open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Firbladfamilien

* firbladslekta (*Paris*)
* *[[Pseudotrillium rivale]]*
* trebladslekta (*Trillium*)

**Firbladfamilien**, eller også kalt **trebladfamilien**, (vitenskapelig navn Trilliaceae, eller av og til Paridaceae) var en plantefamilie i ordenen Dioscoreales, som i nordisk botanikk tidvis fortsatt regnes som selvstendig familie. Men etter nye genetiske undersøkelser er familiens slekter inklusive firbladslekta (*Paris*) blitt flyttet inn i giftliljefamilien.

Arten firblad (*Paris quadrifolia*) er vanlig på skyggefull skogsbunn i Norge. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Taccaceae

* *[[Tacca]]*

**Taccaceae** var en plantefamilie i ordenen Dioscoreales. Den omfattet 31 arter i én planteslekt, *Tacca*. Denne slekten har blitt flyttet til yamsrotfamilien, som også tilhører *Dioscoreales*.

## Eksterne lenker
*
Fjellflokkfamilien

se egen seksjon

**Fjellflokkfamilien** (Polemoniaceae) er en plantefamilie i lyngordenen (Ericales). Den deles i tre underfamilier.

Bladene sitter spredt, motsatt eller kransstilt. De er finnete, koblete eller enkle. Blomstene er tvekjønnede, undersittende og oftest femtallige. Kronbladene er vokst sammen til et kronrør, og det er én griffel. Frukten er en kapsel, som regel med tre kammer.

Underfamilien Polemonioideae omfatter for det meste urter. Gruppa er hovedsakelig utbredt i ørkenområdene i vestlige Nord-Amerika, men noen arter finnes i tempererte strøk andre steder på den nordlige halvkule og i Sør-Amerika. Frøene er ofte klebrige når de er våte, noe som kan ha ført til at trekkfugler har bragt frø i Sør-Amerika.

Artene i underfamilien Cobaeoideae er for det meste lianer, men det er også noen små trær. Gruppa er utbredt i Mexico og Neotropis, altså Sør- og Mellom-Amerika. Den blir av og til regnet som en selvstendig familie, Cobaeaceae.

Den tredje underfamilien, Acanthogilioideae, omfatter bare én art, *[[Acanthogilia gloriosa]]*, som vokser i Baja California i Mexico.

I Norge er det tre viltvoksende arter: fjellflokk, polarflokk og lappflokk (alle i flokkslekta). Mange av artene dyrkes som hageplanter, blant annet klokkeranke (*Cobaea scandens*) og flere arter i slektene *[[Floks|Phlox]]* og *Polemonium* .

I Cronquist-systemet var fjellflokkfamilien plassert i ordenen Solanales, mens Takhtajan satte den alene i ordenen Polemoniales.

## Delgrupper
De 385 artene i familien fordeles på tre underfamilier og kanskje 19 slekter. Antall slekter i Polemonioideae varierer mellom 13 og 22 i ulike oversikter.

* underfamilie Polemonioideae
** *[[Aliciella]]*
** *[[Allophyllum]]*
** limfrøslekta (*Collomia*)
** *[[Eriastrum]]*
** giliaslekta (*Gilia*)
** *[[Giliastrum]]*
** *[[Gymnosteris]]*
** *[[Ipomopsis]]*
** *[[Langloisia]]*
** nellikflokkslekta (*Linanthus*)
** *[[Loeselia]]*
** *[[Navarretia]]*
** floksslekta (*Phlox*)
** flokkslekta (*Polemonium*)
* underfamilie Cobaeoideae
** *[[Bonplandia]]*
** *[[Cantua]]*
** *[[Cobaea]]*
** *[[Huthia]]*
* underfamilie Acanthogilioideae
** *Acanthogilia*
*** *[[Acanthogilia gloriosa]]*

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Kapersfamilien

* *[[Capparis]]*

**Kapersfamilien** (Capparaceae) er en plantefamilie i ordenen Brassicales. Den omfatter ca. 650 arter fordelt på 25 planteslekter. Mest kjent er kapersbusk (*Capparis spinosa*) som gir krydderet kapers.

Slektene og artene i familien **[[Stixaceae]]** er nå av de fleste forskere regnet til kapersfamilien, og bruken av familien Stixaceae er i ferd med å forsvinne. Nedenfor listes slektene i de to familie-gruppene:

## Grupper og slekter
;Capparaceae
* *[[Apophyllum]]* F.Muell.
* *[[Atamisquea]]* Miers ex Hook. & Arn.
* *[[Bachmannia]]* Pax
* *[[Belencita]]* H.Karst.
* *[[Boscia]]* Lam.
* *[[Buchholzia]]* Engl.
* *[[Cadaba]]* Forssk.
* *[[Kapersslekten]] ([[Capparis]])* L.
** Kapers (*Capparis spinosa*)
* *[[Cladostemon]]* A.Braun & Vatke
* *[[Crateva]]* L.
** *[[Crateva religiosa]]*
* *[[Cristatella]]* Nutt.
* *[[Dhofaria]]* A.G.Mill.
* *[[Dipterygium]]* Decne.
* *[[Euadenia]]* Oliv.
* *[[Isomeris]]* Nutt.
* *[[Maerua]]* Forssk.
* *[[Morisonia]]* L.
* *[[Puccionia]]* Chiov.
* *[[Ritchiea]]* R.Br. ex G.Don
* *[[Steriphoma]]* Spreng.
* *[[Thilachium]]* Lour.
;Stixaceae
* *[[Forchhammeria]]*
* *[[Stixis]]*
* *[[Tirania]]*
** *[[Tirania purpurea]]*

## Eksterne lenker
*
Amarantfamilien

* Amaranthoideae
* Gomphrenoideae
* Betoideae
* Camphorosmoideae
* Chenopodioideae
* Corispermoideae
* Polycnemoideae
* Salicornioideae
* Salsoloideae
* Suaedoideae

**Amarantfamilien** (Amaranthaceae) er en plantefamilie i nellikordenen, (Caryophyllales). Den tidligere meldefamilien (Chenopodiaceae) er nå inkludert i denne familien.

De er som regel urter, men det er også noen busker, små trær og lianer. *[[Haloxylon ammodendron]]* kan bli 12 m høy. Bladene sitter nesten alltid spredt, og akselblad forekommer ikke. Artene i den gamle meldefamilien er mer eller mindre sukkulente.  Den gamle amarantfamilien har, ofte fargerike, blomster som sitter i tette hoder eller aks, mens meldefamilien har små, grønne blomster. Omtrent 500 arter i familien har C<sub>4</sub>-fotosyntese; det er omtrent en tredjedel av alle slike plantearter. Omtrent 510 arter, de fleste fra meldefamilien, er halofytter som trives i saltholdig jord på havstrender og i ørkener.

Amarantfamilien i snever betydning er vanligst i tropene, mens meldefamilien er vanligst i tørre strøk i tempererte og subtropiske områder. Meldefamilien er rikest utviklet i ørkenbeltet fra Sahara til Sentral-Asia, men det er også mange arter i Australia. Sukkulente arter fra meldefamilien utgjør en stor del av biomassen i ørkenene i Sentral-Asia.

Noen arter, som spinat og bete, brukes som grønnsaker. Det meste av sukkeret som spises i Europa kommer fra sukkerbete. Mange har spiselige frø, for eksempel meldestokk og quinoa. Enkelte arter, blant annet i slektene *[[Amarantslekta|Amaranthus]]* og *[[Sølvamarantslekta|Celosia]]*, dyrkes som prydplanter, mens noen er plagsomme ugras.

## Systematikk

I eldre systematikk, som Cronquist-systemet, var amarantfamilien og meldefamilien to adskilte familier. Fylogenetiske studier viste at gruppen som nå kalles Polycnemoideae er søstergruppen til både resten av meldefamilien og amarantfamilien. For å få en naturlig gruppe måtte familiene slås sammen. Amaranthaceae er det eldste navnet og har prioritet. Dette er gjennomført i APG II- og APG III-systemene.

Den utvidede amarantfamilien omfatter ca. 2500 arter fordelt på ca. 180 slekter. Det er ikke enighet om antall underfamilier, men tabellen nedenfor viser et forslag fra Müller og Borsch (2005). Amaranthoideae og Gomphrenoideae tilsvarer den gamle amarantfamilien, mens de andre åtte omfatter arter fra meldefamilien.

## Kilder
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Liste over kongedømmer

__NOTOC__

Et **kongedømme** er et monarki som i henhold til forfatningen regjeres av en konge eller dronning.

## I dag er følgende stater kongedømmer

### Afrika

*
*
*

### Amerika

*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker

### Asia

*
*
*
*
*
*
*

### Europa

*
*
*
*
*
*
*, deler monark med andre samvelderiker
*

### Oseania

*
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker
*, deler monark med andre samvelderiker

## Se også
*Monarki
Fjellprydfamilien

* *[[Berneuxia]]*
* *[[Diapensia]]* 
* *[[Diplarche]]* 
* *[[Galax]]*
* *[[Pyxidanthera]]*
* *[[Schizocodon]]* 
* *[[Shortia]]*

**Fjellprydfamilien** (Diapensiaceae) er en plantefamilie i ordenen Ericales. Den omfatter 20 arter fordelt på 6 planteslekter. Fjellpryd (*Diapensia lapponica*) er vanlig i fjellet på tørre og skrinne rabber, men mangler i de sørligste fjellområdene. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cobaeoideae

* *[[Bonplandia]]*
* *[[Cantua]]*
* *[[Cobaea]]*
* *[[Huthia]]*

**Cobaeoideae** er en underfamilie i fjellflokkfamilien.

Artene er lianer, små trær, busker eller en sjelden gang urter. Krona er klokke- til rør- eller valseformet. Frøene har nesten alltid vinger. Gruppa omfatter 34 arter i 4 slekter og er utbredt i tropiske og subtropiske områder i Mexico og Mellom- og Sør-Amerika.

Underfamiien ble av og til betraktet som en egen familie, Cobaeaceae. *[[Acanthogilia gloriosa,|Acanthogilia]]* fra Baja California i Mexico er nå flyttet ut i en egen underfamilie, og *[[Loeselia]]* er flyttet til underfamilien Polemonioideae.

Den mest kjente arten i gruppa er klokkeranke (*Cobaea scandens*) som dyrkes som prydplante.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* Cobaeoideae – crescentbloom.com
Styraksfamilien

* *[[Alniphyllum]]*
* *[[Bruinsmia]]*
* *[[Changiostyrax]]*
* *[[Halesia]]*
* *[[Huodendron]]*
* *[[Melliodendron]]*
* *[[Parastyrax]]*
* *[[Perkinsiodendron macgregorii|Perkinsiodendron]]*
* *[[Pterostyrax]]*
* *[[Rehderodendron]]*
* *[[Sinojackia]]*
* *[[Styrax]]*

**Styraksfamilien** (Styracaceae) er en plantefamilie i lyngordenen (Ericales).

Alle artene er trær eller busker, og de er som regel dekket av stjernehår eller skjell. Bladene er hele og sitter spredt. Blomstene er som regel tvekjønnede og sitter samlet i en blomsterstand. Det er 4–5, mer sjeldent 2–9, hvite kronblad som delvis er vokst sammen til et kronrør. Frukten er et bær, en steinfrukt eller kapsel med 1–4 brune frø.

Familien omfatter ca. 160 arter fordelt på 12 slekter. De vokser i varmt tempererte til tropiske deler av Amerika, middelhavsområdet, Øst- og Sørøst-Asia. I Europa finnes bare én art, styrakstre (*Styrax officinalis*).

Benzoharpiks fremstilles fra flere arter i slekten  *[[Styrax]]* og brukes til parfyme, røkelse og medisin. Arter i slektene *[[Halesia]]*, *[[Vingestyraks|Pterostyrax]]*, *[[Rehderodendron]]* og *Styrax* dyrkes i hager.

## Kilder
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Porsfamilien

* *[[Canacomyrica monticola|Canacomyrica]]*
* *[[Comptonia peregrina|Comptonia]]*
* *[[Morella (botanikk)|Morella]]*
* porsslekten (*Myrica*)

**Porsfamilien** (Myricaceae) er en liten plantefamilie i ordenen Fagales.

Artene er busker og lave trær; noen er løvfellende og andre eviggrønne. De har ofte kjertler som skiller ut aromatiske stoffer. Alle, unntatt *[[Canacomyrica monticola|Canacomyrica]]*, lever i symbiose med aktinobakterier i slekta *Frankia*. Bakteriene finnes i utvekster på røttene og fikserer nitrogen fra lufta. Mykorrhiza ser ikke ut til å forekomme. Bladene sitter spredt og er fjærnervede; de er som regel enkle, men kan være flikete. Noen har akselblad, mens andre mangler dem.

Blomstene er som regel enkjønnede. De fleste plantene er særbu, men noen er sambu. Hos noen arter skifter blomstene kjønn fra år til år. Blomstene er vindpollinerte og er samlet i aks. Frukten er en steinfrukt eller kan være nøttelignende.

Familien har en kosmopolitisk, men ganske spredt utbredelse. Den mangler helt i sørlige Sør-Amerika og i Oseania sør og øst for Ny-Guinea og Ny-Caledonia. Én art, pors (*Myrica gale*), vokser i Norge.

Det er 57 arter fordelt på tre eller fire slekter. To av slektene, *Canacomyrica* og *[[Comptonia peregrina|Comptonia]]*, er monotypiske. Tradisjonelt er alle de andre artene blitt regnet til porsslekten (*Myrica*), men de fordeler seg på to ganske ulike grupper. Fra 1998 har mange botanikere flyttet de fleste artene i *Myrica* til *[[Morella (botanikk)|Morella]]*, slik at bare to arter er igjen i den førstnevnte.

Molekylærgenetiske studier viser klart at *Canacomyrica* er søsterarten til resten av porsfamilien. Forholdet mellom de andre to–tre slektene er omdiskutert. De fleste, for eksempel Xiang et al. (2014), mener at *Comptonia* er søsterarten til *Morella* og *Myrica* i snever betydning. Huguet et al. (2005) har publisert en studie der de blant annet har sett på de ulike symbiotiske *Frankia*-stammene. I denne studien hevdes det at *Comptonia* og *Myrica* i snever betydning er nære slektninger som utgjør en gruppe adskilt fra *Morella*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Blærerotfamilien

* blærerotslekta
* *[[Genlisea]]*
* tettegrasslekta

**Blærerotfamilien** er en familie med fire planteslekter, som plasseres i ordenen Lamiales. 

Familien har flere arter med klebrige blad og fanger mindre dyr (insekter), som den tar til seg, som et viktig næringstilskudd.  Planter med denne egenskapen kalles kjøttetende planter. 

## Bruk
* Tettegras (*Pinguicula vulgaris*) har vært antatt å kunne brukes til syrning av melk, men dette er omdiskutert (se tettemelk).

## Eksterne lenker
*
Scherzo

En **scherzo** er et musikkstykke med livlig karakter. Ordet *scherzo* er italiensk og betyr spøk. Den typiske scherzo går i tredelt takt, men unntak finnes, blant annet i Ludwig van Beethovens 18. sonate for piano.

Scherzoen opptrer allerede hos Joseph Haydn som tredje sats i symfonier og kvartetter i stedet for den rolige menuetten, men det var Beethoven og Franz Schubert som først brukte scherzoer i stor grad.

Av og til finner man også scherzoer som enkeltstående stykker, blant annet hos Felix Mendelssohn og Frédéric Chopin.
Cimetière du Père Lachaise

:*For metrostasjonen med samme navn: [[Père Lachaise (Paris Metro)]]*

**Cimetière du Père Lachaise** (offisielt: *Cimetière de l'Est*, «Østre gravlund») er den største kirkegården i Paris. Den er en av verdens mest besøkte kirkegårder og har utviklet seg til en av Paris' mest populære turistattraksjoner.

## Historikk

Kirkegården har navn etter Ludvig XIVs skriftefar, jesuittpater François de la Chaise (1624–1709), som bodde i et hus omtrent der dagens gravkapell ligger. Da det ble kjøpt av byen i 1804 var området 48 hektar stort, men senere utvidet.

Selve kirkegården ble etablert av Napoléon Bonaparte. Av helsegrunner var kirkegårder fra 1786 ikke lenger tillatt inne i byen, og med årene ble det opprettet flere kirkegårder utenfor bygrensene.

Da kirkegården ble tatt i bruk syntes Paris' innbyggere at den lå alt for langt unna, og få begravelser fant sted der. Kirkegårdens forvaltere gjennomførte derfor en storstilt reklamekampanje og overførte kistene med La Fontaine og Molière til Père Lachaise under mye ståhei. Noen år senere ble også Peter Abelard og Héloïse flyttet til kirkegården på samme måte.

Kort tid etter var over 33&nbsp;000 begravd på kirkegården. I dag er tallet over 1000&nbsp;000, og mange flere i columbariet, der restene etter de kremerte oppbevares.

## Graver på Père Lachaise

Mange kjente personer ligger begravet på kirkegården, blant andre:

* Peter Abelard (fransk tidligskolastiker) og hans elev og hustru Heloise
* Guillaume Apollinaire, fransk forfatter og kunstkritiker
* Honoré de Balzac, fransk forfatter
* Georges Bizet, fransk komponist
* Pierre Bourdieu, Fransk sosiolog
* Jean de Brunhoff, fransk forfatter og illustratør
* Ludwig Börne, tysk journalist og opposisjonell
* Jean-François Champollion, fransk egyptolog
* Ernest Chausson, fransk komponist
* Frédéric Chopin, polsk-fransk komponist
* Eugène Delacroix, fransk maler
* Paul Dukas, fransk komponist
* Franz Joseph Gall, tysk fysiolog
* François Joseph Lefebvre, marskalk av Frankrike
* Georges Haussmann, fransk byplanlegger
* Marcellin Marbot, fransk general
* Molière, fransk forfatter
* Yves Montand, fransk skuespiller og sanger
* Jim Morrison, amerikansk musiker
* Antoine Parmentier, fransk agronom, næringsmiddelforsker og hygieniker
* Georges Perec, fransk forfatter
* Édith Piaf, fransk sanger
* Marcel Proust, fransk forfatter
* Gioacchino Rossini, italiensk komponist
* Julija Pavlovna Samojlova, russisk grevinne
* Simone Signoret, fransk skuespiller og forfatter
* Stephan Sinding, dansk-norsk billedhugger
* Alexandru Vona, rumensk forfatter
* Oscar Wilde, irsk forfatter
* Laurent Fignon, fransk syklist

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Movie tour about Père-Lachaise in English
Rekviem

Et **rekviem** (riksmålsform: *requiem*, fra latin) er i musikken en komposisjon, vanligvis for soli, kor og orkester, med tekster, oftest på latin, fra den romersk-katolske rekviemmessen. Messen er en *sjelemesse*, eller messe for de døde (*dødsmesse*). Begrepet stammer fra det første ordet i messeteksten (*requiem*, norsk *ro* eller *hvile*).

Mange kjente komponister har skrevet rekviem, og både besetning og tekstutvalg kan variere mye. Det er også skrevet rekviem med ikke-liturgiske tekster. 

## Noen kjente rekviemkomposisjoner
### Liturgisk
*Hector Berlioz: Requiem (Grande messe des morts), opus 5
*Luigi Cherubini: Requiem i c-moll
*Maurice Duruflé: Requiem, opus 9
*Antonín Dvořák: Requiem, opus 89
*Gabriel Fauré: Requiem i d-moll, opus 48
*Andrew Lloyd Webber Requiem
*Wolfgang Amadeus Mozart: Requiem i d-moll, K.626
*Giuseppe Verdi: Messa da Requiem

### Ikke-liturgisk
*Johannes Brahms: Ein deutsches Requiem, opus 45
*Benjamin Britten: War Requiem, opus 66
*Kurt Weill: Das Berliner Requiem

### Norske
*Sigurd Islandsmoen: Requiem, opus 42
*Ståle Kleiberg: Requiem – for victims of Nazi persecution
*Iver Kleive: Rekviem
*Kjell Mørk Karlsen: Requiem, op. 32
*Knut Nystedt: Pia Memoria, Requiem for 9 messingblåsere, op 65
*Kaizers Orchestra: Drøm Hardt (Requiem pt. 1)
*Henning Sommerro: Partisan-Requiem
*Kim André Arnesen: Requiem

## Referanser
3784 Chopin

**3784 Chopin** er en liten asteroide i asteroidebeltet mellom Mars og Jupiter med en diameter på 14,27&nbsp;km. Den ble oppdaget av Eric W. Elst 31. oktober 1986 i St. Michel l'Observatoire, Alpes de Haute-Provence, og er oppkalt etter den polsk-franske komponisten Frédéric Chopin.

Asteroiden er 14,72 km i diameter og omløpstiden er 4,10 julianske år. Banen har en inklinasjon på 13,55224° og en eksentrisitet på 0,1696045. Banens store halvakse er 3,1254947 AU.

## Referanser


## Eksterne lenker
* jpl.nasa.gov: 3784 Chopin
Sveriges len

**Sveriges len** () er en administrativ inndeling av Sverige som ble innført i 1634. Fra 1998 har det vært 21 len. For hvert len er det en *[[länsstyrelse]]n*, som er ledet av en *[[landshøvding]]*. I hvert len finnes en region, som har ansvar for blant annet helsetjenester og kollektivtrafikk. Lensinndelingen ligger til grunn for flere administrative inndelinger, som inndelingen i 7 politiregioner og 12 domkretser. Andre inndelinger, som tingrettsinndeling er basert på kommunegrenser. Hvert len utgjør også hvert sitt valgdistrikt i valg til Sveriges riksdag.
 
## Historie
Birger jarl og Magnus Ladulås etablerte «slottslän» da «ledungen» ble omgjort til en fast skatt. Det fantes også «underholdslen» for medlemmene av kongefamilien, og «pantelen» med lån fra privatpersoner til kronen, samt «tjenstefylker» som var byttet mot militære tjenester.

En ny lensorganisasjon ble etablert gjennom regjeringsformen i 1634. Den opprinnelige lensinndelingen gjenfinner man i det som kalles landskap.

## Län i Sverige

## Nedlagte len i Sverige
*Göteborgs och Bohus län (se Västra Götalands län) 
*Kopparbergs län (se Dalarnas län)
*Kristianstads län (se Skåne län) 
*Malmöhus län (se Skåne län)
*Nyköpings län (se Södermanlands län)
*Skaraborgs län (se Västra Götalands län) 
*Älvsborgs län (se Västra Götalands län) 
*Ölands län (se Kalmar län)

## Se også
*Sveriges kommuner
*Landskap i Sverige

## Eksterne lenker
* Länstyrelser i Sverige
* Sveriges läns vapen
Karl VIII av Frankrike

**Karl VIII** (kalt *Charles VIII l'Affable*; født 30. juni 1470 i Château de Amboise i Frankrike, død 7. april 1498 samme sted) var konge av Frankrike fra 1483 til sin død.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av kong Ludvig XI og dennes andre hustru Charlotte av Savoia. Hans gudforeldre var Charles II de Bourbon, Jeanne de Valois, hertuginne de Bourbon og tenåringen Edward av Westminster, sønn av kong Henrik VI av England som hadde levd i Frankrike etter avsettelsen av hans far ved Edvard IV.

Som barn var han av svak helse.

### Konge
Han etterfulgte faren på tronen den 30. august 1483. Han var da 13 år gammel. Hans eldre søster Anne av Frankrike fungerte som riksforstander sammen med sin ektefelle Peter II, hertug av Bourbon, inntil 1491, da den unge kongen fylte 21 år. Under Annes forstandertid gjorde adelsmennene opprør mot den kongelige sentraliseringsinnsatsen i en konflikt kjent som Den gale krigen, eller på fransk «la Guerre folle» (1485–1488). Denne krigen resulterte i en seier for den kongelige regjeringen.

Karl ble gift med Anna av Bretagne i 1491.

Hans krigføring i Italia for å underlegge seg fyrstedømmet Milano, etterlot Frankrike i dyp gjeld. Men en positiv følge av den samme krigen var at franske intellektuelle fikk kjennskap til og ble påvirket av den italienske renessansen.

Karl var den siste arvingen av sitt hus. Da han døde i 1498, gikk den franske kronen derfor over til fetteren hans, som hadde vært hertug av Orleáns inntil han ble kronet som Ludvig XII.

Ludvig Holberg skriver i *Baron Ludvig Holbergs Geographie eller Jordbeskrivelse. D. 1*, som ble utgitt i København i 1759, at Karl VIII døde på slottet i Amboise i Orléans etter å ha blitt truffet av en ball «da han bivaanede et Lystspill». Ifølge tennishistorikeren Heiner Gillmeister døde Karl VIII imidlertid etter å ha stanget hodet i en dørkarm på vei til slottets tennisbane, der han ville vise Anna av Bretagne en tenniskamp.  

Etter Karls død giftet enken hans seg med Ludvig XII.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Keiserdømme

Et **keiserdømme ***eller* **keiserrike** er et monarki der statssjefen er en keiser eller keiserinne. Et keiserdømme er gjerne identisk med et imperium. Keiserdømmet er gjerne inndelt i flere kongedømmer som utgjør regioner av landet. Per 2016 er det bare ett regjerende keiserdømme i verden, nemlig Japan. Tidligere var Brasil, Mexico, Tyskland, Østerrike, Russland, Iran, Haiti, Korea, Etiopia, Kina og India alle keiserdømmer, bortsett fra at India de facto var en britisk koloni. Frankrike har i tre perioder (1804–april 1814, mars-juni 1815 og 1852–1870) under Bonapartenes regime vært et keiserdømme.

## Se også
*Monarki
Anne-Sophie Mutter

:*For mezzosopranen, se [[Anne Sofie von Otter]].*

**Anne-Sophie Mutter** (født 1963) er en tysk fiolinist, oppvokst i den badiske landsbyen Wehr.

Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd på Luzernfestivalen i 1976. Mutter ble kjent som førstefiolinist under Herbert von Karajan i Berliner Philharmoniker og har siden hatt stor suksess. Hun har fått opp til 36.000 pund for en enkelt konsert.

Mutter ble oppdaget av Karajan på Luzernfestivalen i 1976 og han ble hennes mentor. Det var en sensasjon da hun 13 opptrådte under Karajan i Salzburg-festivalen i 1977. Hun vant sin første musikkpris seks år gammel.  Aida Stucki var en av hennes lærere.

Hun var gift med André Previn fra 2002 til 2006. Hennes første ektemann, Detlef Wunderlich, døde og hun dediserte en konsert til hans minne.

## Priser og utmerkelser (utvalg)

* 2010 – Æresdoktor ved NTNU
* 2008 – Ernst von Siemens' musikkpris
* 2003 – Herbert-von-Karajans musikkpris
* 2002 – Bayerischer Maximiliansorden für Wissenschaft und Kunst  
* 2001 – Léonie Sonnings musikkpris

## Ufullstendig diskografi

På Deutsche Grammophon:

* *Mozart Violin Concertos Nos. 3 & 5* (1978)
* *Beethoven Triple Concerto* (1980)
* *Brahms Violin Concerto* (1982)
* *Brahms Double Concerto* (1983)
* *Tchaikovsky Violin Concerto* (1988)
* *Lutosławski Partita & Chain 2/Stravinsky Violin Concerto* (1988)
* *Beethoven: The String Trios* (1989)
* *Bartok Violin Concerto No. 2/Moret En Rêve* (1991)
* *Berg Violin Concerto/Rihm Time Chant* (1992)
* *Carmen-Fantasie* (1993)
* *Romance* (1995)
* *Sibelius Violin Concerto* (1995)
* *The Berlin Recital* (1996)
* *Brahms Violin Concerto/Schumann Fantasy for Violin and Orchestra* (1997)
* *Penderecki Violin Concerto No. 2/Bartok Sonata for Violin and Piano No. 2* (1997)
* *Beethoven The Violin Sonatas* (1998)
* *Vivaldi The Four Seasons* (1999)
* *Recital 2000* (2000)
* *Lutosławski Partita for Violin and Orchestra/Chain 2* (2002)
* *Beethoven Violin Concerto* (2002)
* *Tango Song and Dance* (2003)
* *Previn Violin Concerto/Bernstein Serenade* (2003)
* *Tchaikovsky & Korngold Violin Concertos* (2004)
* *Dutilleux Sur le même accord/Bartok Violin Concerto No. 2/Stravinsky Concerto en ré* (2005)
* *Mozart The Violin Concertos* (2005)
* *Mozart Piano Trios K502, K542, K548* (2006)
* *Mozart The Violin Sonatas* (August, 2006)

På EMI Classics:

* *Mozart Violin Concertos Nos. 2 & 4* (1982)
* *Bach Violin Concertos/Concerto for Two Violins and Orchestra* (1983)
* *Brahms Violin Sonatas* (1983)
* *Vivaldi The Four Seasons* (1984)
* *Lalo: Symphonie Espagnole/Sarasate: Zigeunerweisen* (1985)
* *Mozart Violin Concerto No. 1, Sinfonia Concertante* (1991)

På Erato:

* *Glazunov Violin Concerto/Prokofiev Violin Concerto No. 1* (1989)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
* Festspielhaus Baden-Baden 
* Biografi på fembio.org
* Intervju med Anne-Sophie Mutter på den sveitsiske portalen classicpoint.ch
Marshalløyene

**Marshalløyene**, offisielt **Republikken Marshalløyene**, er en øystat i Stillehavet, nord for Nauru og Kiribati, øst for Mikronesiaføderasjonen og syd for Wake Island. Beregnet folkemengde i 2013 var .

## Geografi
Landet består av 29 atoller og fem isolerte øyer. De viktigste atollene og øyene danner to grupper: Ratak-kjeden og Ralik-kjeden, som betyr soloppgang- og solnedgang-kjedene. To tredeler av landets innbyggere bor på øyene Majuro (som også er hovedstad) og Ebeye. De ytre øyene er tynt befolket på grunn av få muligheter for sysselsetting og økonomisk utvikling.

## Befolkning
Folketallet vokste raskt fra slutten av 1950-årene. Fra 1999 til 2011 økte folketallet med 4,6 %. Beregnet folkemengde i 2013 var . To øyer huser 73,8 % av befolkningen: Majuro (52,3 %) og Kwajalein (21,5 %). 
73,8 % av befolkningen bor i urbane strøk.

Nær 40 % av befolkningen er under 15 år. Forventet levealder er for kvinner 72,5 år, og for menn er den 71,3 år. 98 % av befolkningen kan lese og skrive.

Folketellingen i 2011 viste at  personer, tilsvarende 6 % av befolkningen, var født i andre land. De fleste av disse, 43,6 %, var fra USA, 16,5 % fra Filippinene, 10 % Fra Kina, 8,4 % fra Kiribati og 7,4 % fra Mikronesiaføderasjonen.

Spedbarnsdødeligheten var i 2011 på 22 per  levendefødte. Den var da gått ned fra 37 per  levendefødte i 1999.

## Historie
Øyene ble oppdaget og folkesatt av mikronesiere. 

Spanjolene kom til øyene i 1529. Tyskland gjorde krav på dem i 1885. Alle rettigheter til øyene ble kjøpt av Tyskland fra Spania i 1899. Japan okkuperte øyene i 1914 og Folkeforbundet ga Japan øyene som mandatområde i 1920. 

Øyene ble en del av det USA-styrte UN Trust Territory of the Pacific Islands i 1947 og ble en selvstendig stat i 1986. USA står for forsvarspolitikken og mye av økonomien gjennom Compact of Free Association. 

USA utførte fra 1946 til 1958 kjernefysiske prøvesprengninger på Bikini og Enewetak. De miljø- og helsemessige konsekvensene av disse sprengningene var store, og kan fortsatt merkes.

## Økonomi
Viktige eksportvarer er fisk, fiskeprodukter, kokosnøttolje og akvariefisker. Viktige importvarer er matvarer, levende dyr, mineralolje, drikkevarer og tobakk. Viktige handelspartnere er blant annet USA og Japan.

## Samfunn
Det er obligatorisk skolegang for barn i alderen 6 til 14 år. 

Det utkommer tre aviser, den største avisa er *Marshall Islands Journal*, som utkommer to ganger i uken. En statseid radiostasjon sender på engelsk og noen lokale språk. I tillegg finnes det to radiostasjoner som er i privat eie.

## Oppføring på UNESCOs liste
**Verdensarvsteder**

Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.

* Atomprøvesprengnings-området på Bikiniatollen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Langset, Kristine Grue & Buan, Vibeke: «Marshalløyene kan bli det neste Atlantis», *Aftenposten* 28. oktober 2010: Om øystatens juridiske status om den forsvinner i havet – kan en nasjon eksistere uten land?
Leonora Christina Ulfeldt

**Leonora Christina Ulfeldt** (født 8. juli 1621, død 16. mars 1698) var datter av Christian IV og Kirsten Munk. 
Hun ble forlovet med Corfitz Ulfeldt allerede i 9-årsalderen og giftet seg med ham som 15-åring den 9. oktober 1636. 
Corfitz Ulfeldt var stattholder i København og bodde i sin gård i Løvstræde, hvor Gråbrødretorv er i dag. Hun var med Ulfeldt på flere reiser rundt i Europa.

Ekteskapet skal ha vært meget lykkelig og resulterte i minst 15 barn, deriblant Leonora Sophie og Leo.

## På flukt
Etter Christian IVs død brøt motsetningsforholdet til Frederik III og dronning Sophie Amalie ut i full blomst, og Leonora flyktet med Corfitz Ulfeldt til Sverige i 1651 og oppholdt seg i Stockholm 1652-54.

De bodde i perioden 1655-57 på slottet Barth i Pommern. Leonora Christine reiste i 1656 til Danmark for å søke forsoning med Frederik III, men ble stoppet i Korsør og utvist.

Derpå fulgte hun med Corfitz Ulfeldt da han sluttet seg til svenskene og med dem rykket inn i Danmark 1657. Hun måtte overta Ulfeldts forsvar, da han ble anklaget for forræderi i 1659 og var for syk til selv å forsvare seg. Begge ble arrestert av Frederik III i København i 1660 og fengslet i 17 måneder på Hammershus, hvorfra de på dramatisk vis forsøkte å flykte. Endelig løslatt i 1661 mot å gi avkall på fordringer (Ulfeldt var en av kongens store långivere) og størsteparten av sine eiendommer. Hun flyttet til Ellensborg på Fyn og fulgte med Corfitz Ulfeldt på kurreise til Nederland i 1662, derfra reiste hun til London i 1663 for å drive inn et gammelt tilgodehavende hos kongen.

## Fangenskap
Frederik III forlangte henne utlevert som Ulfeldts medskyldige i høyforræderi. Hun ble derfor arrestert og sendt til København, hvor hun ble fengslet i Blåtårn på Københavns slott. Hun nektet kjennskap til Corfitz Ulfeldts forræderske handlinger, men ble holdt fanget i Blåtårn i 21 år, 9 måneder og 11 dager. Det var her hun skrev sin «franske selvbiografi». I 1673 begynte hun å skrive på sitt *[[Jammers Minde]]*, en skildring av fengselslivet stilet til sine barn.
 
Da dronning Sophie Amalie døde ble Leonora Christine løslatt i 1685 og etter en kort tids opphold i Husum ved København flyttet hun til Birgittinerordenens kloster i Maribo. 

Leonora Christina Ulfeldt ligger begravet i klosterkirken, den nåværende Maribo domkirke på Lolland.

## Kulturkanonen
Leonora Christina Ulfeldts erindringsverk *Jammersminde* kom ut først i 1869. 
Verket er tatt opp i den danske Kulturkanonen.

## Litteratur

* Aase, Elisabeth (1986). Leonora Christina, i Aasen, Elisabeth. *Kvinners spor i skrift.* Oslo: Samlaget, s. 27-29.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Biografi hos Danske konger.dk
*  Manuskriptet til «Den franske selvbiografi» 
*  Leonora Christine på Kalliope.dk
Generalmajor

**Generalmajor** er en generalitetsgrad som ligger på OF7 nivå i NATOs rangsystem.

Den tilsvarer kontreadmiral i marinen. Graden rangerer under generalløytnant og over brigadegeneral, brigader eller oberst, avhengig av land. I daglig omtale er det vanlig å betegne alle personer med generalsgrad («virkelig» general, generalløytnant eller generalmajor) som «general».

## Norge

I Forsvaret er generalmajor den laveste generalgraden i Hæren og Luftforsvaret. Frem til 1972 var det bare kongen som var «virkelig» general i Norge og graden generalløytnant var også svært sjelden; forsvarssjefen var enten generalløytnant eller generalmajor (ev. tilsvarende admiralsgrad); dermed var generalsgrader over generalmajor nesten ikke i bruk i Norge, og generalmajor var følgelig den vanligste generalsgraden.

Graden symboliseres med to stjerner på gullfarget bakgrunn og tilsvarer kontreadmiral i Sjøforsvaret. Før 1997 ble den symbolisert med én stjerne på gul-(gull)farget bakgrunn. Den rangerte frem til 1997 over oberst I, og rangerer etter 1997 over brigader. 

Generalmajor er som regel sjef for en forsvarsgren, en større enhet i Forsvaret, eller en avdeling i Forsvarsstaben.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Generalmajors kommandoflagg
* Kontreadmirals kommandoflagg
Generalløytnant

**Generalløytnant** er en militær grad brukt i mange land. Graden sporer sin opprinnelse til middelalderen, hvor tittelen generalløytnant ble holdt av nestkommanderende på slagmarken, som normalt var underordnet en generalkaptein.

Generalløytnant er en offisersgrad som ligger på OF8 nivå i NATOs rangsystem. 

## Norske forhold
I Forsvaret holdes graden av sjef Forsvarsstaben, sjef Forsvarets operative hovedkvarter, sjef Etterretningstjenesten og sjef Militærmisjonen i Brussel. Graden tilsvarer viseadmiral i Sjøforsvaret.

Graden symboliseres av tre stjerner på gullfarget bakgrunn. Før 1997 ble den symbolisert med to stjerner på gullfarget bakgrunn.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Generalløytnants kommandoflagg
* Viseadmirals kommandoflagg
Brigader

**Brigader** er en militær grad som rangerer over oberst og under generalmajor, som alternativ til brigadegeneral. Den benyttes som regel av armeer, flyvåpen og marineinfanterier, blant annet i Norge, Storbritannia, Australia og New Zealand.

Brigader regnes som den øverste feltoffisersgraden og er derfor snarere en høyere form for oberst enn en lavere form for general, på samme måte som kommandør (engelsk: *commodore*.)


Of6 hær.png|Hæren og Luftforsvaret
British Army OF-6.svg|British Army
British Royal Marines OF-6.svg|Royal Marines
New Zealand-Army-OF-6.svg|New Zealand Army


## Norge

Brigader er den høyeste stabsoffisergraden og symboliseres med én stjerne i sølv på gullbunn. I Forsvaret er brigaderer gjerne sjef for en brigade elller sjef for andre store og strategiske enheter i Hæren og Luftforsvaret. Graden tilsvarer flaggkommandør i Sjøforsvaret og ligger på OF6 nivå i NATOs rangsystem.

Brigadergraden ble innført i Norge i 1997 som erstatning for oberst I for å standardisere med resten av NATO.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Brigaders kommandoflagg
* Flaggkommandørs kommandoflagg
Ecossaise

**Ecossaise** er en form for kontradans i skotsk stil, spesielt populær i England og Frankrike på slutten av det 18. århundre og på begynnelsen av det 19. Ecossaisen ble vanligvis danset i rask to fjerdedels takt.

En del komponister adopterte også ecossaisen som musikalsk form. Franz Schubert, Ludwig van Beethoven og Frédéric Chopin skrev alle en rekke ecossaiser, alltid kjennetegnet ved sin livlige karakter.

## Referanser
Oberst I

**Oberst I** var mellom 1975 og 1997 den høyeste av de to oberst-gradene i Norge. Oberst I er nå erstattet av graden brigader. Den ble i motsetning til dagens brigader-grad symbolisert med fire stjerner mellom to striper. (Brigader symboliseres med en stjerne på gul- eller gullfarget bakgrunn).

## Referanser
Oberst II

**Oberst II** var mellom 1975 og 1997 den laveste av de to oberst-gradene i Norge. Graden kalles nå bare oberst. Den ble som dagens oberst-grad symbolisert med tre stjerner mellom to striper. 

## Referanser
Matura

**Matura**, eller **Maturita**, er den avsluttende eksamen fra gymnaset i Østerrike, Tsjekkia og flere sentraleuropeiske land. Den tilsvarer examen artium.

## Kilder
General

:*For snusen, se [[General (snus)]], For den russiske filmen fra 1992, se [[General (film fra 1992)]]

*'General''' er i de fleste land den høyeste offisersgraden i hæren, i noen land også i flyvåpenet, og ligger på OF9 nivå i NATOs rangsystem.

Den tilsvarende tittelen i sjøbaserte militære styrker (mariner) er admiral. Begrepet general (og admiral) brukes på to måter: Som en generisk tittel for alle generalsgradene (generalmajor, generalløytnant og general), og som en bestemt grad, den høyeste generalsgraden.

I noen land finnes eller fantes det høyere generals- og admiralsgrader. Flere land har eller har hatt grader som feltmarskalk (også kalt generalfeltmarskalk), som var plassert over general og gjerne politisk utnevnt, og flåteadmiral og storadmiral. I Tyskland hadde man også en grad kalt generaloberst, plassert over general, men under generalfeltmarskalk. Graden generalfeltmarskalk ble bare tildelt i krigstid.

## Norge
Generalgraden symboliseres i Norge med fire stjerner på gullfarget bakgrunn.

I Norge innehas den fulle generalsgraden av kongen, kronprinsen (fra 2013), sittende forsvarssjef og tidligere forsvarssjefer. Kongen som ifølge Grunnloven har «høieste Befaling» over Forsvaret, samt kronprinsen, innehar i posisjon av dette alltid høyeste grad i samtlige forsvarsgrener, og er dermed som de eneste både general og admiral i henholdsvis Hæren, Luftforsvaret, Heimevernet og Sjøforsvaret.

### Historie

I Norge var det frem til 1970 bare kongen som ble utnevnt til general (og admiral), mens generalløytnant (og viseadmiral) var den høyeste graden tildelt aktivt tjenestegjørende offiserer. I praksis var det sjelden offiserer ble utnevnt til høyere grader enn generalmajor eller kontreadmiral. Fra 1970 har også Forsvarssjefen blitt utnevnt til general eller admiral.

Før 1982 ble den øverste generalsgraden symbolisert med tre stjerner på gullfarget bakgrunn.

## Referanser


## Se også
* Strategos
* General (USA)

## Eksterne lenker
* 
* Generals kommandoflagg
* Admirals kommandoflagg
Dag Jostein Fjærvoll

**Dag Jostein Fjærvoll** (1947–2021) var en norsk politiker (KrF). Han satt på Stortinget fra 1985 til 1997, innvalgt fra Nordland. Han var forsvarsminister fra 1997 til 1999, og samferdselsminister fra 1999 til 2000.

Før han ble rikspolitiker var Fjærvoll ordfører i Hadsel fra 1980 til 1985. Han var utdannet lærer fra Oslo lærerskole og hadde tilleggsutdanning i matematikk og rådgivingsfag. Han var også lærer, undervisningsinspektør og rektor på Melbu skole. Fjærvoll var bosatt på Stokmarknes, og etter sin politiske karriere ble han arbeidende styreleder for Vesterålen høgskolesenter på Stokmarknes, som senere ble en del av Nord universitet.

På Stortinget satt Fjærvoll to perioder i presidentskapet, henholdsvis i Lagtinget og Odelstinget.

Hans far, Edmund Fjærvoll (1910–1975), var stortingsrepresentant for Nordland KrF i to perioder: 1961–1965 og 1969–1973. Anne Orderud Paust var Fjærvolls sekretær da han var forsvarsminister.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Faktablad om Fjærvoll fra Forsvarsdepartementet
Abitur

***Abitur*** (av latin *abire*, «gå vekk») er avsluttende eksamen fra gymnaset i Tyskland. Den tilsvarer utdanningstrinnet videregående skole i Norge (tidligere kalt examen artium).

Offisiell tysk betegnelse er *allgemeine Hochschulreife* («allmenn høyskolemodenhet»). Vitnemålet som følger etter slutteksamen ved avsluttet videregående utdannelse og 12-13 års skolegang (*Abiturzeugnis*, «artiumsbevis»), er et krav for adgang til universitetsstudier. I Østerrike og Sveits kalles det tilsvarende vitnemål *[[Matura]]*.

## ''Notabitur''
*Notabitur* («nød-artium») ble sist tatt i bruk under koronaepidemien, men har lang tradisjon i Tyskland i krigstid, og avsluttet skolegangen for folk som Bertolt Brecht og Siegfried Lenz.

### Første verdenskrig
Ordningen ble utbredt i bruk under første verdenskrig, da mange tyske skolegutter ønsket å melde seg til militærtjeneste. Egentlig var aldersgrensen for å bli soldat 20 år, men om foreldrene ga sin tillatelse, og sønnen var våpenfør, tok hæren imot. *Notabitur* innebar enkle spørsmål; noen ganger trengte eleven bare å skrive en stil. Her skulle strykprosenten ned til null. De som ikke dro i krig, måtte derimot ta en ordinær artium. Da Brecht tok sin nød-artium i 1917, rakk det med en muntlig prøve som han avla sammen med fire andre elever. De andre 16 guttene i Brechts gymnasklasse var allerede ved fronten.

### Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig ble *Notabitur* igjen en mulighet. Etter invasjonen i Russland i 1941 ble guttene innkalt i stadig yngre alder og sendt østover. I mars 1942 fikk mannlige gymnasiaster artium uten skriftlig prøve. Siegfried Lenz var blant de aller siste som overhodet fikk noen *Abitur*. Fra 1943 fikk de fleste elever i stedet et *Reifemerke* («modenhetsmerke») med et sluttresultat basert på de tre siste skoleårenes karakterer. Da ble 15-åringene innkalt som *[[Luftwaffenhelfer|Flakhelfer]]* («luftvernshjelpere») på hjemstedet, og fikk bare 18 timers skolegang i uken - hvis de overhodet fikk noen. På gymnasene gikk det bare jenter, i tillegg til gutter som ikke hadde nådd krigsdyktig alder. I etterkrigstiden ble ikke nød-artium godtatt i sovjetsonen. I en skoleklasse var den eldste eleven en 32 år gammel tidligere major fra stridsvognjegerne. Han satt på skolebenken med det tyske kors i gull, en utmerkelse for personlig tapperhet og tre ganger såret.

## Referanser


## Se også
*Skolesystemet i Tyskland
Église de la Madeleine

* *For metrostasjonen med samme navn: [[Madeleine (Paris Metro)]]*
**L'église de la Madeleine**, **L'église Sainte-Marie-Madeleine** eller bare "La Madeleine" (*St Maria Magdalenas kirke*) er en kirke i Paris. Den er konstruert som et tempel på befaling fra Napoleon.

Det ble gjort tre forsøk på å bygge en kirke på dette stedet. Første gang i 1764 av Pierre Contant d'Ivry som begynte byggingen av en kirke i sen barokkstil. Da d'Ivry døde i 1777 ble han erstattet av Guillaume-Martin Couture som bestemte seg for å begynne byggingen på nytt og rev den uferdige kirkebygningen. Da den franske revolusjonen kom var kirken langt fra ferdig, bare fundamentet hadde blitt bygget. Den nye revolusjonære regjeringen vurderte mange formål bygningen kunne tjene det nye revolusjonære Frankrike best blant annet som bibliotek, ballsal og markedsplass.

I 1806 bestemte keiser Napoleon seg for å bygge *Temple de la Gloire de la Grande Armée* (tempel til ære for den "store armé") og det daværende fundamentet ble revet og arbeidet begynte på nytt.

Etter Napoleons fall vedtok det nye franske styre å benytte bygningen som kirke, selv om det var foreslått å gjøre den om til jernbanestasjon.

Det var i denne kirken at Camille Saint-Saëns var organist. Frédéric Chopins begravelse ble avholdt her.

## Referanser


## Litteratur
* Julia Droste-Hennings, Thorsten Droste: *Paris. Eine Stadt und ihr Mythos*. DuMont-Reiseverlag, Köln 2003 ISBN 3-7701-6090-8 (S. 309–310).
* Fritz Stahl: *Paris. Eine Stadt als Kunstwerk*. Rudolf Mosse Buchverlag, Berlin 1929.
* Heinfried Wischermann, *"Architekturführer Paris"*, Gerd Hatje Verlag Ostfildern 1997, ISBN 3-7757-0606-2, S. 81.
Midgardsormen

**Midgardsormen** (norrønt *Miðgarðsormr*) i den norrøne mytologien er den enorme ormen som omkranser menneskenes verden (Midgard). 

Midgardsormen er avlet av Loke og Angerboda, og er bror til Fenrisulven og Hel. Den het opprinnelig Jormundgand (*Jǫrmungandr*, «den veldige staven»), men æsene kastet ham ut i havet som omkranser verden, fordi de ville ha mer kontroll over monstrene. Der har den ligget som en sjøorm og spist seg større og større, og etterhvert blitt så stor at den biter seg selv i halen. Dermed fikk den navnet Midgardsormen, fordi den omslutter hele Midgard. 

Under Ragnarok kommer Midgardsormen opp på land, og bukter seg over åker og eng. Da skal Tor kjempe mot den, og drepe den. Tor får selv sitt banesår i denne tvekampen, og dør.

## Tors fisketur

Hymeskvadet (Hymiskviða) er et gudedikt i Den eldre Edda og i Codex Regius, som er oppkalt etter jotnen Hyme. Diktet er blant annet kjent for sin fortelling om guden Tor, som under en fisketur med Hyme brukte et oksehode som agn og fikk selveste Midgardsormen på kroken. Mens tordenen samlet seg i himmelen, viste Midgardsormen sin edderpustende kjeft, og Tor brølte i triumf. Idet han hevet hammeren Mjølner til slag fikk Hyme nok og kappet fiskesnøret; Tor drepte Hyme rasende, og vasset i land. Samme kveld ble Norden rammet av en forferdelig storm.

File:Altunastenen U 1161 (Raä-nr Altuna 42-1) Tors fiskafänge 0646.jpg|«Tors fiskefangst» på del av Altunastenen fra 1000-tallet, ved Altuna kyrka i Enköping kommune i Uppsala län i Sverige. Guden Tor har hevet hammeren i en båt med oksehode og Midgardsormen biter på kroken. Legg merke til at Tor har tråkket gjennom bunnen på båten.
Fil:Johann Heinrich Fussli-Tor and Jormundgandr.jpg|Tor i jotnen Hymes båt slåss med Midgardsormen. Maleri av Johann Heinrich Füssli fra 1788
File:Torsfiske 002.jpg|«Tors fiske», skulptur og fontene av Anders Wissler (1869-1941) på Mariatorget i Stockholm


## Se også

* Sjøorm
* Hymeskvadet
* Fortellinger om Tor
* Slange (symbol)
* Ouroboros, gresk-egyptisk «halesluker›
## Eksterne lenker
*
Roskilde amt

**Roskilde amt** i Danmark ble opprettet i 1970 ved sammenslåing av Roskilde amt og kjøpstedene Roskilde og Køge etter en mindre korreksjon som følge av kommunesammenslåinger. Amtet inngikk i hovedstadsområdet.

Det bestod av følgende kommuner:

*Bramsnæs kommune
*Greve kommune
*Gundsø kommune
*Hvalsø kommune
*Køge kommune
*Lejre kommune
*Ramsø kommune
*Roskilde kommune
*Skovbo kommune
*Solrød kommune
*Vallø kommune

Danmark var frem til 1. januar 2007 inndelt i seksten amter. Disse ble erstattet av fem regioner.
Christian Blangstrup

**Christian Blangstrup** (født 29. oktober 1857 i Nykøbing Falster, død 30. april 1926 i København) var en dansk forfatter og redaktør, kaptein og ridder av Dannebrog.

Blangstrup var redaktør av Berlingske Tidende 1902&ndash;1912 og sjefredaktør av begge utgaver av Salmonsens konversationsleksikon (hhv. 1891&ndash;1902 og 1912&ndash;1925). Han har blant annet skrevet *Christian VII og Caroline Mathilde* (1890 3. opplag). Han var kaptein i den danske hær 1895.

## Referanser
Liste over byer i Danmark

Dette er en liste over **Danmarks største byområder** sortert etter innbyggertall.

Listen utarbeides årlig av Danmarks Statistik, som definerer et *byområde* som en sammenhengende bebyggelse med minst 200 innbyggere, og der avstanden mellom to hus ikke overstiger 200 meter, med mindre bruddet i bebyggelsen skyldes mellomliggende offentlige anlegg som kirkegårder eller parker. Særlig i København-området har bebyggelser som tidligere ble regnet som selvstendige, med tiden vokst sammen til et samlet tettsted (da:byområde), *[[Hovedstadsområdet]]*.

Den danske benevnelsen *byområde* tilsvarer i hovedsak det norske begrepet *[[tettsted]]* slik det defineres av Statistisk sentralbyrå, men i det norske begrepet får avstanden mellom bygningene ikke overstige 50 meter. Listen under rangerer de danske byområdene med mer enn 2500 innbyggere.

## Fotnoter

## Referanser
Liste over øyer i Danmark

Dette er en **liste over øyer i Danmark**. Listen omfatter større øyer som er en del av Fastlands-Danmark. Øyer som tilhører Færøyene og Grønland er ikke tatt med.

## Liste

## Ubebodde øyer
* Jordsand (Tønder kommune, Region Syddanmark), tidligere Hallig, nå kun en sandbanke
* Langli (0,8 km², Varde kommune, Region Syddanmark), inntil 1915 bebodd
* Øygruppen Hirsholmene (Frederikshavn kommune, Region Nordjylland): Deget, Græsholm (0,2 km²), Hjellen, Kølpen (0,01 km²), Kovsholm (0,01 km²), Lilleholm, Møgholm, Pikkerholm, Tyvholm

## Se også
Vadehavsøyene, Færøyene, Grønland, Liste over øystater, Sammenslutningen af Danske Småøer

## Referanser
Danmarks amter (1970–2006)

Danmark var fra 1. mai 1970 inndelt i seksten amt. Ordningen ble avviklet 31. desember 2006 som en følge av kommunalreformen. Amtenes oppgaver ble da overført til hvert av de fem nye regionene, Staten, og de nye 98 kommunene.

Følgende er en liste over Danmarks tidligere amt, samt tre kommuner med amtsfunksjon:

Københavns kommune, Frederiksberg kommune og Bornholms regionskommune fungerte også som amt. Københavns og Frederiksberg kommuner fordi de historisk hadde særstatus, mens de bornholmske velgere ved en folkeavstemning den 29. mai 2001, besluttet å slå de daværende fem bornholmske kommuner og amtskommunen sammen.

Ertholmene hadde en særstatus ved ikke å inngå i den kommunale inndeling av Danmark. Disse øyene var og er således ikke med i noen kommune eller noe amt.

## Se også
*Danmarks regioner

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ringkjøbing amt

**Ringkøbing amt** var et dansk amt som eksisterte fra 1. april 1970 til og med 31. desember 2006. Det lå i Vestjylland.

Amtet bestod av følgende kommuner:

Ringkøbing amt var ett av amtene som ble opprettet i forbindelse med kommunalreformen i 1970 og ble erstattet av fem regioner da kommunalreformen i 2007 ble innført.

## Referanser