Opposisjonell atferdsforstyrrelse

**Opposisjonell atferdsforstyrrelse** (*ODD*) er listet opp i DSM-5 i barne- og ungdomspsykologien.

## Tegn og symptomer
Generelle kjennetegn på diagnosen er store, gjerne uforutsigbare, humørsvingninger som kan gjøre utslag i sinne, frustrasjon, nærtagenhet, krangling og opposisjon. Ifølge den fjerde versjonen av DSM-manualen (DSM-IV-TR) (nå DSM-5) må barnet ha minst fire av de åtte symptomene for å oppfylle den diagnostiske terskelen for opposisjonell atferdsforstyrrelse. Disse inkluderer:

# Mister ofte besinnelsen.
# Nærtagen eller lett irritert.
# Ofte sint og fornærmet.
# Diskuterer ofte med autoritetspersoner eller, for barn og unge, med de voksne.
# Kan ofte trosse eller aktivt nekte å imøtekomme beskjeder fra autoriteter eller regler.
#Irriterer ofte bevisst andre.
# Kan ofte gi andre skylden for egne personlige feil eller dårlig oppførsel.
# Vært ondskapsfull/hevngjerrig minst to ganger i løpet av de siste 6 månedene.

Oftest er atferden rettet mot autoritetspersoner som lærere eller foreldre. Selv om atferden typisk er tilstede rundt søsken, må individene observeres med andre for å få diagnosen. Barn med ODD kan være verbalt aggressive, men de viser ikke fysisk aggressivitet. Symptomene må vare i mer enn seks måneder og må vurderes med tanke på barnets alder, kjønn og kultur for å få diagnosen. For barn under 5 år forekommer atferden på de fleste dagene over en periode på 6 måneder. For barn over 5 år forekommer atferden minst en gang i uken i løpet av en periode på 6 måneder. Det er fullt mulig å kun ha symptomer i bare én omgivelse (som f.eks. hjemme), men da vil alvorlighetsgraden betegnes som mild. Dersom symptomene er synlig i to omgivelser, vil atferden bli karakterisert som moderat. Dersom symptomene observeres i 3 eller flere omgivelser, vil atferden bli karakterisert som alvorlig.
 
Opposisjonell atferdsforstyrrelse fører til dårligere funksjon på skolen og/eller andre sosiale arenaer. Atferdsforstyrrelser kjennetegnes ofte av et gjentatt og varig atferd som er sosialt uakseptabel, aggressiv eller utfordrende. Opposisjonell atferdsforstyrrelse må ha pågått i minst 6 måneder for at en diagnose skal gis.

## Diagnostikk
Diagnosen opposisjonell atferdsforstyrrelse kom først i 1980. Det kan være vanskelig å skille et frustrert barn fra et individ med opposisjonell atferdsforstyrrelse. For å få diagnosen er det krav om at forstyrrelsen har vært vedvarende negativ, opposisjonell og utagerende over en viss tid.

Komorbiditet er også vanlig for individer med denne forstyrrelsen. De vanligste samtidige diagnosene er ADHD og Tourettes syndrom.

## Epidemiologi
Opposisjonell atferdsforstyrrelse har en prevalens på 1–11 %. De fleste som utvikler ODD vil ha en gradvis utvikling som blir mer tydelig i førskoleårene (oftest før fylte 8 år). Det er lite sannsynlig at lidelsen dukker opp etter ungdomstiden. Det er forskjell på gutter og jenter. Lidelsen forekommer mest blant gutter før ungdomstid. Forekomsten med jenter har til en forskjell en tendens til å øke etter puberteten. Forskere har observert at forekomsten av opposisjonell atferdsforstyrrelse er konstant på tvers av flere kulturer. Kjønnsforskjellen er imidlertid kun signifikant i vestlige kulturer. Dette kan det være to mulige forklaringer på, som at i ikke-vestlige kulturer kan det være redusert forekomst av lidelsen hos gutter eller på en annen side, økt forekomst hos jenter. Det kan være andre faktorer som påvirker forstyrrelsen, for eksempel sosioøkonomisk status. Barn og unge som bor i familier med lav økonomisk status kan ha høyere risiko for ODD. En annen faktor er kriteriene som er brukt for å diagnostisere en person. Da forstyrrelsen først ble tatt med i DSM-III, var prevalensen 25 % høyere enn da DSM-IV analyserte diagnosekriteriene. DSM-V utførte opptil flere endringer i kriteriene og la sammen enkelte egenskaper for å vise at ODD kan ha både emosjonelle og atferdsmessige symptomer.

## Behandling
Behandling som har gitt gode resultater er å forstå og fokusere på samspill og hvilke konflikter barnets atferd gir, både personlig og innad i hele familien. Noen mål er å redusere belastningene, få til en problemløsning og øke kommunikasjonsevnen, samt å hjelpe foreldrene til å bedre takle den opposisjonelle atferdsforstyrrelsen.

## Referanser