Pokémon Red og Blue

***Pokémon Red*** og ***Pokémon Blue***, opprinnelig utgitt i Japan som ***Pocket Monsters: Red & Green*** (japansk: , Hepburn **') er to [[rollespill (videospill)|videorollespill]] utviklet av [[Game Freak]] og utgitt av [[Nintendo]] for [[Game Boy]]. De er de første spillene i [[Pokémon (videospillserie)|spillserien ''Pokémon'']]. Spillene ble først utgitt i Japan i 1996 som ''Red'' og ''Green''; ''Blue'' ble utgitt senere samme år som en spesialutgave. I løpet av de neste tre årene ble de utgitt i Nord-Amerika, Europa og Australia som ''Red'' og ''Blue''. ''[[Pokémon Yellow]]'', en annen spesialutgave, ble gitt ut et drøyt år senere. [[Nyutgaver av videospill|Nyutgaver]] av ''Red'' og ''Green'', [[Pokémon FireRed og LeafGreen|''Pokémon FireRed'' og ''LeafGreen'']], ble utgitt til [[Game Boy Advance]] i 2004.

Spilleren styrer protagonisten fra et [[fugleperspektiv]] og navigerer gjennom den fiktive regionen Kanto for å mestre [[Pokémons spillmekanikk|Pokémon-kjemping]]. Målet i spillet er å bli mesteren av Pokémon League ved å slå åtte [[Pokémon Gym|Gym-ledere]] og så de fire beste trenerne i regionen, kalt [[Elite Four]]. Et annet mål er å fullføre [[Pokédex]]en, et leksikon i spillet, ved å fange de 150 tilgjengelige [[Liste over Pokémon|pokémonene]]. ''Red'' og ''Blue'' gjør nytte av Game Boys [[Game Link Cable]], som kobler to spill sammen og lar spillere bytte pokémon med hverandre og kjempe mot hverandre. Spillene er uavhengige av hverandre, men har samme handling, og selv om de kan spilles hver for seg må spillere bytte pokémon mellom spillene for å kunne få tak i alle de første 150 pokémonene.

''Red'' og ''Blue'' fikk god mottakelse blant kritikere, spesielt for flerspillermuligheten og konseptet om å bytte pokémon mellom spillutgavene. De fikk en sammenlagt skår på 89 % på [[GameRankings]], og har ofte blitt listet opp på lister over tidenes beste spill, blant annet minst fire ganger på [[IGN]]s årlige liste «Top 100 Games of All Time». Spillenes utgivelse markerte starten på et mange milliarder dollars [[franchise]] som har solgt millioner av spill på verdensbasis. I 2009 kom de i ''[[Guinness rekordbok]]'' som «Best selling RPG on the Game Boy» og «Best selling RPG of all time». Spillene ble utgitt på [[Nintendo 3DS]]' [[Virtual Console]] 27. februar 2016 for å markere deres 20-årsjubileum.

== Spillmekanikk ==


''Pokémon Red'' og ''Blue'' har et tredjepersons [[fugleperspektiv]] med tre forskjellige visninger: en kartvisning der hovedpersonen går rundt i spillverdenen, en kampvisning, og et menygrensesnitt der spilleren kan konfigurere sine pokémon, gjenstander («items») og spillinnstillinger.

Spilleren kan bruke sine [[pokémon (monster)|pokémon]] til å kjempe mot andre pokémon. Når spilleren møter ville pokémon eller utfordres av trenere endres visningen til et turbasert system der spillerens pokémon er i forgrunnen, og motstanderens pokémon i bakgrunnen. Under disse kampene må spilleren enten velge ett av fire trekk pokémonen skal utføre for å slå motstanderen, bruke en gjenstand, flykte, eller bytte til en annen pokémon. Hver pokémon har en mengde HP («hit points»); når en pokémons HP reduseres til null besvimer den og kan ikke kjempe lenger. Når spillerens pokémon slår motstanderens pokémon får den et visst antall EXP («experience points»). Når den har fått nok EXP vil den gå opp ett nivå. En pokémons nivå bestemmer dens fysiske egenskaper, som [[Pokémons spillmekanikk#Statistikk|kampstatistikk]] og hvilke trekk den lærer. På visse nivåer kan pokémon utvikle seg. Disse utviklingene påvirker også pokémonens statistikk og hvilke trekk den kan lære (høyere utviklinger får bedre statistikk per nivå, men lærer også nye trekk på høyere nivåer enn den lavere utviklingen ville ha lært samme trekk).

[[Pokémons spillmekanikk#Å fange pokémon|Å fange ville pokémon]] er en annen viktig del av spillet. Når man kjemper mot en vill pokémon kan man kaste en [[pokéball]] på den for å prøve å fange den. Om man klarer å fange den, vil den bli eid av spilleren. Suksessfaktorer når det gjelder å fange pokémon inkluderer blant annet HP-en til målpokémonen og typen pokéball som brukes; jo lavere målets HP er og jo sterkere pokéball, jo bedre er sjansen for å fange den. Det endelige målet i spillet er å fange alle pokémonene i [[pokédex]]en, et omfattende oppslagsverk over pokémon, ved å fange, [[Pokémon-utvikling|utvikle]] og bytte til seg alle de 151&nbsp;skapningene.

''Pokémon Red'' og ''Blue'' lar spillerne bytte pokémon mellom to spill ved hjelp av Game Boys [[Game Link Cable]]. Dette må gjøres for å fullføre pokédexen, siden visse pokémon kan kun utvikles ved å bli byttet bort, og hvert spill har visse pokémon som kun funnes i den ene utgaven. Denne kabelen gjør det også mulig for to spillere å kjempe mot hverandre med pokémonene sine. Når man spiller ''Red'' eller ''Blue'' på en [[Game Boy Advance]] eller [[Game Boy Advance SP|SP]] vil den vanlige GBA/SP-kabelen ikke virke; spillerne må i stedet bruke Nintendos Universal Game Link Cable.

I tillegg til å bytte pokémon mellom ''Red'', ''Blue'' og ''[[Pokémon Yellow|Yellow]]'', kan man også bytte pokémon med den andre generasjonen Pokémon-spill: ''[[Pokémon Gold og Silver|Pokémon Gold, Silver]]'' og ''[[Pokémon Crystal|Crystal]]''. Det er imidlertid visse begrensninger: spillene kan ikke kobles sammen dersom en av spillernes pokémon eller pokémonenes trekk ble introdusert i den andre spillgenerasjonen. I tillegg kan man bruke [[Nintendo 64]]s [[Transfer Pak]] for å bytte pokémon og gjenstander til Nintendo 64-spillene ''[[Pokémon Stadium]]'' og ''[[Pokémon Stadium 2]]''. ''Red'' og ''Blue'' er ikke kompatible med Pokémon-spillene i neste generasjon, altså spill for [[Game Boy Advance]] eller [[Nintendo GameCube|GameCube]].

== Handling ==
=== Setting ===
''Pokémon Red'' og ''Blue'' finner sted i den fiktive regionen [[Kanto (Pokémon)|Kanto]], som er basert på den virkelige regionen [[Kantōregionen|Kantō]] i Japan. Dette er én av flere regioner (som vist i senere spill), og er hjem til de 151&nbsp;forskjellige pokémon-artene, samt byer og landsbyer bebodd av mennesker, og veier som binder stedene sammen. Noen områder er bare tilgjengelige etter at spillerens pokémon har lært visse trekk, eller spilleren har fått tak i visse gjenstander. Pokémon kan fanges i forskjellige typer områder, med forskjellige typer pokémon i forskjellige områder. For eksempel kan [[Tentacool]] fanges når spilleren er i vannet, eller ved å fiske, mens [[Zubat]] kun kan fanges i huler.

=== Historien ===
Når hovedpersonen i begynnelsen av spillet går ut i høyt gress blir han stoppet av den berømte pokémon-forskeren [[Professor Oak]]. Oak forklarer at ville pokémon bor i høyt gress, og at det kan være farlig å møte på dem. Han tar hovedpersonen med til laboratoriet sitt, hvor han møter Oaks barnebarn, som også ønsker å bli en pokémon-trener, og er spillerens rival gjennom hele spillet. Hovedpersonen og rivalen blir bedt om å velge en pokémon blant tre forskjellige: [[Bulbasaur]], [[Squirtle]] og [[Charmander]]. Oaks barnebarn vil alltid velge den pokémonen som er sterkest mot spillerens startpokémon. Han vil så utfordre spilleren til en pokémon-kamp med deres nye pokémon, og vil utfordre ham flere ganger i løpet av spillet.

Når han besøker regionens byer vil hovedpersonen komme til pokémon-gymmer. I hver av disse bygningene er det en gym-leder som spilleren må overvinne for å få totalt åtte gymmerker, ett fra hvert gym. Når spilleren har fått tak i alle åtte kan han delta i Pokémon League, som består av regionens beste pokémon-trenere. Der må spilleren kjempe mot [[Elite Four]] og til slutt den nye mesteren: Oaks barnebarn. Gjennom spillet må spilleren også kjempe mot [[Team Rocket]], en kriminell organisasjon som misbruker pokémon. Team Rocket har mange planer for å stjele sjeldne pokémon, planer spilleren må spolere.

== Utvikling ==
Konseptet til Pokémon-sagaen kommer fra [[insektsamling]], en [[hobby]] [[videospilldesign|spilldesigner]] [[Satoshi Tajiri]] hadde som barn. Under oppveksten opplevde han imidlertid en økende [[urbanisering]] av hjembyen sin, og på grunn av dette ble det færre insektarter å fange. Tajiri la merke til at barn begynte å leke mer innendørs enn utendørs, og fikk ideen om et videospill med skapninger som minner om insekter, kalt pokémon. Han tenkte barn ville skape relasjoner til sine pokémon ved å gi dem egne navn, og så kontrollere dem for å representere frykt eller sinne som en form for å lette stress. Pokémonene blør eller dør imidlertid aldri i kamp, de bare besvimer – dette var et følsomt emne for Tajiri, som ikke ville fylle spillverdenen med «meningsløs vold».

Da [[Game Boy]] ble sluppet tenkte Tajiri at dette systemet var perfekt for ideen hans, spesielt på grunn av [[Game Link Cable|Game Link-kabelen]], som han så for seg at kunne la spillere bytte pokémon med hverandre. Konseptet med å bytte informasjon på denne måten var ny i videospillindustrien, fordi tilkoblingskabler tidligere bare hadde blitt brukt til å konkurrere mot hverandre. «Jeg så for meg informasjon som ble overført ved å koble to Game Boy-er sammen med spesialkabler, og tenkte at wow, det kommer til å bli noe!» sa Tajiri. Tajiri tokk også innflytelse fra [[Square Co.|Squares]] Game Boy-spill ''[[The Final Fantasy Legend]]'', og bemerket i et intervju at spillet ga ham en idé om at mer enn bare [[actionspill]] kunne lages for den håndholdte konsollen.

Spillets hovedpersoner er oppkalt etter Tajiri selv som «Satoshi», som beskrives som Tajiri som barn, og «Shigeru» etter hans langvarige venn, rollemodell, mentor og Nintendo-kollega [[Shigeru Miyamoto]]. [[Ken Sugimori]], artist og langvarig venn av Tajiri, ledet designavdelingen av spillet, og kom fram til designet på alle de 151&nbsp;pokémonene med et team på mindre enn ti personer. Sugimori fullførte så designet til hver pokémon og tegnet dem fra forskjellige vinkler slik at Game Freaks grafikkavdeling kunne gjenskape dem i spillet på en god måte. Musikken i spillet ble komponert av [[Junichi Masuda]], som brukte Game Boy-ens fire lydkanaler til å skape både musikken og lydeffektene og pokémonenes egne lyder som høres når man møter dem. Han har bemerket at spillenes kjenningsmelodi, kalt «Monster», ble produsert med tanke på en kampscene der [[hvit støy]] ble brukt til å høres ut som [[marsj (musikk)|marsjmusikk]] og imitere en [[skarptromme]].

Spillet skulle egentlig hete ''Capsule Monsters'', men gikk gjennom flere navn (deriblant ''CapuMon'' og ''KapuMon'') på grunn av [[varemerke]]problemer, før de endte opp på ''Pocket Monsters''. Tajiri trodde alltid at [[Nintendo]] ville avslå spillet fordi de til å begynne med ikke forsto konseptet. Spillene ble imidlertid en stor suksess, noe Tajiri og Nintendo ikke hadde forventet, spesielt med tanke på at de kom på et tidspunkt da Game Boys popularitet var dalende. Da han hørte om konseptet ''Pokémon'' foreslo Miyamoto at man skulle lage flere versjoner av spillet med forskjellige pokémon i hver, noe som ville hjelpe med bytteaspektet i spillet.

I Japan var ''Red'' og ''Green'' de første versjonene som ble sluppet. De solgte raskt, delvis på grunn av ideen om å dele spillet i to versjoner, noe som gjorde at mange spillere kjøpte begge versjonene. Flere måneder senere ble ''Blue'' gitt ut i Japan som en spesialutgave som kun kunne kjøpes via [[postordresalg|postordre]], med oppdatert grafikk og ny dialog. For å skape mer utfordring og hype rundt spillet avslørte Tajiri at det var en ekstra pokémon kalt [[Mew (Pokémon)|Mew]] skjult i spillene, noe han mente «skapte mange rykter og myter om spillet» og «holdt interessen i live». Denne pokémonen ble egentlig lagt til som en intern spøk av [[Shigeki Morimoto]], og skulle ikke eksponeres for spillerne. Det var ikke før senere at Nintendo bestemte seg for å gi ut Mew under promoteringstilsetninger. I 2003 ble imidlertid en teknisk feil i spillet kjent som gjør at alle spillere kan få tak i den sjeldne pokémonen.

Da spillet skulle [[Internasjonalisering og lokalisering|lokaliseres]] for Nord-Amerika gikk et lite team under ledelse av Hiro Nakamura gjennom hver enkel pokémon og ga dem nye navn med tanke på et vestlig publikum, basert på pokémonenes utseende og karakteristikk. I løpet av denne prosessen tok Nintendo også ut varemerkebeskyttelse på alle de 151 pokémonnavnene for å sikre seg at de ville være unike for disse spillene. Under oversettelsesprosessen ble det klart at det ikke var så lett som å endre teksten i spillet fra [[japansk]] til [[engelsk]]; spillene måtte omprogrammeres fra bunnen av på grunn av [[kildekode]]ns skjøre tilstand, en bieffekt av den uvanlig lange utviklingstiden til spillene. De engelskspråklige utgavene ble derfor basert på den nyere japanske versjonen ''Blue'', med samme programmering og grafikk, men med samme fordeling av pokémon som i de japanske utgavene ''Red'' og ''Green''.

Når de ferdige utgavene ''Red'' og ''Blue'' var i ferd med å bli utgitt brukte Nintendo angivelig over 50&nbsp;millioner [[amerikansk dollar|dollar]] på å markedsføre spillene av frykt for at serien ikke skulle appellere til amerikanske barn. Det vestlige lokaliseringsteamet advarte Nintendo om at «søte monstre» kanskje ikke ville godtas av et amerikansk publikum, og anbefalte at de skulle redesignes og gjøres tøffere. Nintendos daværende president, [[Hiroshi Yamauchi]], lot dem ikke gjøre dette, og tok heller sjansen på å slippe spillene i [[USA]] slik de var. Til tross for disse utfordringene ble de nyprogrammerte utgavene ''Red'' og ''Blue'' til slutt sluppet i Nord-Amerika over to og et halvt år etter at ''Red'' og ''Green'' kom ut i Japan.

== Mottakelse og ettermæle ==

''Pokémon Red'' og ''Blue'' var starten på det som skulle bli et enormt mange milliarder dollars [[mediefranchise]]. Innen 1997 hadde det blitt solgt 10,4&nbsp;millioner eksemplarer av ''Red'', ''Green'' og ''Blue'' i Japan. Ved slutten av salgsperioden hadde det blitt solgt 9,85&nbsp;millioner eksemplarer i USA. I 2009 omtalte [[IGN]] ''Pokémon Red'' og ''Blue'' som «Best selling RPG on the Game Boy» og «Best selling RPG of all time».

Spillene fikk for det meste positive omtaler av kritikere, og har en sammenlagt skår på henholdsvis 87,86 % (''Red'') og 88,33 % (''Blue'') på [[GameRankings]]. Spesielt flerspillerfunksjonene med muligheten for å bytte pokémon med og kjempe mot andre spillere fikk gode omtaler. Craig Harris fra ''[[IGN]]'' ga spillet en skår på 10 av 10: «Selv om du fullfører historien har du nok ikke alle pokémonene i spillet. Utfordringen om å fange alle er virkelig spillets største tiltrekningskraft.» Han kommenterte også spillets popularitet, spesielt blant barn, og beskrev den som en «mani». [[GameSpot]]s Peter Bartholow, som ga spillene en skår på 8,8 av 10, beskrev grafikken og lyden som noe primitive, men sa også at dette var spillenes eneste ulempe. Han roste spillenes gjenspillingsverdi fordi de har en stor tilpasningsevne og store variasjoner hver gang man spiller, og sa at de var gode spill som ville glede både de som aldri hadde spilt rollevideospill før, og de som allerede var tilhengere av sjangeren.

Spillenes suksess har blitt tilskrevet den innovative spillopplevelsen heller enn audiovisuelle effekter. En artikkel fra [[Columbia Business School]] indikerer at barn foretrekker den faktiske spillopplevelsen i et spill over diverse spesialeffekter. Mangelen på slike effekter i ''Pokémon''-spillene vil kunne fremme barns fantasi og kreativitet, skrives det i artikkelen. Greg Howson i ''[[The Guardian]]'' skrev at «med alt pratet om [[spillmotor]]er og [[mønsterkart]] så er det noe forfriskende med denne overlegne spillopplevelsen som får det til å overse den søte 8-bitsgrafikken.»

Videospillnettstedet [[1UP.com]] laget en liste over «Top 5 'Late to the Party' Games» med spill som viser en spillplattforms uutnyttede potensial, og var blant de siste spillene utgitt for sin konsoll. I denne lista kom ''Red'' og ''Blue'' på førsteplass, og ble omtalt som Nintendos «hemmelige våpen» da de ble utgitt på slutten av 1990-tallet. ''[[Nintendo Power]]'' hadde ''Red'' og ''Blue'' på ei liste over de beste spillene for [[Game Boy]]/[[Game Boy Color]], og sa at det var noe med spillet som fikk dem til å fortsette til de hadde fanget alle pokémonene. ''[[Game Informer]]''s Ben Reeves kalte ''Red'' og ''Blue'' (sammen med ''[[Pokémon Yellow|Yellow]]'', [[Pokémon Gold og Silver|''Gold'', ''Silver'']] og ''[[Pokémon Crystal|Crystal]]'') for de nest beste Game Boy-spillene og sa at de hadde mer dybde enn det kunne virke som. I ''[[Official Nintendo Magazine]]''s liste over de 100 beste Nintendo-spillene noensinne kom ''Red'' og ''Blue'' på 52.-plass. I 2003 kom ''Red'' og ''Blue'' på 72.-plass på ''[[IGN]]''s «Top 100 Games of All Time», hvor kritikerne sa at spillene «startet en revolusjon» og roste det gode spilldesignet og den komplekse strategispillingen, samt muligheten for å bytte pokémon mellom forskjellige spill. To år senere kom de på 70.-plass i den oppdaterte listen, hvor de igjen påpekte at spillene var begynnelsen på det som skulle bli mange oppfølger- og spinoffspill, TV-serier, filmer og annet tilbehør, og at spillene hadde gjort at ''Pokémon'' fikk et solid fotfeste i [[populærkultur]]en. I 2007 kom ''Red'' og ''Blue'' på 37.-plass på samme liste, og kritikerne bet seg blant annet merke i spillenes langtlivethet, og det faktum at spillerne ble tvunget til å omgås hverandre for å kunne bytte til seg alle pokémonene.

Spillene markerte starten på det som skulle bli en mange milliarder dollars [[mediefranchise]], og fem år etter at ''Red'' og ''Blue'' ble utgitt feiret Nintendo sitt «Pokémoniversary» («Pokémon-jubileum»). [[George Harrison]], visepresident for markedsføring og firmakommunikasjon ved Nintendo of America, sa at «disse edelsteinene [''Pokémon Red'' og ''Blue''] har utviklet seg til [[Pokémon Ruby og Sapphire|''Ruby'' og ''Sapphire'']] [[rubin]] og [[safir]] på engelsk]. Utgivelsen av ''[[Pokémon Pinball]]'' setter i gang en rekke nye ''Pokémon''-eventyr som vil introduseres i løpet av de neste månedene».

12. februar 2014 lanserte en anonym [[Australia|australsk]] hacker [[Twitch Plays Pokémon|Twitch Plays ''Pokémon'']], et «sosialt eksperiment» på videostrømmenettsida [[Twitch]]. Prosjektet var et [[crowdsourcing|crowdsourcet]] forsøk på å spille en modifisert versjon av ''Pokémon Red'' ved å la brukere skrive inn kommandoer i kanalens chat, med et gjennomsnitt på &nbsp;deltakere. Resultatet ble sammenlignet med å «se en [[trafikkulykke|bilulykke]] i sakte film». Spillet ble fullført 1. mars 2014, etter 390&nbsp;timers kontinuerlig spilling med mange tusen deltakere.

== Andre versjoner ==

***Pokémon Blue*** ([[japansk]]:  **') ble utgitt i Japan som en spesiell postordreutgave til abonnentene av *[[CoroCoro Comic]]* 15. oktober 1996. Det ble senere utgitt i butikker 10. oktober 1999. Spillet hadde oppdatert grafikk og ny dialog, og har Blastoise som maskot. Spillets programmering og grafikk ble brukt til å lage de internasjonale utgavene av *Red* og *Green*, som fikk navnene *Red* og *Blue*. Den japanske utgaven *Blue* har nesten alle pokémonene fra både *Red* og *Green*, noe som gjør at det bare er noen få pokémon som er helt eksklusive til én utgave.

***Pokémon Yellow: Special Pikachu Edition*** (japansk:  **') er en spesialutgave av ''Red'' og ''Blue'' som opprinnelig ble sluppet 12. september 1998 i [[Japan]], 1. oktober 1999 i Nord-Amerika, og 16. juni 2000 i Europa. Spillet ble designet for å ligne på [[Pokémon (anime)|animen ''Pokémon'']]; spilleren mottar en [[Pikachu]] som sin startpokémon, og motstanderen starter med en [[Eevee]]. Noen av bifigurene i spillet ligner på de fra animen, deriblant [[Team Rocket|Jesse, James og Meowth]].

***Pokémon FireRed*** og ***Pokémon LeafGreen*** ([[japansk]]:  **') er utvidede nyutgaver av *Red* og *Blue*. Disse spillene ble utviklet av Game Freak og utgitt av Nintendo for Game Boy Advance, og er kompatible med Game Boy Advance Wireless Adapter, som i begynnelsen kom sammen med spillene. *FireRed* og *LeafGreen* ble utgitt i Japan 23. januar 2004, i Nord-Amerika 9. september 2004, og Europa 1. oktober 2004.

Spillene fikk god kritikk, med en sammenlagt skår på 81 % på Metacritic. De fleste kritikerne berømte at de hadde fått med nye spillelementer mens de fortsatt hadde spillseriens tradisjonelle spillmekanikk. Mottakelsen av grafikken og lyden var litt mer blandet, der noen sa at de var for enkle, og ikke noen stor forbedring fra de forrige spillene i serien, ''Pokémon Ruby'' og ''Sapphire''. *FireRed* og *LeafGreen* var kommersielle suksesser, og solgte rundt 12&nbsp;millioner utgaver på verdensbasis.

### Virtual Console
12. november 2015 kunngjorde Nintendo at den opprinnelige generasjonen *Pokémon*-spill ville bli gitt ut på Nintendo 3DS' Virtual Console-tjeneste 27. februar 2016, på dagen 20&nbsp;år etter *Red* og *Green* først ble utgitt i Japan. Spillene blir de første på Virtual Console som simulerer Game Link Cable-funksjonaliteten for å tillate bytting og kjemping med andre spillere. Disse versjonene vil tillate bytting av pokémon til de nye spillene ''Pokémon Sun'' og ''Moon'' via applikasjonen Pokémon Bank. Spesielle utgaver av Nintendo 2DS, der konsollen matcher fargen på spillet, ble også utgitt i forbindelse med denne nyutgaven av *Red*, *Blue* og *Yellow*.

Innen 31. mars 2016 hadde spillene blitt solgt mer enn 1,5&nbsp;millioner ganger på Virtual Console.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*