Galatisk

**Galatisk** er et utdødd keltisk språk som ble snakket i Galatia i Anatolia (dagens Tyrkia) mellom 200-tallet f.Kr. og minst til 300-tallet e.Kr, selv om en del antikke kilder antyder at det fortsatt ble snakket på 500-tallet. Galatisk var sannsynligvis samtidig med og nært beslektet med gallisk.

## Historie
### Tilsynekomst

Galatisk, som synes å ha vært nært beslektet med antikkens galliske språk i vestlige og sentrale Europa, ble innført i Anatolia på 200-tallet f.Kr. da keltiske stammer (latinske navn *Tectosages*, *Trocmii*, og *Tolistobogii*) utvandret sørover fra Balkan. I henhold til den greske historikeren Strabon var tektosagerne i Anatolia beslektet med volker-tektosagerne i Gallia; moderstammen til begge grenene, volkere, bodde opprinnelig i Sentral-Europa.

### Samtidige romerske kilder
En gang mellom 48 og 55 e.Kr. skrev apostelen Paulus sitt brev til galaterne på gresk, fellesspråket i den østlige delen av Romerriket. Det kan bety at galaterne på denne tiden var allerede tospråklig i gresk og sitt morsmål, noe Hieronymus senere rapporterte. Imidlertid er forskerne delte i spørsmålet om Paulus skrev til greske galatere eller til helleniserte etterkommere av keltiske galatere.

Lukian nedtegnet en gang rundt 180 at profeten Aleksander fra Abonuteichos greide å finne keltisktalende tolkere for sine orakler i Paphlagonia, umiddelbart nordøst av Galatia.

Legen Galen (egentlig Galenos) fra Pergamon på slutten av 100-tallet klagde over det gresk som ble snakket av folk på hans tid var blitt korrumpert av lån fra utenlandske ord fra språk som galatisk.

På 300-tallet skrev Hieronymus i en kommentar til Paulus’ brev til galaterne at «bortsett fra gresk språk, som er snakket over hele Østen, har galaterne deres eget språk, bort imot det samme som treveriene.» Hovedstaden til treveriene var Trier hvor Hieronymus bodd en kort stund etter å ha studert i Roma.

### Bevart inn i tidlig middelalder
På 500-tallet mente Kyrillos fra Skythopolis at språket var fortsatt ble snakket på hans tid da han henviste til en fortelling om at en munk fra Galatia var midlertidig besatt av Satan og kunne ikke snakke; da han bedret seg fra denne tilstanden kunne han svare på spørsmål fra andre kun sitt eget innfødte galatisk språk.

## Ordforråd
Det er bare noen få ord og kommentarer fra antikke forfattere, samt spredte navn og inskripsjoner som er kjent i dag. Det er til sammen rundt 120&nbsp;ord, for det meste personnavn som ender på *-riks* (sammenlign med gallisk  *-rix*/*-reix*, gammelirsk *ri*, latin *rex*) «konge», noen endelser på *-marus*, dativ *-mari* (jf. gallisk *-maros*, gammelirsk *mor*, walisisk *mawr*) «stor», og stammenavn som *Ambitouti* (gammelirsk *imm-* «rundt», *tuath* «stamme»), og et leksikonoppslag *drunaimeton* «samlingssted» (jf. gammelirsk *dru* «druide», «trollmann» eller «dikter», gammelirsk *neimed* «hellig sted»). Galatisk tilhører den kontinentale grenen av keltiske språk, og var samtidig med gallisk, eventuelt en variant av det.

## Referanser


## Litteratur
* Freeman, Philip (2001): *The Galatian Language: A Comprehensive Survey of the Language of the Ancient Celts in Greco-Roman Asia Minor*, Lewiston, New York: Mellen Press. ISBN 0-7734-7480-3.