Normannisk

**Normannisk** (normannisk: *Normaund*, fransk: *Normand*, guernésiais: *Normand*, jèrriais: *Nouormand*) er et romansk språk og et av oïl-språkene. Betegnelsen «normanner-fransk» er også stundom benyttet for å beskrive det, noen ganger for ikke bare beskrive det moderne normanniske språket som snakkes i Normandie, men også det administrative språket til anglo-normannere og en form for juridisk fransk i England. Normannisk er nært beslektet med fransk språk. I vikingtiden og i middelalderen fikk språket en del lånord fra norrønt språk. Som følge av normannernes erobring av England i 1066 har språket påvirket først mellomengelsk, og til sist også moderne engelsk språk. For en stor del er skriftlig normannisk og moderne fransk gjensidig forståelig.

## Geografisk spredning
Normannisk er talt på fastlandet i Normandie i Frankrike, hvor det ikke har en offisiell status, men blir klassifisert som et regionalt språk.

På Kanaløyene har normannisk språk utviklet seg uavhengig, men ikke i isolasjon og blir gjenkjent som jèrriais (på Jersey), guernésiais eller Guernsey-fransk (på Guernsey) og sercquiais (eller sarkese på Sark). Jèrriais og gèrnésiais er anerkjent som regionale språk av de britiske og irske myndigheter innenfor rammene av det britisk-irske rådet.

Sercquiais er faktisk en etterkommer av jèrriais fra 1500-tallet som ble talt av kolonister som bosatte seg på den ubebodde øya. Den siste innfødte taleren av auregnais, det normanniske språket på Alderney, døde på 1900-tallet. Dialekten på Herm (en øy mellom Guernsey og Sark) har også svunnet hen på en ukjent dato.

Tre ulike standardiserte rettskrivninger er i bruk: kontinental normannisk, jèrriais, og gèrnésiais. Disse representerer ulik utvikling og spesielt litterær historie av normannisk variasjoner. Normannisk kan derfor bli beskrevet som plursentrisk språk.

I dag er normannisk språk sterkest på minst tilgjengelige områder i Normandie, Kanaløyene, Cotentin, eller Cherbourghalvøya i vest, og Pays de Caux (Cauchois) i øst på Normandie. Lett tilgang til Paris og som et feriested på kysten for franskmenn, som Deauville, på 1800-tallet har ført til en fragmentering av språket og betydelig mindre særegen normannisk kultur.

Den anglo-normanniske dialekten av normannisk var språket for statsadministrasjonen i England som utviklet seg etter 1066. Det etterlot en arv av juridisk fransk språk (*Law French*) i språket ved engelske rett (skjønt også påvirket av parisisk fransk). På Irland forble normannisk sterkest i området sørøst av Irland hvor normannerne invaderte i 1169.

### Noen setninger på normannisk
* *Euj prêche normaund* = *jeg snakker normannisk*
**Euj m'acache à men hus* = *jeg er hjemme igjen*
**P'tête byin qù'veire, p'tête byin qù'nennin* = *kanskje ja, kanskje nei*

For eksempel sier man *mei* på normannisk istedenfor å si *moi* som på fransk.

## Litteratur
* *Essai de grammaire de la langue normande*, UPN, 1995. ISBN 2-9509074-0-7.
* *V'n-ous d'aveu mei?* UPN, 1984.
* *La Normandie dialectale*, 1999, ISBN 2-84133-076-1
* Marie, Alain (2005): *Les auteurs patoisants du Calvados*, ISBN 2-84706-178-9.
* Lebarbenchon, Roger Jean (1991): *Les Falaises de la Hague*, ISBN 2-9505884-0-9.
* Vaneille, Jean-Louis: *Les patoisants bas-normands*, n.d., Saint-Lô.
* Dupont, André (1992): *Dictionnaire des patoisants du Cotentin*, Société d'archéologie de la Manche, Saint-Lô.
* Jennings, Geraint; Marquis, Yan (2011): *The Toad and the Donkey: an anthology of Norman literature from the Channel Islands*, ISBN 978-1-903427-61-3

## Eksterne lenker

*  «Norman French». *New International Encyclopedia*. 1905.