open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Norges herrelandslag i rugby union

**Norges herrelandslag i [[rugby union]]** er medlem av det europeiske rugbyforbundet.

Per januar 2018 ligger Norge på 97.-plass (av 103 landslag) på International Rugby Boards rankingliste. 

Landslaget spilte sin første kamp mot Danmark 23. juni 1979. De tapte 30-12. Største seier er 86-5 mot Finland 1. oktober 1989, mens største tap er 98-0 mot Sverige 26. september 1992.

## Internasjonale mesterskap
### Kvalifisering til VM i rugby union
Norge har deltatt i den europeiske kvalifiseringen til VM i rugby union flere ganger, men ikke kvalifisert seg.
* Kvalifisering til VM i rugby union i 1999: Fjerdeplass i en gruppe med seks land.
* Kvalifisering til VM i rugby union i 2003: Sisteplass i en gruppe med seks land.
* Kvalifisering til VM i rugby union i 2007: Norge tapte 12-99 mot Andorra over to kamper.
* Kvalifisering til VM i rugby union i 2011: Fjerdeplass i en gruppe med fem land.
* Kvalifisering til VM i rugby union i 2015: Andreplass i en gruppe med fem land.

### Det europeiske nasjonalmesterskapet
Norge deltar i det europeiske nasjonalmesterskapet.  Hvert mesterskap spilles over to år.
* I 2000 spilte Norge i fjerde divisjon mot Sverige, Luxembourg, Litauen og kom på sisteplass med null seire, null uavgjort og tre tap.
* Fra 2001 til 2002 spilte Norge i gruppe 3.3 mot Malta, Monaco og Bulgaria og kom på fjerdeplass med null seire, én uavgjort og to tap.
* Fra 2002 til 2004 spilte Norge i gruppe 3C med tre andre lag og det ble bare spilt kamper som i en utslagturnering. Norge tapte mot Armenia i semifinalen, men vant over Finland i kampen om tredjeplass.
* Fra 2004 til 2006 spilte Norge i gruppe 3C mot Luxembourg, Israel, Azerbajdsjan og Bosnia-Hercegovina. Norge vant gruppen med fire seire, ingen uavgjort og ingen tap og rykket opp til gruppe B.
* Fra 2006 til 2008 spilte Norge i gruppe 3B mot Litauen, Østerrike, Bulgaria og Ungarn og kom på tredjeplass med to seire, en uavgjort og fem tap.
* Fra 2008 til 2010 spilte Norge i gruppe 3B mot Danmark, Østerrike, Slovenia og Ungarn og kom på fjerdeplass med tre seire, ingen uavgjort og fem tap.
* Fra 2010 til 2012 spilte Norge i gruppe 2C mot Danmark, Ungarn, Østerrike og Israel og kom på femteplass med én seier, én uavgjort og seks tap og rykket ned til gruppe D.
* Fra 2012 til 2014 spilte Norge i gruppe 2D mot Luxembourg, Bosnia-Hercegovina, Finland og Hellas og kom på tredjeplass med fire seire, ingen uavgjort og fire tap.
* Fra 2014 til 2016 spilte Norge i gruppe 2D mot Bosnia-Hercegovina, Tyrkia, Finland og Bulgaria og kom på andreplass med fire seire, ingen uavgjort og fire tap.

## Kamper

## Se også
*Rugby i Norge

## Eksterne lenker
* oversikt for Norges kamper fra IRB 
* Norges Rugbyforbund
* Engelsk reportasje om Norges bortekamp mot Andorra
* IRBs verdensrangering 
* Statistikker og oversikt for Norges kamper 
* Det europeiske rugbyforbundets offisielle hjemmesider
Kunstnett Norge

**Kunstnett Norge** var en offisiell nettportal til norsk kunst på Internett i perioden 1999–2002.

Prosjektet ble initiert og finansiert av Kirke- og kulturdepartementet, lansert 16. juni 1999 under nettadressen kunst.no og  virket som selvstendig prosjekt ut 2002.

Vertsinstitusjon var Norsk nettverk for Teknologi, Akustikk og Musikk (NoTAM), en avdeling av Universitetet i Oslo. Ansvarlig redaktør for nettstedet var Jøran Rudi, samtidsmusikkomponist og daglig leder ved NoTAM.
Prosjektleder og redaktør var Erik Hesby, med studiebakgrunn fra blant annet Intermediaavdelingen ved Kunstakademiet i Trondheim.

## Formål og drift
Kunstnett Norge (kunst.no) var fra oppstarten av en formidler av kunst på Internett og produsent av kunst laget spesielt for å vises på Internett. Diverse tjenester for publikum (lenkesamling, kunstnerregister, etc.) og tjenester for kunstnere innen ulike disipliner ble utviklet (mulighet for å presentere seg gjennom et kunstnerregister, Internettjenester utviklet for å møte kunstneres formidlingsbehov, nettkurs, etc.).
Kunstnett var sentral i innarbeidelsen av begrepet nettkunst i den norske offentligheten, definert som kunst laget spesielt for visning på Internett. Nettkunstprosjekter ble aktivt promotert overfor pressen, og egne nettfora for diskurs rundt nettkunsten ble opprettet. Satsningen ble presentert som del av utstillingen «Å bygge en samling» ved Museet for Samtidskunst, januar-mars 2001.
Flere nett-teoretikere, -designere og -kunstnere var knyttet til virksomheten i Kunstnett Norge i kortere eller lengre perioder, på frilansbasis eller i fast engasjement, deriblant Atle Barcley, Dag Hensten Pettersen, Tore Ferner, Kevin Foust, Marius Watz, Jill Walker, Grethe Melby og Per Platou.

Kunstnett Norge driftet et nettgalleri for kunst laget spesielt for å vises på Internett. Ambisjonen var å presentere det mest interessante som skjedde innenfor det norske feltet. Hvert arbeid ble presentert sammen med en introduserende tekst i form av intervju, artikkel eller omtale. n2art, et nordisk nettkunstgalleri, ble initiert av de nordiske kulturnettene i fellesskap, og finansiert med støtte fra Nordisk ministerråd og Nordisk kulturfond. n2art åpnet samtidig i alle de nordiske hovedstedene. Den norske åpningen fant sted i Telenor Expos lokaler i Oslo. Kunstnett Norge hadde ansvar for utforming og teknisk løsning for nettstedet n2art.nu.

Driften av Kunstnett Norge ble fra januar 2003 overtatt av det da nettopp nyopprettede ABM-utvikling, og Kunstnett ble fullintegrert i det ABM-drevne nettstedet Kulturnett Norge i 2004.
Robert E. Gross

**Robert Ellsworth Gross** (født 11. mai 1897 i Newton i Massachusetts, død 3. september 1961) var en amerikanske forretningsmann innen flyindustrien og leder av Lockheed Corporation fra 1934 til 1956. Hans første foretak var *Viking Flying Boat Company*, som gikk konkurs som følge av flymarkedets kollaps under den store depresjonen.

I 1932 kjøpte en gruppe investorer, ledet av Robert og hans bror Courtland, Lockheed Aircraft Company fra det konkursrammede Detroit Aircraft Corporation og skiftet navn til *Lockheed Corporation*. Robert Gross fungerte som selskapets president fra 1934 til 1956. I løpet av hans periode produserte firmaet jagerflyet P-38 Lightning for 2. verdenskrig og Constellation passasjerfly rett etter krigen. 

Gross døde av bukspyttkjertelkreft i en alder av 64 år. I filmen *[[The Aviator]]* fra 2004, dukker karakteren til Robert Gross opp i en liten scene spilt av Brent Spiner.

## Referanser


## Kilder
* National Aviation Hall of Fame

## Eksterne lenker
*
Lockheed-skandalen

**Lockheedskandalen** i 1976 involverte den japanske Marubeni Corporation og flere høytstående medlemmer av japansk politikk, industri og underverden (Yakuza-sirkelen). Flyprodusenten Lockheed Corporation hadde ansatt en høytstående leder i et kriminelt nettverk, Yoshio Kodama, som konsulent for å prøve å influere japanske flyselskaper, blant annet All Nippon Airways, til å gå til innkjøp av passasjerflyet Lockheed L-1011 «TriStar». Det kom frem at Lockheed hadde betalt rundt 1,8 millioner amerikanske dollar i forsøk på å bestikke den tidligere japanske statsministeren Kakuei Tanaka blant flere. I Japan er navnet Lockheed mer eller mindre forbundet med denne skandalen.

I Nederland samme år var det også en «Lockheedskandale» relatert til innkjøp av F-104G Starfightere til landets flyvåpen. Prins Bernhard ble anklaget for å ha mottatt bestikkelser på rundt 1 million amerikanske dollar fra Lockheed som motytelse for å sikre at selskapets jagerfly ville vinne kontrakten over Dassaults Mirage V. Den nederlandske statsministeren beordret en høring om denne hendelsen, men Prins Bernhard nektet å svare og sa følgende: "Jeg er hevet over slike saker." I et intervju som ble publisert etter hans død, innrømmet Prins Bernhard at han hadde mottatt rundt 1,1 millioner amerikanske dollar fra Lockheed.

## Eksterne lenker
* Kakuei Tanaka – En politisk biografi om det moderne Japan: Kapittel 4 &ndash;  Lockheedskandalen
Interglossa

**Interglossa** er et internasjonalt hjelpespråk som blei lagt fram av Lancelot Hogben i 1943.

Hogben mente, som Giuseppe Peano og Edgar von Wahl, at internasjonale hjelpespråk var mest til nytte for intellektuelle, og at en viktig funksjon var å kommunisere vestens vitenskapelige kunnskap.

Men i motsetning til Peano og von Wahl mente han at det var *østlige intellektuelle* f.eks. i Asia, som trengte sånn overføring av kunnskap mest. Ulikt dem så han derfor ikke sitt hjelpespråk som særlig retta mot Vestens elite, men mot intellektuelle utafor den europeiske kulturkretsen. Språket måtte være spesielt lett for dem.

Interglossa skiller seg fra de samtidige *nylatinske* språka ved å hente mange flere røtter fra gresk, ut fra argumentet om at greske, og sekundært latinske, fremmedord er grunnlag for vitenskapens internasjonale språk.

Grammatikken derimot, likner mer på den kinesiske, men er også påvirka av Basic English. Interglossa er helt isolerende, ingen ord bøyes. Det samme ordet kan fungere som  substantiv, adjektiv og adverb, verb, preposisjon og konjunksjon. Egentlige verb er bare 20, verb fra vestlige språk oversettes med sammensetninger av et av dem og et annet ord.  Ordstillinga i setningen er fast bestemt.

Interglossa representerte en tendens stikk motsatt av den som rådde blant skapere av internasjonale hjelpespråk på midten av 1900-tallet. En del av ideene bak språket, bl.a. i grammatikken, kan ha vært med på å inspirere Loglan (publisert 1960).

Ei gruppe har fra 1981 jobbet for en reformert form for Interglossa med navnet Glosa.

## Språkeksempel

Interglossa:

: *an pre acte grapho auto nomino in bibli.*

ordrett oversettelse:

: «Han før handle skrive eget navn i bok.»

uttrykt på norsk:

: «Han skreiv sitt eget navn i boka.»

Fader vår på Interglossa:

Na parenta in Urani;
na dicte volo;
tu Nomino gene revero.
Plus tu Crati habe accido;
plus u Demo acte harmono tu Tendo epi Geo homo in Urani;
Na dicte petitio: Tu date plu di Pani a Na; plus 
Tu acte pardo plu malo Acte de Na;
metro Na acte pardo Mu;
Su acte malo de Na.
Peti Tu non acte dirigo Na a plu malo Offero:
Hetero, Tu date libero Na apo Malo.
Sagatun Folkehøyskole

**Sagatun Folkehøyskole**, Hamar, var Norges første folkehøgskole. Den ble grunnlagt av Herman Anker og Olaus Arvesen. Skolebygningene ble oppført for Ankers midler på «Hamarslyst», som ble kalt «Sagatun». Folkehøgskolen trådte i virksomhet 1. november 1864, og grunnstenen til skolebygningene ble lagt i 1865. Den hadde sin beste tid i de 10 første årene. I 1873 overtok Arvesen skolen alene og flyttet den til naboeiendommen, kalt «Nysagatun». Skolen ble nedlagt 1891.

## Bygninger og tomt
Tilsammen fire bygninger ble oppført etter arkitekt Emil Victor Langlets tegninger i 1864. Av disse fremstår bestyrerens villa som hovedbygningen, mens utformingen til skolebygningen, gymnastikkbygningen og lærer Olaus Arvesens bolig var svært enkel.

Hovedbygningen har sveitserstil med gavlformede vinduer med nygotisk preg. Den dominerende fløyen i to og en halv etasje har et spesielt flerkantet karnapp. Det er mulig at Ankers villa ble bygget noe senere enn de øvrige bygningene, da han ennå ikke var flyttet inn i 1865.

På eiendommen Sagatun finnes i alt seks objekter; fire bygninger, en bauta og alleen, som ble fredet i 1984. Arvesens villa brukes i dag som lokalene til Sagatun brukerstyrte senter.

## Lærere
* Herman Anker
* Olaus Arvesen
* Frits Hansen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Sagatun folkehøyskole
* Forfatterside Sagatun
* NRK.no Store Norske – Katti Anker Møller
*
Ottestad kirke

**Ottestad kirke** (**Stange kirke**) er en korskirke fra 1731 i Stange kommune, Innlandet fylke. Kirken er eneste kirke i Ottestad prestegjeld.

Byggverket er i tre og tømmer og har 350 plasser.

## Historikk
Kirken er en korskirke i tre, oppført i 1730. Byggmester var Even Baardset fra Ringsaker og tømmermenn fra distriktet. Ottestad kirke ble, sammen med Stange kirke, ved skjøte datert København 3. januar 1724 overdratt til 57 navngitte menn av almuen for 3175 riksdaler. Eidsvollsmannen Frederik Heidmann ligger begravet ved kirken.

### Middelalderkirke

*Óttarstaða kirkja* var Ottestad annekskirkes gamle navn. Den er nevnt i Jens Nilssøns visitasbok.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Stange kommune 
*
Stange almenning

**Stange almenning** er en bygdeallmenning sør i Stange kommune. Almenningen strekker seg fra Mjøsa østover til Odalens grense og støter på nordsiden til Romedal almenning og på sydsiden til Eidsvoll almenning og privatskoger.

## Historie
1668 solgte kong Frederik III almenningen til lagmann Nils Toller. 29. august 1759 ble den lagt ut til auksjon med forbehold om kongens gjenkjøpsrett, men det heter seg at skogen var så forhugget, at ingen meldte seg som eier. Ved kongeskjøte av 8. januar 1789 solgte kong Christian VII almenningen til Jess Anker for 15155 riksdaler, og ved auksjonsskjøte solgte det Ankerske fideikommis den med Morskogen og 17 plasser videre til Stange almue for 5000 spesiedaler. Bruksrett i almenningen hadde almuen i Stange alltid hatt. I kjøpet deltok alle matrikulerte bruk unntatt prestegården, kapellangården Lundgård, enkesetet Kjemstad og gården Huse.

## Se også
* Liste over Norges største grunneiere

## Eksterne lenker
* Romedal og Stange almenninger
Svartelva (Innlandet)

**Svartelva** er en elv på Hedmarken. Den går fra Gjetholmsjøen som ligger ved grensa mellom Stange og Løten. Den renner på sin ferd gjennom Ådalsbruk og Ilseng. Elva renner gjennom store skogsområder og dyrket mark. Det største tilløpet er Rokoelva, som kommer østfra Rokosjøen. Fra Lageråas utløp danner elven stykkevis grensen mellom Stange og Hamar kommuner, inntil utløpet i Åkersvika i Mjøsa. Svartelva er ca. 32 kilometer lang og 18&ndash;26 meter bred og kun på enkelte steder dyp.

På slutten av 1800-tallet dannet elva et viktig grunnlag for fabrikkene Aadals Brug Jernstøberi og Mekaniske Verksted og Klevfos Cellulose- & Papirfabrikk, som begge holdt til på Ådalsbruk.

## Referanser
Norgessalpeter

**Norgessalpeter** eller **Norgesalpeter** var opprinnelig handelsnavn på Norsk Hydros kalksalpeter for anvendelse som gjødsel. Billig strøm fra vannkraft gjorde det mulig å fremstille rimelig salpetersyre i Norge ved hjelp av Birkeland-Eyde-prosessen. Den ble deretter nøytralisert ved hjelp av kalk, og sluttproduktet var et dobbeltsalt av kalsiumnitrat og ammoniumnitrat. Norgesalpeter var opprinnelig et mørkfarget produkt med 13 % nitrogen. Det ble senere erstattet med et rent hvitt produkt med 15,5 % nitrogen, markedsført som kalksalpeter Norge. 

## Eksterne lenker
* SNL Norgesalpeter
* YaraLiva KALKSALPETER
Registerreim

En **registerreim** er en tannet drivreim som forbinder veivakselen i en firetaktsmotor med kamakselen. Reimas oppgave er å få kamakselen, som igjen åpner og lukker ventilene, til å rotere. Kamakselen skal rotere nøyaktig halvparten så fort som veivakselen, og reimhjulene er tilpasset dette.

Registerreima kan også drive for eksempel vannpumpe, oljepumpe og/eller ev. fordeleren.

I mange motorer kan det være skadelig dersom denne reima ryker, hopper over flere hakk eller blir montert feil. Grunnen til det er at motoren er konstruert slik at ventilene kan slå nedi stempelet dersom ventilen blir stående åpen når stempelet går opp (såkalt interferensmotor).

Registereima bør skiftes med jevne mellomrom. Det kalles *registerhavari* dersom reima ryker. I motorer der registerhavari kan være skadelig (interferensmotorer) ser man vanligvis at ventilene bøyer seg ved kontakt med stempelet, men det hender faktisk også at stemplene blir skadet.

Noen motorer har kjede- eller tannhjulsdrevet kamaksel. Disse løsningene skal i teorien være mer holdbare på lang sikt enn det en reim er. En registerkjede vil imidlertid strekke seg over tid, og kan også behøve å byttes etter en periode.

## Se også
* Interferensmotor

## Eksterne lenker
*
Tangen kirke (Stange)

**Tangen kirke** er en åttekantet kirke fra 1861 på Tangen i Stange kommune i Innlandet, tegnet av arkitekten Christian Heinrich Grosch. Jubileumsskriftet omtaler den som «Skogbygdens katedral».

Ved kongelige resolusjon av 23. mars 1857 ble det besluttet at et nytt sogn skulle opprettes under navnet Tangen sogn, etter navnet på den gården hvor kirken ble bygget. Bygget ble innviet 9. august 1861 av prosten Paul Winsnes.

Byggverket er i tømmer og har 450 plasser (Muri oppgir 300 sitteplasser). Størrelsen ble planlagt etter kirkeloven av 1851.

Bygget har stavkirkepreg. Bygningen har en regulær åttekantet sentralplan med tilbygg for kor og våpenhus. Det var formannskapet selv som ønsket en åttekantet bygning. Den midtre delen av taket er løftet til en kuppelaktig krone båret av åtte søyler - søylene gir interiøret et stavkirkepreg og kronen minner om avsatsene i stavkirkenes eksteriør. Kronen har vindu som gir overlys og kronen bærer en takrytter. Vinduene er avsluttet med litt stumpe bjelkevinkler. Grosch innarbeidet elementer både fra stavkirker og fra gotikk. Elementene fra gotikken er innarbeidet på samme måte som i Trefoldighetskirken (Oslo). I sin struktur og form noe av det mest særpregede av Grosch' mange kirkearbeider.

Sommeren 2008 ble det påbegynt restaureringsarbeid på kirken. Den 25.09.2011 ble kirken innviet ved en jubileumsgudstjeneste.

Kirsten Flagstad holdt en konsert pro bono til inntekt for orgel. Orgelet ble satt inn i 1960. Døpefonten er av granitt.

Kirken fikk et gravkapell i 1899. Utenfor kirkegården står en bauta, også på kirkegården er det to gravminner over falne fra krigen. Flere av gravsteinene på kirkegården har utsmykking. Gravsteinen til komponisten Eivind Groven og hans første kone Ragna Groven (f. Hagen), er smykket med en glassmosaikk av billedkunstneren Inger Kvarving. På gravsteinen til forfatteren Ingeborg Refling Hagen og søsteren Hilda Johanne Hagen, er det innfelt en Kristus-statuett i bronse, utført av billedhuggeren Gunnar Janson. Et steinrelieff av Gunnar Janson finnes også på gravstøtten til familien Elverhøy, som var venner av Hagen-familien. Relieffer laget av kunstneren Kari Rolfsen kan ses på graven til skuespilleren Torleif Kippersund og hans kone Anne-Gry Kippersund (f. Folkestad).  
## Galleri

File:Tangen kirke fra Gjellberget - panoramio.jpg|Sett fra Gjellberget
Tangen kirke altertavle 0417-05678.jpg|Altertavle
Tangen kirke interiør 0417-05682.jpg|Interiør
Tangen kirke orgelgalleri 0417-05681.jpg|Orgelgalleri


## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Morskogen

**Morskogen** ligger i Akershus, på den østre bredden av Mjøsa og grenser til Hedmark. Navnet kommer av det gamle navnet på Mjøsa, Mjors - og betyr altså "Mjøs-skogen". Folke-etymologien har foreslått "Mord-skogen" fordi en del overfall har skjedd langs veien der.

På Morskogen bor det rundt 150 mennesker. Det er flere hytter/fritidsboliger i området.  Morskogen er av de mest naturskjønne og attraktive områdene langs Mjøsa. Her finner vi landbruk og kulturlandskap som av fagmyndigheter er foreslått vernet.

Morskogen var under angrepet på Norge i 1940 åsted for kamper mellom tyske og norske styrker.

I moderne tider er Morskogen best kjent for å ligge like ved E6 med uvanlig høy frekvens av dødsulykker. Det foreligger vedtak om en tunnelstrekning på 2,3&nbsp;km forbi Morskogen for jernbane og veg som gir en stor miljømessig forbedring.  Bakgrunnen er behovet for å løse problemer med trafikksikkerhet og framkommelighet på stamvegen, og sikre bedre kapasitet på en av hovedstrekningene i det nasjonale jernbanenettet. Planene gjelder utvidelse av E6 og nytt dobbeltspor for Dovrebanen. Som følge av dette vil hensynet til kulturmiljøet/kulturlandskapet, naturtyper, nærmiljø/friluftsliv og lokalsamfunn ivaretaes på en god måte.  Tilgjengeligheten til strandsonen i området vil vesentlig forbedres.

Dovrebanen passerte tidligere Morskogen og Morskogen stasjon, men traseen er nå lagt utenom stedet.  I årene 1941–1945 var politikeren Egil Hernæs stasjonsmester ved Morskogen stasjon.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Referanser
Ramloftstue

**Ramloftstue** er en gammel bygningstype særegen for Gudbrandsdalen og omkringliggende strøk. 

Ei ramloftstue er en kombinasjon av ei stue (egentlig ei årestue) og et loft. Loftet ligger i den ene tverrenden av bygningen, og er bygd opp i to fulle etasjer, mens selve stua er begrenset til en etasje, åpen til mønsåsen. Loftet har sin egen møne, på tvers. En utvendig trapp fører opp til loftet.

Det finnes svært få ramloftstuer bevart. På Glomdalsmuseet finnes en ramloftstue fra omkring 1630 fra Stemsrud i Grue. På Maihaugen finnes to ramloftstuer, fra gårdene Lykre og Hjeltar i Skjåk.  Hjeltarstua er Norges eldste bevarte ramloftstue og den er datert til ca. 1590.

Ei ramloftstue fra Serkland i Siljan er flyttet til Fylkesmuseet for Telemark. 

## Referanser


## Litteratur
Kristofer Visted og Hilmar Stigum: *Vår gamle bondekultur*. 
J.W.Cappelens forlag. Oslo 1971. Bind I . Digital bok i Bokhylla.no
Barfrøstue

**Barfrøstue** eller **barfrø** var en bygning som er særegen for Østerdalen. På en ordinær én-etasjes østerdalsstue var det tilføyet et bislag i to etasjer. Underdelen var oftest utført i reisverk, men overdelen var alltid laftet, med gavler i motsatt retning av hovedbygningens. Dermed ble det dannet et frittstående, tårnlignende rom, som bruktes til oppbevaring. Det er dette bislaget som kalles *barfrø*.

## Historie
Ifølge Aasen er barfrø en *utbygning på forsiden av et hus*. Ordet settes i forbindelse med gammelfransk *berfroi* eller gammeltysk *bercvrit*, *bervrit*, men Aasen tilføyer at opprinnelsen er uviss. Navnet barfrø finnes første gang i Norden i et fredsforlik, stiftet 1339 i Skåne mellom kong Magnus Smek og Johan Uffeson, i formen *barfrith*. Dette er en forvanskning av det middelhøtyske *bercvrit* eller *berfrit*, som egentlig betyr et beleiringstårn av tre.

Barfrøet fantes i store deler av Østerdalen, men mest vanlig i Stor-Elvdal og Rendalen. I Stor-Elvdal ble barfrøet vanlig på 1770-tallet. Foruten Østerdalen finnes det også i de tilgrensende svenske bygdene, først og fremst Dalarna. Sørensen (1990) skriver at barfrøet i Dalarna må sees som «en utløper fra det østerdalske kjerneområdet».

Hverken navnet eller bygningen kjennes i Norge utenfor Østerdalen, men her synes bygningsstilen å ha vært temmelig anvendt. I nyere tid fjernet man imidlertid barfrøene, fordi de på grunn av sin plass foran hovedbygningens tak hindret vannets frie avløp og derved fremkalte råte i stuehuset. Ifølge Nicolaysen var det i 1878 neppe over 10 barfrøer igjen i hele Østerdalen, deriblant ett på Hammeren ved Koppang, ett på Svestad, tre på Trønnesgårdene, ett på prestegården i Alvdal, ett på Steien og ett på Nytrøa.

I dag finnes ulike barfrøstuer bevart på Norsk Folkemuseum, Glomdalsmuseet, Hedmarksmuseet, Tynset bygdemuseum, Stor-Elvdal Hotell (tidl. Koppangtunet) og Nordstumoen (Midt-Østerdal videregående skole).

## Litteratur
*Berg, Gösta. «Barfrustugans härkomst». I: *By og bygd, Norsk folkemuseums årbok*. Oslo, 1988
*Helland, Amund. *Topografisk-statistisk beskrivelse over Hedemarkens amt*. Kra, 1902
*Meyer, Johan. *Fortids kunst i Norges bygder*. Østerdalen bind II. Forum forlag, 1987. ISBN 82-7365-018-9 (*Første utg.: Aschehoug, 1936)
*Sørensen, Steinar. «Barfrø» I: *Jeg fant, jeg fant; 57 korte artikler fra museene i Hedmark*. Redigert av M. Haugen og E. Randmo. Elverum, 1990
*Sørensen, Steinar. «Barfrø i Stor-Elvdal» I: *Nytt om gammalt, Glomdalsmuseets årbok''. Elverum, 1986

## Eksterne lenker
* Galleri NOR Bilde av barfrø
* «Klipp og bygg din egen barfrøstue»; glomdalsmuseet.no
* Barfrøloft på Nordøsterdalsmuseet (Digitalt museum)
Ally McCoist

**Alistair Murdoch McCoist** (født 24. september 1962 i Bellshill) er en tidligere skotsk fotballspiller og senere trener for Rangers. Han er Rangers' toppscorer gjennom tidene med 251 mål i den skotske ligaen, og 355 mål totalt i alle turneringer. Han spilte også 61 landskamper for , og scoret 19 landslagsmål.

McCoist startet karrieren i St. Johnstone FC, og var senere innom engelske Sunderland AFC i to sesonger, før han i 1983 ble kjøpt av Rangers, hvor han tilbragte de neste 15 sesongene. I løpet av sin tid på Ibrox, ble McCoist ligamester ti ganger. Han ble toppscorer i den skotske ligaen ved tre anledninger, og ble i 1992 kåret til årets spiller i Skottland.

På landslagsnivå deltok McCoist i VM-sluttspillet i 1990, og EM-sluttspillene i 1992 og 1996. I sistnevnte turnering ble han matchvinner mot , men Skottland ble likevel slått ut i gruppespillet.

I 1998 forlot McCoist Rangers, og avsluttet karrieren med tre sesonger i Kilmarnock FC. Han la opp som spiller sommeren 2001, og han begynte som ekspertkommentator for den britiske TV-kanalen ITV. Han ble ansatt som assistent under Walter Smith i 2004 da Smith var trener for Skottlands landslag, og ble i 2007 med som assistent i Rangers da Smith gjorde comeback etter at Paul Le Guen sa opp etter et halvt år i klubben.

McCoist ble 22. februar offisielt utnevnt til å ta over styringen i Rangers etter Smith som gikk av som manager 15. mai 2011. McCoist gikk av som trener 21. desember 2014  etter manglende resultater i kampen for opprykk til Scottish Preminership. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ståle Stensaas

**Ståle Stensaas** (født 7. juli 1971 i Trondheim) er en norsk tidligere fotballspiller. Han var venstreback, og spilte sist for Lillestrøm SK på utlån fra Lyn. Han har også spilt toppfotball for Rosenborg, skotske Rangers og den engelske klubben Nottingham Forest (lån).

Sammenlagt har Stensaas per 4. august 2008 sytten seriemål på 199 eliteseriekamper. Etter 2008-sesongen valgte Stensaas å legge opp som fotballspiller. Fra 2009 er Stensaas trener for Rosenborgs 2.-lag.

## Klubbfotball

### Rosenborg
Stensaas kom til Rosenborg for første gang i 1991, etter å tidligere ha spilt for Trondheimsklubbene Othilienborg og Nidelv. Han debuterte for RBK i 1992, men var de første årene reserve for Stig Inge Bjørnebye og Ole Einar Martinsen. Det var først i 1994 han etablerte seg på laget, og spilte nok kamper i Tippeligaen til å få serievinnermedalje. Han ble også seriemester de to påfølgende sesongene, og leverte også godt spill i Mesterligaen.

### Rangers
Sommeren 1997 ble Stensaas kjøpt av Rangers for drøyt 20 millioner norske kroner. Han ble imidlertid aldri noen suksess i den skotske klubben, og blir av klubbens supportere regnet som et feilkjøp. I løpet av sine tre sesonger på Ibrox, spilte Stensaas bare 21 ligakamper.

#### Nottingham Forest
Våren 1999 ble han lånt ut til Nottingham Forest, hvor han fikk spilletid, men klarte ikke å forhindre klubben fra å rykke ned fra Premier League.

### Retur til Rosenborg
Sommeren 2000 returnerte Stensaas til Rosenborg. På klubbnivå vant Stensaas fire nye seriemesterskap mellom 2001 og 2004. Sesongen 2005 ble imidlertid en nedtur både for Stensaas og Rosenborg. Stensaas mistet plassen på laget til svenske Mikael Dorsin, og Rosenborg endte på en skuffende sjuendeplass.

Midtveis i 2006-sesongen var det lenge uklart om hvorvidt Stensaas ville skrive en ny kontrakt med klubben, spesielt etter at han avslo klubbens første tilbud&nbsp;. I begynnelsen av september 2006 ble det imidlertid klart at han takket ja til et nytt kontraktsforslag som binder ham til klubben i ytterligere ett år&nbsp;.

### Lyn
30. mars 2007 ble Rosenborg og Lyn enige om en overgang for venstrebacken. Stensaas fikk ikke mange kampene for Oslo-laget, og hadde 9 seriekamper, før han ble lånt ut til Åråsen.

#### Lillestrøm
Ståle Stensaas ble i mot slutten av juli 2008 klar for LSK på utlån fra Lyn. Stensaas debuterte på hjemmebane mot Strømsgodset i en kamp som Kanarifuglene vant 3-1, og der Stensaas både skåret og fikk masse skryt for spillet sitt.

## Landslagsspill
Tilbake i hjembyen i 2000, spilte Stensaas såpass godt at han i januar 2001 fikk sin landslagsdebut mot Sør-Korea. En drøy måned senere scoret han sitt første og eneste landslagsmål i en privatlandskamp mot . Han har spilt totalt ni kamper for det norske .

## Meritter
**Rosenborg**
* Seriemester: 1994, 1995, 1996, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2006
* Cupmester: 1995, 2003

## Referanser



## Eksterne lenker
* 
*  Profil på lynfotball.net
Forsvarets befalsskole

**Forsvarets befalsskole** er en militær skole opprettet i 2019 som en del av Forsvarets høgskole og ligger i Sessvollmoen leir. Skolen utdanner årlig rundt 310 elever.

I mars 2024 ble det besluttet at skolen skal flyttes til Kjevik.

## Bakgrunn
Skolen erstattet de tidligere befalskolene tilknyttet de enkelte våpengrenene innen Forsvaret, da disse var tilpasset den tidligere ordningen med enhetsbefal.

## Utdanningen
Befalsskolen gir den grunnleggende lederutdanningen (befalsutdanning) i Forsvaret og varer i 12 uker. Det er ikke lenger mulig å søke seg direkte til en skoleplass, men etter endt førstegangstjeneste kan man søke seg videre til en jobb som spesialist innen  ulike fagområder. Deretter vil man på sikt kunne få tilbud om befalsutdanning og vil være en mulighet for spesialister som er tiltenkt lederansvar i stillingen sin. 

Ved fullført utdanning er elevene godkjente for å jobbe som sersjant eller kvartermester (OR-5) i Forsvaret. Det er ikke plikttjeneste knyttet til utdanningen.

## Se også
* Krigsskole
* Militærordningen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Befalsutdanning - Forsvaret.no 
* Utdanning i Forsvaret
* FOS Forsvaret.no
Liste over patrontyper

**Liste over patrontyper** er en liste over patrontyper med egen artikkel på Wikipedia på Norsk, gruppert etter måleenhet (metrisk / tomme), så sortert etter kaliber (kule eller løpsdiameter).
Livgardets dragoner

**Livgardets dragoner** er et svensk regiment som ble grunnlagt i 1975 etter en omorganisering av Livgardesskvadronen, samtidig som militærpolitiutdannelsen ble overført fra Livregementets husarer. I 1985 ble Livgardets dragoner slått sammen med Svea livgarde. I begynnelsen av 1994 ble Livgardets dragoner igjen en selvstendig avdeling og fikk ansvar for utdannelsen av blant annet militærpoliti- og militærpolitijegere. På grunn av Försvarsmaktens omstrukturering ble Livgardets dragoner lagt ned 30. juni 2000. Hoveddelen av personalet og oppgavene finnes nå i Dragonbataljonen i det nye Livgardet.

## Eksterne lenker
* Livgardet
Livgardets dragonmusikkår

**Livgardets dragonmusikkår** er et svensk regiment som består av 30 musikere, større delen består av tillsvidareansette musikere, 8 er så kalte GSS-ansette soldater. Korpset ble grunnlagt i 1990 med tanke på å kunne bevare tradisjonen med den beridne «högvakten» som snart har eksistert i 100 år. 

Deres tjenstegjøringstid begynner i november og de utdannes ved Livgardets kavallerikaserne på Lidingövägen i Stockholm samt i Kungsängen.

Foruten at korpset hvert år gjennomfører drøyt 40 beridne «högvakter» så er det også aktivt med annen parade- og seremonimusikk i Stockholm med omegn samt tjenestgjør ved audienser og statsbesøk. Korpset gjennomfører også konserter.
 
Livgardets dragontrumpetarkår er et av de tre vernepliktige musikkorpsene i Sverige.  De andre er Arméns trumkår og Arméns musikkår som er det største.

## Eksterne lenker
* 
* 
* Försvarsmusikcentrum
* LDK:s officiella hemsida
* LDK:s inofficiella hemsida
Sappør

En **sappør** (fra fransk *sapeur*) var opprinnelig en soldat med oppgaver i beleiringsstrid. Sappørene gravde skyttergraver og løpegraver fremover mot motstanderens befestninger. Dermed kunne egne tropper rykke nær opp mot fienden under dekke i løpegravene. Til egen beskyttelse kunne sappørene ha eget kroppspanser og tung hjelm. Når en kom så nær at løpegravene ikke ga tilstrekkelig dekning, overtok minørene. 

Betegnelsen er i nyere tid brukt om ingeniørsoldater, særlig som mineryddere.

Det norske forsvar benytter betegnelsen *stormingeniør* (STING).

## Referanser
Oruro (departement)

**Oruro** er et departement i Bolivia. Den har en befolkning på 494&nbsp;587 (2012). Delstatshovedstaden er byen Oruro. Departementet ligger i høylandsområdet, vest i Bolivia. Gruvedrift etter blant annet bly og tinn er viktige næringsveier.

## Provinser i departementet Oruro
Oruro er inndelt i 16 provinser (*provincias*):

## Referanser
Nedre Knive

**Nedre Knive** (34/306) er en matrikkelgård i Åskollen kommunedel i Drammen, med adresse Svelvikveien 260, 3037 Drammen. Gården har trolig sitt navn etter åsen, Knivåsen, som igjen trolig har fått sitt navn etter formen, som ble sammenlignet med en kniv. Til 1853 var gården udelt og strakte seg fra Drammensfjorden tvers over høyderyggen mot Eiker. Det fraskilte bruk nr. to ligger i vestskråningen av Østbygda. Bygdeveien langs stranden gikk før 1870 gjennom gårdsplassen på den nedre gården. Aasa Salmundsdatter på Selvik i Sande var eier av gården i 1351, hun testamenterte den i 1396 til Korsbrødrene i Tunsberg og Hovedøen kloster. Ved Reformasjonen ble gården trolig krongods. Jon Nielssøn Tordenstierne brukte gården i 1580, i 1650 var den i Hannibal Sehesteds eie og mot slutten av århundret ble den selveiergods. Gården var beplantet med et stort antall frukttrær og var i 1930 trolig det største hageanlegg i Skoger.

## Navnet
Opprinnelig ble navnet skrevet Knifar(Kniver) Enda tidligere skrivemåter er: Knifrom (1351), Knifuar (1396), Knifum (1400), Kniwe (1539), Kniffue (1604), Knive (1723).

## Bosetning-aktivitetsområde
På Nedre Knive er det funnet arkeologisk minne av bosetning-aktivitetsområde fra eldre steinalder. I aktivitetsområde er det funnet mye fyllskifter, noe kokstein men uten klare strukturer. I grunnen synes flere mørke partier med mer organisk masse og områder med mer orange farge. Naturlig undergrunn er grå grus. Nærhet til kokegropfelt og kulturlag datert til eldre steinalder. Et annet funn er en oval struktur med en rand brunjord med noe kull. Fyllet i strukturen er brunt med mye grus. Strukturen er bare noen cm dyp og kullranden danner kanten og bunnen av strukturen. Den måler N-S: 1,6 m, Ø-V: 1,2 m. Funnene ble automatisk fredet 19. mars 2018.

## Referanser
Kyrass

Et **kyrass** (senlatin 'coriaceus', fra det klassiske latin 'corium', som betyr lær) er en harnisk eller et bryst- og ryggpanser som opprinnelig ble laget av lær, senere av bronse og jern. Romerne kalte det for **lorica**. Kyrasser i ulike utforminger ble båret av soldater i tidligere tider, enten som del av en større kroppsrustning eller brukt alene. Kyrass ble særlig brukt av kavalerister kalt kyrassérer.

## Eksempler

File:Bronze cuirass BM GR1873.8-20.223.jpg|Romersk bronsekyrass ca. 300-350 f.Kr. med for- og bakstykke og personlig passform. Funn fra Ruvo i Sør-Italia.
File:Iyozane dou 2.JPG|Lyozane dou, tradisjonelt brystpanser for japanske samuraier, av lameller (små plater). Eksempel fra edo-perioden på 1600-tallet.
File:American cuirass of WWI.jpg|Franske kyrasser av metall utviklet under første verdenskrig. Modeller fotografert etter skytetester i 1918.
File:Bodyarmor.jpg|Skuddsikre vester er en slags moderne brystpanser. 


## Se også
* Kyrassér, ryttersoldat ikledd kyrass

## Eksterne lenker
* 
* Historisk uniformsterminologi på tysk, engelsk og fransk
C4ISTAR

**C4ISTAR** er en utvidelse av ISTAR-begrepet. *Kommando og kontroll* viser til den militære kommandørens evne til å styre sine tropper. *Kommunikasjon* er nødvendig for å koordinere styrkene, og i moderne krigføring er *datamaskiner* en nøkkelkomponent.

**C4ISTAR** er et militært, engelsk akronym som står for:

***C**ommand (kommando)
***C**ontrol (kontroll)
***C**ommunications (kommunikasjon)
***C**omputers (datamaskiner)
* **I**ntelligence (etterretning)
* **S**urveillance (overvåkning)
* **T**arget **A**cquisition (målfatning)
* **R**econnaissance (oppklaring)

## Referanser
Akershusiske ridende jegerkorps

**Akershusiske ridende jegerkorps** var en jegeravdeling i den norske Hæren som ble opprettet ved kongelig resolusjon 21. april 1811, som en del av en omorganisering av Kavaleriet. Avdelingen var en videreføring av 1ste Søndenfjeldske Dragonregiment fra 1701.

Etter omorganiseringen i 1811 besto det norske kavaleriet av tre regiment: Akershusiske ridende jegerkorps med kompanier i Østfold og Nes/Eidsvoll; Søndenfjeldske Dragonregiment med kompanier i Romerike, Hedmark og Toten; og Trondhjems Dragonkorps med kompanier i Innherred og Strinda. Fra og med 1818 ble Andreas Samuel Krebs sjef for korpset, og det besto av fem kompanier: Eidsvold-Næssiske kompani (fra tidligere Akershus dragonregiment), Trøgstadske kompani og Rakkestadske kompani (begge fra tidligere Smålenske dragonregiment), samt et geworbent (vervet) kompani. Korpset ble nedlagt ved utgangen av 1888.

Under forberedelsene til Riksforsamlingen i 1814 oppnevnte regimentet, på samme måte som øvrige militæravdelinger, medlemmer av Den grunnlovgivende forsamling; jegerkorpset valgte imidlertid bare én: major Valentin Sibbern som representant.

Jegerkorpsets arkiv opptar tre hyllementre i Riksarkivet. Disse omfatter hovedsakelig tidsrommet 1817&ndash;1888, og arkivet inneholder blant annet kopibøker, journaler og journalsaker samt en del personalsaker, offisers- og mannskapsruller. Det er søkbart via arkivportalen.

## Referanser
Grünfeld (sjakkåpning)

**Grünfeld** eller **Grünfeldindisk** er en sjakkåpning som er definert av åpningstrekkene 
*1.d4 Sf6 (halvlukket dronningbondeåpning)
*2.c4 g6 
*3.Sc3 d5. 

Grunfeld er en hypermoderne åpning, og er regnet som enda mer aggressiv enn kongeindisk. Den er oppkalt etter den østerrikske spilleren Ernst Grünfeld som begynte å spille dette på 1920-tallet. Åpningen har blitt spilt av mange stormestere, inkludert Vassilij Smyslov, Viktor Kortsjnoj, Bobby Fischer og Garri Kasparov.

## Prinsipper og varianter
Åpningen er regnet som «hypermoderne» fordi svart tillater hvit å bygge opp et stort sentrum av bønder tidlig i spillet for så å satse på å bryte den ned. Dette illustreres klarest i avbyttevarianten 4.cxd5 Sxd5 5.e4 Sxc3 6.bxc3. Svart vil nå spille på å angripe i sentrum med trekk som ...Lg7 og ...c5, og ofte ...Sc6 og ...Da5. Hvit forsøker å bruke terrengfordelen til å sette i gang et angrep mot den svarte kongen. Den klassiske, mest solide varianten for hvit er å sette en løper på c4 og springer på e2. Senere har også springerutvikling til f3 vært regnet som fullt likeverdig til tross for at ...Lg4 binder springeren. En annen nyere plan involverer Le3, Dd2 og Tc1 eller Td1 for å forsterke det hvite sentrum, få det hvite tårn vekk fra a1-h8 diagonalen og forberede et d4-d5 fremstøt. Dette blir best taklet med ...Da5 og ...cxd4 for svart. Han håper da å komme inn i et sluttspill der han har mer aktive brikker, og kan bryte ned sentrum med ...f5 senere.

Et poulært system som spilles omtrent like ofte som avbyttevarianten er det russiske system med utviklingen Sf3 og Db3. Hvit har ikke et like stort sentrum som i avbyttevarianten, men har en sunn utvikling. Andre systemer har en hvit løperutvikling til g2, som blant annet Karpov har spilt en del. Varianter der hvit spiller g3 og venter med Sc3, f.eks 1.d4 Sf6 2.c4 g6 3.g3 d5 kalles «Neo-Grünfeld».
Kommando og kontroll

**Kommando og kontroll** (**K2**) er et militært uttrykk for en lovlig utnevnt offisers utøvelse av myndighet over sine styrker. Kommando og kontroll utføres gjennom organiseringen av personell (kommandohierarkiet), utstyr (informasjons- og kommunikasjonssystemer) og alle andre prosedyrer og taktikker som en offiser benytter ved planlegging, styring, koordinering og kontroll av styrker og operasjoner for å fullføre oppdraget.

Begrepene kommando og kontroll brukes ofte sammen, men de er ikke synonyme:
;Kommando
:Kommando er den myndighet en militær person har til å lede, koordinere og kontrollere militære styrker
;Kontroll
:Kontroll er den myndighet en militær sjef utøver over deler av aktiviteten til undergitte styrker eller andre styrker som ikke normalt er under hans kommando. Den omfatter ansvar for å iverksette ordrer og direktiver. Hele eller deler av denne myndighet kan overføres eller delegeres.

Kun offiserer kan ha kommando over sine underliggende tropper og avdelinger; underoffiserer/befal kan ha *kontroll*, men ikke kommando.

## Nivåer
;Alminnelig kommando
:Alminnelig kommando omfatter all operativ og administrativ virksomhet ved de militære styrker som kommandomyndighet utøves over.
;Operativ kommando
:Operativ kommando er den myndighet en militær sjef har til å gi oppdrag til underlagte sjefer og til å disponere og bruke militære styrker.
;Operativ kontroll
:Operativ kontroll er den myndighet en militær sjef har til å bruke, kontrollere og koordinere militære styrker for løsning av bestemte oppgaver som normalt er begrenset i omfang, tid og rom.
;Taktisk kontroll
:Taktisk kontroll er den direkte og detaljerte kontroll med de forflytninger og manøvrer som gjennomføring av et bestemt oppdrag innebærer.
;Koordinerende myndighet
:Koordinerende myndighet er den myndighet en militær sjef har til å koordinere bestemte funksjoner som angår militære styrker fra to eller flere land, mer enn én forsvarsgren eller to eller flere avdelinger fra samme forsvarsgren.

## Se også
* Militære kommandonivå
* Militær organisasjon
* Forskrift om militære kommandosaker
* Plakaten på veggen

## Referanser
Pol-e Alam

**Pol-e Alam** er senter for provinsen Lowgar i Afghanistan. Det er mange butikker og hotell og bak sentrum bor folk i privathus. Byen ligger ca. en times kjøring fra Kabul. 
Det bor ca. 200&nbsp;000 mennesker i Pol-e Alam.
United Kingdom Commando Force

**United Kingdom Commando Force (UKCF)**, frem til 2022 kalt **3 Commando Brigade**, er et forband i britiske Royal Marines.

UKCF har sin historie tilbake til andre verdenskrig, da den ble opprettet under navnet *3rd Special Service Brigade* for å utføre raid i det okkuperte Europa.

Forbandet består på 2020-tallet av tre operative avdelinger på bataljons størrelse:

*40 Commando
*42 Commando
*45 Commando

I tillegg har UKCF flere støtteelementer, et eget logistikkregiment, et artilleriregiment, et ingeniørregiment, en helikopterskvadron, en stormeskadron med stridsbåter og en landgangsbåtskvadron. I tillegg følger vanligvis deler av spesialstyrken Special Boat Service med brigaden på operasjoner. Flystøtte tilveiebringes av Commando Helicopter Force.

## Avdelinger
UKCF har personell fra Royal Marines, Royal Navy, Army og Royal Air Force. Kommandostyrkens underordnede enheter er:

## Referanser
Akershusiske skarpskytterregiment

**Akershusiske skarpskytterregiment** var et regiment i den norske Hæren, opprettet ved kongelig reskript 22. februar 1810. Regimentet bestod av skarpskyttere, som dengang var lette infanterister som i stor grad fungerte som jegere, men brukte flintlåsgevær i stedet for rifle.

Akershusiske skarpskytterregiment bestod av tre nasjonale (vernepliktige) bataljoner, avgitt fra henholdsvis Norske gevorbne jegerkorps, Nordenfjeldske infanteriregiment og Søndenfjeldske infanteriregiment. 

Etter hærplanen av 1810 hadde hæren ni infanteriregiment: **A**) tre gevorbne infanteriregimenter som hver hadde 800 «gevorbne» (vervede) og 1200 «nasjonale» (utskrevne) menige: Søndenfieldske (Halden), Nordenfieldske (Fredrikstad) og Opplandske (Oslo). **B**) seks nasjonale infanteriregimenter som hver hadde 200 gevorbne – og 1800 nasjonale menige: Det Aggershuusiske Skarpskytterregiment (Kongsvinger), Det Tellemarkske Infanteriregiment (Stavern), Det Vesterlenske Infanteriregiment (Kristiansand), Det Bergenhuusiske Infanteriregiment (Bergen) og to Trondhjemske regiment.

Under forberedelsene til Riksforsamlingen i 1814 valgte regimentet, på samme måte som øvrige militæravdelinger, to medlemmer til Den grunnlovgivende forsamling: oberstløytnant Frederik Wilhelm Bruenech Stabell og kommandérsersjant Zacharias Mellebye. 

I den svensk-norske krigen i 1814 var regimentets tropper fordelt med to bataljoner i oberst Andreas Samuel Krebs korps i Kongsvinger og to bataljoner som grensevakt fra Idd til Krokfoss.   

Regimentet ble nedlagt ved hærorganisasjonsplanen 3. juli 1817.

## Referanser
Telemarkske nasjonale jegerkorps

**Telemarkske nasjonale jegerkorps** var en avdeling i den norske Hæren, opprettet i 1818 og nedlagt i 1910. Det hørte inn under Kristiansandske infanteribrigade og mannskapene ble rekruttert fra Telemark, hovedsakelig fra det nåværende Grenland-distriktet.

Avdelingen gjennomgikk flere navneskifter; i 1834 ble navnet endret til **Telemarkske nasjonale musketerkorps**, i 1867 til **Telemarkens bataljon** og i 1889 til **4. korps av Kristiansandske infanteribrigade**.
Operasjon Enduring Freedom

**Operasjon Enduring Freedom** (**OEF**) var en USA-ledet flernasjonal militær operasjon mellom 2001 og 2014, som sammen med en rekke mindre militære aksjoner, innledet som et svar på terrorangrepet 11. september 2001 og del av paraplybegrepet krigen mot terrorisme. Operasjonen foregår hovedsakelig i Afghanistan og Filippinene, men også på Afrikas horn, i Sahara og Kirgisistan.

**Operasjon Enduring Freedom** er det offisielle navnet som er benyttet av den amerikanske regjering for krigen i Afghanistan, 

Operasjonen, som opprinnelig ble kalt for «Operation Infinite Justice» («Operasjon uendelig rettferdighet»), men da liknende fraser har blitt benyttet av tilhengere av flere religioner som en særskilt beskrivelse av Gud, er det antatt at det ble endret for å unngå krenkelser av muslimer, som er den religionen som har størst flertall i Afghanistan. Den amerikanske president George W. Bushs bemerkning at «dette korstoget, denne krigen mot terrorisme, vil ta tid» førte til utstrakt kritikk fra den islamske verden, og det kan også ha bidratt til at operasjonen fikk ny betegnelse.

Betegnelsen «OEF» viser vanligvis til krigen i Afghanistan. Andre operasjoner, som «Trening og utstyrsprogrammet for Georgia» (GTEP) er kun løselig eller nominelt tilknyttet OEF, slik som økonomisk støtte til kjøretøyer og lignende. Alle operasjonene har imidlertid et fokus på å bekjempe terror.

*Operation Enduring Freedom* i Afghanistan, som er felles amerikansk, britisk, og afghansk operasjon, er adskilt fra International Security Assistance Force, den NATO-ledet internasjonale militære styrke i Afghanistan som har et fredsbevarende oppdrag, og utgjør rundt 40 nasjoner. De to operasjonene skjer parallelt og selv om det har vært snakk om eller vært hensikten at de to skal bli slått sammen en gang i framtiden, har det ennå ikke skjedd.

OEF tok til 7. oktober 2001 med luftangrep mot Taliban-regimet i Afghanistan fra landbaserte B-1 Lancer, B-2 Spirit og B-52 Stratofortress bombefly; hangarskipbaserte F-14 Tomcat og F/A-18 Hornet jagerfly; og Tomahawk kryssermissiler fra amerikanske og britiske skip og undervannsbåter.

## Lekkasjen
25. juli 2010 ble det lekket over 91 000 hemmeligstemplede dokumenter fra krigen i Afghanistan. Nettstedet Wikileaks stod bak lekkasjen. Amerikanske myndigheter kritiserte Wikileaks og Julian Assange kort tid etter lekkasjen. Myndighetene kalte det en «skandale», og mente at amerikanske og internasjonale styrker er truet av lekkasjen. Julian Assange sa i et intervju at «Disse dokumentene vil vise krigens sanne natur». Wikileaks holder tilbake 15 000 av dokumenter som kan være en risiko for sikkerheten til amerikanske styrker.

## Film
Filmen *[[Hyrdene i Helmand]]* fra 2010 handler om sytten frivillige fra Oregon National Guard som i 2008 meldte seg frivillig for å reise til Afghanistan for å trene soldater fra den afghanske Nasjonale Hæren for å støtte Operasjon Enduring Freedom. 

## Referanser
Expeditionary Fighting Vehicle

**Expeditionary Fighting Vehicle** (EFV) er det amerikanske marinekorpsets nyeste amfibiske pansrede personellkjøretøy, og er planlagt i tjeneste fra 2008.  Det hadde navnet **Advanced Amphibious Assault Vehicle** fram til sent i 2003.

Det er utviklet for å sjøsettes fra et amfibiefartøy over horisonten, ta seg fram til stranden for egen maskin og landsette et helt lag med marineinfanterister.  Mobiliteten skal være på høyde med stridsvognen M1 Abrams.

EFV skal erstatte den gamle AAV-serien, og har høyeste prioritet blant materiellanskaffelsene til marinekorpset.  Blant forbedringene til EFV er tre ganger hastigheten og dobbelt så mye panser som AAV.

EFV ble utviklet som en del av USMC sin «over horisonten»-strategi på 1980-tallet.  Andre materiellkjøp som inngår i den samme strategien er Bell Boeing V-22 Osprey og LCAC.

## Eksterne lenker
* 
* Programmets nettside
Kommando

**Kommando** har flere betydninger:

*En befaling, ordre, påbud («*å gjøre noe på kommando*», «*å lystre kommando*») &ndash; se ordre.
*Lederskap eller makt til å gi ordre («*nestkommanderende overtok kommandoen*», «*lensmannen hadde kommandoen over letemannskapene*») &ndash; se kommando og kontroll.
*Et høyere hovedkvarter (distriktskommando, overkommando eller lignende).
*En mindre militær avdeling organisert for et bestemt formål (se for eksempel Kystjegerkommandoen eller Hærens transformasjons- og doktrinekommando)