open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Myrtefamilien

* *[[Myrtoideae]]*
* *[[Leptospermoideae]]*
* *[[Chamelaucioideae]]*
* *[[Psiloxyloideae]]*

**Myrtefamilien** (Myrtaceae) er en plantefamilie i ordenen Myrtales. Den omfatter mellom 3000 og 5000 arter fordelt på 130-150 planteslekter. Artene finnes stort sett i Australia og Amerika. Arten *[[Eucalyptus regnans]]* kan bli mer enn 100 meter høy og regnes av mange som verdens høyeste blomsterplante.

## Kjente slekter
* *[[Blepharocalyx]]*
* Flaskebørsteslekten (*Callistemon*) – 34 arter
* Eukalyptusslekten (*Eucalyptus*) – ca. 700 arter
* *[[Feijoa]]* – 1 art
* *[[Eugenia]]* – ca. 1&nbsp;000 arter
* *[[Leptospermum]]* – 80-86 arter
* *[[Lophostemon]]* – 4 arter
* Tetreslekten (*Melaleuca*) – > 200 arter
* *[[Metrosideros]]* – ca. 50 arter
* *[[Myrciaria]]* – ca. 20 arter
* Myrteslekten (*Myrtus*) – 2 arter
* *[[Pimenta (botanikk)|Pimenta]]* – 13 arter
** Allehånde (*Pimenta dioica*) 
* Guavaslekten (*Psidium*) – ca. 100 arter
** *[[Guava]] (*Psidium guajava*)
* *Regelia* – 6 arter
* *Syncarpia* – 3 arter
* *Syzygium* = syn. *Acmenosperma* - ca. 1.100 arter
** [[Nelliktre]] (*Syzygium aromata*
* *Taxandria* – 13 arter
* *Ugni'' – 10 arter

## Eksterne lenker
*
Degeneria

* *[[Degeneria roseiflora]]*
* *[[Degeneria vitiensis]]*

***Degeneria*** er slektsnavnet på to tre-arter av blomsterplanter.
Den første arten ble oppdaget i 1942, den andre i 1988. Det vitenskapelige navnet viser til den amerikanske botanikeren Otto Degener som først oppdaget disse plantene. De vokser bare på Fiji og regnes som levende fossiler.

## Eksterne lenker
*
Ernst von Salomon

**Ernst von Salomon** (1902–1972) var en tysk forfatter, offiser og en av attentatmennene som drepte Tysklands utenriksminister Walther Rathenau i 1922.

Han ble født i Kiel som sønn av en offiser. Fra 1913 var han kadett i Karlsruhe og tok abitur ved Preußische Hauptkadettenanstalt i Berlin-Lichterfelde, fra 1919 var han i frikorpset *[[Marinebrigade Ehrhardt]]* ved Østersjøen og i Oberschlesien.

Han ble dømt til fem års fengsel i 1922 for å ha deltatt i mordet på Rathenau. I 1927 fikk han enda en fengselsstraff for et annet drapsforsøk, men ble løslatt etter noen få måneder. Dommerne var på denne tiden sympatisk innstilt til høyreradikale.

I likhet med de aller fleste høyreorienterte frikorpskjemperne mislikte Salomon Hitler og nasjonalsosialistene, og trakk seg i 1933 tilbake fra politikk for isteden å skrive filmmanus. 

Etter andre verdenskrig ble Salomon internert som krigsfange av amerikanerne i perioden 1945&ndash;1946. Filmen *Carl Peters* fra 1940, hvor Salomon hadde skrevet manus, ble forbudt av de britiske okkupasjonsstyrkene, da den angivelig var «anti-britisk».

I 1951 ga han ut boken *Der Fragebogen* («Spørreskjemaet») hvor han ga ironiske svar på de 131 spørsmålene de ble stilt om sine aktiviteter under det nasjonalsosialistiske styret. Han har også utgitt en rekke bøker, hvorav den mest kjente er *Der Fragebogen*.

Salomon døde i Stoeckte nær Winsen.

## Verker
* *Die Geächteten*, 1930
* *Die Stadt*, 1932
* *Die Kadetten*, 1933
* *Nahe Geschichte, ein Überblick*, 1936
* *Das Buch vom deutschen Freikorpskämpfer*, 1938
* *Der Fragebogen*, 1951, ISBN 3-499-10419-9
* *Boche in Frankreich, Auszug aus " Der Fragebogen" *1952
* *Das Schicksal des A.D. Ein Mann im Schatten der Geschichte. Ein Bericht*, 1960
* *Die schöne Wilhelmine*, 1965
* *Glück in Frankreich*, Hamburg 1966
* *Deutschland, Städte und Landschaften aus dem Flugzeug gesehen*, 1967
* *Deutschland, Deine Schleswig-Holsteiner*, 1971
* *Die Kette der tausend Kraniche*, 1972
* *Der tote Preusse* (posthumt publisert manuskript), 1973

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over Preussens utenriksministre

Dette er en oversikt over Preussens utenriksministre. 

## [[Preussen|Kongeriket Preussen]] –1918

## Referanser


## Se også
*Tysklands utenriksministre 
*Liste over Preussens ministerpresidenter
FNs medlemsland

**[[De forente nasjoner]]** har 193 **medlemsland**. Sør-Sudan er det siste landet som ble medlem av organisasjonen 14. juli 2011. I tillegg har Den hellige stol (Vatikanstaten) og Palestina status som observatørstater og en rekke internasjonale organisasjoner og andre enheter har  observatørstatus i FNs hovedforsamling.

## Nåværende medlemmer

## Kinas sete

Republikken Kina var en av de opprinnelige grunnleggerne av FN i 1945. Men den Kuomintang-kontrollerte regjeringen ble avsatt i 1949 samtidig som den nye kommunistregjeringen i Folkerepublikken Kina tok over kontrollen over mesteparten av landet. Likevel fortsatte representanter for nasjonalistregjeringen å representere Kina i FN, selv om det ofte ble oppfattet som lite korrekt, sett i lys av at Republikken Kina omfattet kun Taiwan (og andre utaskjærs øyer) sammenlignet med Folkerepublikken Kina som omfattet hele Fastlands-Kina. I oktober 1971 vedtok FNs generalforsamling resolusjon 2758 som endret Kinas representasjon i FN, slik at det ikke lenger ble representert av Republikken Kina, men i stedet av Folkerepublikken Kina; dette gjorde at Folkerepublikken Kina fikk fast sete i Sikkerhetsrådet. Siden Republikken gjorde krav på å være *hele* Kinas regjering, nektet den å godta denne avgjørelsen, og er derfor ikke representert i FN. Det er mulig at det i 1971 hadde gått an å få gjennom en resolusjon som anerkjente Taiwan som en selvstendig stat på det tidspunktet, gikk Chiang Kai-shek imot dette. I nyere tid, har Taiwan, under regjeringer som argumenterer at Taiwan *ikke* er en del av Kina, men et eget land, forsøkt å bli medlem som «Taiwan» (og å representere kun Taiwan, ikke hele Kina), men dette har stadig blitt blokkert av Folkerepublikken Kina, som holder på sitt krav om at Taiwan er en del av dets territorium. Under president Ma, fra KMT, som vant presidentvalget i mars 2008, er det usannsynlig at Taiwan kommer til å søke om FN-medlemskap, siden KMT fastholder det synet at Taiwan er en del av Kina, men at det er Republikken Kina, og ikke Folkerepublikken, som er det «sanne» Kina.

## Observatørland

I tillegg til medlemslandene som er listet overfor, er Den hellige stol (Vatikanstaten) og Palestina permanente observatørstater. Det innebærer at statene har status som permanent observatør ved FNs hovedforsamling og kan delta i forsamlingens arbeid, men uten å ha stemmerett. Noen internasjonale organisasjoner har en tilsvarende observatørstatus.

## Referanser


## Se også
* Liste over stater

## Eksterne lenker
* Official list of member states, including membership
Span

**Span** var et norsk rockeband med opprinnelse i Bærum. Bandet ble startet av Jarle Bernhoft på vokal og gitar, Fridtjof Nilsen på gitar, Fredrik Wallumrød på trommer og Vemund Stavnes på bass. Vemund Stavnes gikk ut på slutten av 2003, og ble kort etter erstattet av Kim Nordbæk.

## Utgivelser
Bandets første utgivelse, EP-en *Baby's Come Back*, fikk terningkast 4 i *[[Adresseavisen]]*, *[[Dagbladet]]* og *[[Aftenposten Aften]]* og 5 i *[[Hamar Arbeiderblad]]* og *[[Bergensavisen]]*. Flere sammenliknet tittelåta «Baby's Come Back» med Blurs «Song 2».

«Baby's Come Back» var også en av flere singler Span ga ut. I 2003 ble «Found» den første singelen til å oppnå listeplassering, da den gikk inn på 15.-plass på VG-lista. Den forbedret seg til 14.-plass før den falt ut etter tre uker.

Bandet ga ut debutalbumet *[[Mass Distraction]]* høsten 2003. Albumet fikk positiv respons fra både kritikere og fans, og Span ble ansett som et nytt norsk stjerneskudd med internasjonal appell. De spilte like mange konserter rundt i Europa som hjemme i Norge.

Det fortsatte å komme singler fra *Mass Distraction* i 2004, hvor «Don't Think The Way They Do» lå fem uker på VG-lista med 11.-plass som høyeste. Den mest suksessfulle singelen var «Cut Like Diamonds» fra det neste albumet i 2005, som toppet seg på andreplass.

Våren 2005 ga de ut *[[vs. Time]]*, som ikke ble like godt mottatt av kritikerne som debutalbumet. Der *Mass Distraction* lå ti uker på VGs albumliste (med femteplass som høyeste), nøyde *vs. Time* seg med fire uker. Bandet ble oppløst samme høst.

### Diskografi
* *Baby's Come Back* (EP) ()
* *[[Mass Distraction]]* ()
* *[[Vs. Time]]* ()

## Dog Almighty
Medlemmene Fridtjof Nilsen, Kim Nordbæk og Fredrik Wallumrød gikk videre og startet etter oppløsningen av Span, rockebandet Dog Almighty i januar 2006. De ga i 2007 ut det selvtitulerte albumet *Dog Almighty*.

## Jubileums- og avskjedsturne
I 2024 gjorde Span en avskjedsturné for å markere 20-årsjubileet for debutalbumet *Mass Distraction*.  De spilte ni konserter i Norge og en i London.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wolfgang Stresemann

**Wolfgang Stresemann** (1904–1998) var en tysk jurist med doktorgrad (dr.jur.), orkesterintendant, dirigent og komponist.

## Liv og virke
Han var intendant for Berliner Philharmoniker fra 1959 til 1978 og igjen fra 1984 til 1986, og dermed mannen bak Herbert von Karajan.

Stresemann var sønn av den liberale statsmannen Gustav Stresemann (1878&ndash;1929), tysk rikskansler og utenriksminister samt vinner av Nobels fredspris, og Käte Stresemann. Ettersom hans mor var av jødisk opprinnelse (begge hennes foreldre var jøder, men familien hadde konvertert til protestantismen), og på grunn av hans fars virke som en ledende liberal-demokratisk politiker, forlot han Tyskland sammen med sin mor høsten 1939, for å unnslippe nasjonalsosialistenes forfølgelser.

I USA arbeidet han som dirigent og musikkritiker. I 1956 slo han seg ned i Vest-Tyskland.

Han var far til Christina Stresemann, dommer i tysk føderal høyesterett.

## Verker
* *Mein Vater, Gustav Stresemann* (1979)
* *Ein seltsamer Mann; Erinnerungen an Herbert von Karajan*
* *Wie konnte es geschehen? Hitlers Aufstieg in der Erinnerung eines Zeitzeugen*. 
* *Philharmonie und Philharmoniker*
* *... und abends in die Philharmonie. Erinnerungen an grosse Dirigenten*. 
* *Zeiten und Klänge: Ein Leben zwischen Musik und Politik* 
* *Eine Lanze für Felix Mendelssohn*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Berlinfilharmonien

**Berlinfilharmonien** (tysk: **Berliner Philharmoniker**) er et tysk symfoniorkester, grunnlagt våren 1882, som regnes som et av de beste i verden.

Orkesteret er siden 2002 en stiftelse finansiert av delstaten Berlin. I 2004 fikk orkesteret Herbert-von-Karajans musikkpris i Baden-Baden.

Etter at den gamle Filharmonien ble ødelagt ved bombardement i 1944 har Hans Scharouns bemerkelsesverdige nybygg Berliner Philharmonie i Tiergarten siden 1963 vært hjemsted for orkesteret.

## Kunstneriske ledere
*Ludwig von Brenner (1882–1887)
*Hans von Bülow (1887–1895)
*Arthur Nikisch (1895–1923)
*Wilhelm Furtwängler (1923–1945, 1952–1954)
*Leo Borchard (1945)
*Sergiu Celibidache (1945–1952)
*Herbert von Karajan (1954–1989)
*Claudio Abbado (1989–2002)
*Simon Rattle (2002–)
* Kirill Petrenko (fra 2018)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Joschka Fischer

**Joseph Martin «Joschka» Fischer** (født 12. april 1948 i Gerabronn i Tyskland) er en tysk tidligere politiker (De grønne). Han var Tysklands visekansler og utenriksminister i den rød-grønne koalisjonen fra 1998 til 2005 og president Det europeiske råd 1. januar 1999 til 30. juni 1999. 

## Barndom og ungdom
Fischer ble født som tredje barn av ungarsktyske foreldre, som hadde måttet forlate Budapest i 1946 etter at Ungarn var blitt okkupert av Sovjetunionen. Hans fornavn «Joschka» er avledet av *Jóska*, en ungarsk kortform for Josef (ungarsk *József*). 

Fischer var som ung medlem av organisasjonen Revolutionärer Kampf. Han deltok i voldelige demonstrasjoner og er fotografert i slagsmål med en politimann, noe han har erkjent. Fischer har ikke erkjent at han og vennen Daniel Cohn-Bendit skjulte våpen for RAF. Fischer har hevdet at han lånte ut bilen sin til Hans-Joachim Klein og at han først senere brakte i erfaring at den var brukt til transport av våpen stjålet av amerikanske styrker. 

## Karriere

Joschka Fischer ble en av de første grønne representantene i det tyske parlamentet i 1983. Han var også medlem av den grønne regjeringen i Hessen, som miljøvernminister, og ble kjent for å ha avlagt ministereden i joggesko, som nå er utstilt i Deutsches Ledermuseum i Offenbach.

Etter valget til forbundsdagen 2005 trakk Fischer seg tilbake fra politikken. Han arbeider nå som konsulent og foredragsholder.

Fischer ble lenge regnet som en av de sterkeste kandidatene til posten som EUs nye utenriksminister.

Som utenriksminister nedsatte Fischer 11. juli 2005 en uavhengig historiekommisjon som avla sin innstilling 21. oktober 2010. Kommisjonen har vist at det tyske utenriksdepartementet var systematisk delaktig i jødeforfølgelsene under den andre verdenskrigen og at diplomatenes karriere fortsatte uavbrutt etter 1945. 

## Privatliv
Joschka Fischer giftet seg for femte gang 29. oktober 2005 med iranske Minu Barati (født 1976).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  Deutsches Historisches Museum: Biografi
Georges Cziffra

**Georges Cziffra** (1921–1994) var en ungarsk klassisk pianist.

Født som *György Cziffra* i Budapest, sønn av ungarske sigøynere, ble han lagt merke til i en alder av fem år, da han improviserte over populære melodier i barer og sirkuser. Blant hans lærere ved Franz Liszt-akademiet var Ernö Dohnányi.

Et forsøk på å rømme fra det sovjetstyrte Ungarn førte til fengsling og tvangsarbeid i perioden 1950&ndash;1953. I 1956, etter en rettssak, fikk Cziffra tillatelse til å dra til Wien, hvor han begynte sin internasjonale karriere. Senere dro han videre til London og Frankrike. Georges Cziffra døde i Senlis, Frankrike, 72 år gammel.

Cziffra har spilt inn Franz Liszts virtuosverker. Han har også gjort innspillinger av mange av Frédéric Chopins komposisjoner.

## Referanser
Nebiim

**Neviím** (hebraisk: , *Nevi'im*), eller *Profetene*, utgjør den andre av tre hoveddeler av Tanákh, eller den hebraiske Bibelen. Denne delen er igjen delt inn i to deler; Neviim risjonim (de tidligere profetene – Josva, Dommernes bok, Samuelsbøkene og Kongebøkene) og Neviim aharonim (de senere profetene – Jesaja, Jeremia og Esekiel og de tolv mindre profetene).

I den jødiske liturgi leses utdrag av tekstene offentlig i synagogen etter torahlesningene hver sabbat og på jødiske festdager.

## Referanser
Misjná

**Misjná** (også *Mishna*, *Mischná* eller *Mishná*; hebraisk , «studier ved gjentakelse») er en av jødedommens religiøse tekstsamlinger, og inngår som en av to deler av Talmud. Det var det første betydelig skriftlige samling av jødisk muntlige  tradisjoner kjent som «Den muntlige Tora». Det er også det første betydelig verk innen rabbinsk litteratur.

Som skriftlig verk ble Misjná fullført henimot år 220. Den ble redigert av rabbinerne Akiva (45-135 f.Kr) og Juda ha-Nasi (135-188/219 e.Kr.). 

Verket omfatter seks *ordninger* og 63 *traktater*. Det er ikke en lovkodeks i begrepets egentlige forstand, men snarere en syntese av de den gang fremherskende meninger blant de jødiske skrift- og rettslærde. Den ble skrevet ned da man fryktet at den skulle gå tapt ettersom den tidligere kun hadde blitt overført muntlig.

De seks ordningene:

# *Zeraim* (Jordbruket)
# *Moed* (Sabbaten og de religiøse festene/høytidene)
# *Nasjim* (Ekteskap, skilsmisse og kontraktsforhold(kvinnene))
# *Neziqin* (Finansielle lover og skader/ulykker)
# *Kodasjim* (Ofringer og templet, det vil si «De hellige spørsmålene»)
# *Tohorot* (Rituell renhet og urenhet)

Den populære samlingen med visdomsord kalt Fedrenes ord (*Pirke Avot*) inngår i niende av ti deler av *Neziqin*.

## Referanser


## Litteratur
* Danby, Herbert (1933): *The Mishnah*. Oxford, ISBN 0-19-815402-X
* Neusner, Jacob (1991): *The Mishnah: A New Translation*. New Haven, opptrykk, ISBN 0-300-05022-4
Halakhá

**Halakhá** (hebraisk: , eller bare , *hălākhā*, «livsførsel», fra  *halakh*, «å gå, vandre») er den kollektive mengden jødiske, religiøse lover, avlevert fra den skriftlige Tora og muntlige Tora. Halakhá er basert på bibelske lover eller bud (*mitzvot*), tradisjonelt nummerert som 613 stykker, for de religiøse forpliktelsene i jødedommen. Det er veien å følge for å leve et hellig liv i henhold til pakten Gud hadde mellom det jødiske folk, som det er beskrevet i Mosebøkene. Det er talmudske og rabbanittisk og skikkene og tradisjonene kompilert i mange bøker, en av de mest kjente er *Shulhan Arukh* («Det dekkede bord») fra midten av 1500-tallet av den sefardiske rabbineren Josef Caro. 

I litteraturen kan halakhá transkriberes ulikt, som eksempelvis *halacha*, *halakhah*, *halocho* eller *halaka*. Det er ofte oversatt som «jødisk lov», men en mer direkte oversettelse kan være «livsførsel» eller «måter å gå». Ordet er avledet fra rotord som betyr «å oppføre» (og «å gå, vandre»). Halakhá rettleder ikke bare religiøs praksis og tro, men også tallrike aspekter av dagliglivet. Disse lovene eller påbudene får sin autoritet i Den hebraiske Bibelen og rabbinernes fortolkninger slik de finnes i Mishna, Tosefta og Talmud. Den gir bud om alle deler av livet, som gudstjenester, dagligliv, bønn, mat regler, landbruk, sivil og kriminallov og etikk og moral. De ulike retningene i jødedommen legger forskjellig vekt på overholdelsen av halakhá. Ortodokse jøder prøver å leve etter halakhá så mye som mulig, mens andre overholder bare noen av forpliktelsene.

## Obligatorisk eller ikke
Historisk under jødisk diaspora fungerte halakhá i mange jødiske samfunn som en pålagt rekker av lover, både sivile og religiøse, ettersom det ikke eksisterte noe skille i klassisk jødedom. Siden den jødiske opplysningstiden (*[[Haskalá]]*) og jødisk frigjøring fra undertrykkelse og jødefiendtlige lover i Europa har mange jøder kommet til å se på halakhá som mindre forpliktende for dagliglivet da den støtter seg på rabbanittisk tolkning, i motsetningen til rene, skriftlige ordene som er nedtegnet i Den hebraiske Bibelen.

Mange bud er nevnt i den skriftlige Tora. Disse tilsvarer med mer detaljerte bud som ble gitt  til Moses på Sinaifjellet. Mange bud er vanskelig å forstå fra den skriftlige Tora uten samtidig å ha den muntlige Tora. Mange praktiske utføringer og forklaring på hvordan de skal se ut, sånn som kiddush eller tefillin, kan ikke bli funnet i den skriftlige Tora, kun i den muntlige.

I halakhá er det tre nivåer på hva man skal følge.

# «Må følge» : Bud som generelt ikke skal diskuteres, kun følges uansett omstendighet.
# «Burde følge»: Bud eller skikker som er akseptert av nesten hele den jødiske verden og som kan brytes hvis det er nødvendig i ekstreme situasjoner.
# «Ikke bindende skikker»: Skikker som ikke er universelle å følge.

## Referanser
Ketuvim

**Ketuvím** eller **Ketubím** (hebraisk ), eller *Skriftene*, er den tredje hoveddelen av Tanákh, eller den jødiske Bibelen. Den består av Ruts bok, Krønikebøkene, Esras bok, Nehemjas bok, Esters bok, Daniels bok, Jobs bok, Salomos ordspråk, Forkynneren, Høysangen, Salmenes bok og Klagesangene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bjørn Eirik Loftås

**Bjørn Eirik Loftås** (født 1971) er en norsk journalist og redaktør. Han har i hovedsak befattet seg med teknologi og har lang fartstid i nettmagasinet ''DinSide''. Han har siden 2025 vært fagredaktør for elbil i *Broom* / TV 2.

Loftås er utdannet adjunkt fra Statens lærerhøgskole i handels- og kontorfag.

Han ble i 2000 redaktør i *[[DinSide]] Data*, et norsk IT-relatert magasin på internett. I 2007 ble han teknologiredaktør i *DinSide* og i 2018 ble han redaktør for nettstedet. Fra 2020 til 2023 var han redaksjonsleder i nettstedet *[[Elbil24]]*. I 2023 ble han ansatt i den internettbaserte bilguiden *[[Broom]]*.

Han har også vært fast gjest i tv-program som *[[God morgen, Norge!]]* og *[[TV 2 hjelper deg]]* på TV 2.

## Referanser
Siddur

**Siddúr** (hebraisk  el. ) er en jødisk bønnebok for hverdager og/eller shabbát. En siddur inneholder ofte også bønner for de tre valfartsfestene pesah (påske), sjabu&#8216;ót (pinse) og sukkót (løvhyttefesten). En bønnebok for spesielle helligdager blir gjerne kalt mahzór.

Ulike etniske retninger av jødedommen som sefardiske jøder og askenasiske jøder har ulik utforming av sine siddurím.
Children’s Corner

***Children's Corner*** er en suite for solopiano av Claude Debussy, fullført i 1908.

Verket er dedisert til Debussys datter Emma-Claude &mdash; kjent som *Chou-Chou* &mdash; som den gang var tre år gammel. Stykkene er ikke ment å bli spilt av barn &mdash; de er snarere ment å skildre barndom.

Suiten består av seks små stykker, hvert med en engelskspråklig tittel. Språkvalget reflekterer Debussys anglofili, og kan også være et vink til Chou-Chous engelske barnepike. Suiten består av stykkene:

#*Doctor Gradus ad Parnassum*
#*Jimbo's Lullaby*
#*Serenade for the Doll*
#*The Snow is Dancing*
#*The Little Shepherd*
#*Golliwog's Cakewalk*

Den første tittelen refererer til Muzio Clementis samling pianostykker, *[[Gradus ad Parnassum]]*. Det mest kjente stykket er det siste, *Golliwog's Cakewalk*. Midtseksjonen av denne blir flere ganger spøkefullt avbrutt av åpningen fra Richard Wagners opera *[[Tristan og Isolde]]*, merket med *avec une grande émotion* («med stor innlevelse»). Dette følges av en slags musikalsk latter av akkorder spilt stakkato:

*Children's Corner* ble utgitt på Durand i 1908, og ble urfremført i Paris av Harold Bauer i desember det året. I 1911 ble det utgitt en orkestrering av verket av André Caplet. En typisk fremføring av suiten varer i rundt 15 minutter.

## Eksterne lenker

* [Noter til Debussys pianomusikk, blant annet ''Children's Corner''](http://imslp.org/wiki/Children's_Corner_(Debussy%2C_Claude))
Kattehalefamilien

* *[[Decodon verticillatus|Decodon]]*
* *[[Henna|Lawsonia]]*
* *[[Kattehaleslekta|Lythrum]]*
* *[[Granatepleslekta|Punica]]*
* *[[Rotala]]*
* *[[Vassnøttslekta|Trapa]]*

**Kattehalefamilien** (Lythraceae) er en plantefamilie i ordenen Myrtales. Den omfatter ca. 620 arter fordelt på 31 planteslekter. I Norge vokser artene kattehale og vasskryp.

## Eksterne lenker
*
Valmuefamilien

Slekter: se teksten

**Valmuefamilien** (Papaveraceae) er en plantefamilie i ordenen Ranunculales. Den omfatter ca. 200 arter fordelt på 23 planteslekter. Slekten *Papaver* er den absolutt mest utbredte med ca. 100 arter. Mange arter i familien dyrkes som hageblomster. 

Plantene har omfattende karsystemer, og nesten alle artene produserer en hvit melkeaktig, oransje eller gul lateks (plantesaft). Fra opiumsvalmue (*Papaver somniferum*) utvinnes rusmiddelet opium. Bladene er ofte enkle og motstilte. Blomstene er ofte åpne, lett klokkeformede og har mange frøbærere. Frøene er ofte innsatt i kapsler. Noen arter har en piggete frukt.

## Slekter (genus)
* *[[Arctomecon]]* – Mojaveørkenen, USA
* Piggvalmueslekten (*Argemone*) – Amerika, Hawaii
* *[[Bocconia]]*
* *[[Canbya]]* – vestre Nord-Amerika
* *Chelidonium* – 1 art, svaleurt (*Chelidonium majus*) i den gamle verdens tempererte strøk, forvillet i Nord-Amerika
* *[[Dendromecon]]* – California, nordvestre Mexico
* *[[Dicranostigma]]* – Himalaya, Kina
* *[[Eomecon]]* – Kina, 1 art
* Californiavalmueslekten (*Eschscholzia*) – California
* Hornvalmueslekten (*Glaucium*) – Europa, Afrika, Asia
* *[[Hunnemannia]]* – Mexico, 1 art
* *[[Hylomecon]]* – Manchuria, Korea, Japan, 1 art
* *[[Macleaya]]*
* *[[Meconella]]*
* Valmuesøstreslekten (*Meconopsis*) – Europa, Himalaya
* Valmueslekten (*Papaver*) – Nord-Amerika, Europa, Afrika, Asia
* *[[Platystemon]]* – California, 1 art
* *[[Platystigma]]* – 1 art
* Døgnvalmueslekten (*Roemeria*)
* *[[Romneya]]* – California, nordvestre Mexico
* *[[Sanguinaria]]* – østre Nord-Amerika, 1 art
* *[[Stylomecon]]* – California, nordvestre Mexico, 1 art
* *[[Stylophorum]]* – Kina, østre Nord-Amerika

## Eksterne lenker
*
Lindefamilien

**Lindefamilien** (Tiliaceae) er en tidligere plantefamilie. Molekylærgenetiske studier har vist at familien er polyfyletisk, og de fleste artene regnes nå til underfamiliene Tilioideae, Brownlowioideae og Grewioideae i kattostfamilien (Malvaceae).

Artene er busker og trær, mer sjeldent urter. De har ikke melkesaft. Bladene er stilkete, enkle og hårete. Blomstene er som regel femtallige. Omfanget av familien varierte i ulike oversikter, men tidlig på 1990-tallet ble ca. 450 arter i 50 slekter plassert her. Utbredelsen omfatter de fleste tropiske og tempererte strøk. Velkjente arter er lind (*Tilia*), jute (*Corchorus*) og stuelind (*Sparrmannia africana*).

## Kilder
*
*
Bombacoideae

* *[[Adansonia]]*
* *[[Bombax]]*
* *[[Ceiba pentandra]]*

**Bombacoideae** er en underfamilie i kattostfamilien. Den omfatter ca. 120 arter fordelt på 16 planteslekter. Familien har ikke noe norsk navn. Fra apebrødtreet (*Adansonia digitata*) kommer frukten baobab. Andre kjente arter er bomullstre (kapok) og durian.

## Eksterne lenker
*
Pepperfamilien

* peppere (*Piper*)

**Pepperfamilien** (Piperaceae) er en plantefamilie i ordenen Piperales. Den omfatter ca. 2&nbsp;015 arter fordelt på 8 planteslekter. Artene er rike på eteriske oljer med brennende smak. Vanlig pepper er bærene av krydderpepper (*Piper nigrum*). Den polynesiske rusdrikken kava lages av arten *Piper methysticum*.

## Eksterne lenker
*
Sivfamilien

* *[[Distichia]]* 
* siv (*Juncus*)
* frytle (*Luzula*)
* *[[Marsippospermum]]*
* *[[Oreojuncus]]*
* *[[Oxychloë]]*
* *[[Rostkovia]]*

**Sivfamilien** er en plantefamilie som omfatter sju eller åtte slekter. I Norge vokser ca. 20 arter av siv og sju arter av frytle. Disse to slektene har en kosmopolitisk utbredelse, mens de andre fem er begrenset til den sørlige halvkule.

Artene mangler mykorrhiza. Plantene har runde stengler og ofte også avrundede blader.

## Galleri

Fil:Luzula-nivea-frosted.JPG|*Luzula nivea* om vinteren
Fil:Juncus pyrenaeus.jpg|*Juncus pyrenaeus*
Fil:Juncus effusus.jpeg|*Juncus effusus*


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Jordrøykfamilien

Slekter: se teksten

**Jordrøykfamilien** (Fumariaceae) er en plantefamilie i ordenen Ranunculales. Den omfatter ca. 450 arter fordelt på 15 planteslekter. I Norge vokser et par arter av jordrøykslekten (*Fumaria*). Noen botanikere har regnet jordrøykfamilien som egen familie (Hypecoaceae, Fumariaceae), men den er også senere sammenslått med valmuefamilien.

I APG III-systemet anerkjennes ikke gruppen som en egen familie, men inkluderes i valmuefamilien.

Noen av slektene i familien er:
* *[[Adlumia]]* Raf. ex DC. – Nord-Amerika
* *[[Capnoides]]* 
* *[[Ceratocapnos]]* 
* *[[Corydalis]]* D.C – nordlige halvkule, Afrika
* *[[Cryptocapnos]]* 
* *[[Cysticapnos]]* 
* *[[Dactylicapnos]]* 
* *[[Dicentra]]* Bernh. – Asia, Nord-Amerika
* *[[Discocapnos]]*
* Jordrøykslekten (*[[Fumaria]]*) L. – nordlige halvkule
* *[[Platycapnos]]* 
* *[[Pseudofumaria]]* – Europa
* *[[Rupicapnos]]* 
* *[[Sarcocapnos]]* 
* *[[Trigonocapnos]]*

Når gruppen regnes som underfamilie under valmuefamilien, bruker man den latinske betegnelsen Fumarioideae. Flere av slektene ovenfor inngår i det som tidligere ble regnet som familien Hypecoaceae.

## Eksterne lenker
*
Sølvbuskfamilien

* sølvbuskslekten (*Elaeagnus*)
* tindvedslekten (*Hippophae*)
* *[[Shepherdia]]*

**Sølvbuskfamilien** eller **tindvedfamilien** (Elaeagnaceae) er en plantefamilie i roseordenen.

Artene er trær og busker; noen er løvfellende og andre eviggrønne. Hele planten er dekket av sølvfargete eller brune stjerne- eller skjoldhår. Alle artene lever i symbiose med aktinobakterier i slekta *Frankia*. Bakteriene finnes i utvekster på røttene og fikserer nitrogen fra luften. Plantene kan derfor vokse på svært næringsfattig sand og grus. Bladene er helrandete, fjærnervede og stilkete; de sitter spredt, motsatt eller kransstilt. Akselblad forekommer aldri.

Blomstene sitter enkeltvis eller i korte klaser. De kan enten være tvekjønnede eller enkjønnede på særbu planter. Hunn- og tvekjønnede blomster har et klokke- eller traktformet beger, mens hannblomstene hos tindvedslekten har to membranaktige begerblad. Kronblad mangler, og det er 4–8 pollenbærere. Den egentlige frukten er tørr, men den er omgitt av en oppsvulmet blomsterbunn slik at frukten minner om et bær eller steinfrukt. Det er ett frø i hver frukt, og frøene spres ved hjelp av fugler som eter de saftige fruktene.

Familien omfatter 45–60 arter fordelt på 3 slekter. Den er utbredt i tempererte strøk på den nordlige halvkule, men det er også noen som vokser i tropiske deler av Asia og Australia. Flere arter dyrkes og finnes forvillet andre steder. I Norge vokser tindved (*Hippophae rhamnoides*). Mange arter har spiselige frukter, og de blir også plantet som prydbusker i hager.

I Cronquist-systemet var sølvbuskfamilien plassert i ordenen Proteales, mens Takhtajan satte den alene i ordenen Elaeagnales.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Kannafamilien

* kannaslekten *(Canna)*

**Kannafamilien** (Cannaceae) er en plantefamilie i ordenen Zingiberales. Den omfatter 55 arter i en slekt – *Canna* (kannaslekten). Artene vokser kun i Latin-Amerika.

## Eksterne lenker
* 
* Cannaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–), *The families of flowering plants*.
* Cannaceae – beskrivelse i: Stevens, P. F. (2001–),  ''Angiosperm Phylogeny Website''.
Sumakfamilien

* Spondioideae
* Anacardioideae

**Sumakfamilien** (Anacardiaceae) er en plantefamilie i ordenen Sapindales.

De fleste artene er busker og trær, men det er også noen forvedede klatreplanter og halvbusker. Alle inneholder harpiks som blir svart ved kontakt med luft, og som ofte dufter sterkt.  Blomstene er små, regelmessige og tre- til femtallige. Frukten er som regel en steinfrukt.

Familien er utbredt i alle tropiske strøk, men det er også noen tempererte arter. Den er rikest utviklet i Sørøst-Asia. Familien omfatter 600–800 arter i ca. 80 slekter. Foreløpig deles sumakfamilien i to underfamilier, Spondioideae og Anacardioideae, men dette vil nok endre seg med ny forskning.

Mange av artene er svært nyttige. Flere har spiselige frukter og nøtter, som mango, mombinplommer, cashew og pistasj. Garvestoffer fremstilles fra flere arter sumak, harpiks fra mastikstre, terpentin fra terpentintre og lakk fra lakksumak. Hjortesumak, parykkbusk og peppertre dyrkes som prydplanter.

Omtrent en fjerdedel av slektene utskiller oljeaktige stoffer som medfører kraftige allergiske reaksjoner om man får dem på huden, for eksempel den nordamerikanske giftsumak («poison ivy»).

## Kilder
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Hestekastanjeslekten

* *[[Aesculus californica]]*
* *[[Aesculus assamica]]*
* *[[Aesculus chinensis]]*
* gul hestekastanje (*A.&nbsp;flava*)
* *[[Aesculus glabra]]*
* hestekastanje (*A.&nbsp;hippocastanum*)
* indisk hestekastanje (*A.&nbsp;indica*)
* *[[Aesculus parviflora]]*
* amerikahestekastanje (*A.&nbsp;pavia*)
* *[[Aesculus parryi]]* 
* *[[Aesculus sylvatica]]*
* japansk hestekastanje (*A.&nbsp;turbinata*)

**Hestekastanjeslekten** (*Aesculus*) er en slekt i lønnefamilien (Sapindaceae). Den ble tidligere regnet til en egen familie, hestekastanjefamilien (Hippocastanaceae), men er nå plassert i underfamilien Hippocastanoideae sammen med blant annet lønn (*Acer*).

Artene er løvfellende trær eller busker med store vinterknopper. Bladene er store og håndkoblete med 5–11 småblad. Bladranden er bølgekantet til sagtannet. Blomsterstanden er en stor, opprett, sylindrisk eller konisk topp. Blomstene er fire- eller femtallige. Fruktknuten sitter ikke på en gynofor. Frukten er som regel glatt, men hos hestekastanje (*A.&nbsp;hippocastaneum*) er den tornete. Den inneholder som regel bare ett frø. Alle deler av plantene er giftige og inneholder saponiner,  blant annet glukosidet aesculin.

Hestekastanjeslekten er ikke i nær slekt med kastanjeslekten (*Castanea*). Kastanje har også brune nøtter omgitt av et tornete hylster, men disse nøttene er spiselige og mindre enn hestekastanjene.

Slekten har en vid, men usammenhengende utbredelse i tempererte områder på den nordlige halvkule. Den er rikest utviklet i østlige Nord-Amerika der det er fem arter. Ytterligere fem vokser i Øst-Asia og Himalaya, én i Europa og én i vestlige Nord-Amerika.

Hestekastanje (*A.&nbsp;hippocastaneum*) er et alminnelig prydtre i alle tempererte strøk. Hestekastanje er plantet i mange byer og parker i Norge, og klarer seg helt nord til Harstad. Noen andre arter blir også plantet som prydtrær, spesielt hybriden rød hestekastanje (*A.&nbsp;× carnea*).

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Nellikfamilien

* *[[Agrostemma]]*
* storarveslekta (*Cerastium*)
* nellikslekta (*Dianthus*)
* *[[Gypsophila]]*
* knavel (*Scleranthus*)
* smelle (*Silene*)
* linbendelslekta (*Spergula*)
* saltbendelslekta (*Spergularia*)
* stjerneblomst (*Stellaria*)

**Nellikfamilien** (Caryophyllaceae) er en plantefamilie i nellikordenen, (Caryophyllales). Den omfatter ca. 1750 arter fordelt på 88 planteslekter. Familien omfatter mange hageblomster og snittblomster.

Kryddernellik (*Syzygium aromaticum*) er en plante i myrtefamilien og har ikke noe med nellikfamilien å gjøre, bortsett fra at duften kan ligne duften til noen av blomstene i nellikfamilien.

## Eksterne lenker
*
Ramnes

**Ramnes** er en tidligere kommune, ei bygd og et kupert jordbruks- og skogsdistrikt i Tønsberg kommune i Vestfold fylke.

Kommunen ble slått sammen med tidligere Våle kommune 1. januar 2002. Kommunesenteret var Tingvoll.

Den nye kommunen fikk navnet Re. Det gamle kommunesenteret ble flyttet fra Tingvoll like nord for Ramnes kirke til Revetal. Ramnes kommunes areal var 137,97&nbsp;km2.. Re ble slått sammen med Tønsberg kommune i 2020.

## Naturforhold og geografi
Ramnes dannet søndre og vestre del av Re kommune, med sognene Ramnes, Fon (i nordøst) og Vivestad (i nordvest). Landskapet domineres av Aulielvas (Storelvas) brede dalføre. Ved Ramnes kirke og det gamle kommunesenteret vider dette seg ut til den store, oppdyrkede Ramnessletta. Nord for Revetal danner Storelva grense mellom de to tidligere kommunene. Mellom de større og mindre nord-sørgående daldragene finner en lave, skogkledde åser. Åsene har et sparsomt dekke av forvitringsjord, mens marin leire i dalfyllingene danner grunnlaget for rike jordbruksområder.

## Historie

Prestegjeldet Ramnes ble etablert som formannskapsdistrikt 1. januar 1838. Matrikkelloven i 1853 innførte betegnelsen herred (landkommune). Ramnes herred var del av Jarlsberg og Larvik amt, Mellem-Jarlsberg Sorenskriveri og Nord-Jarlsberg Politidistrikt. 
I 1900 var det 2923 innbyggere i Ramnes, i 1910 2887 og i 1921 2974. I 1984 var det 3238 innbyggere i kommunen, i 1990 3426 og i 1995 3856.

Viktigste næringsveier har tradisjonelt vært jordbruk og skogsdrift. Rundt 1910 var det fem ysterier, en rekke sagbruk og trevarefabrikk i Ramnes. Ramnes Sparebank ble opprettet 1870. Tønsberg-Eidsfossbanen, som var i drift mellom 1901 og 1938, passerte gjennom herredet med stasjonene Ramnes, Klop og Freste.

På bygdetunet på Brår like vest for Revetal er det satt opp flere gamle bygninger, blant annet framhus og stabbur fra 1840, smie og Lukasstua fra 1700-tallet. Tunet er eid av Ramnes historielag.

Det har vært seks barneskoler i Ramnes, deriblant Hjerpekjønn skole som ble bygd 1909 og Fon skole som var i drift til 2009. I dag er bare Ramnes skole i bruk. Den ble bygd i 1965 og utvidet i 1987.

Ramnes idrettsforening ble stiftet 1933. Foreningen er organisert i grupper for blant annet fotball, håndball og ski. Orienteringslaget Trollo ble stiftet 1969 med utgangspunkt i Ramnes IFs orienteringsgruppe. Idrettsanlegget i Bergsåsen brukes også av Re Fotballklubb (stiftet i 2008), Re Sykkelklubb (stiftet 2003) og Re videregående skole.

### I dag
Hovedtyngden av bosettinga er knyttet til jordbruket og det nyere boligfeltet Bergsåsen som er en del av tettstedet Revetal/Bergsåsen. Ramnes har hatt en litt svakere befolkningsutvikling enn resten av kommunen; i perioden 2001-2010 har folketallet vokst med 5 %, mot 10 % for Re kommune som helhet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ramnes - Store norske leksikon
* Ramnes kirke
* Kåre Frøland og John Rønningen: Ramnes kommune gjennom 150 år  (Ramnes kommune, 1987)
* Historiske innbyggertall i kommunene i Vestfold 1801-1960
Onsøy

**Onsøy** er en halvøy som ligger i Fredrikstad kommune i Østfold, vest for Seutelva, som er ei sideelv til Glomma. Det er en tidligere kommune i Østfold, opprettet i 1837 som Onsøy formannskapsdistrikt. Kommunevåpenet var tre varder. Den 1. januar 1968 ble en del av arealet til Onsøy, Rolvsøya øst for Kjølbergelva (med 170 innbyggere), overført til Fredrikstad kommune. Noe av den nordre del havnet i Råde kommune.

Fra 1. januar 1994 ble også resten av Onsøy, som da hadde 12&nbsp;923 innbyggere og et areal på 116 km2, slått sammen med Fredrikstad. Administrasjonssenteret i Onsøy var Ørebekk på Gressvik.

Gressvik var bygd rundt *Græsvig Brug*, ett av Nord-Europas største trelastbruk i tiden 1860 til 1924.

Navnet betyr antakelig *Odins øy* (*Óðinsøy*), nevnt i Fagrskinna på 1200-tallet. Jens Bjelke er begravet i Onsøy kirke. Da han var Norges rikskansler styrte han landet fra Elingaard, som også ligger i Onsøy.  Fra 1549 til 1672 styrte man Onsø len herfra.

Her finner vi også Kjølberg Herregård.  Øya ligger i en av østlige Oslofjords mest populære hytteområder.

## Bildegalleri

2011-04-11 Onsøy kirke.jpg | Onsøy kirke 
Onsøy prestegård, Fredrikstad kommune, Østfold.jpg | Onsøy prestegård
Elingaard 2017.jpg|Elingaard 
OnsøyTrainStation.JPG | Jernbanestasjon
2011-04-11 Minneplate Onsøy.jpg|Falne fra Onsøy 


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tusenbladfamilien

* *[[Glischrocaryon]]*
* *[[Gonocarpus]]*
* *[[Haloragis]]*
* *[[Haloragodendron]]*
* *[[Laurembergia]]*
* *[[Meziella]]*
* *[[Proserpinaca]]*
* tusenblad (*Myriophyllum*)
* *[[Vinkia]]*

**Tusenbladfamilien** (Haloragaceae) er en plantefamilie i ordenen Saxifragales. Den omfatter ca. 120 arter fordelt på ni planteslekter. I Norge vokser fire arter av tusenblad.

## Eksterne lenker
*
Blærenøttfamilien

* *[[Euscaphis]]*
* *[[Huertea]]*
* *[[Staphylea]]*
* *[[Tapiscia]]*
* *[[Turpinia]]*

**Blærenøttfamilien** (Staphyleaceae) er en plantefamilie i ordenen Crossosomatales. Den omfatter ca. 60 arter fordelt på fem planteslekter. De vokser på den nordlige halvkule samt i Sør-Amerika. Artene av blærenøttslekten brukes som dekorative hage- og parktrær.

Slektene i denne familien omfatter fem slekter med blant annet disse artene:
* *[[Euscaphis]]* = syn. *Sambucus*
** *[[Euscaphis japonica]]* (Japan, Korea)
** *[[Euscaphis staphyleoides]]* (Japan)
* *[[Huertea]]* 
** *[[Huertea cubensis]]* (Cuba, Hispaniola)
* *[[Blærenøttslekten]]* *(Staphylea)* 
** *[[Staphylea bolanderi]]* (vestre Nord-Amerika) 
** *[[Staphylea bumalda]]* (østre Asia) 
** kaukasusblærenøtt (*Staphylea colchica*) (Kaukasus) 
** *[[Staphylea emodi]]* (Himalaya) 
** *[[Staphylea forrestii]]* (Kina) 
** *[[Staphylea holocarpa]]* (Kina) 
** vanlig blærenøtt (*Staphylea pinnata*) (Europa)
** *[[Staphylea pringlei]]* (Mexico)
** *[[Staphylea shweliensis]]* (Kina)
** *[[Staphylea trifolia]]* (østre Nord-Amerika) 
* *[[Tapiscia]]* 
** *[[Tapiscia sinensis]]* (Kina)
* *[[Turpinia]]* 
** *[[Turpinia stipulacea]]* (Malaysia)

## Eksterne lenker
*
Rolvsøy

:*For øya i Finnmark, se [[Rolvsøya]]. For øya i Østfold, se [[Rolvsøy (øy)]]*

**Rolvsøy** er et tettsted i Fredrikstad kommune i Østfold. Tidligere var Rolvsøy egen kommune, med Rekustad som administrasjonssentrum.

Rolvsøy var fra 1837 del av Tune formannskapsdistrikt, men ble skilt ut som egen kommune 1. januar 1911. Rolvsøy hadde 2&nbsp;381 innbyggere ved kommuneetableringen. Fra 1. januar 1994 ble Rolvsøy kommune slått sammen med Borge, Fredrikstad, Kråkerøy og Onsøy til den nye Fredrikstad kommune. Innbyggertallet i Rolvsøy var 5&nbsp;947 og arealet var 31 km2 da den ble del av Fredrikstad.

Tettstedet Nylende ligger i kommunedel Rolvsøy. Navnet Nylende kommer fra norrøne *nýlenda* som betyr «nytt land», i betydningen *nydyrket mark* eller *nytt bosted*.

På Rolvsøy finner man i dag Østfoldhallen, der en rekke idrettsaktiviteter bedrives. I den senere tid er den blitt døpt om til Østfoldhallene ettersom flere butikker er blitt etablert i samme område. Dette var tidligere et stort, åpent landskap, men har i ettertid blitt et stort handelsområde.

Steinerskolen i Fredrikstad er lokalisert på Rolvsøy. Det samme er Rekustad barneskole, Nylende barneskole, Hauge barneskole og Haugeåsen ungdomsskole. Rolvsøy har også en folkehøyskole ved navn Haugetun Folkehøyskole.

## Kulturminner
Tre vikingskip har blitt knyttet til Rolvsøy: Valleskipet, Rostadskipet og Tuneskipet. Det har blitt sådd tvil om antallet skip, ettersom historiske kilder kan vise til ulike utgravninger av samme funn, eller det kan ha forekommet ulike beretninger om de samme utgravningene. Tuneskipet, gjenfunnet i 1867 på gården Haugen i Rolvsøy, som på den tiden tilhørte Tune, er det eneste som er bevart. Tuneskipet inngår i Vikingtidsmuseets samling.

Langs Glommas bredder, og på Glommastien, støter man stadig på Fredrikstads historie gjennom teglverk og sagbruk, som vanligvis lå side om side. Et eksempel er Valle Bruk på Rolvsøy.

Fra Hauge på Rolvsøy kommer Hans Nielsen Hauge, som er mest kjent for å grunnlegge den kristne bevegelsen Haugianerne. Hans fødehjem i Hans Nielsen Hauges vei 39 er verneverdig og huser Hans Nielsen Hauge Senteret, tidligere kalt Hauges Minde.

## Referanser


## Se også
* Liste over ordførere i Rolvsøy
Borge (Østfold)

**Borge** er en kommunedel i Fredrikstad kommune i Østfold fylke og utgjør det meste av kommunens areal øst for Glomma. Den var tidligere et et prestegjeld og en kommune, opprettet som Borge formannskapsdistrikt i 1837 og var frem til 1994 en selvstendig kommune, med Sellebakk som administrativt sentrum. Borge er nå et kirkesogn i Fredrikstad domprosti.

## Historikk
Flere ganger har deler av det opprinnelige formannskapsdistriktet blitt splittet opp, 1. januar 1910 ble Torsnes skilt ut som egen kommune, etter fradelingen hadde Borge 1&nbsp;538 innbyggere. I 1951 ble et område med 53 innbyggere overført til Fredrikstad. 1. januar 1964 ble eiendommene Gansrød og Ulfeng med 30 innbyggere samt deler av Torsnes kommune en del av Fredrikstad. 
Den siste sammenslåingen fant sted 1. januar 1994, da Borge, med 11&nbsp;959 innbyggere og areal på 76&nbsp;km², ble slått sammen med kommunene Kråkerøy, Onsøy, Rolvsøy og Fredrikstad til storkommunen Fredrikstad. 
Kommunesenteret var Sellebakk.

Forut for den siste sammenslåingen var det folkeavstemning om hvorvidt Borge skulle deles mellom Fredrikstad og Sarpsborg. Befolkningen i nordre Borge fikk valget mellom å tilhøre Fredrikstad eller Sarpsborg. Flertallet stemte for tilhørighet til Fredrikstad.

## Personer fra Borge
Borge er kanskje mest kjent for å være fødestedet til polfareren/oppdageren Roald Amundsen. I dag står det en byste over Amundsen ved Tollbodbrygga i bydelen Cicignon i Fredrikstad. Det står også en bauta over Amundsen i en liten park i enden av Roald Amundsens gate i Sarpsborg sentrum. Også den kjente gitaristen Robert Uno Normann kom fra Borge.

## Referanser
Hedrum

**Hedrum** er et kirkesogn, bygdelag og en tidligere kommune i Vestfold, nå del av Larvik. Hedrum ligger i Lågendalen, omkring nedre del av elva Numedalslågen. Kommunen hadde navn etter hovedsognet i Hedrum prestegjeld og omfattet også sognene Kvelde og Hvarnes. Hedrum kirke er en middelalderkirke i stein. 

Kommuneadministrasjonen holdt først til i bygden Hedrum fra kommunens opprettelse i 1838 og frem til 1952. I 1952 ervervet kommunen bygget Nedre Nanset, og benyttet dette som herredshus frem til 1978. I 1978 ble et nytt rådhus ferdigstilt i Fresjeveien 12 på Nanset, og var kommunens siste rådhus frem til sammenslåingen i 1988. 

1. januar 1988 ble Hedrum, med 10 499 innbyggere og et areal på 264 km², slått sammen med Tjølling, Brunlanes, Stavern og Larvik kommuner til nye Larvik kommune. Hedrum utgjorde det meste av arealet og innbyggertallet i den nye storkommunen.

Hedrum historielag fikk Larvik kommunes kulturpris for 2007.

Laagendal Festivalen arrangeres på Lauvmoa – stedet er Vestmo gård – cirka seks kilometer fra Larvik.

## Våpen
Hedrums kommunevåpen ble godkjent i 1966. I 1988 ble Hedrum slått sammen med Brunlanes, Tjølling, Larvik og Stavern til dagens storkommune Larvik.

## Hedrumsangen
Blant flere sanger skrevet om og til Hedrum er en pekt ut i *Hedrum bygdebok* som selve *Hedrumsangen*. Teksten er av Einar Skaatan og går på de to kjente melodiene til *[[Mellom bakkar og berg utmed havet]]*.

## Ordførere
* Liste over ordførere i Hedrum

## Flyfoto fra 1960-tallet
Galleriet viser Widerøes flyfoto av Hedrum nord for Larvik. Bildene er tatt på 1960-tallet.

Hedrum (14570387101).jpg
Hedrum (14579457902).jpg
Hedrum (14393621269).jpg
Hedrum (14579450052).jpg
Hedrum (14572919212).jpg
Hedrum (14570362861).jpg
Hedrum (14570354181).jpg
Hedrum (14572005134).jpg
Hedrum (14387029960).jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
* Larvik kommunes hjemmeside
* Hedrum - Store norske leksikon
* Hedrum kirke
Tune

**Tune** er tidligere et prestegjeld og en kommune i Østfold fylke opprettet som Tune formannskapsdistrikt i 1837. Opprinnelig var Sarpsborg en del av Tune, men Sarpsborg ble skilt ut som egen, selvstendig enhet i 1839. Etter delingen hadde Tune 5&nbsp;695 innbyggere, Sarpsborg 1&nbsp;839.

I 1861 ble Tune kommune delt på nytt da Varteig ble skilt ut som egen kommune med 1&nbsp;405 innbyggere. Tune hadde 6&nbsp;681 innbyggere etter fradelingen.

1. januar 1911 var det tid for enda en fradeling. Denne gangen ble Rolvsøy kommune etablert som en selvstendig enhet med 2&nbsp;381 innbyggere. Tune hadde nå 8&nbsp;040 beboere.

1. januar 1992 ble Tune kommune med et innbyggertall på 18&nbsp;288 og et areal på 139&nbsp;km2 slått sammen med Sarpsborg, Skjeberg og Varteig til den nye Sarpsborg kommune, som per 2009 teller 51&nbsp;723 innbyggere.

Kommunesenteret var Grålum. 

## Grensereguleringer
I tillegg til at tre kommuner gjennom tidene er skilt ut fra den opprinnelige Tune kommune, er kommunegrensene mot Sarpsborg regulert i fem omganger, hver gang i Sarpsborgs favør.

Den 1. januar 1884 ble en ubebodd del av Tune overført til Sarpsborg.

Den 1. januar 1912 ble en del av Tune med 696 innbyggere overført til Sarpsborg.

Den 1. juli 1925 ble en del av Tune med 1&nbsp;008 innbyggere overført til Sarpsborg.

Den 1. juli 1957 ble en del av Tune med 66 innbyggere overført til Sarpsborg.

Den 1. januar 1980 ble en del av Tune med 10 innbyggere overført til Sarpsborg.

## Litteratur

## Referanser
Varteig

**Varteig** (lokal utt.: 'varttei) er en bygd i Sarpsborg kommune og var tidligere en egen kommune i Østfold. Varteig var en del av Tune kommune frem til 1861. 

Fra 1. januar 1992 ble  Varteig kommune med et innbyggertall på  og et areal på 68 km² slått sammen med Skjeberg, Tune og Sarpsborg til nye Sarpsborg kommune. 

Kommunesenteret lå midt i kommunen og hadde i tillegg til kommunehus også barne- og ungdomsskole, kirke, postkontor, bank, eldresenter med legesenter (nedlagt i 2014) og en liten kolonialforretning. Postkontoret og banken ble nedlagt midt på nittitallet, etter kommunesammenslåingen, og landhandelen ble lagt ned få år senere.

Varteig har jevnt over spredt bebyggelse. Det er en del husklynger rundt i det tidligere kommunesenteret, men de tettest befolkede områdene er Hasle i sørvest og Ise i sørøst (tettstedet Ise ligger på begge sider av den gamle kommunegrensa mellom Varteig og Skjeberg), samt Tangen/Furuholmen i nord. 

Varteig var en typisk jordbrukskommune.  I tillegg var tømmerfløtingen på Glomma viktig for sysselsettingen. Furuholmen lense i Glomma var i siste halvdel av 1800-tallet et senter for fløtingen. I dag er det fortsatt mange gårder i området, og de vanligste driftsformene går i storfe, korn og sau. 

Varteig ligger 15 km nord for Sarpsborg i og øst for Glomma. Varteig byr på oppkjørte skiløyper om vinteren og en rik natur. Idrettslaget på stedet heter Varteig IL. Skytterlaget heter Hasle/Ise Salongskytterlag (HISSL). Varteig kan også by på en helt egen lysløype. (ca. 2,2 km).

Varteig kirke er kirken til Varteig prestegjeld i Sarpsborg prosti i Den norske kirke. Menigheten er en del av Varteig og Haflundsøy menighet, som inkluderer menighetene fra både Varteig og Haflundsøy. Skolekorpset har siden 2014 vært felles med Hafslundsøy skole, og heter Varteig og Hafslundsøy skolekorps.

## Kjente personer fra Varteig
* Inga fra Varteig, mor til kong Håkon Håkonsson.
* Marthe Brenne, tidligere ex on the beach deltager og tidligere kjæreste til TIX (Andreas Haukeland).
* Kari Brattset Dale, håndballspiller

## Eksterne lenker
* Varteig Historielag