rondane
Harald Sohlbergs mest kjente bilde er *[[«Vinternatt i Rondane»|Vinternatt i Rondane]]*. Det lagde han i flere utgaver og både som oljemaleri og fargelitografi. Den første utgaven av *Vinternatt i Rondane* ble til i 1901. Hovedutgaven, det vil si det store oljemaleriet i Nasjonalgalleriet, ble imidlertid ikke ferdig før vinteren 1913&ndash;1914, etter at det var påbegynt i 1911. Siden arbeidet han videre med motivet som fargelitografi, og også en maleriutgave i de siste leveårene. Til sammen finnes det, i tillegg til alle litografiene, 20 utgaver av bildet, de fleste i vannfarger eller i blandet teknikk på papir.

Fil:Sohlberg-vinternatt 1901.jpg|«Vinternatt i fjellene» («Vinternatt i Rondane»)  malt 1901
Fil:Harald Sohlberg - Winter Night in the Mountains - Google Art Project.jpg|«Vinternatt i fjellene» 1914. Nasjonalmuseet.
Fil:Norwegian stamp NK570 vinternatt i Rondane.jpg|På et norsk frimerke i 1965


## Familie
Harald Sohlbergs bror Thorleif Sohlberg (født 11. juli 1878) var operasanger, og ansatt ved Nationaltheatret fra 1906 til 1929. Deres søster Sigrid (født i 1873) var gift med arkitekt Carl Ferdinand Linthoe, som var slottsforvalter fra 1921.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* http://www.nittedalsporten.no/index.php/harald-sohlberg-1869-1935
* verk av Harald Sohlberg hos fotoarkiv ovaering.no
Sven Mollekleiv

**Sven Mollekleiv** (født 1955) er tidligere president i Norges Røde Kors og nåværende «senior vice president» for samfunnskontakt og sosialt ansvar i DNV GL. Vervet som president i Norges Røde Kors var et frivillig verv.

## Utdanning og karriere
Sven Mollekleiv ble født i Bergen, men vokste opp på Valle i Oslo.  Han har hovedfag fra Idrettshøgskolen, var leder i Norsk Studentunion 1978–1979, var informasjonssjef i Norges Idrettsforbund fra 1984 til 1986, markedssjef i Norges Fotballforbund fra 1988 til 1991.

I 1991 ble Mollekleiv generalsekretær i Norges Røde Kors, en jobb han hadde i ti år. I løpet av de ti årene sørget Mollekleiv for å styrke og utvide Røde Kors i Norge som organisasjon. Hans arbeid førte til en styrking av frivilligheten i Norge.

I 2001 ble han direktør for samfunnskontakt i DNV GL, der han har tittelen «senior vice president», samtidig som han fortsatte sitt humanitære engasjement som frivillig president i Norges Røde Kors. Han var også styreleder i Vålerenga Fotball i perioden 2002&ndash;2006.

Mollekleiv ble valgt til president i Norges Røde Kors 3. oktober 2008, da han tok over etter Thorvald Stoltenberg. Han hadde dette vervet til 6. oktober 2017, da han ble erstattet av Robert Mood. 

## Utmerkelser
Mollekleiv ble i 2015 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans samfunnsgavnlige innsats.» 

## Referanser
Kobe Bryant

**Kobe Bean Bryant** (født 23. august 1978 i Philadelphia i Pennsylvania, død 26. januar 2020 i Calabasas i California) var en amerikansk basketballspiller. Bryant tilbragte ti år av oppveksten sin i Italia, hvor hans far, Joe «Jellybean» Bryant, spilte profesjonell basketball. Bryant ga seg selv kallenavnet «Black Mamba», og inngikk et samarbeid med Nike for å starte et ungdomslag kalt «Mamba League», med mål om å gi hundrevis av barn gratis tilgang til sporten.

Bryant opprettet Mamba Sports Academy for å gi bredere friidretts- og livsstilsopplæring til konkurrenter på alle nivåer i en rekke idretter.

Bryant var på vei til en Mamba Sports Academy-kamp 26. januar 2020 da han, datteren hans Gianna og syv andre mennesker omkom i en helikopterulykke.

## NBA-karriere
Bryant ble trukket opp av NBA-klubben Charlotte Hornets, men ble byttet til Los Angeles Lakers mot Vlade Divac samme år, der han spilte resten av sin karriere. Der opplevde han mye dramatikk, blant annet en feide med lagets andre stjernespiller, Shaquille O'Neal, og voldtektsanklager. 22. januar 2006 skåret han 81 poeng i en kamp mot Toronto Raptors, nest mest gjennom tidene, etter Wilt Chamberlains 100 poeng i en kamp i 1963. Lakers vant til slutt kampen 104-122. Bryant ble etter den ordinære sesongen 2007/08 kåret til MVP foran Chris Paul og Kevin Garnett. Kobe Bryant la opp som basketballspiller i år 2016 og regnes som en av de beste basketballspillerne gjennom tidene.

### Utmerkelser

### Statistikker fra Bryants NBA-karriere
#### Tegnforklaring

#### Sesongen

#### Sluttspill

## Olympiske medaljer
* OL-gull med USA i Beijing 2008
* OL-gull med USA i London 2012

## Død i helikopterulykke
Bryant omkom i en helikopterulykke 26. januar 2020. Sammen med Bryants 13 år gamle datter, Gianna, og syv andre lettet de fra John Wayne lufthavn i Orange County i California, i et Sikorsky S-76 helikopter. Helikopteret krasjet i nærheten av Las Virgenes Road og Willow Glen Street i Calabasas i California. De første rapportene indikerte at helikopteret krasjet i fjellet over Calabasas i tung tåke. Hendelsen er under etterforskning. Vitner rapporterte å høre et helikopter som slet på grunn av tåke og synlighet før det krasjet.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*
Alistair Carmichael

**Alistair Morrison Carmichael** (født 15. juli 1965 i Islay, Skottland) er en skotsk politiker, bosatt på Orknøyene. Han representerer Orknøyene og Shetland i det britiske parlamentet. Han ble valgt inn i 2001 og er medlem av Liberaldemokratene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Alistair Carmichael MP  offisiell hjemmeside
* Alistair Carmichael MP profil på hjemmesiden til Liberaldemokratene
* Alistair Carmichael MP profil på hjemmesiden til de skotske Liberaldemokratene
Kvik

**Kvik** kan vise til:

* Fotballklubben Kvik (etablert 1900), en norsk fotballklubb fra Trondheim.
* Kvik Halden Fotballklubb (etablert 1906), en norsk fotballklubb fra Halden.
* Kvik (kjøkken) (etablert 1983), en dansk produsent av kjøkken
Xenofanes

**Xenofanes** (fra byen Kolofon) (født ca. 570 f.Kr, død ca. 485 f.Kr) var en gresk filosof. Ifølge Aristoteles var han den første som lærte at alt utgjør en stor enhet. Han grunnla den eleatiske skolen i filosofi.

Etter legenden skal Xenofanes ha hatt Parmenides som sin lærer, men som med så mye annet rundt hans liv er også dette langt fra sikkert. I de kun 38 fragmentene vi har av Xenofanes' verker, opptrer han med flere forskjellige meninger som krysser hverandre. Det er mulig han ikke søkte en enhet i sin egen filosofi, men opptrådte mer som den som spør enn den som svarer. En av de få tingene som går igjen er at han er kritisk til den antropomorfistiske polyteismen som Homer og Hesiod stod for.
Bhagavadgita

**Bhagavadgita** (sanskrit भगवद्गीता, «Herrens Sang») er  et av de mest leste og respekterte hellige skriftene i hinduismen. Teksten er antagelig skrevet ca. 200 år f.Kr. 
Bhagavadgita er på 700 vers, og er *6. bok* av det store indiske eposet Mahabharata som har rundt  dobbeltvers.

Handlingen er lagt rett før det avgjørende slaget i Mahabharata. Bhagavadgita skildrer samvittighetskvalene hos prins Arjuna, idet han skal gå til kamp mot sine slektninger på sletta Kurukshetra. Hans vognfører viser seg å være guden Krishna, en avatara av Vishnu, som legger ut for ham om at den fysiske verden er forgjengelig, men at sjelen (atman) lever videre selv om legemet dør. Krishna belærer Arjuna om forskjellen mellom de felles etiske normer, og de etiske normene Arjuna er forpliktet på som medlem av *krigerklassen*; og verket understreker betydningen av å gjøre sin plikt på den plass man har fått i verden uten å skjele til handlingens frukter.

I Bhagavadgita drøftes tre ulike veier til frigjøring (moksha): 
* Handlingens vei (karma yoga, eller *karma marga*)
* Erkjennelsens  eller kunnskapens vei (*jnna marga*) 
* Hengivenhetens eller kjærlighetens vei (bhakti yoga, *bhakti marga*). 
Teksten anbefaler *kjærlighetens vei*.

Verket har en lang og variert virkningshistorie, og har blitt tolket på flere ulike måter. Frigjøringshelten Bal Gangadhar Tilak (1856–1920) leste den som en oppfordring til væpnet opprør med de britiske kolonimyndighetene, mens Mahatma Gandhi (1869–1948) brukte Bhagavadgita som inspirasjon for sin ikkevoldsfilosofi. 

:*«Det er nå vanlig å skille mellom tre meningsnivåer i Mahabharata og Bhagavadgita. På ett nivå handler teksten om en ødeleggende krig mellom to brødregrupper. På et annet nivå handler den om en konflikt mellom det rette, *dharma*, og det urette, *adharma*, det gode mot det onde. På et tredje plan handler Bhagavadgita om kampen mellom menneskets lavere og høyere vesen, dvs kampen mellom egoistiske og åndelige verdier. Det var dette tredje nivået som var viktig for Gandhi.»

Bhagavadgita var den første teksten på sanskrit som ble oversatt til en europeisk språk, til engelsk av Charles Wilkins i 1785. 

== Norske utgaver ==
* *Bhagavad Gita. Den vidunderlige samtalen om yoga.* Oversettelse fra sanskrit til norsk og med innledning av Lars Christian Ims. Futhark forlag, 2020. ISBN 978-82-7594-012-2.
* *Bhagavadgita og andre hinduistiske skrifter*. Utvalg og innledning ved [[Knut A. Jacobsen]]; oversatt av [[Jens Braarvig]] mfl. Serien [[Verdens Hellige Skrifter]]. Bokklubben, 2001. ISBN 82-525-4101-1.
**Bhagavadgita*. Oversatt av Jens Braarvig ; med forord av [[Per Kværne]]. Gyldendal, 1982. ISBN 82-05-13334-4 Senere opplag på Universitetsforlaget, ISBN 978-82-00-02918-2 [http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2007110804049 fulltekst fra bokhylla.no]
* *Bhagavadgita, den opphøydes sang*. Forkortet og oversatt av [[Sissel Lange-Nielsen]]. Norlis forlag, 1971 
* Et utvalg fra Bhagavadgita er presentert i antologien *Det står skrevet'', redigert av Tor Åge Bringsværd. Pax forlag, 1997. ISBN 82-530-1921-1

## Referanser
Busby Babes

**The Busby Babes** var en gruppe unge Manchester United-spillere som regjerte i engelsk fotball i 1950-årene. Navnet fikk de på grunn av deres lave gjennomsnittsalder, og manageren sir Matt Busby.

Busby Babes var bemerkelsesverdige ikke bare på grunn av sin lave alder, men også det faktum at de var fra egen ungdomsatsing, noe som var uvanlig på den tiden. Betegnelsen, angivelig først benyttet av *Manchester Evening News*-journalisten Tom Jackson, refererer vanligvis til laget som vant ligamesterskapet 1955-56 og 1956-57, med en gjennomsnittsalder på henholdsvis 21 og 22 år.

Åtte Busby Babes døde i en flyulykke i München i 1958, deriblant Duncan Edwards.  Den siste av de overlevende spillerne, Bobby Charlton, la opp i 1975.
 
## Se også
*Manchester Uniteds historie (1945-1969)
*Flyulykken i München
*Matt Busby
Gardasjøen

**Gardasjøen** (italiensk: *Lago di Garda*) er Italias største innsjø. Den ligger nord i Italia på grensen mellom Lombardia og Veneto og med den nordlige delen i Trentino. Sjøen ble utgravd i løpet av siste istid av isbreer i Alpene. Det er bratte fjellsider både på østsiden og vestsiden. I sørenden begynner det store slettelandet nord for Po.

Sjøen er et stort turistmål. Det er hoteller og badesteder langs hele kysten. I nordenden ligger Riva del Garda, og helt i syd ligger Sirmione på en halvøy. 

Langs kysten ligger flere befolkningssentre. I provinsen Brescia finner vi Sirmione, Desenzano del Garda, Salò, Gardone Riviera. I Verona finner vi Peschiera del Garda, Lazise, Bardolino, Garda, Torri del Benaco og Malcesine. I Trento finner vi Riva del Garda.


Fil:Girolamo Dai Libri - Madonna della quercia - 1533 after - Museo Castelvecchio, Verona (ITALY), dettail.jpg|Ved Peschiera del Garda (1533)
Fil:Gustav Klimt 042.jpg|Gustav Klimt – Malcesine
Fil:Riva del Garda.jpg|Fra Riva del Garda



Image:Lake_Garda_map.png|thumb|Satellittbilde (navnene er klikkbare)
rect 35 504 112 521 Desenzano del Garda
rect 148 500 227 520 Peschiera del Garda
rect 122 468 185 486 Sirmione
rect 131 390 178 410 Garda
rect 113 331 179 359 Torri del Benaci
rect 210 132 287 157 Malcesine
rect 232 48 291 70 Nago-Torbole
rect 159 12 273 34 Riva del Garda
rect 132 122 193 141 Limone sul Garda
rect 76 229 152 253 Gargnano
rect 13 321 76 352 Gardone Riviera
rect 2 382 45 404 Salò
#


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Webkamera ved Gardasjøen
Det flaviske dynasti

**Det flaviske dynasti** var en serie med tre romerske keisere, som hersket fra år 69 til 96. Selv om perioden for de flaviske keiserne var relativt kort, ble navnet populært, og ble et vanlig element i romerske navn for ettertiden. Det besto  av Vespasian (69–79); Titus (79–81), eldste sønn av Vespasian; og Domitian (81–96), yngste sønn av Vespasian, yngre bror av Titus.

Dynastiet kom til makten under borgerkrigen i 69, kjent som året med de fire keiserne. Etter at Galba og Otho i rask rekkefølge, ble Vitellius keiser halvveis inn i året 69. Hans krav på tronen ble raskt utfordret av legionene stasjonert i de østlige provinsene. De erklærte isteden deres egen kommandant Vespasian som keiser. Det andre slaget ved Bedriacum endret maktbalansen i favør av styrkene til Vespasian, som ankom Roma den 20. desember. Den påfølgende dagen erklærte det romerske senatet Vespasian som keiser av Romerriket, således begynte det flaviske dynasti. Til tross for at det var kortvarig, var det flere betydelige historiske, økonomiske og militære hendelser som skjedde i dets tid.

Det flaviske dynast, i motsetningen til det julo-claudiske dynasti før dem, var av italiensk lavadel, ikke fra aristokratiet i Roma. De gjenopprettet stabiliteten i Romerriket som følge av vanstyret til Nero (styrte i 54–68) og innbyrdeskrigen som hadde ført til ødeleggelse i riket, og særlig i selve Italia. Det flaviske dynasti var en periode med vellykte kriger, store byggeprosjekter, og katastrofer: utbruddet til Vesuv i 79 begravde Pompeii og andre byer langs breddene av Napolibukten. Det berømte Colosseum ble påbegynt under Vespasian og dedikert av hans sønn Titus i 80. Triumfen i den jødisk-romerske krig og den påfølgende ødeleggelsen av Jerusalem i 70 ble senere feiret i en av de mest berømte monumentene i romersk kunst, Titusbuen i Forum Romanum. Templum Gentis Flaviæ («tempelet til gens Flavia») var det største dynastiske monument som ble reist av Domitian, og som karakteristisk nok ble den siste flaviske keiser. Det flaviske dynastiet ble avsluttet den 18. september 96 da Domitian ble myrdet. Han ble etterfulgt av rådgiveren og den langvarige tilhengeren av det flaviske dynastiet, Marcus Cocceius Nerva, som således opprettet det nerva-antoninske dynasti.

## Referanser


## Litteratur
* Grainger, John D. (2003): *Nerva and the Roman Succession Crisis of AD 96–99*. London: Routledge. .
* Jones, Brian W. (1992): *The Emperor Domitian*. London: Routledge. .
* Jones, Brian W.; Milns, Robert (2002): *Suetonius: The Flavian Emperors: A Historical Commentary*. London: Bristol Classical Press. .

## Eksterne lenker
*
Det severanske dynasti

Det **severanske dynasti** var en rekke med romerske keisere. Det hersket i 193-235 e.Kr., med et avbrudd i 217-218. Det var det siste dynastiet av **Principatet** før krisen på 200-tallet.

## Keisere av dynastiet
*Septimius Severus (193-211)
*Geta (211)
*Caracalla (211-217)
*(Macrinus, keiser 217-218, tilhørte ikke dynastiet)
*Heliogabalus (218-222)
*Alexander Severus (222-235)

## Familietre

## Litteratur
* Swain, Simon; Harrison, Stephen & Elsner, Jas (2007): *Severan culture*, Cambridge, CUP
* Handy, Markus (2009): *Die Severer und das Heer*, Berlin: Verlag Antike, Studien zur Alten Geschichte, s. 10

## Eksterne lenker
* The Severan Women, kvinnene i det severanske dynasti
Sinsenkrysset

**Sinsenkrysset** i Oslo er en treplans trafikkmaskin og et av Norges mest kjente veiknutepunkter. Det forbinder Ring 3 med riksvei 4 (Trondheimsveien). Bydelsgrensene til Nordre Aker, Bjerke, Sagene og Grünerløkka møtes i krysset. Sinsenkrysset ble Norges mest trafikkerte veikryss med over 100&nbsp;000 motorkjøretøy i døgnet da rivingen av Bispelokket var ferdig i 2013. I tillegg er det holdeplasser for trikk, T-bane og buss i nærheten.

## Historie
Navnet *Sinsen* kommer av norrønt *sinn* for vei og *[[Vin (stedsnavn)|vin]]* for eng.

Krysset har utviklet seg betraktelig, fra å ha en kiosk midt i krysset til et veianlegg i tre plan med rundkjøring i midten, samt trikketrasé. Gårdsnavnet  Sinsen er kjent fra 1343, men er trolig eldre; det er ett av flere *-vin*-navn i området. Bygging av Trondheimsveien startet på 1600-tallet, i området fra det som nå heter Carl Berner og nordover gjennom gården Sinsen. Sinsenkrysset ble etablert i 1870. Trafikken gjennom krysset var dominert av varetransport av planker og bygningmateriell fra distriktene.

Alt i 1936 uttrykte Aftenposten bekymring over de stadige kollisjonene i krysset - og spurte om ikke en rundkjøring kunne løse floken. Trondheimsveien skulle riktignok utvides til 8½ m nord og sør for broen. Men krigen gjorde at andre hensyn kom i forgrunnen. Krysset, som lå i Aker til byutvidelsen i 1948, forble et vanlig kryss frem til godt ut på 1950-tallet, Trafikken i området økte, og krysset ble en trafikk-kork. Sinsenkrysset som rundkjøring ble åpnet 5. september 1957, noen uker etter Norges første store rundkjøring ved Fredrikstadbrua den 18. august 1957. Denne er også med betydelig større diameter. Trikketrasseen mot Grefsen ble lagt under veien mot Muselunden. Disse tiltakene økte kapasiteten og skapte bedre flyt – en stund. Men biltrafikken fortsatte å øke, særlig etter at bilrasjoneringen opphørte i 1960. Kryssets kapasitet var sprengt allerede i 1962 da Store Ringvei (nå Ring 3) åpnet som firefeltsvei fra Økern til Sinsenkrysset. Utbyggingen i flere plan begynte da Trondheimsveien i 1970 ble lagt som bru over rundkjøringen i 1970, og i 1991 ble trikkesporet lagt under krysset. I 1994 ble krysset påbygget med enda et plan, da Store Ringvei ble lagt under rundkjøringen.

I  2013 ble Ring 3 på østsiden av Sinsenkrysset lagt i tunnel, Lørentunnelen fram til Økern.

I løpet av en gjennomsnittlig dag passerer over 100&nbsp;000 biler krysset.

Begrepet «Nord for Sinsenkrysset» beskriver at alt nord for dette krysset ble ansett som landsbygd. Det dukket opp i revyer på 1960-tallet. Hovedveien nordfra endte i Sinsenkrysset før E6-motorveien gjennom Djupedalen ble åpnet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om geologien i Sinsenkrysset, fra geoportalen.no
* Reguleringsplaner vedrørende Sinsenkrysset
Donnie Brasco

***Donnie Brasco*** er en amerikansk dramafilm fra 1997, basert på en sann historie i regi av Mike Newell.

I hovedrollene finner vi Al Pacino, Johnny Depp, Michael Madsen, Bruno Kirby og James Russo.

## Handling
FBI-agenten Joe Pistone (Johnny Depp) infiltrerer mafiaen under dekknavnet "Donnie Brasco" og blir etter hvert en betrodd medarbeider og venn av mafiamedlemmet Benjamin "Lefty" Ruggiero (Al Pacino) som er soldat i "Sonny Black" (Michael Madsen) sin gruppe. Dette gjør livet hans stadig mer komplisert og farlig.

På slutten av 1970-tallet har FBI-agenten Joseph D. Pistone i oppdrag med å infiltrere den New York City-baserte Bonanno-familien. Han kaller seg Donnie Brasco og stiller opp som ekspert på juveleriekspert fra Vero Beach, Florida. Han blir senere kjent med Benjamin "Lefty" Ruggiero, soldat i Bonanno-familien og Dominick "Sonny Black" Napolitano, som er capo og sjef over Leftys mannskap.

## Medvirkende

## Eksterne lenker
*
Vaktarrest

**Vaktarrest** (sjargongbetegnelse **kakebu**) er en straffereaksjon som i det militære straffesystemet tilsvarer fengsel. Både befal og soldater kan ilegges kakebu. 

Sjargongbetegnelsen *kakebu* har sammenheng med «vann og brød», brød i den trønderske formen kak'skiv'.

I forbindelse med regelbrudd kan mannskapet ilegges refselse med straffereaksjoner som spenner fra bøter, forskjellige frihetsinnskrenkninger til vaktarrest. Men bare ca. 5 prosent av regelbruddene er så alvorlige at refselsene medfører vaktarrest. Som oftest har reaksjonen da sammenheng med flere dagers ulovlig fravær (på fra 7 til 12 døgn) som «belønnes» med like mange døgns vaktarrest. Ulovlig fravær (tjuvperm) ut over 12 døgn ender som straffesak i de vanlige rettssystemet hvor reaksjonen er 25 dagers ubetinget fengsel.

En bot på 150 kroner kan subsidiært sones med ett døgn i arresten. I 2003 ble det totalt ilagt 1&nbsp;900 refselser i det norske forsvaret.
Spongdal

**Spongdal** er et tettsted på Byneset i Trondheim kommune i Trøndelag. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Her finner man dagligvarebutikk, gatekjøkken, bilverksted samt en golfbane med 27 hull, og midt i «sentrum» finner man Spongdal skole, som er en 1.–10.-skole med ca. 350 elever.

Spongdal barneskole tar inn elever fra halve Byneset og barneskoledelen utgjør ca. 150 elever av det totale antallet. Spongdal ungdomsskole tar inn elever fra hele Byneset og Leinstrand (barneskolene Nypvang skole og Rye skole).

Spongdal er hjem for skolekorpset Byneset Leinstrand Skolekorps som er et meget aktivt musikkorps.

Verdens eneste heltids freelance tubasolist og en av de aller fremste utøverne på sitt instrument, Øystein Baadsvik, startet sin karriere i Spongdal skoles musikkorps.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Byneset Leinstrand Skolekorps
Merton (Oxfordshire)

**Merton** er en landsby og verdslig sogn i distriktet Cherwell i grevskapet Oxfordshire i England. Landsbyen ligger 6,4 km sør for Bicester, og nær motorveien M40. I henhold til folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 424 innbyggere.

## Historie
Et sverd fra bronsealderen ble i 1978 avdekket ved den nordvestlige siden av landsbyen.

Merton er det ene av to foreslåtte steder hvor det er mulig at slaget ved Meretun i 871 foregikk. *Meretun* er såpass likt med Merton at det er mulig. Kong Æthelred av Wessex falt i slaget, og ble gravlagt ved Wimborne Minster i Dorset. Ved Merton er det to gravhauger som er forsøkt knyttet til dette slaget.

I den umiddelbare tiden før normannernes erobring av England i 1066, var det en dane ved navn *Hacun*, antagelig var hans egentlige navn Håkon, som holdt herregården ved *Meretone* og holdt også den nærliggende herregården Piddington. Stedsnavnet Merton er opprinnelig angelsaksisk; første ledd kommer fra *mere* som kan bety grense (som i angelsaksiske *mærstan*, grensestein/milepæl), mens andre ledd er *tūn*, «bosetning/gård». Det gir en betydning som «gård ved grensen».

## Referanser


## Litteratur
* Arkell, W.J. (1942): «Place-Names and Topography in the Upper Thames Country: a regional essay» (PDF), *Oxoniensia. Oxford Architectural and Historical Society*. **VII**, s. 1–23.
* Beeson, C.F.C. ([1962] 1989): *Clockmaking in Oxfordshire 1400–1850*, 3. utg., Simcock, A.V, red., Oxford: Museum of the History of Science, ISBN 0 903364 06 9, s. 46.
* Lobel, Mary D, red. (1957): *A History of the County of Oxford: Volume 5: Bullingdon Hundred*. Victoria County History. s. 221–234.
* Sherwood, Jennifer; Pevsner, Nikolaus (1974): *Oxfordshire. The Buildings of England*. Harmondsworth: Penguin Books, ISBN 0-14-071045-0, s. 700–701.

## Eksterne lenker
Merton Park

**Merton Park** er en forstad i bydelen Merton i London. Det er et lite sted mellom Wimbledon, Morden, South Wimbledon og Wimbledon Chase, 11,7 km sørvest for Charing Cross. Området har som bydelen navn etter det historiske sognet Merton. I henhold til folketellingen i 2011 hadde stedet en befolkning på 9 485 innbyggere.

## Historie
Midt i Merton Park ligger en kirke viet til jomfru Maria. Den ble grunnlagt i det 1100-tallet av augustinere fra Merton Priory, et kloster hvor bare deler av vestporten er bevart.

Inntil siste fjerdedel av 1800-tallet var Merton for det meste et landlig område. Det som i dag utgjør Merton park var eid av en handelsmann fra City of London ved navn John Innes, som var den lokale «lord of the manor». På grunn av den raske utviklingen i Wimbledon begynte Innes å utvikle området til boligformål. Han brukte hageforsteder som på den tiden sprang opp i England som forbilde, spesielt Bedford Park i Chiswick. Typiske elementer er trær langs gatene og frittstående eller vertikaldelte hus, i motsetning til de smale fortauene og de lange terrassehusene man finner så mange andre steder i London.

Den nordlige delen av Merton Park er nå et vernet område. Den sørlige delen ble utviklet i 1920- og 1930-årene, blant annet som en følge av åpningen av Morden undergrunnsstasjon. Det ble lagt mindre innsats i utviklingen av denne delen, og den er derfor ikke med i det vernede området.

Fem gater i Merton Park er oppkalt etter tidligere britiske statsministre: *Pelham Road* (Henry Pelham), *Russell Road* (1. jarl Russell), *Palmerston Road* (3. vicomte Palmerston), *Gladstone Road* (William Gladstone) og *Derby Road* (14. jarl av Derby).

## Kjente personer
* Sandy Denny (1947-1978), engelsk folkesanger og låtskriver, og tilknyttet bandet Fairport Convention, var født i Merton Park.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Merton Park Ward Residents Association
*Love Merton Park
Chris Penn

**Christopher Shannon Penn** (1965–2006) var en amerikansk filmskuespiller. Han var bror til skuespiller Sean Penn og musiker Michael Penn, og sønn av regissør Leo Penn.

Penn døde av en hjertelidelse.

## Filmografi (utvalg)
* *A Dutchman and a Dresser Full of Geese* (2007)
* *[[After the Sunset]]* (2004)
* *[[Starsky & Hutch]]* (2004)
* *[[Shelter Island]]* (2003)
* *[[Murder by Numbers]]* (2002)
* *[[Stealing Harvard]]* (2002)
* *[[Rush Hour (film)|Rush Hour]]* (1998)
* *[[Mulholland Falls]]* (1996)
* *[[Short Cuts]]* (1993)
* *[[True Romance]]* (1993)
* *[[Beethovens andre]]* (1993)
* *[[De hensynsløse (1992)|De hensynsløse]]* (*Reservoir Dogs*) (1992)
* *[[Best of the Best]]* (1989)
* *[[På kloss hold]]* (1986)
* *[[Pale Rider]]* (1985)
* *[[Footloose]]* (1984)
* *[[Rumble Fish]]* (1983)
* *Charlie and the Talking Buzzard* (1979)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Christian Graf von Krockow

**Christian Graf (greve) von Krockow** (født 26. mai 1927 i Rumbske (Pommern), død 17. mars 2002 i Hamburg) var en tysk statsviter, historiker og forfatter.

## Liv

Grev Christian von Krockow ble født 1927 i Pommern i en uradelig pommersk adelsslekt. I 1945 mistet han og hans familie sitt hjem og måtte flykte til Hamburg.

Han studerte fra 1947 til 1954 sosiologi, filosofi og statsrett ved Universität Göttingen og Durham University i England. I 1955 tok han doktorgraden i Göttingen med avhandlingen *Der Dezisionismus bei Ernst Jünger, Carl Schmitt und Martin Heidegger, seine soziale Funktion und seine sozialtheoretische Bedeutung*.

Fra 1961 til 1969 var han professor i statsvitenskap ved universitetene i Göttingen, Saarbrücken og Frankfurt. Etter sin eremitering virket han som forfatter i Hamburg. Mellom 1970 og 1973 tilhørte han grunnleggelseskomitéen for universitetet i Oldenburg, hvor han ble utnevnt til æresdoktor i 1995.

Han har skrevet en rekke kjente biografier, bl.a. om den tysk-romerske keiser Fredrik II og den tyske keiser Wilhelm II.

## Verker
* Begegnung mit Ostpreußen
* Otto von Bismarck (biografi) (1997)
* Churchill (biografi) (1999)
* Der deutsche Niedergang. Ein Ausblick ins 21. Jahrhundert (1998)
* Die Elbreise
* Erinnerungen
* Fahrten durch die Mark Brandenburg  (1991)
* Die preußischen Brüder
* Die Reise nach Pommern (1985) (ISBN 3-421-06396-6)
* Die Reise nach Pommern in Bildern Gütersloh 1987 (ISBN 3-426-03997-4)
:Mit Bildern von Dirk Reinartz
* Die Rheinreise
* Rheinsberg
* Die Stunde der Frauen (1988), (ISBN 3-421-06251-X)
* Vom lohnenden Leben
* Die Deutschen in ihrem Jahrhundert (1990)
* Bismarck. Vom Verrat der Denkmäler  Göttingen 1991 (ISBN 3-88243-175-X)
:Mit Bildern von Dirk Reinartz
* Unser Kaiser. Glanz und Elend der Monarchie, München 1996
* Über die Deutschen
* Porträts berühmter deutscher Männer – Von Martin Luther bis zur Gegenwart, München 2001 (ISBN 3-548-60447-1)
* *Der große Traum von Bildung – Auf den Spuren der großen Entdeckungsreisenden James Cook und [[Johann Georg Adam Forster|Georg Forster]]*. List Verlag, München 2003 (ISBN 3-471-79467-0)

## Referanser


## Eksterne lenker
*