Small Affairs

**Small Affairs** var en norsk pop-gruppe som gav ut albumene *Small Affairs* (1986) og *No reason to feel blue* (1988). Small Affairs bestod av Giert Clausen, Eivind Fivelsdal og Svein Harfjeld. Albumet Small Affairs oppnådde 20.-plass på VG-lista Topp 40 Album i 1987.

## Yellow Pages
Clausen og Fivelsdal gikk videre til gruppa Yellow Pages med Hallgrim Bratberg. Med sangen «Slør» kom Yellow Pages på 9. plass og nest sist i Melodi Grand Prix 1994.

Yellow Pages var signert på EMI og ga ut to singler og et album i 1993. Først kom sommersingelen «Perfect Situation», deretter høstalbumet *Her Story* og en singel med samme navn. Bandmedlemmene jobbet også med reklamemusikk og kjenningsmelodier, blant annet til NRK-programmet *[[Kulturoperatørene]]*. Målet med bandet var å fremme popmusikk i et land hvor musikkpublikummet var «mer opptatt av roots og blues og lignende». Forbildene var 10CC, ELO, «gammel Bowie, Wings, Supertramp og den type musikk». Engelske tekster skulle gjøre det lettere å slå gjennom i utlandet. *Her Story* ble spilt inn i hjemmestudio med gjestemusikerne Rolf Graf på bass og Per Hillestad på trommer. 

De bedre anmeldelsene av albumet sto i *Ringsaker Blad* og *Varden*. Førstnevnte likte at albumet var melodiøst og kalte derfor Yellow Pages «et veldig hyggelig bekjentskap å kose seg sammen med hjemme i stua». «Uvante og friske takter», skreiv *Varden*, med riktignok enkle poplåter som fungerte godt.

4
Av terningkast ble det 4 i aviser som *Arbeiderbladet*. Her fikk bandet ros for «begavet håndverk», å ha «øre for pop» og for å låte «ganske snedig» samtidig som der var «ujevnt materiale og mangel på særpreg». «Ikke verst pop» skreiv *Arbeider-Avisa*, «behagelig og med en overvekt av gode sanger», men «kjedelig» i lengden. Balansen mellom lettfattelig og melodiøs pop som ikke var helt nyskapende, gikk igjen i flere firer-anmeldelser. Det var «sløgen, rytmisk pop».

*Bergens Tidende* var blant mange aviser som ga middels kritikk. Yellow Pages «serverer lett tingjengelig musikk. Mot slutten av cd-en begynner det riktignok å lyde litt tamt, særlig vokalist-inntrykket er heller beskjedent». Det ble mange terningkast 3. «Velklingende, men dessverre også ganske kjedelig», lett men lite originalt, med sanger som var «lite spenstige» og som man følte man hadde hørt før. Også i Tromsø var anmelderne samstemte på terningkast 3, med samme begrunnelse. Albumet var «fint spilt» med god lyd, men med mangel på overraskelser som gjorde det «tamt og kjedelig om det låter aldri så pent av musikken». Det var ei «velspilt» og «pen pop-plate», men «for polert» og lite holdbar i lengden. «Fin musikk å vaske opp til», skreiv *Østlendingen*. *Laagendalsposten* anmeldte bare singelen «Her Story», som også fikk 3 for en «hyggelig melodi som man legger merke til», men også «svake og merklige tekster» som hun lurte på om «de mener alvor med». *Vårt Land* ga ikke terningkast, men albumet var «definitivt ikke» oppfinnsomt, men «strømlinjeformet» og «glatte saker, uten en eneste liten sjarmerende overraskelse».

*VG* ga bare terningkast 2 og kalte det «et tamt og lite originalt popalbum av det melodiøse og glatte slaget». Anmelderen mente også her at han «har hørt absolutt alt før». Samme karakter ga *Nordlandsposten* for «en pregløs vokalist og vassne og kjedelige arrangementer», «helhetlig blir dette tamt, kjedelig, datert og uspennende». Den ikke navngitte anmelderen i *Hamar Arbeiderblad* fant «mye brukbart», men endte også opp med en toer fordi lyden var ullen, musikken «tar aldri ordentlig av» og tekstene var «flaue».

*Tidens Krav* var helt nede på terningkast 1. «Sinnsvakt dårlig» var overskriften, og anmelderen visste ikke «om jeg skal le eller gråte» av at dette var utgitt – eller at Hillestad og Graf deltok på det.
«Yellow Pages har forferdelige tekster [...] som synges uten den minste innlevelse. De har like elendige melodilinjer og grusomme arrangement. Dette er noe av det mest talentløse som noensinne har blitt utgitt i Norge. Yellow Pages kan ikke engang gå under kategorien Sputnik for viderekomne, så fabelakatig dårlig er dette makkverket». Svært negative var også de korte omtalene i *Dagbladet* og *Stavanger Aftenblad*. Anders Grønneberg kalte det «en pen og pyntelig pop-plate, like tannløs som min salige oldemor». *Stavanger Aftenblad* kommenterte: «På en merkverdig måte klarer de å ta vare på det som gjorde store deler av 70-tallet til et vondt og vanskelig tiår for rocken». Albumet «fyller meg i blant med bunnløs forundring over at dette gis ut i 1993. Til og med omslaget er trist».

## Referanser


## Eksterne lenker
*