open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jaan Tõnisson

**Jaan Tõnisson** (født  i Viljandi, antatt død juli 1941) var en estisk jurist, redaktør og politiker. Han var en ledende forkjemper for Estlands uavhengighet, var fire ganger statsminister i Estland og i to omganger landets statsoverhode.

Tõnisson vokste opp i en tid da Estland var en del av keiserdømmet Russland. I årene Estland var utsatt for sterkt russifiseringspress ble Tõnisson forkjemper for estisk kultur og utviklet seg til å bli estisk nasjonalist. Tõnisson avla i 1892 juridisk eksamen ved Universitetet i Tartu. Han arbeidet deretter i et par år for avisen *[[Postimees]]* og var i et par år aktor og arbeidet i rettsapparatet i Orjol-provinsen i Russland. Sammen med likesinnede kjøpte Tõnisson i 1896 *[[Postimees]]* og gjorde denne til hovedorgan for den estiske nasjonale bevegelse. Tõnisson var avisens sjefredaktør helt fram til 1935. 

Etter at Russlands politiske system ble liberalisert etter revolusjonen i 1905, stiftet Tõnisson det første estiske politiske partiet, *[[Eesti Rahvameelne Eduerakond]]* (*Estlands nasjonale fremskrittsparti*). Tõnisson ble i 1905 innvalgt i Russlands første *duma*, der han satt til 1907. I 1908 ble han arrestert for å ha undertegnet et opprop mot russiske myndigheters undertrykkelse. Tõnisson drev også forlagsvirksomhet og bokhandel og han var også aktiv i samvirkebevegelsen. Han så samvirkebevegelsen som et virkemiddel for økonomisk utvikling for Estland. Som et ledd i dette arbeidet var Tõnisson med på å etablere landbrukssamvirke og lånekasser. Fra 1935 til 1939 var han også professor i samvirkeøkonomi ved Universitetet i Tartu.

Fra 1917 til 1919 var Tõnisson medlem av den estiske provinsforsamlingen, *Maanõukogu*. I 1919 ble han også medlem av den grunnlovgivende forsamling og var med på utformingen av det frie Estlands grunnlov, vedtatt i 1920. I 1919 grunnlag han også partiet *[[Eesti Rahvaerakond]]* (*Estlands folkeparti*), et liberal-konservativt part som han var leder for inntil 1932. Ved uavhengigheten i 1918 fikk Tõnisson også ledende posisjoner i Estlands midlertidige regjering. Han spilte deretter en sentral rolle i estisk politikk, både i regjeringsposisjon og i riksdagen (*[[Riigikogu]]*), der han var innvalgt som medlem i hele Estlands uavhengighetsperiode fram til 1940. Fra 1918 til 1919 var han minister uten portefølje med ansvar for Estlands utenriksinteresser. Han var statsminister fra november 1919 til juli 1920 og igjen, med en ny regjering, fra juli til oktober 1920. Fra 1923 til 1925 var han riksdagspresident, en posisjon han også innehadde fra 1932 til 1933. Tõnisson var utenriksminister 1931 til 1932. Fra 1927 til 1928 og igjen i 1933 var Tõnisson *statseldste*, Estlands statsoverhode.

Etter Sovjetunionens invasjon og okkupasjon av Estland ble Tõnisson i desember 1940 arrestert av NKVD. Det antas at han ble henrettet i Tallinn i juli 1941. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Jaan Tõnisson, Estlands president.
* JAAN TÕNISSON – Statesman, Estlands utenriksdepartement.
* Appendix 1. Fate of the Members of the Estonian Governments in 1918–1940, Den estiske kommisjon for undersøkelse av forbrytelser mot menneskeheten
* Jaan Tõnisson Institute
Jordskjelvet i Irpinia 1980

**Jordskjelvet i Irpinia ** i 1980 var den til da verste naturkatastrofen i italiensk etterkrigshistorie. 
## Forløp
Rystelser på en styrke av 6,89 på momentmagnitudeskalaen rammet fra Campania umiddelbart sør for Napoli til Potenza i Basilicata den 23. november 1980 kl. 18.34  UTC. 2.914 mennesker omkom, mer enn 10&nbsp;000 ble skadet, mer enn 300&nbsp;000 mennesker ble hjemløse. I Italia kalles katastrofen  *Terremoto dell'Irpinia*, etter strøket Irpinia i fjellene. Hus styrtet sammen, marken revnet og panikk utbrøt. Mer enn 90 etterskjelv vanskeliggjorde redningsarbeidene. 

Verst rammet var provinsen Avellino. I byen Sant'Angelo dei Lombardi ble 300 drept, inkludert 27 barn på et barnehjem, og 80 prosent av byen ble ødelagt og mange historiske bygninger ble liggende i ruiner ettersom byen aldri kom seg helt igjen per 2021. I byen Balvano styrtet kirketaket under pågående kveldsmess; 100 mennesker døde da. Byene Lioni, Conza della Campania (nær epidenterry) og Teora ble helt rasert, og flere dusin fikk veldige skader, og det var også hus som styrtet sammen i de større byene Napoli og Salerno.

Dagen derpå ble det utlyst landesorg.

## Redningsarbeid
Redningsarbeidet ble kritisert for dårlig organisasjon, ogfor å være for langsomt at det kostet flere liv. Italias president Sandro Pertini tok seg til katastrofeområdene og pave Johannes Paul II reiste fra sted til sted med helikopter.
## Kritikk
Presidenten angrep den 27. november rdningsarbeidet i en tale, og mente blant annet at penger ikke kom frem, og at lov av 1970  naturkatastrofer ikke var iverksatt. Kritikken første til at innenrikesministeren Virginio Rognoni søkte om avskjed.

Av de omregnet 40 milliarder dollar som ble bevilhet på gjenoppbygging etter jordskjelvet, gikk anslagsvis 20 milliarder dollar til å skape en helt ny sosial klasse av millionærer i regionen, 6,4 milliarder dollar gikk til den kriminelle Camorraen, mens ytterligere 4 milliarder dollar gikk til politikere i bestikkelser. Bare de resterende 9,6 milliardene dollar, en fjerdedel av det totale beløpet, ble faktisk brukt på folks behov.

I løpet av den tre år lange maktkampen som spredte seg mellom Camorra-klanene fra 1980 og utover, døde ytterligere 800 mennesker.

Camorraen gikk inn i byggebransjen etter jordskjelvet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hamburger Abendblatt
* Kart
North Shields

**North Shields** (lokalt ofte bare kalt **Shields**) er en by ved den nordlige bredden av elven Tyne i storbyområdet (*[[metropolitan borough]]*) North Tyneside i grevskapet Tyne and Wear innenfor regionen Nordøst-England. Byen ligger 13&nbsp;km øst for Newcastle upon Tyne. I henhold til befolkningsberegning for 2014 har byen en befolkning på 39&nbsp;747 innbyggere.

## Etymologi
Byens navn kommer fra det mellomengelske ordet *schele*, som betyr «midlertidig skjul eller hytte», eller kanskje helst på norsk «rorbuer», og området er fortsatt identifisert med fiskerirelatert og andre sjørelaterte virksomheter.

## Historie

North Shields er første gang nedtegnet i 1225, da Germanus, forstanderen i klosteret i Tynemouth, besluttet å opprette en havn for å skaffe fisk til klosteret som lå ved en odde ved munningen av elven Tyne. Han skaffet også forsyninger til skip som ankret opp i nærheten av klosteret. Et antall enkle «shiels» eller sjøboder ble reist ved munningen av Pow Burn hvor elven går sammen med Tyne, foruten også en tømmerkai for å losse fiskebåtene. Kaianlegget ble også benyttet for å skipe kull fra de lokale gruvene som var eid av klosteret. Snart hadde den lokale befolkningen her vokst til rundt tusen personer.

Byen som vokste fram var opprinnelig begrenset til en smal stripe med land langs elven grunnet den bratte siden av elvebredden. Til sist ble byen for trang og overbefolket, og på 1700-tallet begynte man å reise bygninger på platået 20 meter over de gamle, svært lite sanitære boligene langs elven. De bedrestilte, forretningsfolk og skipseiere, bodde i høyden, mens arbeidsfolk og fattige nedenfor. Festningen Clifford's Fort, lokalisert ved Fish Quay, ble reist på 1600-tallet som kystforsvar mot nederlenderne, men spilte også en rolle under Napoleonskrigene. Stedet for festningen ble senere benyttet for å bygge nye fasiliteter for å prosessere fisk, og svært lite gjenstår nå av den opprinnelige festningen.

Et av North Shields' eldste landemerker var en statue av tre, «Wooden Dolly». Det var en kvinnefigur, en gallionsfigur fra et tørrlasteskip av typen collier som fraktet kull, og som i 1814 ble plassert ved inngangen til havnetollstasjonen ved Liddell Street. Den sto der fram til 1850 da den ble vandalisert. En ny figur ble siden plassert på samme sted ettersom sjøfolk mente det brakte lykke å skjære av et lite stykke tre fra den. Denne tradisjonen har ført til en jevnt behov for erstatninger, og i 1992 ble den sjette og foreløpig siste dolly plassert på samme sted som de fem foregående hadde vært.

## Bilder

Fil:Fish quay high light. - geograph.org.uk - 496894.jpg|Lystårnet, bygget 1807
Fil:Clifford's Fort South and East Wall Facing River 2013-09-19 12-06-39.jpg|Lavlyset og muren til Clifford's Fort
Fil:Fish quay old light. - geograph.org.uk - 496893.jpg|Gamle høylyset, 1727
Fil:North Shields Fish Quay - geograph.org.uk - 1651363.jpg|Fiskekaien om vinteren


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* North Shields FC, fotballklubben
* North Shields Fish Quay – Heritage & Regeneration
* Varsling om tidevann ved North Shields fra BBC og Easytide
Jordskjelvet i Molise 2002

**Jordskjelvet i Molise 2002** var et skjelv på 5,9 mms styrke som rammet i Italias regioner Molise og Puglia den 31. oktober 2002 kl. 10,32 (UTC). 

28 omkom, og rundt 100 ble skadet. I provinsen Campobasso ble også 2&nbsp;925 mennesker hjemløse. De fleste dødsofrene var i en skole som brøt sammen i byen San Giuliano di Puglia i provinsen Campobasso, rett over episenteret. Der omkom 26 av de 51 elevene, sammen med en av deres lærere.
Jordskjelvet i Aquila 1703

**Jordskjelvet i Aquila** i 1703 var et dramatisk skjelv som rammet byen Aquila (i dag: *L'Aquila*) i Appenninene sentralt på Den italienske halvøya den 2. februar 1703 kl. 18.30. Episenteret var noe nord for byen. Rundt 3&nbsp;000 mennesker omkom. 

Skjelvet fant sted samtidig som folk feiret den katolske kyndelsmessehøytiden (da kalt på italiensk *Festa della Purificazione di Maria Sempre Vergine Nostra Signora*, og hele 800 personer døde inne i den store kirken San Domenico da den brøt sammen over dem.

En rekke andre kirker, San Bernardino, San Filippo, San Massimo-katedralen, San Francesco, Sant'Agostino og samtlige palasser i byen falt enten sammen eller ble påført store skader.

## Referanser
Klausen

**Klausen** (italiensk *Chiusa*) er en liten by ved en dalsnevring av Eisackdalen i den norditalienske provinsen Syd-Tirol. Av befolkningen på om lag 5000&nbsp;innbyggere er 91 % tysktalende og 8 % italienskspråklige.

Rett ovenfor Klausen ligger klosteret Säben på en bratt fjellklippe. Stedet var bebodd siden førkristen tid, og det er funnet både retiske og germanske gravplasser. Senest siden 500-tallet var Säben et bispesete, men dette ble på 900-tallet flyttet noen kilometer nord til Brixen.

Selve Klausen ble nevnt først i 1027 som «*claustra sub Sabione sita*», dvs. «den under Säben beliggende dalsnevringen». Stedets latinske, tyske og italienske navn er altså avledet av dalinnsnevringen (latin *claustra*, tysk *Klause*, italiensk *chiusa*) som begynner syd for byen, og som ikke ble gjort passerbar før i 1529. 1308 fikk Klausen byrettigheter.

Ved siden av byen Klausen omfatter kommunen med samme navn også landsbyene *Gufidaun*, *Latzfons* og *Verdings*.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Chiusa

**Chiusa** kan vise til:

* Klausen, en liten by ved en dalsnevring av Eisackdalen i den norditalienske provinsen Syd-Tirol
* Chiusa di San Michele, en kommune i storbyområdet Torino i regionen Piemonte i det nordlige Italia
* Chiusa di Pesio, kommune i provinsen Cuneo i regionen Piemonte i det nordlige Italia

## Se også

* Chiusi
Barbian

**Barbian** (italiensk *Barbiano*) er en kommune i den italienske provinsen Syd-Tirol. Den ligger vestvendt på vestskråningen av Sarntal-Alpene, 300&nbsp;meter over Eisackdalen, og med uhindret utsikt mot Dolomittene. Landsbyen ligger i et frodig kulturlandskap av beiter, enger og kastanjeskoger.

Befolkningen er tysktalende (97 %). Kommunens italienske navn ble dannet under italieniseringen ved å forvanske det tyske navnet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ritten

**Ritten** (italiensk *Renon*) er et høyplatå og en kommune i Sarntal-Alpene rett nord for Bolzano/Bozen i den italienske provinsen Syd-Tirol. Høyplatået ligger mellom 1000 og 1400&nbsp;moh og består av utstrakte beiter, enger, noe skog og vinberg.

Det er ikke noe tettsted med navnet *Ritten*. Kommunen omfatter en rekke landsbyer, som er spredt ut over høyplatået. De større landsbyene («fraksjonene») heter *Atzwang*, *Gebrack*, *Gissmann*, *Klobenstein*, *Lengmoos*, *Lengstein*, *Mittelberg*, *Oberbozen*, *Oberinn*, *Rotwand*, *Siffian*, *Signat*, *Sill*, *Unterinn*, *Unterplatten*, *Wangen* og *Wolfsgruben*.

Fra oldtiden og frem til middelalderen gikk all transport til og fra Brennerpasset over Rittenplatået, siden Eisackdalen mellom Bozen og Klausen var et upasserbart juv. Først i 1529 ble det bygget en kjerrevei gjennom juvet, slik at veien over Ritten mistet mye av sin betydning.

Ritten er kjent for sine jordpyramider, som regnes som de største og mest utpregede i Europa. De fineste og best tilgjengelige ligger mellom landsbyene *Lengmoos* og *Mittelberg*.

Befolkningen på 7100 innbyggere er overveiende tysktalende (96 %), resten snakker italiensk. Kommunens italienske navn, *Renon*, ble funnet på og innført i løpet av Syd-Tirols italienisering på 1920-tallet.

I Klobenstein (italiensk: Collalbo) ligger Arena Ritten som har vært vertskap for flere regionale, nasjonale og internasjonale mesterskap på is, men først og fremst for hurtigløp på skøyter.

## Se også
* Kvitskriuprestan for de norske jordpyramidene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Ritten-lenker
*  Web-cam Oberinn Ritten og Rittnerhorn 
*  Ritten sport
*  Arena Ritten offisielle hjemmeside også tilgjengelig på tysk og italiensk.
Freden i Tartu

**Freden i Tartu**, også kalt **freden i Dorpat** eller **Tartu-traktaten**, er fredsavtalene som i 1920 ble inngått mellom Sovjet-Russland og Estland og Finland, der disse landenes uavhengighet anerkjennes. Det er snakk om to separate avtaler, begge inngått i byen Tartu, den ene mellom Sovjet-Russland og Estland, undertegnet 2. februar 1920, den andre mellom Sovjet-Russland og Finland, undertegnet 14. oktober 1920.

## Fredsavtale mellom Sovjet-Russland og Estland

Fredsavtale mellom Sovjet-Russland og Estland ble inngått 2. februar 1920. I avtalen anerkjenner Russland Estlands selvstendighet «for evig tid». Anerkjennelsen var den første *de jure* internasjonale anerkjennelse av Estland og banet veg for anerkjennelse fra andre land. Fredsavtalen trakk opp grensen mellom Estland og Russland. Avtalen la videre til rette for at estere i Russland fikk anledning til å vende tilbake til Estland, med tilsvarende rettigheter for russere i Estland. Russland gikk i avtalen med på å slette all estisk gjeld. Traktaten forpliktet også Russland til å betale Estland en sum tilsvarende landets andel av Russlands gullreserver. Estland fikk rettigheter til utnyttelse av skog i Russland, samt å bygge en jernbanelinje fra Estlands grense til Moskva. mens Russland fikk etter avtalen rett til å etablere en frihavn i Estland og til å bygge en kraftstasjon i Narva-elven.Etter avtalen skulle også Russland tilbakeføre kulturgods som hadde blitt ført fra Estland til Russland i løpet av krigsårene.

Avtalen ble fra estisk side undertegnet av Jaan Poska, fra sovjet-russisk side av Adolf Ioffe.

## Fredsavtale mellom Sovjet-Russland og Finland
Her ble selvstendigheten til begge land anerkjent. Avtalen ble undertegnet den 14. oktober 1920.

Avtalen mellom Finland og Sovjet-Russland fastsatte grensen mellom de to land. Finland sikret seg ved avtalen tilgang til havet i nord ved en korridor til Petsamo. Russland sikret seg på sin side kommunene Repola og Porajärvi, som øst-karelske nasjonalister med støtte fra finske jegerkorps hadde forsøkt å få tilsluttet Finland.

Den finske delegasjon ble ledet av Juho Kusti Paasikivi.

## Litteratur
* Edgar Mattisen: *Tartu Rahu*; Eesti Raamat, Tallinn 1989; ISBN 5-450-00454-0
Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix

**Unsere Liebe Frau im Walde-St. Felix** (italiensk *Senale-San Felice*) er en italiensk kommune som består av de to landsbyene *Unsere Liebe Frau im Walde* (som betyr «Vår Kjære Frue i skogen» og uttales «onze-reli:be-frao-imvalde») og *St.&nbsp;Felix* (uttales «sankt-fe:liks»). Disse ligger øverst i Val di Non, på sydsiden av Gampenpasset, men hører &ndash;&nbsp;siden de er tysktalende (98&nbsp;%)&nbsp;&ndash; til Syd-Tirol og ikke til Trentino. Sammen med kommunene Laurein og Proveis omtales området også som *Deutschnonsberg* («tysk Val&nbsp;di&nbsp;Non»).

*Unsere Liebe Frau im Walde* ligger på 1351&nbsp;meter over havet og er et valfartssted. Kirken ble bygget på 1400-tallet i gotisk stil, mens kirkens indre er i barokkstil.

*St. Felix* (1265&nbsp;moh.) het frem til begynnelsen av 1800-tallet *Caseid*, men tok etter hvert over navnet til stedets kirke, som er fra 1700-tallet. St.&nbsp;Felix hørte på det kirkelige plan opprinnelig til sognet Fondo lenger ned i dalen. Mellom 1928 og 1947 hørte St.&nbsp;Felix også politisk til kommunen Fondo.

Etter at Syd-Tirol falt til Italia i 1919, ble kommunene slått til Trentino. I 1947 ble kommunene gjenforent med Syd-Tirol for å samle de tysktalende områdene i én provins. Mellom 1864 og 1974 utgjorde de to tettstedene hver sin kommune.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nepals riksvåpen

**[[Nepal]]s riksvåpen** ble antatt av regjeringen i sin nåværende form 30. desember 2006 som en markering av at borgerkrigen var over. Våpenet er et sirkelformet emblem med Mount Everest over et grønt åslandskap og et sølv kartomriss av landet som sentralmotiv. Nedenfor et håndtrykk mellom en mann og en kvinne for å symbolisere likestilling mellom kjønnene. Nederst et gull felt med en gyllen laurbærkrans som symboliserer det fruktbare Tarai-området. 

Omkring emblemet ligger en krans av rhododendron, Nepals nasjonalblomst. Øverst er Nepals flagg. 

Et banner under emblemet med et motto på sanskrit skrevet med devanagari-bokstaver: 
:जननी जन्मभूमिश्च स्वर्गादपी गरीयसी 
:(*Jananī janmabhūmiśca svargādapi garīyasī.*)
:(*Mor og mors land er større enn [[svarga (hinduisme)|himmelen]].*)

## Historisk utvikling

Før 1962 hadde Nepal som riksvåpen et våpenskjold med guden Shiva sittende på en sjø under Himalaya-fjellene.

Riksvåpenet som ble vedtatt sammen med ny grunnlov 16. desember 1962 viser et landskap ved foten av Himalaya med ei ku (nasjonaldyret), en glansfasan (nasjonalfuglen *Lophophorus impejanus*) og rhododendronblomster (nasjonalblomsten). I landskapet er det ei elv og Pashupatinath-tempelet. To ghurkaer er skjoldholdere.

Over landskapet ligger to kryssede khukuri-kniver, to skråttstilte nasjonalflagg på stang, Vishnus fotspor og den nepalske kongekronen.

Et bånd nederst hadde mottoet: *Hjemlandet er mere verdt enn himmelriket.*

## Referanser
Megalodontesidae

**Megalodontesidae** er en gruppe som hører til blant plantevepsene og er en familie i ordenen vepser. Inntil nylig brukte man familienavnet Megalodontidae, men dette skal i dag brukes på en familie av muslinger. De er beslektet med spinnvepser (Pamphilidae).  Gruppen omfatter omtrent 40 kjente, nålevende arter fordelt på seks slekter, alle finnes bare i den palearktiske sone.
 
## Utseende
Nokså små, mørke planteveps.
De ligner på spinnvepser (Pamphilidae), men skiller seg fra disse på at antennene er sagtakkede eller kamformede. Kroppen er nokså jevnbred og  noe flattrykt. På farge er de ofte svarte og gule.

## Levevis
Larvene lever på ulike urteaktige planter.
De lever selskapelig i "telt" av silke.

## Systematisk inndeling / europeiske arter

* Ordenen vepser, (Hymenoptera)
** Overfamilien Megalodontoidea
*** Familien Megalodontesidae
**** Slekten *[[Forficulotarpa]]* Pic, 1918
**** Slekten *[[Megalodontes]]* Latreille, 1802
***** *[[Megalodontes klugii]]* (Leach, 1817)
***** *[[Megalodontes plagiocephalus]]* (Fabricius, 1804)
***** *[[Megalodontes cephalotes]]* (Fabricius, 1781) 
**** Slekten *[[Melanopus]]* Konow, 1897
***** *[[Melanopus fabricii]]* (Leach, 1817)
**** Slekten *[[Rhipidioceros]]* Konow, 1897
**** Slekten *[[Tristactoides]]* Chevin, 1985
**** Slekten *[[Tristactus]]* Konow, 1897

## Eksterne lenker
*
San Felice

**San Felice** har flere betydninger:
* Senale-San Felice, en italiensk kommune i Val di Non, Syd-Tirol og ikke til Trentino
* San Felice Circeo, en by og kommune i provinsen Latina i regionen Lazio i Italia
* San Felice sul Panaro, en by og kommune i provinsen Modena i regionen Emilia-Romagna i det nordlige Italia
Königssee (innsjø)

**Königssee** er en innsjø i Berchtesgaden-Alpene helt sydøst i Tyskland (Bayern). Den ligger på 603&nbsp;meter over havet, er opptil 189&nbsp;meter dyp, har et areal på 5,2&nbsp;km² og et tilsigsfelt på 136&nbsp;km².

Königssees spektakulære skjønnhet skyldes de høye fjellveggene som omgir den fra tre sider. Den 7,5&nbsp;km lange og mellom 1200 og 250&nbsp;meter smale sjøen ligger mellom Watzmannmassivet i vest og Hagengebirge i øst (opptil 2713 resp. 2363&nbsp;moh.). I&nbsp;syd ender den i Steinernes Meer (opptil 2655&nbsp;moh.). På nordsiden ligger sjøens avløp, Königsseer Ache, som drenerer mot Salzach (og via Inn til Donau). Ved avløpet ligger det eneste tettstedet ved Königssee, som også heter *Königssee* og hører til kommunen Schönau am Königssee. Verdens første kunstfrosne bob- og akebane ble bygd der i 1968.

Königssee trafikkeres med el-båter, som frakter turister fra nordspissen til valfartskirken *St.&nbsp;Bartholomä* og til seteren *Saletalm*. St.&nbsp;Bartholomä ligger på en halvøy på Königssees vestre bredd.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Königsseer Ache

**Königsseeache**, **Königsseer Ache** eller **Berchtesgadener Ache** er en elv som begynner i Königssee i den tyske delstaten Bayern og munner ut i Salzach i den østerrikske delstaten Salzburg. Når den forlater Königssee, heter den *Königsseer Ache*. Ved Berchtesgaden tar den opp elva *Ramsauer Ache* og skifter navn til *Berchtesgadener Ache*. Når den krysser grensa til Østerrike, skifter den navn på nytt, og blir hetende *Königsseeache* resten av forløpet sitt.

Like før elven munner ut i Salzach, tappes en del av dens vann i et unikt kanalsystem (*[[Almkanal]]*), som forsørger byen Salzburg med vann og vannkraft. Kanalanlegget omtales som «Mellomeuropas eldste vann- og energiforsyningssystem», dets eldste deler stammer sannsynligvis fra 700-tallet. Kanalene forsyner husholdninger, fontener, små innsjøer i parker og til fiskeoppdrett, drev/driver korn-, malt- og kryddermøller, sagbruk, pumpestasjoner, smier, nødstrømaggregater og diverse fabrikker, og brukes til kjølevann for byens bryggerier og klimatisering av festspillhuset.

## Eksterne lenker
* 
* Almkanal (tysk)
Salzach

**Salzach** (uttales «zalts-ax») er den største elven i den østerrikske delstaten Salzburg. Som en høyre (sydlig) bielv til Inn hører den til Donaus tilsigsfelt. Salzach springer ut på 2470&nbsp;meters høyde i Kitzbühel-Alpene ved fjellet Salzachgeier og munner 225&nbsp;km senere ut i nærheten av Braunau am Inn.

På veien renner Salzach først østover gjennom landskapene Pinzgau og Pongau, bryter så ved juvet Pass Lueg nordover gjennom De nordlige kalkalper, passerer byen Salzburg, og danner herfra grensen mellom Østerrike (Salzburg samt Oberösterreich) og Tyskland (Bayern). De viktigste bielvene er Königsseeache og Saalach på venstre side, og Habach, Gasteiner Ache og Lammer på høyre side. Tilsigsfeltet er på 6700&nbsp;km². Avløpet ved munningen er i årsgjennomsnitt 250&nbsp;m³&nbsp;per&nbsp;sekund.

Ved sideelva Kapruner Ache ligger Kaprun vannkraftverk fra 1955, som har en installert effekt på 813 MW.

Navnet *Salzach* («Saltelva») kommer av at elven ble brukt for å fløte salt fra de tallrike saltgruvene i området.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Neusiedler See

**Neusiedler See** (ungarsk: *Fertő tó*) er en innsjø i den østerrikske delstaten Burgenland og det ungarske fylket Győr-Moson-Sopron. Innsjøen har siden 2001 vært oppført på UNESCOS verdensarvliste (kulturarv).

## Geografi
### Form og utbredelse
Sjøen har en form som kan minne om et skohorn. Den nordligste tredelen kalles *Neusiedler Bucht* og det smaleste stedet er *Illmitzer Seenge*.

Av innsjøens areal på 320&nbsp;km² (hvorav 180&nbsp;km² er sivbelter) ligger rundt tre fjerdedeler i Østerrike. Neusiedler See er med dette Østerrikes største innsjø. Østerrikes andel av Bodensee er meget liten og andre innsjøer i landet er betydelig mindre.

Innsjøen ligger 115&nbsp;moh. Den har et tilsigsfelt på . Dette omfattes kun av noen få, små elver (bl.a. Wulka). Disse bidrar bare 20&nbsp;% til vanntilføringen. Den øvrige tilføringen kommer av direkte nedbør og tilsig. Vannspeilets høyde, og dermed arealet, varierer derfor gjennom året. For å unngå oversvømmelser ved høy vannstand, sluses vann via en kunstig kanal (*Einser-Kanal*) til elven Rabnitz. Dette utgjør i gjennomsnitt 10&nbsp;% av innsjøens vanntap. Resten skyldes fordampning.

Innsjøen er 36 kilometer lang og mellom 7 og 14 kilometer bred. Oppsiktsvekkende nok, har innsjøen en gjennomsnittlig dybde på kun én&nbsp;meter. Størst målte dybde er 1,8&nbsp;meter.

Neusiedler See har ingen naturlige avløp og kalles derfor *[[steppe]]sjø*. Den er regnet som den eneste i sitt slag i Europa. Vannet har noe høyere saltinnhold (2&nbsp;‰) enn ferskvann og kan betegnes som brakkvann (definert som saltinnhold mellom 1&nbsp;‰ og 10&nbsp;‰). Saltkonsentrasjonen skyldes i hovedsak oppløselige salter som skilles ut fra sedimentære bergarter som utgjør deler av innsjøens bunn.

### Omlandet
Sjøen er en del av Den lille ungarske slette som er en vestlig utløper av Den ungarske slette. I vest avgrenses området av Leithafjellene, i nord av Parndorfsletten, i øst av Seewinkel og i sør det ungarske Hanság.

Byer ved sjøen er Neusiedl am See i nord, Fertőd og Fertőrákos i sør og Rust i vest.

## Flora og fauna
Innsjøen er omgitt av et bredt sivbelte som danner et attraktivt habitat for en rekke fuglearter. Blant annet bieter, egrett- og purpurhegre, svartehavsmåke, avosett, stylteløper, stork og skjestork samt pirol, stortrappe og keiserørn. Innsjøen er habitat for ca. 300 fuglearter, noe som tilsvarer ca. 40&nbsp;%  av alle europeiske fuglearter. Halvparten av artene er registrert som hekkende. Også amfibier, krypdyr, edderkopper og insekter er representert med tallrike arter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Chiemsee

**Chiemsee** (uttales «ki:m-ze:») er med 80&nbsp;km² Bayerns største innsjø. Den ligger i For-Alpene på 518&nbsp;meter over havet, ca. 20&nbsp;km øst for Rosenheim i det sydlige Tyskland, og er opptil 74&nbsp;m dyp. Chiemsees viktigste tilløp er Tiroler Ache, avløpet er Alz, en bielv av Inn. Det er en god del turisme, spesielt seilturisme, ved resp. på sjøen.

I Chiemsee ligger de tre øyene *[[Herreninsel]]* (eller *Herrenchiemsee*, «herreøya», 238&nbsp;hektar) med Herrenchiemsee slott, *Fraueninsel* (eller *Frauenchiemsee*, «dameøya», ca. 300&nbsp;innbyggere, 15,5&nbsp;hektar) og *Krautinsel* («urteøya», ubebodd, 3,5&nbsp;hektar). Til sammen utgjør øyene Chiemsee kommune. 

Øyene var sete for viktige klostre: På 700-tallet grunnla hertug Tassilo III av Bayern et benediktiner-dobbelkloster. Kvinneklosteret Frauenchiemsee, som lå på Fraueninsel, var fra 788 til 1062 et rikskloster, så ble det lagt under høystiftet Salzburg. 

Herreklosteret Herrenchiemsee lå på Herreninsel og ble i 1130 nygrunnlagt som et prosti for augustinerkorherrer. Det sistnevnte klosteret var også grunnlaget for Chiemsee bispedømme, som eksisterte fra 1215 til 1808. Augustinerklosteret var allerede blitt sekularisert i 1803.

På Herreninsel ligger også et slott som kong Ludvig II av Bayern lot bygge i 1873.

Chiemsee har blitt oppkalt etter tettstedet Chieming, som ligger ved sjøens østre bredd. Sjøen har i sin tur gitt navn til landskapet Chiemgau.
## Referanser
Chiemsee (andre betydninger)

**Chiemsee** er navnet på
* en innsjø i Tyskland,
* en kommune som består av denne innsjøens øyer,
* et eksisterende kvinnekloster (Frauenchiemsee) og et historisk herrekloster (Herrenchiemsee) på hver sin øy i denne innsjøen,
* et historisk romersk-katolsk bispedømme, som hadde sin katedral på en av innsjøens øyer.
Frankoprovençalsk

**Frankoprovençalsk** eller **arpitansk** er et romansk språk som tales av noen titusen mennesker i vestlige Sveits, østlige Frankrike, nordvestlige Italia og enkelte enklaver i provinsen Foggia i sørlige Italia. Språket har siden middelalderen hatt en stor utbredelse, men holder på å bli fortrengt av fransk og delvis italiensk. Frankoprovençalsk har flere særegne dialekter og er adskilt fra, men nært beslektet med flere romanske språk: Langues d'oïl, oksitansk, gallo-italisk og retoromansk. Betegnelsen «frankoprovençalsk» ble gitt til språket av Graziadio Isaia Ascoli på 1800-tallet ettersom det delte trekk med fransk og provençalsk uten å tilhøre noen av dem. Et nyord, *arpitansk*, har blitt en populær betegnelse for språket og av de som snakker det.

Frankoprovençalsk var gjennom århundrer det dominerende språket i det østlige Frankrike og Savoie, og hadde sitt kulturelle sentrum i Lyon. Det ble talt i store deler av de nåværende franske regionene Auvergne-Rhône-Alpes‎ og Bourgogne-Franche-Comté. Frankoprovençalsk var også språket som ble talt i de delene av Sveits som i dag er franskspråklige (med unntak av Jura, som alltid har vært fransktalende), i Aostadalen (dagens Italia) og noen daler nord i Piemonte. I&nbsp;Frankrike og Sveits begynte frankoprovençalskens tilbakegang med den franske revolusjon, siden bruk av frankoprovençalsk og andre franske «dialekter» ble sett på som reaksjonær og slått ned på av myndighetene. I&nbsp;Italia begynte tilbakegangen først med italieniseringen under fascismen på 1920-tallet.

Situasjonen i dag er dermed at det i Frankrike praktisk talt ikke fins foreldre som snakker frankoprovençalsk med sine barn, slik at språket om kort tid vil være forsvunnet som talespråk. De franske dialektene i området er imidlertid sterkt påvirket av frankoprovençalske elementer. I&nbsp;den sveitsiske kantonen Valais tales frankoprovençalsk fremdeles i enkelte kommuner (spesielt Evolène). Det største sammenhengende frankoprovençalsktalende enkeltområde er i dag Aostadalen. Inntil begynnelsen av 1900-tallet var denne regionen nesten rent frankoprovençalskspråklig. I&nbsp; dag er imidlertid andelen av befolkningen som angir frankoprovençalsk som morsmål, sunket til rundt 15&nbsp;%. Resten har gått over til fransk eller italiensk.

Frankoprovençalsk litteratur har en lang historie fra 1100- til 1900-tallet. På denne siden av årtusenskiftet har det blitt utgitt noen tegneserier på frankoprovençalsk.

## Språkeksempler

## Referanser


## Eksterne lenker
* Arpitania.eu, oppdag og lær arpitansk/frankoprovençalsk
* Centre d'Etudes Francoprovençales i Saint-Nicolas i Aostadalen
Lech (andre betydninger)

**Lech** kan vise til
* Lech, ei elv i Østerrike og Tyskland 
* En østerriksk kommune, se Lech (kommune)
* Et polsk fornavn
* Lech Wałęsa, tidligere president i Polen
* Et polsk ølmerke

## Se også
* Lechtal
* Lechtal-Alpene
Tiroler Ache

**Tiroler Ache(n)**, **Großache** eller **Kitzbüheler Ache** er en elv som har sitt utspring i Tirol (Østerrike), renner gjennom bl.a. Kitzbühel og munner i Chiemsee i Bayern. Elvens kilde ligger i nærheten av Thurnpasset i Kitzbühel-Alpene. Her heter den *Jochberger Ache*, men skifter etter hvert navn til *Kitzbüheler Ache*. Rett før St.&nbsp;Johann tar den opp to mindre elver (Fieberbrunner Ache og Reither Ache) og skifter igjen navn til *Großache*, omtales imidlertid nedenfor St.&nbsp;Johann også som *Kössener Ache*. Når den krysser den østerriksk&ndash;tyske grensen skifter den navn til *Tiroler Ache* (bairisk *Tiroler Achen*).

Alt i alt er elven 79&nbsp;km lang, derav 55&nbsp;km i Østerrike.
Caravan of Courage: An Ewok Adventure

***The Ewok Adventure*** (på norsk *Ewok heltene*) var en amerikansk TV-film regissert av John Korty satt i *[[Star Wars]]*-galaksen fra 1984. Den ble utgitt og lansert i Europa under navnet ***Caravan of Courage: An Ewok Adventure***, og er mest kjent under den tittelen i dag. Filmen handler om barna Mace og Cindel som må lete etter sine foreldre etter at de alle har nødlandet på skogmånen til Endor. Filmens handling finner sted et tidspunkt mellom Episode V og Episode VI. Den er den første serien av to spin-off-filmer om ewokene. 

## Skuespillere
* Warwick Davis som Wicket W. Warrick
* Aubree Miller som Cindel Towani
* Eric Walker som Mace Towani
* Fionnula Flanagan som Catarine Towani
* Guy Boyd som Jeremitt Towani

## Handling
Familien Towani (bestående av Catarine, Jeremitt, Mace og Cindel) nødlander på skogmånen Endor. Når foreldrene Catarine og Jeremitt forsvinner, blir barna funnet av ewoken Deej som tar dem med seg hjem til seg. De oppsøker Logray som forteller at foreldrene deres ble tatt av Gorax-monsteret, som bor i et øde og veldig farlig område. På veien møter de wistien Izrina, ewok-prestinnen Kaink og den store ewoken Chukha-Trok, før de endelig finner hulen hvor Gorax bor. De bekjemper ned Gorax-monsteret og befrir foreldre sine.

## Hjemmemarked
I Norge ble filmen lansert på VHS under navnet *Ewok heltene*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gerli Padar

**Gerli Padar** (født 1979) er en estisk sanger som representerte hjemlandet i Eurovision Song Contest 2007 med sangen «Partners in Crime». Sangen gikk ikke videre fra semifinalerunden. Hun er søsteren til Tanel Padar, som vant Eurovision Song Contest 2001 for Estland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  «Gerli Padar sweeps Eurolaul», *[[The Baltic Times]]*, 7. februar 2007
Reuss (andre betydninger)

**Reuss** har flere betydninger:

* Reuss (elv), elv i Sveits.
* Reuss (fyrstehus), to historiske stater i dagens Thüringen i Tyskland.
Reuss (elv)

**Reuss** er en elv i Sveits som hører til Rhinens tilsigsfelt. Den begynner i Gotthardmassivet (Uri) og munner ut i Aare ved Windisch (Aargau). Reuss er 164&nbsp;km lang, og har en fallhøyde på 2311&nbsp;m.

Reuss oppstår i Urseren av flere kildeelver, hvorav *Furkareuss* (fra Furkapasset), *Gotthardreuss* (fra St. Gotthard-passet) og *Oberalpreuss* (fra Oberalppasset) er de største. Kilden til Furkareuss ligger på 2640&nbsp;moh., og regnes som elvens hovedkilde. Reuss forlater Urseren gjennom det imponerende Schöllenenjuvet. Etter å ha passert den brede Reussdalen i Uri, munner elven ved Flüelen ut i Vierwaldstättersjøen. Reuss forlater sjøen ved kantonshovedstaden Luzern, som også er den største byen langs elven. Herfra renner elven nordover gjennom Aargau, delvis som grenseelv mellom kantonene Zug og Zürich. Reuss' vannføring ved munningen er gjennomsnittlig 140&nbsp;m³/s.
## Eksterne lenker
* 
*  Bilder og info om ''Wasserschloss'' - Samløpet av elvene Aare, Reuss og Limmat.
Werner Bätzing

**Werner Bätzing** (født 24. juni 1949 i Kassel i  Tyskland) er emeritert kulturgeograf og professor ved Universität Erlangen. Hans helhetlige og tverrvitenskapelige forskning på Alpene har vært banebrytende, i det han kombinerer kunnskap fra ulike fagområder (samfunnsgeografi, geomorfologi, økologi, biogeografi, økonomi, kulturhistorie m.m.) og fra ulike språkkretser, som tidligere hadde levd nokså isolerte akademiske liv.

## Verker (utvalg)
* 
* 
* 

## Referanser
Sanna (andre betydninger)

**Sanna** kan referere til:

* Sanna (elv), elv i det vestlige Tirol (Østerrike).
* Sanna (navn), et kvinnenavn med flere mulige opprinnelser.
* Sanna (øy), ei øy i Træna kommune på Helgeland i Nordland fylke.
Sanna (elv)

**Sanna**, **Rosanna** og **Trisanna** er elver i det vestlige Tirol (Østerrike). Sanna er en venstre bielv til Inn og oppstår av Rosanna og Trisanna bare 8&nbsp;km før den munner ved byen Landeck. De to kildeelvene er derimot rundt 35&nbsp;km lange hver. Rosanna kommer fra Stanzertal (Arlberg), mens Trisanna drenerer Paznaun. Begge har sitt tilsigsfelt i Verwall. I&nbsp;tillegg får Rosanna også vann fra Lechtal-Alpene og proteinholdig næring fra Monqui-kilden. Trisanna får vann fra Silvretta, som omfatter flere isbreer. Elvene har med bratt lengdeprofil og sterk strømning karakter av fjellelver.
Reterne

**Reterne** (latin *Raeti*) var et folk eller en gruppe av stammer som levde i Alpene i romertiden. De ble kolonialisert av romerne 15 f.Kr., og provinsen ble oppkalt etter dem: Raetia. Man finner også skrivemåtene *rætere* (resp. *raetere*, *rätere*) eller *rhetere* (*rhætere*, *rhaetere*, *rhätere*), men formen med *h* har ingen støtte i de historiske latinske kildene.

Informasjonen om reterne er veldig sparsommelig. Det er ikke en gang sikkert om reterne var et enkelt folk eller en romersk samlebetegnelse på diverse ulike folkeslag som tilfeldigvis levde ved siden av hverandre. Den senere provinsen Raetia var i hvert fall ikke helt sammenfallende med de kulturelle, språklige eller etniske grensene i området. Det kan se ut til at reternes hovedområde var Engadin, Val Müstair og det vestlige Tirol; i så fall kan reterne identifiseres som bærerne av Laugen-Melaun- resp. Fritzens-Sanzeno-kulturen. Denne gruppen var sannsynligvis av ikke-indoeuropeisk opprinnelse. Det retiske språket kan ha vært beslektet med etruskernes.

Andre kilder angir også det vestlige Graubünden og bosettinger så langt syd som Comosjøen som retiske. Om dette virkelig var det samme folkeslaget, er som sagt uvisst.

Romaniseringen av Raetia førte i hvert fall til at det retiske språket og kulturen gikk tapt. Det er f.eks. ikke påvist noen lingvistisk sammenheng mellom reternes språk og dagens retoromanske språk &ndash; selv om de sistnevnte tales i et område som for en stor del lå innenfor det historiske landskapet Raetia, og også er oppkalt etter dette.
Arne Winther

**Arne Winther** (født 22. januar 1926, død 14. februar 2000) var en fotballspiller som spilte for Skeid i 1950- og 1960-årene. Han spilte 430 kamper for Skeid, og fikk også sju landskamper. Winther ble kåret til Årets stopper på VG-børsen i 1962.

Winther ble norgesmester med Skeid fire ganger, i 1954, 1955, 1956 og 1958.

## Referanser
FC Sochaux-Montbéliard

**FC Sochaux-Montbéliard** er en fotballklubb fra byområdet Sochaux-Montbéliard i Frankrike.

## Kjente spillere med en fortid i klubben
* El-Hadji Diouf
* Álvaro Santos
* Yannick Stopyra
* Franck Silvestre
* Albert Rust
* Bernard Genghini

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Spillerstall - Transfermarkt
Worldwatch Institute

**World Watch Institute** ble grunnlagt i 1974 av Lester Brown. Organisasjonen blir finansiert ved tilskudd fra private fond og enkeltpersoner. Øystein Dahle har vært styreleder siden 2002.

Instituttet arbeider med overgangen til et miljømessig bæredyktig og sosialt rettferdig samfunn. De gir hvert år ut boken Jordens tilstand.

## Eksterne lenker
* Worldwatch Instituttets nettsted
Jordens tilstand

***Jordens tilstand***, originalspråk engelsk: ***The State of the World*** er en bok publisert årlig sinden 1984 av Worldwatch Institute. Serien forsøker å identifisere jordens mest signifikante miljøutfordringer.  Utgavene fra 1998 til 2003 er tilgjengelige som gratis (PDF) nedlasting fra Worldwatch website. 

## Utgaver
**State of the World 1984* ISBN 0-393-30176-1
**State of the World 1985* ISBN 0-393-30218-0
**State of the World 1986* ISBN 0-393-30255-5
**State of the World 1987* ISBN 0-393-30389-6
**State of the World 1988* ISBN 0-393-30440-X
**State of the World 1989* ISBN 0-393-30567-8
**State of the World 1990* ISBN 0-393-30614-3
**State of the World 1991* ISBN 0-393-30733-6
**State of the World 1992* ISBN 0-393-30834-0
**State of the World 1993* ISBN 0-393-30963-0
**State of the World 1994* ISBN 0-393-31117-1
**State of the World 1995* ISBN 0-393-31261-5
**State of the World 1996* ISBN 0-393-31339-5
**State of the World 1997* ISBN 0-393-31569-X
**State of the World 1998* ISBN 0-393-31727-7
**State of the World 1999* ISBN 0-393-31815-X
**State of the World 2000* ISBN 0-393-31998-9
**State of the World 2001* ISBN 0-393-04866-7
**State of the World 2002* ISBN 0-393-32279-3
**State of the World 2003* ISBN 0-393-05173-0
**State of the World 2004 Special Focus: The Consumer Society* ISBN 0-393-32539-3
**State of the World 2005: Redefining Global Security* ISBN 0-393-32666-7
**State of the World 2006: Special Focus: China and India* ISBN 0-393-32666-7
**State of the World 2007: Our Urban Future* ISBN 978-0393329230 
**[[State of the World 2008]]: Innovations for a Sustainable Economy* ISBN 978-0-393-33031-1
*﻿

## Eksterne lenker
* Jordens tilstand 2009: Klimaendring
Stephanie Herseth Sandlin

**Stephanie Marie Herseth Sandlin** (1970–) en amerikansk politiker og universitetsrektor.

Hun var medlem av Representantenes hus i den amerikanske Kongressen fra 2004 til 2011, som den eneste representanten fra Sør-Dakota. Hun tilhører Det demokratiske parti.

Stephanie Herseth Sandlin er en konservativ demokrat. Hun var blant lederne i Blue Dog Coalition mens hun satt i Representantenes hus.

Hun har en kandidatgrad i jus fra Georgetown University fra 1997. Hun har arbeidet i både rettspleien og næringslivet, og som privatpraktiserende advokat. Hun har også vært administrerende direktør for landbrukssamvirkets utdannelsesstiftelse i Sør-Dakota. I 2017 ble hun rektor ved Augustana University i Sioux Falls.

Hun vokste opp på en kvegfarm som datter av Joyce (født Styles) og Lars Herseth, som var medlem av Sør-Dakotas lovgivende forsamling og delstatssenat i over 20 år. Hennes farfar Ralph Herseth var guvernør i Sør-Dakota, og farmoren Lorna Herseth (født Buntrock) var delstatens administrasjonsminister. Hennes oldeforeldre på farssiden var norske innvandrere fra Vang og Ringsaker på Hedmarken.

Hun giftet seg i 2007 med Max Sandlin, tidligere kongressmann fra Texas.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Mary Lynn Rajskub

**Mary Lynn Rajskub** (født 22. juni 1971 i Detroit i Michigan) er en amerikansk skuespiller kjent for karakteren Chloe O'Brian i thrillerserien *[[24 (TV-serie)|24]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Edwin Eziyodawe

**Edwin Eziyodawe** (født 9. mai 1988) er en fotballspiller i fra Nigeria som er klubbløs. Han debuterte for Lillestrøm SK 14. mars 2009, da han kom inn som reserve for Arild Sundgot i en kamp mot Stabæk, og scoret sitt første tippeligamål i bortekampen mot Tromsø 18. april 2009, da han utlignet til 1–1 like før slutt, som ble sluttresultatet. Eziyodawe har også spilt for Sharks FC.

## Eksterne lenker
*
Terje Gulbrandsen

**Svein Terje Gulbrandsen** (1944–2015) var en fotballspiller som spilte for Skeid i 1960-årene.

Gulbrandsen ble norgesmester med Skeid i 1963 og 1965, og scoret ett av målene da Skeid slo Frigg 2–1 i finalen. Han spilte i Skeid fra 1963 til 1970. Gulbrandsen fikk med seg 99 kamper i toppserien for Skeid, og scoret åtte mål. Han spilte i 1971 og 1972 for Drafn i Drammen, det første året som spillende trener. Han spilte deretter to sesonger i Vålerengen, før han trappet ned etter 1974-sesongen.

Han var trener for Kolbotn Fotball Kvinner i 1997 og gikk over i en lederstilling fra 1998.

Han var far til fotballspilleren Solveig Gulbrandsen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ameneon

***Ameneon*** er bandet Seigmens debutalbum, og ble utgitt i 1993 på 1:70. Albumet ble innspilt i 1992 hos Athletic Sound i Halden.

## Sporliste

# «Simone» &ndash; 4:48
# «Monsun» &ndash; 5:22
# «Negativ» &ndash; 7:02
# «Plutonium» &ndash; 4:48
# «Ameneon» &ndash; 3:16
# «Korsfarer» &ndash; 3:17
# «Mesusah» &ndash; 9:01
# «Ikon» &ndash; 2:58

## Medvirkende

* Alex Møklebust &ndash; Vokal
* Sverre Økshoff &ndash; Gitar
* Marius Roth &ndash; Gitar
* Kim Ljung &ndash; Bass
* Noralf Ronthi &ndash; Trommer
* Kai Ø. Andersen &ndash; Lydtekniker

## Eksterne lenker
*
Stjerneskip

**Stjerneskip** er romskip ment for å foreta reiser mellom stjernersystmer, eller interstellare reiser. Dette er til forskjell fra romskip som er ment for å foreta reiser mellom planeter, eller interplanetare reiser. Per dags dato er det ikke bygget noen romskip på jorden som er i pålitelig stand til å gjennomføre denne formen for reiser og teknologien som kreves for å for å kunne foreta seg slike reiser er lysår unna i de fleste tilfeller. Romfartøy som er sendt ut med den hensikt å reise mellom stjernene, som *[[Voyagerprogrammet|Voyager]]* og *Pioneer*-sondene til NASA er ikke ventet å kunne nå fram til andre stjerner før om titusener av år. Av disse grunnene er stjerneskip hovedsakelig forbeholdt science fiction og andre sjangre innenfor litteratur, film osv. hvor det finnes et rikt antall eksempler fra bøker og filmer som *[[Dune (bok)|Dune]], [[Star Trek]], [[Star Wars]]* osv.
Amstel Gold Race 2009

**Amstel Gold Race 2009** var den 44. utgaven av Amstel Gold Race, og ble arrangert den 19. april. Løypa var på 257&nbsp;km lang og gikk fra Mastricht til Cauberg.
Amstel Gold Race har vært en del av UCI ProTour siden starten i 2005, og er også i år med.

Seks profesjonelle kontinentallag ble invitert til å delta: Cervélo TestTeam, Skil-Shimano, Vacansoleil, Topsport Vlaanderen-Mercator, Landbouwkrediet-Colnago og Serramenti PVC Diquigiovanni.

## Resultater

## Eksterne lenker
* 
*  Amstel Gold Race 2009 på www.the-sports.org
Thangka

**Thangka** er et rollebilde innen den tantriske buddhisme. Det henges opp til meditasjonsbruk i templer eller ved husaltere, og kan medbringes under prosesjoner. De kan forestille buddhaer, bodhisattvaer, verneguddommer og lamaer eller symboler som for eksempel mandala.

De thangkaer som er malt med vannfarver på linduker kalles på tibetansk *bris-than*; er de vevet eller stukket i  silke kalles de *gos-than*.

## Litteratur
* Martin Brauen: *Das Mandala. Der heilige Kreis im tantrischen Buddhismus*. Du Mont Verlag, Köln 1992, ISBN 3-7701-2509-6
* Per Kværne: «The Bon Religion of Tibet: The Iconography of a Living Tradition»,  *Serindia*, London 1995; ISBN 0-906026-35-0.
* Detlef Ingo Lauf: *Verborgene Botschaft tibetischer Thangkas*. Freiburg 1976, ISBN 3-591-08025-X
* Alexandra Lavizzari-Raeuber: *Thangkas, Rollbilder aus dem Himalaya.* Kunst und mystische Bedeutung, Köln 1984, ISBN 3-7701-1408-6
* Ben Meulenbeld: *Buddhist Symbolism in Tibetan Thangkas.* Binkey Kok, Havelte 2001; ISBN 90-74597-44-0.
* Helmut Uhlig: *Tantrische Kunst des Buddhismus.* Berlin 1981, ISBN 3-7934-1609-7
* Helmut Uhlig: *Das Bild des Buddha.* Berlin 1979, ISBN 3-7934-1617-8

## Eksterne lenker
* 
* Martin Brauen: *Was sind Thangkas?* https://web.archive.org/web/20100222094830/http://www2.bremen.de/info/nepal/Icono/thangkasgerm.htm
* Ute Griesser: Thangkas Rollebilder i tibetisk buddhisme. Kulturell betydning og konserveringsmetoder (Deutsche China-Gesellschaft, *China-Journal*, 2002-2004)
* Buddhist Thangka Gallery (Hans Taeger)
* Dharmapala Thangka Centre.
* Tradisjonelle thangkas og mandalas i tibetisk buddhisme
Kaarel Eenpalu

**Kaarel Eenpalu** til 1935 **Karl August Einbund** (født  i Vesneri, Tartu fylke, død 27. januar 1942 i Kirov oblast, Sovjetunionen) var en estisk journalist og politiker for Bondepartiet (*[[Põllumeeste Kogud]]*, *[[Ühinenud Põllumeeste Erakond]]*). Han var i flere perioder innenriksminister, i en periode statsminister og i 1932 Estlands statsoverhode. I 1935 estifiserte han sitt tyske navn. 

Eenpalu fullførte gymnaset i Tartu og startet deretter jusstudier ved Universitetet i Tartu. Han 
fullførte sine juridiske studier ved Universitetet i Moskva. Han startet deretter en karrière som journalist. Han ble i 1918 redaktør i *[[Postimees]]*, to år senere ble han sjefredaktør for *[[Tallinna Teataja]]* og i 1924 sjefredaktør for avisen *[[Kaja (avis)|Kaja]]*. 

Eenpalu deltok i den estiske uavhengighetskrigen. Han ble i 1919 medlem av *[[Asutav Kogu]]*, den grunnlovgivende forsamlingen, som arbeidet fra april 1919 til desember 1920. Han ble deretter innvalgt i Estlands riksdag, *[[Riigikogu]]*, og satt som representant der i hele mellomkrigstiden. I denne perioden hadde Eenpalu en rekke sentrale politiske verv. Han var riksrevisor 1919 til 1920. Han var i tre omganger innenriksminister, først i 1920, deretter 1921–1924 og 1924–1926. I denne posten var Eenpalu sentral i etableringen og oppbygningen av Estlands politivesen. Fra juni 1926 til juli 1932, og igjen fra mai 1933 til august 1934, var Eenpalu formann i *Riigikogu*. Eenpalu var statseldste, Estlands statsoverhode, fra juli til november 1932. 

Etter at Konstantin Päts, i samarbeid med øverstkommanderende for Estlands væpnede styrker, Johan Laidoner, gjennomførte statskupp i 1934, ble Eenpalu igjen innenriksminister. Han satt i denne posten til 1938 da han ble statsminister. Eenpalu gikk av som statsminister i oktober 1939.

Etter Sovjetunionens invasjon og okkupasjon av Estland ble Eenpalu 24. juli 1940 arrestert av NKVD. Han døde i sovjetisk fangenskap i leiren *Vyatlag* i Kirov oblast den 27. januar 1942.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kaarel Eenpalu (until 1935 Karl August Einbund), Estlands president.
* Appendix 1. Fate of the Members of the Estonian Governments in 1918–1940, Den estiske kommisjon for undersøkelse av forbrytelser mot menneskeheten