Tefnut

**Tefnut** er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en gudinne for vann og fuktighet, således en personifisering av himmelens fukt. Hun var datter av Atum, søster og hustru av Shu, guden for luften som var hennes mytologiske motpart. Hun var mor til Geb (Jorden) og Nut (Himmelen). Hun ble framstilt som en kvinne med løvehode og som Ras øyne var hun forbundet med andre gudinner med løveaspektet. Som løvinne kunne Tefnut vise en annen og fryktelig side av seg selv, og i en myte rømte hun til Nubia i et raserianfall og ble brakt tilbake av Tot.

## Etymologi
Navnet kan bokstavelig oversettes som «Det vannet». Det har blitt knyttet til verbet *tfn*, «å spytte, bli fuktig» og *nu*, «himmel, vannene», og kan forstås som at det henviser til regn. Versjoner av opphavsmyten forteller at Ra eller Atum (senere Ra-Atum) spyttet henne ut og hennes navn ble skrevet i hieroglyfer som spyttende munn i senere tekster.

Som de fleste egyptiske guddommer, inkludert hennes bror Shu, hadde ikke Tefnet et bestemt skrifttegn eller symbol. Hennes navn i hieroglyfer besto av de fire enkeltstående fonografiske symboler *t-f-n-t*. Selv om *n* er fonografisk en representasjon av bølger på overflaten av vann, har det aldri blitt brukt som ideogram (skrifttegn) eller determinativ (bestemmelsesord) for ordet vann (*mw*), eller for noe assosiert med vann.

## Mytologisk opprinnelse

Tefnut er en datter av solguden Atum (eller Ra-Atum i assimileringen av Ra). Med sin bror Shu er hun mor til Nut og Geb, henholdsvis himmelen og jorden. Hennes barnebarn er Osiris, Isis, Set, Nefthys, og i en del versjoner også Horus den eldre (*Heru Wer*), og oldemor til Horus den yngre (*Heru-sa-Aset*). Sammen med sin far og bror, og barn, var Tefnet en del av Enneaden (en samling av ni guddommer) som ble dyrket med sentrum i byen Heliopolis.

Det er en rekke varianter av opphavsmyten til Tefnut og hennes tvillingbror Shu. I alle versjoner er Tefnut et produkt av partenogenese (populært kalt «jomfrufødsel») og alle involverer en form for kroppslig væske. I opphavsmyten i Heliopolis er solguden Atum som masturberer for å framstille Tefnet og Shu.

I en myte fra Memfis blir det sagt at solguden Atum snøt nesen en gang og Tefnuts bror Shu ble født, og da han rensket halsen ble Tefnut født. Sammen med sin bror Shu ble hun mor til Geb og Nut. I en del myter svelger Atum sin sæd, og spyttet det ut som tvillingene. I uansett tilfelle er det et ordspill på lyden *tef* som utgjør den første stavelsen av navnet Tefnut, men som også utgjør ordet med meningen «å spytte».

I gravtekstene er det en referanse til Shu som ble blåst ut av nesen til Atum, og Tefnut som ble spyttet som spytt. Bremner-Rind-papyrusen og Memfisteologien beskrev at Atum masturberte, svelget sin sæd og spyttet ut sin sæd som formet tvillingene. Kombinasjonen av biologisk og intellektuell forklaring på skapelsen er framhevet i Memfisteologien som uttalte at Enneaden «kom i eksistens ved hans sæd og hans fingre, men Enneaden er tennene og leppene i denne munnen som sa navnene på alle ting og fra hva Shu og Tefnut kom fra.»

I en gravtekst er følgende erklæring en kommentar til skapelsen:

## I kunsten
Tefnut er i kunsten framstilt som et menneske med løvehode i Enneaden i Heliopolis. Hun kan også bli framstilt som en løvinne, eller som løve med hodet til en slange, men også som kun et menneske. Som menneske eller delvis menneske har hun ofte en parykk som er prydet med uraeusslange, eller en uraeus og en solskive. Hennes ansikt er tidvis vist som det ene hodet sammen med hodet til hennes bror Shu (se bilde til høyre av *menat* som eksempel).

I løpet av 18. og 19. dynasti, særskilt under Amarnaperioden ble Tefnut framstilt i menneskelig form med en flat hodekledning som var toppet av spirende planter. Farao Akhnatons mor Teje ble avbildet kledd i en tilsvarende hodekledning, og ble identifisert med Hathor-Tefnut. Den ikoniske blå kronen til Nefertiti ble forstått av den britiske arkeologen Joyce Tyldesley til å være avledet fra Tejes hodekledning, og kan således indikere at hun også ble identifisert med Tefnut.

## Kultsentre
Tefnuts fremste kultsentre lå i Heliopolis og Leontopolis (dagens Tel el-Muqdam). Ved Heliopolis var Tefnut et av de ni medlemmene av byens store Enneaden, og er referert til i sammenheng med renselen til *wabet* (prestene) som en del av tempelritualene. Her hadde hun en helligdom kalt for Nedre Menset.

Ved Karnak utgjorde Tefnut en del av den store Enneaden og ble påkalt i bønner for faraos helse og velvære. Hun ble dyrket sammen med Shu som et par løver i Leontopolis i Nildeltaet.

## Referanser


## Eksterne lenker