open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sandviksåstunnelen

**Sandviksåstunnelen** er en 313 meter lang 2-felts tunnel på fylkesvei 164 øst for Sandvika sentrum i Bærum. Den ble åpnet i 1991. Den går fra Gamle Drammensvei i sør, og kommer ut ved Sandvika stasjon og Engervannet i nord. Tunnelen har ett løp med to motgående felt.

## Se også
*Løkkeåstunnelen
*Vesttunnelen
*Veitunneler i Norge

## Eksterne lenker
* Bilde av tunnelen fra øst. Nederst på bilde kan man se begge rundkjøringene på hver side av tunnelen.
* Bilde av nord-innslaget til tunnelen, det kan ses nederst på midten av bildet.
* Bilde av sør-innslaget til tunnelen, det kan ses nederst til høyre på bildet.
Rautavaara

**Rautavaara** er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Den grenser til kommunene Sonkajärvi, Lapinlahti, Kuopio, Juga, Nurmes, Valtimo og Sotkamo. Kommunen er enspråklig finsk. Rautavaara hadde .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rautalampi

**Rautalampi** er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Den grenser til kommunene Hankasalmi, Konnevesi, Pieksämäki, Suonenjoki, Tervo og Vesanto. Kommunen er enspråklig finsk. Rautalampi hadde .

Mange etterkommere av de skogfinner som flyttet vestover till de norske og svenske finnskogene på 1600-tallet har forfedre som stammer fra Rautalampi.

## Vennskapsbyer
* Aizkraukle, Latvia
* Grue, Norge, 1950
* Torsby, Sverige, 1977
* Prioneschsk, Russland, 1989
* Paistu, Estland 1992

## Referanser
Musette

**Musette**, tradisjonelle betydninger
* Musette (obo), også *pikkoloobo*: treblåser i obofamilien, 
* Musette de cour: liten sekkepipe som var populær i barokken, spesielt blant fransk adel
* Musette (musikk), også *bal-musette*: folkelig fransk musikk- og danseform, ofte med trekkspillakkompagnement

Nyere betydninger av **musette**
* I sykkellingo posen med mat og drikke som rittdeltakere får utdelt i langesonene
* Dewey Redmans betegnelse for suona, en kinesisk variant av oboforløperen skalmeie
Vacansoleil-DCM

**Vacansoleil-DCM Pro Cycling Team** var et nederlandsk sykkellag. Laget ble etablert i 2009, og var oppfølgeren til *P3 Transfer-Batavus*. Etter å ha vært et prokontinentallag i to sesonger, ble laget tatt opp i WorldTouren for 2011. Sponsoren "Vacansoleil" er et europeisk reiseselskap som arrangerer luksuriøse campingferier, mens DCM er en belgisk gjødselprodusent. Etter 2013-sesongen ble laget lagt ned.

## Ryttere 2013

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hjemmeside
Freddy Koch

**Freddy Koch** (1916–1980) var en dansk skuespiller, sceneinstruktør og rektor.

## Virke
Koch var utdannet ved Det Kongelige Teaters elevskole og seinere engasjert ved diverse privatteatre. Han var i mange år tilknyttet Folketeatret, hvor han også arbeidet som sceneinstruktør.

Fra 1971 til 1976 var han rektor ved Aarhus Teaterskole. I 1976 ble han ansatt som skuespiller ved Aalborg Teater.

## Filmografi
### Spillefilm
* 1976 – *[[Olsen-banden ser rødt]]* – nederlandsk oppkjøper
* 1975 – *[[Olsenbandens siste bedrifter]]* – Ziegelhofer
* 1974 – *[[Olsen bandens sidste bedrifter]]* – Ziegelhofer
* 1971 – *[[Ballade på Christianshavn]]* – Dideriksen
* 1966 – *[[Slapp av, Frede!]]* – embetsmannen
* 1965 – *[[En venn i bolignøden]]*
* 1965 – *[[Slå først, Frede!]]* – Zinck
* 1961 – *[[Alt for kvinden (1961)|Alt for kvinden]]* - (Greven på Liljenborg) 
* 1961 – *[[Flemming på kostskole]]* – adjunkt Lange
* 1961 – Gøngehøvdingen – rentemester Gabel
* 1961 – *[[Sommerlandet]]* – speaker (stemme) 
* 1960 – *[[Tro, håp og trolldom]]* – sysselmannen
* 1960 – *[[Det skete på Møllegården]]* – tollassistent Petersen
* 1957 – *[[Ingen tid til kjærtegn]]* – Malvolio
* 1953 – *[[Den gamle mølle på Mols]]* – skolelæreren
* 1952 – *[[Vi arme syndere]]* – baron Willy von Ehrenburg
* 1951 – *[[Gamle synder]]* – lærer William Schmidt
* 1949 – *[[Hans im Glück]]* 
* 1949 – *For frihet og rett* – Ahlgreen-Ussing
* 1945 – *[[De røde enge]]* – Dreyer, sabotør

### TV
* 1974 – *Søndage med Karl og Gudrun* TV-serie 
* 1965 – *Melodin som kom bort* 
* 1965 – *I brændingen* – Ask 
* 1965 – *De blå undulater*

## Referanser

 


## Eksterne lenker
* 
* Freddy Koch hos Flmdelta
Anton Myhra

**Anton Myhra** (født 11. juli 1947 i Larvik, død 28. februar 2009) var en norsk filosof.

Myhra var født i Larvik, og begynte å studere ved Universitetet i Tromsø i 1972. Han var med på å starte studentavisa der, *[[Utropia]]*, i 1976. Han ble ansatt som universitetslektor ved Universitetet i Tromsø i 1993, og var blant annet kjent fra ex.phil-kurset. Hans spesialfelt var antikke filosofer. 

Han var også delaktig i samfunnsdebatten ellers, og sto på valgliste for Rød Valgallianse så seint som i 2007. I 1999 uttalte han at «det er mye mer givende å gå på kafé og studere folks latter og humor» enn å studere «Kants transcendentalpragmatikk».

Anton Myhra fikk hjerneslag i en alder av 53, men kom delvis tilbake i arbeid. Han døde i februar 2009.

## Referanser
Hanna-Marie Weydahl

**Hanna-Marie Apenæs Salvesen Weydahl** (født 30. juni 1922 på Tjøme i Vestfold, død 5. januar 2016  i Oslo), var en norsk pianist og pedagog, kjent for sin innsats for å fremme musikk av norske samtidskomponister.

Weydal studerte med Reimar Riefling, Elisabeth Onarheim Ringdal og Marcel Naas i Oslo, senere ved musikkonservatoriet i Brussel og Cortots musikkskole (*École Normale de Music*) i Paris. Hun debuterte i 1940, 18 år gammel. 

Fra 1973 til 1991 var Weydahl førsteamanuensis ved Norges musikkhøgskole og instruerte flere av landets betydelige pianister. Hun var solist med ledende norske orkestre, hadde radio- og fjernsynsopptredener, holdt kåserier og var virksom som skribent.

Weydahl gjorde seg bemerket som tolker av Fartein Valen, en komponist hun kjente personlig. Hun framførte ved flere anledninger Eivind Grovens klaverkonsert fra 1950 og relanserte ungdomsverket hans, *[[Marihand]]* (1928).

## Innspillinger
* *[[Aleksandr Skrjabin]] Klaververker*, 1999 Hanna-Marie Weydal

## Priser
* Harriet Cohens internasjonale musikkpris 1966
* Nordstrand vels miljøpris to ganger, sist i 1999
* Kongens fortjenstmedalje i gull
* Fartein Valen-prisen 2006, delt med Einar Henning Smebye.

## Referanser
Henrik Johan Bull

:*Se også [[Henrik Bull]], for andre med dette navnet.*

**Henrik Johan Bull** (1844–1930) var en norsk forretningsmann og skipsreder.

I perioden 1893–1895 ledet han en ekspedisjon til Antarktis med skipet «Antarctic», finansiert av Svend Foyn, for å lete etter forekomster av retthvaler. Skipet ble utstyrt med elleve harpunkanoner, eksplosiver, åtte hvalbåter og et mannskap på 31.

19. januar 1895 gikk en gruppe fra ekspedisjonen i land på Foyn Island. Fem dager senere ble en båt med åtte mann, inkludert Bull, kaptein Leonard Kristensen, Carsten Borchgrevink og Alexander von Tunzelmann sendt i land på Kapp Adare på det antarktiske fastland. På det tidspunktet trodde de at de var de første til å sette fot på det antarktiske kontinent, men det ble senere klart at selfangeren John Davis hadde påstått å ha gått i land på Antarktishalvøya allerede i 1821. Denne påstanden er imidlertid omstridt.

## Referanser


## Litteratur

* H. J. Bull: *The Cruise of the «Antarctic» to the South Polar Regions*, utgitt av Edward Arnold Publishers Ltd., London (1896)
* H. J. Bull: ''Sydover. Ekspeditionen til Sydishavet i 1893-1895'', utgitt av Det Norske Aktieforlag, Kristiania (1898)
* Per Gramsborg: *The first man to have set foot on the Antarctic continent»'. I: *The Norseman'', nr 2 (1992)

## Eksterne lenker
* Norsk biografisk leksikon
Norheimsund Industrier AS – Norhand

**Norheimsund Industrier** er en norsk leverandør av arbeidsklær og verneutstyr.  I tillegg driver de med produksjon av stillas, hansker og vernebekledning. Disse produktene markedsføres under merkenavnet Norhand. Norheimsund Industrier holder til i Norheimsund i Hardanger.

Bedriften har over 60 ansatte og har en årlig omsetning på over 60 mill. Bedriften har arbeidet innen bransjen i over 20 år.

## Eksterne lenker
* www.norhand.no
Byfornøyelse

***Byfornøyelse*** er et norsk temastyrt talkshow med Karin Westrheim som gikk på NRK-TV sommeren 1991. I tillegg leverte Vetle Lid Larssen humoristiske «Oslo-reportasjer» med filosofiske betraktninger i hvert program. Programmet gikk på fredagskvelder.

Hvert program hadde et spesifikt tema relatert til Oslo, blant annet forskjellene mellom Oslo øst og Oslo vest. Programmet hadde en lett og uhøytidelig stil og hadde også musikalske innslag.

## Om programmet
Programmet ble godt mottatt av VGs TV-anmelder. En av anmelderne mente at det på sitt beste var på høyde med Dan Børge Akerøs talkshow *[[SenFredag]]*.

## Gjester
(utvalg)
*Tove Nilsen
*Bendik Hofseth
*DeLillos
*Ellen Holager Andenæs
*Lynni Treekrem
*Erling Okkenhaug

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johann Michael Bach III

**Johann Michael Bach** (født 9. november 1745 i Struth ved Schmalkalden, død 13. juni 1820 i Elberfeld, Wuppertal var en tysk komponist av musikerfamilien Bach. 
__NOTOC__
Bach reiste tidlig til Nederland og  England. Han var kantor i Tann (Rhön), studerte i Göttingen og Leipzig og slo seg ned i Güstrow som advokat. Deretter vendte han tilbake til Tann, og etter etter en reise i Sveits tilbrakte han sine siste år i Elberfeld, i dag en bydel i Wuppertal.

## Bevarte verk
* seks cembalokonserter
* geistlige kantater
* verdslige kantater
* liedersamlingen *Schweizer Naturszenen*
* *Kurze und systematische Anleitung zum General-Bass und der Tonkunst uberhaupt* (Kassel 1780)

## Referanser


## Litteratur
* Thomas Nüdling: *Untersuchungen zu Johann Michael Bach. Leben und Werk; Schriftliche Hausarbeit vorgelegt im Rahmen der Ersten Staatsprüfung für das Lehramt für die Sekundarstufen I und II im Fach Musik*. Detmold 2002.

## Eksterne lenker
* 
* 
* Verkfortegnelse, klassika.info
*
Johann Michael Bach

**Johann Michael Bach** er navnet til flere personer av musikerfamilien Bach:

*Johann Michael Bach (1648–1694), Sønn av Heinrich Bach
*Johann Michael Bach (1745-etter 1795), sønn av Johann Elias Bach
Johann Elias Bach

**Johann Elias Bach** (1705–1755) var en tysk komponist av musikerfamilien Bach.

Etter teologistudium i Jena var han fra 1737 til 1742 elev og sekretær hos fetteren Johann Sebastian Bach i Leipzig. Elias' brev fra denne tiden er viktige kilder om livet til J.S. Bach. Fra 1743 var Elias kantor i Schweinfurt.

Han komponerte to årganger kirkekantater som ble holdt svært høyt i samtiden, men alle er tapt.

## Referanser


## Litteratur
* Evelin Odrich, Peter Wollny (red.): *Die Briefentwürfe des Johann Elias Bach. (1705–1755)* (= *Leipziger Beiträge zur Bach-Forschung.* Bind. 3). redigert og kommentert. Olms, Hildesheim u. a. 2000, ISBN 3-487-10851-8.

## Eksterne lenker
*
Helge Rønning

**Helge Rønning** (født 1. september 1943) er professor emeritus ved  Institutt for medier og kommunikasjon ved Universitetet i Oslo (UiO) og tidligere ansatt ved Institutt for nordisk språk og litteratur ved UiO. 

Han er mag.art. fra UiO i 1971 og har også studert ved Brandels University i Massachusetts i USA og School of Oriental and African Studies i London. Ved siden av sitt medievitenskapelige forfatterskap har han også skrevet og redigert flere bøker om og fra afrikansk kultur og samfunn.

Rønning var medlem av regjeringens ytringsfrihetskommisjon (1996-1999). og har også vært leder av Norsk faglitterær forfatter- og oversettelsesforening, styreleder i Kopinor og redaktør i Samtiden. Han har ogå vært litteraturkritiker i Dagbladet.  

## Bibliografi
* *Dødsdom over et folk. Imperialismen og Biafrakonflikten*, sakprosa (1969)
* *Moderne afrikanske fortellere*, sakprosa (1971)
* *Linjer i nordisk prosa. Norge*, sakprosa (1975)
* *Samtaler i samtiden* (red.) sakprosa (1990)
* *Litteratur og modernitet* (medf.) sakprosa (1990)
* *Verdens Litteraturhistorie* bd. 7, sakprosa (1994)

## Referanser


## Kilder
*Presentasjon av Helge Rønning i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker

*  Helge Rønning - Store norske leksikon
*  Om Helge Rønning, fra UiO
Peder Anker (forsker)

**Peder Johan Anker** (født 27. mai 1966) er en norsk historiker og forsker, med bakgrunn fra Universitetet i Oslo. Han er pr 2015 bosatt i USA, tilknyttet  Gallatin School of Individualized Study ved New York University.

## Eksterne lenker

* Peder Ankers nettsted (engelsk)
Johann Lorenz Bach

**Johann Lorenz Bach** (1695–1773) var en tysk komponist av musikerfamilien Bachs frankiske linje.

Johann Lorenz Bach fikk musikalsk opplæring av sin far Johann Valentin Bach og studerte hos  Johann Sebastian Bach i Weimar i årene 1715–1717. Fra 1718 til sin død var han kantor, organist og lærer hos den liechtensteinske friherres residens Lahm i Itzgrund ved Coburg.

Orgelet han spilte på i over førti år står fremdeles i slottskirken: et instrument i nesten opprinnelig stand bygd av Heinrich Herbst fra Halberstadt i 1732. Instrumentet har 29 registre på to manualer og et rikt besatt pedalverk.

Bortsett fra et preludium og fuge i D-dur er Johann Lorenz Bachs verk tapt.

Johann Sebastians stamtre over Bachfamilien har følgende opplysning om Joh. Lorenz:

*«No. 38. Joh. Lorenz Bach, Joh. Valent. Bachs Sub No. 21 ältester Sohn, ist Organist zu Lahme in Franken.*»

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Herbstorgelet i Lahm/Itzgrund
Anne-Lise Wang

**Anne-Lise Wang** (født 3. mars 1920 i Kristiania, nåværende Oslo, død 20. mars 1967) var en norsk skuespiller.

Hun var engasjert ved Chat Noir og Det Nye Teater. Wang medvirket også i syv langfilmer 1942-1958.

Hun var datter av Fritz Wang (1888–1952) og Hertha Olsen (1891–1959). Anne-Lise Wang var fra 1948 gift med teaterlederen Johan Henrik Wiers-Jenssen i hans andre ekteskap.

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jørn Eivind Schau

**Jørn Eivind Schau** (født 28. november 1968) er norsk fløytist  fra Fetsund i Akershus. Han er utdannet fra Norges musikkhøgskole (NMH) i Oslo og Royal Academy of Music (RAM) i London. Studerte med bla. Per Øien, Ørnulf Gulbransen og Sebastian Bell, og deltok ved William Bennetts fløyteklasser ved RAM.

Siden 1987 har Schau spilt med en rekke norske militær- og symfoniorkestre. Han har spilt regelmessig med Kristiansand Symfoniorkester siden 1999, og var tilknyttet Forsvarets Distriktsmusikkorps Sørlandet (FMKS) fra 1999-2003. Schau medvirker ved en rekke klassiske og kommersielle innspillinger, og er aktiv som solo-og kammermusiker.

Siden 2000 er han ansatt som førstelektor i fløytespill ved Universitetet i Agder (UiA) , Fakultet for kunstfag, Institutt for musikk. Han holder jevnlig mesterklasser i Skandinavia og utlandet, og har levert bidrag til utgivelser, artikler og faglitteratur innen fløytespill. Av bidrag til utgivelser kan nevnes "Instructive Studies for the Modern Flute", som ble utgitt på Edition Svitzer i København – 2009. Denne utgivelsen var et resultat av et samarbeid med komponisten Hans Magne Græsvold. I 2010 leverer han bidrag til professor Dr.Ph. Ewa Murawskas bokutgivelse FLUTE IN NORWAY, samtidig som han er gjestelærer ved Musikkakademiet i Poznan, Polen.

Schau har flere ganger vært invitert til internasjonale fløytefestivaler. Senest i 2010 deltok han ved ”3e CONVENTION INTERNATIONAL DE FLÛTE  DE NICE, der han også var jurymedlem med blant andre Maxence Larrieu og Pierre Monty  i den nasjonale franske fløytekonkurransen “ 2d concours national de flute & piano”.

## Referanser


## Eksterne lenker
Leirraset på Hokstad

**Leirraset på Hokstad** skjedde om kvelden 23. april 1870; da gikk et større leirras ved Hokstad på Ytterøy i Nord-Trøndelag. Det var flere beboelseshus som raste ut i sjøen, og disse var i hovedsak bygget i forbindelse med drift av kopper- og kisgruver på 1700- og 1800-tallet. 

Det var totalt syv omkomne hvorav fem barn fra to familier. De omkomne var: 
* Iochebed Ann Blewett, 2 mnd
* Samuel Joseph Blewett, 3 år
* Carstinus Brænne, 7 år
* Mary Blewett, 9 år
* Carl Oskar Brænne, 12 år
* Lars Olsen Brænne, 42 år 
* Mariane E. Brænne, 46 år.

## Referanser
Piggføtter

**Piggføtter** er en plate til å legge under hjulene ved vinsjing av andre biler eller annet når veigrepet er dårlig. Piggføtter er somregel utstyrt med kraftige pigger under, og en stopper så hjulet kan hvile på oversiden. Piggføtter kan øke veigrepet radikalt så lenge veidekket er fast.
FA-cupen 1884/85

**FA-cupen 1884/85** var den fjortende sesongen av FA-cupen. 114 lag deltok, men ni lag spilte aldri en kamp. Finalen ble spilt mellom Blackburn Rovers og skotske Queen's Park, akkurat som forrige sesong.

## Første runde

### Omkamper

## Andre runde

### Omkamper

## Tredje runde

### Omkamper

## Fjerde runde

## Femte runde

## Kvartfinaler

### Omkamper

## Semifinaler

### Omkamper

## Finale

## Referanser
Staur (geologi)

En **staur** er en søyle dannet ved bølgeerosjon av kysten. Søylen består vanligvis av sedimentære bergarter og står tilnærmet loddrett.

De tolv apostler ved kysten av Port Campbell Nasjonalpark i staten Victoria i Australia er en rekke staurer av kalkstein.

## Se også
* Rauk
* Tindenål
Vekselretter

En **vekselretter** er et apparat som omformer likespenning til vekselspenning, og dermed også likestrøm til vekselstrøm. Den kan betraktes som det motsatte av en likeretter.

Alt etter oppkobling kan vekselrettere være konstruert for å produsere énfaset eller trefaset vekselstrøm. Ved å anvende halvledere av silisiumkarbid kan en virkningsgrad på opp til 98% oppnås.

Bruksområder for en vekselretter er for eksempel der det er behov for 230V vekselstrøm i bil, båt eller andre steder der man har kun en likespennings-kilde tilgjengelig. Vekselretter er også en viktig del av en UPS som brukes mye til å strømforsyne servere i datasystemer. Et viktig bruksområde er også å lede likestrømsenergi inn i et vekselstrømsnett, for eksempel fra et fotovoltaisk anlegg.

En vekselretter fungerer som oftest ved at likespenningen først økes til høy spenning i et Chopper/boost ledd, hvorpå den "hakkes opp" i en høyfrekvent puls, som transformeres, moduleres, og glattes til å bli gjenkjennelig som en sinusform på utgangen. Det finnes også enkle vekselrettere som leverer firkantpuls, men disse er ikke mye utbredt, og vil ikke fungere på alle apparater.

*On grid inverter* er et apparat som omgjøe elektrisk energi til samme fase og spenning som det offisielle strømnettet og legge denne effekten inn uten vesentlig endring av fasevinkel (typisk fasveinkel >0,97). Spenningen som kan omgjøres til å legge på nettet er typisk 12-66v DC fra mindre solcellepaneler, eller 24-120v ac fra vindturbiner. Større systemer, typisk over 2kw er laget for inngangspenning over 150v DC opp til 600v for størrelser tilpasset husbruk. Fordelen med en slik omformer er at selv digitale nymoderne strømmålere vil i nesten uvesentlig grad registrere induktiv last og vil redusere din strømregning med den effekten som blir lagt inn på nettet, så lenge den er midre enn ditt totale forbruk. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kolbotnvannet

**Kolbotnvannet** (eller **Kolbotntjernet**) er en innsjø som ligger ved tettstedet Kolbotn i Nordre Follo kommune i Akershus. Vannet har avløp til Gjersjøen. Lokalt kalles den vanligvis Kolbotntjernet av lokalbefolkningen og Kolbotnvannet av kommunen. Ifølge Statens kartverk er både Kolbotntjernet og Kolbotnvannet offisielle navn, selv om Kolbotnvannet kun  er godkjent, men ikke anbefalt fra Kartverket.

Vannet inneholder to øyer: Storøya og Vesleøya. Det har vært mye omtalt i lokalpressen på grunn av den dårlige vannkvaliteten, med både alger og koliforme bakterier, som gjør at man ble frarådet å svømme i vannet.

Tidligere år har det blitt arrangert et skøyteløp kalt «Kolbotnvannet rundt» på vannet om vinteren.

## Referanser
Den væpnede arms orden

**Den væpnede arms orden** var en dansk orden innstiftet 2. desember 1616 av kong Christian IV og tildelt i hans regjeringstid.

Den væpnede arm var i dette tilfelle et symbol for kampen for protestantismen, et symbol Christian IV også benyttet i andre sammenhenger. Ordenen hadde én grad, *ridder*. Ordenen ble etablert i forbindelse med Danmarks seier i Kalmarkrigen. Utnevnelser fant sted ved kun ett tilfelle, 2. desember 1616 i riddersalen på slottet Koldinghus, da 12 adelsmenn som hadde utmerket seg i Kalmarkrigen ble slått til riddere. Blant disse var rikets ledende menn, inkludert kansleren, riksmarskalken, riksadmiralen, stattholderen i Schleswig og Holstein og medlemmer av riksrådet. Ordenstegnet kan ha blitt tildelt året etter. Ordenen ble ikke tildelt senere i Christian IVs tid og etterfølgende monarker videreførte heller ikke ordenen. I stedet ble Dannebrogordenen innstiftet i 1671.  Den væpnede arms orden gikk i årene 1633 til 1634 sammen med Elefantordenen på en slik måte at ordenstegnene ble kombinert eller båret i samme kjede.

## Insignier

Ordenstegnet for Den væpnede arms orden var av gull og hadde som motiv en blåemaljert harniskkledd arm som holder et sverd i stål. Armen var besatt med diamanter og hadde kongens monogram i rød og hvit emalje. Årstallet 1617 er påført bakerste del av armen. Armen var opphengt i et kjede som igjen var festet i et bånd til å bære om halsen. Elefantordenens blå bånd ble benyttet også for Den væpnede arms orden. I årene Den væpnede arms orden var kombinert med Elefantordenen forekom det ordenstegn der elefantens dekke var dekorert med den væpnede arm.

## Innehavere
De som mottok ordenen var:
*Christen Friis, kansler
*Jørgen Lunge, riksmarsk
*Albret Skeel, riksadmiral
*Breide Rantzau, riksråd
*Gert Rantzau, stattholder 
*Anders Bille, riksråd og lensherre
*Ditlev Rantzau, hoffmarskalk
*Anders Sinklar (Andrew Sinclair), lensherre
*Jens Sparre, befalingsmann
*Marqvardt Pentz, amtmann
*Ulrik Sandberg, befalingsmann
*Jørgen Skeel, lensherre

## Referanser


## Kilder
*Jørgen Hein: «Den store bedstefader. Christian V og Christian IV-myten», *Historisk Tidsskrift*, bind 16, rekke 2, nr. 2, 1993
*Jørgen Hein: «Christian VIs arm: Symbol og identitet», *Heraldisk tidsskrift*, nr. 90, 2004, s. 443–452.
*Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 65–71.

## Eksterne lenker
* «Chr. 4.s elefantorden», Rosenborg Slot, De Danske Kongers Kronologiske Samling.
Anne Gjevang

**Anne Gjevang**
(født 24. oktober 1948)
er en norsk operasanger fra Oslo, kjent for å synge alt ved internasjonale scener.

Gjevang sang under Unni Bugge-Hansen og Marit Isene i hjembyen,
før hun studerte ved Accademia Nazionale di Santa Cecilia i Roma (1968–71) samt ved den musikalske høgskole i Wien (1973).
Hennes operale debut kom 1973 i Klagenfurt.
Hun har gjestet fast på Festspillene i Bayreuth og Metropolitan Opera (Erda i ''Der Ring des Nibelungen''),
La Scala og Royal Opera House (Covent Garden).
Av orkestre hun har sunget med nevnes
Berlinfilharmonien, Wienerfilharmonikerne, BBC Symphony Orchestra og London Philharmonic Orchestra.
Hun figurerer også på en rekke plater og ble styremedlem for Den Norske Opera (2008).

Anne Gjevang tar oppdrag over det meste av verden, men har sitt hjem på Nesodden. 

## Premier
* Musikkritikerprisen 1986
* Lindemanprisen 1993
## Referanser
Hemmelig liv

***Hemmelig liv*** er en diktsamling av den norske forfatteren Rolf Jacobsen, utgitt i 1954.

Samlingen var hans fjerde, og den andre etter krigen og landssvikdommen. Den har blitt beskrevet som «en ny debut, der nesten hvert eneste dikt fortjener omtale og fornyet lesning».

Samlingen inneholder blant annet antologigjengangeren «Landskap med gravemaskiner» og det, for Jacobsen, like typiske diktet «Tømmer». 

## Referanser
FA-cupen 1885/86

**FA-cupen 1885/86** var den femtende sesongen av FA-cupen. 130 lag deltok, men fem lag spilte aldri en eneste kamp. Blackburn Rovers og West Bromwich Albion spilte finalen, som førstnevnte vant.

## Første runde

### Omkamper

## Andre runde

### Omkamper

## Tredje runde

### Omkamper

## Fjerde runde

## Femte runde

### Omkamper

## Kvartfinaler

## Semifinaler

## Finale

### Omkamp

## Referanser
Pliosaurus funkei

***Pliosaurus funkei***, midlertidig kjent som **Predator X**, var et havrovdyr som levde i Juraperioden. Det var først beregnet til 15 meter langt, men dette ble senere moderert til 13 meter. Den veide ca. 45 tonn og hadde tenner på over 30&nbsp;cm. Den var et farlig rovdyr.

Fossiler av *Pliosaurus funkei* ble funnet på Svalbard i 2006 og gravd ut i 2007 og 2008 av en norsk gruppe ledet av den norske forskeren Jørn Hurum. *Pliosaurus funkei* er oppkalt etter ekteparet May-Liss og Bjørn Funke, som deltok i utgravningen og prepareringen av fossilet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pteridophyllaceae

*Pteridophyllum racemosum*

**Pteridophyllaceae** har vært anerkjent som en plantefamilie i ordenen Ranunculales, bestående av én eneste kjent art,  *Pteridophyllum racemosum*. I APG III-systemet er familien inkludert i valmuefamilien. Den ene arten er endemisk til Japan. Planten vokser i skogsområder i fjellene, og liker humusjord, god drenasje, og tåler skygge.

Planten er eviggrønn og bladverket har likhet med en bregne. De store, hvite, klokkeforma blomstene samles i vertikale. Blomsterstandene står på separat stengel med bladstenglene rundt denne, blomsterstengelen kan bli 25 cm høy. Bladene blir inntil 30 cm lange.

## Eksterne lenker
* 
* Phoenis Perennials - beskrivelse og bilde av *Pteridophyllum racemosum*.
Den hellige skatts orden

**Den hellige skatts orden** (japansk: 瑞宝章, *zuihōshō*) er en japansk orden. Den ble innstiftet 4. januar 1888 av Mutsuhito, Meiji-keiseren. Navnet henviser til speilet og edelstenene som er en del av de japanske keiserlige regalier og som benyttes som motiv i ordenstegnene. *Den hellige skatts orden* kan tildeles japanere, såvel som utenlandske statsborgere. Ordenen er rangerer etter Krysantemumsordenen og er jevnbyrdig med Den oppadstigende sols orden. 
 
## Inndeling
*Den hellige skatts orden* hadde opprinnelig åtte grader. Dette ble i 2002 redusert til seks. Betegnelsene for ordensgradene er for en stor del særjapanske: 
* Storbånd 
* Gull- og sølvstjerne 
* Gylne stråler med bånd om halsen
* Gylne stråler med rosett
* Gull- og sølvstråler
* Sølvstråler

## Insignier
Ordenstegnet for består av et sølvspeil satt mot en blåemaljert bakgrunn og omgitt av to sirkler i gull. Midtmedaljongen er omgitt av åtte små og åtte større røde edelstener. Dette er satt på et kors dannet av grupper av fem hvitemaljerte stråler. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd dannet av et paulowniablad i hvit emalje med blomster i fiolett. Ordensstjernen er som ordenstegnet for lavere grad, men har flere armer i korset. Ordensbåndet er blått med smale oransje striper ved kantene.  

## Tildeling
*Den hellige skatts orden* tildeles i hovedsak statstjenestemenn for utmerkede fortjenester eller for lang tjeneste. Ordenen kan tildeles for sivile eller militære fortjenester. Fra 1919 tildeles den også kvinner. Ordenene tildeles ordinært to ganger om året, 29. april og 3. november. Ekstraordinære tildelinger kan skje utenom dette, for eksempel til utlendinger i forbindelse med statsbesøk. Det er ingen tallmessige begrensninger på tildeling av *Den hellige skatts orden*.

## Norske innehavere
Også nordmenn er tildelt *Den hellige skatts orden*. Blant disse er Christian Michelsen og Erik Colban. 

## Kilder
*  Nyle Monday: «Japan» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, to bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1260–1263.
*  James W. Peterson: *Orders and Medals of Japan and Associated States.* San Ramon: Orders and Medals Society of America, 2000, s. 34–37.

## Eksterne lenker
* «Orders of the Sacred Treasure», Cabinet Office, Government of Japan.
* The honors system, Cabinet Office, Government of Japan.
Suonenjoki

**Suonenjoki** er en by og kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Den grenser til kommunene Kuopio, Leppävirta, Pieksämäki, Rautalampi og Tervo. Kommunen er enspråklig finsk. Suonenjoki hadde .

Et av varemerkene i Suonenjoki er jordbær. Ved siden av jordbær er jordbruket i kommunen kjent for sine bringebær, solbær, tindved og blåbærdyrking.

## Referanser



Suonenjoki Church from air 1935.jpg|Suonenjoki 1935
Suonenjoen rautatieasema.jpg|Suonenjoki jernbanestasjon
Suonenjoen kirkko 3.jpg|Suonenjoki kirke
Joseph W. Esherick

**Joseph W. Esherick** er en amerikansk sinolog. 

Esherick har sin høyere utdannelse fra Harvard University 1964 og University of California i Berkeley (doktorgrad 1971), og har siden 1990 vært tilknyttet University of California i San Diego.

Hans spesialfelter er moderne kinesisk historie, særlig i skjæringspunktet mellom økonomisk, sosial og politisk historie. Overgangsårene mellom det sene Qing og republikken er et viktig fokus for hans forskning. 

Han har publisert verker om bokseropprøret, 1911-revolusjonen, kulturrevolusjonen, kinesiske lokale eliter, kinesiske byer og om kinesiske arkiver. 

## Verker i utvalg
* *Modern China: The Story of a Revolution*, New York: Knopf, 1972. (Sammen med Orville Schell)
* *Reform and Revolution in China: 1911 Revolution in Hunan and Hubei*, Berkeley: University of California Press, 1976.
* *Lost Chance in China: The World War II Despatches of [[John S. Service]]*, New York: Random House, 1979. (Redaktør)
* *The Origins of the Boxer Uprising*, Berkeley: University of California Press, 1987. 
* *Chinese Local Elites and Patterns of Dominance*, Berkeley: University of California Press, 1990. (Redigert sammen med Mary Backus)
* *Chinese Archives: An Introductory Guide*, Berkeley: Center for Chinese Studies, 1996. (Sammen med Ye Wa) 
* *Remaking the Chinese City: Modernity and National Identity, 1900-1950*, Honolulu: University of Hawai'i Press, 2000. (Redaktør) 
**China's Cultural Revolution As History*, (sammen med Paul G. Pickowicz og Andrew G. Walder), Stanford University Press, 2006, ISBN 978-0804753500
**Empire, Nation, and Beyond: Chinese History in Late Imperial and Modern Times – A Festschrift in Honor of Frederic Wakeman*,  Berkeley: Center for Chinese Studies, 2006. (Redigert sammen med Wen-hsin Yeh og Madeleine Zelin)

## Referanser
Dropar i austavind

***Dropar i austavind*** er en diktsamling av den norske forfatteren Olav H. Hauge, utgitt i 1966.

Boka var den femte diktsamlinga til Hauge. Den preges av en delvis nyorientering i forfatterskapet: frie dikt, korte og for en stor del «tingdikt» om konkrete emner, slike som «Sleggja», «Øksekjeft», og «Sagi». Det folkekjære diktet «Det er den draumen» finnes også i samlinga.

## Referanser
Varkaus

**Varkaus** er en by og kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Den grenser til kommunene Heinävesi, Jorois, Leppävirta, Rantasalmi og Nyslott. Kommunen er enspråklig finsk. Varkaus hadde .

1. januar 2005 ble nabokommunen Kangaslampi slått sammen med Varkaus.

## Vennskapsbyer
*  Sandviken, Sverige 1945
*  Rjukan, Norge 1945
*  Nakskov, Danmark 1945
*  Pirna, Tyskland 1961
*  Petrozavodsk, Russland 1965
*  Rüsselsheim am Main, Tyskland 1977
*  Zalaegerszeg, Ungarn 1977
*  Jinotepe, Nicaragua 1988
*  Luan, Kina 2004

## Referanser




## Eksterne lenker
* 


Fil:Varkaus2.jpg|Stora Ensos fabrikk i Varkaus
Fil:Varkaus water tower 2006 07.jpg|Vanntårnet i Varkaus
Fil:Ahlströminkatu.jpg|Ahlströmsgaten
Den oppadstigende sols orden

**Den oppadstigende sols orden** (japansk: 旭日章, *kyokujitsu shō*) er en japansk orden. Den ble innstiftet 10. april 1875 av Mutsuhito, Meiji-keiseren, som den første orden i Japan. Den kan tildeles japanere, såvel som utenlandske statsborgere, og for både sivile og militære fortjenester. Fra 2002 kan ordenen også tildeles kvinner. Ordenen er oppkalt etter soloppgangen, motivet i Japans flagg, og henviser til opphavsmyten der det japanske folk sies å stamme fra solgudinnen Amaterasu. *Den oppadstigende sols orden* rangerer etter Krysantemumsordenen og er jevnbyrdig med Den hellige skatts orden. 
 
## Inndeling
Ved stiftelsen i 1875 besto *Den oppadstigende sols orden* av åtte grader. Sammen med andre ordener ble den reformert i 2002 og fikk da seks grader. Betegnelsene for ordensgradene er for en stor del særjapanske: 
* Storbånd 
* Gull- og sølvstjerne 
* Gylne stråler med bånd om halsen
* Gylne stråler med rosett
* Gull- og sølvstråler
* Sølvstråler

## Insignier

Ordenstegnet for *Den oppadstigende sols orden* består av en midtmedaljong med en rød glasskabosjon omgitt av en gullkant. Denne er innsatt i en stjerne med 32 hvitemaljerte stråler av gull eller sølv. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et ledd dannet av et paulowniablad i grønn emalje med blomster i fiolett. Antallet blomster varierer. For de fire høyeste klassene er det 15 blomster (arrangert fire over sju over fire), mens de to laveste gradene har 11 blomster (arrangert tre over fem over tre). Paulownia-blomsten er et keiserlig emblem. 

Ordensstjernen har ordenstegnet satt på en ekstra sol med grupper av ni stråler. 

Ordensbåndet er hvitt med røde kanter, de japanske flaggfargene.

## Tildeling
*Den oppadstigende sols orden* tildeles i hovedsak medlemmer av Japans nasjonalforsamling og viktige personer i næringslivet. Fra 2002 kan den også tildeles kvinner. Ordenene tildeles ordinært to ganger om året, 29. april og 3. november. Ekstraordinære tildelinger kan skje utenom dette, for eksempel til utlendinger i forbindelse med statsbesøk. Det er ingen tallmessige begrensninger på tildeling av *Den oppadstigende sols orden*.

## Norske innehavere
Også nordmenn er tildelt *Den oppadstigende sols orden*. Blant disse er Svenn Stray, Åge Bernhard Grutle, Henry Henne, Kirsti Koch Christensen. Harry Solvang og Ole Petter Ottersen ble tildelt ordenene i 2023.

## Kilder
*  Nyle Monday: «Japan» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1257–1260.
*  James W. Peterson: *Orders and Medals of Japan and Associated States.* San Ramon: Orders and Medals Society of America, 2000, s. 22–27.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Orders of the Rising Sun», Cabinet Office, Government of Japan.
* The honors system, Cabinet Office, Government of Japan.
Grønn metallsvermer

**Grønn metallsvermer** (*Adscita statices*) er en sommerfugl som tilhører familien bloddråpesvermere (Zygaenidae). Den er den eneste norske representanten for gruppen metallsvermere (Procridinae) og er funnet over mye av Sør-Norge, men ser ut til å være i tilbakegang.

## Utseende
En middelsstor (vingespenn 22–31&nbsp;mm, hannen litt større enn hunnen), helt metallgrønn sommerfugl. Den kan ikke forveksles med noen annen sommerfugl i Norge, men lenger sør i Europa har den noen svært like slektninger. Antennene er kraftige, kamtannede hos hannen. Både antennene, hodet, kroppen og forvingen er kledt med metallgrønne skjell, ofte litt blålige. Bakvingen er grå, tynt skjellkledt og delvis gjennomsiktig, også denne med noen metallgrønne skjell.

## Levevis
Arten lever på blomsterrike enger. Larvene utvikler seg på syrer (*Rumex* spp.). De voksne sommerfuglene flyr om dagen fra midten av juni til begynnelsen av august.

## Utbredelse
Den er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord, Den iberiske halvøya og Italia, og i det nordlige Asia østover til det vestlige Kina. I Norge finnes den på Sørlandet og på Østlandet nord til Vågå, dessuten er det noen, mest gamle, funn fra Vestlandet nord til Bergens-området.
Arten er ikke spesielt sjelden, men ser ut til å være i tilbakegang.

## Kilder
* Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Norges sommerfugler*, grønn metallsvermer: http://www.nhm.uio.no/fagene/zoologi/insekter/norlep/zygaenidae/statices.html
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/a/adscita_statices.html
* *Adscita statices* på UK moths: https://web.archive.org/web/20071107175729/http://www.ukmoths.org.uk/show.php?bf=163
## Eksterne lenker
*
Varpaisjärvi

**Varpaisjärvi** er en tidligere kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Den grenset til kommunene Lapinlahti, Nilsiä, Rautavaara, Siilinjärvi og Sonkajärvi. Kommunen var enspråklig finsk. Varpaisjärvi hadde .

Den 1. januar 2011 ble Varpaisjärvi slått sammen med Lapinlahti kommune.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Vesanto

**Vesanto** er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Den grenser til kommunene Keitele, Konnevesi, Rautalampi, Tervo, Viitasaari og Äänekoski. Kommunen er enspråklig finsk. Vesanto hadde .

## Vennskapsbyer
*  Mark, Sverige, 1975
*  Prioneschsk, Russland, 1989

## Referanser


## Eksterne lenker
*
I skuddlinjen (1993)

***In the Line of Fire*** er en amerikansk dramathriller fra 1993 med Clint Eastwood, John Malkovich og Rene Russo i hovedrollene. Regi er ved Wolfgang Petersen.

Filmen ble meget godt mottatt av filmanmelderne og ble også en publikumssuksess i USA. Den gjorde det noe dårligere kommersielt utenfor USA.

## Handling
Frank Horrigan (Clint Eastwood) er en aldrende agent for Secret Service som enda plages skuddene i Dallas mot president Kennedy 22. november 1963. Horrigan var den gang en fersk agent som skulle beskytte presidenten og klandrer
fortsatt seg selv for at han ikke var på rett plass til rett tid.

30 år senere står en ny presidents liv i fare. Trusselen kommer fra den mentalt syke CIA-agenten Mitch Leary som klandrer presidenten for de traumatiske hendelsene han ble utsatt for som spesial-agent. Horrigan og hans kvinnelige kollega kommer raskt på sporet av eks-agenten, men han synes alltid å ligge ett trekk foran dem. Leary fatter interesse for Horrigans jobb og tar kontakt med ham. Etterhvert utfordrer han Horrigan til en syk duell: Han akter å drepe presidenten dersom ikke han makter å stoppe ham.

Det oppstår et kappløp mot tiden da han blir klar over at Leary akter å drepe  presidenten på et nært forestående folkemøte i Los Angeles.

## Om filmen
Flere av presidentkampanjescenene ble filmet på faktiske kampanjesteder i forbindelse med Bill Clintons valgkamp i 1992.

Filmen fikk meget bra mottakelse av filmanmelderne og har oppnådde hele 97% på Rotten Tomatoes og 74% på Metacritic (mars 2009). Den kjente amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den nesten toppkarakter og beskrev den som en thriller med «hjerne». *[[VG]]s* anmelder gav den terningkast fire og skrev følgende kommentar: «I skuddlinjen er en riktig storslagen historie: Diger, påkostet, intelligent i plottet og selvfølgelig uklanderlig velsmurt i en ramme av amerikansk valgkamp-liv rundt en president på farten». *[[Dagbladet]]s* anmelder gav den terningkast fem.

Filmen ble en stor publikumssuksess i USA og innbrakte over $102 millioner på amerikanske kinoer. Den endte dermed opp som den syvende mest innbringende filmen i USA i 1993. Den gjorde det svakere utenfor USA med $74 millioner og endte dermed opp på en total på $177 millioner.

## Priser og nominasjoner
Filmen ble i 1994 tildelt en ASCAP Award for "Top Box Office Films"

Den ble nominert til Oscar i tre kategorier (beste mannlige birolle, beste klipp og beste manus). Den ble også nominert til tre BAFTA-priser, en Golden Globe, en Edgar-pris og en Writers Guild of America.

## I rollene
*Clint Eastwood – Frank Horrigan
*John Malkovich – Mitch Leary
*Rene Russo – Lilly Raines
*Dylan McDermott – Al D'Andrea
*Gary Cole – Bill Watts
*Fred Dalton Thompson – Harry Sargent
*John Mahoney – Sam Campagna
*Gregory Alan Williams – Matt Wilder
*Jim Curley – USAs President
*Sally Hughes –  USAs førstedame
*Tobin Bell – Mendoza

## Referanser


## Eksterne lenker
*
I skuddlinjen

***I skuddlinjen*** er tittelen på to forskjellige spillefilmer:

* *[[I skuddlinjen (James Bond)]]*, britisk James Bond-film fra 1987.
* *[[I skuddlinjen (1993)|I skuddlinjen]]* (*In the Line of Fire*), am. dramathriller fra 1993 med Clint Eastwood i hovedrollen.
Troskapsordenen

**Troskapsordenen**, også kalt **Ordenen de l'Union parfaite** og **Ordre de la Fidélité**, var en dansk orden innstiftet 7. august 1732 på elleveårsdagen for bryllupet mellom Christian VI og Sophie Magdalene. Opprettelsen av ordenen skjedde etter initiativ fra dronning Sophie, som også var ordensherre. Inspirasjonen for ordenen kan ha kommet fra *l'Ordre de la Sincérité*, innstiftet i 1705 i Brandenburg-Bayreuth, og som i 1792 ble til Den røde ørns orden. Navnet ordenen fikk gjenspeiler ekteparets pietisme og tro på det hellige ekteskap. Ved dronningens død i 1770 opphørte ordenen. Troskapsordenen hadde én klasse.

## Insignier
Ordenstegnet besto av et hvitemaljert kors med svakt utbøyde armer og kongekroner i korsendene. I midten av korset var det plassert en blå midtmedaljong prydet av kongeparets felles monogram. I to av korsvinklene var plassert Brandenburgs røde ørn med Hohenzollerns brystskjold, i de to øvrige fantes den norske løve. Baksiden bar innskriften «IN FELICISSI MÆ UNIONIS MEMORI AM», hvilket betyr «til minne om den lykkeligste forening». For særlig begunstigede mottakere kunne ordenstegnet utstyres med edelstener eller annet kostbart materiale. Ordensbåndet var lyst blått med sølvkanter. 

## Tildeling
Troskapsordenen kunne tildeles både menn og kvinner. Ordenen ble i hovedsak tildelt medlemmer av kongefamilien, adelige, embetsmenn og andre høytstående personligheter. Troskapsordenen ble tildelt både dansker og utlendinger. I alt er 374 ordenstildelinger kjent. Trolig ligger antallet tildelinger totalt omkring 400.

## Kilder
*Lars Stevnsborg: *Kongeriget Danmarks ordener, medaljer og hederstegn. Kongeriget Islands ordener og medaljer*, Syddansk Universitetsforlag, 2005, s. 186–190.
Tervo

**Tervo** er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Den grenser til kommunene Keitele, Kuopio, Maaninka, Pielavesi, Rautalampi, Suonenjoki og Vesanto. Kommunen er enspråklig finsk. Tervo hadde .

## Vennskapsbyer
* Hurdal, Norge 1945
* Prioneschsk, Russland 1989

## Referanser
Stjørdalingen

***Stjørdalingen*** var en avis som ble utgitt i Stjørdal i Nord-Trøndelag fra 1924 til 1985.

Den første avisen i Stjørdal var *Stjørdalens Tidende*, som utkom som todagersavis fra 1877 med P.C. Andersen som redaktør og trykker. I 1879 skriver redaktøren at avisen redigeres i «moderat-frisindet Retning». *Stjørdalens Tidende* gikk inn i 1897 og ble i 1898 avløst av høyreorganet *Stjørdalens Avis*, som i sin tur gikk inn i 1915. Disse avisene fungerte som korrektiver til det radikale venstreorganet *[[Stjørdalens Blad]]*.

Ved organiseringen av bondebevegelsen etter den første verdenskrig ble det mulig å etablere en ny avis. Det første nummeret av *Stjørdalingen* kom ut den 13. mai 1924. Avisens undertittel lød først «Organ for Norges Bondelag», senere «Organ for bygdefolket». Avisen ble regnet til Bondepartiets presse og tok inn en del stoff fra partiets pressekontor. En av avisens første medarbeidere var den senere stortingsmannen Jon Leirfall.

Redaktør Reidar Foss tok parti med NS under okkupasjonen. Ved frigjøringen i mai 1945 ble Foss fjernet som redaktør og erstattet med avisens tidligere forretningsfører Johan Arnstad, kjent motstandsmann fra krigsårene, deltaker i felttoget i 1940 og forfatter av boken *Beleiringen av Hegra festning* (1946). Arnstad sørget for at avisen fikk en bred borgerlig plattform.

Aviskonkurransen i Stjørdal ble skjerpet i 1960- og 1970-årene. *Stjørdalingen* møtte dels konkurransen gjennom et samarbeid med *[[Trønder-Avisa]]*, men dette opphørte sist i 1970-årene. I 1982 hadde *Stjørdalingen* et opplag på 2&nbsp;175 eksemplarer, mens *Stjørdalens Blad* hadde 6&nbsp;062. Våren 1984 gikk A/S Stjørdalingen konkurs. Noen uker senere ble avisen gjenreist med John Arne Moen som redaktør og disponent og lokallagene for Senterpartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og DLF som hovedaksjonærer. Det siste nummeret utkom den 26. juni 1985.

*[[Stjørdals-Nytt]]*, som ble etablert i 1984, regnes gjerne som *Stjørdalingen*s etterfølger.

## Redaktører
*Reidar Foss 1924–1945
*Johan Arnstad 1945–1967
*Kaare Skille (konst.) 1967
*Amund Kvam (konst.) 1967–1968
*Einar Lyngar 1968–1971
*Jon Leirfall 1971–1972
*Erik Erstad 1973–1976
*Egil Hyldmo 1977–1982
*Ole Arnfinn Pettersen 1982
*Lars Steinar Ansnes 1982–1984
*Ivar Værnesbranden (konst.) 1984
*John Arne Moen 1984–1985

## Referanser
Fjellbloddråpesvermer

**Fjellbloddråpesvermer** (*Zygaena exulans*) er en sommerfugl som tilhører familien bloddråpesvermere (Zygaenidae). Den finnes i fjellet over hele Norge, i Nord-Norge også i lavlandet.

## Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 22-33 mm), grå og rød sommerfugl. Kroppen er kullsvart og kledt med ganske lange, utstående hår, bakkroppen er piperenser-aktig. Vingene er ganske tynt skjellkledte og delvis gjennomsiktige. Forvingen er blågrå med fem røde flekker, disse kan være mer eller mindre sammenvokste. Bakvingen er rosa med grå ytterkant. Larven er ganske hårete, svart med en rad av små, gule flekker langs hver side av ryggen.

## Levevis
Denne arten er knyttet til heier og skråninger i fjellet, og kan finnes ganske høyt opp der det er lite vegetasjon. Larvene kan leve på mange ulike planter, i Norge trolig mest på musøre (*Salix herbacea*), men også på krekling, planter i erteblomstfamilien og andre. De bruker to eller tre år på utviklingen. De voksne sommerfuglene svermer i solskinn en gang mellom juni og august, men på en lokalitet er flygetiden ganske kort, høyst to uker. Bestanden varierer kraftig fra år til år, dette synes i alle fall delvis å ha sammenheng med smågnager-syklene fordi store smågnager-bestander dreper mange av larvene. Larven forpupper seg i en hvit, vanntett kokong på et strå like over bakken.

## Utbredelse
Arten finnes i fjellområdene i Mellom-Europa, i Skottland, i Fennoskandia og det nordlige Russland, mot øst til Kasakhstan og Sibir. I Norge finnes den trolig i alle fjellområder, og kan enkelte år være meget tallrik. Noen steder har den blitt kalt russeflue, et navn som ellers brukes om hårmyggen russeflue *Bibio pomonae.* Lengst i nord kan den finnes like ned til havnivå.

## Litteratur
* Hågvar, S. 1976. *Studies on the ecology of Zygaena exulans Hochw. (Lep., Zygaenidae) in an alpine habitat at Finse, south Norway.* Norwegian Journal of Entomology 23: 197-202.
* Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. 2000. *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
 
## Eksterne lenker
* 
* Norges sommerfugler – fjellbloddråpesvermer
* Svenska Fjärilar - med bildegalleri
* UK moths - ''Zygaena exulans''
Seksflekket bloddråpesvermer

**Seksflekket bloddråpesvermer** (*Zygaena filipendulae*) er en sommerfugl som tilhører familien bloddråpesvermere (Zygaenidae). Den finnes spredt nord til Nordland i Norge, og er den vanligste bloddråpesvermeren i lavlandet i Sør-Norge. Som andre bloddråpesvermere, er den giftig.

## Utseende
En middelsstor (vingespenn 28 – 39&nbsp;mm), skarpt farget blåsvart og rød sommerfugl. Den kjennes fra lignende arter på at forvingen har seks røde flekker. Kroppen er svart med en litt blålig, silkeaktig glans. Forvingen er metallisk blåsvart med seks, parvis ordnede, skarpt røde flekker. Bare de to ytterste er noen ganger delvis sammenvokste. Bakvingen er skarpt rød med svart ytterkant. Larven er kort og trinn, lyst gul med en rad av svarte flekker langs hver side av ryggen. Den er kledt med kvaster av korte, hvite hår.

## Levevis
Den lever på blomsterenger, lysninger i skogen, veikanter og andre urterike, åpne områder. Larvene utvikler seg på tiriltunge (*Lotus corniculatus*), sjeldnere på andre planter. Når den er utvokst, forpupper den seg i en karakteristisk, glatt, gul kokong som sitter klistret inntil et strå. De voksne sommerfuglene flyr i solskinn en kort periode i juli eller august. Perioden med høy aktivitet av denne arten varer bare noen dager. Som hos mange andre bloddråpesvermere varierer bestandene mye fra år til år.

## Utbredelse
Den er utbredt over det meste av Europa østover til Kaukasus, og i Syria og Iran. I Norge er den ganske vanlig i Sør-Norge nord til Møre og Romsdal, selv om den ser ut til å mangle i noen områder. Dessuten finnes det noen små bestander på Helgeland og i Lofoten.

## Referanser


## Kilder
* Aarvik, L., Berggren, K. og Hansen, L.O. (2000) *Catalogus Lepidopterorum Norvegiae*. Lepidopterologisk Arbeidsgruppe/Norsk Institutt for Skogforskning. ISBN 82-995095-1-3
* Nettsiden *Norges sommerfugler*, seksflekket bloddråpesvermer: http://www.nhm.uio.no/fagene/zoologi/insekter/norlep/zygaenidae/filipendulae.html
* Nettsiden *Svenska Fjärilar*, med bildegalleri: http://www2.nrm.se/en/svenska_fjarilar/z/zygaena_filipendulae.html
* *Zygaena filipendulae* på UK moths: http://ukmoths.org.uk/show.php?bf=169

## Eksterne lenker
*