open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaldea

**Kaldea** (assyrisk *Kaldu*, hebraisk *Kasdim*, latin *Chaldæa, gresk Χαλδαία*) var betegnelsen på et område i det sørlige Mesopotamia. Kaldeerne var semitter og sto trolig arameerne nær. Stammer av bosettere som kom til regionen i tiden 625–539 f.Kr. ble kjent som kaldeere. Kaldea er nevnt som patriarken Abrahams hjemland. *Kasdim* nevnt i Det gamle testamente var et hebraisk uttrykk for kaldeer eller babyloner.

Kaldea omfattet egentlig fra begynnelsen sørlige Babylonia, dagens sumpete, myrlendte område lokalisert i sørlige Irak og Kuwait, men ble etter hvert synonymt med hele Babylonia. Det 11. dynasti av Babylonias konger (500-tallet f.Kr.) er av tradisjon blitt kjent av historikerne som «det kaldenske dynasti». Deres kongedømme i sørlige Babylonia lå hovedsakelig på høyresiden av Eufrat. Selv om navnet etter hvert ble brukt om hele Babylonia, var det egentlige Kaldea den store sletten eller deltaet i sør som var blitt dannet av avsetninger fra Eufrat og Tigris, og strakte seg rundt 640 km  langs disse elvene og rundt 160 km i gjennomsnittlig bredde. Landet ble kalt på deres eget språk for *mat Kaldi*, det vil si «Kaldeas land» men det ble også benyttet, tilsynelatende synonymt, uttrykket *mât Bit Yakin*. 

I 652 f.Kr. brøt det ut en rekke kriger i Assyria over hvem som skulle herske. Disse store krigene svekket riket. Da kaldeerne merket denne svakheten førte de mederne med seg på et angrep på assyrerne. I år 612 f.Kr. ødela de byen Ninive. Det assyriske riket gikk i oppløsningen da de siste restene av assyrerne ble beseiret i Harran i år 609 f.Kr. og Assyrias besittelser i Syria og Israel tilfalt kaldeerne som bygde opp sitt eget rike på ruinene av Assyria. 

I *[[Habakkuk (bok)|Habakkuks bok]] 1:6* i Det gamle testamente beskrives kaldeerne som «det harde og voldsomme folket som farer vidt omkring på jorden og tar andres boliger i eie.» 

I det antikke Hellas satte man pris på kaldeernes kunnskaper innen astrologi. Grekerne brukte denne kunnskapen og koblet sol, måne og planeter med sine guder. Navnene på våre ukedager vitner fortsatt om denne tankegangen. 

I antikkens Roma ble navnet *kaldé* (*chaldæus*) likestilt med astrologer, stjernetydere, spåmenn, såkalte «klarsynte» og andre bløffmakere ettersom astrologien hadde sitt hjemland i Babylonia og de som drev på med dette i Roma var som regel menn fra Asia.

## Referanser
Forventning

:*Flere betydninger*:Forventning (psykologi)

**Forventning** eller **forventningsverdi** er en størrelse innen sannsynlighetsregning. Forventningen til en stokastisk variabel er en verdi, slik at hvis man gjentar eksperimentet som ligger til grunn for variabelen mange ganger, vil gjennomsnittet av utfallene nærme seg forventningen. 
I det diskrete tilfellet er forventningen lik summen av sannsynligheten for hvert utfall, multiplisert med verdien av dette utfallet.

For en stokastisk variabel *X*, skriver man *E*[*X*] for forventningsverdien til *X*.

## Definisjon

### Forventningsverdien til en diskret stokastisk variabel

Hvis *X* er en diskret stokastisk variabel, og antar verdiene *x*1, *x*2, ... med sannsynlighet henholdsvis *p*1, *p*2, ... så er forventningsverdien *E(X)* gitt ved
:E(X)=\sum_{i} x_i p_i.

Hvis *X* kan anta tellbart uendelig mange forskjellige verdier, er denne summen en uendelig rekke. I dette tilfellet eksisterer forventningsverdien *E*[*X*] bare hvis denne rekken konvergerer absolutt.

### Forventningsverdien til en stokastisk variabel med [[tetthetsfunksjon]]

Hvis en stokastisk variabel *X* har tetthetsfunksjon *f*(*x*), er forventningsverdien gitt ved
:E(X)=\int_{-\infty}^\infty x f(x)dx.

Forventningsverdien eksisterer bare hvis integralet \int_{-\infty}^\infty \left| x \right| f(x)dx konvergerer.

### Generell definisjon

Generelt blir forventningsverdien definert som følger: Hvis *X* er en ''P''-integrerbar stokastisk variabel fra et sannsynlighetsrom *(Ω, Σ, P)* til (\overline\mathbb R,B), der *B* er den borelske σ-algebra over \overline\mathbb R så defineres
:E(X)=\int_\Omega X dP.

## Empirisk forventning
Den empiriske motsatsen til forventning er gjennomsnittet.
Forventning estimeres ofte ved gjennomsnitt og trimmet gjennomsnitt og for symmetriske fordelinger også ved medianen.

## Egenskaper

Forventning er en lineær operator, så for vilkårlige konstanter a og b og en stokastisk variabel X gjelder

:E[aX + b] = aE[X]+b.

## Eksempler

Et eksempel på en *diskret stokastisk variabel* er gjennomsnittsresultatet av en lang serie med kast (100 eller flere) med en terning med 1-6 «øyne» på sidene.  Er terningen rett, dvs. riktig balansert, har hver av sidene sannsynligheten 1/6 for å vises. Forventet antall øyne blir da 1/6 x 1 + 1/6 x 2 + 1/6 x 3 + 1/6 x 4 + 1/6 x 5 + 1/6 x 6 = **3,5**.
Trådløst personlig datanett

Et **trådløst personlig datanett** (engelsk *wireless personal area network*, forkortet WPAN) er et personlig datanett der komponentene er koblet sammen ved hjelp av trådløs teknologi i stedet for ledninger, for eksempel med ZigBee, Bluetooth (Blåtann) eller IrDA.

## Se også
 
*Trådløst lokalt datanett
*Trådløst sensornettverk
Aleksandr Borodin

**Aleksandr Porfirjevitsj Borodin** (Александр Порфирьевич Бородин) (født , død ) var en russisk komponist, lege og kjemiker. Borodin var først lektor og siden professor ved Universitetet i St. Petersburg, og komponerte på fritida. Produksjonen er sparsom, noen symfonier og andre orkesterverker, litt kammermusikk og klavermusikk og en ufullendt opera, *Fyrst Igor*. Særlig strykekvartett nr. 2 er kjent.

Aleksandr Borodin pleier å regnes som tilhørende *den nyrussiske skole* eller som den også kalles: De Fem.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Borodin var uekte sønn av en georgisk fyrste. Han fikk farsnavn og etternavn etter fyrstens kammertjenere, noe som ikke var uvanlig den gang. Faren så til at Borodin fikk en god utdannelse, blant annet undervisning i piano, men det var innen kjemien han spesialiserte seg.

### Karriere
Borodin skrev en avhandling om arsenikk- og fosforsyre, og ble etterhvert professor i kjemi ved Sankt Petersburgs medisinske høyskole.

Borodin fikk ikke særskilte komposisjonsleksjoner før i 1863, da Milij Balakirev antok ham som elev. I 1869 dirigerte Balakirev Borodins første symfoni og samme år begynte Borodin på sin andre. Denne første symfoni var ingen suksess ved premieren, men Franz Liszt arrangerte en fremførelse av symfonien i Tyskland i 1880, noe som gjorde at Borodin ble kjent utenfor Russland. Det fortelles at Borodin og kjemikerkollegaen Dmitrij Mendelejev under studiebesøk i Tyskland reiste rundt og prøvespilte Johann Sebastian Bachs orgeler.

Det krevende yrket som kjemiker og professor gjorde at komponeringen gikk langsomt. Han komponerte mest i friperioder og når han var syk i hjemmet. Derfor ønsket hans musikalske venner ofte ham dårlig helse. I 1869 begynte Borodin å arbeide på operaen *Fyrst Igor*, som kan ses som en av hans mest karakteristiske komposisjoner. Her var det romantiske melodier kombinert med orientalske rytmer, for eksempel i de ofte spilte *polovtsiske danser*. Borodin skrev selv librettoen og dette betraktes i dag som et mesterverk i seg selv. Borodin var ikke ferdig med operaen ved sin død i 1887 (han døde under et ball av brusten kroppspulsåre). *Fyrst Igor* ble ferdigstilt av Nikolaj Rimskij-Korsakov og Aleksandr Glazunov. Glazunov komponerte blant annet hele overtyren.

Borodins strykekvartett nr. 2 ble skrevet til hustruen ved deres 25-års forlovelsesjubileum. Satsen *Nocturne* er særdeles romantisk og vakker, og den spilles ofte separat.

Som kuriosum kan nevnes at den parisiske gruppen Les Apaches lånte hovedtemaet i første sats av Borodins andra symfoni som sin signatur.

## Referanser


## Litteratur
* Ernst Kuhn (red.): *Alexander Borodin. Sein Leben, seine Musik, seine Schriften*. Verlag Ernst Kuhn, Berlin 1992, ISBN 3-928864-03-3.
* Volker Klimpel: *Alexander Borodin – Arzt, Chemiker und Komponist. Zum 125. Todestags des Multitalents*. I *Chirurgische Allgemeine*. 13. årgang., 5. hefte (2012)
* Willem G. Vijvers: *Alexander Borodin; Composer, Scientist, Educator.* The American Book Center, Amsterdam 2013, ISBN 978-90-812269-0-5.
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  Verkfortegnelse
*
Olje

**Olje** er en væske (av organisk opprinnelse) som ikke er oppløselig i vann. Oljer deles i fete oljer (for eksempel olivenolje, tran), flyktige oljer (terpentin) og mineraloljer (bensin, parafin). Fete oljer og mineraloljer er kjemisk svært ulike og fete oljer er i realiteten fett med smeltepunkt under romtemperatur. Ordet *olje* er et ikke-vitenskapelig ord for alle væsker med omtrentlig samme viskositet, uten å ta hensyn til væskens kjemiske innhold. I vitenskapen brukes ofte væskens alkaniske egenskaper i navnet, for å presisere hva man snakker om.

Olje er også både en energikilde og en energibærer. Dette vil si at den kan både holde på og frakte energien slik at det kan brukes på et annet tidspunkt (slik som hydrogen og kull) og være en kilde som man kan høste energi fra (som vindkraft og vannkraft).

Olje har ingen eller liten elektrisk polarisering, som gjør at den ikke enkelt kan blandes med eller løses i polariserte væsker (som vann). Men derimot er det lett oppløselig i andre upolariserte væsker.

I likhet med andre væsker har olje ingen elastisitet, som gjør det anvendelig i hydrauliske systemer. 

Oljer deles inn i noen grunntyper, som defineres ut fra opphavet til oljene, eller anvendelsen av oljen:
* Mineralolje, råolje og petroleum
* Matolje
* Oljer legemiddelform
* Fete oljer, se fett og «droge»
* Eteriske oljer

## «Olje» som symbol
«Olje» som del av ordene *oljegren*, *oljekvist* og *oljeblad*, er ofte brukt i stedet for ordet oliven - se nærmere om dette under: Olivengren. 
## Referanser
Disputasen i Leipzig

**Disputasen i Leipzig** var en teologisk diskusjon om Martin Luthers reformatoriske idéer fra den 27. juni til den 16. juli 1519. Det fant sted på Pleissenburg (Pleißenburg) i Leipzig i Tyskland, som var  en del av universitetsområdet. Først var det bare en disputasjon mellom Johann Tetzel og Andreas Karlstadt, men den tredje dagen tok også Luther del. Luthers «feil» var denne gang at han ikke dømte de hussitiske idéene.

## Referanser


## Se også
* Martin Luther
Limburg bispedømme

**Bispedømmet Limburg** er et katolsk bispedømme i Tyskland med setet i Limburg an der Lahn. Det strekker seg i dag over de tyske delstatene Rheinland-Pfalz og Hessen. Det bor omkring 700&nbsp;000 katolikker i bispedømmet (2004), og de er fordelt på 329 menigheter (det totale innbyggertallet er 2,3 millioner). Bispedømmet er underlagt erkebispedømmet Köln.

## Historie
Bispedømmet ble opprettet i 1827 for det daværende hertugdømmet Nassau ved at et område ble utskilt fra Trier bispedømme. Sennere ble området til det nye bispedømmet utvidet med landgrevskapet Hessen-Homburg, den frie riksbyen Frankfurt am Main og det prøyssiske distriktet *Kreis [[Wetzlar]]*. Deler av området hørte i praksis ikke til noen katolsk jurisdiksjon, fordi de ved freden i Westfalen ble protestantiske.

## Domkirken
Katedralen, viet St. Georg, ligger i byen Limburg, og ble konsekrert i 1235. Kirken ble grunnlagt som stift. Etter grunnleggelsen til bispedømmet og oppnevnelsen av byen Limburg til bispesete ble kirken reist til katedral i det nye bispedømmet.

Utenfor domkirken i Limburg finnes det i Limburg bispedømmet tre ytterlige domkirker, og det i Frankfurt (St. Bartholomäus), i Wetzlar (Marienstift) og i Geisenheim (Rheingauer Dom).

## Biskoper
* Jakob Brand (1827&ndash;1833)
* Johann Wilhelm Bausch (1834&ndash;1840)
* Peter Josef Blum (1842&ndash;1884)
* Christian Roos (1885&ndash;1886)
* Karl Klein (1886&ndash;1898)
* Dominikus Willi (1898&ndash;1913)
* Augustinus Kilian (1913&ndash;1930)
* Antonius Hilfrich (1930&ndash;1947)
* Ferdinand Dirichs (1947&ndash;1948)
* Wilhelm Kempf (1949&ndash;1982)
* Franz Kamphaus (1982&ndash;2007)
* Franz-Peter Tebartz-van Elst (2008&ndash;2013)
* Wolfgang Rosch (fung. fra 2013)

## Litteratur
* Bröckers, Walter (red.): *Unser gemeinsamer Weg. 150 Jahre Bistum Limburg*, Frankfurt 1977. ISBN 3-7820-0399-3 
## Eksterne lenker
*
Trier bispedømme

**Trier bispedømme** er et katolsk bispedømme i Tyskland, med sete i byen Trier. Det er en suffragan av erkebispedømmet Köln.

Det er usikkert når bispedømmet ble opprettet, men den første omtalen av en biskop av Trier var i 314. Trier var en viktig by i Romerriket, under navnet *Augusta Trevorum*, og det var derfor naturlig at det tidlig ble opprettet et bispedømme der.

Omkring år 800 ble Trier opphøyet til metropolitanerkebispedømme. Dette ble reversert i 1801, da det gikk tilbake til vanlig bispedømmestatus. 

I 1821 ble Limburg bispedømme etablert med territorium tatt fra Trier.
## Eksterne lenker
*
Boutique

**Boutique** er en liten forretning som selger eksklusive klær og tilbehør. Ordet er fransk for «butikk», og stammer fra det greske ἀποθήκη (*apothēkē*), «varehus».

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rena

:*For kvinnenavnet, se [[Rena (navn)]].*
:*For elva, se [[Rena (elv)]].*

**Rena** er et tettsted og administrasjonssenteret i Åmot kommune i Østerdalen i Innlandet. Tettstedet hadde  innbyggere per 1. januar , og ligger 30 kilometer nord for Elverum. Rena ble grunnlagt i 1871 og var opprinnelig en stasjonsby i forbindelse med Rørosbanen.

Åmot kirke fra 1902 ligger i sentrum og er stedets fremste turistattraksjon. Kirken er i tømmer, tegnet av arkitekt Henrik Bull.

## Historie

## Transport
Rena stasjon er jernbanestasjonen på Rena og et stoppested på Rørosbanen. SJ Norge betjener togruter til Hamar, Røros og Trondheim fra Rena.

Rena flyplass, Landsørkje ligger 4&nbsp;km nord for Rena leir.

Innlandstrafikk betjener Rena med bussruter til Elverum, Koppang, Deset, Osen og Åsbygda.

## Næringsliv

I 1913 ble hjørnestensbedriften Rena kartonfabrikk grunnlagt av Tollef Kilde. Fabrikken ble nedlagt i 1998. Rena kartonfabrikk ble revet 2007. Nå står bare kontorbygget, fabrikkpipa og verkstedet igjen.

På Rena ligger også Rena leir med befalsskole for Hæren.

## Utdanning
Rena har vært lærested for høyere utdanning siden 1978, med plasseringen av daværende Hedmark distriktshøgskole. Skolen ble i 1994 til Høgskolen i Hedmark, avdeling Rena (ØSIR). I 2017 ble Høgskolen i Hedmark slått sammen med Høgskolen i Lillehammer til Høgskolen i Innlandet.

Rena skole og Åmot ungdomsskole ligger også på stedet.

## Kultur og idrett
Hvert år arrangeres Birkebeinerrennet og rittet som går fra Rena til Lillehammer.

Radio Midt-Østerdal sender fra Åmot kulturhus på Rena.

Rena er også kjent for sine solide røtter innen rock og beslektede musikksjangere.
Fra 60-tallet og frem til i dag har stedet hatt et stort antall band og artister.
I dag blir disse ivaretatt gjennom sin egen frivillige organisasjon Rena-Rock.
Rena-Rock holder gratis rockeskole for barn, arr. av konserter, felles øvingslokaler etc.

Rikssenteret for fallskjermidrett ligger på Østre Æra flyplass, mellom Rena og Osen langs fylkesvei 215, og drives av Oslo Fallskjermklubb. Fallskjermhoppingen foregår vanligvis mellom soloppgang og solnedgang, alle dager været tillater det fra mai til september.

## Referanser
Bretwalda

***Bretwalda*** (også **brytenwalda** og **bretenanwealda**) er et angelsaksisk begrep for «overkonge» med eldste kjente nedtegnelsen i *[[Den angelsaksiske krønike]]* sist på 800-tallet. Tittelen ble brukt  om noen av herskerne i de ulike angelsaksiske kongerikene fra 400-tallet og framover med overherredømme over noen eller samtlige angelsaksiske kongedømmer. Det er uklart om tittelen var i bruk på 500-tallet, og om den ble brukt av kongene selv eller er en senere konstruksjon fra 900-tallet. Begrepet *bretwalda* dukker også opp i et charter fra kong Æthelstan (i norske kilder omtalt som Adalstein) fra 900-tallet. Sannsynlig etymologi for *bretwalda* eller *brytenwealda* er *Bryten* («Britannia») + *-walda* eller *-wealda* (av *wealdan*, «å styre, herske»). Betydningen er således «Britannia-hersker».

Herskerne over kongedømmet Mercia regnes som de mektigste av de angelsaksiske kongene fra midten av 600-tallet til begynnelsen av 800-tallet, men kalles ikke *bretwalda* i *Den angelsaksiske krønike*, som inntok en merkbar partisk holdning mot Mercia. *[[Annales Cambriae]]* («de walisiske annaler») fortsatte å anerkjenne kongene av Northumbria som «konger over sakserne» fram til Osred I av Northumbria døde i 716.

## Bretwaldaer

### Oppført i ''Den angelsaksiske krønike''
* Ælle av Sussex (488–ca. 514)
* Ceawlin av Wessex (560–92, død i 593)
* Æthelberht av Kent (590–616)
* Rædwald av East Anglia (ca. 600–rundt 624)
* Edwin av Deira (616–33)
* Oswald av Northumbria (633–42)
* Oswiu av Northumbria (642–70)
* Egbert av Wessex (829–39)
* Alfred av Wessex (871–99)

### Herskere i Mercia med tilsvarende eller større autoritet
* Penda av Mercia (626/633–55)
* Wulfhere av Mercia (658–75)
* Aethelred av Mercia (675–704, død 716)
* Æthelbald av Mercia (716–57)
* Offa av Mercia (757–96)
* Cœnwulf av Mercia (796–821)

### Andre fordringshavere
* Æthelstan av Wessex (927–39)

## Referanser


## Litteratur
* Charles-Edwards, T.M. (2000): «The continuation of Bede, s.a. 750. High-kings, kings of Tara and Bretwaldas», Smyth, Alfred P., red.: *Seanchas. Studies in early and medieval Irish archaeology, history and literature in honour of Francis J. Byrne*, Dublin: Four Courts, s. 137–145.
* Fanning, Steven (1991): «Bede, Imperium, and the Bretwaldas», *Speculum* **66**, s. 1–26.
* Wormald, Patrick (1983): «Bede, the Bretwaldas and the Origins of the Gens Anglorum», Wormald, Patrick, red.: *Ideal and Reality in Frankish and Anglo-Saxon Society*, Oxford, s. 99–129.
Stuart Sutcliffe

**Stuart Sutcliffe** (født 23. juni 1940 i Edinburgh, død 10. april 1962 i Hamburg) var en britisk kunstmaler som ble musiker en kort tid. Under påvirkning fra kompisen John Lennon fungerte han som bassist i The Beatles fra julen 1959 til 1961, selv om han aldri bidro på noen av gruppens innspillinger. 

Han ble overtalt av de øvrige Beatlesmedlemmene til å kjøpe bassgitar etter at han hadde solgt et bilde for 75 pund. 

Siden det etter hvert ble klart for alle, ikke minst ham selv, at han aldri ville bli noen god bassist, forlot han gruppen i Hamburg i 1961 for å vie seg til videre studier i malekunst og forloveden, Astrid Kirchherr. Det var Kirchherr som tok de første fotografiene av Beatles og formet deres visuelle stil i tiden i Hamburg. På de fleste fotografier fra denne tiden står han med ryggen til publikum.

Stuart Sutcliffes historie blir fortalt i filmen *[[Backbeat (film)|Backbeat]]* (1994) med Stephen Dorff, Sherilyn Fenn, Sheryl Lee og Ian Hart.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
London Calling

:*Se også sangen «[[London Calling (sang)|London Calling]]»*

***London Calling*** er et dobbelt musikkalbum av The Clash. Det ble gitt ut i desember 1979 og var en stor kunstnerisk og kommersiell suksess. Dette var bandets tredje album. 

Albumet ble kåret til 1970-tallets beste album i England, og siden det kom ut i januar 1980 i USA, ble det kåret som 1980-tallets beste album i USA. Albumet regnes som en *klassiker* av musikkavisen Panorama.

*London Calling* kom på 8.-plass på musikkmagasinet *[[Rolling Stone]]*s liste over «Tidenes 500 beste album».

## Sporliste
Alle skrevet av  Mick Jones og Joe Strummer unntatt hvor annet er oppgitt.
#«London Calling» (3:20)
#«Brand New Cadillac» (Taylor) (2:08)
#«Jimmy Jazz» (3:54)
#«Hateful» (2:44)
#«Rudie Can't Fail» (3:29)
#«Spanish Bombs» (3:18)
#«The Right Profile» (3:54)
#«Lost in the Supermarket» (3:47)
#«Clampdown» (3:49)
#«The Guns of Brixton» (3:09) (Simonon)
#«Wrong 'Em Boyo» (3:10) (Alphanso)
#«Death or Glory» (3:55)
#«Koka Kola» (1:47)
#«The Card Cheat» (3:49) (The Clash)
#«Lover's Rock» (4:03)
#«Four Horsemen» (2:55)
#«I'm Not Down» (3:06)
#«Revolution Rock» (5:33) (Edwards/Ray)
#«Train in Vain (Stand by Me)» (3:09)

## Litteratur
*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Espen Bredesen

**Espen Odd Bredesen** (født 1968) er en norsk tidligere skihopper som vant både OL og VM. Han representerte Oppsal IF/Kollenhopp.

## Karriere

I VM i Falun i 1993 vant han gull i storbakken og i laghopp. I sesongen 1993/1994 hadde Bredesen beregnet formen godt, og vant den tysk-østerrikske hoppuka. Senere tok han gull under OL på Lillehammer i normalbakken (K90), og sølvmedalje i storbakken (K120) på tampen av sesongen fulgte han opp med sølv i VM i skiflyging. 

To ganger forbedret han verdensrekorden i skihopping, til 209 og 210 meter, i henholdsvis 1994 og 1997. I 1993 ble han tildelt Stiftelsen Morgenbladets gullmedalje (Aftenpostens gullmedalje) og i 1994 ble han tildelt Holmenkollmedaljen sammen med Ljubov Jegorova og Vladimir Smirnov.

Bredesen var norsk flaggbærer i vinter-OL 1998 i Nagano.

Bredesen la opp samme år grunnet en nakkeskade han hadde pådratt seg under trening fire år før.

I 13 år til 2014 var han engasjert av NRK som ekspertkommentator i skihopping.

## Verdenscupseire

## Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Mark Hoppus

**Mark Allan Hoppus** (født 1972) er amerikansk musiker, produsent og en av grunnleggerne av bandet Blink 182. Han er mest kjent som bassist og vokalist i punkbandet Blink 182. I februar 2005 dannet han og Travis Barker fra Blink 182 bandet +44. På gitar er også tidligere Transplants medlem Craig Fairbaugh og også på gitar Shane Gallagher, som spilte i bandet The Nervous Return. De ga ut debutalbum i oktober 2006.

Blink 182 startet i 1992 med Mark Hoppus, Tom DeLonge og daværende trommis Scott Raynor. Men Scott Raynor sluttet i 1998 pga. alkoholproblem. Travis Barker, som da spilte i The Aquabats, fikk da ny jobb. I 2005 ga Blink 182 ut Greatest Hits, men bandet sluttet i februar 2005, den offisielle grunnen er at de ønsket mer tid til familien. Men mye tyder på at Tom DeLonge ville ha sitt eget band der han bestemte ene og alene. I februar 2009 ble de venner igjen, og bandet holder på å lage et nytt album.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Berit Berthelsen

**Berit Berthelsen** (født **Tøien**; 1944&ndash;2022) var en norsk friidrettsutøver som på 1960-tallet satte 33 norske rekorder i sprint og lengdehopp, tok fire kongepokaler og vant to EM-gullmedaljer. I 1968 var hun den første norske kvinnelige flaggbæreren i en OL-parade. På 1980-tallet var hun landslagssjef for de norske, kvinnelige friidrettsutøverne.

## Idrettskarriere

### Klubber
Hun representerte Hakadal Idrettslag og Idrettslaget Tyrving.

### Kongepokaler
I løpet av karrieren vant hun fire kongepokaler; i 1963, 1964, 1966 og 1968. 

### NM-medaljer
Berthelsen vant 35 individuelle norgesmesterskap, fordelt på fem på 100 meter, ni på 200 meter, fire på 400 meter, én på 100&nbsp;m hekk, elleve i lengde, én i femkamp samt fire i terrengløp.

### Norske rekorder
Berthelsen satte 33 norske rekorder. Lengderekorden fra 1968 på 6,56&nbsp;m var norgesrekord frem til august 2009, da Margrethe Renstrøm hoppet 6,64&nbsp;m.

### Hederspriser
I 1964 mottok hun Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris. Året etter ble Berit Berthelsen tildelt Morgenbladets gullmedalje.

### Nordiske mesterskap og EM-medaljer
Hun dominerte sprint- og hoppøvelsene i Norden på 1960-tallet. I Nordisk mesterskap i 1965 vant hun fem gullmedaljer (100&nbsp;m, 200&nbsp;m, 400&nbsp;m, lengde og stafett). Hun vant innendørs-EM i lengde i 1967 og 1968, og tok bronse i utendørs-EM 1969 i Athen.

### OL-deltagelser
Berthelsen ble Norges første kvinnelige flaggbærer da hun deltok i Sommer-OL 1968 i Mexico by. I dette mesterskapet kom hun på syvendeplass i lengde og 18.-plass i femkamp. Hun deltok også i Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor hun fikk niendeplass i lengde.

## Familie
Hun var gift med Roar Berthelsen, som også var lengdehopper. Han ble etter hvert treneren hennes.

## Se også
* Norske rekorder i friidrett
* Mestvinnende utøvere i NM i friidrett

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Korrelasjon

**Korrelasjon**, eller **samvariasjon** (skrives vanligvis som *corr* eller bare *r*), er i statistikk og sannsynlighetsregning et mål på styrken og retningen mellom to kvantitative variabler. Korrelasjon bli ofte målt i en *korrelasjonskoeffisient*.

Empirisk observert korrelasjon er ikke tilstrekkelig for å fastslå at det er kausalitet (dvs. at en variabel forårsaker en annen), da korrelasjon også kan være resultat av spuriøse sammenhenger.

## Korrelasjonskoeffisient

Korrelasjonskoeffisient (ofte kun referert til som korrelasjonen) er et mål på den underliggende avhengigheten mellom to stokastiske variabler. Målet vil alltid ligge mellom -1 og 1: En korrelasjon nær null betyr at det ikke eksisterer noen lineær sammenheng mellom de to variablene. En positiv korrelasjonskoeffisient indikerer en positiv sammenheng, mens en negativ korrelasjonskoeffisient indikerer en negativ sammenheng.

Korrelasjonen mellom X og Y noteres ofte som \rho_{XY}. For to stokastiske variabler X og Y er korrelasjonen definert som:

:\operatorname{Corr}[X, Y] = \frac{\operatorname{Cov}[X, Y]}{\sqrt{\operatorname{Var}[X]\operatorname{Var}[Y]}}

der \operatorname{Cov}[\cdot] er kovarians og \operatorname{Var}[\cdot] er varians.

Denne korrelasjonskoeffisienten er alltid -1 ≤ Corr ≤ 1.  Dersom korrelasjonen mellom X og Y er lik -1 eller +1, så er det en lineær sammenheng mellom de to.  Med andre ord finnes det to konstanter a og b slik at:

:\operatorname{Corr}[X, Y] = 1 \quad \Leftrightarrow \quad Y = aX + b

## Korrelasjon i en investeringsportfølje
En investor som ønsker 2 aksjer som er uavhengige av hverandre vil søke å kjøpe 2 aksjer med lav korrelasjon. Da vil ikke porteføljen stige/falle like raskt som hvis aksjene hadde positiv korrelasjon.

## Referanser


## Se også
* Kausalitet
* Korrelasjon medfører kausalitet (En feilslutning)

## Eksterne lenker
* R-Psychologist Correlation visualisering av korrelasjon mellom to variabler
Kristi himmelfartsdag

**Kristi himmelfartsdag** er en kristen bevegelig helligdag som feires torsdagen 39 dager etter første påskedag. I   dagen på . Kristi himmelfartsdag feires til minne om at Jesus Kristus, ifølge Lukasevangeliet, skal ha fart opp til himmelen 39 dager etter sin oppstandelse.

Festen ble antagelig innført på 300-tallet, da enkelte kristne kirker begynte å feire den som en egen fest. Det første kjente eksempel på at denne finnes i en liturgisk kalender, er fra begynnelsen av 300-tallet, da synoden i Elvira avviste en skikk med å begynne en ny fasteperiode etter den førtiende dag. Begrunnelsen for en slik faste ser ut til å ha vært at man ville markere at Kristus var tatt bort fra jorden. Feiringen nevnes også i prekener av St. Johannes Khrysostomos og andre.

I Norge er Kristi himmelfartsdag en helligdag. Regjeringen Brundtland (Arbeiderpartiet) gikk i statsbudsjettet (salderingsproposisjonen) for 1993 inn for å omgjøre dagen fra helligdag til arbeidsdag, men på bakgrunn av Stortingets drøftelse av salderingsproposisjonen og kirkens uttalelser la regjeringen i stedet et frem forslag om å omgjøre andre pinsedag, men Stortinget vedtok ikke lovforslaget.

I en meningsmåling i 2023 svarte rundt 1 av 10 personer i Norge at de tror på at Jesus stod opp fra de døde slik det står beskrevet i bibelen.

## Når faller Kristi himmelfartsdag?
Kristi himmelfartsdag feires 39 dager etter første påskedag (altså førtiende påskedag), det vil si torsdagen ti dager før første pinsedag. Kristi himmelfartsdag faller som regel i mai, men den kan også falle på en av de tre første dagene i juni. Dette skjedde sist i 1943, 2000 og 2011, og skjer neste gang i 2038. Den kan også falle på den siste dagen i april, men dét skjedde sist i 1818 og vil ikke skje igjen før i 2285.

* I   Kristi himmelfartsdag på .
* I  er datoen .
* I  er datoen .

## Se også
* Påskeformelen
* Inneklemt arbeidsdag

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Josef Hymneskriveren

**Josef Hymneskriveren** (født 816 i Syrakus, Sicilia, død 3. april 886 i Konstantinopel) var en siciliansk prest og basilianermunk. Sammen med sin venn Gregor Dekapolites var han blant de fremste motstanderne av ikonoklasmen (billedstormen) i østkirken på 900-tallet. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han ble født på Sicilia av fromme foreldre, Plotinus og Agatha. Josefs familie måtte flykte fra Sicilia da muslimene invaderte øya. Det nøyaktige sted de bodde, varierer i kildene. Men det anses som mest sannsynlig at han kom fra Val Demone, der et flertall av de østlig-ortodokse gruppene var bosatte. Muligens dro familien fra øya i 831, fra havnebyen Palermo, som han selv oppfattet som sin hjemby. Hagiografen Theodor Pediasimos mener på den annen side at han kom fra Siracusa og at de reiste ut derfra. Ifølge hagiografen Theophanes dro de til Peloponnes. 

I en alder av 15 år ble han tonsurert og dermed opptatt som munk ved Latomosklosteret i Thessalonica.

### Prestemunk
Omkring år 840 ble han ordinert til prestemunk av biskopen av Thessalonica. Under et besøk i Tessalonika ble den fremstående Gregor av Dekapolis så imponert av Josef at han inviterte ham til å tilslutte seg hans kloster, Stoudiosklosteret i Konstantinopel.

Under en reise til Roma en gang før 850 ble han tatt til fange av sjørøvere. Etter å ha blitt satt fri vendte han tilbake til Konstantinopel, hvor han i nærheten av graven til St. Johannes Krysostomos grunnla et kloster. Han diktet der en rekke hymner, noe som ga ham tilnavnet «Hymneskriveren». I den bysantinske kirke regnes han som en av de fremste liturgiske poetene.

Mellom 858 og 867 var han forvist fra Konstantinopel av patriark Ignatius av Konstantinopel, antagelig på grunn av sitt standpunkt i billedstriden. Etter å ha kommet tilbake ble han administrator i Hagia Sofia, et embete han hadde til sin død.

Hans helgenkult bredde seg mest i østkirken, men han regnes også som helgen av Den katolske kirke. Minnedagen er dødsdagen, 3. april, men den har tidligere også vært feiret 14. juni.

## Litteratur
*
*
*
*
Kletus

**Kletus** (eg. **Anakletus**, men på norsk tradisjonelt kjent i kortformen) (død tradisjonelt satt til 13. juli 88) var pave fra ca. 76 til sin død. Han var den tredje pave.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Navnet hans, på gresk *Anenkletos*, betyr «ulastelig», og var et navn som stort sett ble brukt av slaver. Det er derfor regnet som mulig at han var en frigitt slave, eller at hans far hadde vært slave.

### Biskop av Roma - tredje pave
Opplysningene som finnes om ham er sparsomme og usikre. Han skal ha ordinert en del prester, delt inn Roma i 25 kirkesogn, satt opp regler for vigsling av biskoper og for presteskapets klesdrakt, og bygget et oratorium ved apostelen Peters grav på Vatikanhøyden. 

Noen eldre pavelister regner ham ikke som pave, men som stedfortreder for Klemens I i hans lange fravær fra Roma. I andre lister dukker han opp to ganger, både som Kletus og Anakletus. I en lang periode hadde han to minnedager i den liturgiske kalenderen: 26. april som Kletus og 13. juli som Anakletus. Sistnevnte minnedag er nå avskaffet. 

Ifølge tradisjonen led han martyrdøden under keiser Domitian (81–96), men det finnes ikke historisk belegg for dette.

### Hellig
Han ble regnet som helgen umiddelbart etter sin død. I kunsten har han attributtene palme (martyrsymbol), pavekors og en mynt som han knuser.

Den tridentinske kalender avsatte 26. april som festdag for Sankt Kletus, som da ble minnet i kirken sammen med Sankt Marcellinus, og den 13. juli for Sankt Anakletus alene (den samme). I 1960 bestemte pave Johannes XXIII (*Rubricarum instructum* av 25. juli 1960) at feiringen den 13. juli skulle bortfalle. Men 26. april-minnedagen ble beholdt, og da med bruk av navnet Kletus, som er det som er i bruk i den katolske messes kanonbønn. 

Den 14. februar 1961 instruerte Rituskongregasjonen i en forordning for nasjonale og andre lokalkalendere at *Rubricarum instructum* skulle reguleres slik at «Festen for *den helluige Anacletus,* .. er å flytte til 26. april, under dens rette navn, *den kellige Kletur*.» Bruken av denne kalender, som er medtatt i 1962-utgaven av Missale Romanum, fortsetter imidlertid å være autorisert under de betingelser som er indikert i det pavelige motu proprio *[[Summorum Pontificum]]*; selv om festen er fjernet fra den romerske kalender av 1969. Although the day of his death is unknown, Sankt Kletus/Cletus er fortsatt oppført i det romerske martyrologium blant helgene tilknyttet 26. april.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på katolsk.no
Rokade

**Rokade** er et spesialtrekk i sjakk. Man flytter to brikker i ett trekk, kongen og et av tårnene. Man rokerer ved å flytte kongen to felt mot et tårn, og deretter flytte tårnet til det feltet som kongen passerte. Se diagrammene til høyre.

Rokade er bare tillatt hvis følgende vilkår er oppfylt:
# Spilleren har ikke flyttet kongen tidligere i partiet;
# Spilleren har ikke flyttet tårnet som brukes i rokaden;
# Det står ingen brikker mellom kongen og tårnet;
# Kongen står ikke i sjakk.
# Feltet kongen passerer må ikke være angrepet av motstanderens brikker.
# Selve rokaden må ikke sette egen konge i sjakk.

Rokaden er et viktig trekk i åpningsfasen av et sjakkparti. Man oppnår to fordeler: Kongen flyttes til en sikrere posisjon, og tårnet får en mer aktiv posisjon på midten av brettet. Rokade skal utføres ved først å ta opp kongen og flytte den to felt, og deretter flytte tårnet over kongen.

Ordet *rokade* kommer sannsynligvis fra det franske ordet *rocade*. På engelsk heter tårnet *rook*, som stammer fra persisk *rukh*, som betyr vogn.

### Kort rokade
Med hvite brikker utføres kort rokade med å flytte kongen og tårnet mot høyre hjørne, der kongen flyttes to felt til høyre og tårnet flyttes to felt til venstre. Med svarte brikker utføres kort rokade mot venstre hjørne, der kongen flyttes to felt til venstre og tårnet flyttes to felt til høyre.

### Lang rokade
Med hvite brikker utføres lang rokade mot venstre hjørne, der kongen flyttes to felt til venstre og tårnet flyttes tre felt til høyre. Med svarte brikker utføres lang rokade mot høyre hjørne, der kongen flyttes to felt til høyre og tårnet flyttes tre felt til venstre.

## Tidligere regler
Det gamle reglementet nevnte ikke eksplisitt at det ikke var tillatt å rokere langs e-linjen hvis man forvandlet bonden til tårn på e8 og kongen sto urørt på e1, så man kunne ta en såkalt superlang rokade 0-0-0-0-0-0 flytte kongen til e3 og tårnet til e2. Dette førte til en vittig sjakkoppgave der løsningen involverte en slik rokade (se Tim Krabbé, 1972-oppgaven.
Løsning: 1. e7 Kxf3 (Kd3 blir det samme, bare på dronningfløyen) 2. E8=T Kg2 3.0-0-0-0-0-0 matt). Siden presiserte verdenssjakkforbundet FIDE at kongen og tårnet må stå på samme rad.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Bae, Torstein (2019). Sjakkskolen 2: Rokade på nrk.no
Wessex

**Wessex** var et av de syv store angelsaksiske kongedømmene (Heptarkiet) i middelalderens England. Det hadde sitt navn fra vestsakserne, og lå i det sørlige og sørvestlige England. Det eksisterte fra 6. århundre til dannelsen av den engelske nasjon i 9. århundre, og fortsatte som jarledømme til 1066.

Fra omkring 829 tok Wessex over for Mercia som det dominerende angelsaksiske riket. Under Alfred av Wessex (Alfred den store, død 899) kom riket til å være det eneste som klarte å gjøre kraftfull motstand mot danskene, særlig ved det befestningssystem som nevnes i Burghal Hidage. Under ham og hans ettertredere ble vikingenes områder erobret, og slik ble England forenet.

I 927 sluttet Athelstan av England å bruke tittelen konge av Wessex, og det ble i stedet utnevnt en jarl.

## Kongenavnene
Det gamle kongehuset i Wessex brukte bare personnavn som begynte med bokstaven C. Den eldste kjente kongen er *Cerdic*, som døde i 551, fulgt av *Cynric, Ceawlin, Ceolric, Ceolwulf* og *Cynegisl*, som regjerte fra 611 til 641 og hadde datteren *Cyneberga* og sønnene *Cwichelm, Coenwealh* og *Centwine*. Dette fortsatte til 802, da en ny slekt kom på tronen. De hadde tvert om navn som begynte på vokal: *Ecgbeort, Æthelwulf, Æthelbeald, Æthelbeorth*, avsluttet med *Eadweard* (= Edvard bekjenneren). Denne skikken deltes av Uppsala-kongene, som alle hadde navn som startet med vokal: Erik, Olav, Anund og Emund.

## Jarlen av Wessex

Ulikt flere andre angelsaksiske kongedømmer, er Wessex ikke bevart som et administrativt område i dagens England. Etter at den siste jarlen i middelalderen, Harald Godwinson, døde i slaget ved Hastings, ble ikke tittelen brukt før i 1999, da prins Edward ble utnevnt til jarl av Wessex og *viscount* Severn, i forbindelse med at han giftet seg med Sophie Rhys-Jones.

## Se også
*Liste over konger av Wessex

## Referanser
Heptarkiet

**Heptarkiet** (fra gresk επτα, hepta, «sju» + αρχη, arkho, «å herske») er et begrep som brukes av historikere som fellesnavn på perioden i Englands historie etter at angelsakserne hadde tatt kontroll og fram til de norrøne vikingenes maktovertagelse begynte. Det refererer til de angelsaksiske kongerikene i sør, øst og sentralt i England i tidlig middelalder. Normalt regnes perioden for å vare fra ca. 500 til ca. 850.

Ordet refererer til de syv kongedømmer man tradisjonelt har telt med blant de angelsaksiske riker som tidlig på 900-tallet ble nasjonen England. Disse er Northumbria, Mercia, East Anglia, Essex, Kent, Sussex og Wessex. Disse rikene var til tider samlet under en *[[bretwalda]]*, en konge som fungerte som overherre over alle rikene. *Bretwaldaenes* reelle makt utenfor sitt eget kongedømme var dog svært begrenset, og det var ikke en tittel som ble formelt tildelt eller gikk i arv, men mer en anerkjennelse av at en konge var dominerende, særlig i militær forstand. Disse små kongerikene ble til sist samlet i kongeriket England.

Betegnelsen har vært i allmenn bruk siden 1500-tallet, men den opprinnelige ideen om at det var sju angelsaksiske kongeriker er tilskrevet den engelske historikeren Henry av Huntingdon på 1100-tallet og ble først benyttet i hans verk *Historia Anglorum*.

## Nyere forskning

Selv om begrepet fortsatt er i en viss bruk, har nyere forskning vist at det omfatter en sannhet med modifikasjoner. Betegnelsen heptarkiet slår fast at det eksisterte sju kongeriker, men antallet var vekslende da kongene tevlet om overmakt i ulike tider innenfor den konvensjonelle perioden. Dels har man forstått at noen av rikene hadde en betydelig lavere status enn de andre; dette gjelder spesielt Essex og Sussex. På slutten av 500-tallet var kongen av Kent en dominerende herre i sør; på 600-tallet var herskerne i Northumbria og Wessex mektige; på 700-tallet hadde Mercia oppnådd overherredømme over andre overlevende kongerikene, særlig hadde Offa av Mercia en framherskende posisjon.

Samtidig har man også sett at det var kongedømmer utenom de syv som spilte en betydelig rolle, slik som Lindsey, Hwicce, Magonsaete, Wihtware (folket på Isle of Wight, Middle Anglia, Hæstingas og Gewisse (forløper for Wessex). Selv så sent som styrene til Edwy og Edgar (955–975), er det mulig å snakke om adskilte kongeriker innenfor den angelsaksiske befolkning.

I dag brukes begrepet først og fremst som et bekvemmelighetsord for å sette navn på en periode i engelsk historie, uten at man legger noen vekt på om det rommer tallet sju eller flere kongedømmer.

## Referanser


## Litteratur
* Stenton, F.M. (1971): *Anglo-Saxon England*, 3. utg., Oxford University Press.
* Campbell, J. et al. (1991): *The Anglo-Saxons*, Harmondsworth: Penguin

## Eksterne lenker
* The Burghal Hidage; Alfred's towns - Wessex' befestede burher
Æthelberht av Wessex

**Æthelberht** (angelsaksisk: Æþelberht, i betydning «staselig + edel») var konge av Kent fra 858 og av Wessex fra 860 og fram til han døde i 865. Han var den tredje sønnen til Æthelwulf av Wessex og hans første hustru Osburga.

## Liv og virke

Æthelberht hadde fire brødre, Æthelstan, Æhelbald, Æhelred og Alfred, og dessuten en søster, Æthelswith, som ble gift med Burgred, konge av Mercia.

I 855 ble han underkonge av Kent mens hans far reiste til Roma etter at hans hustru (antagelig) var død. Hans bror Æthelbald ble gitt ansvaret for Wessex. Etter farens død i 858 etterfulgte han faren som konge av Kent og de andre østlige delene av kongeriket. Da Æthelbald døde barnløs i 860 gikk Wessex også til Æthelberht.

Som sin far og bror ble også Æthelberht kronet ved Kingston upon Thames *[[Den angelsaksiske krønike]]* beskrev Æthelberhts styre som et godt med varig fred. Det var riktig for indre affærer, men norrøne vikinger forble en stor trussel, som blant annet stormet Winchester, men tok ikke byen, og herjet østlige Kent.

En utvikling var at Wessex og dens nyere sørøstlige erobringer ble et forent kongerike grunnet trusselen utenfra og at Æthelberht i motsetning til sine forgjengere ikke utnevnte et familiemedlem som underkonge av Kent. Et charter utgitt i løpet av det første året av hans styre reflekterte en ny form for forsamling: det var det første charter fra en vestsaksisk konge som omfattet et komplett antall av både vestsaksiske og kentiske vitner.

Æthelberht døde i 865 og ble etterfulgt av sin bror Æhelred. Han ble gravlagt i klosteret Sherborne Abbey i Sherborne i Dorset ved siden av sin bror Æthelbald.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Æthelberht 9»  hos *Prosopography of Anglo-Saxon England*; antagelig også «Æthelberht 12»
Tigran Petrosian

**Tigran Vartanovitsj Petrosian** (armensk: Տիգրան Վարդանի Պետրոսյան; russisk: Тигран Вартанович Петросян; født 17. juni 1929, død 13. august 1984) var tidligere verdensmester i sjakk.

Petrosian var etnisk armener, født i Tbilisi, hovedstaden i Georgia i Sovjetunionen, og døde i Moskva. 

I 1963 slo han Mikhail Botvinnik 12,5–9,5 i kampen om VM-tittelen. Petrosian forsvarte tittelen i 1966, da han slo Boris Spasskij 12,5–11,5. I 1969 tapte han tittelen til Spasskij (10,5–12,5).

Spillestilen til Petrosian var preget av dyp strategisk innsikt, og han var svært dyktig til å utnytte ørsmå posisjonelle feil fra motstanderen. Denne spillestilen gjorde at Petrosian svært sjelden tapte partier, men også til at mange partier endte remis. Partiene hans har blitt beskyldt for å være «kjedelige», men de viser ofte dyp forståelse av stillingen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  50 kritiske stillinger fra Petrosians partier
Bletoppen

**Bletoppen** er et fjell i Tinn kommune i Telemark. Det er en del av Store Ble. Fjellet har en høyde på  meter over   havet og er den høyeste toppen på Blefjell.

Fra Bletoppen er det utsikt til blant annet Jonsknuten og Skrimfjella i sørøst, Lifjell i sørvest, Gaustatoppen i vest og Hardangervidda i nordvest.

Bletoppen nås enklest ved å følge merket sti fra parkeringsplassen ved Nordstul, 3&ndash;4 timers gange sommerstid.  Flere vesentlig kortere stier begynner ved veien mot Fosskard og går opp den bratte vestsiden av Blefjell.

## Referanser
Mikhail Botvinnik

**Mikhail Moisejevitsj Botvinnik** (ru. *Михаил Моисеевич Ботвинник*; født 17. august 1911 i Kuokkala, død 5. mai 1995)
var en sovjetisk sjakkspiller. Han var verdensmester i totalt cirka 16 år.

Han ble en sterk spiller i Sovjetunionen og vant det sovjetiske mesterskapet for første gang i 1931, en prestasjon han gjentok i 1933, 1939, 1941, 1945 og 1952. Takket være gode resultater i internasjonale turneringer mente man at han fortjente å møte Aleksandr Alekhin i en tittelkamp.

I mellomtiden kom krigen, og først i 1948 ble han verdensmester ved å vinne en offisiell turnering om verdensmestertittelen, arrangert av verdenssjakkforbundet FIDE. Han forsvarte tittelen i offisielle tittelmatcher i 1951 mot David Bronstein og i 1954 mot Vasilij Smyslov, inntil han i 1957 tapte tittelen til samme Smyslov. I den garanterte returmatchen mot Smyslov i 1958 vant han tilbake tittelen med resultatet 12,5–10,5.

I 1960 mistet han tittelen til Mikhail Tal, men vant den tilbake i returmatchen året etter. I 1963 tapte han igjen en tittelmatch, denne gang mot Tigran Petrosian. Nå hadde FIDE bestemt at Botvinnik ikke kunne kreve flere returmatcher. Han fortsatte å spille internasjonal turneringssjakk til 1970.

Botvinnik startet en sjakkskole som gav undervisning til spesielt begavede talenter. Flere storspillere har vært innom Botvinniks sjakkskole, blant annet Garri Kasparov, Anatolij Karpov og Vladimir Kramnik.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  40 kritiske stillinger fra Botvinniks partier
Randsfjorden

**Randsfjorden** er den fjerde største innsjøen i Norge og den tredje største i Innlandet fylke. Randsfjorden ligger i kommunene Jevnaker i Akershus og Gran, Søndre Land og Nordre Land i Innlandet. I nord har innsjøen tilsig av elvene Etna og Dokka, og i Røykenvika kommer Vigga ut. Randsfjorden dreneres av Randselva som renner ut ved Jevnaker i sørenden av innsjøen.

Randsfjorden ligger 135&nbsp;moh., er 77 km lang og har et areal på 140&nbsp;km². Dybden varierer noe, den største dybden er mellom 131 og 134,5 meter.

Randsfjordferga krysser Randsfjorden mellom Horn og Tangen.

Snorre skriver at en gang kong Halvdan Svarte hadde vært på besøk på Hadeland, reiste han over Randsfjorden på vei hjem. Da gikk han gjennom isen med sin hest og slede, og druknet.

## Geologi
Randsfjorden er en fjordsjø som ble dannet av isen i og etter siste istid. Området utgjør en svakhetssone i jordskorpa på grunn av en forkastning, der østsiden har sklidd ned mens vestsiden er presset opp. Bergartslagene er dermed best bevart i øst der vi finner kambrosilurske skifre og i høyereliggende områder permiske lava bergarter. Disse lagene er erodert på vestsiden og vi finner prekambrisk grunnfjell.

## Dyreliv
Dokkadeltaet naturreservat i nordenden av fjorden er et ramsarområde på grunn av områdets betydning som biotop for trekkfugler og overvintrende vadefugler.

Randsfjorden har flere stammer med storørret. Den som blir fysisk størst av dem gyter i Dokka/Etna og kalles gjerne Dokkaaure. Nesten hvert år fanges det fisk på over 10 kg i dette vassdraget eller fjorden.

## Bebyggelse
Randsfjorden var en viktig årsak til bosettingsmønsteret på Hadeland. Utenfor Eidsand ligger flere øyer, blant annet Kongeøya og Sandøya. Rundt innsjøen finnes flere golfbaner.

Randsfjorden strekker seg fra Jevnaker i sør til Dokka i nord. På vestsiden finner vi stedene Onsaker, Tangen, Bjoneroa, Ringelia og Ligarda.
På østsiden finner vi Grymyr, Brandbu, Røykenvik, Horn, Fall, Hov, Fluberg og Odnes.

## Se også
*Liste over innsjøer i Skandinavia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
DivX

**DivX**, forkortelse for Digital Video Exchange er en videostandard laget av DivXNetworks Inc. DivX er en av verdens mest utbredte teknologier innen video, og har per i dag over 200 millioner brukere verden over. DivX er kjent for å kunne komprimere lange og store videoer, typisk komprimeres DVD-videoer fra 5 gigabyte til ca. 700 megabyte.

## Eksterne lenker
* 
* DivXNetworks, Inc.
* DivX Digest 
* DivX Movies
* Open Directory Project: DivX
Danske Lov

**Danske Lov** (*Christian 5s Danske Lov av 1683*), også kjent som ***Den Danske Landslov af 1683***, ble underskrevet av kong Christian V den 15. april 1683. Danmark fikk dermed en lov som gjaldt for hele kongeriket, og som omfattet sivilrett såvel som strafferett, prosess, kirkerett og andre deler av den offentlige rett. Hittil hadde det vært 3 forskjellige landskapslover: Jyske Lov for Fyn og Jylland, Sjællandske Lov for Sjælland, Møn, Lolland og Falster og Skånske Lov for Skåne, Halland, Blekinge og Bornholm. Jyske Lov var den yngste og ble derfor også brukt utenfor Jylland.

Danske Lov ble utstedt på bakgrunn av enevoldsmakten (jus majestatis), som ble innført i forbindelse med Kongeloven av 1665.

Danske Lov er detaljert og utførlig i sine bestemmelser, ganske i overensstemmelse med datidens kasuistiske metode. Det var tale om en sammenskrivning av en rekke samfunnsmessig viktige problemstillinger, som før enten hadde vært regulert utfra sedvane eller ved landskapslovene.

Danske Lov var nyskapende på mange områder, bl.a. ble straff begrunnet utfra et forebyggelsessynspunkt. Den vakte stor oppsikt i utlandet og ble oversatt til tysk, latin, russisk og engelsk.

Norge fikk i 1687 sin Norske Lov, som i form og innhold stort sett baserte seg på Danske Lov, men inneholdt en hel rekke særbestemmelser og innrømmelser overfor norske, økonomiske interesser. Det norske forarbeidet med å få revidert hadde startet med forslag fra Jens Bjelke om å revidere lovverket. Stattholderne Hannibal Sehested og Ulrik Fredrik Gyldenløve støttet også bestrebelsene, men først i 1680 kom en kommisjon igang.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Danske Lov i digital form