Echternachevangeliene

**Echternachevangeliene**, også kjent som *Willibrord-evangeliene*, er evangeliebok fra biblioteket i klosteret Echternach i Luxembourg. Det er et verk preget hiberno-saksisk eller insulær kunst. Tekstbildet er insulær skrift, en middelalderskrift med store bokstaver som hadde sin opprinnelse i Irland, og som siden spredde seg på De britiske øyer og til kontinentet. Evangeliene ble skrevet av den samme skriveren som også skrev angelsaksiske *[[Durham-evangeliene]]*. Denne boken er antagelig gjort på Lindisfarne, enten helt eller delvis, og deretter fraktet til Echternach.

*Echternachevangeliene* er i dag oppbevart i Bibliothèque Nationale i Paris hvor det illuminerte manuskriptet er katalogisert som *MS Lat. 9389*.

## Historie
Den religiøse kunsten på De britiske øyer ble eksportert med irske og angelsaksiske misjonærer til kontinentet. Med seg fraktet de en del av deres manuskripter som hadde blitt kopiert i deres hjemlands skrivestuer. Disse ble igjen kopiert av munker på kontinentet og innflytelsen fra insulær kunst ble ført videre.

*Echternachevangeliene* ble antagelig forberedt for den hellige Willibrord (658-739), en munk fra Northumbria i England, karakterisert som «Frisernes apostel» ettersom han virket som misjonær i dagens Nederland. Han hadde blitt utdannet i over ti år i Irland før han reiste som misjonær til Frisland i 690. *Echternachevangeliene* inneholder en kolofon som forteller at teksten ble kopiert fra et eksemplar som hadde blitt revidert i 558 av Eugippius, abbed ved et kloster i nærheten av Napoli, noe som bekrefter at irske og angelsaksiske skrivere hadde tilgang på manuskripter fra kontinentet.

Willibrords misjon var preget av suksess og han ble utpekt som erkebiskop av friserne av pave Sergius I i 695 og opprettet sitt sete i Utrecht. Tre år senere grunnla han benediktinerklosteret i Echternach. Dette klosteret ble et betydningsfylt kunstneriske senter som frambrakte mange vakre illuminerte evangeliebøker i sitt *scriptorium*, skrivestue. *Echternachevangeliene* ble produsert på samme tid som *[[Durham-evangeliene]]* og *[[Lindisfarne-evangeliene]]*, og både *Echternachevangeliene* og *Durham-evangeliene* ble sannsynligvis produsert av den samme skriveren, og det er også en del likheter i teksten i evangeliene fra Lindisfarne og Durham, noe som kan være en antydning om at den samme skriveren korrigerte dem begge kort tid etter at de ble skrevet.

Som med *[[Durrow-boken]]* er evangelistene i *Echternachevangeliene* representert med symboler framfor portretter. Eksempelvis er symbolet til Matteus meget stilisert hvor hans kropp er formet i en rekke med løkker hvor hans bleke ansikt og små føtter er festet til. Evangelisten Markus er vist med løven som var hans tradisjonelle symbol, og den har i sine buete form en viss likhet med piktiske steinmonumenter, skjønt dens mer elegante steiling viser kanskje inspirasjon fra andre kilder.

Det kan merkes at symbolet for evangelisten Matteus, et menneske, har en ramme som fylt med flettverkmønstre, men de andre symbolene har tomme rammer. Hvert symbol har forøvrig har sin relative motpart i *Durrow-boken*.

## Referanser


## Litteratur
* De Hamel, Christopher (1986): *A History of Illuminated Manuscripts*. Boston: David R. Godine.
* Netzer, Nancy (1994): ''Cultural interplay in the eighth century: the Trier Gospels and the making of a scriptorium at Echternach (via Google Books), Cambridge University Press