open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antonio Pettigrew

**Antonio Pettigrew** (født 3. november 1967 i Macon i Georgia, død 10. august 2010 i Chatham County i Nord-Carolina) var en amerikansk friidrettsutøver. Han vant gullmedaljen på 400 meter under VM i friidrett 1991 i Tokyo. I samme mesterskap fikk han sølv på 4 x 400 meter stafett.

Under OL 2000 i Sydney var han med på det amerikanske laget som vant 4&nbsp;x&nbsp;400&nbsp;m stafett og han var med på å vinne fire VM-gull i stafett &ndash; 1993, 1997, 1999 og 2001, men ble senere diskvalifisert fra de tre siste etter at han i mai 2008 innrømmet å ha dopet seg på EPO og veksthormoner. Han leverte frivillig tilbake alle medaljene han hadde vunnet. Han ble på grunn av dette også utestengt i to år og USA ble diskvalifisert og fratatt den olympiske sølvmedaljen i stafett. 

Pettigrew ble funnet død i sin egen bil i Chatham County, Nord-Carolina, 10. august 2010. Han tok overdose på et medikament som inneholdt stoffet difenhydramin. I tiden ved hans død arbeidet han som assistenttrener ved University of North Carolina.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lønnberget Hoppsenter

**Lønnberget Hoppsenter** (**Lønnbergbakken**) er et skihoppanlegg på Raufoss i Vestre Toten kommune i Innlandet. Det består av fem hoppbakker med størrelse K90 (HS100), K60 (HS64), K40, K15 og K12. Den største bakken har blant annet vært brukt under NM normalbakke, junior-NM og norgescuprenn. I 1990 gjorde snømangel at verdenscuprennet i hopp som skulle ha gått i Skuibakken i Bærum ble flyttet til Lønnbergbakken. Flubergrennet gikk i Lønnbergbakken i 1976, og bakken hadde renn i den norske hoppuka i 1979. Et renn i europacupen (nå kontinentalcupen) ble holdt der i 1982/83. Hoppanlegget er eid av Raufoss IL Hopp.

Den første hoppbakken på Raufoss ble bygd i 1902 på Nyseth, nord for Lønnberget. Lønnbergbakken ble åpnet 13. februar 1921. Ola Grimsby fra Gjøvik satte den første bakkerekorden med 37 meter. 17. januar 1931 satte Johanne Kolstad verdensrekord for kvinner i Lønnbergbakken med 49 meter. Bakken er blitt utvidet flere ganger; siste større ombygging var i 1986/87, da bakken ble utvidet fra K86 til K90 og K60- og K40-bakkene ble bygd. K15- og K12-bakkene ble tatt i bruk i 1988, og i 1990 ble det lagt porselensspor og plastdekke i K60-bakken.

Bakkerekorden i K90-bakken er 104,5 meter, satt av Daniel André Tande i norgescupen 11. februar 2012. I K60-bakken er rekorden 65,5 meter, satt av Andreas Blakstad 13. september 2008.

## Viktige renn
### Menn
#### Internasjonale renn

Hoppukerennet i 1980 hadde dårlig deltakelse på grunn av at det ikke var en del av verdenscupen, som startet opp den sesongen. Lønnbergbakken hadde også renn i europacupen i 1982.

#### NM

### Kvinner
#### NM

## Referanser


## Kilder
*Raufoss IL Hopp: Arrangementer i Lønnberget Hoppsenter
*Raufoss IL Hopp: Bakkerekorder i K 90 siden 1982
*Skisprungschanzen-Archiv: Raufoss
*Skisprungschanzen-Archiv: All time results (15. april 2012)
*Arne Thoresen: *Lengst gjennom lufta*. Versal Forlag, Oslo 2007. ISBN 978-82-8188-030-6 (s. 334-340)
*Idrettsanlegg.no: Lønnberget hoppsenter K90, K60, K40, K15, K12
Odnesbakken

**Odnesbakken** (også kalt **Flubergbakken**) var et skihoppanlegg på Odnes i Søndre Land i Innlandet. Anlegget var mest kjent for storbakken med K-punkt 105 meter og bakkestørrelse 117 meter, men hadde også fire mindre bakker med størrelse K80, K50, K33 og K15. Odnesbakken var NM-arena (spesielt hopp) i 1969, 1972, 1977, 1981, 1987, 1989, 1990, 1993 og 2002. Anlegget ble revet i 2008.

Den siste bakkerekorden i storbakken var 122,5 meter, satt av Magnus Rostad under junior-NM 23. januar 2003.

Odnesbakken sto ferdig i 1925, men snømangel gjorde at det bare kunne gjøres prøvehopp den vinteren. Eiel Holten hadde det lengste prøvehoppet med 60 meter. I rennet 21. februar 1926 satte John Snersrud bakkerekord med 66 meter. Under ekstrahopping med toppfart etter rennet hoppet først Jacob Tullin Thams 70 meter og så Sigmund Ruud 70,5 meter. Dette var de lengste hoppene som til da var gjort i Norge. 18. januar 1931 satte Birger Ruud verdensrekord i bakken, med 76,5 meter. Ved samme anledning falt han også i et hopp på 82 meter. Under oppvisningshopping i det samme rennet satte Johanne Kolstad verdensrekord for kvinner i bakken med 46,5 meter. 22. januar 1989 satte Merete Kristiansen verdensrekord med 111 meter. Bakken ble sist utbygd og modernisert foran NM i stor bakke i 2002.

De tre mellomste bakkene i anlegget ble brukt under veteran-VM 1991.

Bakken ble drevet av Fluberg IL. I januar 2007 ble den store bakken avertert for å bli gitt bort gratis. Fluberg IL ble nedlagt etter økonomiske problemer, og interimsstyret ønsket å gi bort materialene i stillaset og dommertårnet.

## Viktige renn
### Flubergrennet

Rennet i 1976 er tatt med for fullstendighetens skyld, selv om det ikke ble arrangert i Odnesbakken.

### NM, spesielt hopp

## Referanser


## Kilder
*Skisprungschanzen-Archiv: Odnesbakken
*Skisprungschanzen-Archiv: All time results (15. april 2012)
*Aftenposten: Gir bort hoppbakke og dommertårn på nettet (3. januar 2007, oppdatert 20. oktober 2011, besøkt 22. mars 2013)
*Dagbladet: Hoppbakke gis bort (4. januar 2007, besøkt 22. mars 2013)
*NRK: Odnesbakken rives (3. januar 2007, oppdatert 4. januar 2007, besøkt 22. mars 2013)
*NTB: Verdensrekord av Merete Kristiansen (22. januar 1989, arkivert hos Retriever Norge)
*Oppland Arbeiderblad: Odnesbakken - En æra som var (fotogalleri, 13. januar 2007)
*Oppland Arbeiderblad: Odnesbakkens triste sorti (fotogalleri, 18. september 2008)
Natalja Lisovskaja

**Natalja Venediktovna Lisovskaja** (russisk Наталья Венедиктовна Лисовская, født 16. juli 1962) er en tidligere sovjetisk/russisk friidrettsutøver (kulestøt). Lisovskaja er kulesportens største stjerne og dominerte sporten på slutten av 1980-tallet med OL-gull i 1988 som fremste meritt. Under et stevne i Moskva i 1987 noterte hun 22,63 som er den gjeldende verdensrekorden. Støtet er mer enn en meter lenger enn det lengste støtet som har blitt notert på hele 2000-tallet. Lisovskaja har notert de fire lengste støtene i verden noensinne. Hun bor i dag sammen med Jurij Sedykh som er tidligere sleggekaster (og verdensrekordholder) og familien bor i dag i Paris.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nadezjda Ostaptsjuk

**Nadezjda Ostaptsjuk** (belarusisk Надзея Мікалаеўна Астапчук – *Nadzeja Mikalajewna Astaptsjuk*, født 12. oktober 1980) er en belarusisk tidligere friidrettsutøver. Ostaptsjuk var i 2000-årene en av de store stjernene innen kulestøt, og hun tok sølv i VM i friidrett 2003 i Paris og gull i EM i friidrett innendørs 2005 i Madrid. Men alle hennes påfølgende resultater fram til 2012 har blitt strøket på grunn av at hun har levert positive dopingprøver, retesting av tidligere dopingprøver som viste seg å være positive, samt avsløringer om systematisk doping i regi av hennes trener, Aleksandr Jefimov. Hun har dermed blitt diskvalifisert og blitt fratatt samtlige medaljer vunnet etter 13. august 2005. Etter å ha blitt utropt til olympisk mester i kule 2012 ble hun etter lekene fratatt medaljen på grunn av doping.

## Meritter før diskvalifiseringen
I OL 2004 ble hun nummer fire, men hun har sølv både fra EM 2006, hvor hun tapte med 0,01 m, og fra VM 2003. Hun vant gull i VM 2005, og kom til VM 2007 som favoritt, med årsbeste i verden, men måtte nøye seg med sølv bak Valerie Vili, som også vant OL 2008 og VM 2009. Etter å ha tatt bronse i OL 2008, deltok Ostaptsjuk lite i store internasjonale stevner året etter, og var ikke med i VM 2009, men returnerte suveren i 2010. Hun vant seks seire i seks Diamond League-stevner, og tok dermed sammenlagt-trofeet, hun vant gull i EM i Barcelona med nesten en meters margin og vant gull i VM innendørs med ny mesterskapsrekord 20,85.

Hennes personlige rekord er 21,58 meter fra et stevne i Minsk i juli 2012. Hun er med det en av tre kvinner i løpet av 2000-tallet som har støtt lenger enn 21 meter. De to andre er russiske Larisa Pelesjenko og newzealandske Valerie Adams. Innendørs har hun støtt 21,70 i et stevne i Mogilev i februar 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
AK-101

**AK-101** er en oppgradering av automatgeværet AK-74.

Våpenet er designet av Mikhail Kalasjnikov, og er ment for eksport, da det er i kaliber 5,56 x 45 mm NATO. Våpenet har omstiller for halvautomatisk og helautomatisk ild

## Eksterne lenker
* Modern Firearms - AK101
* In depth information about the Kalashnikov 100 series
* Image of AK-101 with GP-34
Karsten Kobs

**Karsten Kobs** (født 16. september 1971 i Dortmund) er en tysk sleggekaster, hans personlige bestenotering er på 82,78 satt i juni 1999 under et stevne i hjembyen Dortmund. Dette setter ham på en tredjeplass blant tyske sleggekaster bak Ralf Haber og Heinz Weis.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Leverkusen who's who
Muleum

***Muleum*** er en roman skrevet av Erlend Loe og utgitt i 2007.

Ordet muleum kommer fra ordet museum som var et av de første ordene som romanens hovedperson Julie sa.

## Handling

Julie mister foreldrene og broren sin i en flyulykke i Afrika. Av psykologen sin, «psykogeir», får hun i oppgave å skrive dagbok. Boken Muleum er dagboken hennes hvor hun skriver sine følelser og hva som skjer i livet hennes. Hvordan hun lever i det store huset foreldrene eide før med mange penger slik at hun kan gjøre hva hun vil. Krzysztof er den polske flisleggeren hennes og det eneste andre mennesket som bor i huset.

En dag foreslår psykogeir at Julie skal få seg hund og bestevenninen Constance som elsker dyr, liker denne idéen, men Julie vil ikke ha hund.

Julie bestemmer seg for å ta livet sitt. Hun går til en butikk og kjøper det første og beste tauet hun finner. På et teaterstykke skulle hun på slutten ta løkken av tauet rundt halsen og hoppe fra en bokhylle, men dette går ikke som planlagt.

Constance smugler med seg en valp til sykehuset som Julie gir navnet Finch Hatton, fordi en mann som het det (Denys Finch Hatton) døde i et flykrasj i Afrika.

Når hun kommer hjem får hun Krzysztof til å kjøre henne til Gardermoen. Derfra tar hun flyet til København. Hun føler at hun er nærmere foreldrene når hun flyr. Hun reiser mange steder, bare for å kunne være i fly. Hun kommer til Korea der hun oppsøker og blir gravid med Ahn Hyon-Soon som hun så på TV da han var med i OL. Hun reiser så til land som har fått fugleinfluensa i håp at hun blir smittet og dør. Dette går heller ikke slik hun hadde håpet.

Hun reiser deretter til Playa del Inglés hvor hun møter Constance og psykogeir som har blitt et par. Hun møter også Consuelo som lærer henne å fly.

Julie bestemmer seg for å ta livet sitt ved å styrte med flyet, helst i Afrika slik som foreldrene. Dette går heller ikke som planlagt. Hun overlever og ved hjelp av noen liter vann og kjeks skal hun overleve i ørkenen mens hun går mot kysten. Hun vet hun skal dø av vannmangel, og når hun kommer til kysten hvor ingen mennesker bor bestemmer hun seg for at hun vil bare svømme i havet og forsvinne. Hun vil nå leve men om hun ikke gjør det vil hun og barnet dø en mer langsom død. Hun besvimer på veien og en sjåfør finner henne. Hun overlever denne gangen også.

Hun gir fra seg huset og pengene, tar med seg Krzysztof og Finch Hatton til Gdańsk. Der får hun en datter som heter Astrid. Julie bestemmer seg for aldri å fly igjen.

Boken er dermed skrevet full fra perm til perm.

Det siste som står er at Julie skal lære Astrid at museum heter muleum. Uansett hva de andre sier heter det muleum.

## Eksterne lenker
* Forlagets reklameside med anmeldelser av boka
Heinz Weis

**Heinz Weis** (født 14. juli 1963 i Trier) er en tysk tidligere sleggekaster som representerte Vest-Tyskland frem til 1990. Weis ble verdensmester i sleggekast i VM i friidrett 1997 i Athen. 
Han deltok i fire OL. Hans personlige bestenotering er på 83,04 oppnådd i juni 1997 under et stevne i Frankfurt am Main. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Betty Heidler

**Betty Heidler** (født 14. oktober 1983 i Berlin) er en tysk sleggekaster og  verdensrekordenholder i øvelsen.

## Karriere
Heidler klarte å kaste over 70 m i 2003. Siden det har hun vært i verdenstoppen i øvelsen. Hun ble verdensmester i Osaka 2007 og sølvmedaljen Berlin 2009 med hennes dertil lengste kast på 77,12 m. I 2010 ble hun europamester i Barcelona.

Under et stevne i Halle, Tyskland på 21. mai 2011 greide hun overraskende å forbedre verdensrekorden til Anita Wlodarczyk med over en meter. Det var den første tyske verdensrekorden i friidrett etter gjenforeningen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  
*
Ola Opheim

**Ola Opheim** (født 8. oktober 1920 i Vågå, død 4. september 2003) var en spillemann fra Gudbrandsdalen.

Sammen med Oddvar Nygaard forandret han norsk folkedansmusikk radikalt på andre halvdel av 1900-tallet. Den «nye» gammeldansmusikken var mye mer dansbar og hadde fele og trekkspill i sentrum. Han spilte i sammen med Nygaard på trekkspill, Finn Westbye på gitar og Håkon Nilsen på bass i Oddvar Nygaards kvartett i 21 år. 
Kvartetten vant Spellemannprisen 1973 i klassen folkemusikk/gammeldans som var med for første gang det året. 

Opheim var spesielt kjent for et drivende godt dansespill. Gjennom et langt spillemannsliv samla Opheim en enorm mengde leiker.

Ola Opheim var med og stifta Vågå Spelmannslag 24. april 1952. Her satt han også i styret.

## Utmerkelser
* Æresmedlem i Vågå Spel- og Dansarlag i 1992.
* Æresmedlem i Landslaget for Spelemenn i 1983.
* Vant landskappleiken på Notodden i 1963
* Kongens sølv
* Kulturprisen for Gudbrandsdalen
* Spellemannprisen

## Utvalgte komposisjoner
* Rustbumasurka
* Heringstad-hallingen

## Referanser
Verdensrankingen i snooker 2004/2005

**Verdensrankingen i snooker 2004/2005** viser rangeringen av de 32 beste snookerspillerne i verden for sesongen 2004/2005. 

Poengene i rangeringen er basert på spillernes prestasjoner de to foregående sesongene, altså sesongene 2002/2003 og 2003/2004.

## Rangeringen

## Kilder
*Oppsett hos cajt.pwp.blueyonder.co.uk

## Kommentarer
*Verdensmester for år 2005 ble Shaun Murphy, som startet sesongen rangert som nummer 48.
*Dette var eneste gangen Chris Small var rangert i topp 16. 
*Dette var Paul Hunter sin beste rangering i karrieren.
«Lossen» (1673)

** «Lossen» ** er en fregatt, bygget vinteren 1672&ndash;1673 av skipsbyggeren Matthijs Harmensen på Bremerholm i København. Hun er den første dansk-norske fregatt med navnet «Lossen». *Loss* er et gammelt dansk-norsk ord for gaupe.

Fregatten hadde en bestykning på 26-32 skyts og deltok med heder i den skånske krigen 1675&ndash;1679. Fregatten deltok sammen med større orlogsskip i slaget ved Køge bukt der én av mannskapet ble drept og én annen hardt skadet.

«Lossen» ble brannskadd på Københavns red 26. august eller 9. september 1679 og gikk ut av tjeneste etter dette.

## Litteratur
* *Svein Molaug og Rolf Scheen* Fregatten «Lossen»- Et kulturhistorisk skattkammer 1983 ISBN 82-90089-12-0
Jacob (roman)

***Jacob*** er en roman av Alexander Kielland fra 1891. Den er hans siste roman og kom mellom to essaysamlinger, *Forsvarssagen* fra 1890 og *Mennesker og Dyr* fra 1891. 

## Handling
Handlingen i *Jacob* presenterer oppkomlingen Tørres Snørtevold, en fattig gutt fra landet som slår seg opp i byen og til slutt kan tråkke på de han tidligere ble tråkket ned av. Han forstår spillet som kan føre ham oppover Jakobstigen og til den økonomiske himmel. 

## Film og teater
Romanen ble filmatisert i Norge i 1940 under navnet *[[Tørres Snørtevold]]*. Regissør var Tancred Ibsen, som også skrev filmmanuset. Tittelrollen ble spilt av Alfred Maurstad. Den ble også filmatisert i Sverige i 1942 under tittelen *[[Jacobs stege]]*. Regissør var Gustaf Molander, filmmanuset var skrevet av Gösta Stevens og Gustaf Molander. Hovedrollen som Jonathan «John» Nordmark ble spilt av Sture Lagerwall. Romanen ble også filmatisert i Danmark  i 1942 under tittelen *Søren Søndervold*. Regissør var Lau Lauritzen jun., filmmanuset var skrevet av Svend Rindom. Ebbe Rode spilte tittelrollen.

Alle tre filmene hadde en fri bearbeidelse av romanen, og forfatterens arvinger forbød at Alexander Kiellands navn ble nevnt i forbindelse med filmene. 

Harald Tusberg og Egil Monn-Iversen laget også en musikal av dette stoffet. Musikalen ble framført på Rogaland Teater i 1975 til Stavanger bys 850-årsjubileum.

## Litteratur
Wenche Ch. Almnes skrev i 2001 en hovedoppgave hvor hun analyserer romanen *Jacob* og ser på hvordan Tørres Snørtevold utvikler seg parallelt med Bibelens Jakob

Romanen er også utgangspunkt for Lars August Fodstads doktoravhandling fra 2010. Fodstad argumenterer for at *Jacob* innebærer et brudd med Kiellands tidlige forfatterskap og kan forstås som kritikk av gjennombruddsideologien og realismeestetikken som Kiellands tidlige romaner var en del av. Romanen diskuterer sentrale utviklingstrekk i moderniteten, som vertikal utjevning, fremvekst av markedsøkonomi og demokratisering. Sentralt er også omsnuing av masseforakten: elitens forakt for massen taper legitimitet, mens massens forakt for eliten overtar.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bibelen i Alexander Kiellands forfatterskap - med en analyse av romanen Jacob
* Omtale av musikalen i Dag og Tid
* Utgaven fra 1891 og 1954 i fulltekst hos Nasjonalbiblioteket
Doctor Strange

**Doctor Strange** er en tegneseriefigur skapt av Steve Ditko og Stan Lee i 1963 for Marvel Comics' hefte *Strange Tales*. **Dr. Stephen Strange**, er en magiker med overnaturlige evner. Han er en sentral figur i det såkalte Marvel-universet. Ditkos oppfinnsomme strek og psykedeliske komposisjoner gjorde at serien fikk stor popularitet blant den i det motkulturelle ungdomsmiljøet i 1960-årenes USA. Ved siden av egne soloopptredener har Doctor Strange vært en hyppig brukt gjest i Marvels andre superheltserier i tillegg til å ha vært medlem i superheltgrupper som Defenders og Avengers.

Ved siden av Lee og Ditko har en rekke andre serieskapere jobbet med figuren, som Steve Englehart, Roy Thomas, Gene Colan og Frank Brunner.
NGI

* Norges Geotekniske Institutt, en privat stiftelse
* Norsk Gestaltinstitutt, en privat undervisningsinstitusjon
Keith Boak

**Keith Boak** er en britisk regissør som har jobbet på flere populære dramaserier i 1990- og 2000-årene. Hans karriere begynte i 1991 da han regisserte *The Return of Neville Dedd* for serien *[[Def II]]* på BBC Two.

Siden da har han regissert episoder av dramaserier for alle de største britiske TV-stasjonene, inkludert politiserier som BBCs *Out of the Blue* (1995), *City Central* (1998) og *Mersey Beat* (2001). Han har også regissert episoder av sykehusserier som *[[Sjukehuset i Aidensfield]]* (ITV, 2003) og *Holby City* (BBC One, 2004).

Fra og med 2004 begynte han også å regissere prosjekter med høyere budsjett, som Channel 4s drama *[[NY-LON]]*, som ble delvis filmet i New York, og *[[Doctor Who]]* (2005). I 2006 regisserte han episoder av BBC Ones dramaserier *Hotel Babylon*.

## Eksterne lenker
* 
*
Cesare Maccari

**Cesare Maccari** (født 9. mai 1840 i Siena, død 7. august 1919 i Roma) var en italiensk maler og skulptør.

## Biografi

Maccari startet sin kunstkarriere ved å veksle likt mellom maleri og skulptur, men ble senere elev av Luigi Mussini i maleri og gikk sammen med blant andre Tito Sarrocchi ved kunstakademiet i Siena, *Accademia di Siena*. Etter å ha studert 1400-tallsmalere fra Veneto dro han til Firenze for å studere de store florentinske malerne fra renessansen. Han arbeidet også i studioet til Luigi Mussini i Firenze og kopierte der i 1864 på vegne av en engelsk organisasjon Bernardino Pinturicchios verker i *Duomo di Siena*, katedralen i Siena. Fyrstehuset Savoia betrodde ham freskodekorasjonen av *[[Cappella Reale del Sudario]]*.

Kanskje et av hans mest kjente internasjonale verker er den store fresken «Cicero fordømmer Catilina» (1888) i *[[Palazzo Madama]]*, som i dag er Italias senat.

Han underviste i lang tid i kunstakademiene i San Lucca og i Roma. Mens han arbeidet med et betydningsfullt arbeid i *[[Palazzo di Giustizia]]* i Roma, ble han rammet av lammelse i 1909, noe som førte til at han måtte oppgi alt arbeid fram til sin død ti år senere. 

## Verk i utvalg
* *«Vittoria Colonna»* (1868)
* *«Sira»* (1869)
* Freske i kirken del Sudario i Roma (1870/73)
* «En trilateral» (1879)
* «Portrett av pave Silvester III»
* «Cicero fordømmer Catilina» (1888)
* «De tre gratienes kroning av Amor» (Fresko i Quirinalet (*Palazzo del Quirinale*) i Roma)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Landhockey under Sommer-OL 1932

**Landhockey under Sommer-OL 1932** ble arrangert fra 4. til 11. august 1932 på Los Angeles Memorial Coliseum i Los Angeles. 

Landhockey var med som olympisk øvelse for fjerde gang i Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Det var kun tre lag som deltok i turneringen, og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. India ble olympisk mester og Japan tok sølv mens USA tok bronse etter å ha tapt begge sine kamper.     

## Medaljefordeling

## Resultater
### Kamper

### Tabell

## Medaljevinnere

## Eksterne lenker
* Hockey at the 1932 Summer Olympics hos olympedia.org
* Resultater og profilside  hos sports-reference.com
Eikestjertvinge

**Eikestjertvinge** er en av stjertvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger. 

## Utseende
Begge kjønn har blå fiolett, mørk farge på vingenes overside.  Vingeundersidene er stort sett grå, men det er et hvitt tverrbånd, med mørk skygge, over vingene. Bakvingen har en gul orange rund flekk med mørk kjerne like ved «stjerten». 

Vingespennet er mellom 27&nbsp;og&nbsp;34&nbsp;millimeter.  

## Levevis
Eikestjertvinge finnes i skog med eik, kombinert med åpne lysninger og bergknauser. Arten foretrekker solrike steder. 

Larven lever på eiketrær, av både unge blad og kopper.

Eikestjertvinge tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) glansvingen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse.  En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.  Puppeperioden varierer etter temperaturen, vanligvis noen uker. 

## Utbredelse
Eikestjertvinge finnes i Danmark, det sydligste av Sverige og Finland. Den er utbredt i Nord-Afrika, Asia øst til Kaukasus, i hele Europa, unntatt lengst nord. Utbredt i det sørøstlige Norge langs kysten til Kristiansand. 

## Systematisk inndeling

* sommerfugler (Lepidoptera)
** gruppe / overfamilie **[[dagsommerfugler]]** (Papilionoidea) 
*** familie **[[glansvinger]]** (Lycaenidae) 
**** delgruppe **[[Lycaeninae]]**
***** stjertvinger (Theclini)
****** **Eikestjertvinge** (*Favonius quercus* (Linnaeus 1758) )
****** [synonymer: *Neozephyrus quercus*, *Quercusia quercus*]

## Litteratur
* Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

## Eksterne lenker
* 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa - flott bildesamling
* Norges sommerfugler – Eikestjertvinge
*  www.nhm.uio.no/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om  norske sommerfugler.
Kjartan Eide

**Kjartan Eide** (født 1971) er en norsk komiker, akademiker og programleder, kjent fra humorprogrammet *[[Kjetil & Kjartan Show]]* på TV 2.

## Liv og virke
Eide har hovedfag hovedfag i sosialantropologi og har arbeidet som høgskolelektor på Norsk Reiselivshøyskole.

I 1990 studerte han tysk grunnfag ved Universitetet i Oslo. Det var her han møtte Kjetil Hasselberg. De fant tonen, og året etter studerte de engelsk sammen. 

Fra 1999 arbeidet Eide og Hasselberg med ulike ideer for TV-show, og i 2001 opptrådte de første gang sammen på TV i ''Senkveld med HC og Tommy'' på TV2. De hadde innslag med skjult kamera stunts. Dette ble deres første betalte jobb som komikere. I 2003 fikk de sitt eget humorprogram på TV 2; ''Kjetil og Kjartan show''.

I 2004 tok Eide og Hasselberg et standpunkt mot en humortrend med *[[Torsdagsklubben]]* i spissen, der komikere ble beskyldt for å drite ut andre i sitt arbeid med å skape underholdning. Hasseberg fortalte om sin egen fortid som mobbeoffer, og kritiserte en form for humor som han mente var med på å legitimere en mobbekultur blant skoleelever. Etter mobbeutspillet ble komikerlærerne Hasselberg og Eide sendt rundt i norske skoler med en antimobbekampanje som varte i to år.

Eide har også startet opp «Trivselsprogrammet]», et program hvor elevvalgte, mobbefrie trivselsledere legger til rette for aktiviteter i friminuttene.

Høsten 2007 hadde Hasselberg og Eide et sceneshow på Christiania Theater kalt «The all right show».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nettsted for Kjetil og Kjartan
* Trivselsleder.no
Hilde Veslemøy Hagen

**Hilde Veslemøy Hagen** (født 1974 i Bergen) er en norsk sanger. Hun har utøvende hovedfag i sang fra Griegakademiet. Hun har et allsidig repertoar, men er oftest benyttet som solist innen kirkemusikk og opera. På hennes repertoar finnes blant annet Händels Messias, Bachs Johannespasjon og en rekke andre større verk. Hun har sunget rollen som Nattens Dronning i Mozarts «Tryllefløyten», og våren 2006 hadde hun rollen som Baby Blue i Europapremieren på Libby Larsens opera «Dreaming Blue». Hun har vært solist med blant annet Bergen Filharmoniske Orkester og Ålesund Symfoniorkester og har ved flere anledninger vært å se og høre på NRK TV og radio og på TV2.

## Referanser
Apatity

**Apatity** (russisk: Апатиты, kildinsamisk: Апатит, direkte oversatt: «apatitter») er en by i Murmansk oblast i Russland. Byen ligger ved østbredden til innsjøen Imandra og sørvest for Khibiny-fjellene, rundt 23&nbsp;km vest for Kirovsk. Apatity hadde  (folketelling 2002: 64&nbsp;405).

Bosetningen Apatity ble grunnlagt i 1935 og fikk bystatus i 1966. Flybasen Kirovsk Apatity ligger like ved byen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Side med engelskspråklig informasjon om Apatity 
* Interaktivt kart over Apatity
* Kart
Satyricon (roman)

***Satyricon*** (eller *Satyrica*) er en latinsk skjemteroman, antatt skrevet av den romerske forfatteren Gaius Petronius (ca. 27–66) på keiser Neros tid, selv om manuskriptet selv kallet ham Titus Petronius. Verket er også kjent ved Federico Fellinis stilserte film *Fellini Satyricon* fra 1969 som er basert på Petronius' roman.

Den bevarte teksten, en blanding av prosa og poesi, forteller om ulykkene til fortelleren Encolpius og hans elsker, en vakker yngling på 16 år ved navn Giton. Gjennom romanen har Encolpius store vanskeligheter med å holde elskeren trofast da han hele tiden blir forledet av andre. Encolpius' venn Ascyltus, som synes å ha tidligere ha hatt et forhold til ham, er en annen hovedfigur, men han forsvinner halvveis ut i den bevarte teksten. 

Dette er et sjeldent eksempel på en romersk roman, kun et annet bevart eksempel finnes, dog svært forskjellig i stil og handling; *Metamorphoses eller Det gyldne esel* av Lucius Apuleius. Satyricon er ikke bare et høydepunkt i romersk litteratur, blandingen av menippeisk satire og pikareskroman, men også et viktig vitnemål på hverdagslivet for de lavere klasser i det tidlige romerske riket. Hoveddelen av romanen er satire over den rike oppkomlingen Trimalkio og hans gjester, de fleste frigitte slaver som verten selv. Tonen er vulgær og fri, romanens språk likeså.

Den opprinnelig tittelen er *P.A. Satiricon libri*. Initialene henviser til forfatteren *Petronius Arbiter* (dommer). Teksten ble kopiert og avskrevet gjennom middelalderen. Et håndskrift som ble funnet i Dalmatia i 1650 inneholdt et stort avsnitt, skildringen av Trimalkios gjestebud, *Cena Trimalchionis*. Enkelte andre fragmenter var kjent fra før. Den første kritiske utgaven ble trykket i 1664, inkludert Trimalkios gjestebud, takket være anstrengelsene til Pierre Petit. Kort tid etter ble romanen oversatt til en rekke språk og ble en bestselger i den vestlige litteraturen.

At verket har blitt bevart i ufullstendig utgave har fengslet mange lesere, og mellom 1692 og i dag har flere forfattere forsøkt å runde av den opprinnelige fortellingen. I noen bestemte tilfeller har disse nye tilleggene blitt hevet å stamme fra nyere, gjenoppdagede manuskripter, et krav som hviler sin autoritet på at det opprinnelige, autentiske manuskriptet er satt sammen fra fragmenter fra to forskjellige middelalderske kilder. Disse tilleggene har uansett blitt avslørt av moderne forskere som apokryfiske, det vil si i denne forbindelse fra en tvilsom eller falsk kilde.

I 1969 laget italieneren Federico Fellini en film, *Fellini Satyricon*, som var løselig basert på boken. Filmen er bevisst fragmentert og surrealistisk gjennom den androgyne Giton (Max Born).
Merete Agerbak-Jensen

**Merete Agerbak-Jensen** (født 1967) er en norsk tidligere lokalpolitiker (H). Hun er kommunikasjonssjef i UNICEF Norge. Mellom oktober 2006 og september 2009 var hun byråd for byutvikling i Oslo.

Agerbak-Jensen satt i bystyret i periodene 1987–1991, 1991–1995 og 1999–2003. Hun satt i kultur- og utdanningskomiteen. Fra 1990 til 1992 var Agerbak-Jensen byrådssekretær for teknisk, samferdsel- og miljø, og fra 1998 til 2001 var hun byråd for miljø og samferdsel. Hun har også vært nestleder i Oslo Høyre. I periodene 1993–1997 og 1997–2001 var hun vararepresentant på Stortinget for Oslo.

Agerbak-Jensen er utdannet journalist fra Norsk journalisthøgskole (1994). Hun har også grunnfag i litteraturvitenskap fra Universitetet i Oslo (1992). Agerbak-Jensen har tidligere arbeidet som journalist i *[[VG]]*, kommunikasjonsmedarbeider i NORAD, kommunikasjonsdirektør i Avinor og informasjonsdirektør i Oslo Sporveier.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Scenograf

En **scenograf** (også kalt **produksjonsdesigner**) har hovedansvaret for scenografien, eller det visuelle uttrykket, i en teater-, opera- eller balettforestilling, en TV-produksjon eller en film. Begrepet oppsto i teateret. En scenograf jobber tett med regissøren og andre fagfelt i en produksjon for at budskapet skal skinne gjennom på best mulig måte.

En scenograf har som regel ikke ansvaret for hele det visuelle uttrykket i en produksjon alene, men jobber tett med blant annet lyd- og lysdesignere, rekvisitører, kostymedesignere og maske- og hårdesignere. Ofte er det scenografen som står for designet av selve kulissene til en produksjon, mens egne snekkere og malere står for produksjonen av disse. Det er ikke uvanlig at scenografen også krediteres som kostymedesigner i en produksjon, spesielt i mindre sceneproduksjoner.

## Referanser
Joey Belladonna

**Joey Belladonna** (født **Joseph Bellardini** 13. oktober 1960 i New York) er en amerikansk heavy metal-vokalist.  Han var vokalist for thrash metal-bandet Anthrax mellom 1985-1992 og 2010-nåtid.

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Bissau

**Bissau** er hovedstaden i Guinea-Bissau. Siste delen av landets navn er byens navn for å forhindre forveksling med nabolandet Guinea. I 2012 var innbyggertallet i byen beregnet til å være ca. 419&nbsp;000. Byen ligger ved elva Geba, nær utløpet til Atlanterhavet. Bissau er landets største by etter befolkning. Flyplassen Osvaldo Vieira internasjonale lufthavn ligger i Bissau.

## Historie
Byen ble grunnlagt av portugiserne i 1687 som en havn og handelssenter. I 1942 ble byen hovedstad i Portugisisk Guinea. Bissau ble hovedstaden til Guinea-Bissau når det ble et selvstendig land i 1974.

## Økonomi
Bissau er landets administrative, militære og utdanningssenter. Byen er også landets største havneby. Peanøtter, kopra, gummi og palmeolje produseres i Bissau. Fattigdom og mangel på utvikling er veldig utbredt i byen.  

## Vennskapsbyer
* Águeda, Portugal
* Dakar, Senegal
* Taipei, Taiwan
* Praia, Kapp Verde

## Referanser
Lysdesign

**Lysdesign** er en disiplin som først utviklet seg i teateret. Utviklingen av faget har fulgt utviklingen av lysteknologien. I dag er lysdesign involvert i så forskjellige ting som film og arkitektur.

Bruk av kunstig lys fantes allerede i det greske teateret. Der benyttet de reflektorer øverst bak amfiet for å prosjisere sollys ned på scenen.

## Referanser
Likestillingssenteret

**Likestillingssenteret** var et statlig kontor som eksisterte fra 1997 til 1. januar 2006 og som hadde som oppgave å arbeide for likestilling mellom kvinner og menn. Likestillingssenteret var en videreføring av sekretariatet i det tidligere statlige Likestillingsrådet, som ble opprettet i 1972 etter initiativ fra Norsk Kvinnesaksforening. Likestillingssenteret må ikke forveksles med Likestillingsombudet, som også eksisterte i samme periode som en separat statlig institusjon med et mandat om å fremme likestilling. I 2006 ble Likestillingssenteret og Likestillingsombudet fusjonert inn i Likestillings- og diskrimineringsombudet.

Senterets formelle navn ved etableringen var *Kompetansesenter for likestilling*, men senteret ble profilert under navnet *Likestillingssenteret*, herunder i logoen. Lederen for senteret ble ofte omtalt som *likestillingsdirektør*. Stillingen var en videreføring av den tidligere sekretariatslederstillingen i Likestillingsrådet.

Det tidligere statlige Likestillingssenteret har ingen tilknytning til den private organisasjonen Likestillingssenteret på Hamar, som drives av Stiftelsen Kvinneuniversitetet og som tok i bruk navnet *Likestillingssenteret* på sin utadrettede virksomhet i 2008.

## Direktører
*Ingunn Yssen (1997–2002)
*Long Litt Woon (2003–2005)

Kontorsjef Mona Larsen-Asp fungerte i stillingen mellom Yssens fratredelse og Long Litt Woons tiltredelse.

## Referanser
Poljarnye Zori

**Poljarnye Zori** (russisk: Полярные Зори, direkte oversatt: «Polare daggry») er en by i Murmansk oblast i Russland. Den ligger ved elva Niva, mellom innsjøene Imandra og Pinozero, rundt 224 kilometer sør for Murmansk. Byen hadde .

Poljarnye Zori ble grunnlagt i 1968 som en bosetning for arbeidere innen elektrisitetsindustrien, som følge av byggingen av Kola kjernekraftverk. Byen fikk bystatus i 1991.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kart
Long Litt Woon

**Long Litt Woon** (født 1958) er en malaysiskfødt norsk sosialantropolog, embedsmann og konsulent.

Hun er utdannet mag. art. i sosialantropologi ved Universitetet i Oslo i 1988. Long begynte som førstekonsulent i Departementet for utviklingshjelp (1988–89), og var senere førstekonsulent, prosjektleder og byråsjef i Kommunaldepartementet (1989–1998). Hun var tilknyttet Europakommisjonen som nasjonalekspert 1994-95. Fra 1998 til 2003 arbeidet hun i Deloitte. Hun var direktør for Likestillingssenteret fra 2003 til 2005, og har siden arbeidet som konsulent i Long & Olsen. Long sitter i flere styrer, råd og utvalg. 

I 2017 utga hun boken *Stien tilbake til livet. Om sopp og sorg*, som tar utgangspunkt i at forfatterens mann døde brått og hun ble kjent med sopp og sopplukkere. Boken er blitt solgt til tolv land.

## Bibliografi
* Long Litt Woon: «Norsk friluftsliv sett utenfra. Eller: Hvordan jeg lærte å gå på tur», i Kristin Bodsberg og Kjersti Moltubakk (red.): *Friluftsliv*, Trondheim: Direktoratet for naturforvaltning, 1995, ISBN 8270721921
* Long Litt Woon (red.): *Fellesskap til besvær? Om nyere innvandring til Norge*, Oslo: Universitetsforlaget, 2002, ISBN 8200029492
* Long Litt Woon: *Stien tilbake til livet. Om sopp og sorg*, Bergen: Vigmostad & Bjørke, 2017, ISBN 9788241915482
Lilly Fritzman

**Lilly Fritzman** (født 1960) er en norsk journalist og programleder som har vært ansatt i NRK siden 1993. Her har hun blant annet vært programleder i radioprogrammet *[[Dagsnytt Atten]]*, ''Kulturnytt'' og tv-programmet *[[Absolutt]]*.

I 1990 og 1991 var hun redaktør i Radio Nova. 

Fritzman fikk prisen som årets programleder under Radiodager i 2007.

## Referanser
Kaupskip

**Kaupskip** (Kjøpmannsskip) er brukt som samlingsnavn for skuter, karv, knarr, byrding og busse som skip for handelsvirksomhet. Det ble også brukt om krigsskip.

I sagnene er «bædi caupscip oc langscip» (både kjøpmannsskip og langsskip) benyttet flere ganger om langskip eller kjøpmannsskip etter ulike transportformål, som tropptransport eller som varetransport. Skipsbetegnelsen *kaupskip* ble ikke lenge benyttet etter år 1200 i den norrøne litteraturen.

## Litteratur
* Nave Bjørgo. «Skipstypar i norrøne samtidssoger». I:*Sjøfartshistorisk årbok,* 1965
Hydrogenering

**Hydrogenering** er en kjemisk reaksjon hvor umettede forbindelser mellom karbonatomer blir redusert ved at et hydrogenatom blir knyttet til hvert karbonatom. 

Resultatet av hydrogenering er en addisjon av hydrogen (H2) til molekylet ved dobbeltbindingen i molekylet. Den motsatte prosessen blir kalt dehydrogenering.
Enefiok Udo-Obong

**Enefiok Udo-Obong** (født 1982) er en nigeriansk friidrettsutøver (sprinter).

Udo-Obong deltok sammen med Clement Chukwu, Jude Monye og Sunday Bada i OL 2000 på stafettlaget på 4 x 400 meter som tok gull etter USA etter først å ha tatt sølv. USA ble senere fratatt gullmedaljene da Antonio Pettigrew ble tatt i doping.

Sammen med James Godday, Musa Audu og Saul Weigopwa løp han 4 x 400 m stafett i OL 2004 i Athen, der laget tok bronse på stafetten etter USA og Australia.

## Personlige rekorder
* 200 meter – 20,67
* 400 meter – 45,68

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Luigi Cherubini

**Luigi Carlo Zenobio Salvatore Maria Cherubini** (født 14. september 1760 i Firenze, død 15. mars 1842 i Paris) var en italiensk komponist. Han skrev blant annet operaen *[[Medea (opera)|Medea]]*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Luigi Cherubini var sønn av en teatermusiker, noe som kom ham til gode, for han ble støttet av storhertugen av Firenze, som senere skulle bli keiser Leopold II av Det tysk-romerske rike. Han begynte med musikkundervisningen under faren da han var seks år. Da han var 13 år hadde Luigi Cherubini allerede komponert flere geistlige verker. 

Fra 1778 studerte han musikk ved universitetet i Bologna og ved universitetet i Milano under Giuseppe Sarti, som lærte ham polyfoni.

### Komponist
Til å begynne med skrev han utelukkende kirkemusikk, men ble så trukket mot operaen. Cherubinis tidlige *[[opera serie]]* hadde sine librettoer fra Apostolo Zeno, Metastasio (Pietro Trapassi) og andre som holdt seg tett ved de den gang standard dramatiske konvensjoner. Hans musikk var sterkt inmfluert av Niccolò Jommelli, Tommaso Traetta og Antonio Sacchini, som var tidens ledende komponister. Det første av hans to komiske verker, *Lo sposo di tre e marito di nessuna,* hadde premiere på et teater i Venezia i november 1783.

Luigi Cherubini ønsket å frigjøre seg fra operamusikkens konvensjoner. I perioden 1784–1786 var han i London der han snart ble utnevnt til hoffkomponist. Deretter ville han ha ny luft under vingene og reiste til Paris, der han ble dirigent for et lite teaterorkester tilhørende Marie-Antoinette. Han forble deretter byen tro, så nær som en kortere virksomhetstid i Torino i 1788 og en i Wien i 1806. Han ble fransk statsborger i 1794.

Som så mange andre opplevde han de mange statsomveltningene i Frankrike på et vis som gjorde sterkt inntrykk på ham; det preget hans livsinnstilling på måter som gav seg utslag i musikken, politisk og ved temavalg.

I 1795 grunnla han konservatoriet i Paris (*Conservatoire de Paris*) og ble konservatoriets inspektør. Han reiste ofte utenlands i forskjellige oppdrag helt til han i 1816 fikk professoratet i komposisjon ved *Conservatoire de Paris* som han senere var direktør for årene 1822-1842. Han var også *Surintendant de la musique du Roi* helt til embedet ble nedlagt.

I tillegg til sine mange musikkverk, skrev Cherbini også lærebøker om blant annet kontrapunkt og fuge.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Norsk Lokalradioforbund

**Norsk Lokalradioforbund** forkortet NLR, er en medlemsbasert interesseorganisasjon for lokalradiostasjoner i Norge.

Da nærradio ble etablert som en prøveordning i 1982 ble det opprettet et fellesutvalg for norske nærradioer. Fellesutvalget ble omdannet til Norsk Nærradioforbund i 1985 og på landsmøtet i Kristiansand i 1996 ble det vedtatt en navneendring til Norsk Lokalradioforbund. NLR har hovedkontor i Kristiansand og organiserer over 100 lokalradioer. NLR er medlem av Norsk Presseforbund.

Daglig leder fra november 2015 er Pål Lomeland.

## Styre
Fra 2018 består styret av:
* Aslak Sommerfelt Skretting, JærRadioen, styreleder
*Thor Magnar Thorsen, Radio 102, nestleder
*, Radio Bardufoss, styremedlem 
*Hilde Apneseth, Radio Metro, styremedlem
*Bjørn-Martin Nordli Brandett, HedmarksRadioene, styremedlem
*Stian Elverum, Nea Radio, styremedlem

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Lokalradioforbunds hjemmeside
Drageskip

**Drageskip** var vikingskip (langskip) med et utskåret dragehode i stavnen for å markere statusen til kongen eller høvdingen som skipet tilhørte. De fleste langskipene hadde ikke dragehode.

Også andre dyrehoder er kjent. Olav Haraldssons skip «Visunden» fikk sitt navn fra det forgylte visundhodet (dvs. bisonhode) i stavnen.

I *[[Olav Tryggvasons saga]]* omtales «Ormen Lange» som «*en drage, gjort etter mønster av Ormen som kongen hadde hatt med fra [[Hålogaland]]; men skipet var meget større og i alle deler gjort med mer omhug. Dette kalte han Ormen Lange, men det andre ble hetende Ormen Skamme.*»

I *[[Håkon Håkonssons saga]]* omtales at kongens skip het Dragen. Det beskrives som utstyrt med forgylte hoder og 25 rorbenker.

## Referanser


## Litteratur
* Narve Bjørgo. «Skipstypar i norrøne samtidssoger». I: *Sjøfartshistorisk årbok*, 1965

## Eksterne lenker
* Skipstyper
Trond Davidsen (gitarist)

**Trond Davidsen** (født 17. juli 1964 i Saltstraumen) er en norsk gitarist.

Han flyttet til Drammen (1985), studerte ved Norges musikkhøgskole i Oslo (1992) og Buskerud Musikkonservatorium og Østlandets musikkonservatorium.  Han har spilt i NRK (1988–) der han vant Talentiaden (1990) og har samarbeidet med Kringkastingsorkestret under Karsten Andersen.  Han vant 1. pris i nasjonal gitarkonkurranse (1991) og etablerte Arctic Guitar Trio (med Arne Brattland og  Jarl Strømdal) som har gitt ut flere plater og turnert Europa (1991–). Davidsen debuterte solo nasjonalt ved Festspillene i Nord-Norge (1995) og internasjonalt i *Purcell Room* (London, 1997), siden med soloturne i Mexico og Texas (1999).  Han har også solistert med Den Norske Strykekvartett.  I tillegg til nevnte trio er han i duoen *Davidsen Duo* (plateutgivelse 2005, turne Italia), samt i duo med Unnur Wilhelmsen som har laget et *Wienerprogram*.  Han har to utgivelser solo.

I perioden 1993-2003 var Davidsen lærer og artist ved Norsk Gitar Festival på Skjeberg og har hatt en rekke konserter med Rikskonsertene, blant annet som del av *Orfeuskvartetten* (med Birgit Gudim sopran, Ann-Cathrin Tessnes mezzosopran, og Thomas Kjekstad gitar). Han etablerte og leder Drammen og Omegn gitarklubb (1997–), arrangerte Buskerud gitarfest (2002) og startet gitarskole samme sted (2003). Han har også utviklet sin egen oppsetning *Tett på gitaren*.

## Utgivelser
* *My Spanish Guitar* (1996)
* *Genuine Guitar* (Arctic Records (Bodø), 2003). 
* Davidsen duo, *Moments* (2005)

## Referanser
Lauri Karvonen

**Lauri Antero Karvonen** (født 21. november 1952) er en finlandssvensk statsviter. 

Karvonen avla doktorgraden ved Åbo Akademi i 1981 på avhandlingen *Med vårt västra grannland som förebild: en undersökning av policydiffusion från Sverige till Finland*. Hans veileder var professor Dag Anckar.

Etter en periode ved Aarhus Universitet i Danmark (1981–1982) var Karvonen ansatt ved Åbo Akademi og Finlands Akademi til han ble utnevnt som professor i sammenlignende politikk ved Universitetet i Bergen i 1994. Fire år senere, 1998, var han tilbake i Åbo som professor i statsvitenskap. Karvonen har i flere omganger vært forsker ved Finlands Akademi. Han har fungert som veileder for flere kjente finske og svenske statsvitere. Hans forskning har først og fremst vært innen fagfeltet sammenlignende politikk og han har gitt ut flere bøker om demokrati og statsskikk. Karvonen er leder for prosjektet *Democracy: a Citizen Perspective. An Interdisciplinary Centre of Excellence* som går fra 2006 til 2009.

## Bibliografi (utvalg)
* *Diktatur. Om ofrihetens politiska system* (2008)
* *Statsskick: att bygga demokrati* (2003, revidert utgave 2008)
* med Stein Kuhnle (red.): *Party Systems and Voter Alignments Revisited. With an Introduction by Seymour M. Lipset* (2001)
* *Vägar förbi och genom partier* (2000)
* *Den svala demokratin* (1999)
* *Demokratisering* (1997)
* med Per Selle (red.): *Women in Nordic Politics. Closing the Gap* (1995)
* *Fragmentation and consensus: political organization and the interwar crisis in Europe* (1993)
* *Fascismen i Europa* (1990)
* *Dansk utrikesekonomi: organisation och intresseanknytningar jämte jämförelser med Finland* (1982)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Drømmerollen

***Drømmerollen*** er en norsk direktesendt talentkonkurranse med Noman Mubashir som ble sendt på NRK1 i 2007. Programmet var lagt opp som en konkurranse der åtte jenter i alderen 21&ndash;34 år kjempet om den kvinnelige hovedrollen i musikalen ''Singin' in the Rain'' som skulle ha premiere på Oslo Nye i starten av 2008. I hver episode skulle de fremføre en bestemt musikalsk opptreden hvorpå dommerne kom med sine synspunkter. TV-seerne skulle så stemme en deltaker ut i hver episode. Programmet gikk på tirsdager (unntagen premieren).

Programmet ble en seermessig fiasko. Premieren ble sett av 509 000, men etter det sank tallene drastisk og episode tre ble bare sett av 304 000. Finalen ble sett av 431 000.

## Opphav
En tilsvarende serie gikk på BBC i 2006 og het *How Do You Solve a Problem Like Maria?*. Vinneren av denne fikk hovedrollen i Andrew Lloyd Webbers oppsetning av Sound of Music på West End.

## Deltakere
*Heidi Ruud Ellingsen (vinner)
*Silje Olderdal
*Ingeborg Reinaas
*
*Elisabeth Hamre
*
*
*

## Referanser
Knut Heidar

**Knut Heidar** (født 29. april 1949 i Moss) er en norsk statsviter. Heidar avla gradene mag. art. i 1973 ved Universitetet i Oslo og Ph.D ved London School of Economics i 1980. Han var fra 1972 til 1974 vitenskapelig assistent ved Institutt for samfunnsforskning, fra 1986 til 1987 gjesteforsker ved University of Warwick og i 1998 ved Denver University. Han har vært ansatt ved Institutt for statsvitenskap, Universitetet i Oslo siden 1975 og har vært professor samme sted fra 1992. Fra januar 2008 er Heidar dekan ved det Det samfunnsvitenskapelige fakultet, Universitetet i Oslo.

Heidars faglige hovedinteresser knytter seg til politiske partier og partisystemer, samt sammenlignende politikk med Vest-Europa som hovedområde. Tematisk er forskningen konsentrert om partiene og partimedlemmenes rolle og betydning. 

I 2013 ble han valg inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for samfunnsfag

## Bibliografi (utvalg)
* *Norske politiske fakta 1884-1982*: Universitetsforlaget 1983. 
* *Partidemokrati på prøve. Norske partieliter i demokratisk perspektiv*: Universitetsforlaget 1988. 
* med Einar Berntzen. *Vesteuropeisk politikk. Partier Regjeringsmakt Styreform*: Universitetsforlaget, utgaver 1993, 1995 og 1998. 
* med Koole, Ruud (red.). *Parliamentary Party Groups in European Democracies. Political parties behind closed doors*: Routledge, London 2000. 
* med Peter Esaiasson (red.). *Beyond Westminster and Congress. The Nordic Experience*: Ohio State University Press 2000. 
* «Norway», *Elites on Trial*: Westview Press 2001. 
* med Jo Saglie. *Hva skjer med partiene?*: Gyldendal Akademisk 2002. Makt- og demokratiutredningen. 
* (red.), *Nordic politics. Comparative approaches*: Norwegian University Press, 2004.
* med Einar Berntzen og Elisabeth Bakke (red.): *Politikk i Europa: Partier, regjeringsmakt, styreform*, Universitetsforlaget, utgaver 2008 og 2013. 

## Referanser


## Eksterne lenker

* Presentasjon på UiOs sider