Niccolò Piccinni

**Niccolò Vito Piccinni** (1728–1800) var en italiensk klassisistisk komponist.

## Liv og virke
;Ungdomsår
Piccinnis far var musiker, moren søster av operakomponisten Gaetano Latilla. Piccinni fikk opplæring av operakomponisten Leonardo Leo i årene 1742 til 1744, seinere av Francesco Durante ved *Conservatorio di Sant' Onofrio* i Napoli. At han fikk musikkutdanning i det hele kunne han takke biskopen av Bari for, da Piccinnis far vegret å lære ham opp i samme fag som han selv var utøver av. 

Piccinnis første opera, *Le Donne dispettose*, ble uroppført i 1755, og i Roma i 1760 komponerte han sin ungdoms mesterverk, *La Cecchina ossia la buona Figliuola*, en *[[opera buffa]]* som fikk suksess i hele Europa. I 1756 giftet han seg med en elev, sangerinnen Sibilla Vincenza, som han deretter aldri mer tillot å opptre.

;Piccinnistriden i Paris
Dronning Marie Antoinette inviterte Piccinni til Paris i 1766, og også her hadde han suksess med sine verk. Men etter at direktøren ved Pariseroperaen overtalte Piccinni og Christoph Willibald Gluck til å komponere hver sin opera til librettoen *Iphigénie en Tauride*, blusset buffoniststriden opp igjen og det parisiske publikum ble delt i de to fiendtlige leirene *Piccinnister* og *Gluckister*. Glucks *Iphigénie en Tauride* ble oppført 18. mai 1779 og ble berømmet fordi den med sin sanglige behandling av den franske teksten overvant de klassiske deklamasjonsreglene og reddet den franske operaen. Piccinnis mindre suksessfylte *Iphigénie* ble oppført 23. januar 1781.  Motsetningene mellom de to sidene fortsatte selv etter at Gluck forlot i 1780 Paris ved at det brøt ut en rivalisering mellom Piccinni og Antonio Sacchini.

;Etter den franske revolusjonen
I 1784 ble Piccinni professor ved den kongelige musikkskolen, en av instituttene som var grunnlaget da konservatoriet i Paris ble dannet i 1794. Da den franske revolusjon brøt ut i 1789, vendte Piccinni tilbake til Napoli hvor han til å begynne med ble tatt godt imot hos kong Ferdinand IV. Men etter at Piccinnis datter giftet seg med fransk demokrat, falt Piccinni i unåde, ble beskyldt for å være revolusjonær og satt i fengsel i fire år. De neste ni årene tilbrakte han i fattigslige forhold i Venezia, Napoli og Roma. I 1798 vendte han tilbake til Paris hvor han fikk en entusiastisk mottakelse. Likevel klarte han ikke å tjene penger, og døde to år senere. Det er satt opp en minnetavle på fødestedet hans i Bari, hvor også gaten «Via Piccinni» og byoperaen er kalt opp etter ham.

Piccinni var frimurer og medlem av logen *Neuf Sœurs* («ni søstre») i Paris.

## Verk i utvalg
Den mest fullstendige verklisten ble publisert i *Rivista musicale italiana*, viii. 75. Piccinni skrev mer enn 80 operaer, men selv om hans senere verk viser påvirkning fra franske og tyske scener, hører han til den konvensjonelle italienske 1700-talls skolen. Av andre typer musikk skrev han kirkemusikk, blant annet oratorier.

;Operaer
* Le Donne dispettose (1755)
* Alessandro nell'Indie (1758, etter Pietro Metastasio, opera seria)
* La Cecchina, ossia La buona figliuola (1760, libretto av Carlo Goldoni, opera buffa)
* L'Olimpiade (1761, omarbeidet versjon 1774, etter P. Metastasio, opera seria)
* Catone in Utica (1770, etter P. Metastasio, opera seria). Oppført i Mannheim 2007
* Iphigénie en Tauride (1781, opera seria)
* Le donne vendicate (1763, libretto av Carlo Goldoni, opera buffa)

;Verk for blåserorkester
* 1799 *Hymne a l’hymen pour la célébration des mariages* (Tekst: Ginguené)


## Referanser


## Kilder
* 

## Litteratur
*  Pierre Louis Ginguené: *Notice sur la vie et les ouvrages de Nicolas Picinni.* Paris, 1801.
* Elisabeth Schmierer: *Die Tragèdies lyriques Niccolò Piccinnis: Zur Synthese französischer und italienischer Oper im späten 18. Jahrhundert*, Laaber-Verlag (1. opplag), 1999, ISBN 978-3-89007-497-9
* Wolfram Ensslin, *Niccolò Piccinni: Catone in Utica*, ISBN 978-3-63149-810-1

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*