André Campra

**André Campra** (1660–1744) var en fransk barokk-komponist og dirigent.

Campra tilhører generasjonen mellom Jean-Baptiste Lully (1632–1687) og Jean-Philippe Rameau (1683–1764). Han regnes som en av fornyerne av den franske operaen.

## Liv og virke
;Tidlige år
André Campra var sønn av Luise Fabry fra Aix-en-Provence og Jean-François Campra, en lege og fiolinist fra Graglia i Piemonte. Sin første musikalske opplæring fikk Campra som korgutt i katedralen *Saint-Sauveur*, og allerede som 17-åring skrev han noen motetter. I 1678 begynte han med kirkelige studier i *Saint-Sauveur* og fikk tonsur, men ble forvist  domkapitélet etter deltakelse i en teateroppføring.

Campra fikk en post som *maitre de musique* ved katedralen *Saint-Trophime* i Arles i 1678. Året etter komponerte han sin første opera i anledning fødselsdagen til hertugen av Burgund, en sønnesønn av Ludvig XIV. Operaen regnes som tapt.

Fra 1683 til 1694 ledet Campra sangerskolen i katedralen *Saint-Étienne* i Toulouse. Katedralens instrumentale ressurser var ganske beskjedne, bare serpenter og en bassgambe sto til disposisjon, men det lyktes Campra å føye til to fiolinstemmer, til tross for at fiolinen ikke ble regnet som husrein i kirkelig sammenheng. Campra havnet da også etterhvert i konflikt med domkapitélet og i 1694 hjalp abbed Lagrange-Trianon ham til et engasjement som leder av sangerskolen i Notre Dame de Paris. I mellomtida hadde Languedocs stenderforsamling i Montpellier i 1685 gitt Campra tittelen *maitre de musique*. 

I 1697 Skrev Campra opéra-balletene *[[L'Europe galante]]* og *Le Carnaval de Venise* (1699), og dette førte til at han mistet sin lukrative tjeneste i kirka.

;Seinere år
Fram til 1720 komponerte Campra rundt femten *opéras-ballets* og *tragédies lyriques*, hvorav noen ble oppført flere ganger i hans egen levetid. Han ble etterhvert en kjent musiker og ble utnevnt til kapellmester ved *[[Pariseroperaen|Académie Royale de musique]]* i Paris. Etter Ludvig XIVs død, og etter at Michel-Richard Delalande hadde trukket seg tilbake, ble Campra sammen med Charles-Hubert Gervais (1671–1744) og Nicolas Bernier (1664–1734) *sous-maître* i *Chapelle Royale*.

Fra 1721 sto Campra også i jesuittenes tjeneste ved kirkene *St. Louis* og *Collège Louis le Grand*. Med unntak av operaen *Achille et Déidamie* (1735) og to leilighetsverk, et som var bestilt av prinsen av Conti (*La Fête de Isle-Adam*, 1722) og et til hertug  von Chartres' bryllup (*Le Lis et la Rose*, 1724), komponerte han nå bare kirkemusikk. Deriblant ca. 30 motetter, *Messe de Requiem*, tallrike salmer, samt kantater for oppføring i *Collège Louis-Le-Grand*.

I 1740, 79 år gammel, sa han fra seg sine poster og levde sine siste år tilbaketrukket i Versailles.

*Collège André Campra* i Aix-en-Provence er oppkalt etter komponisten.

;Karakter
I kildene omtales Campra som en lite omgjengelig person, han beskrives som oppfarende, kynisk og drikkfeldig – og som tilhenger av det italienske parti... Dette gjorde at han mistet sin stilling i Arles. Heller ikke hans virke i Toulouse var problemløst, i 1691 forlangte domkapitélet at han presenterte sine verk før oppføring.

## Musikk
Campra skrev tre kantatebøker og kirkemusikk, inkludert et rekviem. Hans mange operaer i sjangrene *[[Tragédie en musique]]* og *[[Opéra-ballet]]* ble svært godt mottatt. Både den verdslige musikken og kirkemusikken preges av en viss fransk-italiensk letthet og enkelthet. 

Tidsmessig er Campra plassert mellom Jean-Baptiste Lully og Jean-Philippe Rameau. De fleste franske komponister fra ''Ancien Régimes'' tid falt i glemsel umiddelbart etter den franske revolusjonen, men fremdeles kunne verk av Campra, Lully og Rameau nå og da bli oppført. Campra regnes som den mest betydelige franske komponisten i første halvdel av 1700-tallet. Med *L'Europe galante* (1697) bidro han til å etablere *[[opéra-ballet]]*, en musikalske genre som Pascal Collasse opprinnelig skapte med *Ballet des saisons* (1695).

## Verk

* Kirkemusikk:
** Trois livres de cantates, 1708, 1714 et 1728
** Nisi Dominus, 1722
** Messe de morts (rekviem), etter 1723
** Motets pour la Chapelle Royale, 1723–1741

* Operaer:
** *[[L'Europe galante]]*, opéra-ballet, 1697
** Vènus, Feste galante, 1698
** Le carnaval de Venise, opéra-ballet, 1699
** Hèsion, tragédie lyrique, 1700
** Tancrède, tragédie lyrique, 1702
** Les muses 1703
** Iphigènie en Tauride 1704
** Alcine, tragédie lyrique, 1705
** Les fêtes vénitiennes, 1710
** Idomenée, tragédie lyrique, 1712
** *[[Les âges]]*, opéra-ballet 1718
** Les sauvages 1729
** Achille et Deidamie 1735


## Referanser


## Litteratur
* Maurice Barthélémy: *André Campra. Sa vie et son Oeuvre.* Picard, Paris 1957.
* Maurice Barthélémy: *André Campra. 1660–1744. Étude biographique et musicologique.* Actes Sud, Arles 1995, ISBN 2-7427-0002-1.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
*