Oskorei

**Oskorei** eller **åsgårdsrei**, tidligere skrevet **Aasgaardsreiden** eller **Asgaardsreien** av 1800-tallets nasjonalromantikere, er i norsk folketro et støyende følge av gjenferd, drapsmenn, fylliker, tusser og troll som red gjennom luften i mørketiden rundt jul. Reia kalles også **jolereia, joleskreia** eller **imberkulludn** i norske dialekter, på samisk *joulogadze*, på svensk «Odens jakt» og på dansk *den vilde jagt*, der Carsten Hauch har skrevet et dikt om sagnet.

Oskoreia kan betraktes som en psykopomp, det vil si en flokk daudinger som bringer med seg innsikt i dødsrikets hemmeligheter, og formidler kunnskaper om urolig død fra det hinsidige til denne verden. 

## Definisjoner og bakgrunn
I nordisk folketro opptrer flere steder en skikkelse som er identisk med guden Odin; i Sverige het han Oden og i Jylland «Wojens jeger», «Uons» eller lignende. Også i andre germanske områder kan jegerens navn knyttes til Odin, slik som Wuodan i Sør-Tyskland og *Wuotis Heer* i Sveits. Han kan også knyttes til Valdemar Atterdag i Danmark og Didrik av Bern i Tyskland. I noen sagn rir jegeren alene, i andre har han med seg et følge av dødninger, alver, demoner og vetter.

I norsk tradisjon omtales gjerne «Guro Rysserova» og Sigurd Svein som oskoreias anførere. Disse figurene oppfattes, som hentet ut av *Volsungasagaen*, og være identiske med Guðrún Gjúkadóttir og Sigurd Fåvnesbane. 
Følget er kjent under ulike navn i ulike land, ofte med betydningen «den ville jakt», mens lokale sagn ga navn til *Perchta* (Tyskland), *Herlathing* (England), *Mesnee d'[[Harlekin|Hellequin]]* (Nord-Frankrike), *Cŵn Annwn* (Wales), *[[Kain|Cain]]'s Hunt, Ghost Riders* (USA), *[[Herodes|Herod]]'s Hunt, Gabriel's Hounds* og *the devil's dandy dogs* (Cornwall). Navnene *Asgardreia* (britiske øyer) og «oskorei» i Norge ble sagt å være forvanskninger av norrønt **ásgoðreið* «Åsgudsrittet». Dette er en fortolkning som stammer fra Andreas Faye og ukjent i gamle kilder; men som de fleste tidlige folkeminnesamlere tilskrev han helst begreper fra folketroen et førkristent opphav. Ivar Aasen mente «oskorei» kommer av norrønt *oskurligr* (= «farlig», «fæl»). 

*I *Norsk etymologisk Ordbog* holder forfatterne Hjalmar Falk og Alf Torp «Asgaardsreien eller Aasgaardsreien» for å være en litterær forvanskning av dialektordet «oskorei».
**Åsgårdsreien* er et begrep som romantikerne direkte avledet av navnet på æsenes hjem Åsgard. I nasjonalromantikken var det viktig å knytte folketroen an til den norrøne forestillingsverden. Johan Sebastian Welhaven skrev et langt episk dikt med dette som tittel.
*Peter Nicolai Arbo malte oskoreia i flere utkast med dette motivet. Hovedversjonen ble malt i 1872 og hang i lang tid på en sentral plass i Nasjonalgalleriet i Oslo.

Myten om oskoreia er knyttet til den gammelgermanske forestillingen om *die wütende Heer* («den rasende hæren») som ble sluppet løs i romjulen, i overgangsfasen mellom jul og nyttår.

Ifølge Peter Christen Asbjørnsen ble åsgårdsreien beskrevet slik i Sogn og Fjordane: «*...i Spidsen rider [[Nøkken]] paa sin sorte Hest, efter ham kommer gamle [[lensmann|Lensmanden]] paa [[Dalsøyra|Dalsøren]], en stor fæl Mand med Bjørneskindshue pas, bekjendt af sine slette Gjerninger i Livet og af alt det Spøgeri, som huserede, medens han laa Lig og blev begravet.*»

I antikkens Hellas ble følget anført av dødsgudinnen. I Danmark var anføreren en mann; i Jylland het han «Odinsjegeren», nord på Fyn «Palle jeger», på Østsjælland «kong Volmer», dvs. Valdemar Atterdag. I Danmark er lederen vanligvis en rytter som jager hundene sine og kalles iblant «Wojens jeger» (en forvanskning av «Odins jeger»). Lokale sagn varierer; i Aabenraa fortelles om «Gynters ville jakt» med grå hunder; ellers ble mannen kalt Gynteroth og skulle ha bodde på slottet i Aabenraa. I Bevtoft ble det snakket om «kong Abels ville jakt». En husmann hevdet å ha møtt kong Valdemars ville jakt på Menstrup-markene en kveld han gikk hjemover fra arbeid. Han hørte angivelig kongen rope «Suu!» og så kom hundene med ild ut av gapet, fulgt av resten av jaktfølget - men på et blunk var alle vekk. 

I England kan føreren være den saksiske opprøreren *Wild Edric* alternativt kong Arthur eller *Herne the hunter*. Det kan også være snakk om en britisk sagnkonge, Herla, som oppholdt seg for lenge i et alvebryllup og først kom tilbake flere hundre år etter at han forsvant; andre versjoner nevner eremitten St. Guthlac eller old Nick, dvs. djevelen; Woden  eller Jan Tregeagle som var en advokat fra Cornwall som unnslapp helvete, men nå forfølges av djevelens hunder. På Dartmoor snakket folk om Dewer, old Crockern eller selveste Francis Drake.

## Ganferd
«Gandferd» eller *gandreið* var i norrøn tid og nordnorsk folketro et hekseritt eller en åsgårdsrei gjennom lufta. Gandferda kunne også forstås som en storm av gjenferd, mens ordet *gandreið* betegnet selve luftrittet. Ordet gand betød opprinnelig en spiss stav som hekser og trollkjerringer brukte.

## Lussireia
Også i lussinatta, årets lengste og farligste og natta før luciadagen, kunne den kvinnelige vetten Lussi ifølge deler av norsk folketro komme med sitt trollfølge på «lussiferd» eller «lussirei». 

Også i dag blir det enkelte steder i Norge feiret "Lossi". Å gå lossi vil i dag si å kle seg ut og dra fra dør til dør, synge sanger og få godteri som belønning. Det er barn som drar rundt, og det skjer om kvelden den 12. desember, etter gammel tidsregning den lengste natten i året. Dette er fortsatt levende juletradisjoner i Egersund, i Dalane og i Strand kommune på Sørvestlandet.

## Asgardsreia - ''black metal'' nazi-festival i Ukraina
En festival for nynazister i Ukraina har tatt navnet Asgardsreia.

## Referanser


## Se også
*Den ville jeger
*Ganding
*Julebukk
*Julenatta

## Eksterne lenker
* Salomonsen konversasjonsleksikon om Asgaardsrei