open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kavaleriklubben

**Kavaleriklubben** er en forening for kavalerioffiserer, grunnlagt 1882. Foreningen har medlemmer som har tilknytning til kavaleriet og manøverbataljonene i hæren.

Kavaleriklubben ble stiftet i 1882, som en interesseorganisasjon for Kavaleriets "sekondløitnanter".

Sekondløitnantene ble kalt «De udødelige» på grunn av avansementsforholdene i Kavaleriet. De stod gjennomsnittlig 3 år «Surnumerære» før de ble «virkelige». Deretter måtte de vente 9 år før de i en alder av ca 35 år rykket opp til Premiærløitnant. Sekondløitnantene ble satt til temmelig underordnede stillinger, og historien sier at de ble «hundset» av de mektige Premiærløitnantene.

Klubben hadde den gang ingen skrevne lover, og eldstemann var Formann. Av muntlige overleveringer vet vi at alle nye kavalerioffiserer var selvskrevne medlemmer, med mindre disse frasa seg medlemskap. Historien sier også at: «rekruttofficerene blev overordentlig vel mottatt, bespist og bedrukket og innprentet sætningen: Den der engang er kommet inn her kommer aldri ut igjen». Historien forteller at av og til, spesielt på vinterføre, red medlemmene til et sted i byens omegn og hadde fest der. Fra Rideskolen og Skoleeskadronen (senere Befalsskolen for Kavaleriet) ble det kjørt ut lass med hestepassere,dekkener og havre. Når festdeltagerne på hjemveien kom «feiende» til bygrensen, ble det utlevert brennende fakler, «hvorpå fulgte et flott inntog gjennom byens gater». På hjørnet utenfor stallbygningen ble faklene kastet i bål, som til slutt ble brukt som «lydighetshinder».

Dagens medlemmer i klubben tjenestegjør eller har tjenestegjort i Kavaleriavdelinger som KESK, EBN, TMBN, Panserbataljonen & Jegerregimentet.

Det er (i 2018) over 350 medlemmer i foreningen. Møtene i klubben holdes på gamle Krigsskolen i Tollbodgaten 10, på Stabsskolen, på Akershus festnings Fanehall, på Setermoen eller i Rena leir. Av de som har holdt foredrag i kavaleriklubben de siste årene kan nevnes;  FSJ Sverre Disen og  FSJ Harald Sunde samt  GIH Lars Sølvberg, GIH Robert Mood, GIH Per Sverre Opedal, GIH Rune Jacobsen,Sjef Hæren Lars Lervik,  GIH / Sjef hæren Odin Johannessen samt FSJ Eirik Kristoffersen. Det er også et årlig foredrag med hærens manøver-bataljonssjefer. Høsten 2013 stod Kavaleriklubben for feiringen av kavaleriets 350-årsjubileum, med over 200  tilstede på markeringen i Gamle Logen i Oslo. Høsten 2016 feiret klubben på samme sted 300-årsjubileet for kavaleri trefningen på Norderhov med ca. 200 tilstede.

Rittmester Øyvind Isachsen har vært formann i klubben siden på starten av 2000 tallet.
## Eksterne lenker
* http://www.kavaleriklubben.no
* http://generalfleischer.no
Gutta fra St.Petri

***Gutta fra St. Petri*** (dansk: *Drengene fra Sankt Petri*) er et dansk krigsdrama fra 1991. Regien er ved Søren Kragh-Jacobsen, og manuskriptet ble forfattet av Bjarne Reuter, som også skrev boken som filmen bygger på. Filmen handler om en guttegjeng som driver sabotasjevirksomhet rettet mot den tyske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig.

## Handling
Handlingen er løst bygget på historien om den danske sabotasjegruppen *[[Churchill-klubben]]* i Ålborg, som var en av de første organiserte motstandsgruppene i Danmark under den tyske besettelsen.

I begynnelsen av filmen møter vi seks danske gymnasiaster som bruker tiden etter skolen til spilloppmakeri. Guttene har en egen klubb som holder til på loftet til Sankt Petri kirke i København. En dag kommer en ny gutt med i vennegjengen; det er Otto, som vil at klubben skal drive med noe mer seriøst enn guttestreker. Så begynner de å stjele våpen og å sprenge fabrikker og jernbanelinjer. En dag blir de avslørt av okkupasjonsmakten. Samtlige blir arrestert og satt i fengsel, bortsett fra Otto som lykkes i å flykte til det nøytrale Sverige.

## Skuespillere
* Tomas Villum Jensen som Lars Balstrup
* Morten Buch Jørgensen som Gunnar Balstrup
* Nikolaj Lie Kaas som Otto Hvidemann
* Christian Grønwall som Søren Brinck
* Karl Bille som Olaf 'Luffe' Juhl
* Joachim Knop som Aage Terkilsen
* Søren Hytholm Jensen som Anders Møller
* Xenia Lach-Nielsen som Irene
* Bent Mejding som Johannes Balstrup
* Helle Merete Sørensen som Ingeborg
* Solbjørg Højfeldt som Ottos mor
* Amalie Ihle Alstrup som Kylle
* Tilde Maja Frederiksen som Lis
* Morten Suurballe som sivil politikommisær
* Erik Wedersøe som Rektor Vasby
* Steen Springborg som Lærer Ib Junkersen
* Bjørn Watt Boolsen som Politimester
* Baard Owe som Fængslesbetjent
* Niels Anders Thorn som Orkesterleder
* Michael Lindvad som Tysk offiser
* Pernille Højmark som «Feltmadras»
* Ken Vedsegaard som Gymnasieelev

## Priser
Nikolaj Lie Kaas vant Bodilprisen for beste mannlige birolle og Robertprisen for årets mannlige birolle for rollen som Otto Hvidmann i 1992. Manon Rasmussen mottok Robertprisen for årets kostymedesigner og Dennis Knudsen Robertprisen for årets sminkør.

## Referanser

 


## Eksterne lenker
*
Fotokjemisk internalisering

**Fotokjemisk internalisering** (engelsk:**Photochemical internalization**, forkortet **PCI**) er en unik fotokjemisk metode for frigjøring av molekyler eller virus fra endosomer og/eller lysosomer til cellens cytosol. Slike molekyler/virus (som regel makromolekyler) tas opp i celler ved endocytose og er for store til å transporteres eller diffunderes direkte gjennom plasmamembranen eller membranen til den endocytiske vesikkelen (endosom/lysosom). Dette fører til enzymatisk degradering av molekylene i sene endosomer og lysosomer, noe som medfører til at en rekke terapeutiske molekyler blir hindret i å utføre sin biologiske funksjon. Ved hjelp av PCI kan man derfor fotokjemisk ødelegge membranen til endocytiske vesikler som resulterer i at medikamentet frigjøres til cytosol eller cellekjernen hvor det kan virke.

## Mekanisme
PCI er avhengig av flere viktige komponenter:
#**Et fotosensibiliserende stoff** (photosensitizer). Dette er fargestoff som aktiveres ved absorpsjon av lys med bestemte bølgelengder. I PCI-sammenheng brukes lipofile fargestoffer som akkumuleres i membranene til endosomer og lysosomer. Etter lysaktivering oppnår fargestoffet høy nok energi som overføres til oksygen.
#Molekylært **[[Oksygen]]** (O2) eksiteres til singlett oksygen som er svært reaktivt og er i stand til å ødelegge en rekke komponenter i cellen (inkludert membranlipider).
#**Molekyl av interesse**. Dette er som regel et makromolekyl med terapeutisk potensial (legemiddel eller medikament) som tas opp ved endocytose og deretter akkumuleres i endosomer og lysosomer. Molekylet gis samtidig med det fotosensibiliserende stoffet og samlokaliseres etter hvert i de endocytiske vesiklene. Alternativt kan molekylet gis minutter eller få timer før lyseksponering  
#**[[Lys]]**. Ved hjelp av lys med en bestemt bølgelengde(r) fra enten lampe eller laser aktiveres det fotosensibiliserende stoffet og starter den fotokjemiske prosessen som ender i frigjøring av molekylet av interesse til cellens cytosol.

## Historikk
PCI er etablert av Dr. Kristian Berg sin gruppe http://radium.no/berg/ ved Avdeling for strålingsbiologi http://radium.no/radiationbiology/ (tidligere Avdeling for biofysikk), Institutt for kreftforskning ved Det norske radiumhospital. Metoden er demonstrert i over 80 forskjellige kreftcellelinjer, 10 ulike xenografter og i ett Phase I klinisk studie (PCI av bleomycin)
Torill Thorstad Hauger

**Torill Thorstad Hauger** (født 22. november 1943 i Vika i Oslo, død 4. juli 2014 samme sted) var en norsk forfatter og billedkunstner.

Hauger tok examen artium ved Hartvig Nissens skole, gikk deretter på Statens håndverks- og kunstindustriskole, og studerte etnologi, folkeminne og nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo

I perioden 1970&ndash;1975 jobbet Hauger ved Oldsaksamlingen ved Historisk Museum i Oslo. Da arrangerte hun museets utstillinger om vikingtida, i tillegg til at hun drev med guiding av besøkende.

De fleste av bøkene hennes er for barn og ungdom, og har handling fra ulike historiske perioder, ofte fra vikingtiden. De fem bøkene *[[Røvet av vikinger]]*, *[[Flukten fra vikingene]]*, *[[Sigurd Drakedreperen]]*,*[[Tord Illugesson]]* og *[[Ravnejenta]]* foregår i det samme miljøet, men sett fra ulike vinkler. I de to første bøkene ligger synsvinkelen hos irske treller, i den tredje hos en jarlesønn og i *Ravnejenta* hos ei jente som har legende evner, og derfor lever utenfor samfunnet.

Filmen *[[Sigurd Dragedreper]]* fra 1989 bygger på romanen *Sigurd Drakedreperen*.

En musikal basert på *[[Karl Eugen Olsen fra Vika]]* og *[[Kristiane Kristiania]]* ble satt opp på Bryggeteateret i 1989.

## Bibliografi
* *Karl Eugen Olsen fra Vika* (1976)
* *Røvet av vikinger* (1978)
* *Flukten fra vikingene* (1979)
* *Det kom et skip til Bjørgvin i 1349* (1980)
* *Trekk fra Oslos historie* (1981)
* *Sigurd Drakedreperen* (1982)
* *Krestiane Kristiania* (1984)
* *I Dorotheas hus* (1986)
* *Ravnejenta* (1989)
* *Varulven og Iselin* (1992)
* *Sagaen om Håkon og Kristin* (1993)
* *Tarzan på loftet* (1993)
* *Tord Illugesson* (1995)
* *[[Den lange reisen]]*:
** Del 1: *Amerika, Amerika* (1987)
** Del 2: *[[Rødhudenes land]]* (1988)
** Del 3: *Lincolns blå soldat* (1990)
** Del 4: *Oppbrudd* (1991)
* *Den store Chicagoreisen* (1999)
* *Ulvebarna i Vikingdalen* (2003)

## Priser
* Kultur- og kirkedepartementets litteraturpris for barne- og ungdomslitteratur 1980, for *Det kom et skip til Bjørgvin i 1349*
* Norsk litteraturkritikerlags barnebokpris 1980, for *Det kom et skip til Bjørgvin i 1349*
* Kultur- og kirkedepartementets litteraturpris for barne- og ungdomslitteratur 1982, for *Sigurd Drakedreperen*
* Bokhandlerprisen 1984, for *Krestiane Kristiania*
* Prøysenprisen 1984
* Innstilt til IBBY Honour List 1984, for *Sigurd Drakedreperen*
* Oslo bys kunstnerpris 1987
* Pier Paolo Vergerio-prisens æresliste for fagbøker 1989, for *Den store Chicagoreisen*
* Skolebibliotekarforeningens litteraturpris 1989, for hennes historiske romaner for barn og ungdom
* Dobloug-prisen 1991
* Kultur- og kirkedepartementets spesialpris for barne- og ungdomslitteratur 1991, for *[[Den lange reisen]]*
* Nordisk Skolebibliotekarforenings Børnebogspris 1994
* Æresprisen «Bypatrioten», tildelt av Oslo Byes Vel

## Litteratur
* Birkeland, Risa, Vold. *Norsk barnelitteraturhistorie*. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Digitaliserte bøker av Hauger og om Hauger hos Nasjonalbiblioteket.
Australopithecus

se teksten

***Australopithecus*** (fra latin *austral*, «sørlig» og gresk *pithecus*, «ape») er en utdødd slekt av førmennesker (uttales "australo **pi**tekus"). Kalles også søraper, sammen med søsterslekten *[[Paranthropus]]*. 

Sørapene levde i Afrika etter at menneskets stamtre ble skilt fra sjimpansens, og er mest sannsynlige forløper for menneskeslekten (''Homo''). Den eldste kjente arten er *[[Australopithecus anamensis]]* som levde øst for Turkanasjøen i Kenya for 4 millioner år siden. 

Seks andre arter av søraper er også beskrevet: *[[Australopithecus aethiopicus]]*, *[[Australopithecus africanus]]* og *[[Australopithecus sediba]]* kalles de grasile sørapene, i motsetning til de robuste *[[Paranthropus aethiopicus]]*, *[[Paranthropus robustus]]* og *[[Paranthropus boisei]]*. De robuste sørapene danner en sidegrein i menneskets stamtre. 

## Morfologi
Selv om *Australopithecus africanus* var på størrelse med en sjimpanse, var hjernen større enn denne apens. De delene av hjernen som står for språket var imidlertid ikke utviklet. De fleste antropologer mener at *[[Australopithecus afarensis]]* og *Australopithecus africanus* holdt til i trærne, mens andre antar at de var kommet ned på bakken, selv om skjelettene fortsatt viser tilpasninger til klatring. 

## Evolusjon
Det er sannsynlig at *Australopithecus afarensis* ga opphav til *Australopithecus africanus* som igjen er en forløper for *[[Homo habilis]]*. 
De robuste sørapene ble mer og mer apelignende. Den siste døde ut omtrent samtidig med at de to sjimpanseartene ble separert, og det er mulig at *Paranthropus boisei* møtte konkurranse både fra sjimpansene (''Pan'') i skogene og *Homo* i det åpnere landskapet.

Den amerikanske paleontologen og evolusjonsbiologen Steven M. Stanley hevder i boken *Children of the Ice Age* at *Australopithecus*-hunnene fraktet de nyfødte og småungene omtrent slik som sjimpansene gjør det. Deres unger klamrer seg fast i mora like etter fødselen. Dette krever at hjernen er så ferdig ved fødselen at ungen kan kontrollere kroppen sin. Når en sørape ble truet av et kattedyr, kunne mora flykte opp i et tre med ungen klamrende til kroppen. Denne overlevelsesmekanismen kan ha vært viktigere enn stor intelligens. 

For 2,5 millioner år siden inntraff den første av istidene på den nordlige halvkule, og vannet som ble bundet opp i is førte til at Afrika ble tørrere. Skogene minket på bekostning av savanner. Dette kan ha gitt støtet til endret levesett, der redskaper og gruppestørrelse ble viktigere overlevelsesmekanismer enn rask flukt til nærmeste tre.

## Arter
* †*[[Australopithecus africanus]]*
* †*[[Australopithecus garhi]]*
* †*[[Australopithecus sediba]]*
* Også kalt *[[Paranthropus]]*
** †*[[Paranthropus aethiopicus]]*
** †*[[Paranthropus robustus]]*
** †*[[Paranthropus boisei]]*
* Også kalt *[[Praeanthropus]]*
** †*[[Australopithecus afarensis]]*
** †*[[Australopithecus anamensis]]*
** †*[[Australopithecus bahrelghazali]]*

## Se også
* Lucy (''Australopithecus''), fossil

## Eksterne lenker
*
Ulvestad (Volda)

**Ulvestad** er en liten bygd i Volda kommune. Bygda har hovedsakelig landbruksvirksomhet. Barneskolen for de omkringliggende bygdene ligger på Ulvestad. Samlenamnet Ulvestadbygda blir brukt om disse bygdene.
Veuglaire

**Veuglaire** (fra Tysk *Vogler* og *Vogelfänger*, og Flamsk *Vogheler*, etter en våpensmed ved navn Vögler) var en kanon i smijern, og en del av Frankrikes artilleri i middelalderen. Den ble brukt til beleiringsvåpen og under feltslag. Kaliberet varierte fra 2,5 til 25&nbsp;cm, og lengde på løpet mellom 0,9 og 3m. Veuglaire var ikke bare ment til bruk på en ribaudequin ved siden av andre løp, men også på en hjullavett for kun et løp om gangen. En veuglaire har et stort, tungt jernløp, omkranset av en jernring, med samme utseende som den mye større bombard som var montert på en massiv trebjelke kalt *stokklade* og kunne forsynes med hjul som en hjullavett.

En *Veuglaire* var opp til 3 meter lang, veide mellom 150&nbsp;kg og flere tonn, og kan sammenlignes med *[[Crapaudins]]* eller *Crapaudaux*, som var kortere (1,2–2,4 meter) og lettere enn en *Veuglaire*. *Veuglaires* var vanligvis bakladet og brukte derfor et separat kruttkammer (*boîte à poudre*) der krutt og kule lå når ladd.

*Veuglaire*, sammen med *Crapaudin*, ble ansett som å være et våpen av middels størrelse og pleide å ha mindre kammer enn en bombard. De tilhørte en kategori våpen som ble utviklet fra sent i 14. århundre, som hadde et trangere løp og flatere bane. Kategorien inkluderer *[[culverin]]*, *[[curtall]]*, *[[serpentines]]*, *[[falcon (våpen)]]* og *[[arkebuse]]*.

Våpenet var tatt i bruk som feltskyts etter ca. 1420 som et viktig våpen under de siste slagene i hundreårskrigen og under de burgundiske krigene fram til 1477. Deres tyngde i større kaliber gjorde disse mest egnet på bakken etter at hjulene var tatt vekk og stokkladen lagt på bakken for avfyring. I mindre kaliber kunne de avfyres fra sin hjullavett uten frykt for at hjulene skulle bryte sammen. De ble først laget av smijern, men utover 1400-tallet ble de støpt i bronse. Veuglairen som feltskyts ble oppgitt ved begynnelsen av 1500-tallet, erstattet av *feltslanger*: lange kanonskyts med stor rørlengde laget av bronse og smijern eller støpejern.

## Referanser


## Kilder
**Early Gunpower Artillery*, John Norris ISBN 1-86126-615-4
**Armies of Medieval Burgundy 1364-1477* ISBN 0-85045-518-9
Romfartsforetak

Et **romfartsforetak** er enten en organisasjon eller et selskap som driver innenfor romfartsnæringen. Det finnes flere slike foretak, dette er store nasjonale eller internasjonale, offentlig eller private organisasjoner og selskaper. De viktigste nasjonale, eller internasjonale, offentlige organisasjonene som driver med romvirksomhet er:
*NASA (USA)
*ESA (Vest-Europa)
*RKA (Russland)
*JAXA (Japan)
*CNES (Frankrike)
*ISRO (India)

*EUMETSAT (Den europeiske organisasjonen for meteorologisatellitter)
*USAF, NRO, NSA, NIMA (amerikanske militære organisasjoner som har oppgaver innen militæer romvirksomhet)

Eksempler på større private selskap som er tungt involvert i romvirksomhet er:
*United Launch Alliance - Et samarbeid mellom Boeing Defense, Space & Security og Lockheed Martin Space Systems (USA)
*Arianespace, Astrium (Europa)
*Krunitsjev, Energia (Russland)
*SpaceX (USA)
*Orbital Sciences Corporation (USA)

De offentlige organisasjonene kjøper svært ofte tjenester eller produkter, som bæreraketter eller satellitter, av private selskap.
Vaasan Palloseura

**Vaasan Palloseura** (også forkortet **VPS**) er den finske byen Vasas mest kjente fotballag. Klubben ble grunnlagt i 1924.

## Sesonger

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Spillerstall - Transfermarkt
Vannbrokk

**Vannbrokk** eller **hydrocele testis** er en væskeansamling i pungen i en "væskehinnedekket vannblemme" mellom testikkelen og huden. Normalt fungerer hinnen som et glidelager mellom huden og testikkelen og inneholder bare få dråper væske. Den er en rest etter bukhinnen som fulgte med testikkelen da den i fosterlivet vandret ned fra området ved nyrene, bak på bukveggen, og ned i pungen. Hos noen få kan det være forbindelse mellom denne cysten og bukhinnen. 

Vannbrokk er som regel ufarlig, men kan være plagsom. Tilstanden oppstår dersom det samler seg væske i cysten for eksempel ved skade, etter operasjon eller betennelse. Vannbrokket oppstår vanligvis kun ved den ene testikkelen. Ved undersøkelse av vannbrokk med lys, kan man se at lyset går igjennom.

## Symptomer
* Pungen blir større
* Som regel lite smerter
* Kjennes som en elastisk kul i pungen.
* Den ene testikkelen vil kunne variere i størrelse

## Operasjon

Hos nyfødte barn går tilstanden gjerne over i løpet av det første leveåret. Dersom den ikke gjør det, kan man vurdere operasjon. Hos voksne kan man operere dersom vannansamlingen er plagsom. Operasjon kan gi komplikasjoner som blodansamling i pungen, infeksjon, og det kan i noen tilfeller ta lang tid før såret gror.
Forwardkontrakt

En **forwardkontrakt** (*terminkontrakt* på norsk) er en avtale mellom to parter om å kjøpe eller selge et underliggende aktivum på et forhåndsbestemt tidspunkt i fremtiden. Derfor skiller man mellom handelsdato og leveringsdato. Kontrakten brukes for å kontrollere og hedge risiko, som for eksempel i forbindelse med valutarisiko.

Selger plikter seg til å levere kontraktens underliggende aktivum, mens kjøper forplikter seg til å kjøpe det avtalte aktivum ved kontraktens utøvelsesdato. Forwardprisen avtales før partene signerer under på kontrakten. I en forwardtransaksjon vil ingen reelle kontanter utveksles mellom partene; eventuelle tap og gevinster realiseres ved utøvelsesdatoen. Dersom transaksjonen sikres ved garanti, vil overføring av margin finne sted i henhold til forhåndsavtalte vilkår. Ellers vil ingen aktiva av noe slag skifte eier før forwardkontraktens utøvelsesdato.

Forwardprisen i en slik kontrakt sees ofte i motsetning til spotprisen, som er den faktiske prisen hvor aktivumet skifter eier (på spotdatoen, normalt to virkedager). Differansen mellom spot- og forwardprisen blir gevinst og tap for de to partene.

En standardisert forwardkontrakt som handles på børs kalles for en futureskontrakt.

## Se også
*Futureskontrakt
*Derivater
*Hedging
*Opsjon
*Swap-avtale
Arthur O’Shaughnessy

**Arthur William Edgar O'Shaughnessy** (født 14. mars 1844, død 30. januar 1881) var en britisk dikter, bosatt i London.

## Liv og virke
Som syttenåring, i juni 1861, fikk han arbeid som transkribent i biblioteket ved det britiske museum, angivelig med Edward Bulwer Lyttons hjelp. To år senere fikk han en assistentstilling i naturhistorieavdelingen, hvor han spesialiserte seg i iktyologi. 

Hans sanne lidenskap var imidlertid litteratur. Han utga sin første diktsamling, *An Epic of Women*, i 1870. Den ble fulgt av en ny utgivelse i 1872 og ytterligere en i 1874. Etter at han giftet seg, tretti år gammel, publiserte han ingen nye diktsamlinger. Et siste bind med dikt fra hans hånd, *Songs of a Worker*, ble utgitt posthumt i 1881.

Billedkunstnerne Dante Gabriel Rossetti og Ford Madox Brown tilhørte O'Shaughnessys vennekrets, og kvinnen han giftet seg med i 1873, Eleanor Marston, var datter av forfatteren John Westland Marston og søster til dikteren Philip Bourke Marston. I samarbeid med sin hustru skrev O'Shaughnessy en barnebok med tittelen *Toy-land* (1875). Paret fikk to barn, hvorav begge døde som små. Eleanor døde i 1879; O'Shaughnessy to år senere.

I sin samtid var O'Shaughnessy en forholdsvis ukjent poet, men i løpet av 1900-tallet fikk diktene hans betydelig popularitet. I antologien *The Golden Treasury* erklærer Francis Turner Palgrave at av moderne poeter hadde O'Shaughnessy, trass den begrensede produksjonen, et talent som sto tilbake kun for Tennysons.

## ''Ode''
Det mest kjente av O'Shaughnessys produksjon er de første linjene i diktet «Ode» fra samlingen *Music and Moonlight* (1874):

:*We are the music makers,*
:*And we are the dreamers of dreams,*
:*Wandering by lone sea-breakers,*
:*And sitting by desolate streams;—*
:*World-losers and world-forsakers,*
:*On whom the pale moon gleams:*
:*Yet we are the movers and shakers*
:*Of the world for ever, it seems.*

Diktet består i sin helhet av ni strofer. Åpningsstrofene har blitt rost av flere diktere, blant dem William Butler Yeats. Edward Elgar har komponert musikk til diktet, «Opus 69», som også Zoltán Kodály har gjort. Første linje av «Ode» blir sitert i filmen *[[Charlie og sjokoladefabrikken]]* (1971).  

## Bibliografi
* *An Epic of Women* – 1870
* *Lays of France* – 1872
* *Music and Moonlight: Poems and Songs* – 1874
* *Toy-land* (i samarbeid med Eleanor W. O'Shaughnessy) – 1875
* *Songs of a Worker* – 1881 (utgitt posthumt)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Isolert bonde

I sjakk er en **isolert bonde** en bonde som ikke har noen bønder av samme farge i nabolinjene. I diagramstillingen er bonden på d4 isolert. Slike bønder kan ikke forsvares av andre bønder og regnes ofte som svake. I tillegg er feltet foran en isolert bonde et «hull» som ikke kan angripes av noen vennlig bonde.

Det er likevel flere stillinger der det er fornuftig å påta seg isolerte bønder. Diagramstillingen er en av stillingene som kan oppstå i mottatt dronninggambit. Ved å påta seg den isolerte d-bonden har hvit en terrengfordel i sentrum og fritt spillereom for offiserene sine. Svart på sin side har sjanser hvis offiserene avvikles og den isolerte bonden kan angripes i sluttspillet.
Sauda skisenter

**Sauda Skisenter** er et norsk vintersportssted som ligger i Svandalen, i underkant av åtte kilometer fra Sauda sentrum og er et av de største skisentrene på Vestlandet. 

## Anlegget i dag
Skisenteret har i dag fem skiheiser, tre T-heiser og to tallerkenheiser, med en kapasitet på  personer i timen. Lengste nedfart er seks kilometer, og høydeforskjellen nærmere 500 meter. Det er ulik vanskelighetsgrad på traseene – grønn, blå, rød og svart. Totalt kan alpinistene velge mellom elleve ulike nedfarter, men generelt sett er traseene i Sauda Skisenter noe brattere enn det tilsvarende vanskelighetsgrader er i andre anlegg. 

Anlegget har et barne- og familieområde med en tallerkenheis, kveldskjøring, skiutleie og -skole, snøkanonalegg og et servicesenter. Det kjøres opp turløyper rundt anlegget.

Anlegget opplevd en markant oppgang i antallet besøkende, noe som skyldes stor markedsføring, økende turisme til Sauda og en voldsom hytteutbygging i området rundt senteret, Siden 2002 har det blitt satt opp nærmere 300 hytter i Svandalen, og det er planlagt flere felt.

## Historie
Anlegget åpnet i 1968 etter dugnadsinnsats av skiforeninger og privatpersoner. Navn var Sauda Skitrekk. Anlegget bestod av en ca. 750 meter lang tallerken-heis (Poma Lift) med tilhørende nedfart og varmestue. 

15. januar 1983 åpna «Sauda Skitrekk AS» heis nr. to og det første T-trekket (Doppelmayr). Det ble utlyst en navnekonkurranse der hovedpremien var sesongkort til hele familien. Fylkeskultursjef Roald Håland fikk æren av å avduke navnet «Alpinisten». Ordfører Kåre Årthun stod for den offisielle åpningen og stortingsrepresentant Hans Frette trykte på startknappen. Grunneier Ola Djuv og alpinist Morten Hovland var de første opp det nye trekket.  Prøvedriften starta i romjula 1982. Det gamle trekket ble gitt navnet «Turisten».

Den tredje heisen ble bygget parallelt med «Alpinisten» for å øke kapasiteten. Neste utbygging var Smalanuten (790 moh.), og i 2004 ble tallerkenheis fra Djuvsbotn til 850 moh åpna. I 2006 ble det åpnet en 200 meter lang barneheis nederst i anlegget. Den gamle heisen fra 1968 ble solgt på begynnelsen av 90-tallet.

Skianlegget har skiftet navn flere ganger, først fra Sauda Skitrekk til Svandalen Skisenter, og deretter til Sauda Skisenter.

## Fremtiden
I 2019 økte interessen for en heis til i Svandalen. Dette startet som et ønske om stolheis, men prisforskjellen på gondolbane og stolheis er liten. Sauda Vekst startet en kampanje for å få flere aktører med på å finansiere en gondolbane i Svandalen. I oktober 2020 var beløpet kommet opp i 9,5 mill. kr. Heisen vil koste opp mot 70 mill. kr. Gondolbanen bli kalt «Folkeheisen».

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stadio Artemio Franchi

**Stadio Artemio Franchi** er et fotballstadion som ligger i Firenze i Toscana, Italia. «Franchi» er hjemmebane for fotballklubben .

## Historikk
Stadionet ble åpnet 13. september 1931 med en kamp mellom Fiorentina og østerrikske SK Admira Wien, men ble fullført ett år senere. Stadionet ble kalt *Stadio Giovanni Berta* etter fascistiske militanten Giovanni Berta (1894–1921) som var fra byen Firenze.

Hele stadionet var bygget i armert betong med et 70 meter høyt tårn som er et landemerke.

Stadionet ble bygget for VM i fotball 1934 og én kamp i innledende runde mellom Tyskland og Belgia samt én kvartfinale pluss omkamp mellom Italia og Spania ble spilt her.

Etter Andre verdenskrig ble stadionet omdøpt til Stadio Communale og hadde det navnet inntil 1993 da det ble kalt opp etter Artemio Franchi (1922–1983) som hadde vært president i klubben, det italienske fotballforbundet og UEFA.

Stadionet ble oppgradert for VM i fotball 1990 og tre kamper i gruppespillet samt én kvartfinale ble spilt her. Siden VM har stadionet forfalt og Fiorentina har sett på muligheten for å bygge et nytt stadion. De første planene ble presentert i 2008 og etter mange endringer og forsinkelser ble konkrete planer lagt fram i mars 2017.

I et intervju med den amerikanske avisen Financial Times i januar 2022 uttalte eier Rocco Commisso at stadionet var «the shittiest thing that’s ever been invented». Han ønsket å oppgradere det slitne stadionet for å få større inntekter. Ifølge Deloitte hadde Fiorentina hadde inntekter på 84,4 millioner Euro. Juventus som eier eget stadion hadde samme år 397,9 millioner Euro i samme inntekter. 

7. mars 2022 kunngjorde klubben at stadionet skal oppgraderes kraftig og stå klar innen 2026 til 100-års jubileet til Fiorentina. Det skal nå få en rektangulær form i motsetning formen som har vært preget av at det var tidligere løpebaner. Den nye kapasiteten er planlagt til . 

## UFO-observasjon
27. oktober 1954 under en kamp mellom Fiorentina og lokalrival Pistoiese ble kampen stoppet da det ble observert flere UFOer på himmelen. Noen minutter etter falt det små hvite strimler over banen og området rundt. Disse smeltet raskt og ble borte. UFOene ble observert over flere byer i Toscana den dagen.

## Bildegalleri

Entrata artemio franchi.JPG|Utsiden av hovedinngangen
Fiesole Stadio Artemio Franchi.jpg|Stadionet sett fra luften
Firenze, stadio artemio franchi, campo da gioco, 00.jpg|Innsiden av stadion mars 2019
Firenze, stadio artemio franchi, campo da gioco, vista sulla torre di maratona 01.jpg|Innsiden av stadion med det berømte tårnet mars 2019

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Side om stadionet Fiorentina (en)
* Side om stadionet hos Stadiumguide (en)
Galileo (romsonde)

***Galileo*** var et ubemannet fartøy sendt av NASA for å studere planeten Jupiter og dens måner. Sonden, som er oppkalt etter astronomen Galileo Galilei, ble skutt ut den 18. oktober 1989 med romfergen Atlantis på STS-34-oppdraget. Den kom til Jupiter omtrent seks år senere, den 7. desember 1995.

Galileo utførte det første *flyby* av en asteroide, oppdaget den første asteroidemåne, var det første romfartøy i kretsløp rundt Jupiter og sendte den første sonden inn i Jupiters atmosfære.

Underveis til Jupiter svingte sonden seg først én gang rundt Venus og to ganger rundt Jorden for å få opp farten. Hverg ang sonden brukte Jordens tyngdekraft for å øke sin egen fart, avtok Jordens fart - men knapt målbart, med bare 15,4 milliard-milliarddels km i timen, slik at Jordens posisjon i solbanen vil endre seg 13,5 cm i løpet av én milliard år.

Den 21. september 2003, etter 14 år i rommet og 8 års aktiv tjeneste i kretsløp rundt Jupiter, ble Galileos oppdrag avsluttet ved å sende sonden ned i Jupiters atmosfære med en hastighet på nesten 50 km/s. Dette ble gjort for å sikre at sonden ikke styrtet ned på en av Jupiters måner og dermed forurenset denne med jordiske bakterier. Det var spesielt ismånen Europa forskerne bekymret seg for, ettersom observasjoner fra Galileo tyder på at det kan være et saltvannsosean under denne månens overflate.

## Referanser


## Litteratur
*
*
*
Kirkebygda (Enebakk)

**Kirkebygda** er en bygd, et tettsted og administrasjonssenteret i Enebakk kommune i Akershus. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger på vestsiden av Øyeren mellom Ytre Enebakk og Flateby langs fylkesvei 120. Kirkebygda var en av Enebakks fire fjerdinger. Stedet har navnet sitt fra Enebakk kirke som er sentral for bygda.

Bygda huser én av de to ungdomsskolene i Enebakk kommune, og har også tre barnehager og én barneskole.

Blant annet holder Enebakk skolemusikkorps, Enebakk Janitsjar, kulturskolen i Enebakk og Enebakk knivklubb til i Kirkebygda.

## Referanser
Torsdagsklubben

***Torsdagsklubben*** er et norsk humorprogram som ble sendt på TV 2 fra 2002 til 2004 og i 2008. Programmet ble ledet av Silje Stang, med Otto Jespersen og Thomas Giertsen som faste paneldeltakere. I tillegg deltok to gjester i hvert program. Hovedingrediensen var å kommentere ukens hendelser og å forsøke på å få frem noe humoristisk om norske kjendiser. Humoren var i stor grad basert på satire. Programmet hadde en hardtslående stil og ble raskt omstridt. 

Mange seere ble underholdt av denne formen mens atter andre ble opprørt, noe som igjen førte til presseoppslag. TV 2 beskrev det i 2008 selv slik: «I forrige runde [2002–2004] opplevde trioen alt fra latterbrøl, trampeklapp og skyhøye seertall til drapstrusler, politianmeldelser, og illsinte ministere – i både inn- og utland.»

Høsten 2008 var *Torsdagsklubben* tilbake på TV 2, men ble lagt ned igjen etter bare 11 episoder. Den siste sesongen ble betegnet som en «seermessig nedtur for TV 2». I første periode, fra 2002 til 2004, ble programmet sendt direkte, men i sesongen som ble sendt i 2008 tok man opp en lengre versjon kvelden før, som så ble klippet ned til en 46 minutter lang versjon før den ble vist på TV (hvor programmet ble delt i to av en reklamepause).

Silje Stang vant Gullruten 2003 i klassen beste kvinnelige programleder for programmet mens selve programmet ble nominert i klassen beste underholdningsprogram samme år.

## Forløper

*Torsdagsklubbens* forløper var *[[Mandagsklubben]]* som gikk flere sesonger med ulik bemanning på TVNorge, og både Stang og Giertsen var innom her. *Mandagsklubben* ble nedlagt og gjenoppstod flere ganger før det ble endelig nedlagt våren 2000. TV 2 kjøpte etter dette konseptet, noe som altså resulterte i *Torsdagsklubben*.

## Otto Jespersen avslutningsmonolog
Den faste avslutningsmonologen til Otto Jespersen, som han holdt hver uke, skapte til tider mye kontrovers rundt programmet. Allerede i oktober 2002 skapte serien store overskrifter og mye debatt etter at Jespersen i avslutningsmonologen kom med krenkende uttalelser mot daværende statsminister Kjell Magne Bondevik. Innslaget ble såpass kontroversielt at reprisen av programmet ble droppet, og Jespersen ble utsatt for drapstrusler etter uttalelsene. Under sin faste sluttmonolog i programmet 13. februar 2003 brente Jespersen det amerikanske flagget. Etter programmet 27. november 2008 ble Jespersen anmeldt for antisemittiske uttalelser.

## Seertall
2004-sesongen var den nest beste i programmets historie med  seere i snitt, noe som ga en andel på 49,2 %. Bare høsten 2002 hadde programmet flere seere, da  seere i gjennomsnitt så programmet. 

Siste episode av 2004-sesongen ble sett av .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Thebe (måne)

**Thebe** er en av planeten Jupiters måner. Den ble oppdaget 5. mars 1979 ved hjelp av romsonden Voyager 1, og er også kjent under betegnelsen **Jupiter XIV**. Kort etter oppdagelsen fikk den den midlertidige betegnelsen **S/1979 J 2**, men i 1983 vedtok Den internasjonale astronomiske union å oppkalle den etter nymfen Thebe fra den greske mytologien. Senere har man funnet bilder fra månen tatt den 27. februar 1979.

Overflaten er dekket av minst tre eller fire kratre som er ganske store i forhold til månens egen størrelse.

Thebe hører til den såkalte Amalthea-gruppe, som omfatter de fire Jupiter-månene som er nærmest Jupiter. Gruppen har navn etter sitt største medlem; månen Amalthea.

## Noter og referanser
;Noter


;Referanser
Gan De

**Gān Dé** (kinesisk: 甘德, Wade-Giles: **Kan Te**, født cirka 400 f.Kr., død cirka 340 f.Kr.), var en kinesisk astronom født i staten Qi også kjent som **Herren Gan** (Gan Gong).

Vi kjenner to bøker han skrev, nemlig *Avhandling om Jupiter* og åtte-bindsverket *Avhandling om astronomisk astrologi*, begge tapt. Dette vet vi fra sitater i Shiji (bind 27) og Hanshu (bind 26), men mest er bevart gjennom *[[Avhandling om astrologi fra Kaiyuan-perioden]]*. I 1973 ble en liknende katalog av ham og Shi Shen avdekket i Mawangdui, og under navnet «Divinering av fem planeter» er det der nedtegnet bevegelsene til Jupiter, Saturn, Venus og andre planeter i omløp mellom 246 f.Kr. og 177 f.Kr.

Han rapporterte å ha sett en av Jupiters måner (muligens Ganymedes) med det blotte øye i 364 f.Kr., lenge før Galileo Galileis feirede oppdagelse av denne i 1610 (alle fire av de mest lyssterke månene er teknisk synbare for det blotte øye, men i praksis er de normalt dekket av skinnet fra Jupiter). Ved å skjule selve Jupiter bak en høy tregrein som står vinkelrett på satellittens baneplan, kan en eller flere av de galileiske satellittene beskues under gunstige forhold.

## Fotnoter


## Kilder

* 
* 
* 
* 
* *Sky and Telescope*, februar 1981.
400 f.Kr.

## Begivenheter
*Katapulten blir oppfunnet av greske oppfinnere.

## Fødsler
* Gan De – Kinesisk astronom

## Dødsfall
Kapital (roman)

***Kapital*** er en roman av Stig Sæterbakken. Romanen utkom på Cappelen i 2003 og er på 188 sider. Den er forfatterens sjette roman.

Kapital handler om den fallerte småkjøpmannen Konrad Ofting som står for retten tiltalt for økonomiske misligheter og ildspåsettelse. Han er anklaga for ikke å ha informert kreditorene om sin økonomiske stilling, og dermed drevet butikken for deres regning – for så til slutt å ha tent på huset sitt med butikk og varelager minutter før skatteetatens folk skulle komme for å ta pant i eiendommen. Det eneste de får berga av verdier er postkassa og et fuglebad.

Han vet at han kommer til å tape saken, og har like godt valgt å føre sitt eget forsvar. Nå nytter han høvet til å ta et generaloppgjør med det moderne samfunnet i sin alminnelighet, og det økonomiske liv i særdeleshet. Et hovedpoeng er at de som driver økonomisk virksomhet av en viss størrelse i dagens Norge, er mye større svindlere enn han sjøl: Aaser, Heyerdahl, Fjell, Jensen, Tønseth, Sveaas, Almskog og Korsvold.

Hele teksten er forma som en forsvarstale mot – det vil si et angrep på – alt og alle i det moderne Norge. Ofting viser seg som en sann misantrop som er ferdig med menneskene og ikke har noe høgere ønske enn å få trekke seg tilbake fra samfunnet, bak murene. Her vil han dyrke uvirksomheten og melankolien, som han mener er det nærmeste et menneske kan komme lykken, slik samfunnet er blitt.
Moen Bjøllefabrikk

**Moen Bjøllefabrikk AS** ble grunnlagt av Tobias Moen i 1922. De første årene ble det stort sett bare produsert bjeller. Vareutvalget ble etter hvert utvidet og omfatter nå alt som har med husdyrmerking å gjøre.

Et av hovedproduktene er øremerker som passer alle typer husdyr. Disse tilfredsstiller kravene satt av Mattilsynet og EU. Øremerker leveres som elektroniske, Allflex EiD, og vanlige, visuelle merker.

Allerede i 1981 ble den første av to roboter tatt i bruk ved produksjon av bjeller. Bedriften flyttet i 1994 inn i nye lokaler på Moi i Rogaland

Norge fikk OL i 1994 og for første gang i historien ble bjeller et offisielt lisensprodukt. Valget falt på Moen-bjeller ("MOEN BELL"), og det ble solgt mer enn 200&nbsp;000 bjeller til Lillehammer 94 OL. Siden den gang har Moenbjellene vært en del av hvert vinter-OL, i tillegg til flere VM, EM og andre idrettsarrangement (som for eksempel ved håndballturneringer).

## Eksterne lenker
* Moen Bjøllefabrikks hjemmeside
Kvisti

**Kvisti** (av Kvitstein) er ei grend i Osterøy kommune i Hordaland. Stedet ligger på et nes i Sørfjorden, lengst sør på øya Osterøy. Kvisti er mest omtalt i sammenheng med Osterøybrua, som gir forbindelse til Arna og fastlandet. 

Det er gjort funn av en steinalderboplass her. Et par kilometer øst for Kvisti ligger Havråtunet.

## Referanser
Vågen

En **våg** er ei stor vik eller en liten fjordarm; slike steder var ofte benyttet til havn for små og store fartøyer. 

**Vågen** kan referere til
* Vågen (Bergen), fjordarm
* Vågen (Egersund), vik
* Vågen (Kristiansund), vik
* Vågen (Sandnes), vik
* Vågen (Stavanger), vik
* Vågen (Hundvåg), tettsted
* Vågen videregående skole

## Se også
* Våg (peker)
* Våge (peker)
Orknøyingenes saga

**Orknøyingenes saga** er en historisk beretning om de skotske Orknøyenes historie, fra de ble hærtatt av den norske kongen i det 800-tallet fram til omtrent 1200. Den er en av flere røde tråder i sagaverket Flatøybok der den er oppdelt i mindre stykker som presenteres ulike steder i verket.

Islendingesagaene ble skrevet omkring år 1200 av en ukjent islandsk forfatter og, slik det gjerne var tilfelle med det islandsk skriving i denne perioden, er sagaen vel så mye en oppdiktet fortelling som et historisk dokument. Man tror den har blitt satt sammen fra en rekke kilder og slår sammen muntlige legender med historisk fakta. 

## Månedsnavns opprinnelse
Sagaen begynner med den halvmytiske erobringen av øyene av kongen av Norge før den flytter seg til mer faktabaserte hendelser. De tre første kapitlene dekker tekster som gir til gode de formentlige opphav til det svenske og norske (januar/februar) *torsmånad* etter *þorri* (Torre) og (februar/mars) *göjemånad* etter *Gói* (Goe).

## Kong Nor erobrer Norge
Sagaen inneholder blant annet den legendariske fortellingen om kong Nor, som til fots og ski begir seg ut for å lete etter sin søster Goe som har blitt bortrøvet for tre vintrer siden i sitt hjem i Kvenland. Med stort mannskap ferdes han nordover, forhekser arge samer som forbyr ham å krysse landet så de mister vettet og flykter fra strid, erobrer og gjør seg til konge i flere deler av Norge, men uten å finne sin søster. Der treffer han sin bror Gor, som også har lett etter Goe, men til sjøss på alle øyer i Østersjøen og til sist i Danmark. Men heller ikke han finner henne.

Nor begir seg videre og kommer til et sted som kalles Hedenmarken, der han finner søsteren bortført og bortgiftet av kongen Rolf fra Berg. Han vil umiddelbart ha tvekamp og begge slåss lenge uten å begynne å blø. Men ingen vinner og det blir til slutt forlik. Nor får Rolfs søster til make, og Rolf fikk beholde Goe. Etter dette fortsetter han sine erobringer og legger under seg hele Norveg.

## Historiske personer
Opp gjennom beretningen blir mange personer presentert, både historiske og sagnfigurer: Sigurd den mektige, Håkon Pålsson, Ragnvald Mørejarl og Magnus Orknøyjarl. Alle disse personene er den dag i dag del av Orknøyenes folkelige kultur.

Orknøyingenes saga omtaler også flere norske konger, blant annet Harald Hårfagre, Eirik Blodøks, Olav Tryggvason, Olav den hellige, Harald Hardråde, Olav Kyrre, Magnus Berrføtt, Sigurd Jorsalfare, Harald Gille og Magnus Blinde, Inge Krokrygg, Øystein Haraldsson og Sigurd Munn. Opplysningene om de norske kongene er stort sett de samme som i kongesagaene.

## Trivia
* Videospillet *The Bard's Tale* låner masse fra mytene fra Orknøyene.

## Referanser


## Utgaver på norsk
* *Orknøyingasoga*. Umsett av Gustav Indrebø. Samlaget, 1929. (Norrøne bokverk ; 25)
* *Orknøyingenes saga*. Oversatt av Anne Holtsmark. Aschehoug, 1970. (Thorleif Dahls kulturbibliotek)

## Eksterne lenker
* Saganet: Orkneyinga saga
John Anders Rise

**John Anders Rise** (født 1988) er en norsk fotballspiller for . Han har tidligere spilt for blant andre Hamarkameratene, hvor han kom fra Moelven foran 2004-sesongen, og ble tatt opp i A-troppen i sesongen 2005. Han spilte totalt 209 kamper og skåret 14 mål for Ham-Kam.

I juli 2014 meldte Rise overgang til Ullensaker/Kisa etter at han ble fristilt av Hamarkameratene. Han returnerte imidlertid til Ham-Kam før sesongen 2015. 

Rise har flere kamper for aldersbestemte landslag. Han spiller hovedsakelig i forsvar i en backposisjon, men har også blitt brukt som kantspiller. I februar 2006 var han på et treningsopphold hos Premier League-klubben , og sommeren 2007 ble han linket til den spanske klubben .

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Spillerbiografien til John Anders Rise på hamkam.no
* NIFS.no – Spillerbiografi hos Norsk & Internasjonal Fotballstatistikk
Ona fyr

**Ona fyr** ligger på øya Ona i Ålesund kommune i Møre og Romsdal fylke. Fyret ble bygget i støpejern i 1867 og er 14,7 meter høyt. Fyret ligger på Onakalven som er det høyeste punktet på øya. 

Fyrmesterboligen som ligger lenger vest på øya, er i dag solgt. Boligen eies av private og inneholder bl.a. keramikkverksted. I tilknytning til fyrmesterboligen var det også en fyrassistentbolig som ble revet en gang på 1960-tallet.

## Eksterne lenker
* fyr.no
*
Ona

**Ona** er ei øy i Ålesund kommune i Møre og Romsdal fylke, og hadde i 2020 15 fastboende.

I slutten av januar 2025, fem år etter at øyas daværende kommune Sandøy ble sammenslått med Ålesund kommune, vedtok Kommunal- og distriktsdepartementet at Ona og Sandøya tas ut av Ålesund og blir del av Aukra kommune. Etter regjeringsendringene 4. februar 2025 vedtok likevel Kommunal- og distriktsdepartementet at grensereguleringen mellom Ålesund og Aukra ikke skulle gjøres, og at øya dermed likevel ikke skulle overføres til Aukra kommune.

## Befolkning
På det meste etter andre verdenskrig var det bortimot 370 innbyggere på Ona og Husøya i Sandøy kommune. I tillegg var det i fiskesesongene en del fiskere fra øyene og fastlandet som bodde i rorbuer. 




## Grunnlag
Grunnen til at fiskerne flyttet utover i fiskesesongene var den korte seilingsavstanden fra Ona og ut til de rike fiskefeltene. Øya ligger i havgapet ytterst på Romsdalskysten og var det sydligste fiskeværet i Norge.
De fastboende her ute livnærer seg på fiske, keramikkproduksjon og turisme. Øya har også en restaurant som er åpen i turistsesongen og serverer selvfølgelig blant annet sjømat. Her finnes også gode muligheter for overnatting.
Før var det også salting av sild og klippfisk og tørrfiskproduksjon her ute. Det var ikke uvanlig at klippfisken lå utover alle svabergene til tørk, senere ble det kunstig tørking av klippfisken. Tørrfisken ble hengt og tørket på hjell. 
Øya har også en kiosk.

## Topografisk
Øygruppa Ona består av de to øyene Ona og Husøya, som er bundet sammen med en kort bro; ved fjære sjø kan en gå tørrskodd over fjæra mellom øyene. På Onakalven, øyas nest høyeste punkt (Heia er høyest), står Ona fyr, som ble bygd i 1867 og er 14,7 meter høyt. Fyret er et kjent turistmål, og mange turister besøker øya hvert år. 

Ona har også en fin, hvit sandstrand, gravplass (på Husøya) med en særegen steingard rundt laget av rullesteiner og et forsamlingshus, «Stormly», som benyttes til begravelser, bryllup, religiøse møter, fester etc.

## Historikk
I 1670 feiet en flodbølge over øya under en storm og tok med seg de fleste husene der og mange mennesker, men samfunnet ble med tiden gradvis bygget opp igjen.
I tidligere tider var det også losstasjon med flere loser her ute. Flere av losene omkom under tjeneste. På 1950- og 60-tallet var det tre fiskemottak og tre butikker. 

I senere tid har øya også blitt kjent for keramikkproduksjon. I 2008 etablerte galleriet Atelier HF9 seg på Ona (Husøya).

## Ornitologisk aktivitet
Ona har vært kjent for et rikt fugleliv, og fra 1970-årene har det vært mange ornitologer som har besøkt øya. Før 1997 var det registrert 117 arter på Ona og Husøya, men fra 1997 har det vært systematisk registrering hver høst, som regel minimum i uke 39 – 40. Dermed har også observasjonene blitt bedre, og pr. september 2008 var det observert 230 arter fra Ona. Høsten 2009 bød på en sensasjon i og med at en hvitkronespurv oppholdt seg på øya i en periode i månedskiftet september/ oktober. Den holder normalt til i Amerika og er bare observert seks ganger tidligere i Europa.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ragna Stang

**Ragna Thiis Stang** (født 15. september 1909 i Kristiania, død 29. mars 1978 i Kenya) var en norsk kunsthistoriker, forfatter og museumsdirektør. Hun var mest kjent som Gustav Vigeland-kjenner og for sitt bidrag til  utviklingen av Oslo kommunes kunstsamlinger.

## Familie
Ragna Thiis Stang var datter av museumsdirektør Jens Thiis og hustru Vilhelmine Dons (se slekten Ullmann), søster av arkitekt Helge Thiis, og venn av Edvard Munch. Hun var gift med kulturskribent Nic. Stang. Hennes datter Tove Stang Dahl (1938–93) var jusprofessor og  gift med historiker Hans Fredrik Dahl.

## Utdannelse og karriere
Etter examen artium i 1929 studerte hun kunsthistorie, og foretok flere studiereiser rundt omkring i Europa. I 1937 tok hun magistergraden i kunsthistorie. I 1938-1944 var hun museumslektor ved Norsk Folkemuseum. Hun ble Vigelandsmuseets første direktør, og ledet museet fra 1947 til 1966. I årene 1940-1966 skrev en rekke bøker, mange av dem til bruk som pensumlitteratur. En bok hun utga i 1949 om *[[Barokk, rokkoko og klassisme]]* ble kritisert av Pola Gauguin for manglende dekning av Pieter Breugel og dansken Christoffer Wilhelm Eckersberg.

Sammen med ektemannen Nic. Stang besøkte hun Italia i 1951–52, 1953 og 1957–58 for å studere renessansen. Boka til Nic. fra 1956 ble godt mottatt, mens Ragnas bok tre år senere ble karaktererisert som et mesterverk innen sitt område. Arbeidet ga henne en doktorgrad i 1960 med Gregor Paulsson og Reidar Kjellberg som opponenter.

Hun ble direktør for Oslo kommunes kunstsamlinger (herunder Munchmuseet og Vigelandsmuseet) i 1966. Den andre søkeren på stillingen, Reidar Revold, var førstekonservator ved Munchmuseet. Våren 1968 tilstod Revold å ha stjålet tre Munch-litografier som Pål Hougen oppdaget i en kunsthandel den 22. januar. Ordfører Brynjulf Bull fikk sjokk over somlingen, etter at Thiis Stang var arg på NRK fjernsyn  fordi VG laget sensasjon av saken. I et brev av 27. januar ba hun om at Revold ikke skulle anmeldes, fordi han hadde sagt opp, var sykemeldt,  og i det hele hadde jobbet for henne i ni samfulle år, men så viste det seg at besøket til museet i etterkant økte med godt over ti prosent. Revold døde i 1971. Ragna Stang Thiis hadde da vært sykemeldt en periode, og søkte avskjed som direktør i 1971. Pål Hougen etterfulgte henne i direktørstolen. Thiis Stang gikk over i en forskerstilling ved museet, og utga en bok om Munch i 1977.

På vei fra Nairobi til Mombasa omkom hun i en bilkollisjon, der også datteren Nina Thiis Stang (1944–78), som hadde jobbet for NORAD og Fredskorpset siden 1967, omkom.

## Forfatterskap
* 
* 
* 
** 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Ragna Stang (1956). *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008070104002 Kunstens vilkår i borgerrepublikken]*. Tanum [336 sider. Bind 1 i *Livet og kunsten i ungrenessansens Firenze* utgitt av Ragna Stang og Nic. Stang 1956-59]
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Utdypningsartikkel om Ragna Thiis Stang i Norsk biografisk leksikon.