open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
E-pengeforetak

**E-pengeforetak** er et foretak som hverken er en bank eller annen institusjon som yter kreditt, men som har bevilling til å utstede betalingsmidler i form av elektroniske penger.

E-pengeforetak er regulert i norsk lov om E-pengeforetak av 13. desember 2002 nr. 74 som implementerer «Europa-parlamentets og Europa-rådets direktiv 2000/46/EF af 18. september 2000 om adgang til at optage og udøve virksomhed som udsteder af elektroniske penge og tilsyn med en sådan virksomhed».

## Eksterne lenker
* Lov om E-pengeforetak
* EF-direktiv 2000/46/EF i autentisk dansk versjon
Elektroniske penger

**Elektroniske penger** er betalingsmidler som kan utstedes av banker, andre kredittinstitusjoner og e-pengeforetak.

Ifølge den relevante lovgivningen for e-pengeforetak menes det med elektroniske penger en pengeverdi representert ved en fordring på utstederen som er lagret på et elektronisk medium, er utstedt etter mottak av midler, og er anerkjent som betalingsmiddel av andre foretak enn utstederen.

## Se også
* Kryptovaluta
Håkon og Kark (Korsvikaspillet)

***Håkon og Kark*** er et historisk sagaspill som blir framført i Korsvika på Lade i Trondheim. Det første *Korsvikaspillet* var et poetisk tablå som ble laget til Lade kirkes 800-årsjubileum i 1989 og gjentatt to år seinere. I 1995 skrev Idar Lind nytt manus og i 1997 komponerte Frode Fjellheim ny musikk til spelet. Både manuskript og musikk er bearbeidet og utviklet videre ved nye oppsettinger. Fra 2010 blir *Håkon og Kark* framført hvert år (med unntak for 2015 og 2019).

Stykket bygger på historien om Håkon Ladejarl og trellen Tormod Kark slik den blir framstilt i Snorre Sturlasons Heimskringla og i andre kilder som Ågrip, Odd munks saga om Olav Tryggvason og Jomsvikingenes saga. I tillegg til historiske personer som Sigurd Ladejarl, Bergljot Toresdatter, Tora på Rimol, Olav Tryggvason, Tangbrand og skalden Einar Skåleglam, presenterer stykket oss også for oppdiktete personer som volva Liva og Karks kjæreste, den kristne trellen Anna.

Instruktører: Elin Hassel Iversen (1995-2004), Nora Evensen (2006-2014) og Catrine Telle (2016-2018).

Korsvikaspillet fikk i 2004 Trondheim kommunes kulturpris.

## Referanser


## Eksterne lenker
* korsvikaspillet.no
* Korsvikaspillet på Facebook
DFU

**DFU** har flere betydninger:

*De Forenede Ullvarefabrikker &ndash; en tidligere sammenslutning av norske tekstilfabrikker
* Dansk Faldskærms Union
* Dansk Fodbolddommer-Union
* Dansk Folkepartis Ungdom
*Danmarks Farmaceutiske Universitet &ndash; et universitet i København i Danmark
*Definerte Fare og Ulykkessituasjoner &ndash; et begrep innen beredskapsterminologien
Kartong

**Kartong** har flere betydninger på norsk:

*Kartong (kunst) er en type papir som brukes til forarbeider i naturlig størrelse for olje-, fresko-, mosaikk-, vev- og andre komposisjoner.
*Kartong (mønster) kan være et mønster eller mal.
*Kartong (papir) kan være en type papir med høye gramvekter og gjerne flere sjikt.
Slagerparaden

***Slagerparaden*** er et norsk musikk- og underholdningsprogram med Erik Diesen som gikk på radio og TV på NRK. TV-versjonen ble sendt fra 1960 til 1961 og var en del av Nordvisjonen. Radioversjonen hadde gått siden 1952.

Eksempelvis hadde TV-programmet innslag med de yndige små mus hvor sangerne Kurt Foss og Reidar Bø hadde hovedrollene, og gruppen The Monn Keys var gjengangere i programserien, ofte forsterket av Oslo Ungdomskor. Kringkastingsorkestret med dirigent Øivind Bergh var også med. Hver episode tok for seg en periode på 5, 10 eller 20 år. Publikum ble satt inn i den riktige tidsstemningen ved hjelp av stills, dekorasjoner og filmklipp fra akkurat denne perioden. 

## Popularitet
*Slagerparaden* har blitt beskrevet som norsk TV-underholdnings ildprøve, som den bestod med glans. Den startet høsten 1960 som en del av en felles nordisk underholdningsserie, der hvert land sendt sitt månedlige bidrag. Den norske slo best an i hele Norden.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Slagerparaden på NRK TV
Hoyvík

**Hoyvík** (, dansk: *Højvig*) er en bygd på Færøyene. Den ligger på Streymoy, danner en sammenhengende bebyggelse med Tórshavn, og regnes gjerne som en del av hovedstaden.

Administrativt ble Hoyvík en del av Tórshavns landdistrikt i Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna ved innføringen av det kommunale selvstyret på Færøyene i 1872. Etter flere kommunedelinger ble Hoyvík en del av Tórshavnar uttanbíggja kommuna i 1930. Ved en grensejustering i 1978 ble Hoyvík og Hvítanes innlemmet i Tórshavnar kommuna, så resten av kommunen ble Argja kommuna. I 1997 ble også Argja kommuna innlemmet i Tórshavn.

Kirkelig har Hoyvík siden 2014 vært sete for et eget prestegjeld i Fólkakirkjan, Suðurstreymoyar norðara prestagjald. Hoyvíkar kirkja, innviet i 2007, er sognekirke for Hoyvík og Hvítanes, mens Kaldbaks kirkja er den andre sognekirken i prestegjeldet.

Stedsnavnet Hoyvík viser til høy, muligens i betydningen seter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Argir

**Argir** (, foreldet dansk skrivemåte: *Arge*) er en bygd på Færøyene. Argir danner en sammenhengende bebyggelse med hovedstaden Tórshavn og tilhører Tórshavnar kommuna. Argir har avlastet bykjernen for mye av befolkningsveksten.

Navnet Argir kommer fra gammelirsk *áirge*, «sommerbeite», på moderne færøysk *ærgi*. Stedsnavn som Ærgisá og Ærgisdalur skrives derfor med *æ*.

Fra 1500-tallet lå det et sykehus for spedalske på Argir. Det huset også en del fattigglemmer. Da spedalskheten var utryddet omkring 1750 ble sykehuset brukt som fattiggård. Vanlig bebyggelse på Argir kom på 1600-tallet. Fremveksten av et bygdesamfunn på Argir tok likevel ikke til før grunnen ble auksjonert i 1828.

Administrativt ble Argir en del av Tórshavns landdistrikt i Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna ved innføringen av det kommunale selvstyret på Færøyene i 1872. Etter flere kommunedelinger ble Argir en del av Tórshavnar uttanbíggja kommuna i 1930. I 1978 ble Hoyvík og Hvítanes innlemmet i Tórshavnar kommuna, så resten av kommunen ble Argja kommuna. I 1997 ble også Argja kommuna innlemmet i Tórshavn.

Argja kirkja ble innviet i 1974 og tilhører den lutherske Fólkakirkjan. Kirken er sognekirke for Argir, Syðradalur og Norðradalur. Argja kirkja tilhører Suðurstreymoys vestlige prestegjeld.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Argir på *faroeislands.dk*
* Argir hos Tórshavnar kommuna
Árnafjørður

**Árnafjørður** (, foreldet dansk skrivemåte: *Arnefjord*) er en bygd på Færøyene. Árnafjørður ligger omgitt av høye fjell innerst i fjorden Árnafjørður (eller Árnfjarðarvík) på sørøstkysten av øya Borðoy. Árnafjørður har sitt eget lokalstyre innen Klaksvíkar kommuna. Den 1. januar 2020 hadde Árnafjørður 72 innbyggere.

Gjennom tunneler har bygda veiforbindelse med Klaksvík i sørvest og Hvannasund og Viðareiði i nord.

Árnafjørður antas å ha blitt bosatt allerede i landnåmstiden.

I 1875 drev et forlatt norsk skip i land ved Árnafjørður. Det var lastet med så mye tømmer at da man solgte det på auksjon, så kunne man kjøpe tømmer nok til å bygge et hus for 25 kroner. Tømmer har alltid vært kostbart på Færøyene, ettersom det ikke er naturlig trevekst på øyene og må importeres eller sankes som drivved.

På Køtlum, som ligger i fjellene over Árnafjørður, ligger det gamle tingstedet for Norðoyar.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Depil

**Depil** (, dansk: *Deble*) er en bygd på Færøyene. Den ligger ved en bekk mellom Norðdepil og Norðtoftir, langs Hvannasund, som skiller Borðoy fra Viðoy. Depil tilhører også kommunen og sognet Hvannasund. Den 1. januar 2016 bodde det to personer i Depil.

## Historie

Depil er første gang nevnt i jordeboken i 1584. Den moderne færøyske betydningen av *depil* er «sentrum» eller «møtested», slik som *depill* på islandsk. Stedsnavnet har imidlertid oldnordisk opphav, *depill*, som betyr noe i nærheten av «vassdrag». Lignende betydning finnes i stedsnavn på Shetland, slik som Loch of Winyadepla.

I nærheten av kongsgården finnes det rester av et lite bedehus og et hus hvor alvorlig syke, muligens pestrammede, i middelalderen kunne tilbringe sin siste tid. Ved folketellingen i 1801 var det bare én husstand med tre eldre personer igjen i Depil, hvor jorden var eid av personer utenbygds, og halvparten av innmarken hadde blitt villmark igjen.

Bygden var avfolket i noen år frem til 1815, da Óli Árantsson og Anna Óladóttir kom hit fra Norðtoftir. Kongsgården i Depil er oppført som et tradisjonelt langhus (færøysk *lon*, jamfør trønderlån). Den øvre delen ble bygd av rekved av Tummas í Depli i 1823, mens den nedre delen er yngre. Gården ble fraflyttet og restaurert i 2006, deretter innredet som museum.

Gården var motiv for to frimerker graverte av Czesław Słania og utgitt av Postverk Føroya i 1987.

## Referanser
Tsung-Dao Lee

**Tsung-Dao Lee** (1926–2024) var en kinesiskfødt amerikansk fysiker. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk som 30-åring i 1957 sammen med Chen Ning Yang «for deres gjennombrytende undersøkelse av den såkalte paritetlovene som hadde ledet til viktig oppdagelser om elementærpartikler».

Lee er den yngste nobelprisvinneren etter andre verdenskrig og den tredje yngste i historien etter William Lawrence Bragg (som vant prisen i en alder av 25, sammen med sin far William Henry Bragg) og Werner Heisenberg (som vant prisen i 1932, også i en alder av 30). Lee og Yang ble de første kinesiske nobelprisvinnerne. Som amerikansk statsborger fra 1962 ble Lee også den yngste amerikaner som noen gang har vunnet Nobelprisen.

## Fotnoter

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Christoffer Gabel

**Christoffer von Gabel** (født 6. januar 1617 i Glückstadt i hertugdømmet Holstein, død 13. oktober 1673 på Færøyene) var en dansk embetsmann som i en periode hadde monopol på all handel til og fra Færøyene.

Han var far til Frederik Gabel, visestattholder i Norge.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Christoffer Gabel, fra *Dansk biografisk lexikon*
Chen Ning Yang

**Chen Ning Franklin Yang** 1922–2025) var en kinesisk-amerikansk fysiker.

Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1957 sammen med Tsung-Dao Lee for deres teorier om at den svake vekselvirkningen ikke hadde paritetssymmetri (speilsymmetri). Chien-Shiung Wu bekreftet teorien eksperimentelt.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1995 – Albert Einstein-medaljen
* 1957 – Nobelprisen i fysikk

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
James Naismith

**James Naismith** (født 6. november 1861 i Almonte i Ontario, død 28. november 1939 i Lawrence i Kansas) var en canadisk lege og pedagog kjent som oppfinneren av basketball.

7. desember 1891 spurte Luther Gulick, direktøren av YMCA i Springfield i Massachusetts, Naismith om det var noen mulighet for å ha litt mer avveksling i gymtimene om vinteren. 21. desember leverte Naismith sitt forslag, de første reglene til en helt ny sport: basketball. Disse reglene ble offentliggjort 15. januar 1892. 

Han utformet 13 originale basketballregler i desember 1891, og publiserte disse i januar 1892 i Springfield Colleges avis, *The Triangle*. Originaldokumentet ble i desember 2010 solgt for 4,3 millioner dollar.

## Referanser
Lennartsfors

**Lennartsfors** er et tettsted nær norskegrensa i Årjäng kommune i Sverige.

Her fantes det tidligere et jernverk ved vassdraget som forbinder innsjøen Foxen (Stora Le) med Lelång. I 1910 hadde Lennartsfors tremassefabrikk og mølle, sag med snekker- og reparasjonsverksted, samt en smie. 

Den tidligere skiløperen Thomas Wassberg kommer fra Lennartsfors. 

## Referanser
Nehalennia

**Nehalennia** var en gudinne som ble tilbedt i romertiden, i og rundt elven Scheldes delta og i området langs Rhinen. Hun var både en gudinne som beskyttet sjøfarere (fiskere og sjømenn) og en fruktbarhetsgudinne i keltisk-germansk mytologi. Ved Domburg i Nederland og ved Köln i Tyskland er det funnet stenaltere, votivstener og rester etter templer bygget til ære for henne. Steinalterne og votivstenene som ble funnet i Nederland, kan sees i museer i Middelburg og Leiden. Stenene ble antagelig ofret av sjøfarende handelsmenn for å sikre (eller takke for) en trygg sjøreise.

14. april 1970 fikk fiskeren K.J. Bout deler av et Nehalennia-alter i garnet da han fisket ved Colijnsplaat. Senere fant han rundt 200 votivstener og rester av et romersk byggverk. Det er ikke første gang slike funn er gjort i Nederland, allerede i 1647 ble rester etter et Nehalennia-tempel funnet ved Domburg.

Det meste man vet om henne, har man lært av funnene som er gjort etter 1970. Det antas tilbedelsen av Nehalennia var på sitt høyeste i det 2. og 3. århundre f.Kr. Den gangen var det minst to, kanskje  tre templer til ære for henne i området som i dag er provinsen Zeeland, sørvest i Nederland. Området spilte en viktig rolle i romernes handelstrafikk mellom England og landområdene langs elven Rhinen. 

Nehalennia ble vanligvis avbildet sittende, med en kurv full av epler (symbol for fruktbarhet) og en (hund) (symbol for trofasthet).

I dagligtalen ble hun antagelig kalt **Neeltje Jans**. I august 2005 ble et replika av et Nehalennia-tempelet åpnet ved Colijnsplaat på Noord-Beveland, like ved stedet der den tapte byen Ganuenta lå. Videre er en arbeidsøy som ble anlagt i forbindelse med byggingen av Oosterscheldekering (en del av Deltaprosjektet) oppkalt etter henne.

## Se også
* Matronekult 
* Nerthus

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielle sider for replikaen av Nehalennia-tempelet (nederlandsk)
* Nehalennia: Protector of Travellers, beskytter av de reisende (engelsk)
* Livius.org: Nehalennia  (engelsk)]
Ü

**Ü** eller **ü** er en bokstav som finnes i en rekke utvidede latinske alfabeter. Den består av en u med en germansk *e* over. Bokstaven kan transkriberes som *ue*.

Ü finnes i tysk, estisk, ungarsk, tyrkisk, azerisk, turkmensk og tatarsk. I språk som har tatt i bruk ord av tysk opprinnelse, som nederlandsk og skandinavisk, forekommer bokstaven også, selv om den ikke hører til de språkenes primæralfabeter.

Ü brukes også i latinske transkriberingssystemer for kinesisk, deriblant Wade-Giles, det tysk-baserte Lessing-Othmer, og Folkerepublikken Kinas offisielle pinyin, selv om prikkene ikke skrives der kun ü kan opptre i en stavelse. 

I fransk opptrer bokstaven ü sjelden, her viser trema at u-en skal uttales separat, og ikke inngår i en digraf med den forestående vokalen. For eksempel i det bibelske navnet Emmaus, som skrives Emmaüs.
Christian Petzold

**Christian Petzold** (født 14. september 1960) er en tysk regissør og manusforfatter.

## Filmografi

* (1992) – *Das warme Geld* (V)
* (1995) – *Pilotinnen* (TV)
* (1996) – *Cuba Libre* (TV)
* (1998) – *Die Beischlafdiebin* (TV)
* (2000) – *[[Die innere Sicherheit]]*
* (2002) – *Toter Mann* (TV)
* (2003) – *Wolfsburg*
* (2005) – *[[Gjenferd (film)|Gjenferd]]*
* (2007) – *[[Yella]]*
* (2008) – *[[Jerichow (Film)|Jerichow]]*
* (2011) – *[[Dreileben (Filmtrilogie)|Dreileben – Etwas Besseres als den Tod]]* (fjernsynsfil)
* (2012) – *[[Barbara (film 2012)|Barbara]]*
* (2014) – *[[Phoenix (Film)|Phoenix]]*
* (2015) – *[[Polizeiruf 110: Kreise]]* (fjernsynsfilm)

## Utmerkelser
* 1996: Filmfestival Max Ophüls Preis: for *Cuba Libre*
* 2001: Preis der deutschen Filmkritik som beste spillefilm *Die innere Sicherheit*
* 2001: Deutscher Filmpreis/Beste spillefilm *Die innere Sicherheit*
* 2002: Fernsehfilmpreis der Deutschen Akademie der Darstellenden Künste for *Toter Mann*
* 2002: Deutscher Fernsehpreis for *Toter Mann*
* 2003: Adolf-Grimme-Preis for *Toter Mann*
* 2003: FIPRESCI-Preis under Filmfestivalen i Berlin for *Wolfsburg*
* 2005: Adolf-Grimme-Preis med gull for *Wolfsburg*
* 2005: Findlingprisen for *Gespenster*
* 2006: Den tyske kritikerprisen for *Gespenster*
* 2008: Den tyske kritikerprisen for *Yella*
* 2009: Den tyske kritikerprisen for beste spillefilm *Jerichow*
* 2009: Filmprisen til byen Hof (Saale) (Internationale Hofer Filmtage)
* 2011: Deutscher Fernsehpreis sammen med Dominik Graf og Christoph Hochhäusler i kategorien for trilogien *Dreileben*
* 2012: Søvbjørnen (beste regi) under Filmfestivalen i Berlin for *Barbara*
* 2012: Grimme-Preis *Spesial* for *Dreileben*
* 2012: Deutscher Filmpreis i sølv for *Barbara*
* 2013: Helmut Käutner-prisen
* 2016: Deutscher Fernsehkrimipreis, spesialpris for regi i *Polizeiruf 110: Kreise*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sesam (andre betydninger)

**Sesam** kan referere til:

*Sesam, en plante
*Sesam (søketjeneste) på Internett
*Sesam, software for konstruksjonsanalyse
*Sesam Stasjon, en TV-serie laget av NRK for Barne-TV, basert på den amerikanske barne-TV-serien Sesame Street
*Shazam er et persisk trylleord som i norsk språkbruk blir til «sesam».
Akkusativ

**Akkusativ** er en grammatisk kasus. Det sentrale bruksområdet til akkusativ er å skille objektet fra subjektet i setningen. I språk med små kasussystemer (for eksempel med bare nominativ og akkusativ) blir nominativ brukt til å markere subjektet og subjektspredikativet, og akkusativ blir brukt til de fleste andre syntaktiske funksjoner.

## Akkusativ i norsk
I norsk er det i hovedsak pronomenene som har kasusbøying for akkusativ: *jeg, du, han, hun, vi, de* er nominativformer, mens *meg, deg, han/ham, henne, oss, dem* er akkusativsformer. Mange språkbrukere har kasusdistinksjon bare i første og andre person. Akkusativformen brukes også med visse stedsrelaterte ord, i betydningen "til", for eksempel: opp*om*, neden*om*, uten*om*, inn*om* og hjem*om*.

Akkusativ blir brukt som kasus for:

* det direkte objektet: *Jeg ser *'deg*** / '''Deg''' ser jeg''
* objektet til [[preposisjon]]er: ''Du tenker på '''meg''' / '''Meg''' tenker du på''

Hvis man sammenlikner det som står over, og bytter ut alle pronomen (jeg, du etc.) med vanlige personnavn:

''Anton ser Espen'' kontra ''Espen ser Anton''.

Disse setningene har forskjellige meninger (i den første setningen er det Anton som ser Espen, mens i den andre er det Espen som ser Anton). Hvis man derimot sier at Anton er ''jeg''-person og Espen er ''du''-person kan man la ordene i setningen bytte plass, og de betyr fortsatt det samme:

''Jeg ser '''deg*** / ***Deg''' ser jeg'' kontra ''Du ser '''meg*** / **''Meg** ser du*

Også «*Han ser ham*» og «*Ham ser han*» har samme mening.

== Akkusativ i samisk ==
=== Sørsamisk ===
Sørsamisk skiller mellom [[nominativ]] (uten suffiks), akkusativ (*-m*) og [[genitiv]] (*-n*). Akkusativ er kasus for det direkte objektet, og for objektspredikativet.

=== Nordsamisk ===
I [[nordsamisk]] har [[genitiv]] og akkusativ falt sammen til ett kasus, som ikke har et eget suffiks, men som har [[stadieveksling|svakt stadium]], sammenlignet med [[nominativ]]. Dette kasuset blir brukt i posisjonene som genitiv og akkusativ hadde. Det er ett unntak til dette: Når objektet i setningen er et tallord, står det i en form som ikke er identisk med genitiv, men som derimot er identisk med nominativ. Det åpner seg dermed to tolkninger: Enten er det mulig å si at nordsamisk har et kasussystem uten akkusativ, og der det direkte objektet står i nominativ hvis det er tallord, ellers i genitiv, eller så er det mulig å si at nordsamisk har et kasussystem med akkusativ, og at akkusativ bare tilfeldigvis er identisk med genitiv, bortsett fra med tallord, da det tilfeldigvis er identisk med nominativ. Det er det siste synet som dominerer i samisk språkforsking.

== Akkusativ i engelsk ==
[[Engelsk]] skiller mellom hvem som er subjekt og objekt i en setning på samme måte som i norsk. Visse [[pronomen]] er forskjellige i akkusativ og [[nominativ]]. For eksempel *«I see the man»* (Jeg ser mannen) vs  *«The man sees me»'' (Mannen ser meg).
Ullerål kirke

**Ullerål kirke** er en moderne arbeidskirke som ligger i bydel Ullerål i Hønefoss, i Ringerike kommune, Buskerud. Første byggetrinn ble vigslet og tatt i bruk 25. mars 1984, mens 2. byggetrinn ble vigslet 28. november 2004. Kirken har rektangulær form.

Kirken hadde den første tiden tilhold i underetasjen i 1. byggetrinn og hadde rom for 130 personer. Første etasje ble bygget som barnehage, og tatt i bruk fra januar 1984. Det nye bygget er ei moderne langkirke oppført i rød teglstein og trevirke. Kirken kan nå romme ca. 360 personer, men konstruksjonen gjør at den kan deles av etter behov.

Kirken ligger sentralt plassert i et boligfelt (lokalt kjent som *Haldenjordet*) på nordsiden av Hønefoss. I umiddelbar nærhet finnes også kommunale serviceboliger for eldre og uføre. Området ellers er preget av eneboliger og en del blokkbebyggelse.

## Kirkebygget

Ullerål kirke bærer preg av tradisjonell kirkearkitektur i en moderne «innpakning». Kirken er oppført i rød teglstein og har sadeltak. Taket og de utvendige takdetaljene er dekket med altaskifer og kobberplater. Oppføringen av byggetrinn 2 hadde en kostnadsramme på 27,1 millioner kroner, hvorav 2,1 millioner var samlet inn av menigheten på forhånd.

Innvendig har kirken høy himling uten tradisjonelle takstoler. Over alterpartiet i kirkens østre del er det store vindusflater helt øverst i taket. Likeledes er det store vindusflater i vestgavlen av bygget. Byggets oppvarming består i det alt vesentlige av fjernvarme. Også innvendig består kirkens vegger av rød teglstein, mens taket har en kombinasjon av hvitmalte flater og trehvitt listverk. Gulvet i kirkerommet er flislagt med lys grå flis, og i taket henger fire lysekroner.

I kirkebygget er det også fasiliteter for andre formål, blant annet er det ungdomslokaler og en stor festsal i underetasjen. Kirkerommet er godt tilrettelagt for musikk, spesielt hva akustikk angår med en etterklang på 1,6-1,7 sekunder. Orgelet er et digitalt orgel med 48 stemmer og er levert fra Johannus orgelfabrikk i Nederland. Ellers har kirken flere kontorer og møterom og er godt utstyrt med nødvendige sanitæranlegg.

Kirken er rikt dekorert innvendig, blant annet med arbeider av den kjente billedkunstneren Ståle Kyllingstad. Utsmykkingen av fondveggen er utført i børstet, rustfritt stål, og er et arbeid av *Halvor Bodin*. I stedet for å gjengi en tradisjonell fortelling fra Bibelhistorien, skal det gi assosiasjoner til planteblader, røtter, tre, spirer, vekst og vann, altså alt som spirer og gror. Det blå er ment å symbolisere vann som er sentralt for både det som gror, og for dåpen. Over alt dette står det sterkeste av alle symboler, korset. Korset er en del av byggets konstruksjon og er som et vindu med blått glass. Alle messehaglene er laget av *Saave Skaar*.

## Annet
Kirken ligger i Ullerål menighet i Ringerike prosti og tilhører Tunsberg bispedømme.

## Se også
* Liste over Kirkebygg i Ringerike

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ullerål menighet
Haug kirke

**Haug kirke** finnes flere steder:

* Haug kirke (Ringerike) i Ringerike kommune
* Haug kirke (Eiker) i Øvre Eiker kommune
Margareta av Antiokia

**Margareta** (født i Antiokia i Syria, i dag Tyrkia, død samme sted 305) er en helgen.  Hun er også kjent som 
*Margareta av Antiokia* og av og til omtalt som *St. Margrethe* i norsk kunsthistorie. Hun var jomfru og martyr. Hun mistet tidlig sin mor. Faren var hedningepresten Aedesius som så med liten velvilje på en kristentro hun, uten hans vitende, hadde opparbeidet seg hos en fostermor. Hun avviste bryllupsforslaget fra Olybrius og ble på grunn av dette torturert (fakkel og kam). Flere mirakler er omtalt som å bli slukt av en drage før hun til slutt ble halshogd. 

En kirke ble bygget over hennes grav, og hun nevnes først av Rabanus Maurus rundt år 800. Korsfarerne bragte hennes navn vestover, og relikviene ble flyttet rundt i Italia i 908 og 1145. Hun er også nevnt i Den gyldne legende.

Hun feires av Den katolske kirke, og er en av De fjorten nødhjelpere. Hun er en av de som viste seg for Jeanne d’Arc i hennes visjoner. I Den anglikanske kirke feires hun den 20. juli; i England ble hennes kult formelt avskaffet i 1969, men er fremdeles latent intakt og over 250 kirker er viet henne.  I Norge er blant annet Alstahaug kirke viet St. Margareta, og hun er også opphavet til den kirkelige minnedagen Marit Vassause. I Torpo stavkirke finnes en baldakin med fremstillinger fra hennes liv. I Maridalen ved Oslo står ruinene av en kirke bygget omkring midten av 1200-tallet som ble restaurert i 1934 og er dermed Oslos andre best bevarte middelalderkirke etter Gamle Aker kirke. St. Margaretha, de gifte kvinners skytshelgen, har gitt kirken dens navn, Margaretakirken. 

Den ortodokse kirke kaller henne **Marina** og feirer 17. juli.  Hun er også assosiert med St. Pelagia som er lingvistisk det samme som Marina, og skal ha vært kalt Margarito. En ikke-verifisert legende har henne som en transformasjon av den klassiske Afrodite.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Katolsk.no
* Den gyldne legende
* Biografisk kirkeleksikon
* Eukonomenisk kirkeleksikon
* De 14 nødhjelperne Katolsk.no
* Tysk side
* St, Margarethakirken
* Margaretha-kirken, bilder
Marit Vassause

**Marit Vassause**, **Margretemesse** eller **Mari(t)messe** er en kirkelig minnedag, viet Margareta fra Antiokia som har 20. juli som sin merkedag. I norsk folketradisjon markerte denne dagen at slåtten var i gang og at angsten for regn øker.

I Trondenes sa de:
 
Dette tolkes som at dersom det regnet denne dagen, ble det en fuktig høst, noe som trolig har sammenheng med de såkalte *[[hundedagene]]*. Norsk folkekalender angir følgende om denne dagen:

Primstavmerket er vanligvis et hjul eller et sverd, og det var altså ved sverd den hellige Margareta i sin tid omkom. I folkelig tradisjon ble hjulet omtydet til ei vassause (vannøse). Andre symbol som har vært brukt er direkte relatert til helgenen, som drage og bok.

## Annet
Den svenske religionshistorikeren Andreas Nordberg har i sin bok *Jul, disting och förkyrklig tideräkning – Kalendrar och kalendariska riter i det förkristna Norden* kommet med noen betraktninger omkring datoer for ulike norrøne tradisjoner som gjør at man må revidere oppfattelsen av dem. Han har blant annet påvist en 28-dagers syklus mellom bloting (hedenske offerfester) og vintersolverv, vårjevndøgn, sommersolverv og høstjevndøgn.

Det har til nå blitt regnet at våre forfedre feiret midtsommerdag eller midtsommerblot den 14. juli, men Nordbergs forskning viser at dette kan ha vært feil og at det egentlig er *Vassause* som er midtsommerdagen i henhold til norrøn tradisjon. Dette støttes av det faktum at det på denne dagen (altså 20. juli) spås om været utover høsten. Liknende spådommer om vær skjer også ved de tre andre store blotene; vinternettene, midtvinterblotet og sommermål. I såfall kan benevnelsen *Marit Vassause* være en synkretisme mellom to ulike begivenheter (en norrøn og en kristen), og datoen opprinnelig refererte til midtsommerblot.

## Se også
* Midtsommerblot
* Hundedagene

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Victor Danielsen

**Victor Danielsen** (født 28. mars 1894 i Søldarfjørður,  død 2. februar 1961 i Fuglafjørður) var en færøysk misjonær, bibeloversetter og salmedikter. Danielsens bibeloversettelse ble utgitt 19. mars 1949 etter ca. 20 års arbeid, og var den første noensinne på færøysk. 

Han tok lærerutdannelse i Tórshavn i 1914, og arbeidet som lærer i Søldarfjørður et års tid før han viet seg til et kall som indremisjonær i den færøyske Brøðrasamkoman. I 1930 ble han av menigheten utfordret til å lage en færøysk bibeloversettelse. Hans oversettelse ble en *indirekte oversettelse*, basert på andre nordiske bibeloversettelser. Det nye testemente forelå i 1937, og hele Bibelen i 1949.

Danielsen skrev 27 salmer, gjendiktet mer enn 800 salmer og sanger, og skrev to oppbyggelsesromaner på færøysk.

Victor Danielsen var sønn av sysselmann Daniel Jacob Danielsen og hustru Anna Malena Weihe. Han giftet seg i 1920 med Henrikke Malene Olsen. Han ble morfar til lagtingsmann Jógvan á Lakjuni.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biblian.fo – Danielsens Bibel (færøysk)
* stamps.fo biografi ved frimerkeutgivelse
Før hanen galer

***Før hanen galer*** er Jens Bjørneboes debutroman fra 1952. Den ble opprinnelig skrevet som et skuespill, men ingen ville sette opp stykket.

## Handling
*Før hanen galer* er en todelt roman. Første del omhandler Bjørneboe selv som er i en utbombet tysk by like etter krigen. Der treffer han blant annet den estiske krigsforbryteren Max som vervet seg til SS som 17-åring og utdannet seg i en tysk konsentrasjonsleir. Han reiser også til Sveits der han treffer Gerda og Claus Reynhardt. Andre del av romanen er sannsynligvis den teksten han jobber med i første del. Den tar utgangspunkt i dokumenter som ble gjort tilgjengelige etter krigen om de medisinske eksperimentene på fanger i tyske leirer. 

Hovedpersonen er dr. Reynhardt, som ser seg blind på de mulighetene det å eksperimentere på levende mennesker gir ham. Han er ikke opptatt av nazi-ideologi eller raseteorier, men likefullt er han i stand til å gjennomføre de grusomste eksperimenter på levende uskyldige mennesker.

Dr. Reynhardts barndomsvenn, *[[standartenführer]]* Paul Heidebrand, er den militære øverstkommanderende i den samme leiren. Reynhardt ser på sin barndomsvenn med forakt: standartenführer Paul Heidebrand er en ivrig nazist, og innrømmer at alt det fryktelige han gjør i leiren kun er for hans egen del. Han er fullstendig klar over, og åpen om, at han gjør det for makt og penger.

Dr. Reynhardt og Standartenführer Heidenbrand har en felles venn: jøden Samuel. Ved en skjebnens ironi har han havnet i samme leir som Heidenbrand styrer, og Reynhardt eksperimenterer i.

En natt forsvinner både Samuel og Heidenbrand. De har rømt over til Sveits. Heidenbrand kommer tilbake for å hente Samuels verdipapirer, men blir tatt og satt i leiren, denne gangen som fange. Reynhardt blir også arrestert for å ha smuglet med seg dokumenter om det som har skjedd i leiren.

Da krigen går mot slutten rømmer tyskerne fra leiren, og fangene får etter hvert kontroll. Dr. Reynhardt blir slått ihjel av de andre fangene, men Standartenfürer Heidenbrand slipper unna. Han tar så identiteten til en nordmann han delte celle med og som døde, og bidrar med nødhjelp i den samme tyske byen der Bjørneboe, eller jeg-personen, befant seg i den første delen av boka.

Det er i sammenligningen mellom Heidenbrand og Reynhardt at mange av Bjørneboes meninger om mennesker kommer frem. Dr. Reynhardt driver et dobbeltspill, han blokkerer alle følelser hva angår vitenskapen, og nekter å ta ansvar for sine handlinger der. Hjemme er han derimot en hengiven familiefar. Hans barndomsvenn Heidenbrand gjør ikke noe slikt. Han er fullt bevisst ondskapen i sine handlinger, og han gjør det fordi han ønsker makt og penger. Begge har et reelt valg, en mulighet, til å bryte med det de gjør. Reynhardt kjører på fordi han ikke innser at det han gjør er umenneskelig. Heidenbrand ofrer seg selv og redder sin jødiske venn. Etter krigen gjør han bot ved å drive nødhjelp. Han presiserer at mennesker selv kan velge sitt liv.

## Referanser
Douglas DC-5

**Douglas DC-5**, er den minst kjente av de berømte Douglas passasjerfly i DC-serien (Douglas Commercial).

DC-5 var et høyvinget, 2-motors fly med plass til 16 passasjerer. Flyet var ment for kortere ruter enn
DC-3 eller DC-4.
Da flytypen var klar for levering i 1940, kansellerte mange flyselskaper sine ordres på grunn av Andre verdenskrig. og  Douglas-fabrikkene var allerede omstilt til produksjon av militære fly.
På grunn av dette ble det bare ferdigstilt fem sivile DC-5, en prototype og fire kommersielle fly

Ironisk nok ble prototypen ble tatt i bruk av konkurrenten, William E. Boeing, Boeing-selskapets grunnlegger og president, som sitt private fly, da Boeings fabrikker allerede var fullt engasjert med bygging av militære fly. Senere ble denne prototypen konvertert til militært bruk. De andre fire ble solgt til KLM og brukt av selskapets avdeling i den indonesiske kolonien; to av dem senere tatt i bruk i Australia, og i 1948 ble den siste gjenværende DC-5 smuglet til Israel for mulig militær bruk. Typen som ble brukt av US Army fikk betegnelsen C-110 og en militær variant for US Navy som ble bygget i syv eksemplarer fikk betegnelsen R3D. 

## Tilsvarende fly
* Douglas R3D
* C-110

## Litteratur
**Douglas Propliners: DC-1 -- DC-7* av Arthur Pearcy (1995, Airlife, ISBN 1-85310-261-X).

## Eksterne lenker
DC-5- The forgotten Douglas
Etterbrenner

En **etterbrenner** er en tilleggskomponent som er montert på enkelte jetmotorer, primært på militære fly, for å skape en midlertidig ekstra skyvekraft. Etterbrennere brukes også i vedovner for å gjøre dem mer energieffektive og redusere luftforurensningene og faren for pipebrann. I naturen forekommer en lignende prosess i ildvirvler.

## Etterbrennere i fly
Hensikten til etterbrenneren i en jetmotor er å skape en midlertidig ekstra skyvekraft. Det kan være i situasjoner som ved avgang eller i kamp. Dette fungerer ved at det blir tilført ekstra drivstoff i jetmotorens luftutstrømning fra turbinen. Dette drivstoffet antennes av de varme eksosgassene og tilfører betydelig ekstra skyvekraft i jetmotoren.

Rommet bak den siste utblåsningsturbinen vil fungere som en rakettmotor ved at det ekstra tilførte drivstoffet forbrenner og gir ekstra trykk, temperatur og høyere hastighet på utblåsningsgassen. Utblåsingsrøret for jetmotoren bør være en del lenger dersom etterbrenner skal brukes, og utformingen av utblåsningsrøret må ha en del fellestrekk med rakettmotorene.

Bruk av etterbrenner innebærer stort forbruk av drivstoff og mer støy. Det er derfor sjelden aktuelt unntatt ved avgang fra korte rullebaner slik som hangarskip, og under kamp.

## Etterbrennere i vedovner
I vedovner brukes etterbrennere for å øke virkningsgraden og redusere luftforurensningene og faren for pipebrann. Disse kan også ettermonteres i eldre ovner.

## Referanser
Norges Døveforbund

**Norges Døveforbund** (**NDF**) er en interesseorganisasjon stiftet i 1918 som arbeider for å oppnå full likestilling og deltakelse for døve og hørselshemmede i samfunnet. NDF er også en språkpolitisk organisasjon som arbeider for å styrke norsk tegnspråks status på alle områder i samfunnet. 

## Historikk
Organisasjonen ble stiftet 18. mai 1918, i Trondheim offentlige skole for døve. Ved stiftelsen fikk den navnet Norske Døves Landsforbund. I 1977 ble navnet endret til Norges Døveforbund. 

## Organisasjon og ledelse
NDF hadde 2276 medlemmer ved utgangen av 2019, ett fylkeslag og 18 lokalforeninger. 

Siden 2019 har Niels Kristensen vært forbundsleder. 

## Ungdomsorganisasjon
Døveforbundets ungdomsorganisasjon heter Norges Døveforbunds Ungdom (NDFU).

## Stiftelser
NDF har opprettet stiftelsene Døves Media, Teater Manu og Ål Folkehøyskole og kurssenter for døve.

## Paraplyorganisasjoner
NDF er medlem av følgende organisasjoner:
* World Federation of the Deaf (WFD)
* European Union of the Deaf (EUD)
* Døves nordiske råd (DNR)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Lovön

**Lovön** er en øy i Mälaren i Ekerö kommune i Sverige. Den svenske kongefamiliens offisielle bosted, Drottningholm slott, ligger på øya.

## Referanser
Fokker F-27

**Fokker F-27** (**Friendship**) er et høyvinget to-motors turboprop passasjerfly med en karakteristisk lyd. Det fløy første gang 24. november 1955 og var i produksjonen mellom 1956 og 1986. Da var det bygget i alt 786 eksemplarer.

## F-27 i Norge
I Norge opererte Braathens S.A.F.E. Fokker F-27 fra 1958 til 1977. Det første flyet ble levert 22. desember 1958, det andre i april 1959 og det tredje i mai 1961. I april og juni 1962 fulgte ytterligere to fly av typen. I 1966 hadde Braathens 7 Fokker F-27 i sin flåte.

I 1970 hadde F28 tatt delvis over, men Braathens opererte fremdeles 3 maskiner. De ble faset ut i 1977.

En del av flyene gikk inn i det Braathens-eide selskapet Busy Bee som startet sin virksomhet i 1966. 

Busy Bee gikk konkurs i desember 1992 og opererte da 14 fly av typen F50 og F-27.

## Eksterne lenker
* Airliners.net - Bilder av flyet.
Bert Jansch

**Herbert Jansch**, kjent som **Bert Jansch**, (født 3. november 1943, død 5. oktober 2011) var en skotsk folkemusiker og en av grunnleggerne av bandet Pentangle. 

Han var født i Glasgow, og spesielt tidlig i karrieren ble han karakterisert som en britisk Bob Dylan. Dette er imidlertid villedende, da Janschs arbeid alltid har vært instrumentbasert, mens Dylans musikk primært er basert på tekstene. 

Jansch regnes gjerne som en av tidenes fremste akustiske gitarister, og har øvd innflytelse på artister som Johnny Marr, Bernard Butler, Led Zeppelin og Neil Young. I Norge har gitarister som Lillebjørn Nilsen og Finn Kalvik spesielt latt seg inspirere av hans fingerspill. 

Selv var Jansch på 60-tallet sterkt inspirert av gitaristen Davey Graham og folkesangere som Anne Briggs. 

## Diskografi (utvalg)

* *Bert Jansch* 1965
* *It Don't Bother Me* 1966 	
* *Bert And John* 1966
* *Jack Orion* 1966 	
* *Nicola* 1967 	
* *Birthday Blues* 1968 	
* *Stepping Stones* 1969
* *Lucky Thirteen* 1969
* *Rosemary Lane* 1971
* *Moonshine* 1972
* *Box Of Love* 1972
* *L. A. Turnaround* 1974
* *Santa Barbara Honeymoon* 1975
* *Poor Mouth* 1976 	
* *[[A Rare Conundrum]]* 1977 	
* *Avocet* 1980
* *Thirteen Down* 1980
* *From The Outside* 1985	
* *Strolling Down The Highway* 1986
* *Ornament Tree* 1990
* *Three Chord Trick* 1993
* *When the Circus Comes to Town* 1995
* *Young Man Blues* 1998
* *Toy Balloon* 1998
* *Crimson Moon* 2000
* *Edge Of A Dream* 2002

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Drottningholm

**Drottningholm** er et tettsted på øya Lovön i Ekerö kommune i Sverige. Stedet har broforbindelse til Stockholm. Kongefamiliens bosted, Drottningholm slott, ligger i Drottningholm. I 2010 hadde tettstedet 398 innbyggere.

## Referanser
Haga slott

**Haga slott** er et slott i Hagaparken i Solna kommune i Stockholm, Sverige. Det ble oppført 1802–1805 for kong Gustav IV Adolf av Sverige av arkitekten Christoffer Gjörwell. Slottet er utformet i italiensk villastil. 

Sveriges nåværende konge, kong Karl XVI Gustav, samt alle hans fire søstre er født og oppvokst på Haga slott. Familien bodde på slottet inntil 1947, da de fem barnas far, arveprins Gustav Adolf, omkom i en flyulykke. 

Siden 1966 benyttes Haga slott som gjestebolig for prominente gjester ved for eksempel statsbesøk. Det svenske kronprinsparet, Victoria av Sverige og Prins Daniel av Sverige, flyttet inn på Haga den 15. november 2010.

## Referanser
Hagaparken

**Hagaparken** er en engelskinspirert park på området Haga i Solna kommune i Stockholm, ved Brunnsviken. Parken ble bygget for kong Gustav III av Sverige i årene 1780&ndash;1797 av flere ulike arkitekter. I parken finner man, foruten den tidligere kongelige boligen Haga slott, også paviljonger, tempel og kiosk.

## Eksterne lenker
*
Oran

**Oran** er en by i Algerie med ca.  innbyggere. Byen var underlagt Vichy-regimet under andre verdenskrig, men ble frigjort av de allierte i Operasjon Torch i 1942. 

Oran har et mildt klima om vinteren, og varmt om sommeren. Om vinteren kan det bli ned i 5°C, om sommeren kan det bli opptil 46°C.

## Eksterne lenker
*
Gustav Adolf av Sverige, hertug av Västerbotten

**Prins Gustav Adolf av Sverige, hertug av Västerbotten**, også kjent som **arveprins Gustav Adolf** (Gustaf Adolf Oscar Fredrik Arthur Edmund Bernadotte; 1906–1947) var en svensk prins. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var eldste sønn av kong Gustav VI Adolf av Sverige og kronprinsesse Margaretha, og hadde etterfulgt sin far som konge av Sverige om han ikke hadde forulykket.

### Ekteskap, familie
19. oktober 1932 giftet prinsen seg med prinsesse Sibylla av Sachsen-Coburg-Gotha. De fikk fem barn: Prinsesse Margaretha (f. 1934), prinsesse Birgitta (1937–2024), prinsesse Désirée (1938–2026), prinsesse Christina (f. 1943) og kong Carl XVI Gustav (f. 1946).

### Relasjoner til Tyskland og påståtte nazisympatier
Ifølge visse forfattere hadde Gustav Adolf en vennlig innstilling til Tyskland, også under Adolf Hitler. Journalisten Per Svensson, som har skrevet en bok om Gustav Adolf og hans relasjon til Tyskland, har beskrevet ham som «med all säkerhet protysk i den meningen att han kände sympati för det gamla kejsarriket». Dette var, mener Svensson, fordi han var «formad i en miljö där det var naturligt att vara protysk». Også forfatteren Anna-Lena Lodenius, som har skrevet flere bøker om svensk nazisme, mener at «det är uppenbart att han [G.A.] och Sibylla var vänligt inställda till Tyskland under Hitler.» Fra det svenske hoff har man derimot sagt att man ikke kjenner til at prins Gustav Adolf noensinne «uttalat nazistsympatier».

Det forekommer også bilder, tatt den 4. januar 1939, der man ser prinsen donere penger ved en innsamlingskampanje i Berlin til den årlige Vinterhjelpen («Winterhilfswerk»). Vinterhjelpen var en sosial organisasjon som skulle avlaste statlig sosialhjelp til arbeidsledige, og senere også ofre for krigsskader og andre rammet av fattigdom.

### Dødsfall

Prins Gustav Adolf omkom i en flystyrt på ettermiddagen den 26. januar 1947 ved Kastrup i Danmark. Prinsen var på vei hjem til Stockholm etter et besøk hos prinsesse Juliana og prins Bernhard av Nederland. Flyet hadde 16 passasjerer og et mannskap på seks, som alle omkom. Blant de omkomne var også den amerikanske sangeren og skuespilleren Grace Moore. I ettertid ble det påstått at flyet var utsatt for sabotasje som hevn for prinsens angivelige nazisympati. Han døde dermed før hans far Gustav Adolf ble konge. Hans sønn Carl Gustav ble arving da Gustav Adolf besteg tronen.

## Stamtavle

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* Kungahuset.se om Arvprins Gustaf Adolf
* 
* Anmeldelse i avisen Aftonbladet av boken ''«Han som aldrig fick bli kung»''
Tang

**Tang** kan referere til

* Tang (kniv), håndtaksfeste for knivbladet
* Tang (redskap)
* Tang (symbol)
* Tang og tare, omfatter i dagligtale alle større havalger
** Tang (alge) (Fucales), en systematisk gruppe av alger
* Tang-dynastiet i Kinas historie
* Fylket Tang i byprefekturet Baoding i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. 
* Saft-drikken i pulverform Tang
Gustav Adolf av Sverige

**Gustav Adolf av Sverige** er navnet til flere personer:

* Kong Gustav II Adolf av Sverige (1594–1632)
* Kong Gustav IV Adolf av Sverige (1778–1837)
* Kong Gustav VI Adolf av Sverige (1882–1973)
* Prins Gustav Adolf av Sverige, hertug av Västerbotten (1906–1947)
Black Mountain College

**Black Mountain College** nær Asheville, Nord-Carolina var kjent som den ledende progressive skolen i USA. Black Mountain College ble grunnlagt i 1933, og selv etter at den ble nedlagt i 1957 har den fortsatt å påvirke alternative skoler og ideer om utdanning. 

Black Mountain var en eksperimentell skole, og i lærerstaben fantes flere av USAs ledende kunstnere, poeter og forfattere. 

## Eksterne lenker
* Black Mountain Collage Project
Samnium

**Samnium** (oskisk: **Safinim**) var en region sør i Appenninene i Italia som var samnittenes hjem, en av de sabelliske stammer som kontrollerte området fra rundt 600 f.Kr. til rundt 290 f.Kr..

Samnium grenset til Latium i nord, Lucania i sør, Campania i vest og Apulia i øst. Den største byen i regionen var Malventum som senere ble gitt navnet Beneventum av romerne. I mesteparten av deres historie var samnittene uten tilgang til sjøen, men en kort periode kontrollerte de deler av begge kyster på Den italienske halvøya. Samnittene bestod av minst fire stammer: *Pentri*, *Caraceni*, *Caudini* og *Hiprini* (oskisk for *ulv*). Senere sluttet *Frentani* seg til dem. 

De tidligste skrevne kilder om folket er en avtale med romerne fra 354 f.Kr. som fastsatte deres grenser ved Liris-elven. Kort tid etterpå brøt Samnitterkrigene ut. De vant et viktig slag mot den romerske hær i 321 f.Kr. og deres imperium nådde sitt høydepunkt i 316 etter erobringer fra romerne. I 290 brøt endelig samnittenes makt. I 82 slaktet den romerske diktatoren Lucius Cornelius Sulla mange av dem og tvang resten til å spre seg. Så stor var ødeleggelsene at det ble skrevet ned at «byene i Samnium har blitt landsbyer, og mange har forsvunnet helt.»

## Litteratur
* Pokorny, Julius (2005) [1959]: *Indogermanisches etymologisches Woerterbuch*. Leiden: Leiden University Indo-European Etymological Dictiopnary (IEED) Project.
* Salmon, E.T. (1967): *Samnium and the Samnites*. London: Cambridge University Press..
* Grossmann, Lukas (2009): *Roms Samnitenkriege: historische und historiographische Untersuchungen zu den Jahren 327-290 v. Chr.*, Düsseldorf, Wellem Verlag, (Reihe Geschichte, 1).

## Eksterne lenker
* Toponymy of Samnium
Carl Christian av Hohenzollern

**Carl Christian av Hohenzollern** (Carl Christian Friedrich Johannes Meinrad Maria Hubertus Edmund) (født 1962) er sønn av prinsesse Birgitta av Sverige (1937–2024) og prins Johann Georg av Hohenzollern (1932–2016). 

Prins Carl Christian giftet seg i München 8. juli 1999 med Nicole Neschitsch. 

## Referanser
Pitcairn (andre betydninger)

**Pitcairn** har flere betydninger:
*Pitcairnøyene, en britisk koloni i Stillehavet
****Pitcairn** er hovedøya av Pitcairnøyene, og den eneste som er bebodd.
**Alternativ skrivemåte av pitkairn, språket som tales på Pitcairn.
*Pitcairn, New York, USA
*Pitcairn, Pennsylvania, USA
Avrenning

**Avrenning** er nedbør som renner ut i vassdragene og derfra ut i havet. Hydrologisk avdeling i NVE har utarbeidet avrenningskart som viser årlige middelverdier for avrenning for hele Norge i perioden 1961 til 1990. Kartet viser hvor stor del av nedbøren som renner ut i vassdragene. Resten vil fordampe fra landoverflaten.
Avløpstunnel

En **avløpstunnel** er en tunnel som fører vannet fra turbinene i et kraftverk og ut i et vassdrag eller en sjø. Det motsatte er driftstunnel.

## Referanser
Førkja

Blant bumerkene er det en figur som flere steder i landet er blitt kalt for **førkja**. Figuren består av en trekant med en spiss nedover; de to strekene nedover er trukket ut og ender i to korte loddrette streker. Antagelig skyldes navnet at figuren har en viss likhet med et kvinnelig kjønnsorgan sammen med to bøyde ben.

Førkja finnes i mange varianter der mindre streker er lagt til eller trukket fra. Dette er vanlig for grunntypene av bumerkefigurene.

Navnet **førkja** skal også ha vært brukt på en figur som vanligvis blir kalt jomfrua, som er en trekant med en spiss som peker opp, og som på toppen har et lite likearmet kors.

## Litteratur

* Rikard Berge: «Bumerke», *[[Vinje]] og [[Rauland]]*, Stavanger 1940, side 350 og 354 («fyrkja») samt figurene 119 og 121
* K. og Jon Haukanes: *Segl og bumerke frå Hardanger*, Oslo (1944), side 19
* Hans Cappelen: «Hakekors og Grenland», *Ætt og Annet – jubileumsbok ved Grenland Ættehistorielags 30 års jubileum*, Porsgrunn 2003, side 163-183
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Segltegninger fra hyllingene i Norge 1591 og 1610*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2010, side 61
*Allan Tønnesen (redaktør): *Magtens besegling. [[enevoldsarveregjeringsakten|Enevoldsarveregeringsakterne]] af 1661 og 1662 underskrevet og beseglet af [[stand|stænderne]] i Danmark, Norge, Island og [[Færøyene|Færøerne]]*, utgitt av det skandinaviske Heraldisk Selskap på Syddansk Universitetsforlag, Odense 2013, 583 s., ISBN 9788776746612, med 2.297 personers segl, bl.a. fra Norge 87 geistlige og 406 bønder der flere er med førkja.
Johannes Lauritsen Skraastad

**Johannes Lauritsen Skraastad** (født 1648 på Vang i Hedmark, død 1700) var en kjent og meget benyttet treskjærer på slutten av 1600-tallet. I nyere kilder blir han også referert til med etternavnet skrevet *Skråstad*. Noen steder også med farsnavnet skrevet *Larsen*.

Johannes Skraastad er best kjent for sine utskjæringer av altertavler og prekestoler, som fortsatt er å finne i en rekke kirker på Østlandet. Et eksempel er den vakre altertavlen fra 1682 i Norderhov kirke på Ringerike. I Ringsaker kirke på Hedmarken har han skåret et triumfkrusifiks som henger over korbuen og som dateres til 1683.

## Altertavler i utvalg

Fil:Church of Vågå, altar.jpg|Vågå kirke (1674)
Fil:Romedal kirke altertavle.jpg|Romedal kirke (1675)
Fil:Norderhov kirke altertavle.jpg|Norderhov kirke (ca. 1682)
Fil:Ringebu Stabkirche Ringebu Innen Altar 3.JPG|Ringebu stavkirke (1686)
Fil:Alter Vallsetkrkt.jpg|Vallset kirke (1686)
Fil:Gjerdrum kirke URN NBN no-nb digifoto 20210415 00239 NB RA M2 A39 0011.jpg|Gjerdrum kirke (1686)
Fil:Skraastad altertavle Veldre 1694 0412-16953.jpg|Veldre kirke (1694; tapt i brann 1996)


## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Johannes Skraastad i Norsk biografisk leksikon