Karwendel

**Karwendel** er en fjellkjede i de tirolske og til dels bayerske Alpene. Den ligger nord for Innsbruck og er nesten i sin helhet fredet som naturreservat.

## Avgrensning
Karwendel begrenses
* i syd av Inndalen (mellom Zirl og Jenbach; mot Stubai- og Tux-Alpene),
* i vest av Seefeld-platået med elven *Drahnbach* og (fra Scharnitz) elven Isar (mot Wetterstein),
* i nord av Isar (mot Bayern-Alpene),
* i øst av Achensee og -tal (mot Rofan og Brandenberg-Alpene).

## Topper
De høyeste toppene i Karwendel er
* Birkkarspitze (2&nbsp;749 moh.)
* Mittlere Ödkarspitze (2&nbsp;745 moh.)
* Kaltwasserkarspitze (2&nbsp;733 moh.)
* Großer Bettelwurf (2&nbsp;725 moh.)
* Großer Lafatscher (2&nbsp;696 moh.)
* Große Seekarspitze (2&nbsp;679 moh.)
* Südliche Sonnenspitze (2&nbsp;665 moh.)
* Grubenkarspitze (2&nbsp;661 moh.)
* Westliche Praxmarerkarspitze (2&nbsp;641 moh.)
* Kleiner Lafatscher (2&nbsp;635 moh.)

## Daler og videre inndeling
Karwendel består av flere kjeder i vest&ndash;østlig retning som ikke kan krysses uten klatring. Fra flere sider, især vest og nord, strekker det seg naturskjønne daler inn mellom disse fjellkjedene. 

*Nordkette* er den mest kjente av kjedene, siden den danner Innsbrucks spektakulære bakteppe. Dens høyeste topp er *Kleiner Solstein* (2&nbsp;633&nbsp;moh.). Andre kjente fjell er *Hohe Warte* (2&nbsp;596&nbsp;moh.), *Frau Hitt* (2&nbsp;269&nbsp;moh.) og *Hafelekarspitze* (2&nbsp;334&nbsp;moh.). Til sistnevnte kommer man fra Innsbruck per fjellheis.

Gjennom *Gleirschtal* i vest og *Halltal* i øst er Nordkette adskilt fra «Gleirsch-Halltal-kjeden» (2&nbsp;725&nbsp;moh. i *Großer Bettelwurf*) i nord. Halltal munner ut i Inndalen ved Hall. Vest for Gleirschtal ligger dessuten «Seefeld-gruppa» (2&nbsp;404&nbsp;moh. i *Erlspitze*).

Isar har sin kilde i *Hinterautal*, som ligger nord for Gleirschtal og forlater Karwendel ved Scharnitz. Via passet *Überschall-Sattel* er Hinterautal forbundet med dalen *Vomper Loch*, som munner ved Vomp i Unterinntal. Nord for disse to dalene ligger Karwendels hovedkam (2749&nbsp;moh. i *Birkkarspitze*).

*Karwendeltal* er en nordlig sidedal til Hinterautal og har gitt navn til hele fjellkjeden. Dalen skiller hovedkammen fra den «nordlige Karwendel-kjeden» (2&nbsp;537&nbsp;moh. i *Östliche Karwendelspitze*).

De resterende større dalene forlater Karwendel mot nord. *Rißtal* med sidedaler deler fortsettelsen av den nordlige Karwendel-kjeden opp i flere blokker: *Falkengruppe* (2&nbsp;428&nbsp;moh. i *Laliderer Falk*), *Gamsjochgruppa* (2&nbsp;452&nbsp;moh. i *Gamsjoch*), *Sonnjochkamm* (2&nbsp;458&nbsp;moh. i *Sonnjoch*). Fjellene rundt *Bächental* lengst nord når høyest i *Montscheinspitze* (2&nbsp;106&nbsp;moh.). *Falzthurntal* er den liten dal helt øst i Karwendel, som munner ut i Pertisau ved Achensee.

Den eneste delkjeden som befinner seg helt på bayersk territorium, er *Soierngruppa* (2&nbsp;257&nbsp;moh. i *Soiernspitze*).

## Geologi
Som i resten av De nordlige Kalk-Alper er kalkstein den dominerende bergarten. I&nbsp;Karwendelfjellenes tilfelle går disse tilbake til en atoll som eksisterte for 180 millioner år siden. Atollets ringrev, som bestod av steinkoraller og kalksvamper, er bevart i form av fast, hvit kalkstein i de ytterste kjedene (den nordlige Karwendel-kjeden og Nordkette). Omgitt av revene lå en grunn, bare 5&ndash;20&nbsp;meter dyp lagune, der det fremfor alt levde kalkalger. Disse er bevart som mer gulaktige og sprøere kalksteiner i de mellomliggende kjedene av Karwendel.

## Natur, kultur og historie
Vegetasjonen er preget av den kalkholdige grunnen, som resulterer i basiske jordtyper. Spesielt for Karwendel er de uvanlige skogstypene. I&nbsp;flere av Rißdalens sidedaler vokser gamle lønneskoger (platanlønn). Disse dalene er kjent som *Kleiner* og *Großer Ahornboden* og er et spektakulært syn om høsten, når hele skogen lyser i alle sjatteringer av rød-oransje. Ellers dominerer skoger av gran, edelgran, lerk og bøk. I&ndash;noen daler forekommer også sammenhengende skoger av sembrafuru, spesielt i nordvendte skråninger av Hinterautal og Vomper Loch, der sandstein og skiferleire sørger for litt surere jordsmonn. Over skogsgrensen finner man en rik flora av fjellblomster.

Av virveldyr kan man nevne gemser, rådyr, hjort, kongeørn, tiur m.m. Midt på 1980-tallet ble steinbukk (gjen)utsatt i Karwendel, og har klart å etablere en bærekraftig bestand.

Karwendel har på sine nesten 900&nbsp;km² en eneste permanent bosetning: Hinterriß, som ligger på 928&nbsp;moh. i Rißtal og har 41 innbyggere. Stedet hører (som nesten hele Karwendel) til kommunen Vomp i Unterinntal, men dets eneste veiforbindelse er til Bayern. Selv om området har få permanente innbyggere, har den i lang tid blitt brukt som beiteområde. Fra alle sider har fjellbøndene drevet sine dyr på fjellbeite i Karwendels daler, noe de tallrike seterne vitner om.

## Etymologi
Navnet *Karwendel* ble først brukt om Karwendeldalen lengst vest i fjellkjeden. Det går sannsynligvis tilbake på et personnavn. En viss *Gerwentel* ser ut til å ha eid store deler av dalen, kanskje så langt tilbake som på 1200-tallet.

## Kilder

## Eksterne lenker
*