open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marion Jones

**Marion Jones-Thompson** (født **Marion Lois Jones** 12. oktober 1975 i Los Angeles, California) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver som tok fem medaljer under Sommer-OL 2000 i Sydney. Hun innehar dobbelt statsborgerskap fra USA og Belize (der familien hennes kommer fra), og hun markerer seire med flagg fra begge nasjoner.

Marion Jones var et stort talent i både basketball og friidrett. Hun spilte på laget til University of North Carolina at Chapel Hill, men bestemte seg for å satse på friidrett etter at hun ikke kom med på det amerikanske laget til OL 1996 på grunn av en skade.

Hun vant snart sitt første internasjonale mesterskap, 100 meter under VM i friidrett 1997 i Athen. Under VM 1999 var Jones' mål å vinne fire medaljer, men hun skadet seg på 200 meter etter at hun hadde tatt gull på 100 meter og bronse i lengde.

Marion Jones ble overraskende slått på 100 meter under VM 2001 av ukrainske Zhanna Pintusevitsj-Block. Dette var hennes første nederlag på distansen på flere år. Jones tok gull på 200 meter og 4 × 100 m.

I 1998 Jones giftet seg med kulestøteren C.J. Hunter, som var friidrettstrener ved University of North Carolina. Hunter ble oppsagt fra jobben på grunn av skolens reglement som forbød kjæresteforhold mellom trenere og utøvere. Han ble utestengt fra OL 2000 etter å ha testet positivt på nandrolon. De ble skilt ett år senere.

I 2003 fikk Marion Jones en sønn, Tim jr., oppkalt etter faren Tim Montgomery, tidligere verdensrekordholder på 100 meter med 9,78 fra 2002. I 2007 giftet Jones seg med den noe yngre sprinteren Obadele Thompson fra Barbados.

## Marion Jones og doping
2004 ble en sportslig nedtur for Jones. Hun oppnådde svake resultater under OL i Athen, og fra ulike hold ble det fremsatt påstander om at Jones hadde brukt forskjellige dopingmidler før OL 2000. 19. august 2006 kom det fram at hun skal ha testet positivt for EPO under de amerikanske mesterskapene tidligere på sommeren. B-prøven, som ble klar 6. september, var derimot negativ, og hun ble dermed frikjent.

Etter å ha hatt doping-spekulasjoner hengende over seg i flere år, la Jones 5. oktober 2007 alle kortene på bordet og innrømmet dopingbruk i forkant av OL i Sydney 2000. Hun innrømmet også at hun hadde løyet til føderale etterforskere da hun benektet dopingmisbruk i 2003. Hun skal ha benyttet det anabole steroidet THG. Hun fikk THG fra treneren Trevor Graham og skal lenge ha trodd at det var snakk om kosttilskudd. Jones benyttet anledningen til å beklage dopingmisbruket overfor fansen.  Den 12. desember vedtok IOC å frata Marion Jones alle fem OL-medaljer fra Sydney-OL.
Marion Jones ble den 11. januar 2008 dømt til 6 måneders fengsel, i tillegg ble hun dømt til 400 timers samfunnstjeneste fordi hun løy til føderale etterforskere, da hun påsto at hun aldri har brukt anabole steroider.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Al Jazeera

**Al Jazeera** (arabisk: الجزيرة *al-Ǧazīrä*, norsk: «Øya») er en arabisk TV-kanal og et mediehus som eies av staten Qatar gjennom Qatar Media Corporation, og har hovedsete i hovedstaden Doha. Selskapet begynte i 1996 som en tv-stasjon med arabiske nyheter. Seinere kom internasjonale nyheter til. I tillegg til den nyhetsbaserte hovedkanalen har Al Jazeera i dag spesialiserte kanaler for barn, sport m.m. Al Jazeera English har siden 2006 sendt blant annet arabiske nyheter på engelsk til hele verden via satellitt. 

Al-Jazeera har nyhetsavdelinger i Doha, Kuala Lumpur, London og Washington D.C., og 42 lokalkontorer med korrespondenter og nyhetsbyråer over hele verden. På verdensbasis har stasjonen nå et seertall på rundt 50 millioner, som er på høyde med BBC. Selskapet har også en nettside med nyheter og analyser.

Al Jazeera er den eneste politisk uavhengige TV-stasjonen i Midtøsten.

## Bakgrunn
Selskapet ble startet i 1996 med en startkapital på 150 millioner dollar fra emiren i Qatar, en stat. Målet var at Al-Jazeera skulle få nok reklameinntekter til å gå i overskudd innen 2001; det skjedde ikke, og emiren har fortsatt å subsidiere selskapet (30 millioner dollar i 2004). I år 2000 utgjorde reklameinntekter 40 % av selskapets inntekter. 

TV-kanalen ble kjent i store deler av verden etter terrorangrepet mot USA 11. september 2001, da den kringkastet flere videoer med terroristen Osama bin Laden og andre al-Qaida-ledere.

## Al Jazeera English

I 2006 startet Al Jazeera English sendingene, som en engelskspråklig søsterkanal til Al-Jazeera.

Al Jazeera English er en egen kanal med en profil som skiller seg fra den arabiskspråklige Al-Jazeera og hovedsakelig er bemannet med vestlige journalister. Kanalene samarbeider likevel i en viss grad.

## Systematisk vridd dekning av Sverige-dekning
Den svenske journalisten Inas Hamdan (da 24 år gammel) avslørte i 2023 og fikk Stora Journalistpriset for dokumentasjon av hvordan bildet av Sverige systematisk vris av Al Jazeera. I artikkelserien «Världens nye bild av Sverige» avsløres feil om landets søknad om medlemskap i NATO, koranbrenning og at muslimske barn tas fra foreldrene av barnevernet. Hamdan viste blant annet hvordan Al Jazeera oversatte ulikt til arabisk og engelsk når statsminister Ulf Kristersson kommenterte koranbrenning. Hamdan brukte blant annet sine kunnskaper i arabisk og kunstig intelligens i arbeidet. Hamdan sier at Al-Jazeera har skapt et inntrykk av at i Sverige er koranbrenning, islamofobi og kidnapping av barn til fordel for homofile vanlig. Slik vridd informasjon brukes av ekstreme grupper ifølge Hamdan.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Al Jazeera English
Christine Arron

**Christine Arron** (født 13. september 1973 i Les Abymes, Guadeloupe) er en fransk friidrettsutøver.

Hun ble oppdaget under junior-VM i Seoul i 1992, og ble hentet til Frankrike. Det store gjennombruddet kom i 1997. I 1998 ble hun europamester i Budapest da hun satte ny europarekord på 100 meter med 10,73. Med denne tiden er hun verdens tredje raskeste kvinne på distansen, bare slått av Florence Griffith-Joyner og Marion Jones.

Etter dette har hun bare stafettmedaljer. Under VM 1991 i Sevilla tok Frankrike sølv på 4 x 100&nbsp;m. Hun fikk en sønn i 2002, og gjorde comeback i 2003. Under VM 2003
i Paris ble hun stafettverdensmester, og under OL 2004 i Athen vant hun igjen stafetten sammen med lagvenninnene Véronique Mang, Muriel Hurtis og Sylviane Félix.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Augustinerkorherrene

**Augustinerkorherrene** (latin: *Canonicorum Regularium Sancti Augustini Confederati*; «Konføderasjonen av regulære kanniker av sankt Augustin») er en katolsk klosterorden som igjen er sammenslutning av regulære kannikere  som lever i henhold til sankt Augustins regel. De er for det meste prester som overholder den høytidelige tidebønnen og også er aktive i pastoral omsorg. De regulære augustinske kannikene tilhører de regulære kannikene. Konføderasjons navn forkortes som C.R.S.A. eller Can.Reg.

## Historie
Augustinerkorherrene ble etablert som en formell klosterorden på 1000-tallet, eller mer omtrentlig mellom 1050–1100, som en del av en reformbevegelse som fremmet et felles liv for presteskapet. De adopterte offisielt sankt Augustins regel innen 1150. Det første engelske klosteret ble grunnlagt rundt 1100 i Colchester.

Den ble definert som en sammenslutning (konføderasjon) av forskjellige kongregasjoner og godkjent av et apostolisk brev fra pave Johannes XXIII, «Caritatis unitas», 4. mai 1959.

I Norge betjener augustinerkorherrer St. Paul menighet i Bergen. Den katolske biskopen av Oslo, Bernt Ivar Eidsvig, tilhørte augustinerkorherrene da han ble utnevnt til biskop.

Utstein kloster skal i middelalderen ha vært et kloster tilhørende augustinerkorherrene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Stift Klosterneuburg i Østerrike (norsk)
* The Canons Regular of the Immaculate Conception (CRIC) (engelsk)
Florence Griffith-Joyner

**Delorez Florence Griffith-Joyner**, også kjent som **«Flo-Jo»** (født 21. desember 1959, død 21. september 1998 i Mission Viejo, California) var en amerikansk friidrettsutøver, fremdeles innehaver av verdensrekordene på 100 meter og 200 meter. Hun var gift med trestreghopperen Al Joyner og var svigerinnen til Jackie Joyner-Kersee.

Griffith-Joyner kom på fjerdeplass i det første VM i friidrett i Helsingfors i 1983. Året etter fikk hun mye oppmerksomhet, under OL i Los Angeles, også på grunn av sine lange og fargerike fingernegler.

Hun konkurrerte lite en periode etter dette, og giftet seg i 1984 med den olympiske trestegvinneren Al Joyner. Hun kom tilbake til VM 1987, og tok en ny sølvmedalje på 200 meter.

Florence Griffith-Joyner var kjent som spesialist på 200 meter, men løp 100 meter på verdensrekorden 10,49 i kvartfinalen under de amerikanske OL-uttakningene.

Griffith-Joyner var favoritt til å ta gull på de to korteste sprintdistansene under OL i 1988. På 100 meter løp hun på 10,54 i medvind, og slo sin nærmeste rival Evelyn Ashford med tre tideler. På 200 meter satte hun ny verdensrekord med 21,34 og vant med fire tideler. Hun løp også 4x100&nbsp;stafett og 4x400&nbsp;stafett, og tok henholdsvis gull og sølv.

I hele karrieren ble Griffith-Joyner forfulgt av rykter om doping. Noen av konkurrentene insisterte på at tidene hennes bare kunne oppnås ved hjelp av steroider eller andre prestasjonsfremmende stoffer, og hennes plutselige død gav ryktene enda større omfang. I 1989 hevdet en annen sprinter, Darrell Robinson, at Griffith-Joyner hadde betalt ham for å få tak i veksthormoner, hva hun benektet. Griffith-Joyner ble aldri tatt i dopingkontroll i eller utenfor konkurranser. Hun la opp sesongen etter.

Den 21. september 1998 døde Griffith-Joyner 38 år gammel mens hun sov. Det uventede dødsfallet ble etterforsket og dødsårsaken ble fastslått til å skyldes et alvorlig epileptisk anfall. Rapporten fra obduksjonen fastslo at dødsfallet ikke skyldtes narkotika eller andre ulovlige stoffer. Hennes ektemann hadde bedt om at Griffith-Joyners lik spesifikt skulle testes for steroider, men fordi det ikke var nok urin igjen i blæren hennes, skal det ikke vært mulig å ta noen slik prøve.

## OL-medaljer
*  1988  Seoul -  **Gull** i friidrett, 100 meter damer  USA
*  1988  Seoul -  **Gull** i friidrett, 200 meter damer   USA
*  1988  Seoul -  **Gull** i friidrett, 4 x 100 m stafett damer  USA
*  1984  Los Angeles -  Sølv i friidrett, 200 meter damer  USA
*  1988  Seoul -  Sølv i friidrett, 4 x 400 m stafett damer  USA

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Botne

**Botne**, (NO-0715), er en tidligere kommune i Vestfold fylke. Den ble opprettet som Botne formannskapsdistrikt i 1837, og ble slått sammen med Holmestrand den 1. januar 1964. Botne hadde da et innbyggertall på 4 656.

## Befolkningsutvikling
Folkemengde oppgitt for Botne kommune ved folketellinger mellom 1801 og 1960:

Kilde: Folketellinger fra Statistisk sentralbyrå.

## Politikk
**
Herredskommunens første ordfører var pastor Peder Mandrup Tuxen Abel som var bror til den kjente matematikeren Niels Henrik Abel, og den siste ordføreren var Ap-politikeren Halfdan Kongsten. Kongsten ble også den nye ordføreren i den fusjonerte kommunen Holmestrand i 1964.

## Noter


## Referanser




## Litteratur
*
*

## Eksterne lenker
* Historiske arkiver etter Botne kommune på Arkivportalen
Johann Georg Hamann

**Johann Georg Hamann** (født 27. august 1730 i Königsberg, Øst-Preussen, død 21. juni 1788 i Münster, Westfalen), «Magus in Norden», var en tysk filosof og teolog. Han er spesielt kjent for sitt vennskap med Kant og var Kants første kritiker (Metakritik über den Purismus der reinen Vernunft).

## Referanser
Ragnhild Lorentzen (1968)

**Ragnhild Alexandra Lorentzen** (født 8. mai 1968 på Hospital Amparo Feminino i Rio de Janeiro, Brasil) er den yngste datteren til prinsesse Ragnhild, fru Lorentzen og Erling Lorentzen. Hennes morfar var kong Olav V, mens hennes farfar var skipsreder Øivind Lorentzen.

Lorentzen er født og oppvokst i Brasil, men har både norsk og brasiliansk statsborgerskap. Hun studerte markedsføring og design i San Francisco, USA, og jobbet deretter et halvår i London og et år i Oslo. Deretter flyttet hun tilbake til San Francisco, der hun sammen med en venn grunnla ølbryggeriet og restauranten *Thirsty Bear Brewing Company* i 1996. 

Ragnhild Lorentzen har aldri hatt arverett til den norske tronen, men som etterkommer av Sophia av Hannover hadde hun arverett til den britiske tronen. Da hun giftet seg med den amerikanske katolikken Aaron Matthew Long den 21. november 2003, mistet hun denne arveretten. I Storbritannia var det av historiske grunner ikke mulig for en katolikk eller person gift med en katolikk å arve tronen. Reglene om arvefølgen ble senere endret og den som er gift med en katolikk er ikke lenger ekskludert.

Lorentzen bor i San Francisco sammen med ektemannen og har to døtre:

* Alexandra, født 14. desember 2007.

* Elizabeth, født mars 2011.
__NOTOC__
## Se også
* Lorentzen (slekt fra Sjælland)

## Referanser




## Kilder
* Se og Hør Online 18. desember 2007.

## Eksterne lenker
* Thirsty Bear Brewing Company
SAVAK

**SAVAK** (persisk: &#1587;&#1575;&#1608;&#1575;&#1705;, forkortelse for &#1587;&#1575;&#1586;&#1605;&#1575;&#1606; &#1575;&#1591;&#1604;&#1575;&#1593;&#1575;&#1578; &#1608; &#1575;&#1605;&#1606;&#1740;&#1578; &#1705;&#1588;&#1608;&#1585; **Sazeman-i Ettelaat va Amniyat-i Keshvar**, nasjonal organisasjon for etterretning og sikkerhet) var den nasjonale sikkerhets- og etterretningstjenesten i Iran fra 1957&ndash;1979.

## Historie
SAVAK ble grunnlagt i 1957 med hjelp av CIA. Dens oppdrag var å beskytte sjahen, Muhammed Reza Pahlavi, og kontrollere opposisjonen, særlig politisk opposisjon. Dens første direktør var general Teymur Bakhtiar, som ble erstattet av general Hassan Pakravan i 1961 og senere myrdet på sjahens ordre. Pakravan ble erstattet i 1965 av general Nematollah Nassiri, en som stod sjahen nær, og tjenesten ble reorganisert og øket sin aktivitet i pakt med stigende islamsk og kommunistisk militant og politisk uro. SAVAK rapporterte direkte til statsministerens kontor og hadde sterke bånd til militæret.

## Operasjoner
SAVAK hadde nesten ubgrenset makt til å arrestere og holde i varetekt. Den drev sine egne varetektssentre, som det beryktede Evin-fengslet. Det er allment akseptert at SAVAK rutinemessig utsatte personer i varetekt for fysisk tortur. I tillegg til innenriks-sikkerhet bestod tjenestens oppgaver i overvåkning av iranere (særlig studenter på regjeringsstipend) i utlandet, særlig i USA, Frankrike og Storbritannia. 

SAVAK-agenter utførte ofte operasjoner mot hverandre. Teymur Bakhtiar ble utsatt for et attentat og drept av SAVAK-agenter i 1970, og Mansur Rafizadeh, SAVAKs direktør i USA på 70-tallet, rapporterte at general Nassiris telefon var avlyttet. Hussein Fardust, en tidligere klassekamerat av sjahen, var visedirektør for SAVAK til han ble utnevnt til leder for Imperiell Inspeksjonstjeste, også kjent som spesialetteretningsbyrået, for å overvåke høyt plasserte regjeringstjenestemenn, inkludert SAVAK-direktører.

## Etter revolusjonen
Etter sjahens flukt i januar 1979 ble SAVAKs 15 000 store bemanning utsatt for gjengjeldelsesaksjoner, mange av de høyerestående tjenestemennene ble henrettet, og organisasjonen ble lagt ned av ayatollah Ruhollah Khomeini da han tok makten i februar.

SAVAK ble erstattet av den teologisk forkledde **SAVAMA**, *Sazman-e Ettela'at va Amniat-e Melli-e Iran*, senere omdøpt til Etterretningsdepartementet. Sistnevnte ble også henvist til som **VEVAK**, *Vezarat-e Ettela'at va Amniat-e Keshvar*, selv om iranerne og den iranske pressen aldri brukte dette begrepet og bruker dens offisielle navn som et departement.

## SAVAK-direktører

*Teymur Bakhtiar (1957–1961)
*Hassan Pakravan (1961–1965)
*Nematollah Nassiri (1965–1978)
*Nasser Moghadam (1978–1979)

## Eksterne lenker
* Ministry of Intelligence and Security VEVAK – Iran Intelligence Agencies at website of Federation of American Scientists
Barnetrygd

**Barnetrygd** er en ytelse som gis til foreldre eller forsørgere til barn under 18 år som oppholder seg i Norge. 

Den moderne barnetrygden ble innført i 1946 under Einar Gerhardsens andre regjering. Før dette var en begrenset barnetrygdsordning for enkelte yrkesgrupper, betalt av arbeidsgiver, innført i desember 1944 av Vidkun Quislings andre regjering, (*Lov om barnetilskott til visse arbeidstakere av 5.12.1944*, som trådte i kraft fra 1.1.1945). Det var alt i 1937 lagt frem utkast til barnetrygdlov av Barnetrygdkomiteen som var nedsatt i 1934, men arbeidet med barnetrygd stanset opp på grunn av okkupasjonen. 1944-loven bygget på barnetrygdkomiteens arbeid, men var begrenset til pliktige medlemmer av syketrygden. Loven ble opphevet av Stortinget under samlingsregjeringen, men en allmenn, behovsprøvd barnetrygd ble innført januar 1946 av Einar Gerhardsens første regjering.

De første årene ble barnetrygden regnet som skattbar inntekt, men ca. 1958 gjort skattefri. Fra 1. januar 1963 ble den gjort progressiv, slik at tilskuddet økte for hvert barn med stigende barnetall. Til gjengjeld overtok staten fra samme dato hele finansieringen av barnetrygden, beregnet merbelastning for staten 72 millioner kroner. Ingenting for 1. barn, men deretter:
:for 2. barn 400 kroner
:for 3. barn 500 kroner
:for 4. barn 600 kroner
:for 5. barn 700 kroner.Stortingsmelding nr 54 1960/61: «Retningslinjer for skattepolitikken», s. 162-63. Arkivert i mappe 958/1961, A-0155 arkivet etter finansrådmannen, Bergen byarkiv

Fram til 1970 var det bare enslige forsørgere som fikk barnetrygd for førstefødte barn. Gifte fikk barnetrygd fra og med barn nummer to. Den øvre aldersgrensen for barnetrygd ble satt opp fra 16 til 18 år fra og med mai 2000.

Barnetrygden beløp seg i 2022 til  kroner per måned for barn under 6 år og  for barn frem til fylte atten år. Både barnetrygd og utvidet barnetrygd er skattefrie, men opparbeider ikke feriepenger. Aleneforsørgere mottok i tillegg  kroner i utvidet barnetrygd månedlig. Det gis like mye ytelse pr barn, og ordningen er ikke behovsprøvd på noen måte. Hovedregelen er fortsatt at barnetrygden utbetales til barnets mor.

Utbetalingen skjer fra måneden etter at barnet er født og varer til måneden før barnet fyller 18 år. Iverksettingen skjer automatisk så snart barnet er tildelt et fødselsnummer i folkeregisteret. Enslige forsørgere får barnetrygd for ett barn mer enn det de faktisk forsørger, men må søke om dette og dokumentere sin status som enslig forsørger.

Ordningen administreres av NAV, og det ble i 2018 utbetalt tilsammen 14,6 milliarder kroner til &nbsp;mottakere av barnetrygd.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Barnetrygd 1947-1999, Statistisk årbok 2000, Tabell 119.
*Lov om barnetrygd, Lovdata
*Barnetrygd , NAV
Kontantstøtte

:*Kontantstøtte kan også vise til [[Norge under koronaviruspandemien#Statlig hjelp til næringslivet]].*
**Kontantstøtte** er en kontantytelse som i Norge gis til foreldre til barn fra den måned barnet fyller 13 måneder til den måned barnet fyller 19 måneder og som ikke har fulltidsplass i barnehage med statlig driftstilskudd. Kontantstøtteordningen ble innført i 1998. Fra 1999 til 2012 gjaldt ordningen også toåringer.

## Bakgrunn, politiske vurderinger
Kontantstøtten ble innført 1. august 1998 for 1-åringer, og ble utvidet til også å gjelde 2-åringer fra 1. januar 1999. Ordningen ble innført av Kjell Magne Bondeviks første regjering, og har vært og er fortsatt sterkt debattert, en rapport om norsk integreringsarbeide fra OECD har blant annet uttalt seg kritisk om ordningen og anbefalt at den avskaffes. Sentralt i kritikken mot kontantstøtten har vært at den bidrar til dårligere integrering av innvandrere i det norske samfunnet, da en høy andel av de som benytter ordningen har innvandrerbakgrunn.

Under Jens Stoltenbergs andre regjering ble støtten dels satt ned og dels stående uendret, slik at det inflasjonsjusterte beløpet reelt sett ble redusert med rundt 9 000 kroner. Samtidig med reduksjonen i beløp ble antall mottakere av kontantstøtten redusert fra rundt 62 000 i 2005 til om lag 29 000 i 2010.

Fra august 2012 ble kontantstøtten for toåringer fjernet. Fra 1. august 2012 ble det gjort endringer:

Endringene innebærer at:

* kontantstøtten avvikles for toåringer
* graderingsreglene endres for ettåringene ved at man går fra fem til to satser
* det innføres aldersdifferensierte satser slik at de yngste ettåringene (13-18 måneder) får utbetalt 5000 kroner per måned i full kontantstøtte, mens det for de eldste ettåringene (19-23 måneder) blir utbetalt 3303 kroner per måned.
I 2024 ble ordningen endret slik at fra da gjelder barn opp til 19 måneder.

## Omfang
Støtten ble i starten utbetalt fra og med måneden etter at barnet fyller 1 år og til og med måneden før barnet fyller 3 år.

I 2004 ble det utbetalt kontantstøtte for gjennomsnittlig 75 000 barn pr. mnd. Ordningen administreres av NAV.

Fra 2006 ytes kontantstøtte likevel ikke lenger enn til og med kalendermåneden før barnet fyller 2 år. Ordningen er også begrenset til 11 måneder av de to årene.

Full støtte utgjorde pr. 2011 kr 3303 pr. mnd., som for 2014 er vedtatt økt til kr 6000. Støtten graderes ned dersom barnet er delvis i barnehage med statlig driftstilskudd. For å få støtte må man søke til NAV-kontoret. Støtten utbetales i slutten av hver måned på etterskudd.

## Kritikk
Kontantstøtte har blitt kritisert for å hindre likestilling, og at den er til hinder for god integrering.

## Øvrige land
Finland innførte kontantstøtte i 1984. I 2001 utgjorde den 314 euro i måneden. Tyskland innfører kontantstøtte på 150 euro i måneden fra 1.8.2013 (med forbehold om at tysk Høyesterett godkjenner ordningen). Danmark og Sverige har en lignende ordning på kommunalt nivå, og kontatstøttens størrelsesorden varierer fra kommune til kommune.

## Referanser



## Eksterne lenker

* Om kontantstøtte på NAV
Khronos

**Khronos** (gresk: Χρόνος, «tid», latinisert til *Chronus*) var i gresk mytologi legemliggjøringen av tiden. Han oppstod fra det opprinnelige kaos, og er ofte avbildet som en gammel, gråhåret mann med langt skjegg. Hans navn står i motsetning til det andre greske ordet for «tid», Kairos.

I antikken ble Khronos iblant forvekslet med Kronos. Ifølge Plutark trodde grekerne at Kronos var et allegorisk navn for Khronos.

## Referanser
Fastlege

**Fastlegeordningen** er en ordning som ble innført i Norge 1. juni 2001. Kommunene og legene inngikk avtaler som sikret pasientene en fast lege å forholde seg til. 

Innbyggerne fikk anledning til å velge seg sin lege ved innføringen av ordningen.

Det er HELFO som administrativt forvalter ordningen, men ansvaret for å inngå avtaler med legene påhviler den enkelte kommune.

Innbyggerne har anledning til å bytte lege to ganger pr år. Man får imidlertid ett ekstra bytte dersom man flytter eller blir tvunget til å bytte som følge av at legen slutter eller reduserer listen sin. Det er anledning til å ha lege i en annen kommune enn den man er bosatt i.

Legene mottar betaling per innbygger på listen (percapitatilskudd) fra kommunen. I 2019 utgjorde dette tilskuddet 499 kroner per pasient per år. I tillegg mottar legene egenbetaling fra pasienter og honorarer fra HELFO etter bestemte satser beskrevet i normaltariffen.  Maksimalt antall innbyggere per lege er 2&nbsp;500. Gjennomsnittlig listelengde er fallende og var i 2017 på 1&nbsp;106 pasienter. Når listene er fulle, stenges de for nye pasienter, og åpnes først når det er 10 ledige plasser. Om man flytter tilbake til en kommune innenfor en tidsperiode på 3 år, har man likevel rett til å komme inn på en leges liste selv om den er full. Barn under 16 har også krav på å komme inn på samme liste som sine foresatte.

Legene kan be om å få endret sin listelengde for å tilpasse den til arbeidsbelastning, ventetid og andre legeoppgaver. Vedtak om endring gjøres i allmennlegeutvalget (som består av legene i kommunen) og i samarbeidsutvalget (som er et organ, opprettet med fastlegeordningen, med representanter fra legene og kommuneledelsen).

Ifølge rammeavtalen mellom KS og Legeforeningen må en kommune som ønsker å opprette en ny fastlegehjemmel, få dette vedtatt i allmennlegeutvalget, samarbeidsutvalget, kommunestyrets helse- og sosialutvalget og kommunestyret.

## Legeforeningens anbefaling
Prosjektleder for Fastlegeprosjektet, Tom Christiansen, opplyste i 2002 at forsøksordningen viste at leger som arbeidet full tid, ikke burde ha mer enn 1&nbsp;500 pasienter. Legeforeningen støttet anbefalingen om 1&nbsp;500 pasienter som øvre grense, men tillater at leger har opp til 2&nbsp;500. En gjennomgang *[[Dagbladet]]* foretok av alle leger i Oslo, Bergen og Stavanger, viste at over hundre leger hadde fler. 30 leger hadde over 2&nbsp;000 pasienter, og et titall leger nærmere 2&nbsp;500 pasienter på listen.

## Juridisk regulering
Fastlegeordningen er regulert gjennom *Forskrift om fastlegeordning i kommunene*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Finn din fastlege 
* Om fastlegeordningen i Norge
* HELFO
* Normaltariffen
* Artikler om Fastlegeordningen i Tidsskrift for Den norske legeforening
Zuiderzee

**Zuidersjøen** (eller Zuiderzee [zeuder-]; «Sørsjøen») var en havbukt i Nederland. Zuidersjøen var opprinnelig en eller flere innsjøer (kalt Flevosjøen eller Almere) som havet i 1287 brøt seg inn i, og ble en bukt av Nordsjøen. Den var over 5000 km² stor, og kun litt over 3 m dyp. 

I 1932 ble det bygd en 32 km lang demning (Afsluitdijk) som skilte 2/3 av Zuidersjøen fra havet. De største delene av sjøen som ble liggende innenfor demningen kalles IJsselmeer, Markermeer og IJmeer. 

## Eksterne lenker
*
Marsk

**Marsk** er en landskapstype (marskland), en lav kystslette som dekkes av havet ved høyvann. Landet bygges opp av slam som legges igjen etter hver flo. Landnivået kan bygges opp til høyvannsnivået. Prosessen går saktere etterhvert som landet bygges høyere.

Marskområder er ofte svært fruktbare, og derfor bidrar ofte bønder og jordeiere til prosessen. Den enkleste måten er å lage grunne parallelle grøfter hvor vannet blir stående, slik at slampartikler kan avsettes i stillestående vann.

Marsklandskapet er særlig utbredt langs kysten av Nederland, Tyskland og søndre del av Jylland i Danmark. Ved Vadehavet ved Rømø er det mest typiske marsklandskap i Danmark.

Geest er en annen landskapstype i det samme området, og består av sandavsetninger.

Begrepet marsklandskap er ikke begrenset til Tyskebukta. Liknende kystområder finnes over hele verden på høyere og midlere breddegrader. I tropene vokser det derimot mangroveskog i slike områder.

Vadehavet er et langgrunnt havområde utenfor marsklandskapet mellom Danmark og Nederland. Vadehavet tørrlegges ved lavvann. Det er 450&nbsp;km langt og 5 – 30&nbsp;km bredt.

## Eksterne lenker
* N. Kingo Kacobsen: "Jordbundsundersøgelser i Tøndermarsken. En metodisk redegørelse med relation til den postglaciale udvikling" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 55; 1956)
* Børge Jakobsen: "Landskabsudviklingen i Skallingmarsken" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 52; 1952)
* B. Jakobsen & Kr. M. Jensen: "Undersøgelser vedrørende landvindingsmeioder i Det danske Vadehav" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 55; 1956)
* Jens Tyge Møller: "Afvandingsproblemer i Rejsbymarsken" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 56; 1957)
* Niels Nielsen: "Nogle Bemærkninger om Marskdannelsen i det danske Vadehav" (''Geografisk Tidsskrift'', Bind 41; 1938)
Giuseppe Tornatore

**Giuseppe Tornatore** (født 27. mai 1956 i Bagheria, Sicilia) er en italiensk regissør. 

## Bakgrunn og arbeid
Giuseppe Tornatore vokste opp som sønn av en fagforeningsleder, og ble tidlig dratt mot venstresida i politikken. 

Tornatore startet som fotograf, men gikk over til å lage dokumentarfilmer for den italienske TV-kanalen Raitre. I 1982 vant han prisen for beste dokumentarfilm under Filmfestivalen i Salerno med *Le minoranze etniche in Sicilia* («Etniske minoriteter på Sicilia»). I 1986 regisserte han sin første spillefilm, *Mafiaprofessoren*, som handlet om en mafialeder. Hans neste film var *[[Cinema Paradiso]]*, som blant annet vant Oscar og Golden Globe for beste utenlandske film, og juryprisen under filmfestivalen i Cannes. Filmen var et testament og hyllest til den tidligere kinokulturen og folkelivet på Sicilia. Senere har han laget blant annet *[[En ren formalitet]]*, med Gérard Depardieu og Roman Polański, *[[Malèna]]*, med Monica Bellucci, og den episke filmen *[[Baarìa]]*.

## Filmografi
* 1986 : *Mafiaprofessoren (Il camorrista)*
* 1988 : *[[Cinema Paradiso]] (Nuovo Cinema Paradiso)*
* 1990 *: [[Alle har det bra]] (Stanno tutti bene)*
* 1994 : *[[En ren formalitet]] (Una pura formalità)*
* 1995 : *Stjernenes mann (L'uomo delle stelle)*
* 1998 : *Pianisten på havet (La leggenda del pianista sull'oceano)*
* 2000 : *Malena (Malèna*)
* 2006 : *Den ukjente (La sconosciuta)*
* 2009 : *[[Baarìa]] (Baarìa - La porta del vento)*
* 2012 : *The Best Offer (Il mago di Esselunga)*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Knokejern

**Knokejern**, også kalt "slåsshanske", eller på engelsk «knuckleduster», er et våpen beregnet for slag. 

## Oppbygning
Knokejern er bygd opp av fire ringer som man trær på fingrene med en metallbøyle som man har inne i hånden. Noen knokejern har pigger eller tagger. Det fins også knokejern som er lagd i gummi, slik at det skal gjøre mindre skader.

## Loven
Knokejern er ikke tillatt å eie, erverve eller selge i Norge uten tillatelse, etter våpenforskriftens § 9-1: 

:*Det er forbudt å erverve, eie eller inneha [[elektrosjokkvåpen]], [[pepperspray]] og andre selvforsvarsmidler med tilsvarende virkning, [[springkniv]]er, [[balisong|batangakniver]], [[stilett]]er, knokejern (slåsshansker), [[batong]]er, [[Nunchaku|karatepinner]], [[kastestjerne]]r, [[blåserør]] for utskyting av [[pil]]er eller andre gjenstander, [[sprettert]]er eller andre tilsvarende særlig farlige gjenstander uten aktverdig formål og som fremstår som voldsprodukter.*
Michael Johnson (friidrettsutøver)

**Michael Duane Johnson** (født 13. september 1967 i Dallas, Texas) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver. Med sine fire OL-gull og åtte VM-titler på distansene 200 m og 400 m er han en av tidenes mestvinnende friidrettsutøvere.

I Johnsons paradedisiplin, 400 meter, vant han samtlige verdensmesterskap og OL-gull i både Atlanta og Sydney. Under VM 1999 løp han på tiden 43,18, raskere enn den tolv år gamle verdensrekorden til Butch Reynolds.

Med det amerikanske stafettlaget vant han 4 x 400 meter i OL 1992 og i VM 1993, 1995 og 1999.

På 200 meter tok han gull i 1991 og 1995. I 1996 vant Johnson OL-gull i Atlanta med en ny verdensrekord: 19,32.

Per 2025 er Michael Johnson fremdeles verdensrekordinnehaver på 4&nbsp;x&nbsp;400&nbsp;m stafett.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Jigme Singye Wangchuck av Bhutan

**Jigme Singye Wangchuck** (født 1955) var konge i Bhutan 1972&ndash;2006.  Han var den fjerde kongen siden hans oldefar innledet den nåværende statssikken i 1907. Kongens bhutanske tittel er *Druk Gyalpo* (*drage-kongen*), slik at han på engelsk omtales som *His Majesty the Druk Galpo*. En fonetisk transkripsjon av navnet hans kan være *Jimi Singgê 'Wangchu*.

Jigme Singye Wangchuck etterfulgte sin far i en alder av 16 år. Inntil han formelt ble innsatt som konge i 1974 ble statsstyret ivaretatt av hans onkel og to av hans søstre. Den ene av søstrene, Ashi Sonam Chhoden Wangchuck (født 1953), var senere landets finansminister. 
## Familie
Han giftet seg i 1979 med fire søstre: Dorji Wangmo Wangchuck (født 1955), Tshering Pem Wangchuck (født 1957), Tshering Yangdön Wangchuck (født 1959) og Sangay Choden Wangchuck (født 1963). Dronningene er døtre av Yab Ugen Dorji og Yum Thuiji Zam, som begge på hver sin side nedstammer fra en shabdrung, en inkarnasjon av landets grunnlegger Ngawang Namgyal. 

Bryllupet i 1979 var en privat, lukket seremoni. Under den «offisielle vielsen» 31. oktober 1988, ble samtidig kongens eldste sønn Jigme Khesar Namgyel Wangchuck (født 21. februar 1980) utnevnt til kronprins. Kongen har fem døtre og fem sønner, født i perioden 1980-1994. Kronprinsen er sønn av Ashi Tshering Yangdön Wangchuck, og er kongens nest eldste barn, 40 dager yngre enn sin søster.  
## Politikk
Kongen har fortsatt sin fars modernisering av Bhutans statsform, og har gradvis overført myndighet til regjeringen – i 1998, og til nasjonalforsamlingen. Han beholdt likevel i realiteten all myndighet og kunne utøve aktiv innflytelse på regjering og høyesterett. Politiske partier var forbudt i hans tid. Et utkast til Bhutans første grunnlov ble sendt ut på bred høring i landet 26. mars 2005. Grunnloven legger til rette for en utvikling av landet til et parlamentarisk demokrati.

Kongen har valgt å legge fokus på begrepet **BNL** (*Brutto nasjonal lykke*, *Gross national happiness*), som et alternativ til BNP. 

Kongen er siden 1994 innehaver av den svenske Serafimerordenen.

Kongen varslet i en tale på nasjonaldagen 17. desember 2005 at han i 2008 vil abdisere og overlate tronen til kronprins Dasho Jigme Khesar Namgyel Wangchuck. 15. desember 2006 varslet han uventet at han abdiserte med øyeblikkelig virkning, to år tidligere enn først kunngjort.
## Referanser


## Eksterne lenker
* Grunnlovsutkastet
* Kongens taler på nasjonaldagen 2001, 2002, 2004
Abu Bakr

:*For mannsnavnet, se [[Abu Bakr (navn)]].*

**Abu Bakr** (arabisk:&#1575;&#1576;&#1608; &#1576;&#1603;&#1585; &#1575;&#1604;&#1589;&#1583;&#1610;&#1602;}, (født 573, død 23. august 634) var den første statssjef til Rashidun-kalifatet (den første muslimske stat). Han regjerte med tittelen «etterfølger av Allahs sendebud» (*khalifa-tul-Rassool*), og var kalif i perioden (632–634).

Abu Bakr var født i Mekka. Han var quraishi, og tilhørte Banu Taim-klanen. Ifølge tidlige muslimske historikere var han handelsmann, hadde høy anseelse som dommer og drømmetolker, og var en av de lærde som kjente Mekkas tradisjoner godt. Han var en av de siste personene noen ville ha forventet skulle konvertere til troen som hans stammefrende Muhammed prediket. Likevel konverterte han til islam relativt tidlig, og var sentral i konverteringen til mange quraisher og andre innbyggere i Mekka. 

Opprinnelig ble han kalt *Abd-ul-Ka'ba* («Gudshusets tjener»), men da han konverterte tok han navnet *Abd-Allah* («Guds tjener»). Men han blir vanligvis kalt *Abu Bakr* (fra det arabiske ordet *bakr* som betyr en ung kamel) på grunn av sin lidenskap for kameloppdrett. Sunni-muslimer anerkjenner ham også som Al-Siddiq («den sannferdige», eller «oppriktige»). Hans fulle navn var Abd-Allah ibn Abi Quhaafah.

Abu Bakr hadde to koner; den ene av dem ville ikke bli muslim, og da skilte han seg fra henne. Den andre hustruen konverterte til islam. Blant alle barna hans var det bare én som ikke konverterte; den som nektet å følge den nye læren var Abd al-Rahman, og Abu Bakr kuttet da all forbindelse med ham.

Selv om han hadde vært en velstående mann, ga Abu Bakr avkall på formuen sin da han kjøpte åtte muslimske slaver slik at han kunne gi dem frihet; det gjaldt fire menn: Bilal, Abu Fakih, Ammar og Abu Fuhayra, og fire kvinner: Lubaynah, Al-Nahdiah, Umm Ubays og Zinnira.

Abu Bakr var en av Muhammeds faste ledsagere. Da Muhammed flyktet fra Mekka i hijra i 622, var Abu Bakr den eneste som fulgte ham. Abu Bakr ble også knyttet til Muhammed gjennom ekteskap da Abu Bakrs datter Aisha giftet seg med Muhammed kort tid etter flyttingen til Medina.

## Se også
* Rasool

## Referanser


## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20050217023944/http://www.ymofmd.com/books/abas/chapter2.htm
Mercedes-Benz 300SEL 6.3

**300SEL 6.3** er en bilmodell fra tyske Mercedes-Benz, produsert i 6526 eksemplarer i perioden 1968&ndash;1972. Modellkoden hos Mercedes-Benz var W109.

## Historie
I 1966 fikk en ung ingeniør hos Mercedes-Benz, Erich Waxenberger, idéen til en rask sedanutgave av den allerede eksisterende S-klassen (W108/109). Den store 6.3-liters V8-motoren, som har kodenavn M-100 (6,3-literen og den senere 6,9-literen som satt i W116 går under dette kodenavnet), ble utviklet i 1963 for toppmodellen Mercedes-Benz 600. Mercedes-Benz 300 SEL 6,3 ble lansert i 1968, og ble mottatt med stor interesse.

Bilen var svært avansert for sin tid, og hadde ytelser på nivå med en rekke sportsbiler fra samme tidsperiode. Med sitt spesielle hjuloppheng og luftfjæring (luftbelger i stedet for vanlige fjærer, som får luft fra en egen kompressor), delt bakaksel og skivebremser på alle hjul oppnådde man langt på vei å kombinere komfort og spenstige kjøreegenskaper, noe som gjør 300 SEL interessant også blant dagens bilentusiaster.

Modellen gikk ut av produksjon i 1972.

## Ytelser
* Effekt: 300 hestekrefter SAE / 250 hestekrefter DIN
* 0-100 km/t: 6,5 sekunder
* Topphastighet: 222 km/t

## Standardutstyr
Air condition, firetrinns automatgir, servostyring, elektriske vinduer, sentrallås, radio fra Becker, elektrisk antenne, luftfjæring med justering av bilens bakkeklaring med opp til fem centimeter, skivebremser på alle hjul.

Av tilleggsutstyr fant man bl.a. skinninteriør og elektrisk takluke.

## Annet
Da bilen var ny ble den markedsført under betegnelsen «Porsche-killer», fordi ytelsene overgikk Porsche 911.

Bilen er i dag regnet som en klassiker, mye takket være sine gode kjøreegenskaper kombinert med komfort, og sitt luksuriøse utseende. Det er få igjen av dem, og reparasjoner blir ofte kostbare, ettersom bilen er avansert for sin tid. Tilgangen på deler er god til å være en såpass sjelden bil (6,526 bygget), for mercedes produserer fremdeles mange nye deler til veteranmodellene sine, men da til høy pris. Tilgangen på brukte deler derimot er preget av at dette er sjeldne biler, og er derfor ikke god. Bilene har rent teknisk vist seg svært holdbare, men hovedproblemet er luftfjæringen, som krever en del tilsyn og vedlikehold. 

## Eksterne lenker
* International Association of M-100 Owners (engelsk)
TIR-traktaten

**TIR-traktaten** (*TIR* står for *Transports Internationaux Routiers*) er en overenskomst som tillater forseglete lastebiler å reise mellom flere land uten å måtte inspiseres på hver grenseovergang. Først i bestemmelseslandet fjernes plomberingen, og innholdet fortolles.

## Eksterne lenker
* http://tir.unece.org/
* http://www.worldbank.org/transport/roads/rdt_docs/annex8.pdf
Triumph

:*Må ikke forveksle med [[Trumpchi]].*

**Triumph** var et britisk bilmerke, som kan spore historien sin tilbake til 1885, da Siegfried Bettmann og Moritz Schulte begynte å produsere Triumph sykler i Coventry.

I 1921 kjøpte Bettman opp verdiene i Dawson Car Company og begynte å produsere en liten bil kalt Triumph Light Car med 1,9 liter motor.  Flere modeller ble satt i produksjon fram til 1929, da de økonomiske nedgangstidene gjorde at produksjonen nesten stoppet opp.  På 1930-tallet forandret selskapet navn til Triumph Motor Company.

I 1936 ble avdelingen for sykler og motorsykler solgt, og denne ble senere Triumph Motorcycles.  

Selskapet ble solgt i 1939, og kjøpt opp av T. W. Ward, men andre verdenskrig satte en stopper for bilproduksjon.

Etter krigen ble selskapet kjøpt av Standard Motor Company, som kalte bilene som ble produsert Standard Triumph.  De droppet Standard-delen av navnet etter hvert.  I 1960 ble selskapet slått sammen med Leyland Motors Ltd..

På 1960- og 1970-tallet ble det solgt en del sportsbiler og sedaner under Triumph-navnet, men de fikk ord på seg for å ha dårlig kvalitet, og salget sank deretter, spesielt i USA.  Den siste Triumph solgt var Triump Acclaim, et samarbeidsprosjekt med Honda.  Triumph-navnet forsvant i 1984, og Acclaim ble navnet om til Rover 200, fremdeles bare en Honda Civic under annet navn.

For tiden (2005) eier tyske BMW Triumph-merket.

## Modeller

Listen er ufullstendig.
* Triumph 10/20 		1923–1925
* Triumph 13/35 		1927-1927
* Triumph 15 		1927-1930
* Triumph 12/16		1932
* Triumph Super 7		1928
* Triumph Super 8		1930
* Triumph Super 9		1932
* Triumph Southern Cross	1932
* Triumph Gloria 10		1933
* Triumph Gloria 12		1934–1937
* Triumph Gloria 6		1934-1935
* Triumph Gloria 6/16	1935
* Triumph Gloria 6/16 Sports 1935
* Triumph Dolomite 8	1934
* Triumph Dolomite 14/60	1936
* Triumph Dolomite 16	1938
* Triumph 12		1939–1940
* Triumph 1800 Saloon	1946–1949
* Triumph 1800 Tourer	1946-1948
* Triumph 2000 Saloon	1949-1951
* Triumph 2000 Tourer	1948-1949
* Triumph Mayflower		1949-1953
* Triumph GT4s 1300		1967–1970
* Triumph 2-litre GT	1967-1971		
* Triumph Fairthorpe
* Triumph TR1 / 20TS        1952
* Triumph TR2               1953-1955
* Triumph TR3               1956–1958            
* Triumph TR3A              1958-1962
* Triumph TR3B              1962
* Triumph Italia            1959-1963
* Triumph TR4               1961–1965
* Triumph TR4A              1965–1967
* Triumph TR5               1967-1969
* Triumph TR250             1967-1969
* Triumph Dove GTR4 
* Triumph TR6               1969-1976
* Triumph TR7               
* Triumph TR8               1980
* Triumph Spitfire	        1962-1980
* Triumph GT6               1966-1973
* Triumph Herald 948        1959–1964
* Triumph Herald 1200       1961-1970
* Triumph Herald 12/50       
* Triumph Herald 13/60      1967-1971
* Triumph Vitesse           1962-1971
* Triumph 1300		1965-1970
* Triumph 1500		1970-1973
* Triumph Stag	        1971-1977
* Triumph Toledo		1970–1978
* Triumph Dolomite		1972–1981	
* Triumph 2000	        1963-1975
* Triumph 2500              1968-1977
* Triumph Acclaim		1981-1983

## Eksterne lenker
*
Joaquín Navarro-Valls

**Joaquín Navarro-Valls** (født 16. november 1936 i Cartagena i Spania, død 5. juli 2017 i Roma) var spansk journalist og medisiner. Han var direktør for Den hellige stols pressekontor fra 1984 til 2006. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Etter å ha gått på den tyske skolen i hjembyen studerte han medisin ved universitetene i Granada og Barcelona, og journalistikk ved universitetet i Navarra i Pamplona. Han ble ferdig medisiner og kirurg i 1961 og begynte å videreutdanne seg i psykiatri (doktorgrad: *Trastornos psiquiátricos en los traumas craneales*), i tillegg til å undervise ved det medisinske fakultetet. Han studerte også etter doktorgraden ved Harvard University i USA. I 1968 tok han en grad i journalistikk og 1980 også i kommunikasjonsvitenskap.

### Karriere
Tidlig i 1970-årene flyttet han til Roma og arbeidet sammen med grunnleggeren av Opus Dei, Josemaría Escrivá, med Opus Deis kommunikasjonsarbeid, og senere på samme måte med Álvaro del Portillo.

Mellom 1964 og 1984 var han også virksom som journalist og utenrikskorrespondent for *[[ABC (Spania)|ABC]]* og andre spanske aviser, og rapporterte fra Italia det østlige middelhavsområdet, Afrika, Japan og Filippinene. i 1983 ble han valgt som president for Associazione stampa estera, sammenslutningen for utenlandske korrespondenter i Roma.

Pave Johannes Paul II utnevnte i 1984 Navarro-Valls 1984 til direktør for Den hellige stols pressekontor. Han ledsaget Johannes Paul II på de fleste av hans over 100 utenlandsreiser. Etter pavens død ledet Navarro-Valls fortsatt pressekontoret i en tid. Han ble etterfulgt av pater Federico Lombardi, som til da hadde vært generaldirektør for Vatikanradioen.

Navarro-Valls var deretter spaltist for avisen *[[La Repubblica]]* og kommentator for flere italienske og internasjonale fjernsynsselskaper. Den 20. januar 2007 ble han utnevnt til president for konsulasjonsrådet for Università Campus Bio-Medico i Roma, og han innehadde dette vervet til sin død.

Han behersket flytende spansk, rngelsk, fransk, tysk og italiensk. Navarro-Valls var ugift.

Navarro-Valls døde i Roma den 5. juli 2017 i en alder av 80 år.

## Verker
* *La Manipulación publicitaria*, Barcelona 1970
* *La familia y el mundo actual*, Barcelona 1976
* *La familia y la educación*. Caracas 1978
* *Fumata blanca*, Ediciones Rialp Madrid 1978, ISBN 84-321-1969-5
* *A passo d'uomo*. Mondadori, Mailand 2009
* *Recuerdos y reflexiones*, Random House Mondadori, Madrid 2010
* *La passion de l'homme: Souvenirs, rencontres et réflexions entre histoire et actualité*, Parole et Silence Paris 2010
* *Rzecznik Krok w krok za Janem Pawlem II*, Fronda Warschau 2011
* *Begegnungen und Dankbarkeit*, Mm Verlag Aachen 2011

## Referanser


## Eksterne lenker
* Den hellige stols pressekontor
Vivinus

**Vivinus** var et belgisk bilmerke produsert av Ateliers Vivinus S.A. fra Schaerbeek, Brussel mellom 1899 og 1912.

Eieren Alexis Vivinus utviklet beltedrevne småbiler.  Modellene ble produsert på lisens av firmaer som New Orleans fra Storbritannia, Georges Richard fra Frankrike eller De Dietrich.  Senere lagde de mer konvensjonelle, kardangdrevne kjøretøy.

Den belgiske fabrikken Vivinus produserte flymotorer. Men i perioden 1899 til 1912 laget de også biler uten at dette ble noen suksess. Vivinusbilene er relativ ukjente og sjeldne selv i veteranbilmiljøet. 

I Norge finnes en kjørbar Vivinus fra 1909. Den ble kjøpt av Knut C. Langaard fra Oslo i 1909. Høsten 1910 flyttet Knut Langaard til Kvam gård og hadde bilen med seg til Steinkjer. I 1914 ble bilen solgt til Otto Schulz på Egge gård. Han brukte den fram til 1917, da den gikk ut av bruk på grunn av tekniske problemer. Bilen sto på låven på Egge gård fram til 1975, da den ble solgt til Øivind Ofstad fra Trondheim. I 1999 ble bilen kjøpt av Nord-Trøndelag motorhistorisk forening som har restaurert den. Bilen ble for første gang siden 1917 kjørt på veg i veteranbilløpet i forbindelse med 100-årsjubileet for den første postførede bilruta i Norge den 26. juli 2008. Bilen er Steinkjers første privateide bil, Nord-Trøndelags femte bil og er utstilt på Egge museum. 

## Referanser

## Se også
* Fabrique Automobile Belge
Pablo Mills

**Pablo Mills** (født 1984) er en engelsk fotballtrener og tidligere -spiller som spilte for en rekke engelske fotballklubber, hovedsaklig på tredje og fjerde nivå. Mills spilte i forsvar. Han fikk 6 landskamper på U16-, U18- og U19-nivå for .

## Biografi
Pablo Mills, som kom fra s fotballakademi, skrev sin første kontrakt med klubben i august 2002. Han debuterte i en kamp mot  den 14. desember 2002.

I august 2005 skrev Mills under på en utlånsavtale med  og debuterte for klubben den 10. september 2005 i en kamp mot . I hans neste kamp for klubben, 13. september 2005, scoret han sitt første ligamål i karrieren da MK Dons tapte 3–1 mot . Pablo Mills returnerte til Derby County i januar 2006, og i februar ble han lånt ut til . Hans første kamp for Wallsall var 11. februar 2006 mot , i en kamp som endte 2–2.

Etter 2005/2006-sesongen returnerte han nok en gang til Derby. Den 17. mai 2006 ble det klart at Derby ikke ville forlenge kontrakten hans, som utløp 31. mai 2006.

Mills la opp som aktiv spiller sommeren 2023, etter å ha spilt de siste sju sesongene for Micleover på nivå åtte i det engelske ligasystemet. Siden 2024 har han vært trener / spillerutvikler i Buxton.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Paul Peschisolido

**Paolo Pasquale Peschisolido**, vanligvis kalt **Paul Peschisolido** (født 1971) er en canadisk tidligere profesjonell fotballspiller som har spilt for ni engelske fotballklubber. Han startet den profesjonelle fotballkarrieren i canadiske Toronto Blizzard og avsluttet den i irske  i 2009.

Peschisolido har spilt 52 landskamper og scoret 10 mål for .

## Biografi
### Klubblag
Etter først å ha spilt for canadiske Toronto Blizzard ble Peschisolido kjøpt av den engelske klubben  for £ i november 1992. Han spilte for klubben fra West Midlands fram til august 1994 da  betalte £ for ham. I mars 1996 returnerte han til Birmingham for den samme overgangsummen de hadde fått ved salget til Stoke, men han ble bare værende der fram til sommeren.

I juli 1996 gikk Peschisolido til  for £, før han i oktober 1997 fikk  som sin nye arbeidsgiver. Peschisolido var i Fulham fram til 2001, men i løpet av denne perioden ble han lånt ut til tre engelske klubber. Først  i november 2000, deretter  i januar 2001, og til slutt  på slutten av 2000/2001-sesongen.

I juli 2001 kjøpte Sheffield United ham for £, og han debuterte i en ligakamp mot  i august 2001. Hans første mål for klubben fra Yorkshire og Humber kom 17. november 2001 da Sheffield United slo hans gamle klubb Birmingham 4–0. Peschisolido scoret to av Sheffield Uniteds mål i denne kampen.

Etter totalt 100 klubbkamper for Sheffield United skrev han under på en toårskontrakt med  i mars 2004. Han debuterte for klubben samme måned. Også i denne debuten scoret han - med kampens eneste mål i 1-0-seieren over .

Peschisolido la opp som profesjonell fotballspiller i 2009.

## Referanser


## Kilder
* Mortimer, Gerald (2004): *The Who´s Who of DERBY COUNTY*.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4

## Eksterne lenker
* 
*  Spillerprofil på Canadasoccer