open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sterrhopterix fusca

***Sterrhopterix fusca*** er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er bare funnet i Akershus og Aust-Agder i Norge. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende og svært redusert, med stor, sekklignende kropp og helt uten bein og antenner.

## Utseende

Hannen er en middelsstor (vingespenn 19-25 millimeter), litt spinkel, lysgrå sekkspinner med fjærformede antenner. Kroppen er kledt med ganske lange, litt utstående, grå hår (til forskjell fra *[[Sterrhopterix standfussi]]* som har gulbrune hår). Vingene er ensfarget lyst gråbrune. Hunnen er 5-7 millimeter lang, brungul, larvelignende, bein og antenner mangler helt. Larvesekken er 16-20 millimeter lang og er uregelmessig kledt med planterester.

## Levevis
Arten kan finnes i mange ulike miljøer, både helt åpne enger og heier, men også ganske tett buskmark. Larvene lever på småbusker som for eksempel blåbær, blokkebær, viere og bjørker, men også på starr og større busker. Larveutviklingen tar to år. Hannene flyr om natten i mai-juni.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Europa. I Norge er den bare med sikkerhet funnet i Frogn i Akershus og Grimstad i Aust-Agder.
## Kilder
* Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 553-554. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/s/sterrhopterix_fusca.html
* *Sterrhopterix fusca* på UK moths: https://web.archive.org/web/20071018175409/http://ukmoths.org.uk/show.php?bf=195
## Eksterne lenker
*
Gressekkspinner

**Gressekkspinner** (*Canephora hirsuta*) er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er funnet nord til Hordaland i Norge. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende og svært redusert, med stor, sekklignende kropp og bein og antenner redusetre til korte stumper.

## Utseende
Hannen er en ganske stor (vingespenn 22-28 millimeter) og kraftig, ensfarget sjokoladebrun til nesten svart sekkspinner med fjærformede antenner. Bakkroppen er kledt med oppstående hår og piperenser-aktig. Hunnen er 14-20 millimeter lang, sekkformet og larvelignende, man kan såvidt ense antenner, fasettøyne og bein, men disse har mistet sine funksjoner. Larvesekken er 3-4 centimeter lang for en utvokst larve. Den er kledt med strå-biter og andre planterester. Sekken ser litt ulik ut for hanner og hunner: hann-larvens sekk er kledt med fine gresstrå i den fremre delen, disse er påfallende sprikende, mens gresstråene hunn-larven bruker er grovere og mindre sprikende.

## Levevis
Arten finnes på åpne, solvarme steder.
Larven eter blad av busker (blant andre hagtorn), urter og gress. Utviklingen tar to år, i alle fall i Norden. Hunnen forlater aldri larvesekken, men parer seg, legger egg og dør der inne, men faller gjerne ut etter at hun er død. Hannene flyr i juni-juli på leting etter paringsklare hunner som sender ut feromoner. Ulikt de fleste andre sekkspinnere er denne arten dagaktiv.

## Utbredelse
Den er utbredt over det meste av den palearktiske sone like øst til Stillehavet. I Norge er arten funnet i Østfold, Akershus, Vestfold, Aust-Agder og Hordaland, men den ser ut til å være sjelden overalt. Den ble vurdert son Sårbar (VU) i Norsk rødliste for arter fra 2015.

## Systematisk inndeling

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata – Homoneura
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Overfamilien Tineoidea
********** Familien sekkspinnere, Psychidae Boisduval, 1828
*********** Underfamilien  Oiketicinae
************ Gressekkspinner, *Canephora hirsuta* (Poda, 1761)

## Referanser




## Kilder
* Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 548-549. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/c/canephora_hirsuta.html
## Eksterne lenker
*
Raggsekkspinner

**Raggsekkspinner** (*Pachythelia villosella*) er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er funnet spredt nord til Møre og Romsdal i Norge. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende og svært redusert, med stor, sekklignende kropp og helt uten bein og antenner.

## Utseende
Hannen er en ganske stor (vingespenn 24-28 millimeter), kraftig, brun sekkspinner med fjærformede antenner. Kroppen er kledt med oppstående, rødbrune hår og virker litt bustete. Vingene er ensfarget brune, litt tynt skjellkledte. Hunnen er 16-20 millimeter lang, larvelignende, helt uten antenner og bein og med sterkt reduserte fasettøyne. Larvesekken er rundt 3 centimeter lang, kledt med grove stråbiter og småkvister som bare er festet i sekkens fremre ende.

## Levevis
Arten er hyppigst i åpne områder, for eksempel tørrere partier på myrer og enger, men finnes også i åpen skog. Larven lever på småbusker som lyng, viere, blokkebær og bjørk. Utviklingen tar to eller tre år. De voksne hannene flyr i juni-juli, mens hunnene ikke forlater larvesekken sin så lenge de lever. Hannen lukter seg fram til hunnens feromoner og strekker den tøyelige bakkroppsspissen sin inn i eggsekken for å pare seg med hunnen som sitter inni.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, men har minket eller forsvunnet i mange områder. I Norge forekommer den langs kysten til Rogaland, dessuten i Møre og Romsdal.

## Referanser




## Kilder
* Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 549-550. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/p/pachythelia_villosella.html
* *Pachythelia villosella* på UK moths: https://web.archive.org/web/20071019030444/http://ukmoths.org.uk/show.php?bf=192

## Eksterne lenker
*
Sterrhopterix standfussi

***Sterrhopteryx standfussi*** er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er funnet nord til Nordland i Norge og er kanskje den vanligste sekkspinneren her til lands. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende og svært redusert, med stor, sekklignende kropp og helt uten bein og antenner.

## Utseende
Hannen er en middelsstor til ganske stor (vingespenn 22-28 millimeter), litt spinkel, brun sekkspinner med fjærformede antenner. Arten ligner mye på *[[Sterrhopterix fusca]],* men kan kjennes på at bakkroppen har gulbrune, ikke grå, hår og at larvesekken er tettere kledt med planterester.  Antennene er noe mindre enn halvparten så lange som forvingene. Vingene er ganske tynt kledt med lysbrune skjell. Hunnen er 9-10 millimeter lang, gulbrun, larvelignende, helt uten antenner og bein. Larvesekken er 17-22 millimeter lang, sigarformet, nokså tett kledt med korte strå- og bladstumper som er festet på tvers. Om larven inne i sekken er en hann, stikker det ut et silekrør uten plantedeler festet til seg, mens hunn-larvesekker har plantedeler i hele lengden.

## Levevis
Arten lever på fuktige, åpne steder, mest på myrer. Larven eter på ulike lave planter, blant annet myrull, molte, blåbær og blokkebær.
Utviklingen tar to år og det er en tendens til at voksne individer bare finnes annenhvert år. Hannen flyr om natten i mai-juni.

## Utbredelse
Den er utbredt i den palearktiske sone fra Vest-Europa like øst til Stillehavet. I Norge er den funnet spredt over hele landet, og er en av de vanligste sekkspinnerne.
## Kilder
* Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 554-555. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/s/sterrhopterix_standfussi.html

## Eksterne lenker
*
Toomas Liiv

**Toomas Liiv** (1946–2009) var en estisk lyriker og litteraturviter.

Han studerte estisk filologi ved Universitetet i Tartu og debuterte som lyriker i 1971. Han ble medlem av Eesti Kirjanike Liit, den estiske forfatterforeningen, i 1981. Han var professor i litteraturvitenskap ved Universitetet i Tallinn. 

Han mottok i 2003 Estlands kulturfonds litteraturpris for *Luuletused 1968–2002* (*dikt i samling 1968-2002*)

## Bibliografi
;Dikt
* "Kurbus vikerkaarest" (1971) 
* "Fragment" (1981) 
* "Achtung" (2000) 
* "Luuletused 1968–2002" (2003)

;Antologier
* Proosast (1997)

;Hørespill
* "Pesukaru ja kummaline poiss" (1970)
* "Härrasmehed" (1980)

## Referanser
Israelsk standardtid

**[[Israel]]sk standardtid** (**IST**, hebraisk: *שעון ישראל*, *She'on Yisra'el*; «Israel-tid») er standardtidssonen i Israel. Den er to timer foran UTC (UTC+2).

Differansen fra UTC er den samme som østeuropeisk tid store deler av året, men siden israelsk sommertid slutter tidligere om høsten, er israelsk tid lik sentraleuropeisk tid mellom to og syv uker disse månedene.
Israels skifte til sommertid om våren skjer også enten to dager før eller fem dager etter skiftet i Europa, siden de endrer til sommertid på en fredag, og ikke søndag slik som de fleste andre land. Israel praktiserer altså sommertid, lokalt kalt israelsk sommertid (hebraisk: *שעון קיץ*, *sh'on kayits*, tidvis forkortet *IDT* på engelsk).

I 2005 ble det fastsatt en lov som bestemte at klokken skulle stilles én time frem kl. 02.00 (til 03.00) siste fredag før 2. april. På siste søndag før 10. tisjré (den jødiske Jom kippúr-helligdagen) stilles klokken én time tilbake kl. 02.00 (til 01.00).

Den tidligste datoen for skifte til sommertid er 26. mars og den seneste er 1. april.  Den tidligste datoen for å skifte tilbake til standardtid er 8. september og seneste er 13. oktober. Det totale antallet dager varierer mellom 163 og 198, med 180 i gjennomsnitt.

Før denne loven ble iverksatt hadde innenriksministeren autoritet til å bestemme start- og sluttdatoene for israelsk sommertid. Lengden på sommertiden var da i stor grad avhengig av ministerens politiske tilknytning.

## Eksterne lenker
*
IST

**IST**, **Ist** eller **ist** har flere betydninger:

* IST, International Software Technology, nordisk leverandør av IT-løsninger for skole og barnehage
* IST-prisen

## Tidssoner
* Indisk standardtid
* Iransk standartid
* Irsk standardtid
* Israelsk standardtid
Rune forlag

**Rune forlag**
var et norsk bokforlag for bl.a. bygdehistorie og friluftsliv, drevet på enmannsbasis av
lærer og arkivar Erling Skjølberg  i Trondheim.  Han hadde drevet 
med sporadiske utgivelser på 50-tallet, på fulltid siden 1962.  Forlaget holdt på til 
starten av 80-tallet.

Blant forfatterne finner man:
* Leif Halse, som skrev Vangsgutane
* Jon Auklend
* Hermann Aune
* Anders Dolve
* Sturla Brørs
* Gudve Tone Gjellstad
* Jon Grønset
* Sverre Hammer-Almås
* Guttorm Haugen
* Øyvind Hovden
* Liv Jorunn Høgseth
* Aslaug Høydal
* Ola Jonsmoen
* Johan Kjønø
* Ingar Knudtsen
* Kåre Knutsen
* Hans Kristiansen
* Olav A. Loen
* Even Lorch-Falch
* Arne Nese
* Kristian Opstad
* Oddvar Rakeng
* Kaare Granøyen Rogstad
* Halvor J. Sandsdalen
* Bjarne Slapgard
* Anton Solheim
* Olaf Sveen
* Asbjørn Sæbø
* Aksel Sæsebøe
* Eivind Tverbak
* Bjarne Tvete
* Gerda Vislie
* Kari Vivelid
* Lars Vivelid 
* Erling Wollan
* Gunnar Øi 
* Kristin Nybrott
Länsväg 348

**Länsväg 348** er en svensk vei, som går mellom Hälla i Åsele kommune og Örnsköldsvik.

Veien er del av Sagaveien.

## Knutepunkter

;Åsele kommune
* Hälla
* Kvarnstugan

;Örnsköldsvik kommune
* Tjäl
* Gafselsjön
* Lunne
* Åbosjö
* Lugnan
* Östersel
* Seltjärn
* Kubbe
* Bredbyn
* Anundsjö
* Mellansel
* Moliden
* Gala
* Happsta
* Överbilla
* Främmerbilla
* Överhörnäs
*  Grönnäs
* Grönnäs → Örnsköldsvik

## Referanser
Shuncheng

**Shuncheng** (kinesisk: 顺城区; pinyin: *Shùnchéng Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Fushun i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 277&nbsp;km² og ca. 400&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

## Eksterne lenker
* Infoside
Kristin Lyhmann

**Kristin Lyhmann** (født 12. september 1943 i Drammen) er en norsk teaterhistoriker og dramatiker, og er medlem av Norske dramatikeres forbund. I 1998 ble hun førsteamanuensis ved Høgskolen i Østfold, lærerutdanningen. Hun tok magistergraden i teatervitenskap ved Universitetet i Oslo i 1986, på en avhandling om Suttungteateret. 

Fra 1986 til 1991 underviste hun som amanuensis ved Institutt for teatervitenskap ved Universitetet i Oslo, senere ved Høgskolen i Oslo (1994–1997). Hun har skrevet artikler relatert til teater- og fortellerkunst og er medredaktør av bokverket *Eventyr fra jordens hjerte* (2007). Noen diktsamlinger er det også blitt. 

Hun virket som skuespiller og instruktør i Suttungteateret fra 1960-tallet til 1986, og skapte skikkelser som Barnemordersken Fanchette i "Barnemordersken" av Wergeland, og Barbera i "Mot Karneval" av Hans E. Kinck, og instruerte forestillinger som "Lyv ikke" av Wergeland og "På Ekrernes gård" av Kinck. Senere arbeidet hun i friteatergruppa Campbellerteateret (1980-1986). Hun har satt opp sju kirkespill, drevet barneteaterskole, skrevet teatermanus for skyggespill, vandreteater, lokalhistorisk friluftsteater m.m. 

Siden 1994 har hun også virket som kursleder ved Nordisk fortellerseminar. I samband med Wergelandåret holdt hun foredrag i P2-akademiet om Wergelands dramatiske diktning. 

Sammen med ektemannen Gudmund Groven etablerte hun i 2009 Nes Lenseteater, og har skrevet manus til teatrets forestillinger, som foregår på en friluftsscene med utsikt over Glomma.

## Bibliografi
* *Elva vår har blomsterår i år*, lyrikk, Aschehoug (1969)
* *Fra rose til grønn nypekart*, lyrikk, Dreyer (1976)
* *Småjentenes 17. mai*, lyrikk (1977)
* *Blokkene synger*, lyrikk (1980)
* *Se månen skíne*, dramatikk (1993)
* *Ikke si det til noen*, ungdomsbok (1994)
* *Fredag den trettende*, dramatikk (1995)
* *Maria fra Skiptvet*, dramatikk (1998)
* *Plutselig ble det en fortelling*, essays, Høgskolen i Østfold (2001)

## Dramatikk
* *Ikke si det til noen*, Trøndelag Teater/Norsk dramatikkfestival på Det Norske Teater (1994)
* *Fredag den trettende*, vandreteater, Lenseteatret i Skiptvet (1995)
* *Maria fra Skiptvet*, kirkespill til 800-årsjubileum i Mariakirken i Skiptvet (1998)
* *Adeline, en-kvinnes-monolog* til Fredrikshalds teater, Østfold Teater Verksted (2001)
* *Fare fare krigsmann*, jubileumsforestilling for Marker kommune (2005)
* *Frihetspapiret I*, jubileumsforestilling for Olavsdagene, Sarpsborg (2005)
* *Frihetspapiret II og III*, til AOF Sarpsborg (2006, 2007)
* *Spor i vann*, Nes Lenseteater i Skiptvet (2010)
* *Den som ikke er ropt opp, kan gå hjem*, Nes Lenseteater i Skiptvet (2012)
* *Det andre landet*, Nes Lenseteater i Skiptvet (2015)
* *The other country* (oversettelse), Tacoma i staten Washington (2017)
* *Skuddår smeller ikke*, Nes Lenseteater i Skiptvet (2017)

## Referanser


## Kilder
*Presentasjon av Kristin Lyhmann i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker

* Publikasjone av Kristin Lyhmann i Manusbanken
Apterona helicoidella

***Apterona helicoidella*** er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er ikke funnet i Norge, men har bestander i det sørlige Finland og på Öland og Gotland. I de nordiske bestandene er denne arten parthenogenetisk, det finnes bare vingeløse, larvelignende hunner. Den utmerker seg ved å lage spiralsnodde, sneglehus-lignende larvehus.

## Utseende
Det eneste man ser til denne arten er larvesekkene, som er spiralsnodde som sneglehus, 4-5 millimeter i diameter, kledt med sandkorn. Inni sitter den 4-5 millimeter lange, avlangt pæreformede, larvelignende hunnen som helt mangler antenner og bein.

## Levevis
Arten finnes på tørre enger og glissen buskmark. Arten er ganske varmekrevende. Larven spiser ulike slags lave urter. Den voksne hunnen begynner å legge egg straks etter at hun er klekket i juli, og lever bare noen timer. Arten er innført til Nord-Amerika der den faktisk er blitt et skadedyr i grønnsakdyrking, fordi den mangler naturlige fiender. Fra Tyskland og sørover forekommer det seksuelt formerende bestander, med flygedyktige hanner.

## Utbredelse
Arten er utbredt over hele Europa, og også innført til Nord-Amerika. I Norden er den kjent fra Öland, Gotland og det sørlige Finland.
## Kilder
* Bengtsson, B.Å., Palmqvist, G. og Johansson, R. (2008) Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. Fjärilar: Käkmalar – säckspinnare. Side 556-557. ISBN 978-91-88506-60-3
* Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/a/apterona_helicoidella.html
## Eksterne lenker
*
Universitetet i Tallinn

**Universitetet i Tallinn** (*estisk: Tallinna Ülikool* (TLÜ)) er en av de største institusjonene innen høyere utdanning i Estland. Det ligger i hovedstaden Tallinn.

Universitetet ble opprettet i 2005 gjennom sammenslåing av flere separate universitet, av hvilke Tallinns pedagogiske universitet var det største, flere forskningsinstitutt, og Estlands forskningsbibliotek. Universitetet har et tyngdepunkt i humaniora, men har også en voksende naturfagseksjon, og en lang tradisjon for lærerutdanning og pedagogisk forskning. 

Universitetet har seks fakulteter: Kunst, Pedagogikk, Idrettsvitenskap, Språk og litteratur, Matematikk og naturvitenskap og Samfunnsvitenskap. I tillegg kommer to separate institutt for historie og humaniora, den Baltiske film- og mediaskolen og fire forskningsinstitutter: for estisk demografi, økologi, utdanningsvitenskap og internasjonale studier. Distriktshøgskolene i Haapsalu og Rakvere er også en del av universitetet. 

Flere av studiene tilbys på engelsk, og universitetet har som mål å bli det mest internasjonale universitetet i Baltikum.

## Eksterne lenker
*
Xinfu

**Xinfu** kan være
*Bydistriktet Xinfu i byprefekturet Fushun i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina;
*Bydistriktet Xinfu i byprefekturet Xinzhou i provinsen Shanxi i Kina.
Dongzhou

**Dongzhou** (kinesisk: 东洲区; pinyin: *Dōngzhōu qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Fushun i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 226,8&nbsp;km² und ca. 350&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

I september 1932 fant Pingdingshanmassakren sted i Dongzhou.

## Administrative enheter
Dongzhou består av elleve subdistrikter og to kommuner:

*Subdistriktet Dongzhou (东洲街道),
*Subdistriktet Zhangdian (张甸街道),
*Subdistriktet Dalian (搭连街道),
*Subdistriktet Longfeng (龙凤街道),
*Subdistriktet Xintun (新屯街道),
*Subdistriktet Wanxin (万新街道),
*Subdistriktet Laohutai (老虎台街道),
*Subdistriktet Pingshan (平山街道), 
*Subdistriktet Nanhuayuan (南花园街道), 
*Subdistriktet Liushan (刘山街道), 
*Subdistriktet Zhangdang (章党街道),
*Kommunen Qianjin (千金乡), 
*Kommunen Nianpan (碾盘乡). 

## Referanser
Xinqiu

**Xinqiu** (kinesisk: 新邱区) er et bydistrikt i Folkerepublikken Kina, byprefekturet Fuxin i provinsen Liaoning. 

Det har et areal på 128&nbsp;km² og teller 90&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

## Eksterne lenker
* Infoside
Simon og Kaia

**Simon og Kaia** er en barnebokserie skrevet av Gro Dahle og illustrert av Eldbjørg Ribe. Det er utkommet følgende bøker i serien:

* 1993: *Simon og Kaia bader – en liten kranglebok*
* 1994: *Simon og Kaia tisser – en liten sinnabok*
* 1995: *Simon og Kaia kler på seg – en liten rampebok*
* 1996: *Simon og Kaia ser på video – en liten sutrebok*
* 2001: *Simon og Kaia bader og kler på seg* – samleutgave
Edward C. Green

**Edward C. (Ted) Green** (født 29. november 1944) er en amerikansk medisinsk antropolog. Han er en *Senior Research Scientist* ved *Harvard School of Public Health* ved Harvard University, og siden 2006 har han virket som direktør for *The AIDS Prevention Research Project at the Harvard Center for Population and Development Studies*. I 2009 fikk en artikkel av ham i Washington Post, om kondomer og AIDS (*The Pope May be Right*), i forbindelse med pave Benedikt XVIs reise til Afrika i mars, betydelig omtale i USA.

Han var utnevnt medlem av *The Presidential Advisory Council on HIV/AIDS* (2003–2007), var med i *Office of AIDS Research Advisory Council for the National Institutes of Health* (2003–2006), og er nå i styret for *AIDS.org.*

Han har virket siden 1980-årene innen internasjonal utvikling. Meget av hans arbeid siden slutten av 1980-årene har dreid seg om AIDS og seksuelt overførbare sykdommer, særlig i Afrika, men også i Asia, Latin-Amerika, Karibia, Midtøsten og Øst-Europa. Han har også vært helserådgiver for regjeringene i Mosambik og Swaziland. 

Blant hans vitenskapelige produksjon er det grundige studier av lokale afrikanske helse- og helbredelsesskikker, inklusive helserelatert kunnskap og forestillinger. Tre av hans bøker handler om dette:
 
**Practicing Development Anthropology* 1986
**AIDS And STDs in Africa: Bridging the Gap Between Traditional Healing and Modern Medicine*, 1994
**Indigenous Theories of Contagious Disease* 1999

En annen bok.

* *Rethinking AIDS Prevention: Learning from Successes in Developing Countries*, 2003

utfordrer en daværende nær konsensus i AIDS-bekjempelsesmiljøene om hvor effektivt kondomer, hiv-rådgivning og testing er som prevensjonsstrategier. Green oppsummerer sitt anliggende slik:

**The largely medical solutions funded by major donors have had little impact in Africa, the continent hardest hit by AIDS. Instead, relatively simple, low-cost behavioral change programs--stressing increased monogamy and delayed sexual activity for young people--have made the greatest headway in fighting or preventing the disease's spread. Ugandans pioneered these simple, sustainable interventions and achieved significant results.*

## Referanser


## Eksterne lenker
* biography at Harvard AIDS Prevention Research Project website
* Edward C. Green's curriculum vitae
* Dialogue on AIDS Prevention, from Share the World's Resources
FLK «Salvestria»

**FLK «Salvestria»** var et flytende hvalkokeri tilhørende Christian Salvesens selskap *South Georgia Co Ltd*. Hun ble bygget i 1913 som det kombinerte passasjer- og lasteskipet DS «Cardiganshire» for Royal Mail Lines Ltd, London. «Cardiganshire» ble disponert av Shire Lines og gikk i trafikk på Det fjerne østen.

I mai 1929 ble skipet solgt til South Georgia Co og ombygget til hvalkokeri med opphalingsslipp. Hun ble omdøpt FLK «Salvestria» og var i praksis søsterkskipet til FLK «Sourabaya», eks. DS «Carmarthenshire» (1915). «Salvestria» ble satt inn i pelagisk fangst i Vest-Antarktis i sesongene 1929/30 til 1939/40 og ved Peru somrene 1936 og 1937.

Sverre Schjeldsøe var kaptein og bestyrer fra 1932 til 1935. Resultatene for disse tre antarktiske sesongene ble hhv. 130 000, 105 000 og 120 000 fat (alle år etter kvotefangst).

Under andre verdenskrig ble «Salvestria» satt inn i tankfart, men allerede 27. juli 1940 gikk hun på en mine ved Firth of Forth og forliste. Blant de omkomne var det syv nordmenn.

## Se også
*Liste over flytende hvalkokerier

## Referanser


## Eksterne lenker
* 1929 SALVESTRIA  lardex.net
* Shire Line: Cardiganshire (5) The Red Duster
Longgang (Huludao)

**Longgang** () er et bydistrikt i byprefekturet Huludao og utgjør prefekturets sentrum. Longang har et areal på 138&nbsp;km², ca. 150&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2001) og er i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina.

Distriktet ligger på en landtunge ved Bohai vest ved Jinzhou. Om lag en tredel består av skog og grøntarealer, noer som har gitt det tilnavnet «hagebyen».

Her er også kjemiverksteder, verft og en viktig havn. Det løper et oljerør herfra til Panjin.

## Historie
I dette distriktets område skal keiser Qin Shi Huang Di fra Qin-dynastiet ha bygget et palass.

## Administrative enheter
**Subdistrikter:**
*Shuanglong (双龙街道), Østre distrikt (东街道), Vestre distrikt (西街道), Binhai (滨海街道), Wanghaisi (望海寺街道), Huludao (葫芦岛街道), Longwan (龙湾街道), Beigang (北港街道), Lianwan (连湾街道), Yuhuang (玉皇街道)

## Referanser
Wensheng

**Wensheng**  () er et bydistrikt i byprefekturet Liaoyang i den kinesiske provinsen Liaoning. 

Det har et areal på 38&nbsp;km² og teller 180&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

## Administrative enheter
**Subdistrikter:**
*Wensheng (文圣街道), Wusheng (武圣街道), Xiangping (襄平街道), Nanmen (南门街道), Dongxing (东兴街道), Qingyang (庆阳街道)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Infoside
Wilhelm Pieck

**Friedrich Wilhelm Reinhold Pieck** (født 3. januar 1876 i Guben i Brandenburg, død 7. september 1960 i Berlin) var den første og eneste presidenten i Den tyske demokratiske republikk (DDR) 1949–1960. Han var tidigere kommunistleder i Kommunistische Partei Deutschlands (KPD). 

Pieck var det første statsoverhodet som representerte Øst-Tyskland utad. Etter Piecks død i 1960, overtok det nydannede østtyske *statsrådet * kollektivt denne funksjonen, noe som gjorde ham til den eneste som har hatt tittelen *Staatspräsident der DDR*.

## Bakgrunn
Pieck vokste opp i Guben som sønn av en kortevarerhandler. Etter at han gikk ut av folkeskolen i 1890, gikk han i lære som møbelsnekker. Han fikk etter hvert kontakt med arbeiderbevegelsen. Han ble fagorganisert i 1894 og meldte seg året etter inn i Sozialdemokratische Partei Deutschlands. Fra 1896 arbeidet han som møbelsnekker i Bremen og ble i 1905 valgt inn i Bremens parlament hvor han satt fram til 1910. Han engasjerte seg i opplæringsvirksomheten innen partiet, og fra 1910 arbeidet han i den sentrale opplæringsenheten i Berlin. Gjennom dette virket ble han blant andre kjent med, og influert av Rosa Luxemburg.

## Første verdenskrig og mellomkrigstiden
Pieck tilhørte venstresiden i partiet som arbeidet mot krigføringen i første verdenskrig. Han ble imidlertid selv sendt i krigen i 1915. Her agiterte han heftig mot krigen og satt i militær forvaring. Før saken kom opp for krigsrett, flyktet han og gikk i skjul i Berlin. Som medlem av Spartakusforbundet, flyktet han først til Amsterdam i 1917, men vendte tilbake til Berlin i 1918 og sluttet seg da til kommunistpartiet. Han deltok i spartakistopprøret i 1919 og ble arrestert, men senere løslatt.

Da nasjonalsosialistene overtok makten i 1933, flyktet han først til Paris, og deretter til Moskva i 1935. Her arbeidet han i ulike oppgaver innen Komintern. Han var blant stifterne av den sovjetisk kontrollerte gruppen Fritt Tyskland. I 1945 vendte han tilbake til Tyskland sammen med Den røde armé.

## Øst-Tyskland
Som leder for KPDs politbyrå, presset Pieck på for at KPD og Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD) i den sovjetiske okkupasjonssonen skulle bli slått sammen til Sozialistische Einheitspartei Deutschlands. Han hadde også stor innflytelse over utarbeidelsen av SEDs partiprogram. 22. april 1946 ble Pieck sammen med Otto Grotewohl fra SPD leder for SED. 11. oktober 1949 ble Pieck valgt til DDRs president av det provisoriske parlamentet og *Länderkammer*. Han ble gjenvalgt i 1953 og 1957. Av helsemessige årsaker viste han seg ikke så ofte offentlig.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi over Wilhelm Pieck
Type 100 maskinpistol

**Type 100 maskinpistol** (**一〇〇式機関短銃** – **Hyaku-shiki kikan-tanju**) er en maskinpistol fra Japan.

Våpenet ble brukt under andre verdenskrig, og var den eneste japanske maskinpistolen som ble produsert i større antall. Den ble designet og produsert på¨ våpenfabrikken Nambu. Den ble approbert av den japanske hær i 1942. Produksjonen stanset i 1945 på grunn av Japans nederlag i krigen. Ca 30 000 eksemplarer ble bygget.

## Varianter
Type 100 maskinpistol kom i tre varianter; den første som kom med tofot og bajonettfeste, en med foldestokk for fallskjermjegere, og en senversjon fra 1944 som var litt lengre, hadde enklere sikter.
Leonard Horowitz

**Leonard George Horowitz** (født 20. juni 1952) er en amerikansk dr. med. og forfatter med 15 bøker bak seg og en rekke vitenskapelige artikler. Dr. Horowitz mottok sin doktorstittel i tannkirurgi ved Tufts University 1977 og fikk senere en forskningstjeneste i psykologisk adferdsforskning ved University of Rochester. Dr. Horowitz tok noe senere to mastergrader; en fra Harvard University og en fra helsepleieutdannelsen ved Beacon College. 

Han har også grunnlagt organisasjonen Tetrahedron LLC.

Horowitz påstår, i strid med etablert forskning som anerkjennes av det bredere forskningsmiljø, at både hiv-viruset og ebola-viruset ble utviklet ved amerikanske biovåpenlaboratorier. 

## Bøker
* *Choosing Health for Yourself: A Clear and Practical Guide ...*, 1981
* *Overcoming Your Fear of the Dentist*, 1987
* *Freedom from Headaches*, 1988
* *Freedom from TMJ Syndrome*, 1988
* *Behavioral Science in Corporate Health*, 1990
* *AIDS, Fear and Infection Control: A Professional Development, Risk Management and Practice Building Manual*, 1993
* *Dentistry in the Age of AIDS: A Practice Building Manual*, 1994
* *Deadly Innocence: Solving the Greatest Murder Mystery in the History of American Medicine*, 1994
* *Emerging Viruses: Aids & Ebola – Nature, Accident or Intentional?*, 1996
* *Healing Codes for the Biological Apocalypse*, (with Joseph Puleo), 1999
* *Healing Celebrations*, 2000
* *Death in the Air: Globalism, Terrorism & Toxic Warfare*, 2001
* *DNA: Pirates of the Sacred Spiral*, 2004
* *LOVE: the REAL da Vinci Code*, 2007

## Referanser
Amber

**Amber** kan vise til:

*Amber (navn), et kvinnenavn
*Amber (ale), øltype
*Amber (India), tidligere by, nå del av byen Janipur i India, betyr også himmel i India
*Amber (elv), elv i England
*Amber Valley, distrikt i Derbyshire, England

*Amber* er også engelsk for rav.
Amber (navn)

**Amber** er et kvinnenavn dannet av det engelske ordet *amber* som betyr «rav». Dette ordet har igjen opphav i arabiske  عنبر (* 'anbar*). **Ámbar**, **Ambre** og **Ambra** er henholdsvis den spanske, franske og italienske formen av navnet.

## Utbredelse
*Amber* har vært et populært navn i England fra 1990-årene.
	

*Amber* var et populært navn i USA i 1980- og 1990-årene.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Amber Heard (f. 1986), amerikansk skuespiller

## Annen bruk av navnet
* Melody Amber, årlig turnering i blindsjakk og hurtigsjakk
* AMBER Alert, amerikansk varslingssytem for kidnappede barn

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nils Handal

**Nils Kristoffer Handal** (født 18. juni 1906, død 28. desember 1992) var en norsk Ap-politiker som var statsråd i to ulike departement 1953-61: industriminister og forsvarsminister. 

Handal var cand.philol. (1932) og virket som lærer (1933–61). Han var ordfører i hjembyen Bergen (1946–53) og sammen med blant annet Hilmar Reksten, sentral i etableringen av Festspillene i Bergen (1951).

Han var  industriminister i  Oscar Torps regjering  (1953–55), sammen med sin skolevenn Nils Langhelle. Så var han
forsvarsminister i Einar Gerhardsens tredje regjering (1955–61).  Han avsluttet yrkeskarrieren med å overta etter Hans Gabrielsen som fylkesmann i Oppland (1961–76).

## Eksterne lenker
*
Riigikogu

**Riigikogu** (*Riksforsamlingen*) er Estlands lovgivende forsamling. Riksdagen består av ett kammer med 101 representanter valgt for fire år i forholdstallsvalg. Representantene velges fra 11 valgkretser. Stemmerettsalderen er 18 med en valgbarhetsalder på 21. Sperregrensen er 5 %.

Riksdagen velger hvert femte år Estlands president. Denne har i hovedsak seremonielle oppgaver, da den utøvende makt ligger hos regjeringen. Regjeringen utgår fra riksforsamlingen og er avhengig av støtte i denne. *Riigikogus* presidentskap består av tre medlemmer, en riksdagspresident og to visepresidenter. Disse velges blant riksdagens medlemmer. 

Den første *Riigikogu* ble valgt i 1920 og riksdagsperiodene regnes fra og med denne. I mellomkrigstiden ble det valgt seks riksdager. Riksdagen som ble valgt i 1938 fikk sin periode avbrutt av Sovjetunionens invasjon og okkupasjon. Riksdagens rolle og mandat varierte i mellomkrigstiden, da Estland hadde flere ulike grunnlover.

Etter at Estland i august 1991 gjenvant sin selvstendighet, skiftet Estlands øverste sovjet navn til *Riigikogu*, som et ledd i overgangen til demokrati under nasjonal selvstendighet. I 1992 ble det igjen avholdt regulære frie valg til riksdagen på grunnlag av Estlands nye grunnlov, vedtatt i folkeavstemning i juni 1992.

Ved valget i mars 2023 fikk Det estiske reformpartiet 37 mandater, Det estiske konservative folkepartiet 17 mandater, Det estiske senterpartiet 16 mandater, Estland 200 14 mandater, Det sosialdemokratiske partiet 9 mandater og Fedreland 8 mandater.

## Se også
*Liste over Riigikogus presidenter

## Eksterne lenker
*
Kai Knudsen

**Kai Birger Knudsen** (1903–1977) var en norsk jurist, sorenskriver og politiker (Ap) som først var justisminister og deretter forsvarsminister i Oscar Torps regjering 1952–1955. Knudsen var motstandsmann under andre verdenskrig. 

## Liv og virke
Knudsen var født og oppvokst i Vardø, men fra han var 15 år til han ble student bodde han i Haugesund. Knudsen tok examen artium i 1922 og ble cand.jur. i 1926. Han fikk bevilling som overrettssakfører i 1926 og var kommunerevisor i Haugesund fra 1926 til 1927. Han arbeidet som dommerfullmektig ved Tinn og Heddal sorenskriveri fra 1928 til 1930 og deretter som advokatfullmektig i Notodden fra 1930 til 1935. Fra 1935 drev han egen sakførerpraksis på Notodden. I maidagene 1945 ble han konstituert som sorenskriver i Tinn og Heddal. 

Han ble i mai 1945 også midlertidig oppnevnt som ordfører i Notodden til det gamle, valgte kommunestyret kunne tre i kraft i august. Han var valgt ordfører i Notodden i 1946, før han flyttet fra byen. Han var i valgperioden 1945–49 vararepresentant til Stortinget for valgkretsen Kjøpstedene i Telemark og Aust-Agder fylker, uten å møte.

Fra 1946 var han kontorsjef hos Riksmeglingsmannen, og i 1948 ble han nevnt som mulig ny riksmeglingsmann da Paal Berg ønsket å gå av etter å ha fylt 75&nbsp;år. Knudsen var sekretær hos statsministeren 1948–1952; først for statsminister Einar Gerhardsen, deretter for statsminister Oscar Torp. I Oscar Torps regjering var han justisminister (17. oktober 1952–15. juni 1954) og forsvarsminister (15. juni 1954–22. januar 1955).

I 1955 ble han sorenskriver i Follo. Han var formann i Sjømannsnemndas styre 1950–1975, formann i Arbeidsdirektoratets styre 1950–1975 og formann for Rikslønnsnemnda 1956–1968; han var den første formannen for Rikslønnsnemnda etter at nemnda ble etablert.

## Motstandsarbeid under andre verdenskrig
Under andre verdenskrig drev Knudsen sin egen sakførerpraksis dels på Notodden, dels i Oslo. Han var under hele krigen aktiv i motstandskampen mot de tyske okkupantene. Blant annet var han en av dem som ga ut den illegale avisen *[[Fronten (illegal avis)|Fronten]]* på Notodden. Han var leder for Bedriftsledelsen (BL) i Milorg frem til frigjøringen i 1945; Bedriftsledelsen var ledelsen i Milorgs Bedriftsorganisasjonen (B-org). Siste del av okkupasjonen satt Kai Knudsen som fange i Berg fangeleir i Sem utenfor Tønsberg. Straks etter den tyske kapitulasjonen dro han til Notodden der han ble innsatt som ordfører.

Knudsen ble i 1945 ble tildelt *[[King’s Medal for Courage in the Cause of Freedom]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Forvik

**Forvik** er administrativt sentrum i Vevelstad kommune i Nordland.

Postadressen 8976 Forvik er blitt endret til 8976 Vevelstad. Fra Forvik går det ferje til Tjøtta i Alstahaug kommune.

## Referanser
Elekt

**Elekt** (fra latin, «valgt») er et uttrykk som gjerne brukes for å betegne en person som er valgt eller utnevnt til en stilling, men ennå ikke har tiltrådt. Eksempler kan være president-elekt om en person som har vunnet et presidentvalg (f.eks. ble Barack Obama kalt president-elekt i tiden før han tiltrådte), biskop-elekt om en person som er valgt eller utnevnt til biskop uten  å ha tiltrådt ennå.

## Referanser
FlatOut 2

***FlatOut 2*** er et videospill som er utviklet av Bugbear Entertainment. Spillet er et bilspill, der spillerne skal kappkjøre mot hverandre, men det finnes også andre måter å spille på. Disse er stunt og bilknusing. Man kan spille alene eller med andre over internett. Lanseringsdatoen for *FlatOut 2* i Europa var 30. juni 2006.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Byhaugen

**Byhaugen** er en høyde i Stavanger, og et bystrøk nordøst for Lille Stokkavatn i Tasta bydel. Det høyeste punktet på Byhaugen er 79 moh. Byhaugen lå tidligere i Hetland kommune, frem til kommunen ble slått sammen med Stavanger i 1965. Byhaugen er en del av delområdet Indre Tasta og ligger under grunnkretsen *Vølstadbakkene*.
På toppen av Byhaugen er det fin utsikt over vestre deler av byen og innover mot Ryfylke. Her har Stavanger Turistforening også plassert en orinteringsskive. På klare dager kan en orientere seg ved hjelp av skiven mot Kyrkjenuten i Sauda eller andre kjente topper. 

## Galleri

Fil:Orienteringsskive.JPG|Orienteringsskiven på Byhaugen
Blåsenborg

**Blåsenborg** er et område i Storhaug bydel Stavanger. Blåsenborg er området fra Nytorget og til Sankt Hansvollen. 

Ofte deles området opp i Øvre- og Nedre Blåsenborg. Skillet er omtrent fra Pedersgata og ned mot Verksgata som er Nedre Blåsenborg. Den øvre delen er Øvre Blåsenborg. En regner Blåsenborg fra Langgata og nesten til Sankt Hansgata.

Hva som er årsaken til navnet Blåsenborg er uvisst, men det kan være at det har vært en bygdeborg fra eldre jernalder eller at fjellskrente har minnet om en borg. Ordet *blåsen* kan vise til å blåse. Ingen fornminner er registrert herfra.

Blåsenborg var tidligere en del av Hetland prestegård. Dette området av Stavanger ble utbygd mellom 1820 og 1900. Mens de aller fleste boligene samt forretningsbyggene langs Nytorget, Pedersgata og Langgata ble bygd mellom 1820 og 1860. 

Blåsenborg skole var den første faste skolen i Hetland herred da den ble opprettet i 1834. Det var 70 elever i to avdelinger. Ved byutvidelen i 1848 ble dette en del av Stavanger.

I området bodde det stort sett fattigfolk og arbeidsfolk. Det gjenspeiles i mange små hus. Omkring 1850 var det ikke uvanlig at det bodde 20 til 25 mennesker i hvert hus, som i snitt hadde fire kvadratmeter til disposisjon.

Bebyggelsen består stort sett av sammensatt småhusbebyggelse i to til tre etasjer. Unntaket er den store høyblokken på Blåsenborg som ble oppført på 1960-tallet på den gamle tomten til Blåsenborg skole. Høyblokka på Blåsenborg med bensinstasjon i kjelleren har siden vært et evig diskusjonstema. Framtida skulle ligge i høyblokker, men det ble bare med denne ene. Høyblokka i Pedersgata 17 består av 60 leiligheter fra 40 til 52 kvadratmeter. For de minste leilighetene var det opprinnelig innskuddet 18.100 kroner, og husleien 240 kroner i måneden.
 
Det var planer om å bygge flere høyblokker på 1960-tallet, men det ble med den ene. Pedersgata 13 og deler av nummer 11 brant ned omkring 1970. Nummer 11 ble stående i flere år brannskadd og ubebodd før det ble revet. Eieren ønsket å bruke eiendommene som grunnlag for et nytt høybygg, men fikk det ikke godkjent. I dag er det fortsatt hull i husrekken, og tomtene blir brukt som parkeringsplasser.

## Referanser

* Bjørnar Tuftedal: *Almueskolen i Stavanger*, Stavanger Aftenblad, 23. juni 1975.
* Annalisa Thelin Knutsen : Pedersgaten på langs. Velkommen til en rusletur gjennom Pedersgaten i Stavanger. – http://pedersgaten.org/
* Arne Kvitrud: Var det et benediktinerkloster øst for middelalderbyen i Stavanger? Ætt og heim, 2015.
* Håkon Omgård: I morgen bør forbudet mot bygging forlenges, Rogalands avis, 8. mai 1974. *Om brannen i Pedersgata 11 og 13.*
* Stavanger Aftenblad: Innskudd og husleie opp i Pedersgaten 19. Høyblokken betydelig dyrere enn antatt, mai 1971.

## Noter
Hoorn

**Hoorn** er en kommune og by i Nederland i provinsen Noord-Holland med ca. 70&nbsp;000 innbyggere. Hoorn fikk bystatus i 1357. Byen ligger ved Markermeer omtrent 40&nbsp;km nord for Amsterdam.

Hoorn er en gammel by, og var en av de største i Holland på 1600-tallet. Byen var en viktig havneby, spesielt med skipstrafikk til Asia. Det finnes fortsatt en del bygninger i byen fra den tiden.

Utenfor byen Hoorn består kommunen av tettstedene Zwaag og Blokker.
Fil:Nederland 048.jpg.jpg
Fil:Nederland 051.jpg.jpg
Fil:Nederland 052.jpg.jpg


## Se også
* Kapp Horn

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peder Klows gate

**Peder Klows gate** (1–45, 8–50) er en gate på Våland i Eiganes og Våland bydel Stavanger. Gateløpet sterkker seg fra Muségata i sørvestlig retning til Tjodolvs gate. 

Gateløpet var i fra vikingtid, og tidlig middelalder en av tre hovedveier, kalt «tjodveier» eller folkeveier som det heter på gammelnorsk. Denne tjodveien gikk fra Sola over Grannes via Nov til Ullandhaug, Vålandshaugen, Peder Klows, Lagårdskleivå og inn mot byen. Deler av den gamle tjodveien kan sees den dag i dag på Grannes, slik den lå i middelalderen.  

Dagens gatenavn ble vedtatt i 1882 og er oppkalt etter Peder Klow (1764&ndash;1824).

## Referanser
European Confederation of Police

**European Confederation of Police**, også kalt **EuroCOP** er en europeisk paraplyorganisasjon bestående av 34 politiforbund og medlemsorganisasjoner fra 26 land i Europa.

EuroCOP ble grunnlagt i november 2002 under en ekstraordinær kongress i Roskilde i Danmark. Hovedkvarteret ligger i Luxembourg, og organisasjonen representerer interessene til over 500 000 medlemmer i europeiske anliggender og i EU-institusjoner. EuroCOP har observasjonsstatus i Europarådet.

EuroCop fokuserer på:
*Politisamarbeid i Europa
*Politiansattes rettigheter
*Etikk
*Gjøre politiarbeidet tryggere
  
Norge har gjennom Politiets Fellesforbund har vært representert siden 2002, og spiller sammen med Sverige og Danmark i sentral rolle i Eurocopsystemet. I 2007 ble Politiets Fellesforbund og leder Arne Johannessen trukket frem som et foregangseksempel på fagforeningsarbeid, av EuroCop-sjef Heinz Kiefer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Politiets Fellesforbund
Hitoshi Sakimoto

er en japansk videospillkomponist og musiker. Han er kanskje best kjent for å lage musikken til spillene i *[[Final Fantasy]]*-spinoffserien *Ivalice Alliance* og *[[Vagrant Story]]*. Han ble interessert i musikk da han gikk på barneskolen og lærte å spille piano og el-orgel og ble med i forskjellige band.

Sakimotos profesjonelle karriere begynte i 1988 da han startet å komponere musikk som frilanser. Han ble kjent med medkomponisten Masaharu Iwata og spillregissøren Yasumi Matsuno; han har senere jobbet med begge på mange prosjekter. Han kom til Square (nå Square Enix) i 1998 og jobbet der i to år før han sluttet. I 2006 returnerte han til selskapet for å komponere musikken til det suksessrike spillet *[[Final Fantasy XII]]*. Sakimoto har også jobbet med andre prosjekter utenfor spillindustrien, som for eksempel animer og vokalalbumer.

I 2002 stiftet han Basiscape, et videospillmusikkselskap som består av mange komponister og musikere. Basiscape er det største uavhengige musikkproduksjonsselskapet i dag; de lager også musikk for andre typer media. Sakimoto har også vært til stede under flere videospillkonserter som har fremført stykkene hans. I 2007 samarbeidet han med Yasunori Mitsuda og Eminence Symphony Orchestra for å lage konserten «Destiny: Reunion».

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Junya Nakano

er en japansk videospillkomponist og musiker som har jobbet for Square Enix siden 1995. Han er kanskje best kjent for å lage musikken til *[[Dewprism]]* og som medkomponist til *[[Final Fantasy X]]*.

## Eksterne lenker
* 
* 
* Junya Nakanos profil  (japansk)
* Junya Nakanos profile (engelsk)
Hans van de Ven

**Johannes ('Hans') van de Ven** (født 10. januar 1958 i Velsen i Nederland) er en nederlandsk sinolog.

Van de Ven har spesialisert seg på 1800-tallets og 1900-tallets kinesiske historie. Han studerte sinologi ved Universiteit Leiden og moderne kinesisk historie ved Harvard University, hvorfra han fikk sin doktorgrad.

Han er knyttet til University of Cambridge som professor i moderne kinesisk historie.

## Bibliografi
* 1991: *From Friend to Comrade: The Founding of the [[Det kinesiske kommunistparti|Chinese Communist Party]], 1920-1927*, University of California Press, Berkeley, ISBN 978-0-520-07271-8
* 2003: *War and Nationalism in China: 1925-1945*, Routledge, London ISBN 978-0-415-14571-8

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi
Appendektomi

**Appendektomi** er det kirurgiske navnet for fjerning av blindtarmsvedhenget.

Operasjonen utføres ved et sykehus når det er mistanke om appendisitt, populært kalt blindtarmbetennelse. Dersom det tar lang tid fra symptomene er oppstått til operasjonen, kan betennelsen gå igjennom blindtarmen som det kan gå hull på. Når det da kommer puss ut i bukhulen kan det utvikle seg en bukhinnebetennelse.

Det vil ofte være vanskelig å skille mellom blindtarmbetennelse og hovne lymfeknuter i foldene av bukhinnen rundt tarmene som ved en virusinfeksjon. Det er ikke så uvanlig at inngrepet gjøres, og blindtarmen fjernes, selv om det viser seg at den ikke er betent. Når pasienten har et karakteristisk arr etter blindtarmoperasjonen, kan leger som undersøker pasienten senere være sikker på at blindtarmen er fjernet. 

Om det er umulig å få pasienten til sykehus, kan det gis en antibiotikakur og blindtarmen kan fjernes ved operasjon etter noen måneder.

## Eksterne lenker
*
Noriko Matsueda

er en japansk tidligere videospillkomponist og musiker. Hun er kanskje best kjent for å lage musikken til *[[Final Fantasy X-2]]* sammen med Takahito Eguchi.

## Eksterne lenker
*
Reinart Hultgren

**Reinart Hultgren** (født 10. februar 1922, død 16. januar 1986) var en kjent norsk trekkspiller, født i Oslo. 

Hans populære dansemusikk band **Hultgrens Kvartett** og **Hultgrens Trio** hadde mange oppvisninger fra 1950-tallet til 1970-tallet. Repertoaret av musikk bestod av datidens populære låter innen dansemusikk, fra tango til vals.

Hultgren begynte tidlig som trekkspiller ved å gå i lære hos Christian Liebak i Oslo. Hans egen far fungerte også som en tidlig inspirasjon, da også han var en trekkspiller. Over sin lange karriere som trekkspiller hadde han mange faste musikere i sitt band, så vel som gjestemusikere og artister. 

Foruten Reinart Hultgren, besto Hultgrens Trio av Ragnvald Haglund på fiolin, og «Skippern» Johansen på gitar. I Hultgrens Kvartett spilte Sigurd Johansen gitar, Holger Jensen kontrabass, og Odd Hansen Løvmyr spilte trommer. 

Hultgrens Kvartett opptrådte ofte med mange av 1960-tallets artister og kjendiser; blant annet med datidens nye talent og vokalist Wenche Myhre, så vel som med veletablerte artister, som vokalist/komiker Einar Rose.

Reinart Hultgren ble i 1947 ansatt i Oslo Telefon Anlegg (O.T.A.), som senere ble til Televerket, og så til Telenor. Der jobbet han fast helt frem til sin bortgang i 1986. Han giftet seg i 1955.