open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Macrodorcas recta

***Macrodorcas recta*** er en stor, svart bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor (hannen 22-53 millimeter), avlang, rødbrun til svart hjortebille. Hannen har krumme kjever med en tann på innersiden (unntatt hos de minste eksemplarene som har glatte kjever). Hunnen har to knøler i pannen og antydning til lengdestriper på dekkvingene, sidene av hodet og pronotum er tett og grovt punkterte, midten svært blank.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er utbredt i det nordlige Kina, Korea og Japan.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** ***Macrodorcas recta*** (Motschulsky, 1857)
********* ***[[Macrodorcas amamianus|Macrodorcas recta amamiana]]*** (Nomura, 1964) - noen ganger regnet som en egen art
********* ***Macrodorcas recta kobayashii*** (Fujita & Ichikawa, 1985)
********* ***Macrodorcas recta kunotai*** (Fujita & Ichikawa, 1985)
********* ***Macrodorcas recta miekoae*** (Yosida, 1981)
********* ***Macrodorcas recta mishimaensis*** (Tsuchiya, 2003)
********* ***Macrodorcas recta okinawana*** Nomura, 1964
********* ***Macrodorcas recta recta*** (Motschulsky, 1857)
********* ***Macrodorcas recta yaeyamaensis*** Hori, 1991
********* ***Macrodorcas recta yakushimaensis*** (Tsuchiya, 2003)

## Eksterne lenker
* 
*
Den røde mølle

***Den røde mølle*** (originaltittel: ***Molen; De rode molen***) er et maleri fra 1911 av den nederlandske maleren Piet Mondrian.

## Beskrivelse
Bildet viser et utsnitt av Weltevreden vindmølle i landsbyen Domburg hvor Mondrian tilbrakte sine ferier i 1908, 1909 og 1910. Bildet er mer abstrakt enn tidligere utgaver med samme motiv. I 1911 besøkte Mondrian Paris, den gang hovedstaden for moderne kunst. Her stiftet han bekjentskap med nye, moderne kunstbegreper og malte etter hjemkomsten til Nederland *Den røde mølle*. Året etter flyttet Mondrian til Paris og sluttet nærmest helt med figurativ kunst.

## Historie
Mondrian solgte i 1919 *Den røde mølle* til kunstsamleren Sal Slijper i Blaricum. Fra 1955 var det utlånt til Gemeentemuseum i Haag. Slijper testamenterte maleriet til muséet, og Gemeentmuseum overtok det ved hans død i 1971. Det er pr. 2017 fortsatt i muséet besittelse. 

## Referanser
Nils Kristian Nakstad

**Nils Kristian Nakstad** (født 5. september 1962) er en norsk næringslivsleder. Han er administrerende direktør i statsforetaket Enova.

Nakstad var ferdig utdannet sivilingeniør fra Maskinavdelingen ved NTH i 1987, med energieffektivisering og varmepumper som spesialfelt.

Han har i to perioder vært ansatt ved SINTEF Avdeling for Kuldeteknikk, i 1988–1989 som forsker, og i 1992–1995 som seksjonssjef. Mellom de to periodene var han senioringeniør og prosjektleder ved Norsk Hydro i Oslo. I årene 1995–2004 og 2006–2008 var han administrerende direktør ved Trondhjem Preserving AS. I løpet av hans tid som leder utviklet selskapet seg fra å være en næringsmiddelprodusent til å bli eiendomsselskapet TPC Eiendom. I tiden mellom de to periodene ved Trondhjem Preserving var han direktør (CEO) i ReVolt Technology AS, et firma som har som hovedformål å utvikle, markedsføre og selge batteriteknologi.

Fra 2008 er Nakstad administrerende direktør i Enova SF. Han etterfulgte Eli Arnstad.

;Styreverv (utvalg)
* Trondhjem Preserving AS, styremedlem 1995– 
* Norges Skiforbunds Langrennskomiteen, styremedlem 2012–
* ProVenture Seed AS, styremedlem 2007–2014
* Næringsforeningen i Trondheim, styreleder 2002–2008
* Forskningsstiftelsen Norconserv, styreleder 1999–2002
* Norconserv Products AS (Nodec AS), styreleder 2002–2005
*NTNU, styreleder fra 13. mars 2020 til og med 31. juli 2021.

## Referanser


## Kilder
*  
* 

## Eksterne lenker
* Enovas ledelse og styre
Krokfjellet (Båtsfjord)

**Krokfjellet** (nordsamisk: *Roahkkoaivi*, historisk *Roakkoaivi*) er et fjell i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det ligger på østsida av Skogåsdalen, 19 kilometer sør-sørøst for tettstedet Båtsfjord. Fjellet har en høyde på 502 meter over havet.

## Referanser
Macrodorcas pseudaxis

***Macrodorcas pseudaxis*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En liten til middelsstor (hannen 16-32 millimeter), slank, rødbrun hjortebille, med en mørk stripe langs sømmen av dekkvingene i den bakre delen. Hannen har lange, nokså rette kjever med en kraftig, spiss tann litt utenfor midten, spissen er krum og ganske slank. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene. Hunnen er mindre og mørkere på farge, uten forstørrede kjever, kroppen ganske blank.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er vidt utbredt i Myanmar, Thailand, Laos, Kambodsja, Vietnam og det sørlige Kina.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** Underslekten *Pogonodorcus* Seguy, 1954
********* ***Macrodorcas pseudaxis*** (Didier, 1926)

## Eksterne lenker
* Bilde av arten
* 
*
Thomas Juel Thommessen

**Thomas Juel Thommessen** (1882–1966) var norsk kommandørkaptein. 

Han tok offisersutdanning og ble utnevnt til premierløytnant i 1904, kaptein i 1904. Han ble utdannet flyver 1913 i Johannisthal ved Berlin, tok militært flyver-sertifikat og italiensk militærflyver-utdannelse. 

Han var innehaver av tyrkisk fortjenstmedalje i sølv. Som premierløytnant T.J. Thommessen var han en av de første som fløy Norges første fly «Start», en Rumpler Taube maskin (NTM 5725) i 1914. Fra 1917 var han sjef for Marinens flyveskole. 

Han satt i fangenskap i Tyskland under 2. verdenskrig. Han var far til generalmajor Roald Juel Thommessen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* digitaltmuseum.no: Thomas Juel Thommessen
Mælkebøtten

**Mælkebøtten** (dansk for løvetann) er betegnelsen på en del av fristaden Christiania på Christianshavn, Indre By i København. Området er omtrent sammenfallende med *[[Sophie Hedevig|Sofie Hedevig]]s Bastion* som utgjør en del av Christianshavns Vold. Mens området stadig var miltært lå her først en kruttmølle (1687-1750), senere en oljemølle og i 1860-årene flyttet *Hærens Ny Laboratorium* hertil. Fra 1971 har området vært en del av Christiania. Bygningene som omgir Mælkebøtten er fredet.

## Referanser
Serrognathus (Eurytrachelus) hyperion

***Serrognathus hyperion*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor (hannen opptil 65 millimeter), slank, blankt svart hjortebille. Hannen har lange, kraftige, rette kjever med en kraftig, butt, kløvet tann ved roten. Hunnen er mye mindre enn hannen, med små kjever og lengdestripete dekkvinger.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er beskrevet fra Myanmar.

## Systematisk plassering
Arten blir noen ganger regnet som et synonym for *[[Serrognathus (Eurytrachelus) lineatopunctatus]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Dorcini
******* Slekten *[[Serrognathus]]* Motschulsky, 1861
******** Underslekten *Eurytrachelus* Thomson, 1862
********* ***Serrognathus hyperion*** (Boileau, 1899)
********** ***Serrognathus hyperion hyperion*** (Boileau, 1899)
********** ***Serrognathus hyperion idei*** 
## Eksterne lenker
* Bilde av arten
* 
*
Blodrips

**Blodrips** (*Ribes sanguineum*) er en løvfellende busk i ripsslekta. Den hører hjemme i vestlige Nord-Amerika, men er en populær hageplante og finnes forvillet i Norge og andre europeiske land.

Den blir 1–4 m høy og har ikke torner. Bladene er femflikede, og innskjæringene går en fjerdedel av avstanden inn til midten. Blomstene sitter 5–40 sammen i 5–15 cm lange klaser, som kan være hengende eller opprette. Blomsterfargen kan være hvit, rosa eller rød. Bærene er blåsvarte og 3–9 mm i diameter; de er spiselige, men smaker ikke særlig godt. Det er to varieteter av arten:

* var. *sanguineum*. Vokser i åpen skog, steinete skråninger, vegkanter og fjell, 1300–2400 moh. Utbredt i Britisk Columbia, California, Idaho, Oregon og Washington. Hageplantene stammer fra denne varieteten.
* var. *glutinosum*. Vokser i tørre eller fuktige canyoner og fuktige sanddyner, 0–2300 moh. Utbredt i kystfjellene i Oregon og California sørover til Santa Barbara County.

Blodrips brukes mye som hagebusk på grunn av de røde blomstene som kommer tidlig på våren. I Norge kan den dyrkes til herdighetssone 3 eller 4, avhengig av kultivar. Fugler eter bærene og sprer frøene ut i naturen, men det ser ikke ut til at reproduserende bestander har etablert seg i Norge.

## Galleri

Ribes sanguineum 5724.JPG|Viltvoksende blodrips ved stillehavskysten i Washington
Boomhommel koningin op Ribes sanguineum (Bombus hypnorum queen).jpg|Nærbilde av blomster med dronning av trehumle
Blut-Johannisbeere-3186.jpg|Bladverk
Fruit de Ribes sanguineum.jpg|Bær


## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Syltefjorddalen naturreservat

**Syltefjorddalen naturreservat** er et naturreservat i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det ligger i Syltefjorddalen, rundt 15 kilometer (i luftlinje) sørøst for tettstedet Båtsfjord, og ble opprettet i 2006. Formålet med opprettelsen av reservatet var å bevare et tilnærmet urørt elvenært lauvskogområde i den nedre del av Syltefjorddalen, samt en kalkrasmark i sidedalen Reindalen, med områdets biologiske mangfold i form av naturtyper, økosystemer, arter og naturlige økologiske prosesser.

## Referanser
Dynodorcus fuscescens

***Dynodorcus fuscescens*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En ganske liten (hannen ca. 15-25 millimeter), halvblank, svart hjortebille. Den har en noe mer langstrakt kroppsform enn beslektede arter. Hannens kjever (mandibler) er moderat forstørrede, krumme, med en kraftig tann ved roten og en mindre tann i spissen. Dekkvingene har svake punktstriper. Hunnen er mindre og har ikke forstørrede kjever.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved. Hos denne arten legger hunnene egg i nokså harde, døde stammer ved hvitråte.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Indonesia (Enggano).

## Systematisk inndeling
I de nyeste inndelingene blir arten vanligvis plassert i slekten *[[Dorcus]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen Dorcini
******* Slekten *[[Dynodorcus]]* Didier, 1930
******** ***Dynodorcus fuscescens*** (Didier, 1931)

## Eksterne lenker
* Bildegalleri over en del arter
* Bilder va en del arter
*
Telodorcus lachnosternus

***Telodorcus lachnosternus*** (også kjent som *[[Dorcus lachnosternus]]*) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor til stor (hannen 37-45 millimeter), halvblank, rødbrun til svart, nokså avlang hjortebille, hannens kjever nokså rette med et par små tenner. Hunnen er mye mindre enn hannen.

## Levevis

## Utbredelse
Arten lever på Filippinene.

## Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten *[[Dorcus]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen Dorcini
******* Slekten *[[Telodorcus]]* Didier, 1931 
******** ***Telodorcus lachnosternus*** (Lacroix & Arnaud, 1991)
********* ***Telodorcus lachnosternus lachnosternus*** (Lacroix & Arnaud, 1991)
********* ***Telodorcus lachnosternus lumawigorum*** (Lacroix & Arnaud, 1991)

## Kilder
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av en hann
* Bildegalleri
*
Dynodorcus ritsemae

***Dynodorcus ritsemae*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor til stor (hannen 28-72 millimeter), kraftig, svart hjortebille. Hannen har nokså store, kraftige, sigdformede kjever med en kraftig tann litt innenfor midten. Den skiller seg fra de fleste andre *[[Dorcus]]*-arter ved at ikke bare hunnen, men også hannen, har lengdestriper på dekkvingene, i alle fall for litt mindre hanner.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Filippinene.

## Systematisk plassering
Arten blir ofte plassert som en underart av *[[Dynodorcus curvidens]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Dorcini
******* Slekten *[[Dynodorcus]]* Didier, 1931
******** ***Dynodorcus ritsemae*** Oberthür & Houlbert, 1914

## Eksterne lenker
* Bilde av arten
* 
*
Gian Piero Ventura

**Gian Piero Ventura**, også omtalt som **Giampiero Ventura**, Han debuterte i Serie A med Cagliari, men dro etter sesongen til Messina, Hellas Verona og Pisa, før han for første gang erstattet Antonio Conte i Bari. Han ble i Bari i to sesonger og lyktes med en tiendeplass med klubben. Neste lag ble Torino FC, det første laget han ble i mer enn to sesonger siden Entese fra 1982-86. Som trener for Torino lyktes han ikke bare å rykke opp til Serie A, men også å få Torino opp på sjuendeplass og dermed plass i UEFA Europa League 2014/15, der Torino kom hele veien til åttendedelsfinalen før de ble slått ut av FK Zenit St. Petersburg.

Den mars 2016 ble det annonsert at han gir seg som italiensk landslagssjef etter EM i fotball 2016. Den 19. juli samme år ble Gian Piero Ventura utnevnt som Italias nyeste landslagssjef. 

Ventura har flere ganger utvist beundring for spansk fotball. Han har også kommentert at han ønsker å satse på yngre spillere og offensiv fotball, og at han velger trenerjobben etter det som gir ham størst utfording og størst «libido».

15. november 2017 fikk han sparken som italiensk landslagstrener.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ramon Casas og Pere Romeu i en automobil

***Ramon Casas og Pere Romeu i en automobil*** (katalansk: ***Ramon Casas i Pere Romeu en un automòbil***) er et maleri fra 1901 av den katalanske maleren Ramon Casas i Carbó (1866–1932).

## Beskrivelse
Motivet viser kunstneren og hans venn forretningsmannen Pere Romeu (1862–1908) i en rød automobil. Casas sitter ved rattet og de to herrene har iført seg hatter og store pelser og har hver deres pipe i munnen. Foran står kunstnerens hund Ziem på en kurv og speider mot en møtende vogn. Farten understrekes av de to kjørendes posisjoner samt av at ekene i hjulene ikke er synlige. Casas var en av de store plakatkunstnere i katalansk modernisme, hvilket fornemmes i maleriets billedspråk.

Maleriet erstattet i 1901 et annet bilde med de samme to herrer på en tandemsykkel. Begge hang i kunstkaféen *Els Quatre Gats*, som de to var medstiftere av og som var modernismens høyborg i Barcelona. Bildene kom til å symbolisere overgangen mellom det gamle (tandemsykkelen) og det nye (automobilen), og er begge blitt synonymer med katalansk modernisme. 

## Referanser
Macrodorcas seguyi

***Macrodorcas seguyi*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En liten til middelsstor (hannen 17-30 millimeter), slank, mørkbrun til svart hjortebille. Hannen har lange, slanke kjever som er kløvede i spissen, men ellers mangler tenner. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene. Hode og pronotum er fint og ganske tett punkterte, matte. Hunnen er mindre og svart, uten forstørrede kjever, kroppen ganske blank.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Vietnam.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** Underslekten *Pogonodorcus* Seguy, 1954
********* ***Macrodorcas seguyi*** De Lisle, 1955

## Eksterne lenker
* Bilde av arten
* 
*
Kringom

**Kringom** var kollektivtransportforvalter for tidligere Sogn og Fjordane fylke. Fra 1. januar 2020 er Kringom slått sammen med Skyss i Hordaland til én felles mobilitetsenhet i den nye Vestland fylkeskommune. Inntil videre vil Skyss og Kringom betjene sine respektive områder, men skal i løpet av 2020 samordne kollektivtjenestene og på sikt få et felles merkenavn.  

Kringom planlegger, bestiller og samordner kollektivtilbudet i Sogn og Fjordane, mens selve driften blir utført av forskjellige transportselskaper. Per 2017 kjøres busstrafikken av Firda Billag i Nordfjord og Sunnfjord og av Tide Buss i Sogn, mens båt- og fergeruter trafikkeres av Fjord1, Norled og *Wergeland AS*.

Kringom ble lansert i april 2015 som merkenavn for all kollektivtransport i Sogn og Fjordane. I juni 2016 ble Kringom tildelt Språkrådets gulldiplom for beste norske bedriftsnavn. Kringom ble avviklet 20. juni 2022. Dermed er det Skyss som nå har ansvar for kollektivtrafikk i Vestland fylke. Det er opprettet fire soner i gamle Sogn og Fjordane: G, H, I og J

## Bussanbud
Det første ruteområdet som ble satt ut på anbud var Nordfjord, som da ble kjørt av Nettbuss Nordfjord-Ottadalen. Området tilsvarer historisk sett ruteområdet til Nordfjord og Sunnmøre Billag, med blant annet en langrute til Ålesund i Møre og Romsdal. Anbudskonkurransen ble utlyst i 2012, og foruten Nettbuss Nordfjord-Ottadalen viste Firda Billag, Tide Buss og Boreal Transport Sør interesse. Anbudet gikk til Firda Billag, med ruteoppstart 23. juni 2014.

Ruteområdet Sunnfjord omfatter det tidligere ruteområdet til Firda Billag. I tillegg til selskapet deltok også Nettbuss og Tide Buss i anbudskonkurranse, men anbudet ble tildelt Firda Billag i 2015 og ruteoppstart var 20. juni 2016.

Ruteområdet Sogn tilhørte historisk sett Sogn Billag, som i løpet av de siste årene var blitt fusjonert inn i Nettbuss. Anbudskontrakt for ruteområdet ble i 2016 tildelt Tide Buss, og ruteoppstart var 19. juni 2017.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sines

**Sines** er en by i distriktet Setúbal i Alentejo-regionen i Portugal. Den har omkring  innbyggere (2015). Sines er en av Portugals viktigste havnebyer med en stor dypvannshavn som håndterer over 50 % av landets gods. Havnen håndterte 1,51 millioner TEU i 2016. Det er Vasco da Gamas fødeby. Deutsche Welle hadde en stor kortbølgesender i Sines.

Byen er sentrum i en kommune (*município*) på 203,30&nbsp;km ². Kommunen grenser i nord og øst til Santiago do Cacém, i sør og vest til Odemira og har kyst Atlanterhavet. Sør for São Torpes er kystområdet del av  Parque Natural do Sudoeste Alentejano e Costa Vicentina som er særpreget for sine strender.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Sines havn
Thomas Wentworth, 1. jarl av Strafford

**Thomas Wentworth, 1. jarl av Strafford** kan vise til flere personer:

* Thomas Wentworth (1593–1641)
* Thomas Wentworth, 1. jarl av Strafford (1672–1739)
Macrodorcas (Miwanus) formosana

***Macrodorcas formosana*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En nokså liten til middelsstor (hannen 23-37 millimeter), spinkel, rødbrun hjortebille. Hannen har lange, slanke kjever med tenner bare i spissen, der det er en spiss, motstående tann slik at kjevespissen ligner en flaskeåpner. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Kina, Vietnam og Taiwan.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** Underslekten *Miwanus* Seguy, 1954
********* ***Macrodorcas (Miwanus) formosana*** (Miwa, 1929)
********** ***[[Macrodorcas (Miwanus) capricornus|Macrodorcas (Miwanus) formosana capricornus]]*** (Miwa, 1929)
********** ***Macrodorcas (Miwanus) formosana formosana*** (Miwa, 1929)
********** ***Macrodorcas (Miwanus) formosana kishidai*** (Fujita, 2010)

## Eksterne lenker
* 
*
Catenaccio

**Catenaccio** er en spillestil innen fotball som for det meste handler om defensiv kontroll. Ordet stammer fra italiensk, og betyr «bolt».

Hovedprinsippet innen catenaccio er todelt. For det første er det sterk spillermarkering, og for det andre brukes en spiller som er flyttet nedfra midtbanen og har rollen som «sweeper» (engelsk) eller «libero» (italiensk) mellom forsvaret og keeper. Midtbanespillernes funksjon i denne sammenheng er i forsvar å beskytte forsvaret og å plukke opp ballen fra sweeperen eller forsvaret, mens angrepsspillerne i hovedsak satser på motangrep.

Catenaccio har sin opprinnelse i sveitsisk fotball på 1930-tallet. Den østerrikske treneren Karl Rappan kompenserte sitt lags halvprofesjonelle spilleres manglende fysiske evne mot de profesjonelle motstandere ved å satse på en mer defensiv innstilling med en spiller ekstra i forsvar. Dette ga gode resultater, og Rappan fikk selv trene Sveits.

Catenaccio er særlig forbundet med Helenio Herrera i hans periode som trener for Inter Milan i 1964-65. Han hadde stor suksess med det lombardiske laget, men spillestilen ble også kontroversiell. Herrera ble også trener for Italia, som tok over denne stilen, samtidig som han trente Inter Milan. Flere av disse kampene enten endte 1-0 eller ble forventet av kritikere å gjøre det, ettersom mange kamper involverte at laget lå mye i forsvar og satset på motangrep når det var mulig.

Catenaccio ble stadig mindre brukt etter at totalfotball ble brukt på 1970-tallet. Kort tid etter, tidlig på åttitallet forsvant den typiske libero-rollen. 

## Referanser
Macrodorcas (Falcicornis) groulti

***Macrodorcas groulti*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En nokså liten (17-23 millimeter), spinkel, rødbrun hjortebille, dekkvingene med en mørk stripe langs sømmen. Hannen utmerker seg med sine vinklede mandibler, som er tynne i den ytre delen og har en kort, kraftig tann ved roten. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene. Forkroppen er ganske fint punktert.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er kjent fra India (Assam) og Thailand.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** Underslekten *Falcicornis* Planet, 1894
********* ***Macrodorcas (Falcicornis) groulti*** (Planet, 1894)
********** ***Macrodorcas (Falcicornis) groulti groulti*** (Planet, 1894)
********** ***Macrodorcas (Falcicornis) groulti sagaingensis*** (Fujita, 2010)
********** ***Macrodorcas (Falcicornis) groulti suzumurai*** (Fujita, 2010)

## Eksterne lenker
* Bilde av arten
* 
*
Gullrips

**Gullrips** (*Ribes aureum*) er en løvfellende busk i ripsslekta. Den hører hjemme i Nord-Amerika, men er en populær hageplante og finnes forvillet i Norge og andre europeiske land.

Den blir 1–3 m høy og har ikke torner. Bladene er tre- eller femflikede, og innskjæringene går omtrent halvveis inn til midten. Blomstene sitter 5–18 sammen i 3–7 cm lange klaser. Blomsterfargen er gul. Bærene er røde, oransje, brune eller svarte, mer sjeldent gule, og 5–10 mm i diameter; de er spiselige og kan brukes til syltetøy. Det er tre varieteter av arten:

* var. *aureum*. Blomsterbunnen er 1,5–2 ganger så lang som begerbladene. Kronbladene er gule og blir oransje. Utbredt i vestlige USA og Canada, 0–3000 moh.
* var. *gracillimum*. Blomsterbunnen er 2–3 ganger så lang som begerbladene. Kronbladene er gule og blir mørkerøde. Utbredt i California og Mexico der den vokser i chaparral 100–1000 moh.
* var. *villosum*. Ofte regnet som en egen art, *Ribes odoratum*. Blomsterbunnen er 3 ganger så lang som begerbladene. Kronbladene er gule og blir oransje. Utbredt i sentrale deler av USA og Canada, 100–1900 moh. Antagelig naturlig kun vest for Mississippi; planter lenger øst er hagerømlinger.  

Gullrips brukes som hagebusk på grunn av de gule, duftende blomstene om våren. I Norge kan den dyrkes til herdighetssone 7. Fugler eter bærene og sprer frøene ut i naturen, men det ser ikke ut til at reproduserende bestander har etablert seg i Norge.

## Galleri

Ribesaureum1pl.jpg|Blomster
G20080213-1513--Ribes aureum variety gracillium--RPBG (8941180855).jpg|var. *gracillium*
Ribes aureum 9830.JPG|Blad
Ab plant 1315 (Ribes aureum).jpg|Bær
Ribes aureum - Autumn colours.JPG|Høstfarge


## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Macrodorcas linwenhsini

***Macrodorcas linwenhsini*** er en stor, svart bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor (hannen ca. 40 millimeter), avlang, blankt svart hjortebille. Hannen har lange, nokså rette mandibler med en tann omtrent i midten og et par ganske små tenner lenger ute. Hunnen har to knøler i pannen og antydning til lengdestriper på dekkvingene, sidene av hodet og pronotum er tett og grovt punkterte, midten svært blank.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Kina (Yunnan).

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** ***Macrodorcas linwenhsini*** (Huang & Chen, 2013)

## Eksterne lenker
* 
*
Macrodorcas melliana

***Macrodorcas melliana*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor (hannen 22-33 millimeter), slank, matt, mørkbrun hjortebille. Hannen har lange, rette kjever med en brem av korte, gule hår på innersiden i den indre delen, flere litt uregelmessige tenner i spissen. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene. Hunnen er blank, med brunsvart forkropp og rødbrune dekkvinger, forkroppen fint og jevnt punktert.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er bare kjent fra Vietnam og det sørlige Kina.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** Underslekten *Pogonodorcus* Seguy, 1954
********* ***Macrodorcas melliana*** (Kriesche, 1921)

## Eksterne lenker
* Bilde av arten
* 
*
Hemisodorcus montivagus

***Hemisodorcus montivagus*** (også kjent som *[[Dorcus montivagus]]*) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor til stor (hannen 29-58 millimeter), ganske matt, svart, nokså slank hjortebille, hannens kjever kraftige og rundede, i midten med én kraftig, oppoverrettet tann. Hunnen er mye mindre og blankere enn hannen, uten forstørrede kjever.

## Utbredelse
Arten lever i Japan, Øst-Sibir, Korea og det nordlige Kina.

## Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten *[[Dorcus]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen Dorcini
******* Slekten *[[Hemisodorcus]]* Thomson, 1862 
******** Underslekten *Paradorcus* Maes, 1990 
********* ***Hemisodorcus montivagus*** (Lewis, 1883)
********** ***Hemisodorcus montivagus adachii*** (Fujita & Ichikawa, 1987)
********** ***Hemisodorcus montivagus montivagus*** (Lewis, 1883)

## Kilder
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av en hann
* Bildegalleri
*
Roberto Inglese

**Roberto Inglese** (født 1991) er en italiensk fotballspiller som spiller for .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Schleich

**Schleich** var på slutten av 1800-tallet en vinrestaurant som lå i Brienner-Straße 6 i München.

## Henrik Ibsens stamsted

Restauranten lå på hjørnet mot Wittelsbacherplatz. Dikteren Henrik Ibsen fant frem til stedet under sitt første opphold i München, 1875-1878, og tok opp igjen dette som stamsted i sin siste periode i München, 1885-1891, da familien bodde i Maximilian–Straße. Spesielt fra det siste halvåret før Ibsen vendte hjem er det tallrike invitasjoner til venner og bekjente om å møte ham til middag og drikke på Schleich.

## Referanser
Olympus OM-systemet

**Olympus OM-systemet** var en serie med 35mm speilreflekskameraer, linser og tilbehør solgt av Olympus mellom 1972 og 2002.

Serien ble introdusert av Olympus i 1972, mer en 10 år etter at Nikon, Canon og andre produsenter allerede hadde introdusert sine egne speilrefleksserier. Serien var formgitt av Yoshihisa Maitani, som var Olympus sin sjefsdesigner. Det første innslaget i serien var den helmekaniske M-1, men etter press fra Leica (som hadde sin egen M-1) ble navnet endret til OM-1. På slutten av 70-tallet ble også en OM-2 sluppet, som var en elektrisk oppdatering til OM-1 med litt mer automatikk. Samtidlig ble også OM-10 sluppet, som var en billigere og enklere modell ment for å introdusere forbrukere til systemet. Navngivingen var slik at de profesjonelle modellene hadde ett tall (OM-1, OM-2, OM-3 og OM-4), og de billigere hadde titall (OM-10, OM-20 osv.).

## Referanser
Bryan Cristante

**Bryan Cristante** (født 1995) er en italiensk fotballspiller som spiller for .

## Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021. Italia vant EM-finalen mot  3-2, etter straffesparkkonkurranse.

Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2024.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skeleton under Vinter-OL for ungdom 2012

**Skeleton under [[Vinter-OL for ungdom 2012]]** ble arrangert i Kunsteisbahn Bob-Rodel Igls i Innsbruck, 16. januar 2012.

## Medaljer
### Beste nasjoner

### Medaljevinnere

## Kilder
* Resultater, gutter
* Resultater, jenter

## Eksterne lenker
*
Parament

Et **parament** er et tekstilt objekt til bruk i religiøse sammenhenger. Ordet kommer av latin *parare*, et verb som betyr 'utstyre'. Kunnskapen om paramenter kalles med en samlebetegnelse for *[[paramentikk]]*.

Begrepet *parament* brukes både innen kristne kirkesamfunn og om tekstiler brukt i jødiske synagoger.

I 1919 ble det arrangert en større utstilling på Norsk Folkemuseum av gamle, norske paramenter. Med utgangspunkt i tekstilene som ble innsamlet fra hele landet til denne utstillingen, skrev Helen Engelstad en magistergradsavhandling om norske paramenter fra middelalderen. I 1941 utga hun en bearbeidet utgave av avhandlingen i bokform. I innledningen gir hun sin definisjon av begrepet *parament*: «Ved paramenter forstår man de klædninger presteskapet benytter under utførelsen av de kirkelige handlinger, og de tekstiler, som smykker de liturgiske steder i kirken, navnlig alter og døpefont. Sammen med kirkens hellige kar og verdigjenstander i gull, sølv og andre kostbare materialer utgjør paramentene kirkens skrud. Foruten de egentlige paramenter finnes ofte i kirkene en rekke tekstiler, som ikke kommer i direkte berøring med selve de hellige handlinger, men allikevel hører med til kirkens skrud, såsom veggtepper, putetrekk, gardiner o. lign. Allerede tidlig i middelalderen hadde de forskjellige tekstiler vunnet sig en fast plass i våre kirker. Paramentene var et viktig ledd i datidens gudstjeneste, og det knyttet sig til dem en rik dogmatisk og allegorisk symbolikk. Derfor gjaldt det for geistligheten å skaffe sig skjønne og kostbare klædninger, for på denne måte å forherlige gudstjenesten.»

## Litteratur
* Helen Engelstad (1941) ''Messeklær og alterskrud.'' ''Middelalderske paramenter i Norge'' Cammermeyers, Oslo. 164 sider

## Se også
* Liturgiske klær
* Messeklær

## Referanser
Fama

**Fama** kan vise til:
* Fama (gudinne), romersk gudinne svarende til *Feme* i gresk mytologi
* Fama (Minas Gerais), kommune i Brasil
* Fama (navn), kvinnenavn
Persfjorden-Syltefjorden landskapsvernområde

**Persfjorden-Syltefjorden landskapsvernområde** er et landskapsvernområde i Båtsfjord og Vardø kommune i Finnmark. Det ligger nordøst på Varangerhalvøya, mellom Syltefjorden i Båtsfjord og Persfjorden i Vardø, og ble opprettet i 2006, samtidig med Varangerhalvøya nasjonalpark, og omfatter mesteparten av området mellom nasjonalparken og kysten.

Landskapsvernområdet ble opprettet for å ta vare på et egenartet og arktisk preget natur- og kulturlandskap sammen med landskapets biologiske mangfold. Området har frodige daler med forekomster av sjeldne plantearter som står i sterk kontrast til de nakne fjellplatåene rundt. Den ville og særpregete næringskysten er typisk for Øst-Finnmark, og står i skarp kontrast til det rolige landskapet i indre deler av halvøya. Gjennom millioner av år har havbølger og frostforvitring her spist seg inn i det gamle landskapet og dannet en særpreget kystlinje med spektakulære formasjoner i steiltstående bergarter.

## Referanser
Dalelva

**Dalelva**, **Daleelva**, eller **Dalselva** er vanlige navn på elver i Norge:

;Dalelva:
* Dalelva (Etne), ei i Etne kommune i Hordaland
* Dalelva (Fjaler), ei ved Dale i Sunnfjord i Fjaler kommune i Sogn og Fjordane
* Dalelva (Harstad), ei elv i Harstad kommune i Troms og Tjeldsund kommune i Nordland
* Dalelva (Høyanger), ei elv i Høyanger kommune, i Sogn og Fjordane
* Dalelva (Kvinnherad), ei elv på Eikenes i Kvinnherad kommune i Hordaland
* Dalelva (Lardal), ei elv i Lardal kommune i Vestfold
* Dalelva (Masfjorden), ei elv i Masfjorden kommune i Hordaland
* Dalelva (Nordreisa) også kalt Rongaelva, ei elv i Nordreisa kommune i Troms
* Dalelva (Stryn), ei elv i Oldedalen i Stryn kommune i Sogn og Fjordane 

;Daleelva:
* Daleelva (Drangedal), ei mindre sideelv til Loneelva (Drangedal, ei elv i Kragerøvassdraget i Drangedal i Telemark
* Daleelva (Gloppen), ei elv i Myklebustdalen i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane
* Daleelva (Jølster), ei elv mellom Dalevatnet og Jølstravatnet ved Erikstad i Jølster i Sogn og Fjordane
* Daleelva (Vaksdal), ei elv i Vaksdal kommune i Hordaland

* Daleelva, oftest kalt Gjerlandselva, ei elv i Haukedalen i Førde kommune i Sogn og Fjordane
* Daleelva, oftest kalt Nedre Standalselva, ei elv ved Brufjorden i Flora kommune i Sogn og Fjordane.

;Dalselva:
* Dalselva (Aurskog-Høland), ei elv i Aurskog-Høland og Fet kommuner i Akershus, og en del av Haldenvassdraget
* Dalselva (Eidsberg), ei elv i Eidsberg kommune i Østfold
* Dalselva (Kongsberg), ei elv i Kongsberg kommune i Buskerud
* Dalselva (Løten), ei elv i Løten kommune i Hedmark
* Dalselva (Tysvær), ei elv i Tysvær kommune i Rogaland
* Dalselva (Vindafjord), ei elv i Vikebygd i Vindafjord kommune, i Rogaland 

* Daleelva, oftest kalt Storelva (Dale i Fjaler), ei elv ved Dale i Fjaler kommune i Sogn og Fjordane

## Se også
* Dalaelva, peker for flere elver med samme navn også *Dalaelvi*
Raudfjellet (Vardø)

**Raudfjellet** er et fjell i Vardø kommune i Finnmark. Det ligger helt øst i Varangerhalvøya nasjonalpark, og rundt åtte kilometer nord-nordvest for Komagvær. Fjellet har en høyde på 211 meter over havet.

## Referanser
Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa

***Prosopocoilus giraffa*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Denne meget store arten er den lengste av alle hjortebiller, store hanner kan bli opptil 12 centimeter lange, men enkelte andre arter som *[[Serrognathus titanus]]* og de største artene i slekten *[[Hexarthrius]]* blir trolig tyngre.

## Utseende
En stor til meget stor (hannene 35-118 millimeter), avlang, svart hjortebille. Hannen har svært lange kjever, hos store individer er disse krumme i den ytre delen med flere store, lange tenner, hos små individer er kjevene nokså rette med bare små tenner. Hodet er litt lengre enn bredt, i pannen rundet innsvinget med et kort, bredt framspring i midten. Antennene har en tre- eller fire-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, med an litt foroverrettet tann på sidekanten nær forhjørnet. Dekkvingene er glatte og nokså blanke. Beina er svarte. Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, kroppsformen bredere. Hodet er tett og kraftig punktert.

## Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

## Utbredelse
Arten er meget vidt utbredt fra India i vest til Timor i øst, nord til Taiwan.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Cladognathini]]*
******* Slekten *[[Prosopocoilus]]* Westwood, 1845 – 136 arter:
******** Underslekten *[[Cladognathus]]* Burmeister, 1847
********* ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa*** (Olivier, 1789) 
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa borobodur*** Mizunuma & Nagai, 1991 - Sumatra og Java
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa daisukei*** Mizunuma & Nagai, 1991 - Filippinene
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa giraffa*** (Olivier, 1789) - det asiatiske fastlandet, Andamanene og Taiwan
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa keisukei*** Mizunuma & Nagai, 1991 - Lombok, Sumba og Flores
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa makitai*** Mizunuma & Nagai, 1991 - Filippinene
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa nilgirensis*** Mizunuma & Nagai, 1991 - sørlige India
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa nishikawai*** Mizunuma & Nagai, 1991 - Sangir
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa nishiyamai*** Mizunuma & Nagai, 1991 - Sulawesi
********** ***Prosopocoilus (Cladognathus) giraffa timorensis*** Mizunuma & Nagai, 1991 - Timor

## Eksterne lenker
* Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
* Bildegalleri
* 
*
Macrodorcas striatipennis

***Macrodorcas striatipennis*** er en stor, svart bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En liten til middelsstor (hannen 15-38 millimeter), avlang, svart hjortebille. Hannen har lange, nokså rette kjever med en bred tann (enkel hos små hanner) på innersiden nær spissen. Hunnen er mye mindre enn hannen, mangler forstørrede kjever, har markerte lengdestriper på dekkvingene og er blank med ganske kraftig punktering, særlig på hodet. Små hanner har også lengdestripete vinger.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Kina, Korea og Japan.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** ***Macrodorcas striatipennis*** (Motschulsky, 1861)
********* ***Macrodorcas striatipennis continentalis*** Sakaino, 1997 - sørlige Kina
********* ***Macrodorcas striatipennis davidis*** (Seguy, 1954)
********* ***Macrodorcas striatipennis koyamai*** Nakane, 1978 - Japan
********* ***Macrodorcas striatipennis striatipennis*** (Motschulsky, 1861) - nordlige Kina, Korea og Japan
********* ***Macrodorcas striatipennis yushiroi*** Sakaino, 1997 - Taiwan

## Eksterne lenker
* 
*
Ytre Syltevika naturreservat

**Ytre Syltevika naturreservat** er et naturreservat i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det ligger øst for innløpet til Syltefjorden og strekker seg fra og med Ytre Syltevika i vest til Skjåvika vest for Hamningberg i øst. Reservatet ble opprettet i 1983 og har som formål å bevare et system av strandvoller som viser landhevingen etter siste istid, en kyststripe som viser havets erosjon i lagdelte bergarter og et område med arktisk preget kystnatur med meget sparsom vegetasjon.

## Referanser
Rainer Weiss

**Rainer Weiss** (1932–2025) var en tyskfødt amerikansk fysiker. Han var professor ved Massachusetts Institute of Technology, og er kjent for sine bidrag i gravitasjon og astrofysikk.

I 2017 mottok han Nobelprisen i fysikk sammen med Kip Thorne og Barry C. Barish for arbeidet med LIGO/VIRGO og gravitasjonsbølger.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sandfjordneset naturreservat

**Sandfjordneset naturreservat** er et naturreservat i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det ligger ved munningen av Sandfjordelva, fire kilometer sør for Hamningberg. Reservatet ble opprettet i 1983 og har som formål å bevare et flyvesandfelt med interessant sandstrandvegetasjon.

Naturreservatet omfatter et velutviklet sanddynesystem i ei vid bukt som er eksponert mot havet og danner et nes mellom stranda og Sandfjordelva. Inne i dyneheia er det flere 10-15 meter høye, aktive og velformede paraboldyner. Vegetasjonssoneringen er typisk for Varanger med bare en tynn ishavsreddik-forstrand og bare et utydelig belte med grå dyner innenfor de lyse strandrugdynene. Dynegrasheia er omfattende, med tydelig rygg/søkk-struktur. Det er et sterkt innslag av østlige arter som silkenellik og russemjelt. Sandfjordneset er et av de beste sanddyneområdene i Finnmark. området er tidligere blitt sterkt beitet av rein og spesielt sau, men etter at et «sauesikkert» gjerde ble satt opp våren 1987 har vegetasjonen fått utviklet seg tilnærmet naturlig.

Fylkesvei 341 går langs reservatets grense mot sørøst. En gammel og nesten gjengrodd vei går bak sandstranda hele veien ut til spissen av neset i nord. Et hyttefelt ligger tett inntil sørenden av reservatet.

## Referanser
Prosopocoilus (Metopodontus) bison

***Prosopocoilus bison*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En stor (hannene 27-75 millimeter), noe bred, blankt rødbrun til svart hjortebille med gule til rødoransje sidekanter. Hannen har svært lange kjever, disse er ganske rette med en stor, bred tann ved roten og spredte tenner i den ytre delen. Små hanner har enkle kjever som er sagtakkede i hele lengden. Hodet er litt lengre enn bredt, i pannen rundet innsvinget med et kort, bredt, todelt framspring i midten. Antennene har en tre- eller fire-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt. Dekkvingene er glatte og nokså blanke. Beina er svarte med røde lår. Hunnen er mye mindre enn hannen, uten forstørrede kjever, kroppsformen bredere. Hodet er tett og kraftig punktert.

## Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.

## Utbredelse
Arten er vidt utbredt fra Sumatra i vest til Salomonøyene i øst.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Cladognathini]]*
******* Slekten *[[Prosopocoilus]]* Westwood, 1845
******** Underslekten *[[Metopodontus]]* Westwood in Hope, 1845
********* ***Prosopocoilus (Metopodontus) bison*** (Olivier, 1789) 
********** ***Prosopocoilus (Metopodontus) bison bison*** (Olivier, 1789) - Ny-Guinea og noen omkringliggende øyer
********** ***Prosopocoilus (Metopodontus) bison buruensis*** Kriesche, 1920 - Molukkene: Buru
********** ***Prosopocoilus (Metopodontus) bison cinctus*** Montrouzier, 1857 - ofte regnet som et synonym for *P. bison bison*
********** ***Prosopocoilus (Metopodontus) bison flavocinctus*** (Weinreich, 1971) - Sumatra, Java og Sulawesi
********** ***Prosopocoilus (Metopodontus) bison hortensis*** Kriesche, 1924 - Salomonøyene
********** ***Prosopocoilus (Metopodontus) bison magnificus*** Möllenkamp, 1906 - Tanimbar
********** ***Prosopocoilus (Metopodontus) bison tesserarius*** (Herbst, 1790) - Molukkene, Keiøyene og Ny-Guinea

## Eksterne lenker
* Bildegalleri over slekten (preparerte eksemplarer)
* Bildegalleri
* 
*
Macrodorcas vernicata

***Macrodorcas vernicata*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En liten (hannen 15-20 millimeter), litt bred, blank, mørkbrun til svart hjortebille. Hannen har ganske lite forstørrede kjever, disse er sigdformede med en kraftig, oppoverrettet tann i  midten. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene, gjerne litt rødlig i kanten. Hode og pronotum er fint og ganske tett punkterte, skinnende blanke. Hunnen er mindre og bredere (oval), uten forstørrede kjever, kroppen ganske blank.

## Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.

## Utbredelse
Arten er kjent fra det nordlige India, Bhutan, Myanmar, Thailand og Vietnam.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Gruppen Cladognathini
******* Slekten *[[Macrodorcas]]* Motschulsky, 1862
******** Underslekten *Pogonodorcus* Seguy, 1954
********* ***Macrodorcas vernicata*** (Arrow, 1938)
********** *Macrodorcas vernicata itoi* Bomans, 1993 - Vietnam
********** *Macrodorcas vernicata vernicata* (Arrow, 1938) - India til Thailand

## Eksterne lenker
* Bilde av arten
* 
*
Makkaurhalvøya naturreservat

**Makkaurhalvøya naturreservat** er et naturreservat i Båtsfjord kommune i Finnmark. Det omfatter nordøstre del av Makkaurhalvøya og ble opprettet i 1983. Formålet reservatet er å bevare et viktig fuglefjell med tilhørende plantesamfunn, fugleliv og annet dyreliv som naturlig er knyttet til området, samt å bevare området som et typeområde for Øst-Finnmarks kystregion.

Fuglefjellet Syltefjordstauran er et viktig element i reservatet. Syltefjordstauran er hekkeområde for sjøfugl og kaste- og hårfellingssted for havert. Makkaur-Sandfjorden er sterkt eksponert mot Barentshavet med en rundt 700 meter bred front hovedsakelig bestående av grov sandstein, og ei middels djup og opprevet dynehei noen hundre meter innover. Strandvollene er spesielt fint utformet. Ishavsreddik-forstrand med mest strandarve, flekker av lyse strandrugdyner og forstyrret dynehei som går over i kreklinghei. Makkaur-Sandfjorden er myteområde for laksand og kaste- og hårfellingssted for havert.

## Referanser
De Havilland Ghost

**de Havilland Ghost**, også kjent som **Halford H-2**, var en jetmotor konstruert av Frank Halford og produsert av de Havilland. Den var den første jetmotoren benyttet i kommersiell passasjertrafikk av BOAC. Den har også blitt anvendt i jagerfly som de Havilland Venom og Saab 29 Tunnan.

Arbeidet med motoren ble påbegynt i 1943 da de Havilland startet å prosjektere passasjerflyet Comet. Motoren de Havilland Goblin som ble bygget for Gloster Meteor var for svak for et så stort fly, men ettersom det fantes plass for en større motor konstruerte Halford en oppskalert versjon med nesten dobbelt så mye skyvekraft. Motoren ble ferdig i 1945, flere år før Comet. Derfor planla man å anvende motoren i en forbedret versjon av de Havilland Vampire kalt  Venom. Også SAAB ble tidlig interessert i motoren for det prosjekt som skulle komme å bli Saab 29 Tunnan.

Etter at Ghost-motoren ble konstruert for Comet så ble den bare en mellomløsning i påvente av at Rolls-Royce Avon skulle bli tilgjengelig.