Marseillaisen

«**Marseillaisen**» (fr. «La Marseillaise») er navnet på den franske nasjonalsangen.

Sangen ble diktet og komponert i Strasbourg natten mellom 24. og 25. april 1792 av den franske ingeniøren og offiseren Claude Joseph Rouget de Lisle som en reaksjon på den østerrikske krigserklæring mot Frankrike. 

Teksten er sterkt inspirert av flere andre kilder: samtidige plakater med slagord, salmer og tidligere kampsanger. Den var opprinnelig skrevet som en kampsang for de franske soldatene som marsjerte mot den prøyssiske hæren som stod ved Rhinen og truet. Den ble raskt arrangert for militærorkester og ble spilt noen dager senere ved en festlig anledning. Den fikk sitt gjennombrudd ved en bankett i Marseille i juni samme år, ble trykt og spredte seg deretter over hele Frankrike. Sangen fikk sitt navn da republikanske soldater fra Marseille den 30. juli 1792 sang den under innmarsjen i Paris. 

Sangen ble erklært for nasjonalsang den 14. juli 1795.

## Sangens franske tekst

## Norsk oversettelse

Gå på, barn av fedrelandet,
Ærens dag er kommet!
Mot oss har tyranniet
Hevet sin blodige fane.
Hevet sin blodige fane.
Hører dere på markene
Brølene fra disse grusomme soldater?
De kommer rett i deres armer
for å drepe deres sønner, deres koner!

Til våpen, borgere,
Form deres bataljoner, 
Marsj, marsj! 
Måtte urent blod 
Vanne våre plogfurer!

Hva vil denne horde av slaver,
Av forrædere og sammensvergede konger?
For hvem er disse skammelige lenker,
Disse lenge forberedte jern?
Franskmenn, for oss, ah! Hvilken krenkelse!
Hvilken motvilje det må vekke!
Det er oss de våger å tenke
Å overgi til det gamle slaveri!

Hva! Disse fremmede skarer
Vil bestemme i våre hjem! 
Hva! Formasjoner av leiesoldater
Skulle slå våre stolte krigere til jorden!
Store Gud! Med lenkede hender
Måtte vi bøye våre hoder under åket. 
Usle despoter ville bli 
Herrer over våre skjebner!

Skjelv, tyranner og forrædere,
Skjensel for alle parter,
Skjelv! deres planer om fadermord
Vil koste dere dyrt!
Enhver blir soldat for å kjempe mot dere,
Hvis de faller, våre unge helter,
vil jorden av dem skape nye,
Klare til å kjempe mot dere!

Franskmenn, som storsinnede krigere
Tål eller hold tilbake deres slag!
Skån disse triste ofre
så de kan angre at de tok til våpen mot oss.
Men disse blodtørstige despoter,
Men disse medskyldige av Bouillé,
Alle disse tigre som nådeløst
River ut deres moders bryst!

Hellige kjærlighet til fedrelandet,
Led og støtt våre hevnende armer!
Frihet, elskede Frihet,
Kjemp med dine forsvarere!
Under våre flagg, måtte seieren
Komme til dine mandige toner,
Måtte dine døende fiender
Se din triumf og vår ære!

«Barnas vers»

Vi vil gå ned i graven
Når våre eldre ikke lenger er,
Der vil vi finne deres støv
Og spor av deres dyder.
Mindre ivrige etter å overleve dem
enn å dele deres likkister,
Vil vi ha den sublime stolthet
Av å hevne eller følge etter dem!

«Barnevers 2»

Barn, måtte æren og fedrelandet
være alle våre ønskers mål!
Hold alltid sjelen næret
av gløden som oppildner begge. 
La oss stå sammen! Alt er mulig; 
Våre onde fiender skal falle, 
Da skal franskmenn slutte
Å synge dette fryktelige refreng:

Til våpen, borgere
Form deres bataljoner 
Marsj, marsj! 
Måtte urent blod 
Vanne våre plogfurer!

## Eksterne lenker
* Lytt til Marseillaisen: http://www.marseillaise.org/audio/mireille_mathieu_-_la_marseillaise.mp3