Adam Didur

**Adam Didur** (1874–1946) var en polsk operasanger – en av tidenes fremste basser.

## Liv og virke
### Utdannelse
Etter å ha fullført grunnutdannelsen begynte han studiene ved universitetet i Lviv, og tok sangstudier hos Walery Wysocki. Han fortsatte senere studiene i Italia. 

### Sanger
Han begynte operakarrieren i 1894, da han debuterte som Fader Guardiano i Verdis *La forza del destino* i Pinerolo ved Torino. Han sang ofte ved Teatr Wielki i Lviv, og sang også på flere italienske scener, og senere i Alexandria og Kairo. Suksessene han oppnådde (blant annet i Giuseppe Verdis *Aida* og Giacomo Meyerbeers *Les Huguenots*) førte til at han ble bedt til å synge ved La Scala. Han sang senere også i Rio de Janeiro og Buenos Aires, hvor karrieren hans skjøt fart. I sesongen 1898/99 sang han i Messina, og i årene 1899–1903 var han fast solist ved operaen i Warszawa. 1903–1906 sang han igjen ved La Scala i Milano. 

I 1908 debuterte han i tittelrollen i Boitos *Mefistofeles* ved Manhattan Opera i New York, og videre i sesongåpningen ved Metropolitan i Verdis *Aida*, hvor han sang i et usedvanlig selskap – Emma Destinn i tittelrollen, Louise Homer som Amneris, Enrico Caruso som Radames, Antonio Scotti som Aidas far, og Arturo Toscanini som dirigent. 

Didur var fast solist ved Metropolitan fra 1914 til 1929, men gav samtidig ikke slipp på sin europeiske karriere. Han ble også berømt i Russland, hvor han opptredet mange ganger. På lik linje med Fjodor Sjaljapin ble han sett på som samtidens fremste bass. I 1932 avsluttet han karrieren og reiste tilbake til hjemlandet Polen, hvor han var aktiv som pedagog. I 1945 var han med på å grunnlegge Państwowa Opera Śląska i Bytom, og var operaens første direktør.

Didur hadde en stor stemme med bred skala (han kunne derfor også synge barytonpartier), og en usedvanlig teknikk og skuespillertemperament. Hans kreasjoner av tittelrollen i Mussorgskijs *Boris Godunov*, Méphistophélès i Gounods *Faust* og Don Basilio i Rossinis *Il barbiere di Sivilgia* har gått over i historien. Han var dessuten verdens første Billy Jackrabbit (Puccinis *La Fanciulla del West* – verdenspremiere 1910), Trehogger (Humperdincks *Königskinder* – verdenspremiere 1910), Talpa (Puccinis *Il Tabarro* – verdenspremiere 1918) og Simone (Puccinis *Gianni Schicchi* – verdenspremiere 1918).

## Berømte roller
* Méphistophélès i *Faust* av Gounod
* Boris i  *[[Boris Godunov (opera)|Boris Godunov]]* av Musorgskij
* Marcel i *Les Huguenots* av Meyerbeer
* Ramfis i *Aida* av Verdi
* Colline i *La Bohème* av Puccini
* Mefistofele i *Mefistofele* av Boito
* Coppélius i *Les Contes d’Hoffmann* av Offenbach
* Sparafucile i *Rigoletto* av Verdi
* Galitskij i *Prins Igor* av Borodin
* Leporello i *Don Giovanni* av W.A. Mozart
* Archibaldo i *L’Amore dei tre re* av Montemezzi
* Filippo II i *Don Carlo* av Verdi
* Don Basilio i *Il barbiere di Siviglia* av Rossini
* Figaro i *Le nozze di Figaro* av Mozart
* Tomskij i *Spardame* av Tsjajkovskij
* Kezal i *Bartered bride* av Smetana
* Tonio i *I pagliacci* av Leoncavallo
* Klingsor i *Parsifal* av Wagner
* Oberthal i *Le prophète* av Meyerbeer
* Don Alfonso i *Così fan tutte* av Mozart
* Mustafà i *L’Italiana in Algeri* av Rossini
* Alvise Badoero i *La Gioconda* av Ponchielli
* Scarpia i *Tosca* av Puccini
* Billy Jackrabbit i *La Fanciulla del West* av Puccini
* Talpa i *Il Tabarro* av Puccini
* Simone i *Gianni Schicchi* av Puccini
* Trehogger i *Königskinder* av Humperdinck
* Il Cieco i *Iris* av Mascagni
* Franz i *Lodoletta* av Mascagni
* Gremin i *[[Eugen Onegin (opera)|Eugen Onegin]]* av Tsjajkovskij
* Pistol i *Falstaff* av Verdi
* Giovanni Filippo Palm i *Germania* av Franchetti
* Hu-Tsin i *L’Oracolo* av Leoni

## Referanser


## Litteratur
* K. J. Kutsch, Leo Riemens: *[[Großes Sängerlexikon]].* Unveränderte Auflage. K. G. Saur, Bern, 1993, Erster Band A–L, Sp. 740 f., ISBN 3-907820-70-3
* Jürgen Kesting: *Die Großen Sänger*. Claasen Verlag

## Eksterne lenker
* 
* 
*