open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Madonna med maskingevær

**Madonna med maskingevær** (latvisk: **Madonna ar ložmetēju**) er et maleri fra 1932 av den latviske kunstner Kārlis Padegs. Motivet forestiller en jomfruelig kvinne med uskyldig ansikt plassert blant støvler og hjelmer og med et fryktinngydende våpen ved hånden.

Maleriet tilhører Latvias nasjonale kunstmuseum i Riga.

## Referanser
Kvensk språkdag

**Kvensk språkdag** (kvensk: ***Kväänin kielipäivä***) er en merkedag som finner sted hvert år den 26. april. På denne dagen i 2005 ble kvensk anerkjent som et eget språk i Norge.

Initiativtakeren til den kvenske markeringsdagen er Norske kveners forbund (*Ruijan Kveeniliitto*), som på sitt landsstyremøte i 2015 vedtok at 26. april skal betegnes som *Kvensk språkdag*, og på den måten ha en årlig markering av det kvenske språket. 

Markeringsdagen er ment som et supplement til Kvenfolkets dag (*Kväänikansan päivä*), som markeres 16. mars.

## Referanser
Prinsesse med en ape

**Prinsesse med en ape** (latvisk: **Princese ar pērtiķi**) er et maleri fra 1913 av den latviske kunstner Janis Rozentāls. 

Bildet, som forestiller en kvinne som holder en lenket ape i en art nouveau-setting, ble først utstilt i mars 1913 i Rigas bymuseum. Senere samme år ble det vist på en internasjonal utstilling i München. Rozentāls malte senere flere varianter av det samme motivet.

Etter å ha skiftet eier et par ganger, tilhører bildet i dag Latvias nasjonalmuseum i Riga.

## Referanser
«Landskap med en rød sky»

**«Landskap med en rød sky»** (estisk: **«Maastik punase pilvega»**) er et maleri av den estiske kunstneren Konrad Mägi fra 1913–14. Bildet tilhører Eesti Kunstimuuseum og vises på Kumu kunstmuseum i Tallinn.

Den engelske maleren Stephen Farthing omtaler bildet i sin bok *1001 Paintings You Must See Before You Die* fra 2008.

## Referanser
Slaget ved Sainte-Foy

**Slaget ved Sainte-Foy**, også  kalt **Slaget ved Quebec**, ble utkjempet 28. april 1760 nær den britisk-okkuperte byen Quebec i den franske provinsen Canada under syvårskrigen (kalt den franske og indianske krigen i Nord-Amerika). Det ble en seier for franskmennene under Chevalier de Lévis over den britiske arméen under General Murray. Slaget var langt blodigere enn Slaget ved Abrahamslettene september året før med tap på 833 mann for franskmennene og 1&nbsp;124 for britene. Det var den siste franske seieren i den franske og indianske krigen.

Britene hadde noe suksess i starten, og fremrykkingen kamuflerte artilleriet deres, mens infanteriet deres satte seg fast i gjørme og snefonner som smeltet nå sent på våren. Slaget ble til en to timer lang nærkamp hvor franskmennene til slutt klarte å få overtaket etter hvert som flere franskmenn kom til og tok den britiske flanken. Murray forsto at han hadde gjort feil og trakk britene tilbake til Quebec uten kanonene, som Lévis så snudde mot byen.

## Kilder
* Brumwell, Stephen. Redcoats: The British Soldier and War in the Americas, 1755-1763. NY: Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-80783-2
*
Ardea

**Ardea** er en oldtidsby og en kommune i storbyområdet Roma hovedstad innenfor regionen Lazio i Italia. Den ligger 35 km sør for selve Roma og 4 km fra Italias vestkyst mot Middelhavet. Dens økonomi er hovedsakelig basert på landbruk, men fra og med 1970-tallet har industri fått en stadig større rolle.

## Historie
Ardea er en av de eldste byene i vestlige Europa. Den ble grunnlagt en gang på 700-tallet f.Kr. og fungerte som hovedstad for rutulerne, en av de mange italiske stammene i sentrale Italia i oldtiden. Dette folket og byen var omtalt i Vergils epos *[[Æneiden]]*.

Etter den romerske erobringen ble Ardea hovedsakelig omtalt i forbindelse med Via Ardeatina, en romersk vei, som byen ga navn til. Lucius Columella (død ca. 70 e.Kr.), romersk forfatter av Romas mest kjente og best bevarte verk om jordbruk, *Rei rusticae libri XII*, eide en gård her.

I 509 f.Kr. forsøkte Romas siste konge, Lucius Tarquinius Superbus, å storme byen, men greide det ikke og måtte isteden legge den under beleiring. Beleiringen ble forstyrret av en revolusjon i Roma som førte til at kongen ble veltet, monarkiet avskaffet og etableringen av den romerske republikk. En av lederne for revolusjonen, Lucius Junius Brutus, kom til den romeske militærleiren ved Ardea og fikk de over på republikkens side.

I 443 f.Kr. ble byen beleiret av volskere, en annen italiske stamme fra sør, men beleiringen ble brutt av romerske soldater under lederskap av Marcus Geganius Macerinus.

Under den andre punerkrig var Ardea en av de få byene som avslo å gi militær støtte til Roma, og etter den romerske seieren ble byen fratatt sitt selvstyre. På 200- og 100-tallet f.Kr. forfalt byen inntil den under det romerske keiserriket knapt var befolket i det hele tatt. Den romerske forfatteren Columella hadde på 100-tallet e.Kr. eiendom her.

Etter at Vestromerriket falt sammen på 400-tallet ble Ardea forlatt. Den fikk ny vekst først etter 800-tallet. Dets festning huset i 1118 pave Gelasius II og ble senere konkurrert om ulike føydale fyrster i området. I 1419 overlot pave Martin V området til sine slektninger, Colonnaslekten, som i 1564 solgte stedet Cesarini.

I 1816 ble det en *[[frazione]]* (subkommune) av Genzano di Roma (storbyområdet Roma). Fra 1932 ble området drenert og Ardea begynte på nytt å blomstre. Det ble en *frazione* av Pomezia fra dens opprettelse i tiden rundt 1948 og en uavhengig kommune i 1970. Per 2015 har byen en befolkning på 49 978 innbyggere.


Ardea12.JPG |En del av oldtidens *agger*
ItaliaLazioArdea MuraAggereParticolareTorre.jpg|Oldtidsruin
Ardea16.JPG|Moderne vei gjennom oldtidsmur


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lagos (Portugal)

**Lagos** er en by og kommune som ligger vest i Algarve, den sørligste regionen i Portugal. Byen har 17 500 innbyggere (2001) mens kommunen har 31&nbsp;049 innbyggere (2011).

Lagos ligger ved bredden av Bensafrim hvor elven munnen ut i Atlanterhavet. Den er en havneby med en godt vernet havn. På 1400- og 1500-tallet var byen utgangspunkt for en rekke oppdagingsreiser. Lagos har også vært kjent for sitt sardinfiske. Byen ble delvis ødelagt under Lisboa-jordskjelvet i 1755. I dag er Lagos også en turistby med kraftig økning i innbyggertallet i høysesongen.

## Kommunens sogn
Lagoa består fra 2013 av fire sogn (freguesias):
* Bensafrim e Barão de São João
* São Gonçalo de Lagos
* Luz
* Odiáxere

## Litteratur
* Missler, Eva: *Algarve*. Ostfildern: Baedeker 2002; ISBN 3-89525-120-8

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Lancia Lambda

**Lancia Lambda** (1922–1931) var en familiebil fra italienske Lancia, laget i ni serier og i om lag  eksemplarer inntil den ble avløst av Lancia Augusta i 1932.

Navnet "lambda" kommer av λ i det greske alfabet, hvorfra Lancia hentet flere av sine modellnavn.

Den kunne fås som *Torpedo* eller *Berlina*. Motoren var en smalvinklet V4 på 2.1 liter og omkring 50 hk, utvidet til 2.4 liter i 1926 og 2.6 i 1928.  Den deltok i de første Mille Miglia fra 1927 og utover.


Lancia Lambda 1925.jpg| Torpedo fra 1925
Rétromobile 2011 - Lancia Lambda Série 7 - 1928 - 001.jpg | serie 7


## Referanser
Den hvite og den sorte

**Den hvite og den sorte** (latvisk: **Baltā un melnā**) er et maleri fra 1925 av den russisk-latviske kunstner Aleksandra Beļcova. 

Bildet viser Biruta Ozoliņa med sin thailandske barnepike på besøk i Latvia. Maleriet er blant Beļcovas mest berømte, og tilhører Latvias nasjonale kunstmuseum i Riga. 

## Referanser
Windorah

**Windorah** er et tettsted i fylket Barcoo i delstaten Queensland i Australia. Navnet kommer fra de lokale aboriginenes ord for «stor fisk». Ved folketellingen i 2006 hadde Windorah 158 innbyggere. Byen ble grunnlagt i 1880 ved en kvegrute.

Windorah ligger rundt 40 kilometer sør for samløpet mellom elvene Thomson og Barcoo, som danner den vidt forgreinete Cooper Creek. Windorah blir kalt «hjertet i Channel Country» og er et stoppested for reisende på vei til Birdsville, Bedourie, Longreach og steder lenger vest.

Sau- og kvegdrift er hovednæringen i området, men i det siste har også olje og gassvirksomhet blitt utviklet i området. Mange av innbyggerne arbeider også i offentlig virksomhet, og med vedlikehold av Dingogjerdet.

## Referanser
The Turning (film fra 2013)

***The Turning*** er en australsk antologifilm fra 2013 basert på en novellesamling av Tim Winton. Filmen hadde premiere under Melbourne International Film Festival 3. august 2013. Den ble også vist under filmfestivalen i Berlin i 2014. 18 forskjellige regissører stod bak de 18 kortfilmene, og Mia Wasikowska, David Wenham og Stephen Page debuterte alle som filmregissør. Cate Blanchett planla også å regissere en av kortfilmene, men valgte å spille i en istedenfor. 

Rose Byrne vant den australske filmprisen AACTA Award for arbeidet sitt i filmen.

*The Turning* fikk gode kritikker.

## Regissører og kortfilmer
* Jonathan auf der Heide («Fog»)
* Tony Ayres 	 («Cockleshell»)
* Simon Stone    	 («Reunion»)
* Jub Clerc 	 («Abbreviation»)
* Robert Connolly	 («Aquifer»)
* Shaun Gladwell	 («Family»)
* Rhys Graham	 («Small Mercies»)
* Justin Kurzel	 («Boner McPharlin's Moll»)
* Yaron Lifschitz	 («Immunity»)
* Anthony Lucas	 («Damaged Goods»)
* Claire McCarthy	 («The Turning»)
* Ian Meadows	 («Defender»)
* Ashlee Page	 («On Her Knees»)
* Stephen Page	 («Sand»)
* Warwick Thornton	 («Big World»)
* Marieka Walsh	 («Ash Wednesday»)
* Mia Wasikowska	 («Long, Clear View»)
* David Wenham	 («Commission»)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
In the Company of Actors

***In the Company of Actors*** er en australsk dokumentarfilm fra 2007, produsert av Shark Island Productions og regissert av Ian Darling.

## Handling
*In The Company of Actors* er en dokumentar med de australske skuespillerne Cate Blanchett, Hugo Weaving, Justine Clarke og Aden Young idet de forbereder seg på å sette opp Henrik Ibsens teaterstykke *[[Hedda Gabler]]* i Sydney Theatre Company. Selve premieren skulle avholdes i Brooklyn Academy of Music (BAM) i New York. Dokumentarfilmen skulle gi et innblikk i hvordan skuespillere jobber.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
«En italiensk kvinne med barn ved et vannløp»

**«En italiensk kvinne med barn ved et vannløp»** (estisk: **«Itaallanna lastega ojal»**) er et maleri fra 1862 av den estiske maleren Johann Köler. Det tilhører Eesti Kunstimuuseum og blir utstilt i Kumu kunstmuseum, Tallinn. Det er malt i olje på lerret og måler 82,5 × 53,5 cm.

## Referanser
Thomas Greiss

**Thomas Greiss** (født 1986) er en tysk ishockeymålvakt som spiller for det amerikanske ishockeylaget St. Louis Blues i National Hockey League. 

Han har tidligere spilt for Detroit Red Wings New York Islanders, Pittsburgh Penguins, Phoenix Coyotes og San Jose Sharks.

Greiss ble draftet av Sharks som den 94. spilleren totalt i NHL-draften i 2004.

22. oktober 2010 ble Greiss utlånt til den svenske klubben Brynäs IF i Elitserien, og denne låneavtalen gjeldt bare for denne sesongen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*Thomas Greiss - nhl.com
State Highway 1 (New Zealand)

**State Highway 1** (**SH1**) er en vei på New Zealand. Langs den 2033 kilometer lange strekningen går veien gjennom regionene Northland, Auckland, Waikato, Manawatu-Wanganui, Wellington, Marlborough, Canterbury, Otago og Southland. Veien begynner ved Cape Reinga, i den ytterste norden av New Zealand, og går deretter via Auckland, Hamilton, Taupo, Wellington, Picton, Christchurch Dunedin og Invercargill til Bluff, i den ytterste syden av landet.

SH1 består av to delstrekninger. Den ene delen, SH1N, går over Nordøya og er 1081 kilometer lang. Den andre delen, SH1S, går over Sørøya og er 952 kilometer lang. Hele veien har fast veidekke siden det siste veistykket ved Cape Reinga asfaltert i april 2010.

## Motorveier
Deler av SH1 er utbygd til motorvei eller ekspressvei. Det dreier seg om følgende traséer:
* Auckland Northern Motorway, motorveien fra Puhoi til Auckland
* Auckland Southern Motorway, motorveien fra Auckland til Bombay
* Waikato Expressway, ekspressveien fra Bombay til Ohinewai 
* Johnsonville-Porirua Motorway, motorveien fra Porirua til Wellington
* Wellington Urban Motorway, motorveien gjennom Wellington
* Christchurch Northern Motorway, motorveien fra Woodend til Belfast, nord for Christchurch
* Dunedin-Waitati Highway, ekspressveien fra Waitati til Dunedin 
* Dunedin Southern Motorway, motorveien fra Dunedin til Mosgiel

## Sidestrekninger
* SH1B på Nordøya er en omkjøring rundt byen Hamilton mellom Taupiri og Cambridge.
* SH1D på Sørøya er en omkjøring ved Dunedin, den består av den opprinnelige SH1 før Fairfeld omkjøringsmotorvei ble tatt i bruk 2003. Omkjøringen er ikke skiltet.

## Knutepunkter

### State Highway 1
}

|}

### State Highway 1B
}

|}

## Litteratur
* 

## Referanser




## Eksterne lenker
* New Zealand Transport Agency
Senter for molekylær inflammasjonsforskning

**Senter for molekylær inflammasjonsforskning** (CEMIR – Centre of Molecular Inflammation Research) er et senter for fremragende forskning ved NTNU. 
Senterets mål er å finne nye diagnostiske metoder og ny behandling for inflammatoriske sykdommer. Senteret forsker på hvordan kroppens betennelsesreaksjoner på sykdom settes i gang og hvordan immunforsvaret aktiveres. 

Senter for molekylær inflammasjonsforskning ble etablert i 2013 og ledes av Terje Espevik og Trude Helen Flo. Det holder til i Kunnskapssenteret på Campus Øya i Trondheim. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gaujadalen

**Gaujadalen** (latvisk: **Gaujas leja**) et maleri fra 1891 av den latviske landskapsmaleren Jūlijs Feders.  

Bildet forestillet et vue fra Paradizes Kalns ut over Gaujadalen i Latvia, og er et kjent motiv i latvisk kunst. Bortsett fra en røyksøyle i det fjerne, er det ingen tegn på menneskeliv. 

Bildet tilhører Latvias nasjonale kunstmuseum i Riga.

## Referanser
Den persiske sibylle

**Den persiske sibylle** er en sibylle som ble sagt å være den profetiske prestinne som presiderte over det apolloniske orakel. Hennes stedsplassering er temmelig vag, vag nok til at hun også kalles **den babylonske sibylle**. 

Den persiske sibylle skal ha forutsagt Aleksander den stores hærtog og erobringer. Den persiske sibylle, som skal ha båret navnet *Sambethe*, skal ha vært i slekt med Noa. 

Den reisende geografen Pausanias fra 100-tallet e.Kr., som besøkte Delfi, nevner fire sibyller. Én av dem kaller han **den hebraiske sibylle**, og sier om henne at hun var:
*«oppdratt i Palestina og kalt Sabbe, faren het Berosus og moren het Erymanthe. Boen sier hun var babylonier, mens andre kaller henne en egyptisk sibylle.» </blockquote>

Den middelalderske bysantinske encyklopedien *Suda'' hevder at den hebraiske sibylle er forfatterinne av de sibylliske orakler.

## Referanser
Hussein-McMahon-korrespondansen

**Hussein-McMahon-korrespondansen** var en av tre avtaler Storbritannia inngikk under første verdenskrig vedrørende territorium i dagens Midtøsten. Avtalen kom i stand gjennom en brevveksling mellom Hussein Ibn Ali, sharif av Mekka, og Henry McMahon, den britiske høykommissæren i Egypt. Brevvekslingen foregikk fra sommeren 1915 til høsten 1916. 

## Bakgrunn
Situasjonen i Midtøsten var underordnet det som pågikk i Europa, men både Storbritannia og Frankrike ønsket større kontroll i områdene som da var underlagt Det osmanske riket. Osmanene var allierte med Sentralmaktene under krigen og kjempet dermed mot Storbritannia og Frankrike. 

Forholdet mellom sharif Hussein av Mekka og de osmanske herskerne i Istanbul hadde lenge vært anspent. Hussein, som var overhode for hashemitt-klanen, ønsket å utvide sitt maktgrunnlag i regionen. Han regjerte på dette tidspunktet over Hijaz, området som i dag er den vestlige delen av Saudi-Arabia. Sommeren 1915 sendte han dermed det første brevet i en korrespondanse som i alt skulle bli bestående av 10 brev. 

## Innhold
I brevet foreslo Hussein et samarbeid med Storbritannia. I bytte mot britisk garanti for opprettelsen av en uavhengig arabisk stat med Hussein som overhode etter krigen, skulle Hussein igangsette et arabisk opprør mot de osmanske herskerne. Områdene Hussein ønsket i den tiltenkte staten innebar de arabiske områdene fra Middelhavet til grensen til Iran, samt Den arabiske halvøya. 

Britene var først skeptiske til Husseins enorme territorielle krav. Deres alliansepartner Frankrike ønsket også innflytelse i regionen, og det var uansett for tidlig i krigen til å definitivt avgjøre grensesettingen i området. Den 24. oktober 1915 fikk derimot Hussein britisk bekreftelse på at de gikk med på avtalen. De allierte trengte hjelp mot de overraskende sterke osmanske styrkene. Britene satte riktignok som betingelse at den hypotetiske staten ikke skulle inkludere områder der befolkningen ikke utelukkende var arabiske. Området kjent som Palestina ble aldri direkte nevnt i korrespondansen, men ble indirekte lovet Hussein.. 

## Resultat
Da krigen tok slutt sto avtalen mellom McMahon og Hussein i konflikt med både Sykes-Picot-avtalen av 1916 og Balfourerklæringen av 1917. Det endte med at Storbritannia og Frankrike i stor grad delte regionen seg i mellom i  mandatområder, samt at begge land støttet opp om sionistenes arbeid for sin egen jødiske stat. Husseins forhåpninger om sin egen arabiske stat falt dermed sammen. 
## Referanser

## Litteratur
*
Yapen

**Yapen** (også kalt **Japen** og **Jobi**) er ei øy i provinsen Papua i Indonesia. Øya ligger nord i Cenderawasihbukten, utenfor det nordvestre Ny-Guinea. Yapenstredet skiller Yapen fra Biakøyene i nord. Fauna og floramessig tilhører øya økoregionen Australasia og ligger øst for Wallacelinjen, i et området som ofte beskrives som Papua-Indonesia.

Yapen var trolig en del av Ny-Guinea i de siste istidene. Vegetasjonen på øya består blant annet av tropisk lavlandsregnskog og montane skoger. Øya er svært kupert, og øyas høyeste punkt ligger . På Yapen finnes det to endemiske fuglearter (svartknoppkeiserdue og grønnryggflueskvett) og en unik kalksteintype og en ultramafisk flora. Alt i alt lever det 147 ulike arter med fugler der. Selv om nesten en tredjedel (32 prosent) av øya er under en eller annen form for beskyttelse, er det stort press på tilflytting dit.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Klovnehode

**Klovnehode** (fransk: **Tête de Clown**) er et maleri fra omkring 1937 av den luxembourgiske kunster Joseph Kutter. 

Fra omkring 1935 malte Kutter motiver med lystige klovner, men parallelt med fremskridende sykdom, kom klovnene senere til å uttrykke kunstnerens smerte.

Maleriet tilhører Musée national d'histoire et d'art Luxembourg.

## Referanser
Det hvite epletre

**Det hvite epletre** (litauisk: **Baltoji obelis**) er et maleri fra 1932 av den litauiske ekpresjonistmaler Antanas Samuolis. Motivet består av et epletre med en hvit stamme, en kvinne som står over en tønne, en hund samt bygninger i bakgrunnen.   

Maleriet, som ble ustilt første gang i 1932, har en særlig plass i kategorien litauiske landskapsbilder.  Det tilhører i dag i Litauens kunstmuseum i Vilnius.

## Referanser
Bordertown (miniserie)

***Bordertown*** er en australsk miniserie fra 1995. TV-serien foregår på en flyktningleir i Australia i kjølvannet av andre verdenskrig. *Bordertown* ble sendt på den australske TV-kanalen ABC fra oktober til desember 1995, og hadde til sammen ti episoder.

## Medvirkende
*Cate Blanchett som Bianca
*Mitchell Butel som Nino Della Vergine
*Linda Cropper som Bev Stafford
*Petru Gheorghiu som Dante
*Joe Petruzzi som Joe Della Vergine
*Hugo Weaving som Kenneth Pearson

## Referanser


## Eksterne lenker
Voyage of Time

***Voyage of Time*** er en amerikansk dokumentarfilm fra 2016, skrevet og regissert av Terrence Malick. Filmen utforsker fødselen og dødsfallet til det universet vi kjenner til. Malick har arbeidet med filmen i over 30 år, og Malick har selv beskrevet det som «en av mine største drømmer».

Filmen ble utgitt i to formater: en IMAX-versjon på 40 minutter med Brad Pitt som forteller, og en 3mm-versjon med Cate Blanchett som forteller.

Ennio Morricone komponerte musikken til dokumentarfilmen.

## Medvirkende
* Brad Pitt som forteller (IMAX-versjonen)
* Cate Blanchett som forteller (35-mm-versjonen)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den libyske sibylle

**Den libyske sibylle** var en sibylle ved navn Femonoe som ble oppfattet som en profetisk prestinne som presiderte over orakelet ved Siwaoasen i Egypts vestlige ørken. Der var det et eldgammelt Zevs-Amon-orakel (Zeus representert med Amons horn).

Mor til den libyske sibylle var etter tradisjonen Lamia, datter av Poseidon. Euripides nevner den libyske sibylle i prologen til tragedien *Lamia*.

Plutark har gjengitt fortellingen om at etter Aleksander den store hadde grunnlagt byen Alexandria, marsjerte han til Siwaoasen og sibyllen bekreftet at han hadde en guddommelig avstamming og var den rettmessige farao av Egypt.

Sibyller, fra det greske ordet *sibylla*, profetisk kvinne, var hovedsakelig et gresk fenomen, som også fikk stor prestisje i den romerske verden, importert til Italia fra greske kolonister. Det finnes også sibyller utenfor den gresk og romerske verden, men disse bør bli betraktet med skepsis. Den romerske forfatteren Marcus Terentius Varro listet opp den libyske sibylle, men Herbert William Parke betrakter henne som «kun en litterær fantasi», avledet fra Euripides.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den delfiske sibylle

**Den delfiske sibylle** var en legendarisk skikkelse som fremsa profetier ved Apollos tempel i Delfi, på hellingene nedenfor Parnassosfjellet. Pausanias hevdet at denne sibylle var *«født blant menneske og gudinne, datter av sjøuhyrer og en udødelig [[nymfe]]»*. Andre hevdet at hun var datter eller søster til Apollo. Atter andre mente at sibyllen opprinnelig mottok sine evner fra Gaia, som gav orakelet til Themis, som gav det til Føbe. 

Den delfiske sibylle rotes noen ganger sammen med Pythia, Apollos prestinne som profeterte ved orakelet i Delfi. De to er ikke identiske; de skal betraktes hver for seg.

## Referanser
Den erythraiske sibylle

**Den erythraiske sibylle** var knyttet til Erythrae, en by i Jonia overfor Khíos. Apollodorus av Erythrae bekrefter at den erythraiske sibylle var en av hans sambygdinger, og at hun hadde forutsagt den trojanske krig og profeterte til grekerne som rykket frem mot Ilium både at Troja ville bli ødelagt, og at Homer ville skrive løgnaktig.

Ordet *[[akrostisk]]* ble opprinnelig knyttet til den erythraiske sibylles profetier, som var skrevet på blader og satt sammen slik at bladenes forbokstav alltid dannet et ord.

## Litteratur
*Lactantius: *Divinae institutiones I.6.8, 14*
*Augustin av Hippo: *De civitate dei xviii.23*
*Isidor av Sevilla: *Etymologiae viii.8.1, 3, 4*

## Eksterne lenker
*
Mikel Merino

**Mikel Merino Zazón** (født 1996) er en spansk fotballspiller som spiller for den engelske klubben .

Den 16. februar 2016 skrev han under en kontrakt med Borussia Dortmund til 30. juni 2021.

Den 14. oktober 2016 fikk han sin første seriekamp for Borussia Dortmund mot Hertha Berlin.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2024.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den samoiske sibylle

**Den samioske sibylle** eller **samiske sibylle** var en profeterende prestinne som presiderte over det apolloniske orakel nær Heras tempel på øya Samos, som var en gresk koloni. Hun hevdes å ha profetert Jesu Kristi fødsel i en stall. Den samoiske sibylle het egentlig *Phemonoe*, eller *Phyto* som nevnes av Eratosthenes.
Den frygiske sibylle

**Den frygiske sibylle** var en profetisk prestinne (*[[sibylle]]*) knyttet til Frygia. Hun er mest kjent for å ha identifisert med Kassandra, Priamos' datter, kjent i Homers *[[Iliaden]]*.

Den frygiske sibylle synes å være en dublett til (forveksling, alternativ fremstilling av) den hellespontinske sibylle.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den hellespontinske sibylle

**Den hellespontinske sibylle** (latin: *Sibilla hellespontica*), eller **den trojanske sibylle**, var en profetisk prestinne (sibylle) som presiderte ved det apolloniske orakel ved Dardania.

Den hellespontinske sibylle ble født i landsbyen Marpessus nær småbyen Gergitha, i Solons og Kyros den stores tid. Marpessus var, ifølge Heraclides av Pontus, tidligere innenfor troadens grenser. Den sibyllinske samlinger ved Gergis var attribuert til den hellespontinske sibylle og ble oppbevart i Apollo-tempelet i Gergis. Derfra ble de overført til Erythrae, hvor de ble berømte.

## Eksterne lenker
*
Vinter (maleri)

**Vinter** (latvisk: **Ziema**) er et impresjonistisk maleri fra 1910 av den latviske billedkunstner Vilhelms Purvītis. 

Motivet er et snelandskap med en halvt tiliset flod som speiler klynger av trær og aftensol. 

Purvītis regnes som den største latviske maleren i det 20. århundre. Maleriet «Vinter» tilhører Latvias nasjonale kunstmuseum i Riga.

## Referanser
Lyrikkåret 1929

## Hendelser
*Halldis Moren Vesaas debuterer med *Harpe og dolk*

## Utgitte verk
* Arnulf Øverland kom ut med diktet «Hustavler».
* Olaf Bull utgir *Kjærlighet*

## Fødsler

## Dødsfall

## Referanser
Den kimmeriske sibylle

**Den kimmeriske sibylle** (som egentlig het Carmentis), var den profetiske prestinnen («sibyllen») som presiderte over Apollos orakel i Cimmerium i Italia, nær Avernosjøen.

Denne sibyllen kan ha vært en parallell til den kumaeiske, ettersom adjektivet «kimmerisk» viser til prestinner som holdt til i området ved Avernosjøen. Et orakel viet til Apollo, slik som i Delfi, stod på Cumaes akropolis. En underjordisk romervei løp fra sørøst i Cumae gjennom Grillo-fjellet til Avernosjøens bredd.

Naevius nevner den kimmeriske sibyllen i sine bøker om punerkrigene, og Lucius Calpurnius Piso Frugi i sine annaler.

Sibyllens sønn Evander av Pallene var i gresk mytologi en mindre guddom som ble dyrket i tilknytning til Pan. I romersk mytologi ble han sagt å ha kommet med dyrkelsen av Faunus og ha grunnlagt den årlige festen kjent som Lupercalia. I Virgils *[[Æneiden]]* er Evander den som utpeker for Æneas hvor Roma skulle bygges.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den tiburtinske sibylle

**Den tiburtinske sibylle** var en profetisk prestinne (*[[sibylle]]*). Hun er ikke med i den klassiske greske oppregning av ni sibyller, men ble tilføyet av romerne. Hennes sete var den gamle sabino-latinske byen Tibur (det moderne Tivoli).

Det fortelles om et mytisk møte der   Augustus spurte sibyllen om han burde tilbes som gud. Dette møtet er blitt et yndet motiv i kristen kunst. Nå er det ikke så klart hvorvist den sibyllen det gjelder, var den etruskiske sibylle i Tibur eller den greske i Cumae. Den kristne forfatter Lactantius nøler imidlertid ikke med å identifisere sibyllen med den tiburtinske sibylle. Han skriver en del om de hedenske sibyller, som kan tjene til å skjelne dem fra hverandre, eller forstå hvordan dette ble forstått blant  kristne på 300-tallet:

*«Den tiburtinske sibylle, *Albunea* av navn, tilbes i Tibur som en gudinne,nær bredden av [[Anio (elv)|Anio]], hvori hennes bilde skal ha blitt funnet, med en bok i hånden. Hennes [[orakel|orakulare]] svar overførte senatet til capitol».* (*Divine Institutes* I.vi)

Det finnes en apokalyptisk psevdoprofeti som ettribueres til den tiburtinnske sibylle, forfattet ca 380 e.Kr., men med revisjoner og interpoleringer lagt til på senere tidspunkter. Frn hevdes å profetere at en siste keise, kalt Constans, skulle komme, og han skulle nedkjempe kristendommens fiender og innvarsle en tid med fred og stor velstand, og han skulle få slutt på hedensommen og omvende jødene. Etter å ha nedkjempet Gog og Magog skulle denne keiseren legge av sin krone og skjenke den til Gud. Dette skulle da utløse antikrists komme.

Ippolito d'Este nybygde Villa d'Este i Tibur/Tivoli fra 1550 og fremover, og forordnet forseggjorte murfresker i villaen som skulle gjenkalle den tiburtinske sibylle som profeterende Jesu fødsel til den klassiske verden.

## Referanser
T.A.G. Hungerford

**Thomas Arthur Guy Hungerford** (født 5. mai 1915 i Perth, død 20. juni 2011 i Perth) var en australsk journalist, diplomat og forfatter.

Han tjenstegjorde i Australian Army i Stillhavet under annen verdenskrig og i okkupasjonsstyrkene i Japan 1946 to 1947; dette danner bakgrunnen for romanene *Sowers of the Wind: A Novel of the Occupation of Japan* (1949) og *The Ridge and the River* (1952). En annen sentral del av forfatterskapet er de tre novellesamlingene *Stories From Suburban Road* (1983), *A Knockabout with a Slouch Hat* (1985) og *Red Rover All Over* (1986) – alle med undertittelen «an autobiographical collection».

Han ble Medlem av Order of Australia i 1987. Han har gitt navn til debutantprisen *T.A.G. Hungerford Award*.
## Referanser
Slaget ved Lagos

**Slaget ved Lagos** var et sjøslag mellom Storbritannia og Frankrike som fant sted 19. august 1759 under syvårskrigen utenfor kysten av Spania og Portugal og oppkalt etter Lagos i Portugal.

## Opptakt
Ministrene til kong Ludvig XV av Frankrike hadde planer om å invadere Storbritannia i 1759, under syvårskrigen. De hadde samlet en armé ved Vannes, sørøst i Bretagne og de hadde samlet transportmidler i de lukkede farvannene rundt Morbihan som er knyttet til Quiberonbukta. Planen til de franske ministrene var å samle 21 linjeskip ved Brest, kommandert av de Conflans og 12 skip som ble ført fra Toulon av de la Clue. Arméen skulle så føres over til den engelske eller skotske kysten, eskortert av disse linjeskipene.

Admiral Boscawen fikk oppgaven om å blokkere de la Clue ved Toulon. Med seg hadde han 14 linjeskip. Boscawen nådde fram 16. mai 1759. I begynnelsen av juli måtte han trekke seg tilbake til Gibraltar på grunn av mangel på vann og forsyninger, samt at noen av skipene hans var skadet av franske batterier. Han nådde havnen den 4. august. Den 5. august forlot de la Clue Toulon og 17. august passerte han Gibraltarstredet der han ble oppdaget fra Boscawens utkikksposter.

## Slaget
Den britiske flåten la raskt til havs i to divisjoner med en avstand mellom seg på om lag en nautisk mil. Natten mellom 17. og 18. august mistet fem av skipene til de la Clue flaggskipet sitt av syne og de satte kurs mot Cádiz. De andre syv som var blitt forsinket i håp om å finne de fem andre skipene ble tatt igjen av Boscawen og angrepet om ettermiddagen den 18. august. Et skip, «Centaure» med 74 kanoner ble erobret etter å ha gitt tapper motstand som forårsaket at det britiske flaggskipet ble kraftig skadet. Boscawen flyttet så over til «Newark».

Natten til 19. august forandret to franske skip («Souverain» og «Guerrier») kurs mot vest og klarte å komme seg unna. De fire gjenværende skipene rømte nordover og inn i portugisisk farvann nær Lagos, der «Océan», flaggskipet til de la Clue,  og «Redoutable» ble drevet på grunn og ødelagt, mens «Téméraire» og «Modeste» ble kapret.

## Ettervirkning
De la Clue ble alvorlig skadet og ført i land i Portugal. De fem skipene i Cádiz ble blokkerte av nestkommanderende til Boscawen, admiral Broderick.

Selv om nederlaget til den franske skvadronen ødela en viktig del av planen om å invadere De britiske øyer, valgte franskmennene å gjennomføre angrepet. Planen ble omsider oppgitt i november same år etter at franskmennene tapte i slaget ved Quiberonbukta.

Etter å ha reparert skipene sine, ble flere av skipene til Boscawen sendt til flåten til admiral Hawke utenfor Ushant og fem av disse var med Hawke da han ødela Brest-flåten i slaget ved Quiberonbukta.

## Kilder

* Beatson. *Naval og Military Memoirs of Great Britain*, vol. ii. p.&nbsp;321 et seq.
*Clowes, W.L. (ed.). *The Royal Navy; A History, from the Earliest Times to the Present*, Volume III. (London 1898).
*Jenkins, E.H. *A History of the French Navy* (London 1973).
*Marcus, G. Quiberon Bay; *The Campaign in Home Waters*, 1759 (London, 1960).
*Troude. *Batailles navales de la France*, vol. i. p.&nbsp;379 et seq.
Mary Durack

**Mary Durack Miller** (født 20. februar 1913 i Adelaide, død 16. desember 1994) var en australsk historiker og forfatter. 

Hun har skrevet om koloniseringen av Australia, med utgangspunkt i sin egen families historie. Hun har også skrevet med forståelse om aboriginerne; romanen *Keep Him My Country* (1955) skildrer forholdet mellom en hvit kvegfarmeier og en aboriginerkvinne. Sakprosaboka *The Aborigines in Australian Literature* (1978) var et pionerverk. 

Hun ble Dame Commander av Order of the British Empire i 1977 og medlem av Order of Australia i 1987. 
## Referanser
Lancia Astura

**Lancia Astura** (1931–39) er en stor luksuriøs bil fra italienske Lancia bygd i 2 900 eksemplarer.  Navnet kommer av festningsbyen *Astura* i Lazio, eventuelt elven *Astura*. Sammen med Lancia Artena erstattet den Lancia Lambda. Astura hadde smalvinklet (19 grader) V8 på 2.6 liter og 72 hk (serie I og II), senere 2.9 liter og 82 hk (serie III og IV). Lancia leverte kort og langt (*corto e lungo*) chassis og motor til diverse karosseribyggere.


Paris - Bonhams 2014 - Lancia Astura 2nd Series Cabriolet - 1932 - 004.jpg | 1932 serie II av Pininfarina
2005-03-04 Motorshow Geneva 159.JPG | serie II av Castagna, Milano
MHV_Lancia_Astura_233C_Aerodynamica_1935_01.jpg | 1935 233C *Aerodinamica* av Castagna, Milano
Lancia Astura Pininfarina (16525324575).jpg | serie III av Pininfarina
Lancia Astura Pinin Farina Cabriolet - Villa d'Este 2014 - (14238796080).jpg | serie III av Pininfarina
Old dark blue Lancia police car photo-1.JPG | serie III politibil


## Referanser
Pembrolizumab

**Pembrolizumab** (tidligere * 'MK-3475' * og * 'lambrolizumab' *, handelsnavn **Keytruda**) er et humanisert antistoff som brukes i kreftimmunterapi. Det retter seg mot den programmert celledød 1 (PD-1) reseptoren . Stoffet ble opprinnelig brukt i behandling av metastatisk melanom (føflekkreft med spredning)

## Historie
Pembrolizumab ble oppfunnet av Gregory Carven, Hans van Eenennaam og John Dulos på Organon Biosciences. MRC Technology humaniserte antistoffet pembrolizumab for Organon i 2016.

4. september 2014 godkjente Food and Drug Administration (FDA) pembrolizumab. Det er godkjent for bruk som oppfølgingsbehandling av ipilimumab eller etterbehandling med ipilimumab og en BRAF-hemmer hos pasienter med avansert melanom som har mutasjon på BRAF-genet. Det markedsføres av Merck.

Den 2. oktober 2015 godkjente FDA pembrolizumab for behandling av metastatisk ikke-småcellet lungekreft hos pasienter med tumorer som uttrykker PD-L1 og som har mislyktes med behandling av andre kjemoterapeutiske substanser.

I Norge ble pembrolizumab godkjent til behandling av lokalavansert og metastaserende føflekkreft (malignt melanom) av Beslutningsforum 25. november 2015.

## Mekanisme

Pembrolizumab er et terapeutisk antistoff som blokkerer den hemmende liganden til programmert celledød 1 reseptor. Denne reseptoren er ansvarlig for hemming av immunresponsen mot kreftceller. Normalt er denne effekten nødvendig for å unngå upassende overreaksjon, for eksempel en autoimmun sykdom hos friske individer. Hos kreftpasienters blokkerer antistoff denne reseptoren, mens Pembrolizumab gjenoppliver immunsystemet, slik at det blir mulig å målrette og ødelegge kreftceller. 

## Kliniske studier
Fra en stor klinisk fase I-studie i 2015 kom det frem en responsrate på 37-38% hos pasienter med avansert melanom og en samlet svarprosent på 26% hos pasienter som hadde progressiv sykdom etter behandling med ipilimumab.

I 2015 var også stoffet med i en kliniske fase II-studie for ikke-småcellet lungekreft hos pasienter med oligometastatisk sykdom.
## Referanser


## Eksterne lenker
* KEYTRUDA full prescribing information
Preet Bharara

**Preetinder Singh «Preet» Bharara** (født 1968) er en amerikansk jurist og tidligere embetsmann. Han var føderal anklager (U.S. attorney) i det føderale distriktet Southern District of New York, et embete han ble utnevnt til av USAs president Barack Obama i 2009. Han ble avskjediget av president Donald Trump i mars 2017.

Bharara ble født i Punjab i India til en far som var sikh og en mor som var hindu. Han vokste opp en forstad i Monmouth County i New Jersey og gikk på skole i Tinton Falls i New Jersey, hvor han gikk ut som beste elev (*valedictorian*) i 1986. Han fikk sin *[[bachelor of arts]]* med ''magna cum laude'' fra Harvard College i 1990 og sin grad innen rettsvitenskap fra Columbia Law School i 1993, hvor han var redaksjonsmedlem i *[[Columbia Law Review]]*.

## Referanser
Wetar

**Wetar** () er ei tropisk øy i Bandasjøen som tilhører Indonesia (Sørøst-Asia) og ligger i den indonesiske provinsen Maluku. Øya er størst blant Wetarøyene (også kalt Barat Dayay-øyene), som er en del av den større øygruppen Molukkene (tidligere kjent som Krydderøyene).

Øya har hovedsakelig løvskoger (tropisk og subtropisk tørr semi-eviggrønn bredbladet løvskog) og regnes med til økoregionen Wallacea. Man regner med at 2/3 av den opprinnelige skogen har blitt avvirket. Bare fragmenter av det naturlige habitatet er tilbake, og selv disse er truet. Faunaen består av en blanding av asiatiske og australasiatiske arter, inkludert en rekke endemiske eller nesten endemiske arter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Edward Hawke

**Edward Hawke** (født 21. februar 1705 i London, død 17. oktober 1781 i Sunbury-on-Thames) var en britisk offiser i Royal Navy.

Han gikk inn i marinen i 1720, men var aldri ute for kamphandlinger før slaget ved Toulon i 1744. Under Den østerrikske arvefølgekrigen ble han forfremmet til kontreadmiral i 1747 og samme året kapret han seks skip fra en fransk 
skvadron i Biscayabukta under det andre slaget ved Kapp Finisterre. I Syvårskrigen erstattet Hawke admiral John Byng som kommandant i Middelhavet i 1756. 

Han blokkerte Rochefort i 1757 og i 1757 ledet han en blokade på Brest i seks måneder. Da flåten til Hawke ble drevet bort av en storm, benyttet den franske flåten muligheten og seilte fra havnen under Hubert de Brienne de Conflans. 20. november 1759 fulgte han de franske krigsskip og under et uvær vant han slaget ved Quiberonbukta, som sammen med seieren til Edward Boscawen ved Lagos fjernet franskmennene som en invasjonstrussel. 

Han pensjonerte seg og fikk æresgraden viseadmiral i Storbritannia i november 1765. Han ble adlet i desember 1766 og ble baron i 1776.

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Den agrippinske sibylle

**Den agrippinske sibylle** (latin: *Sibylla Agrippina*) er en sibylle som sammen med den europeiske sibylle ble tilføyd i middelalderen til de ti oldtidens sibyller oppregnet av Lactantius. Dermed ble det en tallmessig parallell mellom Det gamle testamentes tolv mindre profeter og de kvinnelige profetinner som man mente hadde forkynt en gudsforvantning inn i de førkristne hedenske samfunn.

Til tross for at det knyttes indirekte til antikkens sibylletradisjon har *den agrippinske sibylle* på ingen måte noe utgangspunkt i klassisk mytologi i antikken. 

## Referanser
Ung sigøynerkvinne

**Ung sigøynerkvinne** (latvisk: **Jaunā čigāniete**) er et maleri fra 1870 av den livonske maler Kārlis Jēkabs Vilhelms Hūns (Karl Jacob Wilhelm Huhn). 

Bildet forestiller en ung, løst kledt kvinne som med en hevet tamburin forsøker å fange en mynt. Etter deltakelse i Paris Salon i 1870, reiste Hūns til Normandie og deretter til Belgia, hvor man mener at han malte den unge kvinnen.

Bildet tilhører Latvias nasjonale kunstmuseum i Riga.

## Referanser
Spøkelset på Bragehus

***Spøkelset på Bragehus*** (originaltittel: **) er en svensk filmkomedie fra 1936, i regi av Ragnar Arvedson og norske Tancred Ibsen. Filmen er basert på Ove Ansteinssons skuespill *Hansen*, fra 1928. Hovedrollen spilles av Adolf Jahr.

## Handling
Slottet *Bragehus* skal arves av unge *Adrienne Brage*. Bygningen trenger en real opprustning og forvalteren *Einar Hård* ansettes til oppgaven. *Einar* interesserer seg for *Adrienne*, men dette blir ikke tolerert av de tre damene som fremdeles eier slottet (og som er i slekt med *Adrienne*). *Einar* blir til et slikt besvær at damene beslutter seg for å skremme ham bort ved hjelp av spøkerier, da han passende nok valgte å husere i «Spøkelsesfløyen».

## Om filmen
Filmen er basert på Ove Ansteinssons skuespill *Hansen*, som ble uroppført på Centralteatret i Oslo 30. desember 1928. Han skrev det under psevdonymet *Fritz Spassvogel*.

## Rolleliste (i utvalg)
*Adolf Jahr - *Einar Hård, forvalteren på Bragehus*
*Annalisa Ericson - *Adrienne Brage*
*Tollie Zellman - *Agate Brage*
*Eric Abrahamsson - *Johan Eriksson, tjener*
*Einar Axelsson - *Arnell, godseieren på Berga*
*Gerda Björne - *Beat-Sophie Brage*
*Märtha Lindlöf - *Constance Brage*
*Olof Sandborg - *Häradshövding Dyhlén*
*Ragnar Widestedt - *Landsfiskal*
*John Ericsson - *Befalingsmann* 
*Anders Frithiof - *Rik bonde* 
*Torsten Hillberg - *Rik bonde* 
*Hugo Björne - *«Vandreren»* 
*Erik Johansson - *Gårdsgutt*
*Siri Olson - *Tjenestepike*
*Britta Estelle - *En ung Agate Brage*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tasman Bay

**Tasman Bay / Te Tai-o-Aorere** er en bred, triangulær bukt i den nordlige enden av Sørøya på New Zealand. Bukta er om lag 75 kilometer tvers over på det bredeste punktet (mellom Separation Point og D'Urville Island), og 56 kilometer dyp. Kystlinjen er ca. 120 kilometer lang, og det er en rekke mindre bukter på denne strekningen. Vest for Tasman Bay finnes den noe mindre bukta Golden Bay, og i øst ria-området Marlborough Sounds. I den vestlige enden av bukta ligger Abel Tasman nasjonalpark.  

Den innerste delen av bukta er grunn, mindre enn 40 meter dyp. Dybden øker til ca. 90 meter lenger ute i bukta. Tasman Bay ble antagelig skapt i en istid tidlig i pleistocen, da havnivået var lavere og tykke lag med grus ble avsatt i området.

Tasman Bay ble oppdaget av Abel Tasman i 1642, men ble ikke navngitt. Kaptein James Cook kom i 1770 og ga Golden Bay og Tasman Bay navnet *Blind Bay*. På Cooks andre reise i 1773 skilte han mellom de to buktene, og ga Tasman Bay navnet Blind Bay. Golden Bay fikk navnet *Murderer's Bay*. D'Urville ga bukta navnet Tasman Bay i 1827, oppkalt etter den europeiske oppdageren. 1. august 2014 ble buktas offisielle navn endret til *Tasman Bay / Te Tai-o-Aorere* etter en overenskomst med maoriene. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Badende gutter

**Badende gutter** (latvisk: **Peldētāji zēni**) er et maleri fra 1900 av den kurlandskfødte kunstner Jānis Valters (senere Johann Walter-Kurau). 

Bildet forestiller tre gutter ved badestranden i solskinn. Valters malte adskillige bilder med lignende motiv i perioden 1900–1926.

Maleriet tilhører Latvias nasjonale kunstmuseum i Riga.

## Referanser
Ove Ansteinsson

**Ove Arthur Ansteinsson** (født 1884 i Risør og oppvokst i Vallset og Hamar, død 1942) var en norsk journalist og forfatter.

Ansteinsson debuterte som forfatter med en samling friske småfortellinger, *Hedemarksfolk*, i 1909, men allerede i 1901 fikk han sine første noveller publisert i *[[Oplandenes avis]]*. Han var redaktør for avisa *[[Akershus (avis)|Akershus]]*, Lillestrøm (1915-1919) og *[[Østerdalens Avis]]*, Elverum (1919-1922) 

Blant øvrige verker kan nevnes: *Ener Tuve* (1910), *Broder Nikolai og to andre* (1911), *Svartskogen* (1913), *Smaahistorier* (1914), *Plankegjærdet* (1921), *[[Hu Dagmar]]* (1925), *Gullfjellet* (1927) og *Broder Nicolai* (1935). Den svenske filmen *[[Spøkelset på Bragehus]]* (1936) er basert på hans skuespill *Hansen* (1928).

## Kilder
* ''Ove Ansteinsson'' i Kvennstuguteatret

## Eksterne lenker
*
Pike i folkedrakt

***Pike i folkedrakt*** (latvisk: ***Meitene tautas tērpā***) er et maleri fra 1930 av den latviske maleren Jānis Tīdemanis. Bildet forestiller en ung pike med fletter i en stilisert folkedrakt med sterke farver på mørk bakgrunn. 

Maleriet tilhører Latvias nasjonale kunstmuseum i Riga.

## Referanser
Slaget ved Restigouche

**Slaget ved Restigouche** var et sjøslag som ble utkjempet under den franske og indianske krigen på Restigouche River mellom britiske Royal Navy og en liten flotilje av franske marinefartøy. De franske fartøyene ble sendt for å støtte Ny-Frankrike etter at Quebec falt. Forsyninger var særdeles viktige fordi Frankrike styrte koloniene sine slik at de var helt avhengige av produkter og varer fra hjemlandet. Tapet i slaget ved Restigouche gjorde at forsyningene ikke kom frem til soldatene og markerte slutten på det franske forsøket på å holde på koloniene sine i Nord-Amerika. 

## Se også
* Slaget ved Sainte-Foy

## Kilder

* Parks Canada: *Battle of the Restigouche National Historic Site* .Brosjyre 2003
Slaget ved Beauport

**Slaget ved Beauport**, også kjent som **Slaget ved Montmorency**, ble utkjempet 31. juli 1759, var en viktig trefning mellom britiske og franske styrker under Syvårskrigen (også kalt den franske og indianske krigen) i den franske provinsen Canada. Angrepet ble utført av britene mot den franske forsvarslinjen ved Beauport, om lag fem kilometer øst for of Quebec. De britiske soldatene under general James Wolfe trakk seg tilbake med et tap på 443 mann. 

Franskmennene feiret seieren, men general Montcalm var mer lunken og skrev til Bourlamaque at han mente angrepet bare var en forsmak på det som måtte komme, og at de ikke hadde noe annet valg enn å vente. Angrepet kom til slutt, den 13. september da britene gikk i land vest for Quebec og slo franskmennene på Abrahamslettene i slaget som krevde livet til både Montcalm og Wolfe.

## Kilder
*Stacey, Charles Perry (1959). Quebec, 1759: *The Siege and The Battle*, Toronto: MacMillan
Mann går inn i et rom

***Mann går inn i et rom*** (latvisk: ***Cilvēks, kas ieiet istabā***) er et kubistisk maleri fra 1927 av den latviske, polskfødte kunstneren Niklāvs Strunke (1894-1966). Bildet forestiller en mann som går gjennom en dør, ved siden av ham ses et lite bord og en lyskilde i et halvtomt rom. 

Maleriet tilhører Latvias nasjonale kunstmuseum i Riga.

## Referanser
Louis-Joseph de Montcalm

**Louis-Joseph de Montcalm** var kommandant for de franske styrkene i Nord-Amerika under Syvårskrigen eller den franske og indianske krigen, som krigsskueplassen i Nord-Amerika også ble kalt. 
Montcalm ble født nær Nîmes i Frankrike i en adelsfamilie og gikk tidlig inn i militæret. Han var i tjeneste under den polske arvefølgekrigen og Den østerrikske arvefølgekrigen  hvor han utmerket seg og ble forfremmet til brigadesjef. I 1756 sendte kong Ludvig XV han til Ny-Frankrike for å lede forsvaret mot britene under Syvårskrigen. Montcalm oppnådde en del suksess i 1756 og 1757, men britene mobiliserte store tropper mot Ny-Frankrike i 1758-1759, og det endte med at Montcalm ble slått og mistet livet i Quebec og at franskmennene i 1760 mistet Ny-Frankrike. 

Montcalm var en kontroversiell person og avgjørelsene hans ved Quebec har blitt kritisert av militærhistorikere. 

## Minnesmerke

Fire fartøy i den franske marinen har blitt oppkalte etter ham opp gjennom årene, den siste en F70 fregatt fra 1975. 

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
*
Den etruskiske sibylle

**Den etruskiske sibylle** var den profetiske prestinne (*[[sibylle]]*) som presiderte over det Apollonske orakel - kun skal ha forutsaht den trojanske krig. Hvorvidt denne sibylle var identisk med den tiburtinske sibylle i Tibur eller den greske sibylle i Cumae er ikke sikkert.
Judith Wright

**Judith Arundell Wright** (født 1915 i Armidale, død 2000 i Canberra) var en australsk forfatter, miljøvernaktivist og forkjemper for aboriginernes rettigheter. 

Hun regnes som en av Australias fremste lyrikere. Hun har skrevet 10-12 diktsamlinger; mange av diktene er preget av hennes sosiale engasjement. Hun utga også en novellesamling, barnebøker, litteraturkritikk og sakprosa. 

Hun mottok samveldeprisen Queen's Gold Medal for Poetry i 1991 som den første australier. Lyrikkprisen *Judith Wright Calanthe Award* og kulturesenteret *Judith Wright Centre of Contemporary Arts* i Brisbane er oppkalt etter henne. 
## Referanser

## Litteratur
* Brady, Veronica (1998) *South of My Days: A Biography of Judith Wright*. Angus & Robertson. ISBN 0-207-18857-2