open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Storskogelva

**Storskogelva** er ei elv i Sørfold kommune i Nordland. Den har utløp fra Storskogvatnet i Rago nasjonalpark og renner mot sørvest, deretter vest, til den renner sammen med Sleipdalselva ved Lakshol og danner Nordfjordelva (Laksåga). Elva er 10,40 kilometer lang, eller  regnet fra vassdragets øverste kilder i Padjelanta nasjonalpark i Sverige. Den har et nedbørfelt på  og middelvannføringen ved munningen er .

Fra Storskogvatnet faller elva ned mot Storskogdalen og danner flere fosser, som Trollforsen og Helligforsen. I Storskogdalen er elva stilleflytende og aktivt meanderende. To sideelver kommer her inn, først Sølvskardelva  fra øst, og deretter Litlverivasselva fra sør, som danner den rundt 200 meter høye Litlverivassforsen. Etter Storskogdalen snur elva mot og danner Storforsen, før den vender mot vest og renner videre ned mot Lakshol og samløpet med Sleipdalselva. På den siste strekningen veksler løpet mellom rolige partier og fossestryk, som Melloforsen og Klipforsen. 

Den delen av vassdraget som ligger innenfor Rago nasjonalpark ble i 1973 varig vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag, og i supplering av Verneplan for vassdrag i 2005 ble vernet utvidet til å gjelde ned til samløpet med Sleipdalselva.

## Referanser
Gheorghe Chișleag

**Gheorghe Chișleag** (født 10. april 1914 i Românești i fylket Botoșani, død 16. mai 1988 i Iași) var en rumensk universitesprofessor som blir ansett for å være en av pionérene innen den moderne rumenske radiologien.

## Biografi
Gheorghe Chișleags far var bonde. Chișleag gikk på barneskole i sin hjembygd, på «A.T. Laurian»-gymnaset i Botoșani og studerte deretter medisin i Iași. Han fikk medisinsk doktorgrad i 1938. I 1962 ble han universitetsprofessor, og i 1979 rådgivende professor.

Han grunnla «Radiologi- og kreftinstituttet» i Iași, som siden 2000 bærer hans navn.

Han er bisatt i *Eternitatea*-gravlunden i Iași.

## Medlemskap
* Formann av Det rumenske selskapet for medisinsk vitenskap (avdeling for radiologi/onkologi)
* Medlem av Den internasjonale radiologiforeningen 
* Æresmedlem av Den belgiske radiologiforeningen
* Medlem av Den franske radiologiforeningen
* Medlem av Foreningen for radiologi og medisinsk elektrologi
* Medlem av Lege- og naturalistforeningen i Iași
* Medlem av Foreningen for medisinvitenskap

## Bøker
* *Semiologia radiologică*
* *Curs de röntgendiagnostic* (8 bind, 1955 – 1960)
* *Radiologie medicală* (2 bind, 1960)
* *Curs de röntgendiagnostic în stomatologie* (2 bind)
* *Examenul radiologic al stomacului* (1960)
* *Radiologie medicală – noțiuni și scheme* (1986)

## Referanser


## Bibliografi
* Artikkel i Evenimentul de Moldova (på rumensk)

## Eksterne lenker
* Radiologie-Medicala-Vol1 (på rumensk)
* Radiologie-Medicala-Vol2 (på rumensk)
JEEP II

**Jeep II** er én av to atomreaktorer i Norge som inntil nylig har vært i drift og befinner seg på Kjeller, nord for Lillestrøm. Reaktoren ble stoppet 15. desember 2018 for ferieavvikling og planlagt vedlikehold, og det ble i forbindelse med vedlikeholdet avdekket store skader på reaktoren. Reaktoren ble vedtatt nedlagt av IFEs styre 25. april 2019 uten å ha blitt startet opp igjen. Den andre atomreaktoren som nylig har vært i drift, Haldenreaktoren, ble stengt ned i mars 2018 og er også vedtatt nedlagt.

Byggingen av Jeep II startet i 1965, og den første nukleære kjedereaksjonen ble igangsatt i desember 1966. Reaktoren driftes av Institutt for energiteknikk. Ansvaret for reaktoren vil med tiden bli overført til det nyopprettede statlige organet Norsk nukleær dekommisjonering (NND). 

Reaktoren har en varmeeffekt på 2MW, og bruker tungtvann som moderator og kjølemiddel. Kjernebrenselet består av lavanriket uran.. Reaktoren ble operert ved atmosfærisk trykk og en kjølevann/moderatur-temperatur på 55 grader celsius.

Jeep II ble brukt til grunnforskning i faste stoffers fysikk, nøytronbestråling av materialer og produksjon av spesifikke radioaktive isotoper.

## Referanser
Dinu Regman

**Dinu Regman** (født 16. mars 1957 i București, død 1. januar 1986 i Vest-Tyskland) var en rumensk dikter.

## Biografi
Regman studerte germanistikk ved Universitetet i București og var medlem av litteratursirklene *Cenaclul de luni, Prospero, Opinia Studențească og Universitas*. Han publiserte i kulturtidsskriftene *Echinox*, *Amfiteatru* m.fl. Han var en av den såkalte «åttiårsgenerasjonen» i rumensk litteratur. Han emigrerte til Vest-Tyskland i 1984, der han begynte å studere rettsvitenskap ved Universitetet i Giessen, og etterpå i Bonn. Regman døde i en bilulykke. 

Han er søskenbarn av litteraturkritikeren Cornel Regman.

## Litterær debut
* 1982 – i *Caietul debutanților* 

## Bøker
* 1990 – *Stop cadru*, Editura Litera, post-mortem
* er med i  *UNIVERSITAS - A fost odată un cenaclu…*, (redaktør Mircea Martin), Editura M.N.L.R., 2008
* er med i *Cele mai frumoase poezii ale generației '80* (redaktør Cosmin Ciotlos), Nemira 2015

## Referanser

Moraru, Cristian, ‹‹Dinu Regman În cadrul şi cadrele poeziei››, i *Contrapunct*, år II, nr. 4, 25. januar 1991

## Eksterne lenker
* Biografi Dinu Regman (på rumensk)
Eirik Wig Sundvall

**Eirik Wig Sundvall** (født 1985) er en norsk historiker. Han er stipendiat ved Institutt for religion, filosofi og historie, Universitetet i Agder. 

I 2016 utgav han boka *Gerhardsens valg* om hvordan ledelsen i arbeiderbevegelsen i perioden 1920 til 1955 endret politikk fra å være medlemmer i Den kommunistiske internasjonalen til være tilhengere av sosialdemokrati.

## Referanser


## Eksterne lenker
* uia.no Eirik Wig Sundvall 
*
Simeon Malachi Athy

**Simeon Malachi Athy** er en vanuatisk økonom, som har vært sentralbanksjef for Vanuatus sentralbank siden 2013. 

## Utdanning og yrkeserfaring
Athy har en bachelorgrad i samfunnsøkonomi (*economics*) fra University of Papua New Guinea fra 1991, og begynte å jobbe i sentralbanken samme år. Fram til 2003 hadde han ulike stillinger i sentralbanken, blant annet direktør i avdelingen for forskning og statistikk. I 2003 begynte han å jobbe som ekspedisjonssjef for Finansdepartementet, og i 2008 overtok han som ekspedisjonssjef for Statsministerens Kontor. 

Den 11. oktober 2013 ble han utnevnt til sentralbanksjef, og ble formelt innsatt 15. oktober samme år. Han overtok da etter Odo Tevi, som hadde vært sentralbanksjef siden 2003. 

## Eksterne lenker
* Sentralbankens pressemelding ved utnevnelsen av Athy som sentralbanksjef
John Elkann

**John Elkann** (1976–) er en amerikansk-italiensk forretningsmann, siden 2010 styreformann i Fiat, som eier store deler av Italias bilproduksjon, massemedier og annet.

Han er sønn av baronesse Margherite Agnelli de Pahlen (født 1955) og den fransk-italienske forfatteren Alain Elkann (født 1950). Moren er datter av Gianni Agnelli (1921–2003) som var styreformann i Fiat fra 1966 til 1996. John Elkann ble med i Fiat-styret allerede i 1997. Etter studier i Paris og ingeniørledelse ved Politecnico di Torino 2000, jobbet han for General Electric et par år før han fikk jobb i det Agnelli-kontrollerte investerings-selskapet Exor med hovedkvarter i Torino, der han i 2010 ble styreformann. Elkann har flere styreverv, deriblant for Juventus. Han etterfulgte i 2018 Sergio Marchionne som styreleder i Ferrari.

Han er gift med aristokraten Lavinia Borromeo (født 1978) og bror til veskedesigner og Fiats reklamesjef Lapo Elkann (født 1977) og filmprodusent Ginevra Elkann (født 1979).

## Referanser
Peter Carey

**Peter Philip Carey** (født 1943) er en australsk forfatter. Han har to ganger vunnet Bookerprisen: i 1988 for *[[Oscar og Lucinda]]* og i 2001 for *[[True History of the Kelly Gang]]*. 

Han studert biologi og kjemi på Monash University, Melbourne, og arbeidet i reklamebransjen fra 1962 til 1967, og igjen fra 1970 til 1990 - kombinert med forfatterskapet. I 1990 flyttet han til New York. 

Debutromanen *Bliss* skildrer livet i reklamebransjen, mens *Illywhacker*, *[[Oscar og Lucinda]]* og *[[True History of the Kelly Gang]]* alle er skildringer av Australias historie. *The Kelly Gang* handler om den lovløse Ned Kelly. Carey har nølende beskrevet den røde tråden i forfatterskapet som «the invention of my country». Han har blitt beskrevet som en avantgardist og formfornyer. 

Carey har vært medvirkende til filmmanus på Wim Wenders' *Until the End of the World* og *Bliss*. Filmen *[[Oscar og Lucinda (film)|Oscar og Lucinda]]* (1997) er basert på hans roman. Han ble offiser av Order of Australia i 1912.

## Bibliografi
* *The Fat Man in History*, noveller (1974)
* *War Crimes*, noveller (1979)
* *Bliss* (1981)
* *Illywhacker* (1985)
* *Oscar and Lucinda* (1988)
* *The Tax Inspector* (1991) – utgitt på norsk som *Nedtelling*, 1992
* *The Unusual Life of Tristan Smith* (1994)
* *The Big Bazoohley: A Story for Children*, barnebok (1995) – utgitt på norsk som *Den store premien*, 2001
* *Jack Maggs* (1997)
* *True History of the Kelly Gang* (2000) – utgitt på norsk som *Den sanne historia om Kelly-gjengen*, 2002
* *My Life as a Fake* (2003)
* *Theft: A Love Story* (2006)
* *His Illegal Self* (2008)
* *Parrot and Olivier in America* (2010) – utgitt på norsk som *Parrot og Olivier i Amerika*, 2012
* *The Chemistry of Tears* (2012)
* *Amnesia* (2014)

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Liker De hunder?

***Liker De hunder?*** (engelsk tittel: ******) var Norges bidrag til Underholdningsfestivalen i Montreux i 1975. Regien var ved Johnny Bergh og Bjørn Sand. Tekstbidragene var ved John Andreassen, Bergh og Sand, etter en idé av Aloysius Valente.

## Innhold
På NRKs nettside:

## Medvirkende
*Harald Heide-Steen jr.
*Helge Reiss
*Torgils Moe

## Stab
*Regi: Johnny Bergh, Bjørn Sand
*Idé: Aloysius Valente
*Tekstbidrag: John Andreassen, Johnny Bergh, Bjørn Sand 
*Fotograf: János Csak, Arne Borsheim
*Klipper: Svein Ivar Nilsen
*Sminke: Wenche Fjeld
*Lys: Klaus Scherverud, Jens Holterbakken
*Lyd: Kåre Fagerli, Øystein Storm-Johannsen
*Musikk: Egil Kapstad
*Dekor: Dag Frogner
*Kostymer: Beate Berntsen
*Rekvisitter: Sigurd Slembe, Tom Haller
*Produksjonsassistanse: Lisbeth Larness, Erik Søby

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tannbeskytter

En **tannbeskytter** brukes i kampsport for å beskytte og hindre skader på tenner, lepper og tannkjøtt. 

Tannbeskytteren ble oppfunnet av den britiske tannlegen Woolf Krause i 1892. Krause plasserte strimmler av naturlig gummiharpiks, guttaperka, over fortennene i overkjeven på boksere før de gikk inn i ringen. Phillip Krause, sønn av Woolf Krause, blir imidlertid ofte nevnt som den som har laget en tannbeskytter som kan brukes flere ganger.

Tannbeskyttere for kampsport må ikke forveksles med bittskinner for behanding av bruksisme, TMD eller til tannbleking.

## Referanser
Bittskinne

En **bittskinne** tilpasses pasientens tenner og brukes for å beskytte tenner og oppbygningsflater, behandle mandibulær kjeve dysfunksjon (TMD), og stabilisere kjeveleddene når de lukkes eller for å skape rom før oppbygning av tenner. Mange med nattlig biting med tennene (bruksisme) eller kronisk kjakebiting (morsicatio buccarum) blir foreskrevet bittskinne til bruk om natten. Flere metaanalyser av behandling av bruksisme med bittskinner, at det ikke er nok bevis for at de er effektive for å behandle gnissing av tennene. Den eldste analysen betvilte at man får bedre søvn av bittskinner, men mente at det kunne være fordeler med tanke på tannslitasje.

Bittskinner lages vanligvis av varmeherdet akrylharpiks. Raskere og billigere alternativer er skinner laget av mykt akryl, lysherdet kompositt eller vinyl, men disse er ikke like slitesterke og lages vanligvis for kortere tidsbruk. Myke bittskinner brukes også for barn, ettersom normal vekst endrer passformen til harde bittskinner.

En bittskinne dekker vanligvis enten alle tennene på øvre eller nedre tannbue, men delvis dekning brukes også av og til. Bittskinner for de øvre eller nedre tennene kalles henholdsvis overkjeve-bittskinner (maxilla bittskinne) eller underkjeve-bittskinner (mandibulær bittskinne). Overkjeveskinner er mest vanlig, men i noen situasjoner egner underkjeveskinner seg best. Noen ganger brukes både over- og underkjeve-bittskinne samtidig.

Stabiliserende eller Michigan-type bittskinner ligger vanligvis flatt mot de motstående tennene, og hjelper kjevemusklene til å slappe av, mens reposisjonerende bittskinner brukes for å flytte kjeven for å forbedre okklusjon.

## Se også
* Tannbeskytter

## Referanser
Anthony Jones

**Anthony Jones** er navnet til flere personer:

*Anthony Jones (fotograf) (født 1962), britisk fotograf
*Anthony Jones (australsk fotballspiller) (født 1974), australsk fotballspiller
*Anthony Jones (amerikansk fotballspiller) (født 1960), amerikansk fotballspiller
*Anthony Jones (basketballspiller) (født 1962), amerikansk basketballspiller
*Anthony Jones (friidrettsutøver) (født 1955), barbadisk friidrettsutøver
Kamphandlingene 2. mai 1707

Som del av den da pågående spanske arvefølgekrig, ble det den annen mai 1707 vest for Beachy Head på sydkysten av England utkjempet et mindre sjøslag hvor franskmennene tok 21 britiske handelsskip, i tillegg til to 70-kanoners linjeskip, og førte disse til Dunkerque.

## Slaget
Den 1. mai satte en stor konvoi av sted mot Vestindia, vernet av tre linjeskip. De seilte ut fra området «the Downs» i Kent og var kommet omtrent 18 nautiske mil vest for Beachy Head, da de møtte den franske skvadronen fra Dunkerque, kommandert av Claude de Forbin. Skvadronen besto av syv linjeskip og seks kaperskip. Slaget begynte da tre franske skip, «Grifon», «Blackoal» og «Dauphine», forankret seg til HMS «Hampton Court», tok livet av kapteinen ombord, George Clements, og kapret skipet. Kommandør Wyld tok fem av de største handelsskipene inn i linjen sin og møtte med stort mot angrepet til de franske skipene. I to og en halv time kom det tung ild fra begge sider. «Hampton Court» kjempet desperat, men måtte overgi seg. Claude Forbin sin 60-kanoners båt «Mars», gikk så til angrep på HMS «Grafton» og fikk med seg de franske skipene «Blackoal» og «Fidèle». De kapret båten etter en halvtime med kanonild. «Royal Oak» kommandert av Wyld, fikk etterhvert 11-12 fot vann i lasterommet, men klarte å komme seg unna med store tap ved å bevisst styre skipet på grunn. Skipet ble siden slept til the Downs.

## Slagordenen

### Frankrike
* «Mars» 60 - Chevalier de Forbin, Chef de Division.
* «Dauphine» 56 - Comte de Roquefeuil
* «Fidèle» 56 - Baron d'Arey.
* «Blackoal» 54 - de Tourouvre
* «Salisbury» 50 - Chevalier de Vezins.
* «Griffon» 50  - Chevalier de Nangis
* «Protée» 50 - Comte d'Illiers.

### Storbritannia
* HMS «Royal Oak» 76 - Kommandør Baron Wylde, unnslapp.
* HMS «Hampton Court» 70 - Kaptein George Clements †, kapret.
* HMS «Grafton» 70 - Kaptein Edward Acton  †, kapret.

## Referanser


## Kilder
* Haws, Duncan; Hurst, Alexander Anthony (1985). The Maritime History of the World: A Chronological Survey of Maritime Events from 5 000 B.C. Until the Present Day. Vol I. ISBN 978-0-903662-10-9
* Allen, Joseph. Battles of the British Navy: from A.D. 1000 to 1840 Bell & Daldy publishing, ASIN B00087UD9S
* Troude, O. *Batailles navales dere la Frankrike*, Vol. I.
Trine Strand

**Trine Strand** (født 1972) er norsk sanger, tekstforfatter og komponist.

Strand kommer fra Malangseidet i Balsfjord kommune, og mange av hennes sanger handler om Nord-Norge. Per 2024 har hun gitt ut fire album og seks singler, og bidratt på andres sanger, blant annet med Brynjulf Bjørklid.

Kvensk tematikk har fått stadig større plass i hennes arbeid, og i 2026 debuterer hun som forfatter med barneboka *Bestemors hemmelighet – Ämmin salaisuus* på Ruija forlag. 

Også låta «Mor Gustava» og forestillinga *Gustava – en kvensk historie* er bygget rundt hennes kvenske bakgrunn, og da musikkspelet *Bomstadkvenan* ble satt opp på Nordkjosbotn på Kvenskfolkets dag i 2025 spilte Strand rollen som kvenske Maria Baro.

## Diskografi
* 2005: *Medisin for sjela* (album)
* 2007: *Trollnatt* (album)
* 2013: «Vuggevise» (singel)
* 2014: *Æ e ho* (album)
* 2015: «Nord» (singel)
* 2016: «Minner med roser på» (singel)
* 2016: «Mor Gustava» (singel)
* 2017: *Nord* (album)
* 2017: «Tilbake» (singel)
* 2017: «Sommar» (singel)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Exor

**Exor S.p.a.** (1927, Torino) er et italiensk investeringsselskap, siden 2010 ledet av styreformann John Elkann, barnebarn av Gianni Agnelli. Firmaet *Giovanni Agnelli & C.* som har ervervet sin formue mye gjennom eierskapet av bilprodusenten Fiat, eier over halve  aksjekapitalen og bruker Exor som et slags holdingselskap for sine mange investeringer.  I 2015 plasserte Fortune Global 500 Exor på 19.-plass.

Selskapet ble startet av Giovanni Agnelli (sen) (1866–1945) med navnet *Istituto Finanziario Industriale* (IFI). I 1957 tok IFI kontroll over *Istituto Commerciale Laniero Italiano* (ICLI, tekstil og ull). Det utvidet i 1963 (bank) og endret navn til *Istituto Bancario Italiano Laniero* (IBIL). Bankdelen ble skilt ut i *Banca Subalpina* og firmaet tok navnet *Istituto Finanziario Italiano Laniero* (IFIL). I 1987 ble familiens anliggender samlet i *Giovanni Agnelli e.C.* (GAeC), som i 1999 kjøpte store deler av Exor S.p.a.

IFI og IFIL slo seg i 2008 sammen til firmaet **Exor**. Navnet er fra et det franske firma *Exor S.A.* som de til store franske protester, hadde kjøpt i 1992, blant annet eier av mineralvannprodusenten Perrier.

I 2015 kjøpte de seg inn i The Economist.

## Holdinger
Per mars 2016:

## Eiere
Per 12. oktober 2015:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Trolldalselva (Sørfold)

**Trolldalselva** er ei elv i Sørfold kommune i Nordland. Den er 10,53 kilometer lang. Den har et nedbørfelt på  og middelvannføringen ved munningen er .

Elva har utspring fra et lite tjern i Padjelanta nasjonalpark i Sverige, sørøst for grensefjellet Austre Gaulis. Elva renner herfra mot vest gjennom en rekke små vatn og innsjøer og tar opp flere sidebekker fra begge sider. Etterhvert snur den mot sør og faller i fosser og stryk ned i den skogkledte Trolldalen. Nederst i Trolldalen møter den Ragoelva, som kommer inn fra øst. På den siste strekningen renner elva mot vest over ei flat elveslette før den munner ut nordøst i Storskogvatnet gjennom et lite elvedelta. Hele den norske delen av elva ligger innenfor Rago nasjonalpark.

Vassdraget ble varig vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag i 1973.

## Referanser
National Railway Museum, Port Adelaide

**National Railway Museum**, Port Adelaide i Adelaide, Sør-Australia er et australsk jernbanemuseum med jernbanemateriell fra store deler av Autralia og er representert ved alle de tre vanligste sporviddene; smalspor (&nbsp;mm), normalspor (&nbsp;mm) og bredspor (&nbsp;mm). De fleste utstilte objektene stammer fra Sør-Australias delstatseide South Australian Railways (SAR) og de føderale Commonwealth Railways (CR) og etterfølgende Australian National Railways (AN). Museet ligger en halv kilometer nord for Port Adelaide jernbanestasjon som betjenes av lokaltog fra Adelaide sentrum.

## Historie
I 1963 startet en gjeng jernbaneentusiaster å bevare utrangerte damplokomotiver fra SAR. Det opprinnelige museet het *Mile End Railway Museum* og befant seg i Mile End, en annen forstad til Adelaide. Museet var kun en utendørs oppstilling av lokomotivene, utsatt for vær og vind, så man ønsket etter hvert å få museet innendørs. 2. januar 1988 lukket det gamle museet og 10. desember samme år åpnet det nye der det ligger i dag, under navnet *Port Dock Station Railway Museum*. I 1999 fikk museet støtte til å åpne en ny ustilling med materiell fra CR og AN. Den nye delen ble åpnet 21. oktober 2001 som *Commonwealth Railways Museum*, og hele museet skiftet navn til *National Railway Museum*.

## Utstillinger og opplevelser
* Ron Fitch-paviljongen, tidligere Port Dock Station Railway Museum – den opprinnelige museumshallen fra 1988, med jernbanemateriell fra South Australian Railways
* Ronald E Fluck-paviljongen, tidligere Commonwealth Railways Museum – inneholder jernbanemateriell fra Commonwealth Railways og Australian National
* Diverse stasjons- og holdeplassbygninger, inkludert det originale godshuset fra Port Dock jernbanestasjon som lå der museet ligger i dag
* Stillverkshuset fra Woodville
* De små damplokene *Bub* og *Bill* som trekker tog rundt museumsområdet på 457&nbsp;mm sporvidde
* Damplokomotiv, diesellokomotiv og dieselmotorvogner i driftsklar stand
* Diverse samlinger av jernbanetekniske innretninger og andre jernbanerelaterte objekter

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Andreas Melchior Glückstad Wiel

**Andreas Melchior Glückstad Wiel** (født 13. juni 1826 i Fredrikshald, død 19. juli 1900 samme sted) var en norsk sagbrukseier, trelasthandler og stortingsrepresentant. Han er særlig kjent for sin rolle som initiativtager til stiftelsen av Saugbrugsforeningen i 1859.

Wiel var av slekten Wiel og sønn av eier av Berby, Mads Truelsen Wiel.

Etter opphold hos en slektning i Trondheim var han mange år utenlands for å utdanne seg som forretningsmann. Etter at Saugbrugsforeningen var blitt etablert, var han i begynnelsen disponent for dette, deretter en del av direksjonen. Han var også innehaver av Wiels bruk og eide store skogeiendommer.

I tillegg til at han hadde eierinteresser i Haldens tændstikfabrik, Haldens ølbryggeri, Haldens bomuldsvæveri og spinderi samt Fredrikshalds meieribolag, ble han administrerende direktør i Dalslandsbanen mens denne var under bygging og frem til 1899. 

Wiel var britisk vicekonsul, suppleant til styret for Norges Banks avdeling, han var medlem av bystyret og av formannsskapet. I 1863 var han ordfører i Fredrikshald. 

Han var 1. representant for Fredrikshald  til Stortinget i tre perioder; 1851, 1865 og 1868.

## Utmerkelser
Wiel var innehaver av St. Olavs Orden, Vasaordenen og Nordstjerneordenen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Slaget ved the Thousand Islands

**Slaget ved the Thousand Islands** ble utkjempet 16. til 24. august 1760 i øvre St. Lawrence-elven, ved siden av Thousand Islands i det som i dag er grensen mellom Canada og USA. Dette ble et av de siste slagene mellom britiske og franske styrker i syvårskrigen, eller den franske og indianske krigen som den blir kalt i USA.

Slaget fant sted ved Fort Lévis (om lag 1,5 km nedenfor dagens Ogdensburg–Prescott International Bridge), Point også Baril (dagens Maitland i Ontario) og farvannet og øyene omkring. Den lille franske garnisonen i Fort Lévis holdt den langt større britiske arméen i sjakk i over en uke, og klarte å senke to britiske krigsskip og ødelegge et tredje. Motstanden deres forsinket framrykkingen til britene mot Montréal fra vest.

## Kilder

* Beacock Fryer, Mary (1986). *Battlefields of Canada*, Toronto: Dundern Press Limited. ISBN 1550020072
* Malcomson, Robert (2001). *Warships of the Great Lakes 1754-1834*, Great Britain: Chatham Publishing. ISBN 1-84067-535-7
* Marston, Danial (2002). *The French-Indian War 1754-1760*, Great Britain: Osprey Publishing. ISBN 1-84176-456-6
Slaget ved Minden

I **slaget ved Minden** slo en alliert engelsk-tysk armé under fyrst Ferdinand en fransk armé under Marquis de Contades den 1. august 1759 under sjuårskrigen.

## Slaget
Uvanlig for sin tid, plasserte Contades artilleriet sitt sentralt, bare vernet av kavaleriet, med infanteriet sitt på hver flanke.

Slaget begynte på den franske høyreflanken, der Marshal de Broglie, som kommanderte reservene, startet en artilleriduell mot den allierte venstreflanken. Sentralt, på grunn av misforståelser, rykket en brigade av britiske infanterister, støttet av hannoverske styrker frem mot det franske kavaleriet. De ble sterkt redusert av den franske kanonilden, men drev stadig bort de franske kavaleriangrepene med muskettene sine og påførte de store tap.

Med støtte av artilleriet til britene og hannovanerne, klarte hele den allierte linjen til slutt å rykke fram mot den franske arméen og jagde de på flukt fra slagmarken. De eneste franske troppene som klarte å yte en viss motstand var de som kjempet under de Broglie, som dannet baktroppen.

## Ettervirkning
Arméen til fyrst Ferdinand tapte 2&nbsp;800 mann, mens franskmennene mistet rundt 7&nbsp;000 mann.

Kavalerikommandanten til Ferdinand, sir George Sackville, ble anklaget for å ha ignorert flere ordre om å føre frem troppene sine og gå til angrep på fienden før det ble for sent til at han kunne bidra til utfallet av slaget. For å renvaske seg, krevde han å bli stilt for krigsrett, men bevisene mot ham var mange og krigsretten erklærte han «uskikket til å tjene for Hans Majestet.» Sackville dukket senere opp som Lord George Germain og fikk en stor del av skylden for Den amerikanske uavhengighetskrigen.

General Lafayettes far mistet livet i dette slaget.

Marshal de Contades ble etter slaget sagt opp som kommandant og ble erstattet av Duc de Broglie.

## Mystiske roser
Hvert år, den 1. august siden 1967 er seks røde roser blitt sendt anonymt til det britiske konsulatet i Chicago. Bare i 2001 og 2002 ble det ikke sendt roser. Et brev som er lagt med lister opp de seks britiske regimentene som deltok i slaget og sier: «De rykte fram gjennom rosehager til slaget og dekorerte de tresnutede hattene og grenaderhuene med det engelske emblemet. Disse regimentene feirer fremdeles Minden-dagen og har alle roser på luene sine til minne om sine forfedrene.». En har aldri funnet ut hvem avsenderen er.

## Kilder
* Martin Steffen (Editor): *Die Schlacht bei Minden.* *Weltpolitik und Lokalgeschichte.* J.C.C.Bruns' Verlag, 2008,  volume 268 sider.

## Eksterne lenker
* Slaget ved Minden http://www.britishbattles.com/frederick-the-great-wars/seven-years-war/battle-of-minden/
* Slaget ved Minden på www.britishbattles.com
* Slaget ved Minden dokumentert på engelske kart 
* De mystiske rosene
Ottogarden

**Ottogarden** på Unneland ved foten av Gullfjellet i Bergen, også kjent som Unneland gård, er et 45 meter langt sammenbygd tun, og består av vestlandshus, låve og fjøs. Norsk kulturminnefond har ved flere anledninger gitt støtte til restaureringen av gården. Det er usikkert hvor gammel gården og de eldste av de bevarte bygningene er, men det er funnet spor av virksomhet tilbake til 1300-tallet på stedet. Gården har sitt navn etter Otto Ocken.

I dag drives det antikk- og bruktbutikk i det gamle fjøset på Ottogarden som er fra 1907.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kit Harington

**Christopher Catesby «Kit» Harington** (født 26. desember 1986 i London i England) er en britisk skuespiller.

Han studerte skuespill ved Central School of Speech and Drama. Mens han var med i National Theatre produksjon av *[[War Horse]]*. Hans debut innen film var med *[[Silent Hill: Revelation]]*.

Berømmelsen tok av etter han fikk rollen som *Jon Snow* i TV-serien *[[Game of Thrones (TV-serie)|Game of Thrones]].* Han har også spilt i filmer som *[[Pompeii (film)|Pompeii]]* og den filmatiserte versjonen av fantasyfilmen *[[Seventh Son|Seventh]]* *[[Seventh Son|Son]]*. I 2014 var Harington stemmen til karakteren *Eret* i animasjonsfilmen ''Dragetreneren 2''.

I 2015 spilte han i den britiske spion-filmen **. I 2017 ble han en av de høyest betalte skuespillere innenfor tv bransjen, og tjente $1,1 millioner per episode av Game of Thrones. I 2018 fikk han en rolle i dramafilmen *[[The Death and Life of John F. Donovan]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sin egen lykkes smed

***Sin egen lykkes smed*** (svensk tittel: **) er en svensk stumfilm fra 1917 regissert av Egil Eide. Produksjonsleder var Eilif Skaar.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn i Svenska Biografteaterns studio på Lidingö.

## Handling
Den lykkelige familiefaren Thomas Abel har fra en enkel begynnelse arbeidet seg opp til sjef for ett av Sveriges ledende foretak. Tomtearbeideren Keller lokker ham raskt inn i spekulasjonsvirksomhet. 

## I rollene
*Richard Lund - Olof 
*Greta Almroth - Anna, hans søster 
*Adolf Niska - Keller, tomtearbeider 
*Egil Eide - Thomas Abel, Olofs og Annas far 
*Edith Erastoff - Hans hustru

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stålcenten fra 1943

**Stålcenten fra 1943** var en variasjon av den amerikanske 1-cent mynten, som ble laget av stål grunnet lite kobber i krigstiden. 
Designet på mynten var det samme som Victor David Brenner lagde i 1909, med portrett av Abraham Lincoln på myntens fremside. 

Stålcenten har også gått under navnet «steel war penny», eller «steelie».
Trøsken Idrettslag

**Trøsken Idrettslag** er et idrettslag fra Trøsken i Sarpsborg kommune, som driver med langrenn og orientering. Idrettslaget har et klubbhus, kunstsnøanlegg og skiløyper.

## Kjente utøvere
* Jens Arne Svartedal, verdenscupvinner i langrennssprint.
* Ragnar Bragvin Andresen, verdensmester på rulleski.

## Eksterne lenker
*
Michael Peter Hopp

**Michael Peter Hopp** (født 1787 i Kragerø, død 27. januar 1863 i Fredrikshald) var en norsk kjøpmann, offiser i borgerkorpset og forlikskommissær. 

Hopp var 1. suppleant for Fredrikshald til Stortinget i  1848–1850 og møtte fra 28. juni 1848 for Martin Hansen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anglican Church of Australia

**Anglican Church of Australia** er et kristent kirkesamfunn, og en autonom provins innen Den anglikanske kirke. Kirken er, etter Den katolske kirke, det nest største kirkesamfunnet i Australia.

Den anglikanske kirken i Australia var opprinnelig en del av Church of England, men fra 1. januar 1962 ble kirken en selvstendig kirke innen det anglikanske fellesskapet, med en egen primas.

Kirken er delt i fem provinser med 23 bispedømmer. Bispedømmet på Tasmania ligger utenfor noen av disse provinsene. 

## Provinser og bispedømmer
Erkebiskopen av Melbourne, Philip Freier, har fra 2014 vært primas, og dermed øverste leder for kirken. 
* **Provinsen Victoria** 
** Gippsland bispedømme
** Wangaratta bispedømme
** Melbourne bispedømme
** Bendigo bispedømme
** Ballarat bispedømme
* **Provinsen South Australia** 
** The Murray bispedømme
** Adelaide bispedømme
** Willochra bispedømme
* **Provinsen New South Wales** 
** Sydney bispedømme
** Canberra and Goulburn bispedømme
** Riverina bispedømme
** Bathurst bispedømme
** Newcastle bispedømme
** Armidale bispedømme
** Grafton bispedømme
* **Provinsen Queensland**
** Brisbane bispedømme
** Rockhampton bispedømme
** North Queensland bispedømme
** Northern Territory bispedømme
* **Provinsen Western Australia** 
** North West Australia bispedømme
** Perth bispedømme
** Bunbury bispedømme
* **Bispedømme uten provins**
** Tasmania bispedømme

### Kart over bispedømmer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Martin Hansen (1810–1853)

**Martin Hansen** (født 11. oktober 1810 i Fredrikshald, død 26. august 1853 samme sted) var en norsk trelasthandler og skipsreder, sønn av Wilhelm Hansen. Han var stortingsrepresentant i én periode.
 
Hansen var medlem av bystyret i hjembyen fra 1837. Han var 1. representant for Fredrikshald til Stortinget i 1848, men ble permittert fra 22. juni. Michael Peter Hopp møtte i hans sted fra 28. juni.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Slaget ved Signal Hill

**Slaget ved Signal Hill** fant sted 15. september 1762 og var en liten småtreffing og det siste slaget i den nordamerikanske delen av syvårskrigen. Britene under oberstløytnant William Amherst tvang franskmennene til å overgi St. John's, som de hadde erobret tidligere på året i et overraskende angrep.

## Bakgrunn
I 1762 hadde Frankrike og Storbritannia kriget mot hverandre i åtte år og ønsket begge nå fred med hverandre. Den lange britiske blokaden av franskekysten hadde tvungetl den franske økonomien i kne, og hadde hindret den franske marinen fra å støtte de franske koloniene rundtom på jorden. Dette gjorde at mange av koloniene deres ble erobret. For å bygge opp igjen den franske marinen i fredsårene, tror en at de trengte adgang til fiskeriene på Newfoundland og derfor sendte de avgårde en styrke for å erobre øya før fredsforhandlingene startet. Dette skjedde i mai 1762 da en liten styrke under Chevalier de Ternay kom seg ut fra Brest og forbi blokkaden og la over Atlanterhavet.

## Fransk okkupasjon
Den 27. juni 1762 tvang de franske styrkene under Comte d'Haussonville britene til å gi fra seg St. John's. De neste ukene klarte d'Haussonville, etter ordre fra Chevalier de Ternay, å forsterke den franske stillingen på Newfoundland. Forsvarsystemet hans besto av flere utposter med artilleri rundt Signal Hill, et strategisk punkt som lå høyere enn det omkringliggende området.

Den 13. september 1762 gikk britene i land ved Torbay, et par kilometer lenger nord. Ternay og Haussonville klarte ikke å stoppe dette, så for å hindre britene, sendte de en avdeling til toppen av Signal Hill.

## Slaget
Ved daggry den 15. september 1762 klatret de britiske soldatene opp på åsen som franskmennene holdt. Overraskelsen var total og trefningen var kort og brutal. Kommandanten til den franske avdelingen, Guillaume de Bellecombe, ble alvorlig skadet. På den britiske siden traff en kule foten til en av offiserene til Amherst, MacDonell. Franskmennene trakk seg tilbake til fortet.

## Følger
Nær slutten av slaget hadde britene fått kontroll over Signal Hill. Med denne sterke stillingen klarte de å tvinge den franske garnisonen i St. John's til å overgi seg tre dager senere.

## Referanser


## Kilder

* Dull, Jonathan R. *The French Navy og the Seven Years*' War. University of Nebraska Press, 2005
*
Jimena de la Frontera

**Jimena de la Frontera** er en kommune i provinsen Cádiz som ligger i den autonome regionen Andalucía. Kommunen er delt inn i fire områder: Jimena de la Frontera, Los Los Ángeles (Estación de Jimena), San Pablo de Buceite og San Martín del Tesorillo. Kommunen strekker seg fra fjellområdet omkring Ronda til bukta i Algeciras og inngår i naturparken los Alcornocales.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Camarón de la Isla

**José Monje Cruz**, kjent som **Camarón de la Isla** (født 5. desember i 1950 i San Fernando, Cádiz, død 2. juni 1992) var en sanger innen flamencotradisjonen. Han ble tildelt tittelen la Llave de Oro del Cante åtte år etter sin død.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Pasjon (kristendom)

**Pasjonshistorien** (av latin *passion* – «lidelse») også kalt **lidelseshistorien**, er innen kristendommen fortellingen om Jesu lidelse og død, og dekker perioden av livet hans fra hans ankomst til Jerusalem, til korsfestelsen på Golgata. Innen kunsten refererer «pasjon» til avbildning og fremstilling av denne historien.

## Se også
* Den stille uke

## Referanser
Felttoget i Trøndelag i 1718

**Felttoget i Trøndelag i 1718** var et svensk felttog inn i Trøndelag under den store nordiske krig. Formålet var å angripe og erobre Trondheim.

## Strategien
Formålet med felttoget var å erobre Trondhjems len, samtidig som svenske styrker også invaderte Østfold i en knipetangsmanøver for å erobre Sør-Norge.

## Kampområdet
Kampene forgikk i Verdal og Stjørdal. Under tilbaketrekningen av de svenske styrkene var det også mindre trefninger i Gauldalen

## Styrkene
De svenske styrkene bestod av Jämtland armee på 10 000 mann under kommando av Carl Gustaf Armfeldt. De norske styrkene stod under ledelse av kommanderende general nordenfjells Vincents Budde   .Til forsvar mot invasjonen stod det i Trøndelag to infanteriregimenter og et dragonregiment. Nordenfjeldske Dragonregiment var kommandert av Peter Nicolay Motzfeldt.

## Oppmarsj
Jämtland arme ble samlet i Duved. 

## Kampene

### Trefningene ved Hilmo bro
Den 24. desember angrep skiløperkompaniet en forsyningsavdeling ved Hilmo bro.   

## Retrett

De svenske styrkene gikk over Nidelva og opp Gauldalen. Fra Gauldalen fortsatte de svenske styrkene over Haltdalen og Tydal og inn i Sverige.

## Referanser





## Litteratur
*Geir Pollen *Armfeldts armé : historien om en katastrofe* Gyldendal 2014 ISBN 978-82-05-42160-8
LibreOffice Impress

**LibreOffice Impress** er et program i kontorprogramvaren LibreOffice, som blir utviklet av The Document Foundation. Programmets oppgave er å skape bildepresentasjoner. Presentasjoner kan eksporteres som filer i formatet Shockwave Flash, noe som gjør at man kan vise dem på datamaskiner med Adobe Flash. LibreOffice Impress inkluderer også overgangseffekter i 3D.

Programmets funksjonalitet er sammenlignbar med Microsoft Powerpoint.

Første versjon var 3.3 og ble lansert 25. januar 2011 som en fork av OpenOffice.org Impress. Siste versjon er 5.1.2 som ble lansert 7. april 2016. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Slaget ved Fort Loyal

**Slaget ved Fort Loyal** (20. mai 1690) skjedde da Joseph-François Hertel dere la Fresnière ledet soldatene sine og micmac- og maliseet-indianere fra Fort Meductic i New Brunswick for å erobre og ødelegge den engelske bebyggelsen ved Falmouth (dagens Portland i Maine), da en del av Massachusetts Bay Colony. Etter en to dager lang brleiring, overga fortet, som da ble kalt Fort Loyal seg. Samfunnet ble brent ned sammen  med palisaden og innbyggerne ble enten drept eller tatt til fange. 

## Litteratur
* Nynn, John Thomas. ''The Siege and Capture of Fort Loyall''
Slaget ved Calcinato

**Slaget ved Calcinato** var et slag i den spanske arvefølgekrigen utkjempet den 19. april 1706 nær Calcinato i Italia mellom styrkene til Frankrike og Spania og styrkene til Østerrike. Det endte med seier for dem fransk-spanske styrkene til marskalk Vendôme.

## Opptakt
I Italia hadde felttoget i 1706, som tidligere under krigen, to deler. Striden om Piemonte og striden mellom de franske styrkene i Lombardia og den andre armeen til østerrikerne, som prøvde å slå seg sammen med armeen til Victor Amadeus og Starhemberg i Piemonte. Sistnevnte ble drevet tilbake av Vendôme ved Cassano, og trakk seg tilbake til Brescia og Gardasjøen, Vendôme fulgte opp og slo vinterleir rundt Castiglione og Mantova.

## Slaget
I april 1706 hadde Vendôme utnyttet at Eugene var borte, og gått til angrep på den østerrikske leiren ved Montechiaro–Calcinato. Målet hans var å marsjere gjennom natten og overraske stillingen ved Ponte San Marco lengst til deres venstre, men da dagen kom merket han seg at han kunne gi den fiendtlige venstreflanken kamp ved Calcinato før høyreflanken ved Montichiari kunne nå frem. Da han nådde frem brøt forsvaret fullstendig sammen og han drev den østerrikske armeen opp i fjellene, hvor Eugene hadde store vanskeligheter med å organisere retretten.

## Ettervirkning
Vendôme ble sendt til Flandern etter et knusende nederlag der i slaget ved Ramillies. Som følge av den katastrofale beleiringen av Torino ble den franske stillingen i Italia brått dårlig, og mot slutten av året hadde alle de franske styrkene blitt drevet ut av Italia.

## Litteratur
* Lynn, John A. The Wars of Louis XIV, 1667–1714. Longman, (1999). ISBN 0-582-05629-2
Slaget ved Chedabucto

**Slaget ved Chedabucto** skjedde ved Chedabucto (dagens Guysborough i Nova Scotia) den 3. juni 1690 under Kong Vilhelm-krigen (1689–97). Slaget var en del av felttoget til William Phips og Ny-England mot Acadia. Ny-England sendte en stor styrke for å erobre Acadia ved å ta hovedstaden Port Royal, Chedabucto, og angripe andre landsbyer. Ettervirkningen av disse slagene var annerledes de tidligere militære tokta mot Acadia. Volden fremmedgjorde akadierne fra nye-engelskmennene og gjorde det vanskelig for dem å kommunisere med engelsktalende.
S/2015 (136472) 1

**S/2015 (136472) 1** er en måne til dvergplaneten Makemake. Månen er omtrent 160&nbsp;km i diameter, og ligger ca. &nbsp;km unna Makemake. Observasjoner førte til oppdagelsen av månen i april 2015, ved bruk av Hubbles Wide Field Camera 3.

## Referanser
Gard Sandaker-Nielsen

**Gard Sandaker-Nielsen** (født 1978) er leder av Åpen folkekirke og kandidat til kirkerådsledervervet i 2024. Sandaker-Nielsen er utdannet som prest og jobbet i flere år som kommunikasjonsdirektør i NOKUT. 

Sandaker-Nielsen ble i januar 2016 valgt til leder av Oslo bispedømmeråd. Februar samme år ble han valgt til leder av Åpen folkekirke, som stilte lister ved kirkevalget høsten 2015. Han har lenge vært en aktør i arbeidet for LHBT-rettigheter i Norge gjennom lederverv i Åpen kirkegruppe for lesbiske og homofile, og som styremedlem og nestleder i Homonettverket i Arbeiderpartiet. Sandaker-Nielsen var sentral da Kirkemøtet i Den norske kirke åpnet opp vigsel av likekjønnede par 11. april 2016  og vedtok ny liturgi 30. januar 2017. Høsten 2016 ble han kåret som en av Norges mektigste på tro- og livssynsfeltet i Vårt Lands Maktkart. Han er ordinert prest fra Menighetsfakultetet og har tidligere jobbet som taleskriver og kommunikasjonsrådgiver i Kunnskapsdepartementet.Med Gard Sandaker-Nielsen som leder ble Åpen folkekirke den største kirkepolitiske listen ved kirkevalgene med 50.01% av stemmene i 2019 og 45.42% i 2023. 

## Referanser
Slaget ved La Belle-Famille

**Slaget ved La Belle-Famille** fant sted 24. juli 1759 under den franske og indianske krigen langs Niagara Rivers østre bredd (omtvistet mellom det franske Canada of den britiske provinsen New York). Den franske hjelpestyrken til François-Marie Le Marchand de Lignery som var på vei til den beleirede franske garnisonen på Fort Niagara gikk rett inn i et bakhold mot britene og irokeserene, som var kommandert av Eyre Massey. Dette var en del av det større Slaget ved Fort Niagara.  

Britene visste at franskmennene var på vei og bygde et brystvern over veien tre km sør for Fort Niagara.  Franskmennene ble angrepet i et bakhold og styrken deres ble knust og påført store tap. Kaptein Le marsand de Lignery ble dødelig såret i slaget.

## Litteratur
* Brumwell, Stephen. Redcoats: The British Soldier and War in the Americas, 1755-1763. NY: Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-80783-2
* Dunnigan, Brian Leigh, Siege - 1759, The Campaign against Niagara, 1996, ISBN 0-941967-15-8
This Mortal Coil

**This Mortal Coil** var et samarbeid mellom musikere assosiert med plateselskapet 4AD. Grunnleggerne av plateselskapet, Ivo Watts-Russell og John Fryer var de eneste offisielle bandmedlemmene. Flere av musikknumrene var coverversjoner av psykedelisk- og folkrock fra 1960 og 70-tallet. 

## Diskografi
*1983 – This Mortal Coil
*1984 – It'll End in Tears
*1984 – Filigree & Shadow
*1991 – Blood
*1991 – Late Night

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  This Mortal Coil, pitchfork.com
Baden (Aargau)

**Baden** er en by og en kommune i den sveitsiske kantonen Aargau, beliggende på vestbredden av elven Limmat, i Limmattal, 25 kilometer nordvest for Zürich. 

Byen er administrasjonssted i distriktet Baden. Navnet kommer av områdets varme mineralkilder, som har vært kjent siden romertiden. Kommunen har 18 631 innbyggere (2014) og et areal på 13 km². 

Baden ligger 22 kilometer nordvest for Aarau, kantonhovedstaden i Aargau, og 21 kilometer nordøst for Zürich. Det elektrotekniske selskapet Brown, Boveri & Cie. ble startet i byen i 1891. Selskapet som i dag heter ASEA Brown Boveri, dominerer sammen med selskapet Alstom næringslivet i kommunen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frank Sargeson

**Frank Sargeson** (født **Norris Frank Davey** 23. mars 1903 i Hamilton, død 1. mars 1982 i Auckland) var en newzealandsk forfatter. Han regnes som en av de viktigste newzealandske forfatterne fra 1900-tallet.

Han var utdannet jurist men praktiserte ikke i faget mer enn ett snaut år. Fra 1926 til 1931 hadde han diverse kortvarige jobber i New Zealand, reiste i Europa og hadde sine første homofile erfaringer – noe som også gav ham en fengselsstraff. I 1931 flyttet han til familiens «bach» (*bungalow, strandhytte*) i Takapuna utenfor Auckland. Hytta ble også et tilfluktssted for hans yngre kolleger 
Janet Frame og Maurice Duggan i 1950-årene.

Forfatterskapet omfatter fem novellesamlinger, tre skuespill, seks romaner og tre bind med memoarer. Novellene er realistiske og sosialt engasjert.  

## Referanser

## Litteratur
*
Romandie rundt 2016

**Romandie rundt 2016** er den 70. utgaven av sykkelrittet Romandie rundt. Det niende arrangementet på UCIs WorldTour-kalender i 2016 startet 26. og ble avsluttet 1. mai .

## Lag

## Etappene

## Resultater
### Sammenlagt

## Eksterne lenker
* 
*
Serie A 2015–2016

**Serie A 2015–2016** i italiensk toppdivisjon i fotball begynte 22. august 2015 og blir avsluttet 15. mai 2016. De nyopprykkede lagene var Carpi, Bologna og Frosinone.
## Tabell

## Klubbinfo

## Statistikk
Oppdatert 26. april 2016

### Topscorere
Janet Frame

**Janet Paterson Frame** (født 28. august 1924 i Dunedin, Southland, død 29. januar 2004) var en newzealandsk forfatter. Hun har vunnet en rekke priser, og er særlig kjent for sin trebinds selvbiografi, som ble filmatisert som *[[En engel ved mitt bord]]* av Jane Campion i 1990. 

Flere tragiske hendelser definerte hennes ungdomsår. To søstre druknet i 1937 og 1947; i 1948 ble hun feildiagnostisert med schizofreni og tilbragte 7 år på ulike psykiatriske sykehus.  

## Bibliografi
* *Lagoon and Other Stories*, noveller (1951) 
* *Owls Do Cry*, roman (1957) 
* *Faces in the Water*, roman (1961) 
* *The Edge of the Alphabet*, roman (1962) 
* *Scented Gardens for the Blind*, roman (1963) 
* *Snowman Snowman: Fables and Fantasies* og *The Reservoir: Stories and Sketches*, noveller (1963)
* *The Adaptable Man*, roman (1965)
* *State of Siege*, roman (1966)
* *The Pocket Mirror*, dikt (1967)
* *Yellow Flowers in the Antipodean Room* (tittel i USA) eller *The Rainbirds* (UK tittel), roman (1968)
* *Mona Minim and the Smell of the Sun*, barnebok (1969)
* *Intensive Care: A Novel*
* *Living in the Maniototo*
* *The Carpathians*
* *You Are Now Entering the Human Heart*, noveller (1983)
* *The Adaptable Man: A Novel*
* *Daughter Buffalo*
* *To the Is-Land*, selvbiografi (1982)
* *An Angel at My Table*, selvbiografi (1984) 
* *The Envoy from Mirror City*, selvbiografi (1985)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Great Southern Rail

**Great Southern Rail** (GSR) er et australsk jernbaneselskap som driver de tre kjente passasjertogene Indian Pacific, The Ghan og The Overland, som binder kontinentet sammen fra nord til sør og fra øst til vest. Selskapet holder til i Adelaide, som fungerer som et nav for de tre togene. GSR eier selv vognene, først og fremst luftkondisjonerte stålvogner bygget på sent 60-tall og tidlig 70-tall for Commonwealth Railways, men leier inn lokomotiver fra Pacific National.

## Historie
GSR ble etablert 1. november 1997, da passasjertogdelen av Australian National ble privatisert. Selskapet var eid av et konsortium av forskjellige selskaper ledet av britiske Serco Group, som i oktober 1999 kjøpte ut de andre eierne. I slutten av mars 2015 ble selskapet solgt til australske Allegro Funds.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Panakeia

**Panakeia** (gresk: Πανάκεια, av *pan*, «alt, felles», og *akos*, «legemiddel») var i henhold til gresk mytologi en mindre gudinne for universelt legemiddel og medisin, og som sådan en personifikasjon av legekunsten. Panakeia har gitt begrepet panasé som betyr  universallegemiddel. 

## Mytologi
Panakeia ble sagt å være en datter av Asklepios og Epione. Hun hadde fire søstre, som alle utførte aspekter av Apollons kunst, og fire brødre. Men skildringene av familien var ikke alltid konsekvente; Panakeia og søstrene hennes framstår til tider som Asklepios’ hustru(er) i stedet.

Det er mulig at Panakeia kan ha vært en eldre, uavhengig gudinne før hun og hennes kult ble absorbert i myten om Asklepios, den store legeguden. Panakeia ble tradisjonelt framstilt med et omslag/bandasje eller eliksir som hun helbredet de syke med. Dette førte til konseptet med universalmiddelet i medisinen, et stoff med den påståtte egenskapen å helbrede alle sykdommer. Begrepet «universalmiddel» har også blitt brukt i overført betydning som «noe som brukes til å løse alle problemer».

## Den hippokratiske ed
Den tradisjonelle begynnelsen til Den hippokratiske ed omtaler Panakeia

## Navn etter
En elv i Trakia/Moesia har navn etter gudinnen, og er fortsatt kjent i moderne Bulgaria som elven Zlatna Panega («Gylne Panega», fra gresk *panakeia*), eller kun Panega (bulgarsk: Панега).

## Referanser


## Eksterne lenker
*