open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mandalskameratene i 2015

**Sesongen 2015 spilte [[Fotballklubben Mandalskameratene|Mandalskameratene]]** i 3. divisjon, slik de også gjorde det sesongen før. Lagets trener var Rolf Hegland.

## Tabellen

## Treningskamper

{{Fotballkamp kollapsbar
|dato               = 28. mars 2015
|tid                = 14.00
|runde              = 
|lag1               = MK
|sluttstilling      = 4&ndash;1
|rapport            = l-a.no 
|lag2               = 
|målskårere1        = Strømland AuklandWichne
|målskårere2        = 
|arena              = Idrettsparken
|sted               = Mandal
|tilskuere          = 
|dommer             = 
|assistentdommere   =
|fjerdedommer       =
|goallineassistants =
|overtidstilling    =
|banensbeste        =
|straffe1           = 
|straffestilling    = 
|straffe2           = 
|resultat           = S
|}}

## Seriekamper

## Cupkamper

## Statistikk
### Målscorere
:*Sist oppdatert: ved sesongslutt.*

### Kort

:*Sist oppdatert: ved sesongslutt.*

## Mandalskameratene 2
Reservelaget til Mandalskameratene spiller i 2015 i 6. divisjon. 

### 6. divisjon, Agder, avdeling 3

## Spillere

### Spillerstallen 2015
Justine Ijeomah

**Justine Ijeomah** fra Nigeria, er en nigeriansk forretningsmann og menneskerettsaktivist. I 2008 grunnla han Human Rights Social Development and Environmental Foundation (HURSDEF) som arbeider for øke menneskerettighetene og forbedre miljøet i Nigeria. Ijeomah er gift med Goodness, og de er bosatt i Port Harcourt.

Ijeomah har blitt utsatt for flere drapsforsøk, tortur og også blitt arrestert utallige ganger. Han har i perioder måttet gå i skjul for å redde livet. HURSDEF og Ijeomah går til aksjon når uskyldige blir arrestert, mennesker forsvinner og er til stede på politistasjoner og ved rettsforhandlinger. Gjennom sin tilstedeværelse sørger de for at det er mindre muligheter for at mishandling finner sted, noe som ofte rammer gatebarn.

Svensk Amnesty International nominerte ham i 2013 til Per Anger-prisen, og juryen tildelte Ijeomah den med denne begrunnelsen: «För att i ett sammanhang av brutalt polisvåld och under misshandel, dödshot och mordförsök uthålligt ha kämpat mot kränkningar av de mänskliga rättigheterna särskilt bland fattiga och lågutbildade och för att envist ha arbetat för avskaffande av dödsstraffet».

## Kilder
*Hjemmesiden til Forum för levande historia, lest 2015-01-18
Jonas Schanche Kielland

**Jonas Schanche Kielland** (født 11. juli 1791 i Stavanger, død 3. juli 1852 i Stavanger) var en norsk handelsmann og politiker. Han var ordfører i Stavanger i 1837-38 og 1841-42.

Han var sønn forretningsmannen Gabriel Schanche Kielland, og tok over handelshuset Jacob Kielland & søn etter sin fars død. Kielland ble i 1820 dansk visekonsul, og i 1821 ble han også britisk og russisk visekonsul. Han var også stortingsrepresentant i 1839.

Han døde på Ledaal i Stavanger 3. juli 1852.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ole Helliesen

**Ole Helliesen** (født 6. juli 1795 i Stavanger, død 9. mars 1884 samme sted) var en norsk stadthauptmann og ordfører i Stavanger i ni år. Helliesen var skipsreder og sønn av skolelærer Ole Helliesen. Han var stortingsrepresentant i 1830.

Hellisen var bror av Henrik Helliesen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Mathias Wilhelm Eckhoff

**Mathias Wilhelm Eckhoff** (født 28. februar 1791 på gården Rustad på Østre Toten, død 27. januar 1871 i Kristiania) var en norsk offiser, amatørmaler og ordfører i Stavanger i 1840.
Han var sønn av fylkeslege Ernst Fredrik Eckhoff.

Eckhoff var ridder av St. Olavs Orden og av Sverdordenen.

## Referanser
Rita Mahato

**Rita Mahato** fra Nepal er en menneskerettsaktivist. Hun arbeider for menneskerettighetsorganisasjonen Women's Rehabilitation Center (WOREC) ved den indiske grensen, i Sørøst-Nepal. Ifølge AmnestyPress er det å arbeide for kvinners rettigheter svært riskikabelt i området hun kommer fra, og å utfordre patriarkalske privilegier tvinger dem som gjør dette til å ta opp kampen på minst to fronter: hjemme og i ute i samfunnet.

Mahatos utdannelse og drivkraft ligger i egne erfaringer. Både Forum för levande historia og AmnestyPress forteller om dem: Hun ble giftet bort da hun var 13 år og fødte sitt første barn som 15-åring, selv om barneekteskap er forbudt i Nepal. Mahato ble utsatt for mishandling, fysisk og psykisk, både under graviditeter og ellers. Hun kom i kontakt med WOREC i nærheten av bostedet, og oppsøkte dem for å få legehjelp. Ifølge AmnestyPress så WOREC at den unge kvinnen hadde potensial og sendte henne til India for å lære mer, noe hennes mann bidro til økonomisk bak ryggen på sine foreldre. 

Utdannelsen og drivkraften i henne har gjort at Mahato har skaffet seg et navn som en uutrettelig og uredd aktivist, skriver AmnestyPress, og forteller videre om en hendelse i 2006: En brutal voldtekt fant sted i hennes eget område, og voldtektsmennene ble aldri tiltalt. De ble ansatt i politiet og dermed fritatt fra straff. Mahatos harde krav om at de skulle tiltales resulterte i trusler og trakassering av henne og WOREC, og situasjonen ble av Amnesty International ansett å være så alvorlig at de utlyste en lynaksjon. Amnesty Nepal fulgte saken tett, holdt presset oppe mot politiet og var jevnlig i kontakt med Mahato. Dette gjorde at situasjonen i løpet av et halvt år til et år ble vurdert som mindre farlig. 

Svensk Amnesty International nominerte henne i 2014 til Per Anger-prisen, og juryen tildelte Mahato den med denne begrunnelsen: «för hennes uthålliga kamp mot sexuellt våld mot kvinnor och flickor i ett patriarkalt, våldsamt och socialt utsatt samhälle».

## Referanser


## Kilder
*Hjemmesiden til Forum för levande historia, lest 2015-01-18
*AmnestyPress: Rita Mahato får årets Per Anger-pris, lest 2015-01-18
Johan Fredrik Aarnes

**Johan Fredrik Aarnes** (født 11. juni 1936 i Oslo) er en norsk matematiker.

Han tok doktorgraden ved University of Pennsylvania i 1968 og var professor ved NTNU fra 1970 til han ble emeritus. Han har arbeid inennfor matematisk analyse. Sammen med Jon Reed skrev han *Matematikk for vår tid* (Universitetsforlaget, 1967).

## Referanser


## Kilder
*
Steindalselva (Storfjord)

**Steindalselva** (nordsamisk: *Gievdanjohka*) er ei elv i Storfjord kommune i Troms. Den har utspring fra Steindalsbreen og renner derfra mot øst gjennom Steindalen til den munner ut i Storfjorden ved Elvenes. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på .

## Referanser
Cyber

**Cyber** kan vise til:

* Kybernetikk, et akademisk fagfelt om reguleringsmekanismer og styringsproblemer
* Kyberrommet (engelsk: *cyberspace*), en verden av sammenkoplede datasystemer, ofte brukt om internett
*, amerikansk krimserie fra 2015 til 2016
Magnus Andreas Gjør

Sogneprest **Magnus Andreas Gjør** (født 30. november 1801 i Kristiansand, død 5. september 1874 i Stavanger) var ordfører i Stavanger i 1843 og 1844. Han var sønn av rektor Salomon Gjør. Han ble utnevnt til sogneprest i Stavanger i 1848. 

Gjør ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1866.

## Referanser
Junior-NM i friidrett

**Junior-NM i friidrett** består av en rekke arrangementer som arrangeres årlig i regi av Norges Friidrettsforbund (NFIF). Klubber tilknyttet NFIF søker om å få være arrangører. Det konkurreres i to klasser, en juniorklasse til og med 19 år, og en klasse til og med 22 år.

Som ved NM for seniorer deles mesterskapet i mesterskap på baneøvelser som egen arrangement. Junior-NM i friidrett innendørs arrangeres også som eget mesterskap. De andre juniormesterskapene er vanligvis lagt til som egne klasser sammen med seniorene: 
* NM i mangekamp kårer Norges beste i sjukamp for kvinner og i tikamp for menn.
*NM i maraton for kvinner og menn.
* NM i halvmaraton for kvinner og menn.
* NM i stafetter arrangeres for lag i 4 x 100 m og 4 x 400 m samt 4 x 800 m for kvinner, og 4 x 1500 m for menn. 
* NM i terrengløp kort løype, 2&nbsp;km for junior kvinner og junior menn.
* NM i terrengløp lang løype, 4&nbsp;km for junior kvinner, og 6&nbsp;km for junior menn
* NM i motbakkeløp blir tildelt et av de tradisjonelle årlige motbakkeløpene i Norge.
* NM i ultraløp er lengre løp, vekselvis 100 km og 24-timersløp annenhvert år.

## Eksterne lenker
* NFIFs nettsider
Santa Bernardina

**Santa Bernardina** er en by i Durazno-departementet i det sentrale Uruguay.

## Befolkning
Santa Bernardina har 1 094 innbyggere *(Beregning 2011)*

Kilde:

## Økonomi
Byen er kjent for kjøttbransjen: «Frigo Yí» og «Frigorífico Durazno».

## Fly
Byen har en flyplass, Santa Bernardina internasjonale lufthavn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted for Durazno (spansk)
* Kart over Santa Bernardina  (spansk)
Ronald Shusett

**Ronald Shusett** (født 1939 i Pittsburgh) er en amerikansk manusforfatter og filmprodusent, som vanligvis jobbet i sciencefictionsjangeren. Han har blant annet skrevet manuset til *[[Alien – den 8. passasjeren]]* (1979) sammen med Dan O'Bannon.

## Filmografi
* *[[W (film)|W]]* (1974) – manus
* *[[Alien – den 8. passasjeren]]* (1979) – manus / ansvarlig produsent
* *[[Phobia]]* (1980) – manus
* *[[Dead & Buried]]* (1981) – manus / produsent
* *[[The Final Terror]]* (1983) – manus
* *[[King Kong Lives]]* (1986) – manus / ansvarlig produsent
* *[[Above the Law (film)|Above the Law]]* (1988) – manus
* *[[Total Recall (1990)|Total Recall]]* (1990) – manus / produsent
* *[[Freejack]]* (1992) – manus / produsent
* *[[Bleeders]]* (1997) – manus
* *[[Minority Report]]* (2002) – ansvarlig produsent
* *[[Alien vs. Predator]]* (2004) – manus
* *The Medusa Hour* (2008) – ansvarlig produsent
* *Death Warrior* (2008) – produsent
* *Deadly Exchange* (2009) – manus
* *Hunt of the Sea Wolves* (2009) – ansvarlig produsent

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Colonia Rossell y Rius

**Colonia Rossell y Rius** eller **Rossell y Rius** er en by i Durazno-departementet i det sentrale Uruguay.

## Geografi
Byen ligger sørøst for Durazno-departementet, 20 kilometer fra Sarandí del Yí.

## Befolkning
Rossell y Rius har 72 innbyggere *(Beregning 2011)*

Kilde:

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted for Durazno (spansk)
* Kart over Rossell y Rius (spansk)
Kernavė

**Kernavė** var hovedstaden i Storhertugdømmet Litauen i middelalderen og er i dag et turistmål og et arkeologisk utgravningsområde. Stedet ligger i Širvintos kommune i det sørøstlige Litauen. Det ble i 1989 opprettet en statlig fredning av området, og i 2004 ble Kernavė arkeologiske utgravninger inkludert i UNESCO verdensarvlisten.

Andre navn på stedet har vært: Kernavos, Kernovo, Kiernowo, Kiernów (polsk) og Kernuvke (jiddisk).

Området ble befolket mot slutten av paleolittisk tid, og antallet bosetninger økte i mesolitisk tid og neolittisk tid. Byen er første gang nevnt i 1279, da som hovedstad for storhertug Traidenis, ble den erobret av Den tyske orden. I 1390, under borgerkrigen (1389–92) ble byen og alle bygg i dalen brent av Den tyske orden, herunder slottet. Etter dette ble ikke byen bygget opp igjen, men den gjenværende befolkningen flyttet lengre opp i åsen i stedet for å bo nede i dalen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Fredningsområdet Kernavė
* Bilder på Flickr fra Kernavė
* Kernavė park
* Kernavė
Plommesekk

**Plommesekken** er en del av fosteret hos virveldyr med egg med mye eggeplomme. Hos slike dyr vil ikke cellekløyvingen være i stand til å splitte opp plommemassen, og fosteret vokser i stedet rundt plommen. Etter hvert som dyret vokser vil mengden plomme i sekken minske, og sekken vil til slutt trekkes inn i buken og bli en del av magesekken hos det voksne dyret.

Ved klekking vil mange dyr ha en synlig ytre plommesekk som de lever av de første dagene etter klekking. Dette gelder særlig hos yngel av beinfisk, skilpadder og krokodiller og forekommer hos en del fugler og skater.

Selv om de fleste pattedyr ikke har noen plomme, vil en plommesekk likevel formes som et ledd i utviklingen av fordøyelsessystemet. Denne plommesekken er også synlig på menneskefosteret i de første fire ukene av utviklingen før den inkorporeres i tarmsystemet. Plommesekken er også utgangspunktet for dannelsen av morkake og navlestreng hos dyr med morkake.

## Referanser
Krysskulturell psykologi

**Krysskulturell psykologi** er det vitenskapelige studiet av menneskelig atferd og mentale prosesser spesielt med tanke på ulike kulturelle forhold. Sentrale temaer, for eksempel affekt, kognisjon, oppfatninger av selvet, og spørsmål som psykopatologi, angst og depresjon, kan mangle ekstern validitet når "eksportert" til andre kulturelle kontekster. Faget undersøker disse ved hjelp av metoder utviklet for å granskei kulturelle forskjeller, slik som å ta hensyn til kulturelle varians.
Verdensarven i Litauen

**Verdensarven i Litauen** er UNESCOs liste over kultur- og naturarvsteder i Litauen. Disse stedene er underlagt spesielle krav til vern. Listen inneholder 5 steder, hvorav 4 er kulturarvsteder og 1 er naturarvsted. To av stedene deles med andre land.

## Liste over verdensarvsteder i Litauen

## Eksterne lenker
* UNESCO Litauen
Anders Vistisen

**Anders Primdahl Vistisen** (født 1987) er en dansk politiker (DF). Han har vært medlem av Europaparlamentet siden 2014.

Han ble født i Skive på Jylland, og vokste opp i landsbyen Vridsted. Vistisen har studentereksamen fra handelsskolen i Skive fra 2006 og juridisk embedseksamen fra Aarhus Universitet fra 2013. I 2012 ble han ansatt som juridisk konsulent for europaparlamentariker Morten Messerschmidt og EFD-gruppen.

Vistisen meldte seg inn i Dansk Folkepartis Ungdom som 13-åring, og satt som formann i DFU i Viborg amt 2004–2006 og i DFU i Aarhus og Østjylland fra 2008. I 2008 ble han også valgt inn i hovedstyret i Dansk Folkepartis Ungdom, der han har vært nestformann 2009–2011 og formann 2012–2015. Vistisen var medlem av Midtjylland regionråd 2010–2014 og Randers kommunestyre i 2014, og satt som partiets gruppeformann i regionrådet i 2014.

I 2014 ble han innvalgt i Europaparlamentet med 8&nbsp;315 personstemmer. Han er tilsluttet gruppen Alliansen av konservative og reformatorer i Europa. Vistisen er medlem av Europaparlamentets komité for budsjettkontroll.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Sfinx (konfekt)

**Sfinx** er et konfektmerke som produseres og selges av Nidar. 

Sfinx ble lansert i januar 1939 og består av konfektbiter med lys og mørk sjokolade. På den tiden var Nidar inspirert av Oldtidens Egypt og det ble laget flere ulike konfektbiter. De 12 mest populære bitene fikk æren av å være med i Sfinx-esken. Filosofien bak Sfinx, var at dette skulle være en «folkekonfekt» med god smak og moderat pris. For å holde prisen nede ble konfektbitene produsert mest mulig maskinelt og bitene var utstyrt med enkle dekorasjoner. På tross av dette krevde produksjonen mange medarbeidere hvis jobb var å legge de ulike bitene på riktig plass i eskene. Den mellomstore esken var opprinnelig på 230 gram og kostet den gang 2 kroner. Idag er den mellomstore på 380 gram og den store på 760 gram.

På den opprinnelige Sfinx-konfekten var bitene dekorert med hieroglyfer og Nidar-logoen var plassert i en pyramide. I 1999 ble konfektbitene redesignet av industridesigneren Johan Verde, etter inspirasjon fra ørkenens sanddyner i Sfinx’ens hjemland. I 2005 fikk også esken et nytt design. Den røde rosen på esken ble introdusert første gangen i 1973 og har siden da vært et kjent symbol for Sfinx. Men i 2015 forsvant også rosen da esken fikk et nytt design. Sfinx er Norges mest solgte konfekt og 71 prosent av årets Sfinx-salg skjer i november og desember. Nordmenn kjøper hvert år nesten 900 000 esker med Sfinx-konfekt. 

Sfinx selges nå i to størrelser men tidligere ble Sfinx også solgt i poser. Bitmiksen i konfektesken har endret seg en god del siden 1939. 

## Sfinx (2015)
***Pralin** Myk sitronkrem med ingefær (mørk sjokolade) (istedenfor **Rompralin**)

## Sfinx (2014)
***Cuba** Luftig nougat med mandelbiter (lys sjokolade)
***Madeira** Marsipan med ekte madeira (mørk sjokolade)
***Krokan Crisp** Finknust krokan i lys trøffel (lys sjokolade)
***Orania** Frisk appelsinkrem (mørk sjokolade)
***Nougat** Lett, luftig nougat (lys sjokolade)
***Mokka** Fyldig mokkakrem (mørk sjokolade)
***Marsipan** Myk marsipan (lys sjokolade)
***Rompralin** Krem med ekte rom (mørk sjokolade) (utgått)
***Nøttebit** Røstede hasselnøtter i trøffel (lys sjokolade)
***Myk Toffee** Myk velsmakende karamell (lys sjokolade)
***Mint** Myk mintkrem (mørk sjokolade)
***Toffee Prima** Mild flytende karamell (lys sjokolade)

Tidligere biter:

***Ananas** (utgått)
***Appelsinkapsel** (utgått)
***Cherry Brandy** (utgått)
***Frukt Likør** (utgått)
***Merci** (utgått)

## Kilder
*http://www.nidar.no/Produkter/Sjokolade/Sfinx
*https://web.archive.org/web/20150118172809/http://www.nidar.no/Om-Nidar/Nyheter-og-presse/Nyheter/Tid-for-konfekt
La Possonnière

**La Possonnière** er en kommune og landsby i departementet Maine-et-Loire i regionen Pays de la Loire i vest-Frankrike.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen La Possonnière***

## Referanser
* Kommunedata fra INSEE


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Ohrvik

**Ohrvik** er et norsk slektsnavn som stammer fra Ohrvika i Kristiansund kommune. Frem til 1964 hørte området til Kvernes kommune på Nordmøre. Navnet var sannsynligvis opprinnelig uttalt med retrofleks; Olvika, som også er i samsvar med stavemåten Olvigen i eldre kirkebøker. Etymologi: Ohr kommer sannsynligvis av ur eller urd, som betyr steinmasser. Området er i dag en del av Vestbase, og er planert og brukt til støttefunksjoner for oljeindustrien.

## Historie

Det var Erich Ingebrigtsen fra Valen (f. 1805) som sammen med kona Johanna Jørgensdatter først slo seg ned i Ohrvika. Sønnen Jørgen Erichsen Ohrvik (1834 - 1859) ble selveier i Ohrvika en gang mellom 1858 og 1865, da han kom flyttende hjem fra Stangvika, hvor han hadde bodd og arbeidet noen år. Han var mens han arbeidet i Stangvika blitt gift med Anne Johansdatter Teilgaard, f. 1832 fra Stangvika, og de hadde fått sønnen Christian Edvard Jørgensen Ohrvik (1858 - 1955), som senere ble klippfisktilvirker på Rensvikholmen. Christian Edvard Jørgensen Ohrvik var gift to ganger og fikk til sammen 19 barn.

## Personer
*Harald Ohrvik, filmprodusent, oversetter
*Paul Ohrvik, redaktør, tekstforfatter
*Sven Ohrvik, pianist, komponist, arrangør

## Referanser

Mannen med klippfisken, artikkel
Mysteriet løst, Tidens Krav 16.02.2011
Mikhail Tsjipurin

**Mikhail Aleksejevitj Tjipurin** (; født 17 november 1980 i Moskva, Sovjetunionen) er en russisk håndballspiller som spiller for den makedonske klubben HC Vardar.
Han var med på det russiske laget som tok bronse under OL i Athen 2004.

## Klubber
*  CSKA Moskva (–2013)
*  HC Vardar (2013–)

## Eksterne lenker
*
Liste over Albanias statsministre

**Liste over Albanias statsministre** siden Albanias uavhengighetserklæring i 1912.

## Statsministre i Albania

## Eksterne lenker
* Albania hos rulers.org
Adil Çarçani

**Adil Çarçani** (1922–1997) var en albansk kommunistisk politiker.

Han ble født i fjellandsbyen Fushë-Bardhë i distriktet Gjirokastër. Under den andre verdenskrig deltok han i den kommunistiske motstandsbevegelsen mot de italienske og tyske okkupantene.

Çarçani studerte økonomi. Han var minister for gruvedrift og industri 1951–1965 samt visestatsminister 1965–1981. Çarçani overtok som statsminister etter Mehmet Shehus død i 1981, og satt frem til folkerepublikkens fall i 1991. Çarçani var fullverdig medlem av Arbeidets partis sentralkomité fra 1956 og politbyrået fra 1961. Han ledet en statlig kommisjon for elektrifisering av landsbygden 1966–1971 og forhandlingsdelegasjoner for kredittavtaler med Kina i 1968 og 1975.

I 1991 ble hans parlamentariske immunitet opphevet. I 1994 ble han dømt til fem års fengsel for maktmisbruk og underslag av offentlige midler, men hans sviktende helse gjorde at straffen ble sonet i husarrest.

## Referanser
Storfyrstens slott (Vilnius)

**Storfyrstens slott** (litauisk *Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų rūmai Vilniaus žemutinėje pilyje*, polsk: *Zamek Dolny w Wilnie*) er et gjenoppbygget palass i Vilnius, Litauen.

Slottet ligger i Vilnius slottskompleks nedenfor det øvre slottet og Gediminastårnet, og mellom denne høyden og Vilnius katedral. Det ble utviklet gjennom årene gjennom 1500-tallet og 1600-tallet som residens for storfyrstene av Litauen og kongene av Polen, og var et sentrum i samveldet Polen-Litauen.

Bygningen ble svært skadet etter at festningsanlegget ble inntatt under Den polsk-russiske krig (1654–1667) og sto forlatt i nesten 150 år. Etter at Storfyrstedømmet Litauen ble en del av Det russiske keiserdømmet i 1795 som følge av den tredje delingen av Polen-Litauen, ble det revet i 1801. Gjenoppbygging ble startet i 2002 og dagens bygning ble offisielt åpnet 6. juli 2009.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Slottets nettsider
* Omtale hos Litauens kunstmuseum
* Nettside om gjenoppbyggingen
* Finansieringsfondet
Varignons teorem

**Varignons teorem** beskriver en enkel, geometrisk egenskap ved firkanter. Det ble bevist av den franske matematiker Pierre Varignon ved bruk av euklidsk geometri og ble publisert i 1731, ni år etter hans død. Teoremet sier at midtpunktene til firkanten danner et parallellogram. Omkretsen til parallellogrammet er lik summen av  diagonalene til firkanten. 

Når firkanten er  plan og *konveks*, det vil si at den ikke har noen sider som går 'innover', er arealet  av parallellogrammet halvparten av arealet til firkanten.  Varignons parallellogram er alltid plant, også når den gitte firkanten ikke er det.

## Geometrisk bevis

Teoremet ble opprinnelig bevist ved bruk av euklidsk geometri. Men det er mer generelt gyldig også i et affint rom. Det tillater et meget enkelt bevis ved bruk av affin geometri og affine kombinasjoner av punkt. Betrakter man de tre midtpunktene  *E*, *F&thinsp;* og *G*, så danner de et plan. I dette planet er nå  en vektor som man kan brukes til å finne et nytt punkt  i samme plan. Dette punktet er nå  da det er her tillatt å løse opp parentesene. Men dette er akkurat midtpunktet mellom *A&thinsp;* og *D*. Det beviser at midtpunktene *EFGH&thinsp;* danner et parallellogram som ligger i et plan.

### Omkrets av parallellogrammet

Siden *EF&thinsp;* i parallellogrammet er halvparten av diagonalen *AC*. Det gjelder også for siden *HG*. Summen av disse to sidene er derfor lik *AC*. På samme måte er summen av sidene *FG&thinsp;* og *HE&thinsp;* lik den andre diagonalen *BD*. Det viser at summen av sidene i Varignons parallellogram er lik summen av de to diagonalene i den gitte firkanten.

I affin geometri er ikke lengder av linjestykker definert. Derimot kan man snakke entydig om forhold mellom lengder i samme retning. På denne måten må dette beviset forstås her.

### Areal til parallellogrammet
I euklidsk geometri er lengden til vilkårlige linjestykker veldefinert. På samme måte kan også areal entydig sammenlignes og beregnes. Det kan benyttes til å finne arealet til Varignons parallellogram. Betrakter man derfor en konveks firkant som i øverste figur, vil arealet av for eksempel trekanten *EBF&thinsp;* være 1/4 av arealet til trekanten *ABC&thinsp;* når man trekker diagonalen *AC*.  Det er en konsekvens av at sidene i *EBF&thinsp;* er halvparten av de i *ABC*. Det samme gjelder for de tilsvarende trekantene ved de andre hjørnene. Da de to trekantene *ABC&thinsp;* og *ADC&thinsp;* utgjør arealet til hele den gitte firkanten, må parallellogrammet *EFGH&thinsp;* ha halvparten av dens areal.

## Referanser

* M. de Villiers, *Some Adventures in Euclidean Geometry* , Dynamic Mathematics Learning (2009).  ISBN 978-0-557-10295-2.
* H.S.M. Coxeter and S.L. Greitzer,  *Geometry Revisited*, The Matematical Association of America, Washington, DC (1967). ISBN 0-8838-5619-0.

## Eksterne lenker
*  P. N. Oliver,  ''Pierre Varignon and the Parallelogram Theorem'' ,  Mathematics Teacher, **94**(4), 316-319 (2001).
* Cut the Knot, Wittenbauers parallellogram, analogt til Varignons parallellogram.
Jordi Ribera

**Jordi Ribera Romans** (født 3. mai 1963 i Sarrià de Ter i Girona) er en spansk håndballtrener, som siden 2012 har vært landslagssjef for det brasilianske herrelandslaget.

## Karriere
Ribera overtok ansvaret for det brasilianske herrelandslaget etter Javier Costa i 2012.

Under Panamerikamesterskapet i 2012 ledet han Brasil til finale mot Argentina hvor de tapte 22&ndash;21. Sølvmedaljen sørget allikevel for en plass i Håndball-VM 2013, hvor de røk for Spania i åttendedelsfinalen.

Ribera kvalifiserte Brasil til sitt ellevte strake verdensmesterkap da han fulgte opp sølvmedaljen fra 2012 etter et overlegent 30&ndash;19-tap mot Argentina i finalen av Panamerikamesterskapet 2014.

## Meritter
* Panamerikamesterskapet:   2012, 2014

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ibrahim Biçakçiu

**Ibrahim Aqif Biçakçiu** (også **Ibrahim [[bey|bej]] Biçaku**) (født 10. september 1905 i Elbasan, død 4. januar 1977 samme sted) var en albansk landeier, forretningsmann og nasjonalistisk politiker.

Han ble født inn i en velstående og innflytelsesrik familie i Elbasan som sønn av den politiske lederen og landeieren Aqif Pasha Biçakçiu. Familien stod sentralt i den albanske uavhengighetsbevegelsen forut for selvstendigheten fra tyrkerne i 1912. Etter skolegang i Elbasan var Ibrahim Biçakçiu elev ved kostskolen Theresianum og en handelsskole i Wien, hvorfra han ble uteksaminert med en jordbruksutdannelse.

Da han kom tilbake til Albania i 1932, gikk han inn i forretningslivet, og utviklet familiens landeiendommer. Han sørget for å føre inn det som angivelig var Albanias første traktor. I 1939 kjøpte han en tobakksfabrikk i Durrës.

Ibrahim Biçakçiu innvalgt i Albanias parlament 1937–1939 og 1943–1944. På denne tiden var landet under fascistisk okkupasjon av Italia og Tyskland. Han var tilsluttet Nasjonal front, som ble etablert i 1942. Nasjonal front anså kommunistene som medløpere for Jugoslavia, og samarbeidet derfor med okkupantene. Biçakçius fortrolighet med tysk kultur gjorde ham velegnet til å overta som statsminister i august 1944. Til tross for at mange partifeller flyktet idet kommunistene grep makten i november 1944, ble Biçakçiu værende i Albania.

Biçakçiu ble arrestert av kommunistene i Shkodër i desember 1944 og dømt til livsvarig fengsel av en spesialdomstol i Tirana i april 1945. Han risikerte dødsstraff, men straffen ble formildet etter et opprop fra over 200 ledende borgere i Elbasan. Biçakçiu sonet mesteparten av straffen i Burrel, og ble løslatt i Elbasan i 1962.

## Referanser
Aceguá (Uruguay)

**Aceguá** (tupí-guaraní: «hvilested») er en by i Cerro Largo-departementet i det østlige Uruguay.

## Geografi
Byen aksjer gater med den brasilianske tvilling byen Aceguá i Rio Grande do Sul.

## Historie
Aceguá ble grunnlagt i 24. april 1863.

## Befolkning
Aceguá har 1 511 innbyggere *(Beregning 2011)*

Kilde:

## Økonomi

Husdyr og meieri er viktig for økonomien i byen.

## Sikkerhet
Byen har en provinsiell politistasjon.

## Transport
 Ruta 8 forbinder Aceguá med Melo, Treinta y Tres, Mariscala, Pirarajá, Minas, Pando og Montevideo (430 km).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Aceguá (INE) (spansk)
* Kart over Aceguá (spansk)
Reina (bydel)

**Reina** er en tidligere bydel i Trondheim som var preget av trehusbebyggelse. Reina var en typisk arbeiderklasse-bydel. Bydelen ble revet og omregulert til  industriformål på 1970- og 1980-tallet.

I bydelen var det også en skøytebane om vinteren i perioden fra og med sesongen 1928/29 til og med sesongen 1939/40.

## Eksterne lenker
* Digitalmuseum foto fra Reina
* 
*
Kader

:*For fornavnet, se [[Kader (navn)]]*.
**Kader** (fra fransk *cadre*, av latin *quadrus*, «firkantet») er en person med en høy stilling i en organisasjon. Kadre blir vanligvis sett på som stammen eller ryggraden i organisasjonen. De utøver lederskap og har undervisningsoppgaver. Ofte blir ordet forbundet med revolusjonære eller kommunistiske organisasjoner. Land som i dag har kader som offisiell tittel, er blant annet Kina, Taiwan, Vietnam og Japan.

Ordet «kader» blir også brukt om grunnstammen av fast befal (delvis også vervet mannskap) som er disponert ved mobiliseringsenheter og som militære avdelinger blir bygd opp omkring.

Ordet ble opprinnelig blitt brukt om militært personell, men har siden blitt tatt i brukt om kjernen, eventuelt om mellomledere og andre typer mannskaper, i ulike organisasjoner, i flere språk også innen næringsliv, industri og sport.

## Se også
* Kaderparti, politisk parti etter marxist-leninistisk modell
Svalbardkollen

**Svalbardkollen** i Longyearbyen er den største hoppbakken på Svalbard.

Den opprinnelige hoppbakken var i bruk på 1930-tallet og lå på en steinbre i fjellsida i Longyeardalen mellom Longyearbyen og Sverdrupbyen. I denne naturbakken nådde Mathias Mathiassen 61,5 meter i renn og Ditlef Berg 62 meter på trening i 1935. Snømangel var ofte et problem i denne bakken, og bakken måtte nedlegges da det ble bygd en taubane over den.

I 1994 ble det bygd en ny hoppbakke i fjellsida nedenfor Huset i Longyeardalen. I april dette året hadde Svalbard Turn i Longyearbyen renn i nordnorsk kombinertkarusell, med hopprenn i Svalbardkollen og langrenn på Longyearbreen. Flere av de beste norske og utenlandske kombinertløperne deltok i dette rennet. Ved samme anledning ble det også holdt et spesielt hopprenn, der det norske hopplandslaget deltok. Knut Müller satte bakkerekord med 69 meter i rennet 13. april 1994.

Longyearbyen var også i 1995 tildelt renn i nordnorsk kombinertkarusell, men da måtte kombinerthopprennet avlyses på grunn av vind. Denne bakken var bygd noe større enn året før. 3 personer rakk imidlertid å hoppe likevel. Kvelden før ble det kjørt spor av Frode Vik Bredesen, som uoffisielt nådde 80 meter med det som viste seg å være ganske god fart i tilløpet. 2 løpere valgte å hoppe likevel etter at hopprennet ble kansellert, til ære for tilskuerne. Disse var Robert Stadelmann fra Østerrike og Bård Jørgen Elden. Langrennet ble avholdt som fellesstart på breen som planlagt, der den sterke vinden gjorde det utfordrende å gå.

## Kilder
*Svalbardposten (flere artikler) (s. 8-11, 15. april 1994, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
*Svalbardposten: Idrettsminner fra Svalbard 1932/40 (skrevet av Ditlef Berg, s. 8, 30. mai 1980, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
*Svalbardposten: Hoppbakke i Longyearbyen (leserinnlegg av Sigmund Spjelkavik, s. 20, 10. mars 2000, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
*Svalbardposten: Arrangementet som blåste bort (s. 11, 21. april 1995, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
*Karsten Piepjohn, Rolf Stange, Malte Jochmann, Christiaane Hübner: *[http://folk.uio.no/hanakrem/svalex/Papers_and_extended_abstracts/Jochmann-Longyearbyen-eng.pdf Longyearbyens geologi]*. Longyearbyen feltbiologiske forening, Longyearbyen 2012. ISBN 978-82-93009-10-8 (s. 25)
Johan Georg Sigholt

**Johan Georg Sigholt** (født 3. oktober 1804 på Berg i Støren, død 9. november 1849 i Fredriksvern) var en norsk marineoffiser. Han begikk selvmord etter å ha blitt dømt i høyesterett på grunn av en tvist med offiserskollegene sine på Fredriksvern.

## Liv
Johan Georg Sigholt var sønn av Peter Lorentz Sidelmann Sigholt (død 1835), tollinspektør i Kristiansand, og Maren Anna Wittrup. Han var elev ved Sjøkadettinstituttet i Fredriksvern og ble i 1824 utnevnt til sekondløytnant i marinen. I 1832 avanserte han til premierløytnant. Fra 1831 til 1835 tjenestegjorde han i den franske marinen, på en eskadre i Middelhavet. I 1840 ble han lærer ved Sjøkadettakademiet, og i 1842 båtfører på statens dampskip «Nordcap». I 1845 ble han forfremmet til kapteinløytnant.

## Sigholt-saken
Som offiser kom Sigholt på kant med nesten alle de andre offiserene i Fredriksvern. Det ble satt ut rykter om ham, blant annet at han «drev unaturlig usedelighet». På grunn av stridighetene ble han satt under tiltale for en ti år gammel sak, men ble frifunnet ved dom i høyesterett 7. juni 1847. Da han samme år var blitt innstilt som kommandør på skonnerten «Vale», holdt offiserene hemmelige møter for å diskutere om Sigholt var kvalifisert for denne oppgaven. Da møtene ble kjent, utfordret Sigholt flere navngitte offiserer til duell. Offiserene avslo utfordringen og insisterte på at Sigholt burde etterforskes. I 1848 sendte Sigholt derfor inn flere anmeldelser av sine over- og underordnede offiserer til sine overordnede. Marinedepartementet bestemte at anmeldelsene ikke skulle forfølges, mens Sigholt selv derimot ble tiltalt for en overkrigskommisjon. 30. april 1849 dømte denne Sigholt til seks måneders festningsarrest og til å betale saksomkostningene. Saken ble anket til høyesterett, som 8. november samme år bekreftet dommen. Sigholt begikk selvmord dagen etter.

Sigholt-saken vakte oppsikt over hele Norge, og ble omtalt i mange aviser. Av opposisjonen ble saken brukt for å angripe ledelsen av militærvesenet. *[[Jarlsberg og Laurvigs Amtstidende]]* skrev etter Sigholts død at han «faldt som Offeret for den militære Despotisme», og at «Høiesteret har dømt ham, men Folket frikjender ham!» Presten i Fredriksvern, William Sverdrup, som talte i Sigholts begravelse, ble irettesatt av biskopen og Kirkedepartementet, fordi offiserene i Fredriksvern tolket talen hans som rettet mot dem. Sverdrup ble senere nektet forfremmelse inntil han gikk av i 1865. Senere statsminister Johan Sverdrup, som på denne tiden var sakfører i Larvik, var også involvert i saken, ettersom han bisto Sigholt med råd i forkant av den første rettssaken i 1847.

## Utmerkelser
Sigholt ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden for å ha reddet en del av besetningen på det forliste russiske linjeskipet «Ingermanland» utenfor Kristiansand.

## Referanser


## Litteratur
* Halvdan Koht: *Johan Sverdrup* I. Kristiania: Aschehoug, 1918.
* Jens Braage Halvorsen: «Sigholt, Johan Georg», i *[[Norsk Forfatter-Lexikon]] 1814--1880* V. Kristiania: Den Norske Forlagsforening, 1901.
Fernando Capurro

**Fernando Luis Capurro** (født 23. april 1963) er en chilensk håndballtrener som er landslagssjef for det chilenske herrelandslaget.

## Karriere
Capurro ledet det chilenske herrelandslaget til bronsemedalje under Panamerikamesterskapet i 2010, etter å ha slått Cuba 34&ndash;31 i bronsefinalen. Tredjeplassen sørget for at Capurro kvalifiserte Chile til Håndball-VM 2011 i Sverige, hvor de tross uavgjortresultat mot Slovakia endte sist i sin gruppe og tapte 28&ndash;18 mot Brasil i kampen om 21.-plassen.

Under Panamerikamesterskapet 2012 sørget Capurro for nok en bronsemedalje for Chile etter å ha beseiret Uruguay 37&ndash;27 i bronsefinalen. Håndball-VM 2013 endte dårlig for Capurro som måtte se laget sitt ende på nest sisteplass, etter å ha slått Australia 32&ndash;23 i kampen om 23.-plassen.

Capurro kvalifiserte Chile til sitt tredje strake verdensmesterkap da de på nytt slo Uruguay 25&ndash;24 i bronsefinalen av Panamerikamesterskapet 2014.

## Meritter
* Panamerikamesterskapet:   2010, 2012, 2014

## Referanser
Henri Linguet

**Simon Nicolas ''Henri'' Linguet** (født 14. juli 1736 i Reims, henrettet 27. juli 1794 i Paris) var en fransk advokat og journalist.

Linguet var en lysende advokat, men måtte forlate yrket etter å ha kommet i konflikt med sine kolleger. Etter åt ha kritisert det franske akademi måtte han også forlate landet. Han besøkte Wien, Brussel og London, hvorfra han begynte å utgi *Annales politiques, civiles et littéraires* (1777-92), som ble godt kjente. I 1780 vendte Linguet tilbake til Paris, der han snart ble innesperret på Bastillen, noe som han har skildret i *Mémoires sur la Bastille* (1783). Linguet utgav en rekke historiske arbeider, blant annet et forsvarsskrift for kong Ludvig XVI. Han ble henrettet under den franske revolusjon.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Charles Monselet, Les oubliés et les dédaignés
* Simon-Nicholas Henri Linguet pamphlets and documents fra Ball State University Digital Media Repository
Catherine Théot

**Catherine Théot**  (født 5. mars 1716 i Barenton i Normandie, død 1. september 1794 i Petite-Force i Paris) var et fransk medium, mystiker og visjonær. Hun forutsa den franske revolusjon og sa seg å være Guds Moder. Hun ble som dette sentralgestalt for en mystisk retning, theotistene.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Catherine Theot ble født i Normandie, men vokste opp i  *Hôtel de Miramion* i Paris. Det var en religiøs oppdragelsesanstalt som var blitt stiftet av Madame de Miramion på 1600-tallet. Der ble hun også etterhvert tjenestepike.

Hun skal allerede som ung ha hatt hallusinasjoner, og da hun år 1779 erklærte at hun var Den nye Eva, den fremtidige Guds Moder, ble hun fengslet i Bastillen, og senere på La Salpêtrière.

## Seerske
Hun ble løslatt i 1782 og ble da et profesjonelt medium med kunder hos adelen og sentralgestalt for en sekt. Hennes mystiske visjoner fokuserte seg med tiden, og hun talte meget om det kommende himmelrike. Hun fikk en skare rundt seg på om lag 35 i tallet, og dem overbeviste hun om at hun vat den gjenfødte Guds Mor. Til denne gruppe hørte Christophe Antoine Gerle, fantasten Ouvdemont og en rekke kvinner fra høyadelen som lette et religiøst forfeste.

I juni 1794, altså under den franske revolusjon, fremleste hun for sine tilhengere et brev som hun skulle ha mottatt fra Marias hånd. Her ble Maximilien de Robespierre fremholdt som Messias og Det høyeste vesens sønn. Robespierre hadde en månet tidligere gått inn for å elevere Det høyeste vesens kult til Frankrikes statsreligion.

At «theotistene» betraktet Robespierre som en forløser, ble senere anvendt mot ham av Robespierres kritikere, som lot arrestere Catherine Théot og hennes sekt. Marc-Guillaume Alexis Vadier var den som hausset opp saken til en konspirasjon, og hevdet at Catherine var styrt av den britiske statsminister William Pitt, og at hele det mystiske spillet var et skalkesjul for klerikal og reaksjonær intrige. Anklagen at Catherine Theot var en utenlandsk agent og at theotistene var reaksjonære konspiratører, var i virkeligheten en metode for å kritisere Robespierres tro på «Det høyeste vesen».

Theotistene ble frifunnet fra anklagene, men Catherine Theot selv døde i fengselet innen dommen var avklart.

## Referanser


## Litteratur
* Michel Eude: *Points de vue sur l’affaire Catherine Théot*. In: *Annales historiques de la Révolution française* 198, 1969, S. 606–629.
* G. Lenotre: *Robespierre et la « Mère de Dieu » : le mysticisme révolutionnaire*. Perrin, Paris 1926
* Antonius Lux (utg.): Große Frauen der Weltgeschichte. Tausend Biographien in Wort und Bild. Sebastian Lux Verlag, München 1963
Norges Gang- og Mosjonsforbund

**Norges Gang- og Mosjonsforbund** (**NGF**) var et særforbund som ble stiftet som **Norges Gangforbund** i 1936. Forbundet endret i 1978 navn til **Norges Gang- og Turmarsjforbund**, og i 2002 til *Norges Gang- og Mosjonsforbund*. Etter en periode med svak økonomi ble det besluttet å slå forbundet sammen med Norges Friidrettsforbund i 2009.

NGF organiserte norsk kappgang, konkurranser og eget landslag. Også mosjonsidrett i form av eksempelvis turmarsjer og stavgang ble organisert av NGF. Forbundets formål var å legge til rette for styrking av den allmenne norske helsetilstand. 

Forbundet var medlem av Norges Idrettsforbund (NIF) og Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF). I 2004 var det nær 50 000 medlemmer knyttet til NGF. Administrasjonen hadde sitt hovedkontor i Os i Hordaland.

## Eksterne lenker
* friidrett.no: IV Sammenslåing av Norges Fri-idrettsforbund og Norges Gang-og Mosjonsforbund
Suzanne Curchod

**Suzanne Curchod** (født 2. juni 1737 i Crassier i kanton Vaud i Sveits, død 6. mai 1794) var en fransk (opprinnelig sveitsisk) salongvertinne og forfatterinne, gift med Jacques Necker. Hennes salong var en av de mest berømte før den franske revolusjon.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Suzanne Curchod var datter til den fattige pastoren i landsbyen Crassier i kantonen Vaud i Sveits og fikk en fin utdannelse i hjemmet. 
I 1757 møtte hun historikeren Edward Gibbon, som forelsket seg i henne, og senere beskrev henne som lærd uten pedanteri, livlig i konversasjon, ren av sentiment, elegant i manerer. Han ville gifte seg med henne, men foreldrenes misbilligelse på begge sider og Gibbons egen vakling, og Suzannes uvilje til å forlate Sveits og flytte til England, kullkastet dette prosjektet. Gibbon brøt forlovelsen i 1762, mellom hennes foreldres død i henholdsvis 1760 og 1763. 

Hun giftet seg så i 1764 med den sveitsiske finansmannen Jacques Necker og ble mor til Germaine de Staël. I 1776 ble hennes ektemann Frankrikes finansminister, selv om han var protestant og utlending, noe som i stor grad er blitt ansett for å bero på hennes salong.

### Salongvertinne
Suzanne Curchod holdt en salong med kunst og litteratur som tema som samlet Paris-sosietetens mest innflytelserike medlemmer, og regnet Jean-François Marmontel, Jean-François de La Harpe, Georges-Louis Leclerc de Buffon, Melchior Grimm, Gabriel Bonnot de Mably, Bernardin de Saint-Pierre, Diderot og d'Alembert blant sine jevnlige besøkere; også salongkolleger som Marie Thérèse Geoffrin og Marie Anne du Deffand besøkte hennes salong i egenskap av eksil-sveitsere. 

Det var under en av Madame Neckers middager at en gruppe litterater først drøftet finansieringen av en statue av Voltaire som kunne utføres av skulptøren Jean-Baptiste Pigalle. Hans statue av en naken Voltaire ble ferdig i 1776, og er nå i Louvre. Madame Necker hadde også brevkorrespondanse med Grimm, Buffon, Thomas, Marmontel og andre litterater særlig mens de var borte fra Paris.  

Da Jacques Necker ble avskjediget i 1790, vendte hun med ham tilbake til Sveits.

Hennes aktive selskapsliv og hennes ektemakes misbilligelse av kvinnelige forfattere gjorde at hennes publiserte skrifter er få; hun utgav *Mémoire sur l'Etablissement des hospices* (1786) og *Réflexions sur le divorce* (1794).

Suzanne Curchod grunnla barnesykehuset Necker-Enfants Malades Hospital i Paris i 1784.

## Verker
* *Mémoire sur l'établissement des hospices*
* *Des inhumations précipitées*, 1790
* *Réflexions sur le divorce*, Lausanne 1794
* *Mélanges* (1798–1801)

## Litteratur
* Gabriel Paul Othenin de Cléron d'Haussonville: *Le Salon de Madame Necker*. 2 bind. – Paris: Calmann-Lévy, 1882
* 

## Referanser
Altınyazı-demningen

**Altınyazı-demningen** er en demning i elven Basamaklar i provinsen Edirne, Tyrkia. Den ble bygget mellom 1965 og 1970.

## Eksterne lenker
* DSI
Bayramiç-demningen

**Bayramiç-demningen** er en demning i elven Karamenderes i provinsen Çanakkale, Tyrkia. Den ble bygget mellom 1986 og 1996.

## Eksterne lenker
* DSI
Renault 14

**Renault 14** er en kompakt bil produsert av den franske bilprodusenten Renault mellom 1976 og 1983. Den ble vist første gang i januar 1976, men produksjonen kom ikke igang før i juni samme år. Det var den første modellen som ble produsert i stort antall ved selskapets nye fabrikk i Douai.

Med forhjulsdrift, ble Renault 14 utviklet for å konkurrere i småbilklassen, en klasse som hadde blitt populær mye på grunn av lanseringen av Volkswagen Golf i 1974. 

I utgangspunktet var Renault 14 tilgjengelig i versjon L og TL, med en 1,2 L motor og senere 1.4 L versjoner med 59 hk eller 69 hk. Begge motorene ble utviklet i samarbeid med Peugeot. Renault 14 ble den eneste Renault-modellen som brukte denne motoren. 

Interiøret var generelt godt gjennomtenkt, med baksete som enten kunne legges ned eller fjernes helt. Det gjorde bilen relativt romslig, størrelsen tatt i betraktning. I tillegg ble reservehjulet plassert under panseret, noe flere Renault- og også Citroënmodeller hadde, og over den tverrgående 4-sylindret motor som var plassert bakover i 72°. Dette gjorde at det ble mer plass til bagasje, men det gikk utover plassen i motorrommet.

Renault 14-designet ble rost av motorpressen som friskt og forut for sin tid, og mange har trukket en parallell mellom Renault 14 og Peugeot 205 (som ble lansert på midten av 80-tallet).

## Eksterne lenker
*
You’re Nobody till Somebody Loves You

**«You're Nobody till Somebody Loves You»** er en sang skrevet av Russ Morgan, Larry Stock og James Cavanaugh som ble gitt ut i 1944.

Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet *[[And Here She Is]]* i 1961.
Moraguesia

* Se systematisk inndeling

***Moraguesia*** er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore, svarte hornbiller. Kroppsformen er forholdsvis bred til Phileurini å være, hodet og pronotum uten påfallende horn eller knøler. Pronotum er spredt og kraftig punktert. Dekkvingene har litt uregelmessige punktrader og er bredest langt bak midten.

## Utbredelse
Arten er utbredt i Sør-Amerika (Fransk Guyana).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Phileurini Burmeister, 1847
******* Slekten *Moraguesia* Dechambre, 2008
******** *[[Moraguesia champenoisi]]* Dechambre, 2008

## Kilder
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene 

## Eksterne lenker
* Bilde av arten
*
Oryctophileurus

* Se systematisk inndeling

***Oryctophileurus*** er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Utseende
Middelsstore (18-20 millimeter), avlange, blankt mørkbrune til svarte hornbiller. Begge kjønn har ett horn i pannen, dette har opphøyde sidelister, slik skiller de seg fra de fleste andre hornbiller der bare hannene har horn. Foran på pronotum er det en uthuling med grov punktering og to korte tenner eller knøler. Dekkvingene har dype lengdefurer.

## Levevis
Artene lever i fuktig skog mellom 800-2000 meter over havet.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika, langs øst-skråningen av Andesfjellene fra Colombia i nord til Bolivia i sør.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Phileurini Burmeister, 1847
******* Slekten *Oryctophileurus* Kolbe, 1910
******** *[[Oryctophileurus armicollis]]* Prell, 1911
******** *[[Oryctophileurus guerrai]]* Perger & Grossi, 2013
******** *[[Oryctophileurus nasicornis]]* (Burmeister, 1847)
******** *[[Oryctophileurus varicosus]]* Prell, 1934

## Kilder
* Perger, Robert og Grossi, Paschoal Coelho (2013): Revision of the rhinoceros beetle genus *Oryctophileurus* Kolbe with description of a new species, the male of O. varicosus Prell, and notes on biogeography (Scarabaeoidea, Dynastinae, Phileurini). ZooKeys 346: 1-16. http://zookeys.pensoft.net/articles.php?id=3434
* Dynastidae du Monde - sjekkliste over artene http://dynastidae.voila.net/images/Dynastidaedumonde.pdf 

## Eksterne lenker
*
Viking Olver Eriksen

**Viking Olver Eriksen** (født 14. april 1922 i Stavanger, død 6. mars 2014 i Lillestrøm) var en norsk kjernefysiker. 

Han jobbet som forskingssjef og leder av fysikkavdelingen ved Institutt for atomenergi (fra 1980 Institutt for energiteknikk) på Kjeller fra 1952 til 1965. Senere ble han assisterende direktør med ansvar for de teknisk-vitenskapelige arbeidene fra 1965 til 1968 og fungerende adm. dir. 1968 og adm. dir. mellom 1971 og 1982. 

## Referanser


## Kilder
*
Syrictoides

* Se systematisk inndeling

***Syrictoides*** er en slekt av biller som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).

## Levevis
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar noen få måneder.
De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt.

## Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Afrika.

## Systematisk inndeling
Arten er trolig synonym med *[[Callistemonus]] intrusus* og bør kanskje heller plasseres i Pentodontini.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Phileurini Burmeister, 1847
******* Slekten *Syrictoides* Endrödi, 1977
******** *[[Syrictoides tarsalis]]* Endrödi, 1977

## Kilder
* Dynastidae du monde- sjekkliste over artene 

## Eksterne lenker
*