Dongfang Shandian

***Dongfang Shandian*** eller ***Dongfang Shandian jiao*** (kinesisk: 东方闪电, *Østens lyn*, tradisjonell kinesisk: 東方閃電教, *Østens lyns religion*) er en ung kinesisk religiøs gruppering som oppstod i 1989 i Folkerepublikken Kina. Den bruker kristent tankegods som utgangspunkt for sin lære. Den er også kalt *De syv ånders sekt* 七灵派, *Den annen Frelsers sekt* 二次救主派, *Ny kraft Herrens kirke* 新能力主教会, *Det sanne lys' sekt* 真光派 og *Den sanne veis sekt* 真道派.

Gruppen har senere tatt et nytt navn i tillegg som muligens er ment å bli det enerådende: **Den allmektige Guds kirke** (kinesisk: 全能神教会, tradisjonell kinesisk: 全能神教會). Den protestantiske gruppe *[[China for Jesus]]* har anslått at tilhengerne deres kan favne én million mennesker eller mer. 

## Bakgrunn
Gruppen ble grunnlagt av Zhao Weishan i 1989 i provinsen Heilongjiang.
De tror at Gud har vendt tilbake til jorden som en kvinne, «født i en alminnelig familie i den nordlige del av Kina» for å være veiviser for verden en tredje og siste gang. De første gangene med slik aktivt lederskap var, ifølge grunnen, da Gud fremstod som Jehova i gammeltestamentlig tid og deretter som Jesus Kristus i nytestamentlig tid.

Bevegelsen tror at en kvinne som kaller seg *Lynets «Deng»* (邓闪电), og som kommer fra Zhengzhou i Henan, er denne annen Jesus Kristus. Hennes mest kjente bok, *Lynet fra Østen* (《东方发出的闪电》), er skrevet i første person og skal være Guds ord. Boken går ut på at Kristi første komme var for å forløse menneskeheten, mens det annet (hennes) komme er for å erobre menneskenes hjerter og nedkjempe Satan. De som ikke følger hennes ord vil dø en forferdelig død eller få utlide strenge straffer.  

I 2012 profeterte gruppen verdens undergang, i pakt med 2012-fenomenet knyttet til mayakalenderen.

## Bedømmelse og forskning
Gruppen vurderes som en kult av de fleste kirker i Kina, også av kirkene i undergrunnen, og er fordømt av den kinesiske regjering. Sikkerhetsmyndigheter i landet har karakterisert kirken som «en sosial kreft og en menneskehetens pest».

Religionsforskere har gransket de mange historiske røtter gruppen henter næring fra. Det er religionshistorisk ikke treffende å se på den som et rent utspring fra de innfødte kinesiske protestantiske bevegelser som Kina har sett siden slutten av Qingdynastiets tid; bevegelsen har annet og vel så viktig religiøst arvestoff fra eldre kinesisk religiøsitet, både tradisjonell og* maistream* som subversiv og fabelpreget. Det kan blant annet sies som dens billedbruk knyttet til *den store røde drage*, en negativ kraft. De fleste øvrige drager i kinesisk mytologi er positive, men det finnes en variant - ikke fargebestemt - som er ond. I noen kristne kinesiske kretser, som også kjenner den vestlige og bibelske drage som noe dystert og satanisk, har man ikke hatt noen problemer med å knytte onde drage til den kommunistiske yndlingsfarge. Denne røde drage er ond som Satan, og det er ikke vanskelig å forstå fra *Dongfang Shandian*s forkynnelse at denne røde drage i samtiden manifesterer seg på særlig farlig måte gjennom det kinesiske kommunistiske partis lederskap av landet.

## Referanser


## Litteratur
*Emily Dunn: «The Big Red Dragon and Indigenizations of Christianity in China», i *[[East Asian History]]* nr 36, desember 2008, s. 73-85 

## Eksterne lenker
*