open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ruth og Esther

**«Ruth og Esther»** er et skillingstrykk som skal basere seg på en virkelig hendelse, som skjedde på Glomma rundt 1880. Opphavsmann er ukjent, men på skillingstrykket står stedsnavnet Kongsvinger.

## Teksten

**1.**Hvis du nå liker min sang og smitt spill om to små piker jeg synge vil,
at deres mamma for døden lå, derfor sørget og gråt de så.

**2.**Den minste sagde: O mamma må du så nødvendig i fra oss gå,
så ta oss med deg til himmelen thi her vi har ei mer noe hjem.

**3.**Men moderen sagde: Det kan jeg ei for Jesus han har kun bruk for meg,
min Ruth, min Esther vi møtes der og Jesus sørge vil for Eder her.

**4.**Da sagde Esther: Hvor skal vi hen når du i graven for oss er gjemt,
vi blir alene vi vet ei råd, ved dette ord hun brast i gråt.

**5.**Den stakkars moder så syk hun var med sine småbarn hun sorgen bar,
hun sagde: O min Ruth og Esther kjær hos Jesus råd og trøst det alltid er.

**6.**Men Ruth og Esther de sagde da o mamma når du må gå herfra
så hils til Jesus og si at vi så gjerne ønsket å bli med deg dit.

**7.**Nå begge stille ved sengen satt moderen hørte de gråt og bad,
til sist så falt de på sine kne og ropte: O Jesus la oss blive med.

**8.**Tre dager gikk, og den stunden kom da moderen seng snart skulle stå tom,
hun sagde: Esther og Ruth kom hit farvel nu går jeg til Gud i himmerik.

**9.**Farvel vår moder så snill og god i allting du oss så vel forsto,
du var så kjærlig, du var så øm, du ofte ba for oss til Gud i lønn.

**10.**Hvem skal nu lese for oss Guds ord hvem skal nå bede for oss på jord,
når mamma senkes ned i sin grav ingen mer på jord oss holder av.

**11.''En uke gikk og en kiste sort på kirkegården ble båren bort,
den skulle senkes i jordens skjød mens tårene fra Ruth og Esther fløt.

**12.**De skrek og ropte med gråt på kinn vi blir alene o mamma min,
du døde fra oss her står vi to akk om i himmelen vi og fikk bo..

**13.*En dag der etter så sagde Ruth: Vi låner båten til onkel Knut
så ror vi til Betty Borg der for i gråte ut vår sorg.

*'14.**Kom lille Esther min søster snill jeg tror så sikkert at onkel vil,
oss lånen båten så ror vi dit jeg synes Betty er vår moder lik.

**15.**For hun jo også har Jesus kjær det sagde mamma da hun var her,
tenk om vi kunen hos henne bo og at hun tok seg av oss begge to.

**16.**Kom kjære søster vi kneler ned det sagde Ruth og de bad og gret,
kjære vår Jesus vi stoler på at du et hjem for oss bereder nå.

**17.**De reiste seg og til Knut de gikk ved første spørsmål de båten fikk
og dro avsted ut på bølgen blå de ante et hvordan det skulle gå.

**18.**Men nå de så til sin store skrekk at onkels båt den var sprunget lekk,
hva skal vi gjøre de begge skrek thi vannet nå i båten hurtig steg.

**19.**Forgjeves øste de vannet ut, men det ble mer og mer til slutt
ja vannet steg nå så båten sank de stakkars små i havet nå forsvant.

**20.'''Der de begge nå fant sin grav men deres hjem blir i himlens stad,
thi e fikk flytte i fra sin sorg nå til sin mamma hjem til himlens borg.
Ismail Samani

**Ismail Samani** (født 849 i Khorasan, død 907) var emir i Transoxiana 892–907 og i Khorasan 900–907. Han var en etterkommer av Saman Khoda som grunnla samanidedynastiet. På Samanis tid ble samanidene en maktfaktor.

Under sin bror Nasr’s styre ble Samani sendt for å ta kontroll over Bukhara som hadde blitt ødelagt og plyndret av styrker fra Khwarazm. Innbyggerne i Bukhara tok godt imot Samani og så på ham som en som kunne bringe stabilitet. Det ble uenighet mellom Nasr og Samani om fordeling av skattepenger. Det ble kamp og Samani vant. Selv om han tok kontroll over landet, så fjernet han ikke sin bror, men ble værende i Bukhara. Dette gjorde han fordi Nasr var blitt innsatt som hersker av Transoxiana av kalifen, og dermed var Nasr i kalifens øyne den rettmessige hersker i området. Dessuten gjorde saffaridene i Sistan krav i Transoxiana, og hvis Nasr ble fjernet ville det ha gitt saffaridene et påskudd til invasjon. Ismail Samani fortsatte derfor å anerkjenne Nasr som hersker inntil hans død i 892, og først da tok Somoni offisielt makten.

Ismail var aktiv både i nord og øst, og økte samanidenes innflytelse og sin kontroll blant annet over områdene Kirman, Sistan og Kabul. Det ble sagt at han gjorde hovedstaden, Bukhara, til en av Islams fineste byer.

I 893 tok Samani byen Taraz, hovedstaden til Qarluq-tyrkerne. Antageligvis var det samme året som han gjorde ende på Ustrushana-dynastiet. Under hans styre ble landet utvidet.

Selv etter sin brors død ble ikke Ismails styre i Bukhara anerkjent av kalifen. Saffaridenes hersker Amr-i Laith ba kalifen Al-Mu'tadid om å bli innsatt som hersker over Transoxiana. Kalifen sendte Ismail et brev hvor han ba Ismail om å kjempe mot Amr-i Laith og saffaridene. Ifølge brevet betraktet kalifen Ismail som den rette hersker over Khorasan.

Slaget ble utkjempet i Balkh (nord i Afghanistan) våren 900. Samani hadde 20 000 menn til hest mens saffaridenes kavaleri hadde 70 000. I tillegg hadde saffaridene bedre utrustning. Til tross for kraftige kamper, så ble Amr tatt til fange da noen av hans menn byttet side. Ismail sendte Amr til kalifen. Som belønning fikk han Khorasan, Tabaristan, Rayy og Isfahan.

Ismail Somoni benyttet seg av kalifens tilbud og sendte en hær til Tabaristan som da var kontrollert av Zavdidene. Samanidene nedkjempet zavdidene og drepte deres hersker, men da gjorde Ismails general Muhammad ibn Harun opprør. I 901 ledet Ismail en hær mot Tabaristan og tvang Muhammad til å flykte til Dailam. Samanidene fikk dermed kontroll over regionen. Selv om Ismail fortsatte å sende gaver til kalifen slik skikken var, så betalte han aldri skatter. Egentlig var han en uavhengig hersker, selv om han aldri tok en høyere tittel enn emir.

Ismail døde i 907 og ble etterfulgt av sin sønn Ahmad, og ble gravlagt i Bukhara.

Både valutaen (somoni) og det høyeste fjellet (Pik Ismail Samani) i Tadsjikistan er oppkalt etter Ismail Samani.

## Referanser
Frihjul

**Frihjul** er en mekanisk kobling som er drivende i den ene rotasjonsretningen og frikoblet i den motsatte. Frihjul brukes blant annet i skraller, i frinav på moderne sykler, og i fridrev eller frikranser på de fleste eldre sykler med fastnav (men ikke på sykler med fastdrev, for eksempel banesykler).

Noen få bilmodeller, som SAAB 93, er utstyrt med frihjul i tillegg til totaktsmotor. Prinsippet ble forlatt med modell 96.
Rolling Stones liste over 100 største gitarister gjennom tidene

**Rolling Stones liste over 100 største [[gitarist]]er gjennom tidene** ble publisert av tidsskriftet *[[Rolling Stone]]*  23. november. 2011. Utgangspunktet var en tilsvarende liste *Rolling Stones* musikkredaktør David Fricke satte sammen og fikk publisert i 2003. 

## Liste fra 2011
Lista er satt sammen av et panel bestående av 56 musikere og veteraner fra musikkindustrien. På de ti øverste plassene er:
# Jimi Hendrix (solo med ledsagerband)
# Eric Clapton (The Yardbirds, Cream, solo)
# Jimmy Page (The Yardbirds, Led Zeppelin)
# Keith Richards (The Rolling Stones)
# Jeff Beck (The Yardbirds, solo)
# B.B. King (solo)
# Chuck Berry (solo)
# Eddie Van Halen (Van Halen)
# Duane Allman (The Allman Brothers Band, solo)
# Pete Townshend (The Who, solo)

## Liste fra 2003
De ti øverste på David Frickes liste:
# Jimi Hendrix 
# Duane Allman
# B.B. King
# Eric Clapton
# Robert Johnson (solo)
# Chuck Berry
# Stevie Ray Vaughan (Double Trouble)
# Ry Cooder (solo)
# Jimmy Page
# Keith Richards

## Referanser


## Kilder
* «100 Greatest Guitarists», *Rolling Stone* 18. desember 2015
* «100 Greatest Guitarists: David Fricke's Picks» fra 2003. *Rolling Stone* 3. desember 2010
Færøyske frimerker 1975

**Færøyske frimerker 1975**. Det var første året som det ble utgitt færøyske frimerker. Det ble utgitt i alt fjorten frimerker fra Færøyene i 1975 og alle merkene ble utgitt 30. januar. De elleve første var gravert av Czesław Słania. 

Fil:Faroe stamp 001 debes faroe map 5 oyru.jpg|FR 001: Første kart over Færøyene av Lucas Debes 1673
Fil:Faroe stamp 002 map of the nordic countries 10 oyru.jpg|FR 002: Kart over Nord-Europa av Abraham Ortelius 1573
Fil:Faroe stamp 003 debes faroe map 50 oyru.jpg|FR 003: Første kart over Færøyene av Lucas Debes 1673
Fil:Faroe stamp 004 map of the nordic countries 60 oyru.jpg|FR 004: Kart over Nord-Europa av Abraham Ortelius 1573
Fil:Faroe stamp 005 west coast of sandoy 70 oyru.jpg|FR 005: Sandoys vestkyst
Fil:Faroe stamp 006 map of the nordic countries 80 oyru.jpg|FR 006: Kart over Nord-Europa av Abraham Ortelius 1573
Fil:Faroe stamp 007 debes faroe map 90 oyru.jpg|FR 007:Første kart over Færøyene av Lucas Debes 1673
Fil:Faroe stamp 008 map of the nordic countries 120 oyru.jpg|FR 008: Kart over Nord-Europa av Abraham Ortelius 1573
Fil:Faroe stamp 009 west coast of sandoy 200 oyru.jpg|FR 009: Sandoys vestkyst
Fil:Faroe stamp 010 east coast of vagar 250 oyru.jpg|FR 010: Vágars østkyst
Fil:Faroe stamp 011 east coast of vagar 300 oyru.jpg|FR 011: Vágars østkyst
Fil:Faroe stamp 012 mohr.jpg|FR 012: Eyvindur Mohr: Viðoy og Svínoy
Fil:Faroe stamp 013 smith.jpg|FR 013: Ruth Smith: Nes (Vágur)
Fil:Faroe stamp 014 mikines.jpg|FR 014: Sámal Joensen-Mikines: Hvítanes og Skálafjørður


## Eksterne lenker
* Postur.fo Homepage
Færøyske frimerker 1976

**Færøyske frimerker 1976**. Det ble utgitt i alt tre frimerker fra Færøyene i 1977. Det var andre året som Færøyene utga egne frimerker. I 1976 ble alle tre merkene utgitt 1. april, det var ulike motiv, båt, flagg og en brevbærer.  


Fil:Faroe stamp 015 faroese boat.jpg|FR 15, Færøysk båt.
Fil:Faroe stamp 016 merkid, the faroese flag.jpg|FR 16, Merkið, Færøyenes flagg.
Fil:Faroe stamp 017 old postman.jpg|FR 17, Brevbæreren Jákup Andreas Henriksen fra Gásadalur.


## Eksterne lenker
* Postur.fo Homepage
John Eliot Gardiner

**John Eliot Gardiner** (1943–) er en britisk dirigent og korleder.

## Liv og karriere
Gardiner begynte å samle erfaring ved dirigentpulten allerede som femtenåring. Som student ved Cambridge University ledet han Oxford and Cambridge Singers på en turne gjennom Midtøsten, før han dannet Monteverdi Choir i 1964 og Monteverdi Orchestra i 1968. I studietiden fikk han undervisning av Thurston Dart i London Nadia Boulanger i Paris. 

Operadebuten i London hadde han i 1969 med Tryllefløyten på English National Opera. Han opptrådte første gang på Royal Opera House Covent Garden i 1973, med Glucks *[[Iphigénie en Tauride]]*. Den første opptreden i USA hadde han i 1979 med Dallas Symphony Orchestra.

Gardiner har hatt sine største suksesser med oppføringer og innspillinger av tidligmusikk. English Baroque Soloists, som var bygd opp rundt medlemmer fra Monteverdi Orchestra, hadde sin debut ved Festival für Alte Musik i Innsbruck 1977 med en oppføring av Händels *[[Acis and Galatea]]* på tidsriktige instrumenter.

I 1990 dannet Gardiner enda et orkester, Orchestre Révolutionnaire et Romantique, som framfører klassisistisk og romantisk musikk på historiske instrumenter.

## Utmerkelser
* 2005 – Léonie Sonnings musikkpris

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  monteverdiproductions.co.uk Offisiell hjemmeside 
*  monteverdi.co.uk Monteverdikorets hjemmesode
*  John Eliot Gardiner på KlassikAkzente
«Akershus Kravel»

**«Akershus Kravel»** eller **«Aggershus Kravel»** var et norskbygd skip, som sammen med «Falken av Bergen» ble kjøpt av den dansk-norske kongen i 1558. Meget lite er kjent om dette krigsskipet. De bevarte dokumentene om den dansk-norske flåten på 1500-tallet er ytterst sparsommelige når det gjelder norskbygde skip og skip kjøpt i Norge.

Kravellbygging var fremdeles nytt i Norge, og betegnelsen «kravel» var i ferd med å gå ut av mote som del av skipsnavn på midten av 1500-tallet. De fleste skip i den dansk-norske flåten med denne betegnelsen i navnet var som regel lånt, leid, beslaglagt eller kjøpt for kortvarige perioder av kronen.
## Litteratur
* Henrik Christiansen, *Orlogsflådens skibe gennem 500 år, BIND 1* 2010 ISBN 978-87-89022-78-9
Najeeb-ur-Rehman Naz

**Najeeb-ur-Rehman Naz** (født 1. mai 1971) er en norsk imam. Han ble i 2017 den første feltimam i det norske Forsvaret.

Naz har vært kontaktperson for World Islamic Mission. Han kom til Norge i 1985. Han har imamutdannelse fra Bhera Sharif i Pakistan og Jamia Al-Karam i England.  Han var styreleder i tre år før han ble imam, og regnes for å være en ungdommelig imam som utfordrer konservative krefter. Han har publisert flere artikler og spørsmål og svar innenfor hanafi-fiqh på moskeens nettsider.

## Referanser
Kairakkum

**Kairakkum** er Tadsjikistans største kunstige innsjø. Den ligger i Ferganadalen i provinsen Sughd øst for byene Kairakkum og Khujand.

Innsjøens areal er 513 km², volumet er 4,2 km³ og strandlinjen er 137 km lang. Største dybde er 25 m. Disse tallene kan variere noe ettersom det er en reguleringshøyde på 7 m. Innsjøen ligger 348 meter over havet. Nedbørfeltet til sjøen utgjør 130 000 km².

Innsjøen ble dannet da elven Syr-Darja ble demmet opp i 1957.

Fisk i innsjøen er blant annet karpe, malle, brasme og gjedde. En malle på 120 kg ble fisket i 1992.

## Referanser
«Falken av Bergen»

**«Falken af Bergen»** var et mindre dansk-norsk orlogsskip som var kjøpt fra Bergen av kongen i 1558 sammen med «Akershus Kravel». Skipet deltok i den nordiske sjuårskrigen, fram til det ble tvunget til å søke ly i nøytral havn på den pommerske kysten i 1565. «Falken af Bergen» ble sammen med fire andre skip internert av den pommerske hertugen. Hertugen skulle frigi fartøyene med artilleri etter krigens opphør. Skipet forsvant fra historien etter slaget ved Rügen i mai 1565, og man vet ikke sikkert hva som skjedde med skipet.

Skipet ble først nevnt i 1558, og var også omtalt som «Bergenskibet» i løpet av sin tjenestetid i den danske flåten. Formodentlig var skipet bygget i Bergen, og var et mellomstort orlogsskip med en besetning på mellom 74 og 78 mann, og en bestykning på 15 skyts. Skipet deltok i de årlige flåteekspedisjonene til Norge, og var admiralskip for Erik Munk sommeren 1564, da han i triumf dro til København med 133 fanger som var tatt i Trondheim.

I 1565 var «Falken af Bergen» med i en dansk-lybsk eskadre på 9 skip som skulle blokkere Sverige fra den tyske østersjøkysten, men svenskene hadde dratt tidlig ut på havet med en stor armada på 48 skip. Kommandanten på Bornholm fikk rede på dette og varslet eskadresjefen, viseadmiral Peder Huitfeldt, som straks satte kurs sørover, bort fra svenskene som kom etter. Under forfølgelsen delte de allierte seg i to grupper. Den ene gruppen med fem skip nådde nøytralt område i Greifswald, mens den andre gruppen med fire skip ble innestengt av svenskene i en vik ved øya Rügen. Skipene i den andre gruppen ble destruert på viseadmiralens ordre. «Falken af Bergen» var i den første gruppen, og klarte sammen med det danske skipet «Jomfruen af Enckhuysen» å komme seg i sikkerhet i Pommern, sammen med tre lybske skip.

Etter forhandlinger mellom Danmark, Sverige og Pommern ble det besluttet at hertugen i Pommern skulle ta alle kanoner og skip i forvaring, mens Huitfeldt fikk lov til å marsjere med alle sine menn tilbake til Danmark. De fem skipene i Greifswald ble dermed beslaglagt for resten av krigen, og frigitt først etter at krigen var avsluttet i 1570. Hva som siden hendte med «Falken af Bergen» er ikke kjent.

## Referanser


## Litteratur
* Jørgen H. Barfod, *Den danske flådes historie 1533–1588: Christian 3.s flåde* 1995 ISBN 87-00-24526-7
* Henrik Christiansen, *Orlogsflådens skibe gennem 500 år, Bind 1* 2010 ISBN 978-87-89022-78-9
Paul Arne Østvær

**Paul Arne Østvær** (født 15. august 1973) er en norsk matematiker og professor ved universitetet i Oslo.

Østvær tok doktorgraden i 2000 med John Rognes som veileder. For dette arbeidet fikk han Hans Majestet Kongens gullmedalje. Han har vært professor siden 2007, og er medlem av forskergruppen for geometri og topologi.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* Hjemmeside
* Hjemmeside ved UiO
Per Tomter

**Per Tomter** (født 16. juni 1939, død 2013) var en norsk matematiker og *[[professor]]* ved universitetet i Oslo.

Han tok doktorgraden ved Berkeley-universitetet i 1969 med Stephen Smale som veileder.

## Referanser


## Eksterne lenker
Christian F. Skau

**Christian Fredrik Skau** (født 23. juni 1939 i Skien) er en norsk matematiker og *[[professor emeritus]]* ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).

Skau studerte fysikk ved Norges tekniske høgskole (NTH) fra 1959 til 1963, og ble *[[cand. real.]]* i matematikk ved Universitetet i Oslo (UiO) i 1969. Han tok doktorgraden ved Universitetet i Pennsylvania i 1973 med en avhandling om «kommutative projeksjoner og abelske underalgebraer» (*Commutative Projections and Abelian Subalgebras*). Fra 1974 arbeidet han ved UiO, før han ble ansatt ved Universitetet i Trondheim (dagens NTNU) i 1977. Han ble professor i 1993, og ble emeritert i 2009. Skau har vært gjesteprofessor ved UCLA, Penn State, Universitetet i Washington og Berkeley-universitetet. Skau foreleste i faget Diskret Matematikk (TMA4140) ved NTNU frem til høsten 2021.

Skau ble innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1996. Skau har sammen med professor Martin Raussen , Aalborg Universitet og professor Bjørn Dundas, Universitetet i Bergen intervjuet  alle Abelprisens vinnere i tilknytning prisutdelingen i Oslo siden den første ble utdelt i 2003.

## Referanser


## Eksterne lenker
Heime igjen

***Heime igjen*** er et musikkalbum med Olav Stedje og Ole Brums orkester, utgitt i 1977. Dette er samarbeidets eneste plate.

## Sporliste

# «Heime igjen»
# «Vi ska' rocke»
# «Hi-hi»
# «Minne om April»
# «Det blæs ein kald vind»
# «Sjå litt opp»
# «Arbeidsløs»
# «Kjære Mari»
# «En liten vise»
# «Siv»
# «Snøkvite blomar»

## Eksterne lenker
Bjørn Jahren

**Bjørn Jahren** er en norsk matematiker og professor ved universitetet i Oslo.

Jahren tok doktorgraden ved Princeton-universitetet i 1975. Han er medlem av forskergruppen for geometri og topologi ved universitetet i Oslo.

## Eksterne lenker

* Hjemmeside
* Hjemmeside ved UiO
Hans Brodersen

**Hans Brodersen** er en norsk matematiker og professor ved universitetet i Oslo.

Brodersen ble *[[cand. real.]]* fra universitetet i Oslo i 1977 og tok doktorgraden ved Aarhus Universitet i 1983. Han var førsteamanuensis ved universitetet i Oslo fra 1986 til 1997 og har vært professor siden 1997. Han er med i forskergruppen for geometri og topologi.

## Eksterne lenker

* Hjemmeside
* Hjemmeside ved UiO
Nils Baas

**Nils Andreas Baas** (født 23. april 1946) er en norsk matematiker og professor ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).

Baas ble professor i 1977, og er medlem av gruppen for geometri og topologi ved institutt for matematiske fag.

Han ble medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1980.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Ansattside ved NTNU
Bjørn Dundas

**Bjørn Ian Dundas** (født 1963) er en norsk matematiker og professor ved universitetet i Bergen.

Dundas ble *[[dr. scient.]]* ved universitetet i Oslo i 1993. Han er medlem av forskningsgruppen for topologi ved fakultetet for naturvitenskap og teknologi ved universitetet i Bergen. Han har tidligere arbeidet ved NTNU.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Hjemmeside
Per Holm

**Per Holm** (født 25. oktober 1934 i Oslo, død 26. februar 2013 samme sted) var en norsk matematiker og *[[professor emeritus]]* ved universitetet i Oslo. Han var formann i Norsk matematisk forening fra 1972 til 1974. Sammen med Jon Reed ga han ut en norsk lærebok i topologi (1986).

## Eksterne lenker

* Hjemmeside
* Hjemmeside ved UiO
Hjelp, jeg er i popbransjen!

***Hjelp, jeg er i popbransjen!*** er en fagbok skrevet av Jørn Dalchow om den norske musikkbransjen. Boken ble utgitt av Norsk musikkråd.

Boken ble første gang utgitt i 2004 og har samlet kommet i seks opplag. *Hjelp, jeg er i popbransjen!* er en referansebok for norske musikere, låtskrivere og musikkbransjefolk. Den brukes som pensum på flere musikk- og kulturrelaterte studier ved norske høyskoler og universiteter. Boken tar for seg og forklarer fag- og forretningsområdene i den norske musikkbransjen. Den inneholder blant annet intervjuer med aktører i musikkbransjen, som Inger-Lise Størksen (Ephemera), Ole Evenrud, Tommy Tee, Håkon Moslet og Unni Wilhelmsen.

En 2. utgave av boken, som tok for seg mange nye områder som er relevant for dagens musikkbransje, ble utgitt i 2013, og den ble oppdatert med 3. utgave i 2019. Boka er solgt i over 5000 eksemplarer.

## Referanser
Peter Schreier

**Peter Schreier** (1935–2019) var en tysk tenorsanger og dirigent.

## Liv og virke
Schreier vokste opp i Gauernitz, Landkreis Meißen. I 1945 ble han medlem av Dresdner Kreuzchor hvor lederen Rudolf Mauersberger oppdaget talentet hans og skrev et soloparti i sin Dresdner Requiem for ham. Opptak fra denne tiden dokumenterer hvorfor han vakte oppsikt allerede i guttealder. 

Etter stemmeskiftet sang Schreier tenor og ble tidlig verdenskjent som evangelist i Johann Sebastian Bachs oratorier. Han sang enkelte operaroller i *[[Fidelio]]*, *[[Bortførelsen fra Serailet]]*, *[[Tryllefløyten]]*, *[[Das Rheingold]]*, Hans Pfitzners *[[Palestrina (opera)|Palestrina]]*, stort sett ved Staatsoper Unter den Linden i Berlin. Han hadde et bredt repertoar og ved siden av lieder, oratorier og operaer sang han også operetter.

Schreier ble regnet som den ledende musikeren i DDR og opparbeidet seg et internasjonalt ry. Albumet *Peter Schreier singt Weihnachtslieder* var med rundt 1.4 millioner solgte eksemplarer med god margin den musikkutgivelsen som solgte best i hele DDRs historie.

Peter Schreier sang sin avskjedskonsert som lyrisk tenor  22. desember 2005 i Praha.

Fra 1981 ledet han mesterklasser i sang. Som dirigent arbeidet han blant annet med Berlinfilharmonien, Hamburger Symphoniker, Dresdner Staatskapelle,Wiener Symphoniker, Mozarteumorchester Salzburg, Gürzenich-Orchester, Philharmoniker Hamburg og Los Angeles Philharmonic.

Schreier bodde i Dresden-Loschwitz, var gift og har to sønner.

## Utmerkelser
* 1986 Æresmedlem i Gesellschaft der Musikfreunde i Wien
* 1988 Ernst von Siemens' musikkpris; Léonie Sonnings musikkpris
* 1994 Georg-Philipp-Telemann-Preis der Landeshauptstadt Magdeburg
* 2000 Preis der Europäischen Kirchenmusik
* 2011 Leipzigs internasjonale Mendelssohn-pris (kategorien musikk) 

## Filmdokumentarer
* *Peter Schreier –  Ein Film von Wolf-Eberhard von Lewinski*. 60 Min., Produksjon SR, første program send 30. april 1978.
* *Peter Schreier singt* – sanger av J.S.Bach, Mozart, Beethoven, Schubert og Brahms. Opptak av en lieder-aften i SR's *Sendesaal* 20. november 1977. Ved klaveret Norman Shetler, Regi Peter Rocholl

## Referanser


## Litteratur
* Peter Schreier: *Aus meiner Sicht. Gedanken und Erinnerungen*, Ostberlin 1983, 207 Seiten
* Jürgen Helfricht: *Peter Schreier – Melodien eines Lebens*. Verlag der Kunst Dresden, Husum 2008, ISBN 978-3-86530-109-3

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*   Biografi, fotos
*  Biografi
*  Dokumentarfilm om Peter Schreier
Nikolaus Harnoncourt

**Nikolaus Harnoncourt** (1929–2016) var en østerriksk dirigent, cellist, musikkskribent og pionér innen historisk oppføringspraksis.

## Liv og virke
Harnoncourt vokste opp i Graz i Steiermark og tok musikkutdannelsen i Wien. I perioden 1952-69 var han ansatt som cellist ved Wiener Symphoniker. Samtidig dannet han ensemblet *[[Concentus Musicus Wien]]* sammen med kona Alice Hoffelner, som var fiolinist. Formålet med ensemblet var å framføre musikk fra middelalder, renessanse og barokk så tidsriktig som mulig ved å anvende originalinstrumenter.

I 1971 startet Harnoncourt og Gustav Leonhardt et prosjekt med å spille inn alle Johann Sebastian Bachs kantater. Prosjektet ble avsluttet i 1990.

Harnoncourt oppførte musikkverk med en rekke ulike orkestre som bruker moderne instrumenter, men hadde fortsatt øye for autentiske instrumenter. I årene 1972-92 underviste Harnoncourt i direksjon og kunnskap om historiske instrumenter ved *[[Mozarteum]]* i Salzburg. Harnoncourt var medlem av den svenske Kungliga Musikaliska Akademien.

## Utmerkelser
* 1992: Æresmedlem av Gesellschaft der Musikfreunde i Wien
* 1993: Léonie Sonnings musikpris
* 1994: Polar Music Prize
* 1997: Byen Zwickaus Robert-Schumann-Preis
* 2001: Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste
* 2001: Grammy Award
* 2002: Ernst von Siemens' musikkpris
* 2004: Georg-Philipp-Telemann-Preis der Landeshauptstadt Magdeburg
* 2005: Kyotoprisen

## Referanser


## Kilder
* 

## Litteratur
* Ingrid Bigler-Marschall: «Nikolaus Harnoncourt» i Andreas Kotte (red.): *Theaterlexikon der Schweiz*. Bind 2, Chronos, Zürich 2005, ISBN 3-0340-0715-9, S. 796 f.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* ''A short biography''  på Harnoncourts offisielle webside
* Norman Lebrecht: Intervju med Harnoncourt , culturekiosque.com
* James R. Oestreich: ''«Nikolaus Harnoncourt, Conductor and Early-Music Specialist, Dies at 86»'', *[[The New York Times]]*, 6. mars 2016
Lars Ulrik Mortensen

**Lars Ulrik Mortensen** (født 1955) er en dansk cembalist og dirigent.

## Liv og karriere
Mortensen studerte hos Karen Englund (cembalo) og Jesper Bøje Christensen (generalbass), ved det Kongelige danske musikkakademi i København, og fortsatte studiene hos cembalisten Trevor Pinnock i London. Fra 1988 til 1990 var Mortensen cembalist i ensemblet London Baroque, fra 1990 til 1993 spilte han i *Collegium Musicum 90* under Simon Standage. Han samarbeidet ofte med musikere som John Holloway, Jaap ter Linden og Emma Kirkby. Opptakene som han medvirket på ble tildelt priser som Diapason d'Or, Grammy Award og Cannes Classical Award.

Fra slutten av 1990-årene har Mortensen i økende grad opptrådt som dirigent, og har fra 1999 vært kunstnerisk leder ved Concerto Copenhagen og siden 2004 gjestedirigent i EUs barokkorkester for ungdomsmusikere (EUBO), der han tidligere var cembalolærer.

Mortensen har undervist ved flere musikkhøyskoler i Danmark og var fra 1996 til 1999 professor i cembalo og historisk oppføringspraksis ved Hochschule für Musik und Theater München før han besluttet seg for en løpebane som utøvende musiker. Mortensen gir en mengde mesterklasser og sitter ofte i juryen under internasjonale musikkonkurranser.

## Utmerkelser
* 2007: Léonie Sonnings musikkpris

## Innspillinger
**Listen nedenfor er arrangert alfabetisk etter [[komponist]] og musikksjanger.**

* Dietrich Buxtehude (kammermusikk)
:*"Buxtehude – Seven Sonatas, Op.1"* (1994, Dacapo)
:*"Buxtehude – Seven Trio Sonatas, Op.2"* (1994, Dacapo)
:*"Buxtehude – Six Sonatas"* (1994, Dacapo)
* Dietrich Buxtehude (Soloverk for cembalo)
:*"Dietrich Buxtehude – Harpsichord Music, Vol. 1"* (1998, Dacapo)
:*"Dietrich Buxtehude – Harpsichord Music, Vol. 2"* (1998, Dacapo)
:*"Dietrich Buxtehude – Harpsichord Music, Vol. 3"* (1998, Dacapo)
* Dietrich Buxtehude (vokalmusikk)
:*"Dietrich Buxtehude – Vocal Music, Vol.1"* (1996, Dacapo)

* Georg Philipp Telemann (Fløytesonater med akkompagnement)
:*"Telemann: 6 Recorder Sonatas"* (Kontrapunkt)

* Johann Adolph Scheibe, Martin Ræhs (Fløytesonater med akkompagnement)
:"Flute Sonatas" (2002, Dacapo)

* Johann Jacob Froberger (Soloverk for cembalo)
:*"Johann Jacob Froberger – Harpsichord Music"* (1990, Kontrapunkt)

* Johann Sebastian Bach (Soloverk for cembalo)
:*"Bach: 8 suites in French style, BWV 812-819"* (2005, Kontrapunkt)
:*"Bach: Clavierübung Zweiter Teil"* (2005, Kontrapunkt)
:*"Bach: [[Goldbergvariasjonene|Goldberg Variations]]"* (2005, Kontrapunkt)

## Eksterne lenker
* 
*  Biografi på Bach-Cantatas.com

## Referanser
Heinz Holliger

**Heinz Holliger** (1939–) er en sveitsisk oboist, komponist og dirigent.

Heinz Holliger er verdenskjent som oboist, og en lang rekke verk er skrevet for ham. Han har skrevet scene- og orkesterverk, solo- og kammermusikk, og en mengde sangkomposisjoner. 

## Priser og utmerkelser i utvalg
* 1987 Léonie Sonnings musikkpris
* 1988 Kunstpreis der Stadt Basel, Frankfurter Musikpreis
* 1991 Ernst von Siemens' musikkpris
* 1998 Æresdoktor ved universitetet i Zürich
* 1999 Langenthals kulturpris
* 2002 Grammy Award i kategorien *Producer of the Year, Classical*
* 2004 Preis der deutschen Schallplattenkritik
* 2007 *Zürcher Festspielpreis* (første gangs tildeling) https://web.archive.org/web/20070927234925/http://www.schott-musik.de/news/archiv/show,881.html
* 2008 Rheingau Musikpreis

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Heinz Holliger.  I: *[http://www.schott-musik.de/ Schott Music.]*
*  Katharina Jing An Gebauer: *[https://web.archive.org/web/20091217034128/http://finanzblog.kaywa.com/p944.html Heinz Holliger — Leben und Werk.]*
Sükhbaataryn Janzjmaa

**Sükhbaataryn Janzjmaa** (født  1893, død 1963), født som **Nemendejen Janzjmaa**, var Mongolias president fra 1953 til 1954. Hun var den første kvinnelige statsleder av en republikk, etter Tsjertek Antsjimaa-Toga i Tannu Tuva. Siden Tannu Tuva aldri oppnådde noen anerkjennelse internasjonalt, var Sükhbaataryn Janzjmaa også den første kvinnelige statsleder i en offisielt anerkjent republikk. Den neste (etter henne) var Isabel Martínez de Perón i Argentina.

Hun var enke etter revolusjonshelten Damdin Sükhbaatar. «Sükhbaataryn» er bare en tittel. Hun tok denne fra mannen. Begrepet «Sükhbaatar» betyr «sterk helt». Dette erstattet familienavnet, Nemedejen.

Damdin Sükhbaatar bygde seg et hus med Janzjmaa i 1913. De fikk sin første sønn allerede i 1911, men Janzjmaas foreldre protesterte mot forholdet siden Sükhbataar var for fattig.

Hun satt i Politbyrået i Det mongolske folkepartiet (Kommunistpartiet) fra 1940 til 1954. I 1941-1947 var hun sekretær i partiets sentralkomité. Hun var mellom 1940 og 1950 medlem i presidiumet i Lille Khural, og fra 1950 til sin død i 1962 var hun medlem av den Store Khural.

Etter Gomtsjigijn Bumtsend døde 23. september 1953, ble hun innsatt som president. Hun gikk av fra denne stillingen 7. juli 1954, og ble erstattet med Zjamsragijn Sambuu.

Hun døde i 1963 i Ulanbataar.
Det burmesiske kommunistpartiets opprør

**Det burmesiske kommunistpartiets opprør** var en mislykket revolusjonær krig ført av de to fraksjonene av Burmas kommunistparti mot den burmesiske regjeringen fra da landet ble uavhengig i 1948, til opprøret effektivt var slått ned i 1963 etter massive arrestasjoner av Ne Win, som nettopp var kommet til makta gjennom et militærkupp i 1962. Partiet fortsatte konflikten gjennom en terrorkampanje som strakte seg helt til 1989, da de fleste lederne hadde dratt i eksil til Kina.

## Revolusjonen
Innen åtte måneder etter Burmas uavhengighet, brøt det ut borgerkrig i landet. Kommunistpartiet valgte å følge opp med å etablere seg på landsbygda og å samarbeide med andre venstreorienterte grupperinger inne i byene. I 1956 allierte flere partier seg med den målsetning å få kontroll over landet gjennom et demokratisk valg, hvor de vant 35 prosent av stemmene, men bare noen få seter i regjeringen.

I 1955 var den kommunistiske revolusjonen betydelig svekket, og partiet forsøkte å føre frem noe de kalte «fred og enhet». Frykten for utstrakt borgerkrig hadde ført til at det var i alle de venstreorienterte gruppenes interesse å få en slutt på kampene, og de konservative gruppene i Rangoon støttet også initiativet. Imidlertid mislyktes det hele, og konflikten vedvarte.

Det burmesiske militæret førte psykologisk krigføring mot kommunistene hvor de anklaget dem for å være fiender av buddhismen, noe partiet svarte på med en omfattende propagandakampanje. Imidlertid hadde dette lite å si, da den burmesiske hæren (Tatmadaw) begynte å få overtaket etter militære offensiver i 1958 og 1960.

I 1962 tok Ne Win over landet gjennom et militærkupp. Han gikk inn for å avslutte krigen, og forsøkte å fremforhandle en avtale med kommunistene. Denne slo imidlertid feil etter at over 900 studentdemonstranter ble arrestert under en omfattende demonstrasjon i Rangoon hvor over 200 000 mennesker deltok, noe som rippet opp konflikten.

En vellykket burmesisk offensiv i 1979–1980 presset kommunistene inn i et stadig mindre område, og Tatmadaw gjenerobret fjellområdene i nærheten av Panghsang. Etter store tap på begge sider resulterte imidlertid slagene i en stillstand.

8888-opprøret, et opprør som kommunistpartiet var med på å starte og utføre, mislyktes og førte til at den burmesiske regjeringen konsoliderte sin kontroll over landet. Innen 1989 hadde de fleste av kommunistpartiets ledere flyktet til Kina.

## Referanser
Khorloogijn Tsjojbalsan

**Khorloogijn Tsjojbalsan** (født 8. februar 1895, død 26. januar 1952; mongolsk: ) var en mongolsk stalinistisk statsleder. 

Han innførte et brutalt og undertrykkende diktatur, og drepte tusener av mennesker. Han var president bare fra 1929 til 1930, men var så statsminister i perioden 1939 til sin død i 1952. Som statsminister stod han bak de verste utrenskningene i Mongolia, hvor omtrent  mennesker ble drept.

Han har fått byen Tsjojbalsan oppkalt etter seg.

## Referanser
Iver Bjerkestrand

**Iver Kristian Bjerkestrand** (født 7. juli 1987 i Lørenskog) er en norsk alpinist og kjører for alpinklubben NERO.
## Karriere
Iver Bjerkestrand startet sin internasjonale karriere i 2002 allerede som femtenåring da han debuterte i FIS- renn. Hans første pallplassering i FIS-renn kom i 2006 i Oppdal. Han har totalt 10 seiere, 8 andreplasser og 6 tredjeplasser i FIS-renn. Han debuterte i Europacupen 02/12-07 i Åre og ble nr. 33. Han har 1 tredjeplass og har vært inne 5 ganger blant topp 10 i Europacupen. 
Debuten hans i verdenscupen kom i 2008 i Sölden (Storslalåm) og han har kjørt 11 ganger i verdenscupen. 13/03-11 kom hans første Worldcup-poeng da han kjørte inn til en sterk 26.-plass på hjemmebane i Kvitfjell.  
Iver Bjerkestrand har bemerket seg her hjemme med sterke resultater i NM og da han vant kongepokalen i 2009 som det store høydepunktet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Usoi-demningen

**Usoi-demningen** er verdens høyeste naturlige demning. Den ligger i provinsen Kuhistoni Badakhshon i Tadsjikistan. Navnet Usoi kommer fra landsbyen som ble begravd da demningen ble dannet. Demningen er 567 m høy og ble dannet i 1911 da et skred forårsaket av et jordskjelv blokkerte Murghab-elven og dannet Sarez-sjøen.

## Historie
Natten til 18. februar februar 1911 intraff et jordskjelv i Rushon-distriktet i provinsen Gorno-Badakshan. Skjelvet målte 7,4 på Richters skala. Jordskjelvet utløste et jordskred som medførte at landsbyen Usoi ble begravd og 90 personer døde. Skredet på omtrent 2 millioner km³ fylte også igjen dalen hvor elven Murghab renner.

## Demningen i tall
Demningen er ca 3&nbsp;km lang og 567 m høy, og medførte at innsjøen Sarez ble dannet. De første årene steg vannstanden med ca 75m pr år. I dag er innsjøen ca 60&nbsp;km lang, har en dybde på over 500 m og et volum på ca. 17 km3. Vannstanden stiger nå med ca 20&nbsp;cm pr år og det er omtrent 50 m fra vannet opp til demningens laveste punkt. Demningen er ikke helt tett, det lekker 50-60 m3 vann pr sekund gjennom dammen. Nedenfor demningen renner elven Murghab sammen med Ghudara-elven, og elven kalles derfra for Bartang som til slutt renner ut i Pjandzj og Amu-Darja.

## Fare for flom
Mange jordskred-demninger har i tidens løp brutt sammen og medført store og til dels katastrofale flommer. Derfor er man også bekymret for hva som kan skje med Usoi-demningen. En eventuell hendelse kan medføre store ødeleggelser nedenfor demningen ikke bare i Tadsjikistan, men også i Afghanistan, Usbekistan og Turkmenistan. I verste fall vil byer og infrastruktur langs Amu-Darja fra demningen til Aralsjøen bli berørt over en strekning på 2000&nbsp;km med en befolkning på over 5 millioner. Derfor ønsker man å utvikle et varslingssystem og forbedre nødvendig infrastruktur for å være bedre forberedt for en eventuell katastrofe.

Geotekniske studier har vist at det er ikke sannsynlig at demningen vil gi etter direkte for jordskjelv eller gjennomtrengning av vann. Det mest sannsynlige scenario for en flom er at jordskred forårsaker bølger som bryter over demningen. Et jordskjelv vil være en typisk utløser av et slikt jordskred. Mange faktorer spiller inn når det gjelder hvordan et skred vil påvirke demningen, blant annet størrelsen på jordskredet, skredet avstand fra demningen og høyden fra vannspeilet opp til toppen av demningen. Bølger som bryter over demningen vil medføre flom i elveløpet nedenfor demningen, og hvis erosjonskreftene er kraftige nok kan også demningen briste og dermed resultere i en sekundær flom som involverer en stor del eller sågår alt vannet i Sarez-sjøen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nordgruvefeltet

**Nordgruvefeltet** er et fjellområde med mange nedlagte gruver ca 13&nbsp;km nord-nordøst for Røros. Gruvene ble drevet av Røros Kobberverk, hvor det ble brutt hovedsakelig kobbermalm og svovelkis periodevis i årene 1657 til 1945, samt sinkmalm i årene 1973-77. Nordgruvefeltet har mange industriminner og gruvesjakter, og gamle transportveier er fine tur- og sykkelstier. Dessverre representerer avrenning av kobber fra gruvene til Orvsjøen og spesielt elven Orva et stort forurensningsproblem og gjør at det ikke finnes fisk i vassdraget.

Nordgruvefeltet ligger i Orvbergsfjellet og Storkletten, mellom Røsjøen, Orvsjøen og Glåmos, og inneholdt flere av de viktigste gruvene for Kobberverket. Allerede i 1657 ble det funnet kobbermalm i Orvberget, forekomsten fikk senere navnet Arvedalsgruven. Det var den eldste av gruvene i Nordgruvefeltet og ble drevet til 1714. I 1723 ble en ny malmforekomst oppdaget mellom Storkletten og Orvsjøen, dette blir Christianus Sextus som i første omgang ble drevet til 1766.

I 1735 ble det gjort lovende malmfunn i fjellet ovenfor den da nedlagte Arvedals. Dette ble til Kongens gruve med drift fra 1736, en av hjørnesteinene til Kobberverket. Fra 1849 ble det drevet en stoll fra Arvedals til gjennomslag med Kongens i 1886, og fra da av ble disse to gruvene drevet samlet som Kongens gruve.

Med etableringen av Arvedalslinjen i 1886 og videre forbindelse på Rørosbanen blir transporten av malm fra fjellet revolusjonert, og utvinning av svovelkis blir stadig viktigere for Kobberverket. Hovedsakelig kisdrift i Kongens gruve fra 1878, også Sextus-gruven gjenopptas med kisdrift fra 1891. De neste årene blir meget gode for Kobberverket. Fra 1910 overtar taubane transporten mellom Kongens og Sextus gruvene til Harborg stasjon på Rørosbanen.

Fra 1920 var det helt stans inntil ny oppstart av Kongens i 1924 og Sextus' i 1927, men de neste årene preges av sporadisk drift ved gruvene. En ny stoll, Rødalen gruve rett vest for Kongens ble drevet i årene 1932-40 uten tilstrekkelig lønnsomhet. I 1939 er det slutt ved hovedgruven Kongens, mens Rødalen drives videre fra 1940 – samme år som virksomheten ved Sextus' avsluttes for godt. Rødalen ble drevet fem år lenger, men fra nyåret 1946 hadde all virksomhet i Nordgruvene opphørt.

Et nytt flotasjonsverk ble bygget ved Kongens gruve i 1968, de første årene drevet på gammel avgang og veltegods. I 1973 ble Lergruvbakken gruve igangsatt med utvinning av sinkmalm og driften fortsatte inntil all virksomhet ved Kobberverket ble innstilt som følge av konkursen høsten 1977. Siden har det vært helt stille på Nordgruvefeltet, hvor naturen gjør sitt til å fjerne de spor menneskelig industrivirksomhet har satt.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nordgruvefeltet på nettstedet Verdensarven Røros
Kongsgård (Lund)

**Kongsgård** er fellesbetegnelse for området hvor kongsgården på Oddernes lå på 1600-tallet. Kongsgården ble senere delt i to deler, en Øvre kongsgård og en Nedre kongsgård (der den opprinnelige kongsgården lå). Området tilhører i dag Lund i Kristiansand og er del av bydelen Kongsgård øvre-Gimlekollen. Grunnkretsene kalles i dag Nedre Kongsgård, Kongsgård I, II og III. Det tilhørte tidligere Oddernes kommune.

I området var det flere gårdsbruk, og Bybussen trafikkerte området med bussrutene 1, 5, 6 og 7 som gikk i Lundsområdet. Sentralt i området er veikrysset Østre Ringvei og Kongsgård Allé.

Ved utbyggingen av kongsgårdens tidligere arealer ved Vollevannet rundt 1960 fikk disse trafikkmessig betydning, og byggefeltene fikk betegnelsene ble Kongsgård i syd for E 18, Kongsgård II nord for E 18 øst for Vollevannet og Kongsgård III nord for Alefjærveien. Oddernes Kongsgård har betydning for stedets historie. Det eneste gjenværende gårdsbruket på stedet er Bispegra som i dag er et gartneri.

## Kongsgårdbukta
Kongsgårdbukta er en del av Topdalsfjorden mellom Vige og Marvika. I en periode (etter krigen 1940-45) ble stedet brukt som fyllplass for søppel, og et pukkverk mellom fjelltoppen Ringknuten (78 moh) og Kongsgårdbukta. Senere er Kongsgårdbukta tatt i bruk som havn og utbygget med kai for skipsanløp.  Det er omstridte planer om ytterligere utvidelse av havnekapasiteten til også å gjelde container- og ferjehavn. 

## Se også
* Kristiansands historie

## Eksterne lenker
*Kongsgård i Oddernes hos Arkivverket
*Kart, Kongsgårdbukta hos Statens kartverk
Storløkka

**Storløkka** er et eldre villaområde som ligger i nær tilknytning til Hønefoss, men innenfor tidligere Norderhov kommunes grenser. I dag tilhører området Ringerike kommune og beboerne sogner til Haug prestegjeld. Området danner ei naturlig løkke i øst- og sørskråningen mellom Rabba/Lageshallen og Roa–Hønefosslinjen. Det er gangavstand til Hønefoss sentrum, via Blyberghaugen, Nordsida og Hønefoss bru.
András Schiff

**András Schiff** (1953–) er en ungarsk pianist og dirigent.

## Liv og virke
### Bakgrunn
András Schiff studerte ved Franz-Liszt-Musikakademie i Budapest med blant andre Ferenc Rados og György Kurtág, senere i London med George Malcolm. 
### Karriere
Han opptrådte internasjonalt, både som solist og sammen med kjente orkestra, eksempelvis Chicago Symphony Orchestra, Wiener Philharmoniker og Berliner Philharmoniker.

Schiff leder kammerorkesteret *[[Cappella Andrea Barca]]* som han grunnla i 1999.

Fra 1989 til 1998 ledet Schiff Mondsee-Festival i nærheten av Salzburg. Sammen med Heinz Holliger grunnla han i 1995 *Ittinger Pfingstkonzerte* i Kartause Ittingen.

I januar 2011 forfattet Schiff i samarbeid med andre kunsntere en resolusjon med brodd mot de ungarske medielovene og Orbán-regjeringens politiske innblanding i kulturlivet. I intervjuer meddelte han at han ikke lengre ville holde konserter i Ungarn siden han var blitt persona non grata der, samt at han var blitt utsatt for antisemittisk hets.

Schiff er gift med fiolinisten Yuuko Shiokawa og bosatt i Firenze.

### Repertoar
Schiff regnes som en utsøkt fortolker av Mozart, Beethoven og Schubert. Han er særlig viktig som formidler av landsmannen Béla Bartóks klaververk. Dessuten konsentrerer han seg i stor grad om Johann Sebastian Bachs verk. I tilfellet Bach forsøker han ikke å følge en historisk oppføringspraksis, men framfører verkene på moderne flygler av forskjellig fabrikat (Bösendorfer, Steinway). Likevel tilstreber han å respektere en tidsriktig ornamentikk, artikulasjon og frasering, samtidig som han søker å unngå pianistisk «showmanship», slik at fortolkningene hans får et introvert og nærmest intimt preg.

### Opptak og publikasjoner
Schiff har spilt inn samtlige av sonatene til Mozart, Beethoven og Schubert, samt alle Mozarts klaverkonserter og alle verk for solo klaver av J. S. Bach. Han har også spilt inn *[[lied]]er* av Beethoven, Schubert og Schumann sammen med Peter Schreier, og lieder av Brahms og Schumann med Robert Holl.

## Utmerkelser og priser
* 1996 Kossuthprisen
* 1997 Léonie Sonnings musikkpris 
* 2003 Bremer Musikfest-Preis
* 2006 Æresmedlem av Beethoven-Hauses Bonn
* 2009 Ærespris ved Klavierfestival Ruhr
* 2011 Robert-Schumann-Preis (Zwickau)
* 2011 Pour le Mérite
* 2014: Knight Bachelor

## Referanser


## Litteratur
* *Beethovens Klaviersonaten und ihre Deutung – „Für jeden Ton die Sprache finden…“.* András Schiff i samtale med Martin Meyer. Verlag Beethoven-Haus Bonn / Carus-Verlag 2007. ISBN 978-3-88188-107-4

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  Intervju med András Schiff, mars 1997
*  ''Die Zeit'': Omtale av A. Schiffs innspilling av Goldbergvariasjonene
*  Andras Schiff: Beethoven Lecture-recitals at Wigmore Hall, London 
*  ''Die Zeit'': Omtale av A. Schiffs innspilling av Ludwig van Beethovens alle 32 klaversonater
*  Kort biografi på pittsburghsymphony
*  ''FAZ.net'' - Intervju med András Schiff 16. januar 2011
Kongsgård allé

**Kongsgård Allé** (1–85, 2–90) er en vei i Kristiansand. Veien har vært hovedtrafikkåre for lokaltrafikk til bydelen Kongsgård, men har fått liten betydning som vei ved senere utbygging av området. Frem til 1965 var veien i Kristiansands østre område langs grensa til Oddernes kommune. Oddernes ble da en del av Kristiansand kommune.

Kongsgård Allé har vært viktig for busstrafikken på Lund og en trasé for flere bussruter.

Opprinnelig var veien for en del beplantet med allétrær på begge sider. Disse er bevart, men veianlegget endret slik at dagens vei ikke går mellom trærne.

## Referanser
Shwe Shwe Poppi

**Shwe Shwe Poppi** er en type dukke fra Sør-Afrika. Shwe Shwe er et etstrykket tekstil i 100% bomull, som først ble produsert i India, og som ble introdusert i Sør-Afrika av tyske bosettere i 1858. I Sør-Afrika ble tekstilet først populært i xhosa-kulturen, og det var xhosa-kvinner som ga det navnet «shwe shwe», et navn som imiterer lyden Schwe Schwe-skjørt lagde når de gikk. Tradisjonelt ble stoffet laget i fargene indigo-blå, mørk rød og dyp sjokoladebrun, men i dag produseres det også i flere farger. Offisielt Shwe Schwe produseres i dag av Da Gama Textiles. Ordet *poppi* er afrikaans for «dukke» eller et mykt leketøy.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Da Gama, offisiell produsent av Shwe Shwe
* History of Shweshwe
Conrad Engelhardt

**Helvig Conrad Engelhardt** (født 20. september 1825 i København, død 11. november 1881 samme sted) var en dansk arkeolog og historiker.

Engelhardt tok studentereksamen i 1845, og ble lektor ved Flensborg lærde skole og ansvarlig for byens samling av oldsaker; Flensborgsamlingen. I årene 1858-61 ledet han arkeologiske utgravninger i Thorsbjerg Mose, og fra 1859-63 i Nydam Mose. Etter krigen i 1864 forsøkte han å skjule samlingene, men ble i 1867 tvunget til å utlevere dem til de tyske myndighetene. Samme år ble Engelhardt museumsassistent ved Nationalmuseet i København og sekretær for Det kongelige nordiske oldskriftselskab. I 1869 ble han titulær professor, og i 1879 æresdoktor ved Københavns Universitet.

## Referanser
Torvgata (Hønefoss)

**Torvgata** er en kort gate på Nordsiden i Hønefoss. Gata, som strekker seg fra Nordre torv til Hønengaten ved Hønefoss skole, preges av tildels opprinnelig trehusbebyggelse med næringsvirksomhet i første etasje, men har også noen nyere bygg. Gata er enveiskjørt inn mot torvet fra Hønengaten.

Torvgata var tegnet inn på den opprinnelige reguleringsplanen for byen i 1856. I senere år har Torvgata først og fremst vært kjent for butikken og produksjonslokaliteten til pølsemakerbedriften Leiv Vidar, som lå i Torvgata 8. Produksjonen ble imidlertid flyttet til nye lokaler i Birkebeinerveien. Butikken ble opprettholdt i en tid, men etter hvert ble også den flyttet til nye lokaler i Storgata, der den noe senere ble nedlagt.

## Fotogalleri

Torvgata (Hønefoss) - 001.jpg|Torvgata 1a (innerst) og 1b (ytterst)
Torvgata 2, Hønefoss.jpg|Torvgata 2
Torvgata 3, Hønefoss.jpg|Torvgata 3
Torvgata 4, Hønefoss.jpg|Torvgata 4
Torvgata (Hønefoss) - 002.jpg|Torvgata 6 og 8
Glade Hjul, Torvgata 8, Hønefoss.jpg|Torvgata 8 (baksiden)
Torvgata00.jpg|Torvgata 10 (til høyre)


### Gamle kart

Buskerud amt nr 38- Kart over Hönefos, 1880.jpg|Buskerud amts kart over Hønefoss, 1880
Kart over Hønefos (1888).jpg|N. S. Krums kart over Hønefoss, 1888
Buskerud amt nr 29- Kart over Hønefoss, 1899.jpg|N. S. Krums kart over Hønefoss, 1899


## Litteratur
* 
* 

## Referanser
Lergruvbakken gruve

:*Lergruvbakken gruve må ikke forveksles med [[Lergruven]].*

**Lergruvbakken gruve** var en av de mindre og den siste gruven i drift i Røros Kobberverks 333 års historie. Gruven ligger lengst syd av gruvene i det såkalte Nordgruvefeltet ca åtte km nord for Røros, i samme fjellmassiv og tre km sørøst for den mer kjente Kongens gruve. Driften startet i 1973 med utvinning av sinkmalm og fortsatte inntil all virksomhet ved Kobberverket ble innstilt som følge av konkursen høsten 1977.

Det er imidlertid ikke umulig at driften kan gjenopptas ved Lergruvbakken gruve, ettersom Crew Minerals vurderer utvinning av gjenværende malmforkomster til 540.000 tonn med 7,8% sink og 0,74% kobber som interessant.

Aerial pictures at kart.1881.no show activity between 2015 and 2020, with the dumps growing and the open pit also getting larger.

## Malmdatabasen, NGU

* Lergruvbakken: *NGU-ID 1640-015*
* Elementer: Kis Zn Cu
* Produkasjon: 400.000 tonn
* Reserver: 540.000 tonn

## Referanser