open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nederlands forsvar

**Nederlands forsvar** (*Nederlandse krijgsmacht*) er militærvesenet i Kongeriket Nederlandene. Det er underlagt Ministerie van Defensie og består av fire forsvarsgrener:

* Koninklijke Marine
* Koninklijke Landmacht
* Koninklijke Luchtmacht
* Koninklijke Marechaussee

Nederlands forsvar er et profesjonelt militærvesen. Verneplikt ble satt ut av kraft i 1996 med unntak for Aruba og Curaçao. Alle militære grener og tjenester, unntatt ubåtvåpenet, er åpne for kvinnelige rekrutter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Irish National Land League

**Irish National Land League** (irsk: *Conradh na Talún*), kan oversettes som **«Det irske nasjonale jordforbundet»**, var en irsk politisk organisasjon på slutten av 1800-tallet som forsøkte å hjelpe fattige leilendinger. Organisasjonens primære mål var å avskaffe systemet med jordeiere i Irland og la leilendingene overta eiendomsretten til jorden som de arbeidet på. Den perioden hvor organisasjonen agiterte er kjent som Landbrukskrigen (*Land War*), særlig intens i årene 1879 og 1882.

Historikeren Robert Fitzroy Foster har argumentert at organisasjonen «styrket politiseringen av det landlige katolske nasjonalistiske Irland, delvis ved å definere en identitet mot urbanisering, systemet med jordeiere, det engelske og —implisitt — protestantistiske.» Omkring en tredjedel av aktivistene var katolske prester, og erkebiskop Thomas Croke var en av bevegelsens mest innflytelsesrike forkjempere.

## Grunnleggelse
Det irske nasjonale jordforbundet ble grunnlagt på Imperial Hotel i Castlebar grevskapet Mayo den 21. oktober 1879. På det møtet ble Charles Stewart Parnell valgt til president i forbundet. Andrew Kettle, Michael Davitt og Thomas Brennan ble utnevnt til æressekretærer. Det forente praktisk talt alle de ulike delene av landagitasjon og rettighetsbevegelser for leilendingene under en enkelt organisasjon.

Det var to hovedmål for jordforbundet, som det framgår av vedtakene som ble vedtatt på møtet:

## Referanser


## Litteratur
* Bull, Philip (1996): *Land, politics and nationalism: A study of the Irish Land Question*, Gill & Macmillan.
* Janis, Ely M. (2015): *A Greater Ireland: The Land League and Transatlantic Nationalism in Gilded Age America*. Madison: University of Wisconsin Press. ISBN 9780299301248.
* Jordan, Donald (1998): «The Irish National League and the'Unwritten Law': Rural Protest and Nation-Building in Ireland 1882-1890», *Past and Present*, s. 146-171.

## Eksterne lenker
*Michael Davitt and his legacy today.
*Hurlbert W. 'Ireland under Coercion' 1888
Berit Marie Eira

**Berit Marie Persdtr Eira** (født 6. mars 1968) er en norsk, samisk politiker som representerer Flyttsamelista i valgkrets Ávjovarri. 

Eira er reineier og politiker, og har arbeidet i Kautokeino kommune. Hun har studert handel og kontor og bedriftsøkonomi, og har 3-årig bachelor i reindrift.

I 2017 ble hun, som første representant fra Flyttsamelista, medlem av Sametingsrådet. Det skjedde etter sametingsvalget, da de fire partiene Norske Samers Riksforbund, Senterpartiet, Åarjel-Saemiej Gielh og Flyttsamelista gikk sammen om å skape en 'flertallregjering'. Ifølge avtalen sitter Eira i rådet de to første årene av valgperioden, Ellinor Marita Jåma fra Åarjel-Saemiej Gielh de siste to.

I 2014  markerte Eira sin motstand mot den norske regjeringens reindriftspolitikk, da hun nektet å godta kravet om å redusere reinflokken tross statens trusler om tvangsmulkt.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Sametinget - Berit Marie P.E. Eira
Ernest Belfort Bax

**Ernest Belfort Bax** (født 23. juli 1854, død 26. november 1926) var en engelsk skrankeadvokat, journalist, filosof, forsvarer av menns rettigheter, sosialist og historiker.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ernest Belfort Bax: Father of the Men's Movement 
* Archive of Bax's work ved Marxists.org
Rossija 1

**Rossija 1** (, norsk oversettelse: *Russland 1*) er en statseid russisk TV-kanal. Rossija 1 startet sine sendinger 22. mars 1951, som *Program 2* i det sovjetiske sentralfjernsynet. Etter oppløsningen av Sovjetunionen gjenoppsto kanalen som *RTR* og heter nå Rossija 1. Kanalen tilhører Russlands statlige kringkastingsselskap (VGTRK). Kanalen er den nest største TV-kanalen i Russland og sees av 75 prosent av russere i urbane områder, mot 83 prosent for hovedkonkurrenten Pervyj kanal. Rossija 1 finnes i flere regionale utgaver og kringkaster på flere språk.

## Historie

### Sovjet-tiden
Rossija startet i 1951 som *Program 1* i Sovjetunionens sentral-tv, men flyttet over til Program 3 i 1965. To år senere ble den flyttet igjen til *Program 2*. De første årene sendte kanalen stort sett programmer laget av Sovjets utdanningsdepartement samt barneprogrammer. Da kanalen flyttet til *Program 2s* sendefrekvens, ble flere store programmer flyttet til kanalen – blant annet nyhetssendingen ''Vremja'' i 1968. I 1975 begynte Program 2 å sende i farger, og i 1977 ble kanalen riksdekkende for hele Sovjetunionen.

Utover i 1980-årene begynte kanalens programprofil også å omfatte kultur-, kunst- og sportsprogrammer, og i 1984 skiftet kanalen navn til *Kanal 2*. Da Sovjetunionen ble oppløst, ble kanalen i 1990 gjort om til en russisk TV-kanal gjennom opprettelsen av VGTRK. Kanalen gjenoppsto året etter som RTR (*Russlands radio og televisjon*).

### Russland
Utover i 1991 gjennomførte RTR flere omstruktureringer og endringer i sendeflaten, blant annet nyhetsprogrammet *Vesti.* I august samme år sluttet kanalen sine sendinger i Latvia, der kanalen ble byttet ut med LTV7.

I november 1997 byttet kanalen navn til RTR-1, og året etter startet VGTRK med regionale TV- og radiosendinger. Utover 2000-tallet fulgte flere omstruktureringer i VGTRK.

I 2013 hadde Rossija 1 anslagsvis 117 millioner seere daglig.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Verdenscup 3

**[[Verdenscupen på skøyter|Verdenscup]]runde tre av [[Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18|sesongen 2017/18]] i [[hurtigløp på skøyter]]** ble arrangert i Olympic Oval i Calgary, Canada fredag 1., lørdag 2. og søndag den 3. desember 2017 med Speed Skating Canada og organisasjonskomitéen ved Olympic Oval som arrangører.

## Program
Alle tider er lokaltider UTC−07.00 (Mountain Standard Time).

## Sammendrag
;Kvinner

;Menn

## Funksjonærer og delegerte
* Overdommere var Dan Immerfall, USA (kvinner) og Bert Timmerman, Nederland (menn).
** Assisterende overdommer var Trevis Boyd, Canada for menn.
* Startere var Bruce Lanser, USA kvinner i gruppe A og Oh Yong-seok, Sør-Korea for menn i gruppe A og Brad Bates, Canada i gruppe B for begge kjønn.

## Referanser




## Eksterne lenker
;Resultatlenker
* Menyside for parsammensetning og resultater på live.ISU
* Resultatmenyside for Verdenscup 3 – 2017/18 i Calgary, Canada på www.ISU.html.infostradasports.com
** 
* Resultatmenysider på www.SpeedSkatingStats.com (engelsk) og på www.SchaatsStatistieken.nl (nederlandsk).
* 
* 
* Resultatmenyside for Verdenscup 3 – 2017/18 i Calgary, Canada på SpeedskatingResults.com på engelsk
* Resultater for kvinner i gruppe A (med ''uavhengig eget poengsystem'') og for gruppe B samt for menn i gruppe A (med ''uavhengig eget poengsystem'') og gruppe B på www.The-Sports.org på engelsk
;Nyhetssammendrag fra International Skating Union
* Forhåndsomtale (torsdag 30. november)
** 
* 1. dag (fredag 1. desember)
** 
** 
** 
* 2. dag (lørdag 2. desember)
** 
** 
** 
** 
* 3. dag (søndag 3. desember)
** 
** 
** 
** 
** 
;Nyhetsartikler fra NRK.no
* 2. dag (lørdag 2. desember)
** 
** 
* 3. dag (søndag 3. desember)
** 
;Nyhetsartikler fra Speed Skating Canada
* 
* 
* 
*
Arne Akselberg

**Arne Akselberg** (født 15. mai 1952 i Granvin) er en norsk lydtekniker. Han grunnla plateselskapet SIMAX i 1978. Siden 1998 har han vært lydtekniker i Abbey Road Studios i London. 

Arne Akselberg vokste opp på Voss og spilte i tenårene rytmegitar og tangenter i det lokale bandet «Shades of Blues» fra det ble startet i 1964 og til bandet ble oppløst i 1972. I 1972 reiste han til Oslo og begynte på musikkstudier ved Norges musikkhøgskole med orgel som hovedinstrument. I Oslo begynte han å interessere seg for lydteknikk, og han fikk overtalt daværende rektor Robert Levin til å få undervisning i faget. Akselberg var sammen med Kjetil Bjerkestrand de to første studentene i lydteknikk ved Musikkhøgskolen. I studietiden fikk han jobb som ryddegutt i Arne Bendiksens studio, og fikk der veiledning av Jan Erik Kongshaug.

Han er bror til Gunnstein Akselberg, lingvist og professor emeritus i nordisk språkvitenskap ved Universitetet i Bergen.

### Etableringen av SIMAX
Etter studiene skaffet Akselberg seg eget opptaksutstyr og startet i 1978 sammen med Tore Simonsen det klassiske plateselskapet SIMAX. Arne Akselberg hadde oppgavene som lydtekniker og produsent. Selskapets filosofi var å gjøre musikkopptak i naturlige omgivelser for klassisk musikk som kirker og konsertsaler heller enn musikkstudioer. Den første innspillingen ble gjort i Oslo Konserthus i 1979 med organisten Bjørn Boysen. På 1980-tallet bygde SIMAX opp en «stall» med norske klassiske artister, deriblant Leif Ove Andsnes, Truls Mørk, Ole Edvard Antonsen og Det norske kammerorkester. I år 2000 solgte Akselberg og Simonsen SIMAX til Grappa, som har videreførte platemerket som Simax Classics.

### Abbey Road Studios
I 1998 ble Akselberg tilbudt en jobb som lydtekniker i legendariske Abbey Road Studios i London, den gang eid av EMI. Akselberg fikk da anledning til å arbeide med flere av artistene til EMI og Virgin Classics så som Paul McCartney, Leif Ove Andsnes, Ian Bostridge og Maxim Vengerov. Siden 2012 har studioet vært eid av Universal Music.  

## Priser og nominasjoner
En rekke av Akselbergs innspillinger har mottatt priser og utmerkelser, deriblant har tre innspillinger vunnet en Grammy-pris. Akselberg ble dessuten nominert til en Grammy i klassen Beste klassiske lydproduksjon for innspillingen av Rachmaninovs pianokonsert nr. 2 og 3 med Andsnes på EMI.

## Prisbelønnede innspillinger
* Grammy-pris 2009: Jevgenij Kisin (piano), Vladimir Asjkenazi (dirigent): *Prokofiev Piano Concertos Nos. 2 & 3*. EMI
* Grammy-pris 2005: Maxim Vengerov (fiolin), Mstislav Rostropovitsj (dirigent): *Britten Violin Concerto and Walton Viola Concerto*. EMI
* Grammy-pris 2001: Truls Mørk (cello): *Britten Cello Suites*. Virgin Classics

## Referanser




## Eksterne lenker
* Simax Classics
* Biografi hos Abbey Road Studios
Carsten Jacobson

**Carsten Jacobson** (født 22. juni 1955 i Hamburg) er en tysk generalløytnant. Fra 2015 er han nestkommanderende i Deutsches Heer. Han har tidligere hatt en rekke oppdrag internasjonalt, blant annet som talsmann for NATO-styrken ISAF i Afghanistan og deretter som ISAFs nestkommanderende.

Jacobson ble ansatt som yrkessoldat i Bundeswehr i 1974. Han ble utdannet generalstabsoffiser fra 1986 til 1988 og studerte deretter i to år ved den britiske hærens Staff College, Camberley fra 1990 til 1992. Han tjenestegjorde i SFOR-styrken i Bosnia-Hercegovina fra 1997 til 1998 og i KFOR-styrken i 1999. Fra 2001 til 2005 var han hærattaché ved Tysklands ambassade i Washington, D.C. I 2006 ble han brigadegeneral og fra 2007 var han *Commander Rear Support Command* ved NATOs Allied Rapid Reaction Corps. Han ble generalløytnant i 2014.

Han er gift med britiske Sally Jane McBride og de har to sønner.

## Utmerkelser
* Ehrenzeichen der Bundeswehr i bronse (1983), sølv (1989) og gull (1994)
* Bundeswehrs innsatsmedalje SFOR (1998)
* NATO-medaljen for innsats i det tidligere Jugoslavia (1998)
* Legion of Merit (2005)
* Bundeswehrs innsatsmedalje ISAF
* NATO-medaljen ISAF

## Referanser


## Litteratur
* *Handbuch der Bundeswehr und der Verteidigungsindustrie 2009/2010*. Bonn.
The Du Pont Story

***The Du Pont Story*** er en amerikansk historisk dramafilm fra 1951 regissert av William J. Thiele. Manuset ble skrevet av William S. Dutton, Francis P. Scannell og William J. Thiele. I rollene ses blant andre Eduard Franz, Marcel Journet og  Sigrid Gurie.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn i 1950.

## Fakta om filmen
Rulleteksten på slutten blir avsluttet med Du Pont-selskapets berømte motto: *«Du Pont, bedre ting for bedre liv...gjennom kjemi.»*

Selv om opphavsrettsdokumenter oppgav at filmens spilletid var på 1 time og 28 minutter, var en visningskopi 1 time og 12 minutter lang, den samme tiden som ble oppgitt i en anmeldelse i *Exhibitor.*

*The Du Pont Story* ble sponsret av Du Pont-selskapet for å dokumentere dets historie. Filmen har hele tiden en tone av stor beundring for hver leder og ethvert av selskapets produkter.

*The Du Pont Story* ble kanskje ikke sluppet for visning på kommersielle kinoer, men ble vist i andre sammenhenger over hele landet. Ifølge et magasin for ansatte i Du Pont-selskapet fra januar-februar 1951 hadde den premiere våren 1951 på selskapets fabrikkanlegg og salgskontorer. Artikkelen hevder også at flere scener ble spilt inn på location ved forskjellige anlegg.

## Rolleliste
(I utvalg)

*Eduard Franz - Éleuthère Irénée du Pont
*Marcel Journet - Oberst Louis de Tousard
*Sigrid Gurie - Sophie du Pont  
*Grandon Rhodes - President Thomas Jefferson
*Walter Sande - Tom Cooper 
*André Charlot - Peter Bauduy  
*Tom Neal - Alfred V. du Pont  
*Stanley Ridges - General Henry du Pont 
*Edmon Ryan - Lammot du Pont - den eldre  
*Pierre Watkin - Oberst Henry du Pont

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Markus Kneip

**Markus Kneip** (født 23. mai 1956 i Koblenz) er en tysk general. Han er stabssjef ved NATOs sentrale militære kommando, Supreme Headquarters Allied Powers Europe (SHAPE) i Mons i Belgia. Han har tidligere vært kommandant for ISAFs nordkommando i Afghanistan og stedfortredende forsvarssjef i Tyskland.

## Karriere

Kneip ble ansatt som offiserskadett i Bundeswehr i 1975 og ble utdannet artillerioffiser. Han tjenestegjorde i en rekke funksjoner på troppsnivå og studerte deretter organisasjons- og ledelsesfag ved Universität der Bundeswehr Hamburg. Fra 1988 til 1990 ble han utdannet generalsoffiser og jobbet etter dette i Forsvarsdepartementet. Fra 1992 til 1993 studerte han ved den britiske hærens Staff College, Camberley. Tilbake i Tyskland ble han i 1993 stabssjef for panserbrigade 14 i Neustadt i Hessen og i 1995 kommandant for panserartilleribataljon 285 i Münsingen i Württemberg.

I 1997 ble han igjen knyttet til Forsvarsdepartementet som offiser i planleggingsstaben. Han var så pressetalsmann for sjefen for Hæren, generalløytnant Helmut Willmann, og ble deretter dennes adjutant, en stilling han hadde til Willmann gikk av med pensjon i 2001. Kneip, som da hadde blitt oberst, var så byråsjef i Forsvarsdepartementet fra 2001 til 2004. I 2004 ble han forfremmet til brigadegeneral og ble sjef for jegerbrigade 37 i Sachsen. Han var i 2006 stasjonert i Afghanistan med deler av brigaden som kommandant for ISAFs nordkommando (Regional Command North). Deretter var han igjen i Forsvarsdepartementet som avdelingsleder for stabsavdeling III. I 2008 ble han sjef for 1. panserdivisjon i Hannover og ble forfremmet til generalmajor.

Fra 24. februar 2011 var han for andre gang kommandant for ISAFs nordkommando i Afghanistan. Han ble såret i et bombeangrep 28. mai samme år. Han gikk av i 2012 og ble knyttet til strategiavdelingen i Forsvarsdepartementet. Fra 2015 til 2017 var han stedfortredende forsvarssjef i Tyskland. I 2017 ble han stabssjef ved NATOs sentrale militære kommando, Supreme Headquarters Allied Powers Europe (SHAPE) i Mons i Belgia. Han ble 12. juli 2017 forfremmet til full general.

## Utmerkelser
*Den nasjonale fortjenstorden (Frankrike)
*Legion of Merit (USA)
*Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden (Tyskland)

## Referanser
Gammel Lejre

**Gammel Lejre** er en landsby i Lejre kommune på Sjælland i Danmark, ca. 1,5&nbsp;km nord for stasjonsbyen Lejre.

Ifølge Saxo Grammaticus ble Lejre grunnlagt som kongssete av sagnkongen Roars etterfølger Rolf Krake. Lejre skal ha vært hjemsted og kongssete for en rekke etterkommere etter sagnkongen Skjold, de såkalte skjoldungene som det fortelles om i Skjoldungesagaen.

Lejre het ifølge den danske historikeren Axel Olrik *Hlejðrar* på norrønt.

Tuftene etter to store vikinghaller (datert 680–990) ble oppdaget her på 1980-tallet av Tom Christensen fra Roskilde Museum, også museumsinspektør ved Lejre museum, som i 2016 utga bok om Lejre.

## Se også
* *[[Lejrekrøniken]]*
* Kong Rørik av Lejre

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*Great Hall at Lejre har bilder av vikinghallene
Dokka bru

**Dokka bru** er ei vegbru på  fylkesvei 2432. Brua krysser Dokkaelva på Dokka i Nordre Land. Brua ble bygd i 1980, og har en total lengde på 55 meter.

Brua er ei spennbetong bjelkebru, NIB, forspent med samvirke. Brua har to spenn, hvorav det lengste er 27 meter.

Den gamle Dokka bru som lå på samme sted, ble flyttet til Veståsvegen på Nordsinni for å erstatte den gamle Øiom bru. Den krysser elva Etna.

## Se også
*Liste over broer i Norge

## Eksterne lenker
* https://vg.no/spesial/2017/de-forsomte-broene/kart/ VG
Pommes noisette

**Pommes noisette** er en klassisk rett fra det franske kjøkken bestående av poteter som er kuttet i små kuler og sautert i smør eller kuler av potetmos som er frityrkokt i olje. Retten brukes som regel som tilbehør.

Betegnelsen *pommes noisette* er datert tilbake til 1887.

## Se også
* Pommes dauphine
* Pommes duchesse
* Pommes frites

## Referanser
Den bayerske armé

**Den bayerske armé** var den stående arméen i Bayern fra 1682 til 1919, det vil si i de periodene Bayern utgjorde Kurfyrstedømmet Bayern og Kongeriket Bayern. Bayern var i denne perioden først et kurfyrstedømme innenfor Det tysk-romerske rike frem til 1806, deretter et suverent kongerike fra 1806. Fra 1871 inngikk Kongeriket Bayern som forbundsstat i føderasjonen Tyskland, men beholdt suvereniteten på blant annet det militære området og hadde sitt eget helt separate militærvesen og forsvarsdepartement. Først i 1919 ble den militære suvereniteten overført til den føderale regjeringen i Tyskland. Den bayerske armé opphørte da å eksistere som selvstendig militærvesen og dets enheter ble innlemmet i Reichswehr, det nye føderale forsvaret. I denne forstand kan Den bayerske armé ses som en av mange forløpere til det nåværende tyske forsvaret Bundeswehr, i alle fall hva angår dets virksomhet i Bayern.

## Litteratur
* Achim Fuchs: *Einführung in die Geschichte der Bayerischen Armee*. München 2014. Bayerns statsarkiv. ISBN 978-3-938831-49-6.
No. 4

:*For albumet fra 1984, se [[No. 4 (album)]]*

**No. 4** er en norsk poptrio som ble etablert i 2007. Trioen består av Emilie Stoesen Christensen (vokal), Ingeborg Marie Mohn (keyboard, gitar og vokal) og Julia Witek (bass og vokal).

I mars 2014 ga de ut sin første innspilling, låten «Lite og stort». Låten ble spillelistet på NRK P1 og brukt i en reklamekampanje for Widerøe. I januar 2016 ga de ut debutalbumet *Henda i været* på plateselskapet Arch. For albumet fikk de to nominasjoner foran Spellemannprisen 2016: Bandet ble nominert i klassen popgruppe, mens Christensen og Mohn ble nominert til TONOs komponistpris. De var dessuten en av fem nominerte til Kulturdepartementets talentpris Bendiksenprisen for 2016.

Bandet medvirket i april 2017 på låten «Halvveis rundt jorden» på deLillos' album *[[La oss bli fri for all nostalgi]]*. I november 2017 ga de ut sitt andre album, *Hva nå*, også det på Arch. Samtidig ble de tildelt Prøysenprisen 2017 for sin «fremragende innsats innen musikk, visekunst eller diktning innenfor de genrene som forbindes med Alf Prøysen». For *Hva nå* ble de nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen popgruppe.

Tredjealbumet *Duell* ble sluppet i september 2019 på plateselskapet Samkjørt. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen popgruppe, mens Christensen ble nominert i klassen årets tekstforfatter.

Deres fjerde album ble utgitt i 2021, også av Samkjørt. Også dette albumet fikk svært gode anmeldelser. Aftenpostens anmelder kalte det «Et lavmælt blinkskudd».

## Diskografi
* 2016: *Henda i været* (Arch)
* 2017: *Hva nå* (Arch)
* 2019: *Duell* (Samkjørt)
* 2021: *No. 4* (Samkjørt)
* 2024: *Indre liv* (Samkjørt)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Høljarast bru

**Høljarast bru** er ei vegbru på fylkesvei 33, som krysser elva Etna. Da Etna på denne strekningen er grenseelv mellom Etnedal og Nordre Land, så ligger brua i begge kommuner.

Brua er ei betongbru, bjelkebru, NIB, forspent med samvirke. Byggeår er 1942. Lengden på brua er 34 meter, den har to spenn, hvorav det lengste er 21.5 meter.

Den gamle Høljarast bru ble sprengt av norske styrker 23.april 1940, for å hindre tyskernes framrykking. Det var harde kamper her da. Det er reist et krigsminnesmerke ved fundamentet til gamle brua, til minne om kampene i 1940.

## Se også
*Liste over broer i Norge

## Eksterne lenker
* https://vg.no/spesial/2017/de-forsomte-broene/kart VG
Zvishavane

**Zvishavane** er en gruveby i provinsen Midlands i Zimbabwe. Byen vokste fram som boligområde under avnet Shabani for asbestgruven Shabanie som ble etablert der i 1916. I 1928 kom det jernbane til byen, som i 1982 fikk sitt nåværende navn. I tillegg til asbest utvinnes det platina, gull, beryll, kromitt, jernmalm og diamanter i området. 

Byen hadde 45325 innbyggere i 2012. Landets president Emmerson Mnangagwa og vinner av 100 meter i Paralympics 2000 og 2004 Elliot Mujaji kommer fra Zvishavane.

## Referanser
Veddalselva

**Veddalselva** (nordsamisk: *Ákkeljohka*, historisk også skrevet *Aggeljåkka*) Den er ei østlig sideelv til Storelva og er 13,0 kilometer lang. Elva har utspring på vestsida av Storvarden og renner mot nord til samløpet med Storelva rundt en kilometer før denne munner ut i Revnesbukta, like øst for tettstedet Berlevåg.

Den vestre delen av Raggovidda vindpark ligger i Løkvikdalselvas nedbørfelt.

## Referanser
Rossija K

**Rossija K** (, norsk oversettelse: *Russland K*) er et russisk fjernsynsnettverk som hovedsakelig kringkaster kultur- og kunstprogrammer. Den tilhører det statseide kringkastingskonsernet VGTRK. Rossija K startet sendinger 1. november 1997 under navnet *RTR-2*, men bare to måneder etter endret kanalen navn til *Kultura.* 1. januar 2010 ble kanalen omdøpt til dagens navn, Rossija K. Fra 2001 til 2017 videreformidlet også kanalen sendinger fra den europeiske nyhetskanalen Euronews. Sergej Sjumakov har vært kanalsjef siden 2009.

Tv-kanalen produserer en rekke programmer selv, og hovedsakelig innen kultur, kunst og vitenskap. Rossija K spesialiserer seg på programmer innen russisk historie og verdenshistorie samt teknologi, vitenskap, litteratur, musikk, kunst og arkitektur.

Kanalen har rundt 700 medarbeidere, men skal nedbemanne med over 100 ansatte i løpet av 2018.

## Referanser
Rossija 24

**Rossija 24** (, norsk oversettelse: *Russland 24*) er en russisk, statseid nyhetskanal på tv. Kanalen sender døgnet rundt på russisk og dekker nasjonale og internasjonale hendelser og nyheter. Kanalen eies av det russiske kringkastingsselskapet VGTRK. Rossija 24 sender også nyheter innen kultur, økonomi og idrett. En del av sendetiden brukes økonomiske analyser og intervjuer med russiske og internasjonale politikere. 

## Bakgrunn
Kanalen begynte sendingene sine 1. juli 2006 i Russland. Rossija 24 finnes i regionale varianter blant annet i USA, Serbia og Kirgisistan. Rossija 24 er forbudt i Ukraina og Moldova. Kanalsjef er Jevgenij Bekasov.

## Referanser
National Media Authority

**National Media Authority** (Arabisk: الهيئة الوطنية للإعلام, transkribert: *al-Hayʾa l-Waṭaniyya li-l-ʾIʿlām*), tidligere kjent som **Den egyptiske radio- og fjernsynsunionen** (**ERTU**) og **Eygptisk statskringkasting** (**ESU**; arabisk: الهيئة الوطنية للإعلام, transkribert: *Alhayyat Alwataniat Lil'iielam*), er Egypts statlige allmennkringkaster, etablert i 1960. Unionen er blant de eldste kringkastingsselskapene i den arabiske verden og eies av den egyptiske regjeringen. NMA er medlem av Den europeiske kringkastingsunion og De arabiske statenes kringkastingsunion (ABSU).

## Historie
Egyptisk radio begynte sine sendinger 31. mai 1934, etter en avtale med det britiske radioselskapet Marconi Company. I desember 1947 ble avtalen med Marconi avsluttet, og i stedet opprettet Egypt en egen nasjonal radiokanal, kalt *Første program*. Senere kom tre nye radiokanaler til. Radiokanalen nådde over hele Midtøsten og Nord- og Øst-Afrika. Det nye statlige kringkastingsselskapet, *Egyptisk statsradio* (الإذاعة الحكومية المصرية), var blant grunnleggerne av Den europeiske kringkastingsunion (EBU) i 1950. 

Egyptisk fjernsyn startet sine sendinger 21. juli 1960. Kanalen sendte seks timer daglig og hadde fjernsynsmonopol i Egypt. 

Den nasjonale allmennkringkasteren ble omstrukturert i 1971 til Den arabiske radio- og fjernsynsunionen. Unionen var delt inn i fire avdelinger: radio, fjernsyn, teknisk og økonomi. Hver avdeling hadde en styreleder som var direkte underlagt Egypts informasjonsminister. Senere ble unionens navn endret til dagens navn: Den egyptiske radio- og fjernsynsunionen (ERTU). 

Den egyptiske allmennkringkasteren var medlem av EBU fra 1950, men meldte seg ut i 1958 som et svar på at Israels allmennkringkaster IBA ble medlem av unionen. ERTU ble aktivt medlem igjen fra 1. januar 1985.   

Selv om kringkasteren er statskontrollert, kommer hovedinntektene fra reklame.   

## Radiokanaler

### Større kanaler
* Egyptisk radio (إذاعة البرنامج العام) – grunnlagt 1934, ERTUs hovedkanal på radio
* Arabernes stemme (إذاعة صوت العرب)  – grunnlagt 1953, som en pan-arabisk stasjon
* Kulturradio (إذاعة البرنامج الثقافي)  – grunnlagt i 1957, tidligere kjent som *Andre program  (البرنامج الثاني)*
* Midtøsten radio (إذاعة الشرق الأوسط) – grunnlagt i 1964, som en pan-arabisk stasjon 
* Europeisk program (إذاعة البرنامج الأوربي) – sender på engelsk, fransk, gresk, italiensk og tysk 

## Tv-kanaler

### Nasjonale kanaler
* Kanal 1
* Kanal 2
* Kanal 3 
* Kanal Egypt
I tillegg finnes det seks statlige regionskanaler som kringkaster i ulike regioner som Kairo, Ismailia, Alexandria, Tanta, Minya og Aswan. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Periplocoideae

* Cryptolepideae
* Gymnanthereae
* Periploceae

**Periplocoideae** er en underfamilie i gravmyrtfamilien. Den ble tidligere enten regnet til svalerotfamilien, eller oppfattet som en selvstendig familie, Periplocaceae.

Artene i underfamilien er som regel forvedede klatreplanter, og noen er store lianer i tropiske og subtropiske skoger. Andre arter vokser i tørre strøk, og noen av disse lagrer vann i sukkulente jordstengler. Det finnes også noen få epifytter i gruppen. Blomstene er tvekjønnede, femtallige, samkronede og radiærsymmetriske med bikrone. Pollenknappene og arrene er vokst sammen til et gynostegium. Pollenet er samlet i tetrader. Frukten er en belgkapsel med mange hårete frø.

Periplocoideae omfatter ca. 180 arter fordelt på 3 stammer og 31 slekter. De er utbredt i Afrika med Madagaskar, Sør-Europa, Asia og Australia.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
IBU-cupen 2016/17

**[[IBU-cupen]] 2016/17** i skiskyting ble arrangert fra 23. november 2016 til 12. mars 2017. 

IBU-cupen er en internasjonal sammenlagtturnering i skiskyting, som arrangeres av International Biathlon Union (IBU), og er nivået under verdenscupen i skiskyting. 

Sammenlagtkonkurransen ble vunnet av Matvej Jelisejev og Nadine Horchler. EM i skiskyting 2017 inngikk som en del av IBU-cupen 2016/17. 

## Kalender

## Resultater
### Kvinner

### Menn

### Mix

## Sammenlagtstilling menn
#### Totalt

* Andre norske plasseringer: Henrik L'Abée-Lund (23), Fredrik Rørvik (48), Håvard Gutubø Bogetveit (55), Andreas Dahlø Wærnes (61), Tarjei Bø (66), Erlend Bjøntegaard (69), Aleksander Fjeld Andersen (80), Sindre Pettersen (87), Håkon Svaland (90), Øystein Ulekleiv (91), Henrik Sagosen Smeby (95), Endre Strømsheim (101), Aslak Nenseter (124), Marius Norø Ingebrigtsen (136). 

#### Individuelt

#### Sprint

#### Jaktstart

#### Nasjon

## Sammenlagtstilling kvinner
#### Totalt

* Norske plasseringer: Thekla Brun-Lie (24), Sigrid Bilstad Neraasen (28), Rikke Hald Andersen (34), Karoline Erdal (36), Marion Rønning Huber (46), Ragnhild Femsteinvik (64), Turi Storstrøm Thoresen (68), Karoline Knotten (73), Kaia Wøien Nicolaisen (75), Kristina Skjevdal (81), Synnøve Solemdal (91), Ingrid Landmark Tandrevold (114), Emilie Ågheim Kalkenberg (129). 

#### Individuelt

#### Sprint

#### Jaktstart

#### Nasjon

## Sammenlagtstilling mix

## Kilder
* Sluttstilling menn totalt
* Sluttstilling menn individuelt
* Sluttstilling menn sprint
* Sluttstilling menn jaktstart
* Sluttstilling menn nasjoncupen
* Sluttstilling kvinner totalt
* Sluttstilling kvinner individuelt
* Sluttstilling kvinner sprint
* Sluttstilling kvinner jaktstart
* Sluttstilling kvinner nasjoncupen
* Sluttstilling mix-stafett

## Eksterne lenker
* Offisiell hjemmeside - IBU
Far (andre betydninger)

**Far** har flere betydninger:

* Far, et hannkjønn som har gitt opphav til et avkom, blant mennesker også kalt pappa.
* Far (åndelig), en alternativ beskrivelse av den allmektige Gud Fader
* Far (geologi), en naturlig vei eller rute i landskapet, ofte med bratte sider og som regel i form av en naturlig forsenkning
* Bekkefar, vann som samler seg naturlig og stømmer nedover i terrenget i en slags fast rute, som regel gjennom terrengets laveste punkter
* Bestefar, far til en av foreldrene (mor eller far) og derav en av besteforeldrene til et avkom
* Elvefar, vann som samler seg naturlig i større mengder enn i et bekkefar og stømmer nedover i terrenget i en slags fast rute, som regel hurtig og gjennom terrengets laveste punkter
* Farfar, far til far - altså far til den mannlige forelderen og derav en av besteforeldrene til et avkom
* Husfar, det motsatte av en husmor. Også kalt far i huset og familiefar og som oftest synonym med mannen i en husholdning
* Morfar, far til mor - altså far til den kvinnelige forelderen og derav en av besteforeldrene til et avkom
* Vassfar, en naturlig vei eller rute i landskapet der det strømmer vann, som i et bekkefar eller et elvefar.
Bow Quarter

**Bow Quarter** er et inngjerdet område i Bow i bydelen Tower Hamlets. Bygningen var opprinnelig en fyrstikkfabrikk som ble eid av Bryant and May, og var åstedet for fyrstikkpikenes streik i London i 1888. Fabrikkbygningen ble utviklet til boliger på 1980-tallet, i et av Øst-Londons første byfornyelses-prosjekter.

Fra midten av 1800-tallet og fram til fabrikken ble endelig stengt i 1979 da 275 arbeidere ble overført til Litherland i nærheten av Liverpool, var stedet lokaliseringen av den berømte fyrstikkfabrikken Bryant and May. Ved et tidspunkt var dette Londons største fabrikk.

## Referanser


## Litteratur
* Beaver, Patrick (1985): *The Match Makers*. London: Henry Melland. .
* Emsley, John (2000): *The Shocking History of Phosphorus: A biography of the Devil's element*. London: Macmillan. .
* Wright, Patrick (1991/2009): *A Journey Through Ruins - The Last Days of London*. Oxford: Oxford University Press. .

## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
* Residents' Association, beboernes forening
* Matchworker's strike, fyrstikkarbeidernes streik
Manfred Nielson

**Manfred Nielson** (født 1955) er en tysk offiser (admiral) som er stedfortredende øverstkommanderende for transformasjon i NATO (*Deputy Supreme Allied Commander Transformation*) med tjenestested i Norfolk i USA.

Nielson startet sin karriere som offiserskadett i den daværende vesttyske marinen i 1973. Han ble utnevnt til admiral 24. mars 2016 og er per 2017 den eneste aktivt tjenestegjørende tyske offiseren med grad som full admiral.

## Referanser
Bernhard Crusell

**Bernhard Henrik Crusell** (1775–1838) var en finsk klarinettist og komponist.

Crusells musikerkarriere startet tidlig, allerede i tolv års alderen spilte han klarinett i Sveaborgs militærkapell. I 1793 ble han hoffmusiker i Stockholm og en periode fikk han undervisning av Franz Tausch i Berlin. Fra 1803 studerte han klarinett og komposisjon ved *[[Conservatoire de Paris]]*, blant andre hos Georg Joseph Vogler og François-Joseph Gossec. Etter at Crusell var returnert til hoffkapellet i Stockholm, ble han i 1818 musikkdirektør for første og andre *livgrenadjärregementet* i Linköping.

I tillegg til å være en utmerket klarinettsolist, skrev Crusell mange svært virtuose komposisjoner fulle av originale tematiske innfall. Crusells musikk, det meste skrevet for klarinett, blir fortsatt holdt høyt. Framfor alt gjelder det de tre klarinettkonsertene, men også klarinettkvartettene. Klanglig ligger musikken hans nær det tidligromantiske idealet, stilistisk er det likheter med Carl Maria von Webers stil.

Crusell skrev klarinettkonserter, en *[[sinfonia concertante]]* for klarinett, horn, fagott og orkester, kvartetter for klarinett med strykeinstrumenter, klarinettduoer, en kvintett for obo og strykekvartett, teatermusikk og sanger. Hans syngespill *Lilla Slafvinnan*, basert på Tusen og en natt, ble i årene 1824 til 1838 spilt 34 ganger på *[[Stockholmsoperaen|Kungliga Teatern]]*, men forsvant deretter fra repertoaret.

## Referanser


## Kilder
* 
* ''Musik och musiker i Crusells Stockholm'', hovkapellet.com,  5. november 2008
* ''Bernhard Henrik Crusell (1775 –  1838, Vorwort'' , henle.de (versjoner på tysk, engelsk og fransk)

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* ''Bernhard Henrik Crusell'', naxos.com
Verdenscupen i alpint 2017/18 — Storslalåm kvinner — Killington

**[[Verdenscupen i alpint 2017/18|Det 2 verdenscuprennet]] i [[storslalåm]] for kvinner ble arrangert i [[Killington]] lørdag 25. november 2017**. De 30 beste etter 1 omgang fikk starte i 2 omgang.
## Resultater

## Eksterne lenker
Offisiell resultatliste
Nordisk Skytterregion

**Nordisk Skytteregion** (**NSR**), opprettet i 1921, er en union av noen av skytterorganisasjonene fra Danmark, Finland, Storbritannia, Norge og Sverige. NSR arrangerer nordiske mesterskap for noen ISSF-disipliner innen pistol, rifle, leirdue og viltmål, i tillegg til noen egne nordiske øvelser. Medlemsforbundene er:

* Dansk Skytte Union
* Finlands skytterforbund
* British Shooting (tidligere Great Britain Target Shooting Federation)
* Islands skytterforbund (*Skotíþróttasamband Íslands*)
* Norges Skytterforbund
* Svenska Skyttesportförbundet

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nordic Shooting Region
Godless

***Godless*** er en amerikansk drama- og westernserie fra 2017 skapt av Scott Frank og Steven Soderbergh for Netflix. 

Manuskriptet og regien er ved Scott Frank. Den er en miniserie på syv avsnitt. Produksjonen begynte i Santa Fe høsten 2016, og serien ble tilgjengeliggjort for strømming 22. november 2017.

## Handlingsreferat
I 1884 oppdager marskalk John Cook et tog-vrak i nærheten av Creede, Colorado, og oppdager at alle om bord er drept. Cook mener dette er gjort av Frank Griffin, en beryktet fredløs. Griffins sønn, Roy Goode, kommer frem til en ranch som tilhører Alice Fletcher utenfor La Belle, New Mexico. Alice skyter Roy, men pleier ham deretter tilbake til helse ved hjelp av Iyovi, hennes Paiute-svigermor - og Truckee, Alices sønn.

John Cook ankommer også La Belle, en by med hovedsakelig kvinner etter at nesten alle mennene fra området ble drept i en alvorlig gruve-ulykke. Sheriff Bill McNue reiser til Alices ranch, hvor han møter Roy som forklarer hendelsen. Roy stjal pengene Frank Griffin og gjengen hans tidligere hadde stjålet fra toget. Men Roy skyer av Franks venstre arm. Roy overgir seg til Bill, som tar ham i varetekt. Quicksilver Mining Company, ledet av J.J. Valentine og ledsaget av sikkerhetssjef Ed Logan ankommer La Belle for å diskutere fremtiden til gruve-driften i området.

Quicksilver foreslår en avtale for å få La Belle økonomisk på beina igjen. Men Mary Agnes McNue, Bills søster og enken etter byens ordfører, mener avtalen er alt for mistenkelig. Men Mary blir overstyrt, og byen aksepterer denne avtalen. Frank konfronterer A.T. Grigg, en avis-redaktør, og tvinger ham til å skrive en artikkel som skal forbedre Franks offentlige image. Bill begynner å lete etter Frank, og etterlater sin assisterende sheriff Whitey Winn som ansvarlig for Roy. 

Alice bryter imidlertid Roy ut av fengsel, og inngår en avtale med Roy. Grigg publiserer Franks historie, og erklærer at gjengen snart kommer til byen og ønsker å drepe Roy - og alle som forsøker å beskytte ham. Logan ankommer La Belle sammen med håndlangerne sine og erklærer at de skal håndheve i sheriffens fravær. Griffin-gjengen dreper også marskalk John Cook, og kroppen hans blir kort tid senere oppdaget av Bill.

## Rollebesetning
* Roy Goode … Jack O'Connell
* Alice Fletcher … Michelle Dockery
* sheriff Bill McNue … Scoot McNairy
* Mary Agnes … Merritt Wever
* Whitey Winn … Thomas Brodie-Sangster
* John Cook … Sam Waterston
* Frank Griffin … Jeff Daniels
* Ed Logan … Kim Coates

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Victoria Falls (Zimbabwe)

**Victoria Falls** er en grenseby vest i Zimbabwe. Den ligger i provinsen Matabeleland North ca 1200 meter over havet.

Victoria Falls ligger på søndre bredd av Zambesi i nærheten av Victoriafallene. På nordre bredd, som tilhører Zambia, ligger byen Livingstone. Byene er sammenknyttet av en vei- og jernbanebro som fører over den mer enn hundre meter dype slukten med elven øst for Victoriafallene og dermed grensen mellom Zimbabwe og Zambia.

Indirekte kan byen takke den skotske misjonæren David Livingstone for sin grunnleggelse. Først med Cecil Rhodes' jernbaneprosjekt utviklet bebyggelsen Victoria Falls seg, tidlig på 1900-tallet. Det første *Victoria Falls Hotel* ble åpnet i 1904; det ble senere utbygd til luksushotell.

## Litteratur
* Paul Murray: *Zimbabwe - the Bradt Travel Guide. With a foreword by Sir Ranulph Fiennes OBE*. utgitt av Travel Guide Ltd., UK, og The Globe Prequot Press Inc., USA. 2010, ISBN 978-1-84162-295-8
Agnes M. Schou

**Agnes Mowbray Schou** (født 6. oktober 1941 i Glasgow) er en skotsk-norsk dukkemaker og dukkespiller.

Sammen med Knut Alfsen driver hun frigruppen Levende Dukker, et figurteaterkompani som de startet sammen i 1987.

## Utdannelse
Schou er utdannet ved Glasgow School of Art. Under utdanningen spesialiserte hun seg innen figurteater.

## Kunstnerisk virke
Hun flyttet til Norge i 1963.

I 1983 etablerte Schou gruppen Asker Puppets, som anvendte en rekke ulike figurteaterteknikker i sine oppsetninger, som hånddukker, skyggeteater, marionetter, balldukker og gående dukker. Per 1986 hadde Asker Puppets fem ulike produksjoner på repertoaret, som alle tok utgangspunkt i eventyr. Asker Puppets holdt også kurs og workshops.

I 1987 stiftet Agnes M. Schou og Knut Alfsen frigruppen Levende Dukker, etter å ha samarbeidet noen år om ulike selvstendige figurteaterproduksjoner. Schou har laget de fleste av dukkene som benyttes i forestillingene til kompaniet Levende Dukker. Hun har også tilvirket en del dukker for salg gjennom husflidsforretningen i Asker.

Schou har også samarbeidet med andre figurteatre. Blant annet var hun dukkemaker og scenograf for Dårekisten Teaters produksjon *Verdens Beste* *Lille Blå* (2015).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Agnes M. Schou på nettstedet ''Levende Dukker'' – besøkt 25. november 2017
Parisavtalen (1946)

**Parisavtalen (1946)** var en avtale om fordeling av kravene om krigserstatning fra Tyskland etter andre verdenskrig. Avtalen ble inngått 14. januar 1946 og underskrevet av 18 land, herunder de tre vestlige okkupasjonsmaktene, USA, Storbritannia og Frankrike. Et eget organ Interallierte erstatningsbyrå (IARA) ble opprettet for å fordele erstatningene. Byrået ble nedlagt i 1955.

Parisavtalen ble forberedt under en konferanse fra 9. november til 21. desember 1945, og avtalen undertegnet 14. januar 1946. Avtalen overlot vurderingen av størrelsen av erstatningene til senere. 

Prinsippene for krigserstatning ble fastsatt først under Jaltakonferansen, og deretter i Potsdamavtalen. Under konferansen i Paris ble erstatningene delt i to kategorier: 
* Kategori A – alle erstatningsformer som ikke falt under kategori B. Dette gjaldt blant annet tysk utenlandsformue.

* Kategori B – industrielle og finansielle midler som skulle hentes ut fra Tyskland, samt skip.

Det ble opprettet et eget kontor, Interallierte erstatningsbyrå (Inter-Allied Reparations Agency, IARA), for å fordele erstatningene.

IARA som hadde hovedkontor i Brussel,  ble oppløst 1955. Kun 0,2 av de fremsatte krav ble fordelt, hvorav Norge mottok 14,2 millioner dollar (1938-verdi).

## Referanser
Årets friidrettsutøver i verden

**Årets friidrettsutøver i verden** () er en årlig pris som tildeles verdens beste utøver innen friidrett, herunder også gateløp, kappgang og terrengløp. Tildelingen har vært organisert av det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF) siden 1988.

## Vinnere

## Rising Star-vinnere

## Se også
* Årets friidrettsutøver i Europa

## Referanser


## Eksterne lenker
* IAAF Awards
Tormod Heier

**Tormod Heier** (født 1968) er en norsk, tidligere offiser som er professor ved Forsvarets høyskole.

## Karriere
Heier har militær utdannelse fra Krigsskolen og Forsvarets høgskole, samt mastergrad fra King's College London og en doktorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo. Han ble utnevnt til oberstløytnant i Hæren 2007.

Han har utgitt flere bøker og artikler om norsk og europeisk forsvars- og sikkerhetspolitikk. 

Heier har uttalt at vi må se på Forsvaret som en kompetanseorganisasjon, ikke som en kamporganisasjon.

## Russlands invasjon av Ukraina 2022

Heier har argumentert med at konflikten mellom Russland og Ukraina i stor grad er en stormaktskonflikt preget av Russlands frykt for NATO.  Flere ganger, blant annet i NRK Dagsnytt 18 den 16. februar og et innlegg i Aftenposten 18. februar 2022, kritiserte han USA og NATO for å varsle om Russlands invasjon av Ukraina og mente at dette førte til krigsfrykt. Sven G. Holtsmark og Torunn Laugen Haaland ved Institutt for forsvarsstudier gikk sterkt ut mot Heiers og Julie Wilhelmsens synspunkter og fremholdt at saken kjerne var Russlands ønske om å kontrollere Ukraina.

## Utmerkelser

;Ordener, dekorasjoner og medaljer
* Hærens fortjenstmedalje
* Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan
* Hærens vernedyktighetsmedalje med en stjerne
* NATO-medaljen (ISAF)

;Priser
* 2017: Ossietzky-prisen

## Bibliografi
* 2014: *Norge i internasjonale operasjoner: Militærmakt mellom idealer og realpolitikk*, Universitetsforlaget, ISBN 9788215022871
* 2015: *Norge og Russland: Sikkerhetspolitiske utfordringer i nordområdene*, Universitetsforlaget, ISBN 9788215024745
* 2019: *Et farligere Norge?* – Fagbokforlaget, ISBN 9788245024692

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Deutsches Reich

**Deutsches Reich** (norsk: *Det tyske rike*) var den offisielle betegnelse på Tyskland fra 1871 til 1945, både under Det tyske keiserrike (1871–1918), Weimarrepublikken (1918–1933) og under det nasjonalsosialistiske diktaturet fra 1933 til 1945, ofte kalt Det tredje rike.

Etter innlemmelsen av Østerrike i Det tyske riket i 1938 (Anschluss), ble også betegnelsen Großdeutsches Reich (Det stortyske rike), eller i dagligtale Großdeutschland (Stor-Tyskland) tatt i bruk. Fra 1943 forekom navnet i offisielle sammenhenger, som for eksempel på frimerker. Bruken av disse uttrykkene var ment å understreke at man hadde oppnådd den stortyske samling, som for enkelte hadde vært et mål ved opprettelsen av Frankfurtparlamentet i 1848.
Fil:Deutsches Reich (1871-1918)-de.svg|1871–1918
Fil:Karte des Deutschen Reiches, Weimarer Republik-Drittes Reich 1919–1937.svg|1919–1937


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aegus (Micraegus) hopei

***Aegus (Micraegus) hopei*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En nokså liten (ca. 10 millimeter), avlang, svart hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) forholdsvis korte (rundt halvparten av hodets bredde), sigdformede med en kraftig, innoverrettet tann nær roten. Pannen er bredt og ganske dypt, U-formet innbuktet foran i midten. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, nokså kraftig og spredt punktert. Pronotum er avrundet rektangulært, innsnevret ved roten, ganske blankt, betydelig grovere punktert enn dekkvingene, som er jevnbrede, noe flate, med markerte punktstriper. Ytterkanten av pronotum og dekkvinger er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hode og kjever ikke er forstørrede, hodet er ganske blanbkt og like grovt punktert som pronotum, som er puteformet (ikke bredere forover). Dekkvingene har rader av korte, oppstående hår som følger punktradene.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Sumatra.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *[[Micraegus]]* Maes, 1992
********* ***Aegus (Micraegus) hopei*** Boileau, 1901

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, nettside om arten
*
Aegus (Paraegus) lansbergei

***Aegus (Paraegus) lansbergei*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En nokså liten, avlang og litt flat, halvblankt mørkbrun til svart hjortebille. Oversiden er tett og kraftig punktert hos begge kjønn. Hannens kjever er kraftige, men ikke særlig lange, med en tann nær roten og en kort tann i den ytre delen. Pannen er ganske lite innbuktet i midten, hodet er utvidet bak fasettøynene med en kort, utstående tverrkjøl. Pornotum er avrundet rektangulært. Dekkvingene er jevnbrede med kraftig punktstriper, ganske tett og nokså kraftig punkterte ved roten, langs ytterkanten og sømmen, mens de tre-ffire stripemellomrommene i midten har ganske få punkter hos hannen, hos hunnen er hele overflaten av dekkvingene tett punktert. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hode og kjever er mindre, pronotum mer rundet, og oversiden tettere punktert.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt på de små Sundaøyene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *[[Paraegus]]* Gahan, 1888
********* ***Aegus (Paraegus) lansbergei*** Boileau, 1902
********** ***Aegus (Paraegus) lansbergei lansbergei*** Boileau, 1902
********** ***Aegus (Paraegus) lansbergei rotundatus*** Boileau, 1902

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
*
Dårekisten Teater

**Dårekisten Teater** er et norsk figurteaterkompani med base i Enebakk. Kompaniet ble etablert i 1981, og het Ballongteateret frem til 1996.

I 1983 viste NRK Barne-tv opptak av teatrets forestillinger om det lille skogtrollet Lille Blå. Denne figuren har forblitt den sentrale skikkelsen i flere av teatrets oppsetninger.

I begynnelsen produserte teateret utelukkende figurteaterforestillinger. Et stykke ut på 2000-tallet begynte kompaniet imidlertid å kombinere figurteater, maskespill og skuespillerteater, i produksjoner som *Rødhette og ulven* (basert på Brødrene Grimms eventyr med samme tittel) og *Prinsessen på erten* (basert på H.C. Andersens eventyr med samme tittel).

Den bærende kraften i Dårekisten Teater er Kjell Matheussen. Han har i de fleste oppsetningene vært eneste aktør på scenen, og skrevet manus til de fleste forestillingene. Imidlertid har teateret samarbeidet med sentrale figurteaterkunstnere som Camilla Tostrup, Ragnhild Wang, Grete Larsen, Lisbeth Narud, Brit Hovland og Agnes M. Schou om å realisere de ulike oppsetningene på spilleplanen. 

## Produksjoner
* *Verdens Beste Lille Blå* (2015-)
* *Buster og Pjoter lager fest* Omarbeidet versjon av *Hurra for Grunnloven*. I desember og januar måned spiller Dårekisten Teater en juleversjon av forestillingen; juleversjonen kalles *Juleforviklinger*
* *Hurra for Grunnloven* (2014) Produsert til Grunnlovsjubileet i 2014
* *Lille Blå og spilledåsen*
* *Lille Blå og bløtkaka* – Forestillingen oppføres også i en juleversjon under tittelen *Lille Blå og det store juleselskapet* 
* *Rødhette og ulven*
* *Prinsessen på erten*
* *Og det skjedde i de dage* (1996) – samproduksjon med Nordland Dukketeaterverksted
* *Hr. Fuglesang og Himmelkua* 
* *Angelos hage* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dårekisten Teater