Reservasjonsrett

**Reservasjonsrett** er en rettighet man kan gis via lov eller forskrift som gir rett til å nekte å utføre en pålagt oppgave. Reservasjonsretten kan også henvise til muligheten innen EØS-avtalen til å motsette seg et EU direktiv. Reservasjonsrett kan også være retten til å motsette seg at et arbeidsforhold overføres til ny arbeidsgiver, eller retten til å ikke få uadressert reklame ved å stå oppført i reservasjonsregisteret.

## Norge
### Reservasjonsrett basert på overbevisning
I Norge kan man reservere seg mot militærtjeneste dersom man «ikke kan gjøre militærtjeneste av noen art uten å komme i konflikt med sin alvorlige overbevisning ..». Journalister kan ifølge Vær Varsom-plakaten 2.5 ikke tvinges til å gjøre noe i strid med sin overbevisning. Leger og helsepersonell i spesialisthelsetjenesten kan reservere seg mot å «utføre eller assistere ved svangerskapsavbrudd», og kan reservere seg mot transplantasjon eller forskning på fostervev. «Lov om rituell omskjæring av gutter» har også en reservasjonsrett for helsepersonell. Veterinærstudenter kan reservere seg mot noen typer dyreforsøk.

### Reservasjonsrett for leger
Lege og etikkforsker Morten Magelsen hevder at "reservasjonsønsket bør respekteres når de følgende kriteriene er oppfylt: "
* Å yte helsehjelpen vil skade legens moralske integritet ved å utgjøre en alvorlig krenkelse av en dyp overbevisning.
* Reservasjonsønsket har et plausibelt religiøst eller moralsk rasjonale. Helsehjelpen ikke anses som en helt sentral del av legens arbeidsoppgaver.
* Byrdene for pasienten er på et akseptabelt lavt nivå. Pasientens tilstand ikke er livstruende. Reservasjonen ikke fører til at pasienten ikke får helsehjelpen, eller til uakseptable tidstap eller utgifter.
* Legen har forsøkt aktivt å minimere byrdene for pasienten.
* Byrdene for kolleger og arbeidsgivere er på et akseptabelt lavt nivå.
I tillegg styrkes reservasjonsønsket hvis:
* Reservasjonsønsket er fundert i sentrale medisinske normer.
* Den aktuelle helsehjelpen er ny eller spesielt moralsk omstridt.

Reservasjonsrett for leger ble gjenstand for opphetet politisk debatt høsten 2013, da særlig i forbindelse med abort. KrF og regjeringen ønsket å reversere innstrammingen av reservasjonsretten som ble gjort ved en forskriftsendring i 2011. Arbeiderpartiet forsvarte sin tolkning av muligheten til reservasjon, og fryktet pasientenes rettigheter og for helsetilbudet i distriktene. Andre argumenter var at hensynet til pasienten er viktigere enn meningspluralisme, at «ingen i Norge har rett til å være fastlege» og at henvisning til abort og prevensjon er en ufravikelig del av fastlegetjenesten. En av parolene på kvinnedagen 8. mars 2014 var «Det er ikke en menneskerett å være fastlege! Nei til reservasjonsretten».

Tilhengere av reservasjonsrett for leger hevdet blant annet at helsepersonell har moralsk rett til å reservere seg mot det som strider mot deres overbevisning, at samvittighetsfrihet er et liberalt prinsipp, at moralsk ensretting og statlig maktbruk er et problem og at departementets fremgangsmåte i 2011 var autoritær. Videre hevdet flere at norsk praksis før 2011 fungerte godt, og at reservasjonsnekt bryter med klassisk legeetikk og gir enkelte minoritetsgrupper yrkesforbud.

Den politiske debatten stilnet da helseminister Bent Høie valgte å fjerne behovet for henvisning til abort, mens debatten i det medisinske miljøet endret fokus fra abort til reservasjon mot rituell omskjæring utført på offentlige sykehus.

### Rettssak og dom
Den katolske legen Katarzyna Jachimowicz ble i desember 2015 sagt opp fra sin stilling i Sauherad for å nekte å sette inn spiral. Hun saksøkte kommunen på bakgrunn av retten til samvittighetsfrihet nedfelt i Den europeiske menneskerettskonvensjon, artikkel 9. Hun tapte saken i tingretten i 2017 blant annet fordi reservasjonen ble ansett som «forskjellsbehandling på grunnlag av kjønn». Jachimowicz anket, og lagmannsretten slo fast at oppsigelsen var i strid med menneskerettskonvensjonen. Jachimowicz tilbake jobben, men fikk ikke erstatning ettersom kommunen ikke hadde vært uaktsom. Saksomkostningene fra ankesaken måtte betales av kommunen.

## Referanser