Pius Parsch

**Pius Parsch**, døpt Johann (født 18. mai 1884 i Neustift ved Olmütz i Mähren i Østerrike (nå del av Tsjekkia), død 11. mars 1954 i Klosterneuburg) var en østerriksk romersk-katolsk teolog med stor betydning for tidens katolske liturgiske fornyelsesbevegelse. Hans liturgiske engasjement begynte for alvor på 1920-tallet. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Parsch ble døpt 15. mai 1884. Han gikk på gymnasium i Olmütz. Han trådte inn i augustinerkorherrenes orden i Klosterneuburg i 1904 og tok ordensnavnet Pius. 

### Prest
Han ble presteviet i 1909 i Wien. Frem til 1913 var han hjelpeprest (*Aushilfspriester*) i menigheten Maria Treu i Wien. I 1911 disputerte pater Parsch til doktorgraden i teologi ved Universitetet i Wien og fra 1914 underviste han i pastoralteologi ved stiftets eget *Hauslehranstalt* (dets egne teologiske læreanstalt) og var også lærer for novisene.

Da han i mai 1915 og til slutten av første verdenskrig var feltprest ved Østfronten, ble han kjent med den gresk-ortodokse kirkens liturgi. Pater Parsch bestemte seg for å gjøre Bibelen mer til en folkets bok, og liturgien mer begripelig for alle. Etter hjemkomsten til klosteret begynte han å holde bibelkurs for novisene. Fra 1922 holdt han fellesskapsmesser i kirken St. Gertrud i Klosterneuburg, og innførte en praksis der menigheten sang Den Hellige Messe på tysk. Dette kalte han Betsingmesse, «bønne-synge-messe». Han ville med det oppnå en mer aktiv deltakelse og knytte bedre an til urkristendommen. Dette ble senere ansett som etableringen av den liturgiske bevegelsens i Østerrike. Et gjennombrudd fant sted i 1933 da det ved *Wiener Katholikentag* ble feiret en *Betsingmesse*.

I 1928 startet han et forlag for å få større gjennomslag for den bibelske og liturgiske fornyelsen. Fra 1926 ga han ut tidsskriftet *[[Bibel und Liturgie]]* og fra 1928 tidsskriftet *Lebe mit der Kirche*. 

Før andre verdenskrig var han medlem av *Arbeitsgemeinschaft für den religiösen Frieden*, som var positive til samarbeid med nasjonalsosialistene. Kardinal Theodor Innitzer forbød den 28. september 1938 alle sine prester å bli medlemmer der. I 1941 oppløste nasjonalsosialistene Stift Klosterneuburg, ødela trykkeriet og la ned forbud mot å utgi liturgiske skrifter. Parsch virket på denne tid som sjelesørger i sognekirken i bydelen Florisdorf i Wien, og kunne først i 1946 gjenoppta sine oppgaver i stiftet. 

I 1950 grunnla han *Klosterneuburger Bibelapostolat*, som utgav billige bibler og veiledninger til bibelstudier. 

Under den eukaristiske kongressen i Barcelona fikk Parsch et slag som han aldri kom seg fra. Han døde i 1954, 69 år gammel.

Det var Parschs virke som gjorde den liturgiske bevegelsen kjent i Østerrike. En annen av hans flaggsaker var betoningen av liturgiens bibelske komponenter.

## Minnesmerker og heder
I 1965 fikk en plass i Wien-Floridsdorf (21. Bezirk) navnet *Pius-Parsch-Platz*.

## Hovedverker
**Das Jahr des Heiles*, 3 bind, 1923 ff.;
**Opfere mit der Kirche*, 3 Bind (messebok), 1930;
**Kurze Meßerklärung*, 1930;
**Lernet die Messe verstehen*, 1931;
**Liturgische Erneuerung*, 1931;
**Liturgische Predigten*, 1931;
**Aus dem Gebetbuch der Kirche*, 5 bind, 1931/33;
**Volksliturgie*, 1940;
**Die liturgische Predigt*, 10 bind, 1948-55;
**Breviererklärung*, 1949.

Han var også utgiver av tidsskriftene *Bibel und Liturgie* fra 1926, og *Lebe mit der Kirche* i perioden1928–1952.

## Referanser