Salvatore Baccaloni

**Salvatore Baccaloni** (1900–1969) var en italiensk operasanger, bass, ofte betraktet som den største buffoartist på 1900-tallet.

## Liv og karriere
Baccaloni ble født i Roma. Etter skolegang ved det Sixtinske kapells sangskole fra syv-års alder, studerte han stemmebruk hos den anerkjente barytonsanger Giuseppe Kaschmann (Josip Kašman, 1847–1925) og kastet tilside alle sine ambisjoner om å bli arkitekt. Han hadde sin profesjonelle debut som "Bartolo" i Barbereren i Sevilla ved Romas Teatro Adriano i 1922.

Han sang for første gang i La Scala i Milano in 1926, i Ildebrando Pizzettis *Debora e Jaele*. Opprinnelig sang de vanlige bass partier, slik som Raimondo i *Lucia di Lammermoor* og Sparafucile in *Rigoletto*. Likevel, etter råd fra La Scalas dirrigent, Arturo Toscanini, bestemte han seg til å spesialisere seg i de komiske rollene. Han gjorde et uutslettelig inntrykk som "Leporello" i *Don Giovanni*, Dulcamara i *L'elisir d'amore*, den lille skikkelsen,i *Don Pasquale*, Varlaam i *Boris Godunov*, den lille skikkelsen i*Falstaff* og den lille karakteren i *Gianni Schicchi*. Baccaloni sang også andre roller, som Benoit i *La bohème* og kirketjeneren i *Tosca*, fylte dem med masse humor på scenen.  Han skapete flere operatroller i tillegg, også den som  L'uomo di legge (dommeren) in Umberto Giordanoss *Il re* (i La Scala i 1929) og deler av Riccardo Zandonais *La Farsa amorosa* (Rome, 1933) og *Vigna* av Guerrini (Roma 1935).

## Internasjonal karriere
Baccaloni kunne notere seg en suksessfull internasjonal karriere, så vel som han fikk debutere i Londons  Kongelige opera, Covent Gardenin*Turandot *Turandot* i 1928; ved [[Chicago]]s Lyric Opera som Melitone i *La forza del destino* i 1930; ved Glyndebourne Festival som Alfonso i *Così fan tutte* i 1936; ved [[San Francisco]]s Opera som Leporello i 1938; og ved [[Metropolitan Opera]] den on 7. desember 1940, a Bartolo i *The Marriage of Figaro*. Han ble ved "Met" frem til 1962.

Baccaloni hadde også sitt eget his operaselskap, Baccalino Co., som han turnerte med USA på 1940-tallet. 

Baccaloni  sang også ofte i Philadelphia ved flere opera selskaper fra 1951 frem til 1966. Han hadde sin debut med Philadelphia Civic Grand Opera Company i 1951 i tittelrollen i  *Don Pasquale*, hans debut med Philadelphia Grand Opera Company i 1956, a Benoît/Alcindoro *La Bohème*, og hans  debut med Philadelphia Lyric Opera Company i 1959, som Benoît/Alcindoro.

Salvatore Baccaloni er sett på som en som har hatt den fineste bassrollen i sin tid. Tett bygget (til tider veide han mer enn 300 pund), var han i besittelelse
av en rik og reasoant stemme, forbundet med en impeccable diksjon, og i sine beste år, 1925–50 en a commendable grad av musikalit. Likevel, han kunne også vise mangel på å vise kunstnerisk selvkontroll fra tid til annen da han "bodde"' på scenen, på grunn av overflod av sitt talent. 
Baccaloni døde i New York City, nyttårsaften 1969 i en alder av  69 år. Hans stemme er bevart på utallige  plater,  mange er blitt utgitt på nytt som [[CD|CD-plater]].  Han deltok også i flere filmer på 1950-  '60-tallet. Den  27. april 1959, spilte han seg selv i  *Make Room for Daddy* med [[Danny Thomas]]

== Sources ==
* Alain Pâris, *Dictionnaire des interprètes et de l'interpretation musicale au XX siècle* (2 vols), Ed. Robert Laffont (Bouquins, Paris 1982, 4th Edn. 1995, 5th Edn 2004). ISBN 2-221-06660-X
* D. Hamilton (ed.),*The Metropolitan Opera Encyclopedia: A Complete Guide to the World of Opera* (Simon and Schuster, New York 1987). ISBN 0-671-61732-X
* Roland Mancini and Jean-Jacques Rouveroux,  (orig. H. Rosenthal and J. Warrack, French edition), *Guide de l’opéra'', Les indispensables de la musique (Fayard, 1995). ISBN 2-213-59567-4

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*