open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
«Admiral Hipper» (1937)

**«Admiral Hipper»** var en tung krysser brukt av den tyske marine i andre verdenskrig.

«Admiral Hipper» ble bygget hos Blohm und Voss i Hamburg fra 1935 og gikk inn i aktiv tjeneste i den tyske Kriegsmarine den 29. april 1939. Krysseren, som var oppkalt etter admiral Franz Ritter von Hipper, hadde et deplasement på  tonn. Hovedbevæpningen var 8 stk 20,3&nbsp;cm kanoner og 12 stk 10,5&nbsp;cm kanoner. «Admiral Hipper» var den første av 5 tunge kryssere, og den eneste som var i tjeneste før krigsutbruddet. «Admiral Hipper» deltok i Operasjon Weserübung, invasjonen av Danmark og Norge i april 1940 og anløp Trondheimsfjorden tidlig om morgenen 9. april.

«Admiral Hipper» senket den britiske jageren HMS «Glowworm» utenfor Stad 8. april 1940.
## Bilder

Fil:Bundesarchiv_Bild_101I-757-0037N-26A,_Norwegen,_Schwerer_Kreuzer_"Admiral_Hipper".jpg|«Admiral Hipper», antakelig under troppetransport i Trondheimsfjorden under angrepet på Norge i 1940 
Fil:Bundesarchiv_Bild_101I-757-0038N-11A,_Norwegen,_Schwerer_Kreuzer.jpg|«Admiral Hipper» under opphold i Trondheim april 1940. Bemerk skadene i vannlinjen på styrbord baug 
Fil:Bundesarchiv Bild 101II-MW-5607-32, Unternehmen "Weserübung", "Admiral Hipper".jpg|*Admiral Hipper* tar ombord tyske bergjeger-soldater og utstyr i Cuxhaven 6. april 1940 i forbindelse med Operasjon Weserübung 

## Referanser
Monofysittisme

**Monofysittisme** (fra gresk μονος, *monos*, 'kun én' og φυσις *physis*, 'natur') er et teologisk begrep innen doktrinen om Jesu Kristi natur. Ordet *monofysitt* ble først brukt i forbindelse med konsilet i Kalkedon i 451 for å beskrive de som avviste konsilet definisjon av Jesus Kristus som «en person i to naturer». Denne definisjonen, som ble den rådende innenfor kristendommen, betyr at Jesus var både guddommelig og menneskelig på samme tid, innenfor samme person. Monofysittene hevdet at han hadde bare én natur, den guddommelige.

Den mest radikale talsmann for monofysittisme før konsilet i Kalkedon var Eutykhes. Han mente at Kristi menneskelige natur ble oppløst i den guddommelige, «som en dråpe honning i havet». Den eutykianske monofysittime, og Eutykhes selv, ble fordømt på dette konsilet.

En annen radikal form er appolinarismen, som hevder at Kristus hadde en menneskelig kropp, men at det guddommelige hadde fylt denne fullstendig slik at det ikke fantes noe menneskelig sinn.

En mer moderat form for monofysittisme, som bruker formelen «Kristus var én natur fra to», det vil si en fusjon mellom de to naturer uten at den ene fullstendig oppsluker den andre, fikk større oppslutning. Denne formen er delvis bevart i de orientalske ortodokse kirker.

Flere forsøk ble gjort på å forene monofysittene med resten av kirken på slutten av det 5. århundre og i 6. århundre. Keiser Zeno forsøkte å finne en formulering som kunne aksepteres av begge parter, men denne ble avvist av pave Simplicius. Senere keisere forsøkte også, uten hell. Det er betegnende at det er nettopp keiserne som sto for dette arbeidet; kirken hadde blitt en stabiliserende faktor i samfunnet, og keiserne ønsket å få slutt på splittelsen som hadde oppstått.

I moderne tid har det på nytt blitt opprettet kontakt mellom de orientalske ortodokse kirker, den ortodokse kirke og den katolske kirke. I 1973 kom pave Paul VI og den koptiske-ortodokse pave Shenouda III med en felleserklæring om kristologi, og i 1984 kom også en felleserklæring fra pave Johannes Paul II og den syrisk-ortodokse patriark Ignatius Zakka II.

## Litteratur
* 
* 
* 
* John Meyendorff: *Imperial Unity and Christian Divisions. The Church 450–680 AD* (= *The Church in History.* Bd. 2). St. Vladimir's Seminary Press, Crestwood NY 1989, ISBN 0-88141-055-1.
QWERTY

:*Denne artikkelen handler om tastaturet QWERTY. For sangen laget av [[Linkin Park]], se [[QWERTY (sang)]] 

*'QWERTY*' er betegnelsen på et [[tastatur]]oppsett der [[bokstav]]ene *Q*, *W*, *E*, *R*, *T* og *Y'' er plassert som de seks første i den øverste bokstavlinjen. Oppsettet er det mest vanlige i bruk på skrivemaskiner og PC-tastatur i blant annet Norden, Storbritannia, Nederland og USA.

QWERTY-oppsettet ble funnet opp av Christopher Latham Sholes da hans egendesignede skrivemaskin ble produsert av Remington & Sons i 1874. Det ble tatt patent på oppfinnelsen i 1878. 

På Sholes' første skrivemaskin, som ble lagd i Milwaukee i 1868, ble bokstavene plassert i alfabetisk rekkefølge. Dette førte til at bokstav-armene som slo opp mot papiret når tastene ble trykket inn kilte seg fast i hverandre og gjorde maskinen treg å skrive på.  Sholes la så til grunn en studie av Amos Densmore som tok for seg bokstavparenes frekvens i det engelske språket for å forhindre at bokstav-armene til hyppig brukte kombinasjoner var for nær hverandre. Løsningen kom i 1872. 

Det har kommet flere varianter av QWERTY-tastaturer med mindre justeringer som skal ta hensyn til bokstavparfrekvenser i andre språk enn engelsk. For eksempel er den vanlige utgaven i franskspråklige land AZERTY-tastaturet mens i tyskspråklige land brukes hovedsakelig QWERTZ-tastaturet. 

I 1932 ble Dvorak-oppsettet introdusert av professor August Dvorak som et angrep mot QWERTY. Dvoraks oppsett hadde som formål at det skulle være lettest mulig å skrive hurtig.

## Se også
* asdf

## Referanser


## Eksterne lenker
* NRK vitenskap og teknologi: QWERTY-tastaturet
Bokstaveringsalfabet

**Bokstaveringsalfabet**, av og til misvisende omtalt som **fonetisk alfabet**, finnes i mange språkutgaver. Det har historisk eksistert mange ulike nasjonale bokstaveringsalfabeter, gjerne med utspring i å forhindre misforståelser over telefon og radiosamband: Støy og dårlig lydkvalitet kan gjøre det vanskelig å stave én og én bokstav på en tydelig måte. Noen bokstaveringsalfabeter er så innarbeidet at de også brukes til daglig, for eksempel på bingo.

Etter flere års arbeide med å utarbeide et internasjonalt bokstaveringsalfabet som fungerte for mennesker med ulike morsmål, standardiserte i 1956 den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO) et internasjonalt alfabet i den form det fremstår i dag. Den internasjonale telekommunikasjonsunion (ITU) fulgte opp med et praktisk talt likt alfabet i 1959, og Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen (IMO) fulgte opp i 1965. Alfabetet fikk deretter militær anvendelse, og refereres ofte til som «NATOs fonetiske alfabet». Ordet *fonetisk* ble tatt i bruk for å skille det fra systemer basert på flagg eller morse, men systemet har ingenting med fonetikk å gjøre. De enkelte små forskjeller som finnes mellom anbefalingene, fremgår av tabellen under.

Før standardiseringen av det internasjonale alfabetet, ble det brukt egne nasjonale alfabeter unike for hvert land. Disse ble gjerne bygget opp rundt mye brukte personnavn. Televerket publiserte det norske alfabetet i telefonkatalogen for bruk for *bokstavering av vanskelige ord i telefonen*. Som eksempel på bruk benyttet de den tsjekkiske byen Brno.
I Sverige ble et bokstaveringsalfabet (med bare mannsnavn) fra 1891 publisert i telefonkatalogen fra 1902. Dette ble revidert i 1930 og har siden det kun blitt endret i 1960 da *Harald* ble utbytt til *Helge*.

## Internasjonalt bokstaveringsalfabet: Alfabet og uttale

### Norske, danske og svenske bokstaver

## Bokstaveringsalfabet i Norden
I Norge, Sverige og Finland brukes generelt personnavn for bokstavering:

### Fotnoter


## Referanser
Grafikkprosessor

**Grafikkprosessor** eller **GPU** (**graphics processing unit**) er mikroprosessoren som behandler grafikk i nyere datamaskiner. GPU fungerer på mange måter som CPU-en, men er dedikert til å behandle grafikkdata. GPU-en er ofte plassert på et eget kort eller enhet i datamaskinen (skjermkort), og får sine ordre og data fra hovedkortet.

Nyere GPU-brikker har som hovedoppgave å behandle, projisere og rasterisere geometriske 3D-data fra for eksempel videospill eller grafiske simuleringsprogrammer. De fleste GPU-er kan også avlaste prosessoren i 2D-grafiske operasjoner som for eksempel opptegning av grafiske brukergrensesnitt i «vanlige» programmer.

Kan ha mange innebygde komponenter som utfører spesifikke oppgaver eller tilføyer funksjoner. Som for eksempel TV-signalkonverter, DVD-koding eller lignende. Nye typer kommer på markedet hele tiden og kapasiteten utvides konstant.

GPU selges ikke separat, men distibrueres gjennom en underleverandør som leverer disse integrert i grafikkort.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Franz Ritter von Hipper

**Franz Hipper**, fra 1916 **Franz [[Ritter]] von Hipper**, (født 13. september 1863 i Weilheim in Oberbayern, død 25. mai 1932 i Othmarschen) var en tysk offiser (admiral).

Hipper er mest kjent for kommandoen under slaget ved Doggerbank i 1915 og ved Jyllandsslaget året etter. Etter sistnevnte slag ble han adlet av kong Ludwig III av Bayern ved at han ble tildelt Militär-Max-Joseph-Orden. Denne innebar et personlig adelskap og retten til å føye til adelstittelen *[[ritter]]* og adelspredikatet *[[von]]* til navnet.

I august 1918 ble Hipper utnevnt til admiral og etterfulgte Reinhard Scheer som sjef for den keiserlige Hochseeflotte. Da matrosopprøret i Kiel brøt ut 3. november 1918 og innledet novemberrevolusjonen, appellerte han forgjeves til soldatene. 

Blant hans siste oppgaver var å føre den tyske flåten til den britiske hovedbasen i Scapa Flow etter det tyske nederlaget i første verdenskrig.

Sine siste leveår tilbragte han i Othmarschen, der han døde eller lengre tids sykdom. Ved sørgehøytiden på Ohlsdorfer Friedhof i Hamburg holdt blant annet admiral Erich Raeder og admiral Wilhelm Souchon minnetaler. Hans urne ble blagt til hjembyen Weilheim.

## Se også
* «Admiral Hipper» (1937)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Leopard (andre betydninger)

**Leopard** kan ha flere betydninger:

* Leopard (*Panthera pardus*), kattedyr
* Leopard 1, en stridsvogn
* Leopard 2, en stridsvogn
* Leopard (heraldikk), et heraldisk symbol
* Mac OS X v10.5 «Leopard», et operativsystem utviklet av Apple
Moss Avis

***Moss Avis*** er den største lokalavisen for Mosseområdet. Avisa dekker kommunene Moss, Råde, Våler og Vestby. Fra 2023 utkommer avisen på papir og som e-avis tirsdag, torsdag og lørdag. Avisa var tradisjonelt tilknyttet til Høyre, men har i det senere blitt partipolitisk nøytral. Den er likevel mer konservativ enn Moss Dagblad. Ansvarlig redaktør er Pål Enghaug.

Bjørn Kristensen var tidligere eier av Moss avis, og han skrev historie da han for første gang publiserte en avis med et stort bilde på forsiden av Bjørnstjerne Bjørnson da han døde. Bjørn Kristensen bodde mesteparten av livet sitt i Moss i Klostergata 13.

## Ansvarlig redaktør
* Pål Enghaug 2009–
* Jan Tollefsen  1994–2009
* Svein E. Hildonen 1992–1994
* Fredrik Th. Bolin 1977–1992
* Phillip Rønneberg 1965–1976
* Jul. Sundsvik 1935–1941 og 1945–1965
* Per Schulstad 1941–1945
* Bjørn Kristensen 1893–1935
* Jens R. Schreiber 1889–1892
* M. G. Kildahl 1876–1889

## Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

## Litteratur
* 

## Referanser





## Eksterne lenker
* 
*
Flak

*Flugabwehrkanone (tysk for «luftvernkanon», ofte forkortet flak), tysk luftvern fra andre verdenskrig, igjen avledet fra *Flugabwehrgeschütz* (tysk for «luftvernskyts», ofte forkotet flag).
*Flak, et ord for et flatt, løsrevet stykke. For eksempel: malingsflak, isflak.
* Lasteflak, lastbærer brukt til transport
* Flak (tømmerfløting)

## Se også
*Flag/Flaget
Lars Jansson

**Lars Fredrik Jansson** (1926–2000) var en finsk forfatter og kunstner. Han var broren til forfatteren og billedkunstneren Tove Jansson, som skapte den verdenskjente figuren Mummitrollet. 

Da Tove i 1958 fant arbeidet med tegneserien om Mummitrollet lite inspirerende, overtok broren Lars ansvaret som manusforfatter. Tove Janssons kontrakt med *Associated Newspaper* gikk ut i 1961, og fra da av tok Lars Jansson også over som tegner av serien. Hans datter Sophia bistod ham i 1993 med administrasjonen av nye seriestriper om Mummitrollet; senere ble datteren eneansvarlig for stripene.

Helt fram til sin død arbeidet Lars som kunstnerisk rådgiver for den kommersielle bruken av mummifigurene: lisensierte produkter, seriehefter, album, teater, opera, film, radio og TV.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Vasilij Bljukher

**Vasilij Konstantinovitsj Bljukher (Blücher)** (også stavet, Blukher, Bliukher etc, Russisk: Василий Константинович Блюхер, 1889–1938) var en sovjetisk marskalk. Bljukher var en av de mange framstående ofre for Josef Stalins utrenskninger i siste del av 1930-årene.

## Liv og virke
Bljukher ble født i en bondefamilie nær Jaroslavl, nordøst for Moskva. Til tross for sitt tyske slektsnavn, var han ikke av tysk opprinnelse. Familien hans fikk navnet på 1800-tallet av en godseier. På denne tiden talte en stor del av Russlands elite tysk, og språket ble regnet som langt finere enn russisk, som var bøndenes språk. Han sluttet seg til Den keiserlige russiske hær i 1914 og tjenestegjorde som underoffiser. I 1916 ble han medlem av Bolsjevikpartiet og deltok i den russiske revolusjonen i Samara.

Han var en fremtredende offiser på kommunistisk side under borgerkrigen som fulgte og ble høyt dekorert.

Etter borgerkrigen ble han øverstkommanderende for Den fjernøstlige republikk fra 1921 til 1922. Fra 1924 til 1927 var Bljukher militærrådgiver i Kina, og der benyttet han navnet *Galen* (etter sin kones fornavn, Galina) mens han var tilknyttet Chiang Kai-sheks militære hovedkvarter. Han var ansvarlig for den militære planlegging av Nordekspedisjonen som innledet Kuomintangs erobring og gjenforening av Kina. Blant dem han instruerte var Lin Biao, som senere ble en ledende skikkelse i Folkets frigjøringshær.

Tilbake i Sovjetunionen fikk han kommandoen over det ukrainske militærdistrikt. I 1929 ble han forflyttet til det sovjetiske fjerne østen, der han ble øverstkommanderende. I årene som fulgte ledet han med stor fremgang de sovjetiske styrker mot krigsherrer i det nordlige Kina og senere, men med mindre suksess, mot japanerne. Han hadde i en tid vært relativt immun mot Stalins utrenskninger innen militærledelsen, som begynte i 1937, men i oktober 1938 ble også han arrestert. 

Han ble anklaget for spionasje for Japan og ført til Lefortovofengselet i Moskva. Bljukher tilsto aldri, og det er ikke helt avklart hvordan han døde. Han ble aldri formelt stilt for retten. Muligens døde han som følge av tortur, men det fins også teorier om at han ble henrettet.

Bljukhers død ble holdt hemmelig helt til 1956.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Manger

**Manger** er et tettsted i Alver kommune i Vestland, og var en egen heradskommune fra 1838 i henhold til formannskapslovene av 1837. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar .

## Manger kommune
Manger var tidligere egen kommune, og etter hvert ble soknene Herdla, Hjelme, Sæbø og Hordabø delt i fra til egne selvstendige herredskommuner. Ved kommunesammenslåingen gjeldende fra 1964 gikk Manger kommune inn i den nye Radøy kommune, sammen med kommunene Sæbø og Hordabø. Kommunen lå i Nordhordland, og før kommunesammenslåingen i 1964 grenset daværende Manger mot Hordabø kommune i nord, til Lindås i øst, til Sæbø i sør og til Hjelme kommune i vest.

### Kai i krig og fred
Kaien ved Manger var travel havn før det kom bro. Fjordabåtene som trafikkerte Bergen, het - regnet etter størrelse - «Alversund», «Manger», «Seimsstrand» og «Herløfjor», i tillegg til «Radøy» som i motsetning til de andre, var hvitmalt. Under krigen gikk en fluktrute til Shetland via Manger kai for folk på flukt fra Gestapo. Den gamle fjordabåten «Varden» fraktet folk fra byen til steder der Shetlandsgjengen kunne møte dem og ta dem med over Nordsjøen. Filmen *Vestavér; dei eigde mot, dei viste veg* om dette er lagt ut på ''youTube.

## Referanser
Liste over de lengstsittende norske statsministre

**Liste over de lengstsittende norske statsministre** er en oversikt over personene som har besittet embetet som statsminister i Norge rangert etter lengden på deres regjeringstid.

Einar Gerhardsen troner øverst med over 17 år i statsministerstolen, mens forgjengeren Johan Nygaardsvold ligger på andreplass. Gro Harlem Brundtland manglet bare to måneder på å ta igjen Nygaardsvold da hun gikk av, og er dermed på tredjeplass. Merk at Odvar Nordli forlot statsministerkontoret etter å ha sittet kun fire dager lenger enn Johan Sverdrup.

Per Borten ventet med å gå av til onsdag 17. mars 1971, da han hadde sittet i akkurat 5 år, 5 måneder og 5 dager. Kjell Bondevik gav opp regjeringskabalen sin den tirsdag 9. mars, og allerede lørdag 13. mars hadde påtroppende statsminister Trygve Bratteli presentert regjeringslisten sin for kong Olav V. Den samme Bratteli gikk av etter å ha regjert i nøyaktig 3 år og 10 måneder.

Einar Gerhardsen gikk av siste gang 20 år etter første tiltredelse, mens Gro Harlem Brundtland regjerte over en periode på 15 år. I listen inkluderes Londonregjeringen fra 7. juni 1940 til 31. mai 1945. Johan Nygaardsvold er dermed den statsminister som har ledet en regjering lengst sammenhengende. 

Den samlede lengden som statsminister er en viktig faktor for statsministerens ettermæle. For de 25 statsministrene fra og med Christian Michelsen og til og med Thorbjørn Jagland viser undersøkelser at dess lenger tid som statsminister, dess bedre ettermæle.

Tre statsministre står oppført uten parti  siden formelle politiske partier ikke var stiftet da de satt som statsministre. Selmer og Schweigaard var begge med å stifte partiet Høyre og var medlemmer der etter at de hadde gått av som statsministere. Stang døde før noen partier ble stiftet, men bør også regnes som «høyremann».

## Norges lengstsittende statsministre

## Partioversikt

## Referanser


## Se også
* Liste over Norges statsministre
* Norges regjeringer
* Norges statsminister
Hjelme

**Hjelme** ble egen herredskommune fra 1910, da den ble utskilt fra Manger herredskommune. Frem til 1912 var navnet **Hjelmen**. Da ble det ved kongelig resolusjon av 5. november 1912 endret til Hjelme. Ved kommunesammenslåingen i 1964 gikk Hjelme kommune inn i den nye Øygarden kommune. Kommunen lå i Nordhordland, og før kommunesammenslåingen i 1964 grenset Hjelme i sør og sørvest til Herdla kommune og i øst til Manger. I nordvest, ut mot Nordsjøen, grenset Hjelme til Fedje. I vest grenset kommunen mot Nordsjøen og havet.

## Referanser
Almanach de Gotha

**Almanach de Gotha** eller **Gothaisches genealogisches Taschenbuch**, først utgitt som **Gothaischer genealogischer Hofcalender**, vanligvis referert til som **«Gothaen»** (*Der Gotha*), er en adelskalender over europeisk, fortrinnsvis tysk, adel som første gang ble publisert 1763 ved hoffet til hertug Friedrich III av Sachsen-Coburg, og deretter utkom årlig i Tyskland frem til 1944. Gothaen fikk en formidabel betydning for adelskapet på 1800-tallet og første del av 1900-tallet, for ettersom den tyske adelen var meget omfattende var Gothaen nødvendig for å holde oversikt over hvem som tilhørte adelen. Den har sitt navn etter den tyske byen Gotha, hvorfra den utkom.

Fra 1816 ble Gotha-kalenderen utgitt av Justus Perthes. Fra 1825 utkom i tillegg Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser, fra 1848 Gothaisches genealogisches Taschenbuch der freiherrlichen Häuser, fra 1900 Gothaisches genealogisches Taschenbuch der uradeligen Häuser og fra 1907 Gothaisches genealogisches Taschenbuch der briefadeligen Häuser. Mens de tre første inneholder manntall over størstedelen av de tyske grevelige, friherrelige og uradelige slekter, inneholder den siste kun et mindre antall brevadelige slekter.

Den nåværende Genealogisches Handbuch des Adels (GHdA) regnes som Gothaens efterfølger.
Gotha

**Gotha** er en by i fristaten Thüringen i Tyskland. Byen har ca. 46 000 innbyggere og er dermed den femte største i delstaten.

## Historie
Gotha nevnes i 775 og omtales i 1189 som by. Residensstad fra 1640 og fra 1826 til 1918 sammen med Coburg i Sachsen-Coburg und Gotha. I 1820 ble det første tyske forsikringsselskap Gothaer Versicherung grunnlagt i byen. I 1875 ble Sozialistische Arbeiterpartei Deutschlands (1875) senere omdøpt til SPD, grunnlagt i vertshuset Tivoli i Gotha. Samme år ble Gothaprogrammet dannet.

Tidligere sto Gotha i et konkurranseforhold til Weimar, det andre sentrum i det ernestinske-dynastiet. Mens Weimar utviklet seg til et kunstnerisk sentrum, ble Gotha et sentrum for naturvitenskap. Naturvitenskapsmuseet har idag lokaler i Friedensteinslottet.

Den tyske adelskalenderen Almanach de Gotha, gjerne kalt der Gotha ble trykt i  byen.

## Severdigheter
Barokkslottet Friedenstein dominerer bybildet. Det var tidligere residens for hertugene av Sachsen-Gotha-Altenburg og Sachsen-Coburg og Gotha. Slottsmuseet inneholder store kunstskatter fra antikken til vår tid. I det vestre tårnet på slottet ligger Ekhofteatret, som er Tysklands eldste barokke slottsteater. Slottet rommer også et museum for regional historie og folkekultur. Under slottet og slottsparken strekker kassemattene fra 1600-tallet seg i 2,5 kilometers lengde.

Det gamle rådhuset har en nordvegg som hører til de fineste renessansefasadene i delstaten.  Augustinerkirken og Margaretakirken er begge fra middelalderen.

Forsikringsmuseen (*Haus der Versicherungsgeschichte*) forteller historia om brann- og skadeforsikring.

## Næringsliv
Byen var kjent for sin jernbanevogn- og flyindustri. Idag produseres bl.a. deler til laste- og personbiler.

Inntil 2009 ble Gotano vermut produsert i området.

## Bilder

File:Gotha Rathaus.JPG|Det gamle rådhuset
File:Gotha Stadtverwaltung.jpg|Det nye rådhuset
File:Gotha Kulturhaus.jpg|Kulturhuset
File:Friedrichsthalgotha.jpg|Friedrichsthal slott
File:Gotha Orangerie.jpg|Orangerihagen
File:Gotha Schloss Mönchshof Siebleben.jpg|Mönchshof slott


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Konsilet i Efesos

**Konsilet i Efesos** ble avholdt fra 22. juni til 31. juli 431 i Efesos (i dagens Tyrkia under keiser Theodosius II. Det var det tredje økumeniske konsil. Omkring 200 biskoper var til stede fra starten; omkring 50 fra vest ankom i løpet av konsilet.

## Bakgrunn
Det sentrale tema for konsilet var striden mellom to kateketiske skoleretninger. Den aleksandrinske skolen orienterte seg etter Platon og utla Bibelen  allegorisk; den antiokenske skole fulgte Aristoteles og bedrev en mer rasjonalistisk bibeleksegese.

## Rivalisering
Striden var skjerpet av rivalisering mellom patriarken av Alexandria, Kyrill, og patriarken av Konstantinopel, Nestorius, om primatsverdigheten over Østens kirke. Nestorius støttet seg på keisermakten som satt i Konstantinopel, Kyrill støttet seg til biskopen av Roma.

## Nestorianisme
Nestorius kom fra den antiokenske skole og gikk inn for den læresetning at Kristi menneskelighet bare var forbundet med hans guddom i moralsk forstand, og at det derfor kunne sies at Maria bare var kristusføderske, men ikke gudsføderske.

Nestorianisme var således en retning innen kristendommen som sterkt framhevet Jesu Kristi menneskelige natur. Konsilfedrene mente at de la for mye vekt på hans menneskelige natur, slik at det gikk på bekostning av hans guddommelige natur. Diskusjonene ble ført i en opphisset atmosfære. Nestorius ble fordømt for sin lære, som i hovedtrekk altså gikk ut på at jomfru Maria fødte et menneske, Jesus Kristus, og ikke Gud eller *Logos* (Ordet, Guds sønn). *Logos* bodde i ham som i et tempel, og Kristus ble beskrevet som *Theophoros*, 'Gudebæreren'. Maria måtte dermed kalles *Khristotokos* (Kristi mor, Kristusfødersken) og ikke *[[Theotokos]]*, (Guds mor, Gudsfødersken).

Konsilfedrene erklærte at Jesus var én person, ikke to separate «mennesker»; han var fullt ut Gud og fullt ut menneske. De erklærte videre at jomfru Maria var *[[Theotokos]]*, fordi hun ikke fødte et menneske, men Gud som menneske. De to naturene – guddommelig og menneskelig – var etter deres lære forent på en slik måte at de ikke kom i konflikt med hverandre.

## Trosbekjennelse
Den nikenske trosbekjennelse ble bekreftet, og det ble slått fast at det ikke var tillatt å endre denne trosbekjennelsen.

## Pelagianisme
Konsilet fordømte også pelagianisme, en læreretning som hevdet at arvesynden ikke eksisterer, og at mennesket derfor kan frelse seg selv uten Guds inngripen.
Adelskalender

**Adelskalender** er et trykt register som utkommer med visse mellomrom og inneholder fortegnelse over levende etterkommere av folk som er blitt adlet eller slekter der eldste kjente mann var adelig («uradel»). Adelskalendre blir utgitt av private adelsforeninger, persongrupper og forlag. 

Adelskalendre inneholder til dels også mer utførlig genealogisk, biografisk, heraldisk og annen informasjon om slike personer eller slekter. Påliteligheten til informasjonen i adelskalendrene varierer mye, og utvalget av slekter og personer kan være ganske diskutabelt. De fleste adelskalendre er redigert etter et strengt, såkalt «agnatisk» prinsipp, det vil si med etterkommere bare gjennom mannslinjer, og med utelatelse av adopterte personer. 

Adelskalendre utkommer i mange land, blant annet Finland, Storbritannia, Nederland og Tyskland. En av de mest kjente er den fransk-språklige Gothaen,som utkom årlig 1764–1944 i den tyske byen Gotha. De eldre utgavene av denne kalenderen inneholder regjerende fyrster og deres familier m.m. («Gothaischer genealogischer Hof-Kalender»). Senere kom tysk-språklige gothakalendre med personlister og stamtavler for den alminnelige adelen (hertuger, markier/markgrever, grever, friherrer/baroner og «lavadelen» uten tittel). Fra nyere tid er den nåværende *[[Genealogisches Handbuch des Adels]]* (GHdA) som utkommer i serier for fyrstelige, grevelig, friherrlige og andre adelige slekter. 

I Danmark utkommer *[[Danmarks Adels Aarbog]]*, i Sverige «Sveriges ridderskap och adels kalender» samt «Ointroducerade adels kalender». Adelskalendrene viser hvem utgiverne mener skal tilhøre adelen. De fleste utgivernes syn er imidlertid ikke i samsvar med hvem som har rett til å bruke disse slektenes navn etter vår tids navnelovgivning i det meste av Nord- og Vest-Europa.

Egne adelskalendre er ikke utkommet i Norge. Danmarks Adels Aarbog har tatt inn noen norske slekter og personer. Dette er etterkommere av personer som ble adlet av de dansk-norske unionskongene, og som stammer fra noen som var adelige før Stortinget i 1821 ga loven som opphevde de få adelige særrettighetene som da var igjen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Ointroducerad Adels Förenings (Sverige)
*Dansk Adelsförening (Danmark)
Liste over tidsenheter

Oversikt over ulike **tidsenheter**.

## Tidsenheter
### Sekund
Et sekund er definert som 9&nbsp;192&nbsp;631&nbsp;770 svingninger av et foton fra isotopen cesium 133.

### Døgn
Et døgn var tidligere knyttet til to påfølgende nedre kulminasjoner for solen, men er nå definert som 24 timer, 1440 minutter eller 86 400 sekunder, og er dermed knyttet til SI-systemet selv om døgnet i seg selv ikke er en SI-enhet.  

Siden døgnet ikke lengre er knyttet til solen, blir det med ujevne mellomrom lagt inn skuddsekunder for å holde døgnet i takt med solas gang over himmelen.

### Måned
En måned er mellom 28 og 31 døgn.

### Kvartal
Et kvartal er tre måneder.

### Tertial
Et tertial er fire måneder.

### År
*Et år er den tiden jorden bruker på ett omløp rundt solen.
*Anomalistisk år = Jordens omløpstid om Solen i forhold til perihel, 365 døgn 6 timer 13 minutter og 53,01 sekunder = 365,2596 døgn.
*Tropisk år = Solens omløpstid i forhold til vårjevndøgnspunkt = 365 døgn 5 timer 48 minutter og 45 sekunder = 365,2421875 middelsol-døgn (epoke J2000'''.'''0).
*Siderisk år (stjerneår) = Solens omløpstid i forhold til stjernene = 365 døgn 6 timer 9 minutter og 9,54 sekunder = 365,2564 døgn.

### Desennium
Et desennium er 10 år.

### Sekel
Et sekel er 100 år.

### Millennium
Et millennium er 1000 år.

### Se også
* Tid (oversikt over tidsenheter).
Castro

Navnet eller begrepet **Castro** har flere betydninger:

* Castro (Lazio) &ndash; en gammel by på vestsiden av Bolsenasjøen i Lazio i Italia.
* Castro (Chile) &ndash; en by sør i Chile.

* Castro (Paraná) &ndash; en brasiliansk kommune i delstaten Paraná.
* Castro Alves &ndash; en brasiliansk kommune i delstaten Bahia.
* Castro County &ndash; et fylke i delstaten Texas i USA.
* Castro District &ndash; en bydel i San Francisco.

* Fidel Castro &ndash; Cubas tidligere president.
* Raúl Castro &ndash; Cubas nåværende president, og Fidel Castros bror.
Første Laterankonsil

**Første Laterankonsil** var et kirkekonsil som ble innkalt av pave Callistus II i 1123. Det ble avholdt i Lateranpalasset i Roma 18. til 27. mars samme år. Dette var det første kirkemøtet etter det store skisma, og det første som ble holdt i vest. Det anerkjennes som økumenisk av den katolske kirke, men ikke av den ortodokse.

Pave Callistus omtalte bispemøtet som *concilium generale*, men i ettertid er det blitt betraktet som det 9. økumeniske konsil, selv om det ikke er kjent hvorvidt det deltok noen biskoper fra øst eller om det var utsendinger fra keiseren (i Konstantinopel) tilstede.

Minst 300 biskoper og andre kirkeledere deltok; enkelte kilder angir at det kan ha vært opptil 1&nbsp;000 til stede. Den katolske kirke regner det som det niende økumeniske konsil, men andre kirker anerkjenner det ikke som autoritativt, siden det ble holdt etter det store skismaet i 1054. Hovedtemaet var å få en slutt på investiturstriden ved å bekrefte Wormskonkordatet (1122).

Kjernen i investiturstriden var hvem som skulle utnevne biskoper – paven eller keiseren. Striden hadde funnet en løsning gjennom konkordatet fra Worms, slik at keiseren beholdt en grad av kontroll over valget, mens paven i siste instans innsatte personen som biskop. Konsilfedrene bekreftet denne avtalen slik at den ble bindende for kirken.

Tidligere hadde kirken innført prinsippet «Guds våpenhvile», som begrenset krigføring. Man kunne bare utføre krigshandlinger mandag til onsdag, slik at helgen kunne vies til religiøse handlinger (i katolsk liturgisk forstand omfatter helgen torsdag til søndag til minne om tiden fra det siste måltid til oppstandelsen). Prinsippet ble anerkjent av konsilet; Tredje Laterankonsil gjorde det i 1179 bindende for hele den kristne verden.

Forbudet mot simoni, det vil si kjøp og salg av kirkelige embeter, ble fornyet.

Konsilet vedtok også 22 kanoner som regulerte kirkelig disiplin. Disse ble basis for middelalderens kirkelover. Blant de mest interessante er:

* Kan. 1: Forbud mot geistlige vielser for penger
* Kan. 2: Forbud mot at biskoper gjenopptar i det kirkelige fellesskap personer som andre biskoper har eksekommunisert.
*Kan. 3: Forbud mot at prester og diakoner giftet seg, samt mot at de hadde kvinner boende i sitt hus utover de som hadde tillatelse etter gamle tradisjoner (f.eks. hushjelp).
* Kan. 6: Ordinasjoner foretatt av motpave Gregor (VIII) etter at han ble fordømt som kjetter, ble erklært ugyldige.
* Kan. 11: Beskyttelse for korsfareres familier og eiendom.
* Kan. 14: Ekskommunikasjon av legfolk som beslagla gaver gitt til kirken, og av legfolk som brukte kirker som festninger (et stort problem enkelte steder, på grunn av kirkens tykke murer).
* Kan. 16: Fordømmelse av de som antastet pilegrimmer på vei til Roma.
* Kan. 17: Begrensning av abbeders og munkers rett til å forrette ved kirkelige handlinger som normalt ligger under en menighets eller et bispedømmes ansvarsområde.

## Litteratur
* 
* Georg Gresser: *Die Synoden und Konzilien der Zeit des Reformpapsttums in Deutschland und Italien von Leo IX. bis Calixt II. (1049–1123).* In: Walter Brandmüller (Hrsg.): *Konziliengeschichte.* Paderborn 2006, 476-490.
Justus Perthes

Bokhandleren **Johann Georg Justus Perthes** (født 11. september 1749 i Rudolstadt, død 1. mai 1816) grunnla 1785 i Gotha et geografisk forlag, som særlig for sine karter, globuser og atlaser fikk verdensomspennende anerkjennelse.

Grunnlaget la han med utgivelsen av Gothaen.

Han giftet seg med Sabine Ernestine Dürfeld. En annen kjent forlegger og bokhandler var hans nevø Friedrich Christoph Perthes.

Perthes-Verlag og August Petermann, som 1854 flyttet fra London til Gotha, utviklet videre tradisjonen innen den vitenskapelige geografien og kartografien, som var grunnlagt i Gotha omkring 1800 av astronomen og universitetsprofessoren friherre Franz Xaver von Zach.

Perthes-forlaget ble 1992 kjøpt av Ernst Klett Schulbuchverlag; dette er siden 2003 kjent som Klett-Perthes Verlag GmbH.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Verlag Justus Perthes, med tidstabell
Lurudalen

**Lurudalen** er et dalføre i Snåsa og Grong kommuner i Trøndelag. Dalen og elva Luru renner VNV fra Luruvatnet og fjellgården Gressåmoen i Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark til Formofoss hvor Luru løper sammen med Sanddøla. Den nederste delen av dalen er Nordlandsbanens trasé mellom Snåsa og Grong.

**Det siste anlegget** hvor rallarene brukte bare håndmakt, var jernbanestrekningen Snåsa - Grong, som går gjennom Lurudalen. En strekning med mye natur og villmark, og hvor det var mange utfordringer med bygging av tunneler, bruer og kulverter. Et virkelig bevis på gammel kunnskap og hardt slit er skjæringene, som i seg selv er imponerende når man tar i betraktning at dette arbeidet er utført for hånd. 

Arbeidet med strekningen Snåsa - Grong begynte for alvor etter Departementet Hovedstyre godkjenner vedtak av 19.11.1919 for videre planer av jernbanestrekningen, og at banen skulle bygges etter klasse 1. 

Det ble bygd 5 stasjoner, 14 vokterboliger og anslagsvis ca. 30 brakker i forbindelse med  jernbanestrekningen. 

**Lurudalsvegen** ble bygget som anleggsvei under jernbanebyggingen mellom Snåsa til Grong for over 100 år siden. Fra Snåsa sentrum kan man i dag ta veien via Agle, Landsem, Myrseth og videre til Lonet hvor vegen starter i et myrlendt og åpent landskap som deretter snor seg nedover Lurudalen i ekte villmark.  Vegen går forbi Lurudalstoppen, Embrigtsfossen, Svarfossan, Merkesbekken, Mælaseter og ender på Formofoss i Grong kommune. Avstand mellom Lonet og Formofoss er ca. 20 kilometer. 

Den øvre delen av dalen går langs nordsiden av Andorfjellet. Jettegryter ved Grisbakkporten i øvre del av dalen.

Lurudalen er rikt på bær som multer, tyttebær, blåbær og krekling. Området er utsatt for nattefrost slik at tid for sanking vil variere. Det er også flotte turområder egnet for telt og sovepose som kan by på rikt dyreliv, fiskemuligheter og vill natur.  

Det sørsamiske reinbeitedistriktet Låarten sijte ligger i dette området.
## Referanser
Bambus

* Arundinarieae
* Bambuseae
* Olyreae

**Bambus** (Bambusoideae) er en underfamilie i grasfamilien. Den omfatter mer enn  arter i 116 slekter. De fleste artene vokser i Asia, Mellom-Amerika og Sør-Amerika, og noen arter i deler av Afrika og Australia.

## Beskrivelse
Bambus har som andre enfrøbladete planter stengel uten sekundærvev. Det innebærer at vekstlaget som de fleste trær og busker har mellom barken og veden, mangler. Hos mange av artene består stengelen av hule rør, atskilt av tette internodier. Blomstringen skjer synkronisert med mange års mellomrom, og noen arter kan vokse opptil 90 centimeter om dagen. Stammene skyter opp fra krypende jordstengler. De mest artsrike slektene av bambus er *Arundinaria*, *Bambusa*, *Chusquea*, *Dendrocalamus* og *Phyllostachys*, men omkring 100 slekter regnes som bambus avhengig av hvilken systematikk man velger som utgangspunkt.

### Navn
Ordet tilsvarer det tyske ordet *bambus* som kommer gjennom det nederlandske *bamboes*, fra malayisk *bambu*. Det er mulig at det igjen er et låneord fra enda et annet språk.

## Utbredelse

Underfamilien Bambusoideae er utbredt over hele verden mellom breddegradene 45&deg; nord og 47&deg; sør, og kan vokse fra havnivå til omkring 4&nbsp;300 meters høyde. De mangler likevel helt i Europa og i de store ørkenområdene. Det skilles mellom vedaktige bambuser som vokser i tempererte områder (Arnundinarieae), tropiske vedaktige bambuser (Bambuseae) og urteaktige bambuser (Olyreae).

## Bruk
### Brennstoff
Bambuskull er en type trekull laget av forskjellige typer bambus. Bambuskull lages normalt av stengler eller avfall fra modne bambusplanter og brennes i ovner med temperaturer fra 600 til 1200 ° C. Dette er spesielt porøst trekull, noe som gjør det nyttig i produksjon av aktivert karbon. 

Bambuskull har en lang historie med bruk i Kina, med dokumenter som dateres tilbake til 1486 under Ming-dynastiet i Chuzhou. Det er også nevnt i Qing-dynastiet, under herskere som Kangxi, Qianlong og Guangxu.

### Kulinarisk
Skuddene på de fleste arter er spiselige rå eller kokte, med den harde skallet fjernet. Matlaging fjerner en mild bitterhet. Skuddene brukes i mange asiatiske retter og supper, og selges i supermarkeder i forskjellige skårne former, både ferske og hermetiske.

Gjærede bambuskudd er en viktig ingrediens i himalayansk mat. I Assam, India, for eksempel, blir det kalt khorisa. I Nepal er en populær godbit utenfor etniske grenser laget av bambus skudd, gjæret med gurkemeie og olje, og tilberedt med poteter i en rett som vanligvis serveres med ris (alu tama (आ ल त मा) på nepali).

### Tekstil
Siden bambusfibre er veldig korte (mindre enn 3 mm eller 1/8 tommer), blir de vanligvis ikke spunnet til garn ved naturlige metoder. I den vanlige prosessen for å produsere tekstiler merket som laget av bambus, brukes bare viskose laget av fibrene med intens bruk av kjemikalier. For å oppnå dette, blir fibrene spaltet med kjemikalier og ekstrudert gjennom mekaniske filiere; Kjemikaliene inkluderer lut, karbon 

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Nasjonalpark

En **nasjonalpark** er et større områdevern som en stat iverksetter for å ta vare på viktige naturverdier. Nasjonalparkene skal først og fremst begrense menneskelig virksomhet og utbygging, som en tilrettelegging for friluftsliv og ikke-motorisert ferdsel. Innenfor en nasjonalpark kan det derimot finnes delområder med strengere områdevern, for eksempel ett eller flere naturreservater, biotopvernområder eller naturminner. Jakt, camping og friluftsliv er som regel tillatt på bestemte vilkår i en nasjonalpark, men generelt gjelder det at man ikke skal forstyrre dyrelivet der unødig.

## Nasjonalparker i ulike land

Verdens eldste nasjonalpark er Yellowstone i USA. Den ble opprettet for å ta vare på dyrelivet i området, men også på grunn av de vulkanske landskapene med geysirer og varme kilder.

;Noen kjente utenlandske nasjonalparker:
* Etosha nasjonalpark (Namibia)
* Ngorongoro naturvernområde (Tanzania)
* Serengeti nasjonalpark (Tanzania)
* Banff nasjonalpark (Canada)
* Yellowstone nasjonalpark (USA)
* Sarek nasjonalpark (Sverige)
* Yosemite nasjonalpark (USA)
* Everglades nasjonalpark (USA)
* Victoria Falls nasjonalpark (Zimbabwe)
* Fiordland nasjonalpark (New Zealand)

### Nasjonalparker i Norge

 

I Norge er nasjonalparkene en middels eller lite streng verneform. Et svakere vern er landskapsvernområde, mens strengere vern kalles enten et biotopvernområde eller et naturreservat. Nasjonalparkene har generelt større kulturpåvirkning enn biotopvernområder og naturreservater. I nasjonalparkene skal, i utgangspunktet, alle verneverdige kulturminner tas vare på. I motsetning til landskapsvernområder, biotopvernområder og naturreservater, er nasjonalparker også som regel av betydelig størrelse. De kan omfatte store fjellområder, øyer og daler med mer. Ifølge norsk lov skal en nasjonalpark også hovedsakelig bestå av statsgrunn.

Norges første nasjonalpark var Rondane nasjonalpark, som ble opprettet i 1962. Den største nasjonalparken på fastlandet er Hardangervidda nasjonalpark, som er på om lag . I begynnelsen av 2016 hadde Fastlands-Norge 39 nasjonalparker, med et samla areal på cirka . Dermed er 7% av fastlandet verna som nasjonalpark.

I Norge opprettes nasjonalparker i medhold av § 35 i naturmangfoldsloven, og vedtas ved såkalt kongelig resolusjon. Fylkesmennene er forvaltningsmyndighet for de fleste nasjonalparkene.

#### Svalbard
På Svalbard er det syv nasjonalparker på til sammen ², og totalt er 24% av Svalbard verna som nasjonalpark.

Verneområdene på Svalbard er forankret i Svalbardmiljøloven, og Sysselmesteren på Svalbard er forvaltningsmyndighet.

## Se også

* Albania
* Argentina
* Chile
* Costa Rica
* England og Wales
* Etiopia
* Finland
* Grønland
* Irland
* Island
* Malaysia
* Montenegro
* New Zealand
* Nord-Korea
* Peru
* Skottland
* Slovakia
* Sverige
* Sør-Korea
* Taiwan
* Tsjekkia
* Tyskland
* USA
* Zimbabwe
* Østerrike

* Naturreservat

## Eksterne lenker
* 
* Naturmangfoldsloven (Lovdata)
* Naturbasen (Miljødirektoratet) 
* Miljøstatus i Norge: Nasjonalparker på kart
* Miljøstatus i Norge: Vernet natur
Koblenz

**Koblenz** (fransk *Coblence*) er etter Mainz og Ludwigshafen den tredje største byen i den tyske delstaten Rheinland-Pfalz. Universitetsbyen ligger i nord i delstaten og utgjør et av de fem bysentrene i Rheinland-Pfalz. Koblenz er en kretsfri by, men samtidig sete for landkretsen Mayen-Koblenz og *Struktur- und Genehmigungsdirektion Nord* (til 1999 Bezirksregierung Koblenz).

Navnet Koblenz er avledet fra det latinske *Confluentes*, som viser til sammenflytingen av elvene Rhinen og Mosel ved det såkalte *[[Deutsches Eck]]*. Tysklands største militære festning, Ehrenbreitstein, ligger innenfor Koblenz' bygrenser etter at de er blitt utvidet flere ganger. Festningen ligger på berget av samme navn, og nedenfor ligger bydelen av samme navn. Både Deutsches Eck og Ehrenbreitstein er oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

De nærmeste større byene er Bonn, ca. 60&nbsp;km. nordlig og Mainz, ca. 90. km. sydlig. Innbyggertallet passerte i 1961 100 000, og byen fikk status som storby.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gressåmoen

**Gressåmoen** er en fjellgård nordøst i Snåsa kommune i Trøndelag. Den ligger øverst i Lurudalen ved grensen til Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark (tidligere Gressåmoen nasjonalpark). Beliggenheten er svært avsides, ca. 46 km skogsbilvei fra Snåsa sentrum. Det går sti over Andorfjellet til Agle, og til Nordli og Sørli i Lierne. Det er også sti til Gjevsjøen fjellgård. Gården er ikke lenger i drift, men vesterstu og buret brukes til utleie.

Bygningene og det meste av innmarka ble vedtaksfredet i januar 2008.

## Eksterne lenker
* Riksantikvaren: Gressåmoen gard freda
*
Gressåmoen nasjonalpark

**Gressåmoen nasjonalpark** er en tidligere nasjonalpark som lå i Snåsa kommune i Trøndelag. Den er nå en del av Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark.

Nasjonalparken ble opprettet i 1970 og hadde da et areal på 151 km² . Området omfattet et fjellområde langs grensen til Lierne, med fjellskoger og myrområder. Eneste vei til parken går til gården Gressåmoen. Områdene i og rundt den tidligere nasjonalparken er ubebodd, men brukes til sørsamisk reindrift i Låarten sijte. Fra 2004 inngår nasjonalparken som en del av den nye Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark. Området som tidligere utgjorde Gressåmoen, er en sone som er fredet for storviltjakt.
## Referanser
Callistus II

**Callistus II** (ca. 1065–1124), født Guy av Bourgogne eller Guy av Vienne, ble valgt til pave den 2. februar 1119, innsatt i embetet 9. februar samme år, og regjerte til sin død 13. desember 1124.

## Liv og virke
### Familiebakgrunn
Guy ble født i Frankrike som fjerde sønn av greve Vilhelm I Burgund, en av de rikeste herskere i Europa. Guy var medlem av det mektigste aristokratiet i Europa. Hans familie var en del av et nettverk av adelige allianser. Han var fetter av Arduin av Ivrea, konge av Italia. En søster, Gisela, var gift med greve Humbert II av Savoie, og deretter til marki Rainier I av Montferrat; en annen søster, Sibylla, var hustru av hertug Odo I av Burgund. Hans bror Raymond av Burgund ble gift med Urraca, arving av kongedømmet León, og ble far til den framtidige Alfonso VII av León og Castilla. Hans bror Hugo var erkebiskop av Besançon, og en fetter, Henrik, ble greve av Portugal, og stamfar til det portugisiske kongehus.

### Geistlig karriere
I 1088 ble han utnevnt til biskop av Vienne. Han ble kjent som en reformivrig biskop som hadde sterke meninger om investiturstriden. Som pave forhandlet han med keiser Henrik V for å finne en løsning på denne striden, og i 1122 signerte de en avtale i Metz der de fastslo kirkens og keiserens rettigheter. Den 23. september samme år godkjente han Wormskonkordatet, som hadde blitt forhandlet fram blant annet av mannen som ble hans etterfølger, biskop Honorius II.

Under hans forgjenger ble det også valgt en motpave, Gregor (VIII). I 1120 og 1121 arbeidet Callistus med dette problemet, og den 22. april 1121 ble Gregor avsatt.

I mars 1123 ledet han det Første Laterankonsil, som han selv hadde innkalt. Dette konsilet godkjente Wormskonkordatet og regulerte en del disiplinære spørsmål.

### Senere liv og død
Calixtus II henga de siste årene av sitt liv til å etablere på nytt pavedømmets kontroll over Campania og etablerte forrang (erkebispverdighet) av sitt bispedømme Vienne over Arles, noe som var en gammel konflikt. Han gjenoppbygget kirken Santa Maria in Cosmedin i Roma.

Han døde den 13. desember 1124 i Roma.

## Referanser


## Litteratur
* Stroll, Mary (2004): *Calixtus II (1119-1124): a pope born to rule*, Brill
Drengsrud

**Drengsrud** er et strøk og et delområde i Asker kommune i Akershus. Området er forholdsvis tettbefolket, og har både kontorbygg og villabebyggelse.

Drengsrud er blant annet kjent for Øvre og Nedre Drengsrudvann, to små vann hvor det i 1930-årene ble satt ut et stort antall fiskearter fra Kontinentet og Nord-Amerika. Drengsrud har i dag en av Norges eneste stammer av dvergmalle. Drengsrudbekken renner fra Nedre Drengsrudvann ned til Askerelva. Drengsrud gård ligger like nordøst for vannene, med Vardåsen kirke noe lenger øst. Området byr på mye fin natur, med Vardåsmarka i rett i sør.

Elevene i området sogner til Drengsrud skole, som har rundt 350 elever fra 1. til 7. trinn. Skolen har en moderne ballbinge og en liten skog tilknyttet skoleområdet.

Kjente elever som har gått på skolen er Tom Hilde og Ingvild Snildal.

## Kilder
* Tor Chr. Bakken (red.): *Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon*. Kunnskapsforlaget Oslo 2008. ISBN 978-82-573-1534-4
* SSB: Standard for delområde- og grunnkretsinndeling – Delområde- og grunnkretsinndeling 2020
Darmstadt

**Darmstadt** er en kretsfri by i den sydlige delen av den tyske delstaten Hessen og forvaltningssete for Regierungsbezirk Darmstadt. Byen er også forvaltningssete for den omkringliggende Landkreis Darmstadt-Dieburg.

Darmstadt er etter Frankfurt am Main, Wiesbaden og Kassel den fjerde største byen i Hessen. De nærmeste nabobyene er Frankfurt am Main, som ligger ca. 30 km. nord for Darmstadt, og Mannheim som ligger ca. 45 km. lenger sør.

Innbyggertallet passerte i 1937 grensen på 100 000, og byen fikk status som storby.

Byen har mange nasjonale og internasjonale forskningsinstitusjoner, og ble i 1997 tildelt betegnelsen *Wissenschaftsstadt* av det hessiske innenriksministeriet. Den har bl.a. et universitet grunnlagt 1836, og et berømt musikkakademi, foruten et rikt kulturliv. Byen er blant annet også sete for det store legemiddelfirmaet Merck og Den europeiske romfartsorganisasjonens operasjonssenter. Det er en av de rikeste byene i Tyskland.

Darmstadt er primært protestantisk, men har en katolsk minoritet. Den er vennskapsby blant annet med Trondheim.

## Borgermestre

I flere århundre, og sannsynligvis allerede i det 15. århundre, ble det utnevnt to borgermestre i Darmstadt: den ene hadde tittelen *Ratsbürgermeister* (senere kjent som overborgermester) og ble valgt av bystyret for ett år av gangen, og den andre kaltes "yngre borgermester" (senere *Unterbürgermeister*) og ble valgt av borgerne i direkte valg. Dagens borgermesterembete er en videreføring av embetet som *Unterbürgermeister*.

Siden 1993 blir borgermesteren valgt direkte av folket.

### Overborgermestre

### Borgermestre siden 1945

## Museer
* Hessisches Landesmuseum Darmstadt
* Großherzoglich-Hessische Porzellansammlung
* Museum Künstlerkolonie
* Kunsthalle Darmstadt
* Schlossmuseum – et slottsmuseum
* Centenarium
* Eisenbahnmuseum Darmstadt-Kranichstein – et jernbanemuseum
* Wixhäuser Dorfmuseum
* Jagdschloss Kranichstein – et historisk jaktslott
* Altstadtmuseum Hinkelsturm

## Severdigheter

* *Altes Rathaus* (det gamle rådhuset)
* Luisenplatz med monumentet *Langer Ludwig*
* Slottet ved Marktplatz
* Orangeriet 
* Kirker:
** *Johanneskirche*
** *Ludwigskirche*, byens katolske hovedkirke
** *Pauluskirche*
** *Stadtkirche* (evangelisk-luthersk)
* *Weißer Turm* (det hvite tårnet)
* *Altes Pädagog*, en tidligere latinskole
* *Waldspirale* (skogspiralen) – et boligkompleks utformet av Friedensreich Hundertwasser. På folkemunne også kalt *Hundertwasserhaus*.
* Kunstnerkolonien Mathildenhöhe med *[[Hochzeitsturm]]* (bryllupstårnet, byens kjennetegn) og det russiske kapell

## Referanser


## Eksterne lenker
*