open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Virginia (andre betydninger)

**Virginia** har flere betydninger:

*Virginia (navn), et kvinnenavn
*Virginia, en amerikansk delstat
*Virginia, Illinois, en by i USA
*Virginia, Minnesota, en by i USA
*USS «Virginia», en fregatt
*USS «Virginia», et slagskip
*USS «Virginia», en lystbåt
*USS «Virginia», en motorkrysser
*USS «Virginia», en skonnert
*USS «Virginia», en krysser
*USS «Virginia», en undervannsbåt
*CSS «Virginia», et panserskip
*«Virginia»-klassen, en undervannsbåtklasse
*«Virginia»-klassen, en slagskipsklasse
Seawolf

**Seawolf** har flere betydninger:

*USS ''Seawolf'', en undervannsbåt
*''Seawolf''-klassen, en undervannsbåtklasse
*Sea Wolf, et missilsystem
Jacob Bratland

**Johan Jacob Bratland** (1859–1906) var en norsk maler.

## Familie
Jacob Bratland var sønn av malermester Ole Bratland og Karen Marie Michelsen. Han ble 18. november 1892 gift hos Byfogden i Kristiania med skuespiller Bergljot Vangen (1871–1947).

## Utdannelse
Etter endt skolegang jobbet han i farens forretning, R.O. Bratland Rullegardin Fabrikk i Bergen, men hans interesse for all kunst &ndash; musikk, teater og billedkunst &ndash; hadde alt fra hans tidligste guttedager vært sterk, og han bestemte seg for å bli maler. I fritiden arbeidet han på egen hånd, og 1883 reiste han til München, hvor han studerte ved Münchens akademi for bildende kunst og til sist fikk professor Löfftz som veileder. I 1886 vendte han tilbake til Norge, var en kort tid i Hardanger og stilte samme år ut i Bergens Kunstforening. I 1887 gjorde han et opphold i Paris og studerte Académie Julian videre under Bouguereau og Robert Fleury.

## Kunstnerliv
Hans første større bilde, «Lang Venten», ble utstilt på Parissalongen i 1888. I Bergen vakte han samme år større oppmerksomhet med sitt store maleriet «En Vaagenat», som også ble utstilt ved Høstutstillingen i Kristiania. For dette bildet fikk han på Verdensutstillingen i Paris i 1889 2. medalje. Senere oppholdt han seg på Vestlandet (etter en kortere tur til Paris), dels i Bergen, dels på Stord og i Sogn. I denne perioden malte han «Kirkefolk» og «En Ligningskommission», som begge ble utstilt på Chicago-utstillingen i 1893, samt «Søndag» (1891). Samme år kom han første gang til Kristiania. Han var bosatt på Risbækken i Aker etter sitt giftermål med skuespiller Bergljot (født Vangen) fra Melhus i Sør-Trøndelag (1892). I 1893 ble sønnen Eyolf født. På statens utstilling 1894 viste han flere bilder (blant annet «Ung Moder» og et portrett av komponisten Christian Sinding) som ble godt mottatt.

## Referanser


## Kilder
* *[[Salmonsens konversationsleksikon]]. Anden Udgave*.

## Eksterne lenker
*
Rolf Søder

**Rolf Søder** (født **Søderstrøm**; 1918–1998) var en norsk skuespiller.

## Bakgrunn
Han het opprinnelig Rolf Søderstrøm (navneskifte til *Søder* i 1942) og var sønn av jern- og metallarbeider Karl Johan Søderstrøm (1888–1932) og Margit Westbye (1886–1972). Hans arbeiderklassebakgrunn var viktig for ham, og han var en kjent talsmann for å ta vare på den arbeiderkulturen han kjente fra sin barndoms Oslo.

## Karriere
Søder debuterte på scenen i 1944 og på filmlerretet i 1955. Han medvirket i 40 filmer i sin lange karriere. Han spilte dessuten flere roller på scenen og var radioskuespiller og oppleser. Søder fremførte *Bendiks vise* (Melodi: Bjarne Amdahl, tekst: Alf Prøysen) i filmen Ung flukt (1959). Han gav også ut en plate der han tolket arbeidersanger og dikt. Han leste inn tre bøker av Louis Masterson (det vil si Kjell Hallbing) som lydbøker.

## Filmografi (utvalg)
* 1957 – *[[På slaget åtte]]*
* 1957 – *[[Ni liv (film)]]*
* 1958 – *[[I slik en natt]]*
* 1958 – *[[Pastor Jarman kommer hjem]]*
* 1959 – *[[Ung flukt]]*
* 1959 – *[[Jakten]]*
* 1960 – *[[Det store varpet]]*
* 1961 – *[[Hans Nielsen Hauge (film)]]*
* 1961 – *[[Line]]*
* 1962 – *[[Tonny]]*
* 1963 – *[[Elskere]]*
* 1964 – *[[Nydelige nelliker]]*
* 1964 – *[[Marenco]]*
* 1964 – *[[Klokker i måneskinn]]*
* 1965 – *[[Vaktpostene]]*
* 1966 – *[[Før frostnettene]]*
* 1966 – *[[En hyggelig fyr]]*
* 1968 – *[[Hennes meget kongelige høyhet]]*
* 1969 – *[[Brent jord]]*
* 1973 – *[[Jentespranget]]*
* 1974 – *[[Den siste Fleksnes]]*
* 1974 – *[[Øya ved verdens ende]]*
* 1975 – *[[Faneflukt (film)]]*
* 1975 – *[[Fru Inger til Østråt|Fru Inger til Østråt (film)]]*
* 1975 – *[[Olsenbandens siste bedrifter]]*
* 1977 – *[[Karjolsteinen]]*
* 1978 – *[[Gengangere (TV, 1978)|Gengangere]]* (TV)
* 1979 – *[[Rallarblod]]*
* 1980 – *[[Belønningen]]*
* 1983 – *[[Hockeyfeber]]*
* 1984 – *[[Samson og Sally]]*
* 1989 – *[[Sigurd Drakedreper]]*
* 1992 – *[[Stein (kortfilm)]]*

## Plateutgivelser
* 1959: *Gör inte det du ångrar*/*Bakgårdsserenade* /*Gör inte det du ångrar (Bendiks vise)* (singel), Philips 353 144 PF. Rolf Søder med kvartett. Arr.: Ragnar Danielsen. Innspilt 12. september 1959
*1969: *500 Tonn Med Papir* / *Si Hva Du Lukter, Min Kjære* (singel), NorDisc – utgitt under artistnavnet «Sceptik Tank Süder Rupert Dunken & Hans Renovatører», i samarbeid med Hold Norge Rent-aksjonen
*1980: *Jargong Vålereng*' – med Egil Kapstad og orkester, Ponca Jazz Records (LP-plate; gitt ut på CD i 2005)

## Familie
Rolf Søder giftet seg med Berit Søder i 1950, og sammen fikk de tre barn. Han var svigerfar til skuespilleren Johannes Joner, og morfar til Knut Joner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Berit Søder

**Berit Søder** (født **Berit Lindtner Næss**; 1931) er en norsk danser, skuespiller og dukkespiller.

## Karriere
I 1949 medvirket Berit Søder i en oppsetning av det bergenske lystspillet *[[Jan Herwitz]]* på Den Nationale Scene i Bergen. Hun spilte en av kjøpmann Herwitz' fem døtre; hovedrollen som kjøpmann Herwitz ble spilt av Rolf Berntzen. I romjulen 1949 og januar 1950 sendte NRK Radio et opptak av denne forestillingen, som en festforestilling til markering av 100-årsjubileet for norsk teater.

Hun medvirket som dukkespiller i 1953 i to oppsetninger regissert av Agnar Mykle. Våren 1953 var hun også sceneskuespiller i en oppsetning på Folketeatret. Hun danset i to Shakespeare-oppsetninger i Frognerparken sommeren 1956. Hun var sceneskuespiller ved blant annet Folketeatret, Oslo Nye Teater og Nationaltheatret. Hun var dukkespiller ved Oslo Nye Teater, og i det frie figurteaterkompaniet Filiokus Teatret fra 1978.

Hun filmdebuterte i 1957 i Nils R. Müllers *[[På slaget åtte]]*. Søder medvirket i 1962 i Fjernsynsteatrets oppsetning av *Det siste kvarter* og i 1964 i langfilmen *[[Klokker i måneskinn]]*. 

## Filmografi
* 1957: *[[På slaget åtte]]* (spillefilm)
* 1964: *[[Klokker i måneskinn]]* (spillefilm)
* 1992: *[[Stein (kortfilm)|Stein]]* (kortfilm) - regissert av Bent Hamer

## Fjernsynsteatret
* 1962 - *Det siste kvarter*

## Familie
Berit Søder er datter av kasserer Birger Næss (1900–1976) og skuespiller Randi Lindtner (1905–2009). Skuespilleren Lothar Lindtner var hennes morbror, og hun er søskenbarn til hans sønner Per Lothar Lindtner og Lasse Lindtner. Hun er søster av skuespiller og regissør Arne Lindtner Næss. Berit Søder var gift med skuespilleren Rolf Søder fra 1950 til hans død i 1998. Hun er svigermor til skuespilleren Johannes Joner, og mormor til Knut Joner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Randi Lindtner Næss

**Randi Lindtner Næss** (1905–2009) var en norsk operasanger og teaterskuespiller.

Hun fikk utdannelse som sopransangerinne under professor Zavilovsky i Berlin og Arne von Erprekom Sem i Oslo. Hun debuterte på Den Nationale Scene i Bergen, og var knyttet til dette teateret i årene 1925 til 1990. 23 år gammel, i september 1928, fikk hun en hovedrollen i Walter Kollos *De tre små piker*. Hennes gode sangstemme åpnet for en enestående karriere. Hun spilte i alt den kvinnelige hovedrollen i ni operaer og sytten operetter, og gjestespilte også ved Det norske teatret og Det Nye Teater.

Som skuespiller opptrådte hun ofte i komedier av Ludvig Holberg, og gjorde alltid lykke, men hun var også et mangfoldig talent, som fikk spille sentrale kvinneskikkelser i dramaer av William Shakespeare, Henrik Ibsen og Nordahl Grieg. Hun gjorde også en enestående innsats i Hans Wiers-Jenssens komedie om kjøpmannen Jan Herwitz, hvor handlingen er lagt til Bergen i 1830-årene.

Hennes barn, Berit Søder, Eli Lindtner og Arne Lindtner Næss, er også skuespillere. Randi Lindtners yngre bror var den kjente skuespilleren Lothar Lindtner.

## Se også
* Liste over Norges eldste personer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mikael Bratbost

**Karl Mikael Bratbost** (født 1861 på gården Bratbost i Kvikne, død 1. august 1904 i Stockholm) var en norsk operasanger.

## Liv og virke
Mikael Bratbost var bondegutt fra Kvikne. Han bestemte seg for å bli soldat, og dro til Kristiania for å ta underoffiserseksamen. I 1882 ble han kommandert til Stockholm for å tjenestegjøre i kongens garde. I en opptreden i kasernen vakte han slik oppmerksomhet med sin vakre tenorstemme, at kong Oscar II tok seg av hans utdannelse og lot ham studere under Ivar Hallström og Arvid Ödmann. I  1886 debuterte han på Stora teatern som Ruodi i *[[Wilhelm Tell (opera)|Wilhelm Tell]]*, og ble engasjert for ett år. Høsten 1887 reiste han for å studere i Paris (under Delle Sedie) og Italia. Etter tilbakekomsten  var han 1891–1893 i August Lindbergs operatropp i Göteborg, før han kom til Operaen i Stockholm, hvor han var til sin død. I de siste årene var Bratbost plaget av dårlig helse, slik han måtte oppgi det faste engasjementet ved operaen og nøye seg med å spille gjesteroller.

Bratbost var gift med en svensk dame. Siden han hadde hele sin karriere i Sverige, kom han aldri til å synge i Norge, med unntak av noen gjesteopptredener, for eksempel sammen med Matilda Jungstedt i Kristiania. I sommerferiene oppholdt han seg i hjembygden Kvikne.

I løpet av sin tid ved operaen spilte han en rekke store roller, som *[[Oberon (opera)|Oberon]]*, Tonio i *[[Regimentets datter]]*, David i *[[Mestersangerne fra Nürnberg]]*, Sylvain i *[[Villars' dragoner]]*, Turiddu i *[[Cavalleria rusticana]]*, Siegmund i *[[Nibelungenringen]]*, *[[Tannhäuser]]*, Radamès i *[[Aïda]]* og klovnen i *[[Pagliacci]]*.

## Referanser


## Kilder
* *[[Salmonsens konversationsleksikon]]. Anden utgave*, bind III, s. 883. København: J. H. Schultz, 1915.
* *[[Nordisk familjebok]]. Uggleupplagan*, 4. bind,  sp. 31–32. Stockholm: Nordisk familjeboks förlag, 1905
* «Mikael Bratbost» i *[[Urd (ukeblad)|Urd]]* nr. 34, 20. august. 1904

## Eksterne lenker
* Norsk musikkhistorisk arkiv
Polaris Air Transport

**Polaris Air Transport** var et norsk charterflyselskap

Selskapet ble opprettet i 1965 med base på Oslo lufthavn, Fornebu. Stifterne var Bjørn Bostad og Alf Remseth som begge var flyvere og tok aktiv del i den opertive flyvningen. Det ble anskaffet en Douglas DC-3 som ble registret i Norges luftfartøyregister som LN-RTE. Senere ble det anskaffet ytterligere en DC-3, registrert som LN-RTO. I tillegg opererte selskapet mellom 1966-69 tre  Convair 240, registrert som LN-KAP, -KLU, -KLT 

Selskapet utførte charterflyniger med passasjerer og gods. Selskapet opphørte i 1974.

## Flåte
* Douglas DC-3
* Convair 240

## Eksterne lenker
* Polaris DC-3. LN-RTE fotografert på Kjevik
Høgskolen i Akershus

**Høgskolen i Akershus** (**HiAk**) var en statlig høgskole i Norge som eksisterte fra 1. august 1994 til 1. august 2011, da den ble slått sammen med Høgskolen i Oslo til Høgskolen i Oslo og Akershus.

I 2011 hadde HiAk 3005 studenter og 311 ansatte årsverk . Høgskolen var en av 24 statlige høgskoler i Norge og et resultat av at fem statlige høgskoler i Oslo-området ble slått sammen som en del av Høgskolereformen i 1994.

Gjennom sine forløperinstitusjoner kunne høgskolen spore sin historie 150 år tilbake i tid, til den første utdanningen av jordmødre som kom i stand i Christiania på 1850-tallet.

Fram til 2003 hadde HiAk lokaler på Blaker, Lørenskog, Stabekk og i Sandvika. I 2003 ble Høgskolestiftelsen på Kjeller slått sammen med HiAk og alle fem lokalitetene ble samlokalisert i nye lokaler høsten 2003 på Kjeller utenfor Lillestrøm. Lokalene bestod av dels eksisterende bygningsmasse som tidligere tilhørte Televerkets forskningsinstitutt (senere Telenor FoU), samt en del nybygg som stod ferdig til bruk i september 2003.

Høgskolen tilbød fag- og profesjonsstudier. Disse kunne tas i varierende lengder fra halvårsenheter til bachelorgrader, mastergrader og enkelte doktorgradstudier, samt en rekke kurs-, etter- og videreutdanninger.

Høgskolens fire avdelinger var:
* Avdeling for atferdsvitenskap
* Avdeling for helse, ernæring og ledelse
* Avdeling for produktdesign
* Avdeling for yrkesfaglærerutdanning

## Rektor
* Nina Tollefsen -2003
* Lars Aukrust 2003-2007
* Jan Grund 2008-2011

## Referanser


## Se også
*Høgskolen i Oslo og Akershus
*Oslo- og Akershushøgskolenes studentsamskipnad

## Eksterne lenker
* Høgskolen i Akershus
* 360 graders bilder fra Høgskolen
Trans Polar

**Trans Polar A/S** var et norsk charterflyselskap, stiftet i 1970 av Thor Kristen Tjøntveit. 

Han anskaffet to Boeing 720 som ble leiet fra Aer Lingus i et forsøk på å utfordre SAS på chartermarkedet. Maskinene ble registrert i Norges luftfartøyregister som LN-TUV (*Hjalmar Riiser-Larsen*) og LN-TUW (*Richard Evelyn Byrd*). Etter en mislykket chartertur til Ceylon som endte i fiasko med et hundretall ungdommelige passasjerer som ble satt av på engelsk flyplass uten penger til hjemreise fikk elskapet en meget kort levetid. Etter mindre enn ett års drift gikk selskapet konkurs og maskinene ble tatt tilbake av tidligere eiere, Aer Lingus samme år.

## Eksterne lenker
Trans Polars Boeing LN-TUV fortografert i Dublin
Imagonem

***Imagonem*** er en norsk fanzine om spill, med hovedvekt på rollespill. Fanzinen ble startet av Matthijs Holter i 1993, som medlemsblad for foreningen Sylvan Pines, og har kommet ut med 41 nummer på papir til nå, det siste hittil i juli 2018. Våren 2006 gikk *Imagonem* over til å primært være enn nettutgivelse og begynte å legge ut flere gamle og nye artikler på sine nettsider.

*Imagonem* har vakt oppsikt i det skandinaviske rollespillmiljøet for sin uærbødige, kaotiske og selvironiske tone. Bladets utgivelsesperioder kan deles opp i flere generasjoner. Blant bidragsyterne finnes flere norske rollespillforfattere, blant andre Tomas H.V. Mørkrid, Matthijs Holter og Torbjørn Lien. Andre faste bidragsytere har senere markert seg som litteraturskribenter, som Simen Hagerup og Audun Lindholm. Intervjuer med utenlandske rollespillforfattere som Gary Gygax, Ron Edwards, Jonathan Tweet og Greg Porter har også vært på trykk.

*Imagonem* avfødte i 1997 sideprosjektet *[[Replicant (fanzine)|Replicant]]*, en Amateur Press Association om rollespill, som vokste fra å være en kommentarspalte i *Imagonem* til å løsrive seg og bli en egen, aktiv fanzine. Mange i den første generasjonen av Imagonem-bidragsytere startet også sine egne fanziner, som *[[Nittennittisyv]]*, *[[Appelziner]]*, *[[Gudenes inngripen]]*, *[[Journal Ka]]*, *[[Sol (fanzine)|Sol]]* og *[[Grønn kylling (arb. tittel)]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johanne Mathilde Dietrichson

**Johanne Mathilde Dietrichson** (født **Bonnevie**; 1837–1921) var en norsk malerinne som også laget keramikk og skulpturer.

Sin barndom og ungdom tilbragte hun dels i Trondheim, dels på Kongsberg. Senere gjennomgikk hun et tegnekurs i Christiania, og reiste så i 1857, etter Camilla Colletts og Adolph Tidemands råd. til Düsseldorf for å utdanne seg videre. Her arbeidet hun i Otto Mengelbergs atelier til 1861. Året etter giftet hun seg med kunsthistorikeren Lorentz Dietrichson og fulgte ham på hans reiser, var bosatt i Roma et par år til 1865, bodde 1866&ndash;76 i Stockholm, hvor hun gjennomgikk Kunstakademiet, og var fra 1876 bosatt i Kristiania. På de mange reisene hun foretok sammen med sin mann, studerte hun blant annet sammen med Defregger i München og hos Chaplin i Paris. Av hennes verker kan nevnes «Dannet Tjenestepige» (1872), «Mesters Datter» (1877), «Røgende Gutter» (1877) og flere portretter av hennes mann. I 1870- og 1880-årene stilte hun ofte ut i Kunstforeningen og på Høstutstillingene i Kristiania.

Johanne Dietrichson var datter av Honoratus Bonnevie og søster til Jacob Aall Bonnevie. 

## Referanser


## Kilder
* *Salmonsens konversationsleksikon. Anden utgave*.
* Norsk kunstnerleksikon, b.  1 : A-G, side 483–484, digital utgave
Andreas Bonnevie (psykolog)

**Andreas Bonnevie** er en dansk psykolog (cand.psych,), forfatter og forlagsmann, tilknyttet Akademisk Forlag og Hans Reitzels Forlag. Han har oversatt flere bøker innen psykologi og selv utgitt *Personlig erfaring: Den indre linje i psykologi, religion og mystik*.

## Bibliografi
* *Personlig erfaring: Den indre linje i psykologi, religion og mystik*, Gjellerup, 1977 (ISBN 10: 8713023551  ISBN 13: 9788713023554)

## Referanser
Marburgtalen

**Marburgtalen** (ty. *Marburger Rede*) var en tale holdt av Tysklands visekansler Franz von Papen på Marburg-universitetet den 17. juni 1934. Talen formulerte tydelig den konservative kritikken mot nasjonalsosialismen, og tok særlig avstand fra den politiske volden og undertrykkelsen som hadde funnet sted etter den nasjonalsosialistiske maktovertagelsen. Det var den siste offentlige meningsytringen på høyt nivå som utfordret det nazistiske hegemoniet.

Talen var skrevet av Papens nære medarbeider, Edgar Julius Jung, i samarbeid med Papens sekretær, Herbert von Bose, og den katolske politikeren Erich Klausener. Den gjorde Hitler rasende, og propagandaminister Joseph Goebbels sørget for at den ikke ble omtalt i avisene. Papen insisterte på å ha snakket på vegne av president Paul von Hindenburg, og søkte avskjed som visekansler i protest mot undertrykkelsen av talen.

I løpet av de lange knivers natt ble både Jung, Bose og Klausener myrdet av nazistene. Franz von Papen ble satt i husarrest og hans kontor ransaket, men hans liv ble spart.

Talen ble holdt i forelesningssalen i *Landgrafenhaus*, Marburg-universitetets undervisningsbygning i nyrokokko fra 1920-tallet. Salen, rom 101, eksisterer fremdeles med opprinnelig innredning. *Landgrafenhaus* er en av to bygninger som disponeres av det juridiske fakultet. 

## Eksterne lenker
* Marburgtalen
Andreas Bonnevie (1782–1833)

**Andreas Bonnevie** (født 6. mars 1782 i Mandal, død 10. mars 1833 på Øyestad) var sogneprest og stortingsrepresentant til det første ordentlige storting i 1815, hvor han var utsending fra Kongsberg.

Hans far var kirurg. Bonnevie hadde gode evner, ble student da han var 15 år og tok teologisk embedseksamen da han var 22 år gammel, i 1804. Han begynte på en militær karriere, og var med som løytnant i den danske hær, med deltakelse i kriger (1813&ndash;1814). Her arbeidet han også som lærer (1804) og senere sogneprest i Kalundborg i Danmark (mars 1814). Her ble han involvert med ektefellen til kammerherre von Juel og han dro videre til Kongsberg (1815), der han ble sogneprest. Fra 1824 var han sogneprest i Øyestad. 

I 1824 ble han bedt om å søke nytt embete og fikk stilling i Øyestad ved Arendal. Mot slutten av sitt liv skrev han en humoristisk selvbiografi, trykt på vers hos A. Faye, *Bidrag til Øiestads Presters Historie*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*, Kristiania, 1914,  1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side 111, digital utgave
* Bernt Moe: ''Biographiske Efterretninger om Eidsvolds-Repræsentanter og Storthingsmænd i Tidsrummet 1814–1845'', s. 32.
*
August Eiebakke

**August Eiebakke** (født 25. april 1867 på gården Eiebakke i Askim, død 21. juli 1938 i Oslo) var en norsk maler.

Han kom 1883 til Kristiania, hvor han som elev ved den kgl. kunst- og håndverksskolen utmerket seg som en særlig dyktig akttegner. Han var samtidig elev av Christian Krohg og Eilif Petersen på deres malerskole. I 1891 og 1896 var han elev av Zahrtmann i København. Vinteren 1892 oppholdt han seg i Paris, 1893 og 1895 i Italia. Han foretok også senere flere utenlandsreiser.

Blant sin tids figurmalere var han den mest begavede og kyndige kjenner av norske bønders liv og natur. Han slo igjennom med bildet «Anretning» (malt 1890). Etter oppholdene i København - der han særlig ble påvirket av Joakim Skovgaard - og i Italia, fjernet han seg fra naturalismen og slo inn på det religiøse figurmaleri. Hans hovedarbeid i denne sjangeren er «Kristus tager Afsked med de 11 Apostle» (1900&ndash;01). Senere nærmet han seg den første retning. Av senere bilder kan nevnes «Portræt af en Dame» (1905). Fra 1910&ndash;37 var han lærer ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Kristiania.

## Referanser


## Litteratur
* *Salmonsens konversationsleksikon. Anden utgave*.

## Eksterne lenker
* August Eiebakke i Norsk kunstnerleksikon
* August Eiebakke i Store norske leksikon
* 
* Verk av August Eiebakke hos fotoarkiv ovaering.no
Høgskolen i Finnmark

**Høgskolen i Finnmark** (**HiF**) ble etablert 1. august 1994 og var en middels stor norsk høgskole, med rundt 2&nbsp;000 studenter og 250 ansatte. Høgskolen var en av 24 statlige høgskoler i Norge og var et resultat av at tre statlige høgskoler i Alta og Hammerfest ble slått sammen som en del av Høgskolereformen i 1994. Høgskolene som fusjonerte var Finnmark sykepleierhøyskole, Finnmark distriktshøgskole og Alta lærerhøgskole. 1. august 2013 fusjonerte Høgskolen i Finnmark med Universitetet i Tromsø under navnet *Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet*. 

## Hovedcampus
Høgskolen hadde to hovedcampuser – Alta og Hammerfest og en campus i Kirkenes. I tillegg ble det tilbudt desentraliserte studier i Lakselv, Kirkenes,Tromsø og Bardufoss/Finnsnes. 

Høgskolen i Finnmark tilbød vel 60 fag- og profesjonsstudier innen pedagogikk og humanistiske fag, samt nærings- og sosialfag. Disse kunne tas i varierende lengder fra halvårsenheter til bachelorgrader, mastergrader og enkelte doktorgradstudier, samt en rekke kurs-, etter- og videreutdanninger.

Høgskolen tilbød også semester i Cabarete som et ledd i idrett- og friluftsliv-utdanningen.

## Bo-tilbud
Studenter ved Høgskolen i Finnmark kunne få boplass gjennom Studentsamskipnaden i Finnmark i Alta og Hammerfest.
:**Alta:** Nyland studentby, Komsa studentby, Tollevikveien studentby, Alma Halses vei studentby, Ørneveien studentby og Patoskogen studentby.
:**Hammerfest:** Internatet og i William Johansens vei.
I tillegg tilbød SIF barnehageplass til den som trengte det i både Alta og Hammerfest.

## Høgskolens tre avdelinger var
***Pedagogiske og humanistiske fag (Alta)**
**Avdelingen hadde hovedansvaret for utdanning av allmennlærere, førskolelærere, yrkesfaglærere innen helse og sosialfag og praktisk pedagogisk udanning, samt videre- og etterutdanning innen disse områdene.
***Nærings- og sosialfag (Alta)**
**Avdelingen hadde ansvaret for: Økonomi- og administrasjonsfag, sosialarbeiderutdanninger, reiselivs- og hotellfag, mediefag, fiskeri- og naturfag, informasjonsteknologi og matematikk.
***Avdeling for helsefag (Hammerfest)**
**Avdeling for helsefag var lokalisert til Hammerfest og hadde ca. 250 studenter.
***Avdelingen hadde følgende utdanningstilbud
**** 3. årig bachelor i sykepleie
****Etter- og videreutdanning av helse- og sosialpersonell. 

## Se også
*Studentsamskipnaden i Finnmark

## Referanser


## Eksterne lenker
* Høgskolen i Finnmark
** Høgskolens informasjonsfilm *[http://uk.youtube.com/watch?v=TlzhrYQdY8o Drømmer]*
* Studenthuset CITY
Thorvald Erichsen

**Thorvald Erichsen** (født 18. juli 1868 i Trondheim, død 23. desember 1939 i Oslo) var en norsk maler.

Han studerte rettsvitenskap fra 1886, men avbrøt studiene og begynte på Bergsliens malerskole, samtidig som han var elev ved Kunst- og håndverksskolen. Senere oppholdt han seg i København, hvor han ble elev av Zahrtmann, som kom til å øve stor innflytelse på hans kunstneriske utvikling. Under studieopphold i Paris og Italia ble han også merkbart påvirket av fransk senimpresjonisme.

Han debuterte 1891 med bildet «Høststemning». Av hans bilder fra denne perioden kan også nevnes «Landskab fra Vaage» (1898).

Omkring 1900 gjør et sterkt omslag seg gjeldende i hans kunst, som fra da av preges av en sterk interesse for farge, som han rendyrker i tydelig opposisjon mot den naturalisme, som hadde hersket i den foregående perioden. Sammen med Oluf Wold-Torne sto han fra da av som en av førerne i tidens moderne norske malerkunst. I denne perioden malte han interessante aktbilder («Nøgen Mand og to Kvinder», 1903, og «Nøgne Mennesker omkring en Gud», 1906), men mest fargerike, ekspressive landskaper fra Telemark, som «En Fjelddal» (1900) og «Skovinteriør» (1900).

En samling av Erichsens bilder finnes i Holmsbu billedgalleri. Galleriet er hovedsakelig viet til Henrik Sørensens bilder, men har også verk av Erichsen og Oluf Wold-Thorne. 


Fil:Thorvald Erichsen Skoginteriør 1900.jpg|«Skovinteriør» (1900)
Fil:Thorvald_Erichsen_-_Interior_with_the_Painter_Oluf_Wold-Torne_-_Google_Art_Project.jpg|Interiør med maleren Oluf Wold-Torne (1901)
Fil:Thorvald Erichsen 1916 Gudrun i hengeköien IMG 0947 holmsbu billedgalleri 01.jpg|«Gudrun i hengekøien», (1916)
Fil:Thorvald Erichsen 1916 Gudrun i hengeköien IMG 0947 holmsbu billedgalleri 02.jpg|«Vinduet», (1918)
Fil:Thorvald Erichsen Blåst 1920.jpg|«Blåst», 1920



## Litteratur
* *[[Salmonsens konversationsleksikon]]. Anden udgave*

## Eksterne lenker
* Verk av Thorvald Erichsen på nasjonalmuseet.no
Nikolaj Denin

**Nikolaj Vasiljevitsj Denin** (russisk: Николай Васильевич Денин) (født 15. mai 1958 i Domasjovo, Russland) er den russiske oblasten Brjansks guvernør, noe han har vært siden desember 2004.

## Kilder
*  Brjansk oblasts offisielle nettside (Engelsk oversettelse ved hjelp av AltaVistas Babel Fish)
*  Rulers (forgjenger)
Birger Anneus Hall

**Birger Anneus Hall** (født 10. september 1858 i Vefsn, død 26. juli 1927 i Trondheim) var en norsk  luthersk prest som var mangeårig sjømannsprest i England og utga et titall oppbyggelige bøker og salmetekster.

Etter examen artium i 1876 fra Aars og Voss' skole i Kristiania studerte han ved Det Kongelige Frederiks Universitet og var i studietiden med som fiolinist i Studentersamfunnets orkester, såvel som i kvartett med bispinne Tandberg, sogneprest Lexow Brock og broren Christian. Han ble cand.theol. i 1881 med 2.2 i snitt og ble teologisk medarbeider under Anders Grøndahl ved Sjømannskirken i London på anbefaling av Johan Storjohann (1832–1914) som var inngift i Holmboe-familien og hadde grunnlagt Sjømannskirken i 1864.  I 1883 giftet han seg med Ellen Falk (1861–1910) og ble overført til Cardiff der han var sjef fra 1885 til 1890. I 1885 etablerte han «Broderkretsen på Havet» i 1885 og startet et treårig arbeide med salmeboken «Sjømænds Harpe», utgitt i tre opplag frem til 1890, såvel som at han utga utdrag av Landstads kirkesalmebog.

Fra 1890 til 1897 var han sekretær i Kristiania ved forlaget Lutherstiftelsen (etablert 1863). Det var Hall som fikk stiftet «Arbeiderforeningen av 1894», en borgerlig forening med utspring i Høyre og fabrikkeiere, der Hall var formann de første fem åra. I 1902 ble han han tredjeprest ved Trefoldighetskirken (Oslo). Fra 1914 til 1920 var han sogneprest på Ila (Trondheim), og fra 1922 til 1926 var han residerende kapellan ved Vår Frue Kirke.

## Familie
__NOTOC__

Han var sønn av Hans Hall (1808–1877) og Paulina Irgens Holmboe Stoltenberg (1821–1892).  Faren var sogneprest i Lenvik fra 1837 til 1847, senere i Vefsn. Mora var fra Trondenes og av Stoltenberg (slekt), såvel som datterdatter til Jens Holmboe (1752–1804) i slekten Holmboe, han som ryddet Målselv. 
Birger var bror til hoffpredikant Christian Hall (1841–1911) og til apoteker Isak Muus Hall (1849–1914) som var far til komponisten Pauline Hall (1890–1969). 

Selv giftet Birger seg i 1883 med Ellen Falk (1861–1910) fra Vang i Hedmark, søster av språkprofessor Hjalmar Falk. Datteren Rakel Hall (1887–1941) ble i 1918 gift med forfatter Alf Harbitz.

Birger giftet seg igjen i 1912 med Augusta Klem (1868–), datter av sukkermagnaten Richard Klem (1818–92) i Trondheim.

## Verker
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser
Frans Christian Faye

**Frans Christian Faye** (også skrevet **Frants Christian Faye**; født 20. desember 1806 i Tønsberg, død 5. mai 1890 i Kristiania) var en norsk lege. Han var professor ved Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) og kongelig livlege (første livmedicus) for Oscar I. Det ble sagt om ham at det knapt fantes noe medisinsk fagfelt der han ikke ytet bidrag. Fayes gate i Oslo ble oppkalt etter Frans Christian Faye i 1914.

## Utdannelse og virke
Han ble student i 1824, cand. med. i 1831, deretter militærlege i Finnmark fra 1831 til 1832. I Finnmark fikk han i oppdrag å forebygge at den alvorlige koleraepidemien som raste i Arkhangelsk i det nordlige Russland, skulle spre seg over grensen til Norge. Fra 1833 til 1846 var han militærlege i Skien, med et studieavbrudd på ni måneder da han i 1838 reiste til Paris og blant annet studerte fødselshjelp. Etter å ha kommet hjem tok han lisensiatgraden i 1841 og doktorgraden i 1842. Han var den fjerde personen som tok den medisinske doktorgrad ved Det Kongelige Frederiks Universitet. 

Han studerte en stund hudsykdommer, men kastet seg så over gynekologi og obstetrikk. I disse fagene ble han i 1846 utnevnt til lektor og i 1850 til professor i «Fødselsvidenskab, Fruentimmer- og Børnesygdomme». Samtidig fikk han ledelsen for Christiania Fødselsstiftelse og Jordmorskolen. Fra disse stillingene trakk han seg tilbake i 1876.

Hans virksomhet ble preget av rikt initiativ, som blant annet ga seg utslag i hans kamp mot barselfeberepidemiene. Han godtok imidlertid ikke Semmelweiss' teori om at barselfebersmitte kunne overføres av fødselshjelpere som ikke vasket seg før de startet behandling av en ny pasient.

På hans foranledning opprettet man Børnehospitalet i Christiania (1855) samt Fødselsstiftelsen i Bergen med tilhørende jordmorskole. Allerede i 1844 utga han en «Lærebog i Fødselsvidenskaben for Jordemødre», som kom til å brukes i årtier. Han var dessuten en betydelig administrativ kraft, som ble mye benyttet i offentlige verv, kommisjoner og lignende. Han foranlediget at Videnskabsselskabet i Kristiania ble stiftet ved at han i 1856 anonymt tilstilte 4000 kroner som grunnfond for et slikt selskap. Faye utfoldet en rik litterær virksomhet, som strakte seg over alle medisinens felter, men interesserte seg særlig for hygieniske spørsmål. Han studerte militær hygiene på Krim 1854, etter at han som feltlege på Als hadde deltatt i den dansk-tyske krig i 1848.

## Ordener
Han var kommandør av 1. grad av St. Olavs Orden, kommandør av den svenske Vasaordenen og ridder av den danske Dannebrogordenen.

## Familie
Faye giftet seg i 1842 med Sofie *Lovise* Kaltenborn (1821–1867), datter av generalmajor og kammerherre Carl Fredrik Ferdinand Wilhelm Albrecht von Kaltenborn og grevinne Karen Knuth f. Rosenkrantz. De ble foreldre til Anton Ludvig Faye.

## Se også

* Faye (slekt)

## Referanser


## Kilder
* *Salmonsens konversationsleksikon. Anden udgave*.
Brjansk oblast

**Brjansk oblast** er en oblast i Vest-Russland. Den grenser til Smolensk oblast i nord, Kaluga oblast og Orjol oblast i øst, Kursk oblast og Ukraina i sør og Belarus i vest.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jacob Hilditch

**Jacob Hilditch** (1864–1930) var en norsk forfatter.

Foruten utgivelser under eget navn skrev Hilditch vittighetsbladet Trangviksposten, som ble publisert i Aftenposten 1899-1907 og er utgitt i samlinger flere ganger siden.

Hilditch var formann for Den norske Forfatterforening 1896–1900. Han var en av bare to nordmenn som besøkte Lev Tolstoj, i april 1899.

## Utgivelser
* *Under norsk flag*, 1889.
* *Bande-Lava og andre fortællinger*, 1890.
* *Paa nært hold*, 1892.
* *Fremmede*, 1893.
* *Kristiania-portræter*, 1895.
* *Vandreliv*, 1895.
* *Sjø og sjøfolk*, 1895.
* *Fra land og sjø*, 1897.
* *Stormnatten og andre fortællinger*, 1899.
* *Fjeld og fjære*, 1905.
* *Sjøfortællinger*, I-II, 1906.
* *Fagert er landet – tre fortellinger*, 1913.

## Referanser
Colima

**Colima** er en av Mexicos minste delstater. Den befinner seg på stillehavskysten, med nabodelstatene Jalisco i nord og Michoacán i sør. Hovedstaden Colima by har 150&nbsp;000 innbyggere, og ligger midt i delstaten.

## Geografi
Colima er en liten delstat, men med høye fjell. Høyest når Nevado de Colima (4330 moh), som har navnet sitt etter snøen som av og til legger seg på toppen. Fuego de Colima (3960 moh) er en aktiv vulkan med stadige utbrudd. Potensielt er Fuego de Colima også en trussel mot Colima by. I tillegg ligger også delstaten i den mest aktive jordskjelvssonen i Mexico. Delstaten har en smal kystslette med tropisk klima, mens temperaturen avtar jo høyere opp man kommer.

## Historie
Fra ca. 200 f.Kr. blomstret høykulturene i Colima, og på 250 steder i delstaten har man funnet keramikk av høy kvalitet. Mange kulturtrekk skiller seg sterkt fra resten av Mexico, men finnes igjen lengre sør. Dermed kan innbyggerne i Colima ha hatt kontakt sjøveien med kulturer langt borte.

I århundrene før den spanske erobringen var området dominert av Chimalhuacán-føderasjonen av fire kongedømmer. To spanske ekspedisjoner fra Mexico by ble slått tilbake før Gonazalo de Sandoval, en av Hernán Cortés' offiserer erobret området i 1523. Samme året ble Colima by grunnlagt, en av de eldste i Ny-Spania. Byen ble flyttet til sitt nåværende sted i 1527. Den spanske erobringen var total, og i dag er det få spor av urfolkskultur i Colima. Mot slutten av året 1810 ble Colima erobret av den meksikanske frigjøringsbevegelsen, men ble gjenerobret av Spania i 1811. I 1857 ble Colima egen delstat.

## Interessant i Colima

Hovedstaden Colima by har en lang historie, men har blitt ødelagt av så mange jordskjelv at det ikke er mye historie å se. Mot nord ligger landsbyer som Comala og Suchitlán, som er kjent for sitt håndverk. På kysten ligger det flere badebyer, mest kjent er Manzanillo.

## Se også
* Liste over kommuner i delstaten Colima
Edin Holme

**Edin Holme** (født 24. mai 1865, død 1. oktober 1927) var en norsk forkynner og forfatter.

Han var sønn av Marthinus Jeremiasson (1823&ndash;96) og Ellen Marie Baardsdtr. Skjærseth (1823&ndash;1917), som var husmannsfolk under Holme i Verdal.

Edin Holme er kjent for sine episke dikt med basis i Bibelen. En minneutgave av hans mest populære verker ble gitt ut i 1934: Edin Holme: Dikterverker (Aschehoug). 

I 1961 kom Bjarne Slapgard med en biografi: Edin Holme: Forfattar og forkynnar. 

I 2014 kom Ragnar Evenstad med en annen biografi: Poet og predikant. Edin Holme i liv og diktning.

Noen av diktene har dannet grunnlag for musikk.  

## Verker
* *Menneskesønnen* 1906
* *Ildprofeten* 1915
* *Fra forrådskammeret* 1916
* *Manden fra Tarsus* 1919
* *Ukjendte verdener. Et drømmedigt* 1920
* *Sonofret* 1922
* *Omkring Nasaræeren* 1924
* *Tonen fra himlen* 1926
* *Høvdinger* 1927
* *Septembersol. Gamle og nye vers* 1929

## Eksterne lenker
*
Karen Holmsen

**Karen Antoinette Johanne Holmsen** (født 6. juni 1832 i Christiania, død 17. januar 1912 i Kristiania) var en norsk sangerinne (alt).

## Familie
Karen Holmsen var datter av byråsjef, senere sorenskriver Clemet Holmsen (1796–1862) og Nicoline Caroline Nielsen (1807–1854). Hun ble i 1880 gift med sin tremenning, godseier Peter Ferdinand Fischer på Ottarsrud ved Drøbak.

## Liv og virke
Karen Holmsen studerte i Stockholm, København, og Paris  og debuterte i Christiania i 1863. Holmsen var en av Norges første profesjonelt utdannede operasangerinner og regnes som en av Norges første  store internasjonale sangerinner. Stemmen var svært omfangsrik, og hun kunne synge både sopran- og altpartier.  Hun sang ved mange scener i utlandet. I 1876 sang hun flere roller ved Christianaia Theater,

## Roller i utvalg
**Valentine* i *Hugenottene* av Giacomo Meyerbeer (Christiania Theater, 1877)
**Donna Elvira* i *[[Don Giovanni]]* av Wolfgang Amadeus Mozart (Christiania Theater, 1877)

## Referanser


## Kilder
*

## Eksterne lenker
*Norsk biografisk leksikon: Karen Holmsen
Sinaloa

**Sinaloa** er en av Mexicos 31 delstater, og befinner seg nordvest i landet. Sinaloa grenser i nord til Sonora, mot øst langs Sierra Madre occidental-fjellene til Chihuahua og Durango og mot sør til Nayarit. Arealet er på 57&nbsp;377 km², og befolkningen er på 2,8 millioner (2010). Hovedstaden er Culiacán, med ca. 700 000 innbyggere. Andre viktige byer er badebyen Mazatlán og Los Mochis. 

## Økonomi
Primærnæringene står sterkt i Sinaloa, og det er en av Mexicos viktigste fiskeridelstater. Delstaten har rike vannressurser, og er dermed et viktig jordbruksområde, kjent som «El granero de México», Mexicos kornkammer.

Uoffisielt er også Sinaloa kjent for å være sentrum for kokainsmugling fra Sør-Amerika til USA.

## Kultur
Musikken fra Sinaloa er kjent i hele den spansktalende verden som «Banda» (eller Tambora). Elegant kledde banda-orkestre med rikelig av trompeter, gitarer og trommer rykker i dansefoten til de fleste. Ballspillet hulama, som har prekolumbiske røtter, praktiseres ennå i delstaten.

## Interessant i Sinaloa

En av verdens flotteste togreiser, i dalen Barranca del Cobre, går fra Los Mochis, Sinaloa, til Chihuahua med Ferrocarril Chihuahua al Pacífico. Tre ganger dypere enn Grand Canyon er dette et av verdens underverk. Byen El Fuerte ble grunnlagt i 1564, og var tidligere hovedstad i delstaten. Nå er dette en perle i kolonistil. Mazatlán er en kjent badeby med flotte strender ved Stillehavet.

## Se også
* Liste over kommuner i delstaten Sinaloa
## Eksterne lenker
*
Tylft

En **tylft** er en gammel mengdeenhet som tilsvarer 12 enheter. Tylfter ble særlig brukt om tømmerstokker i skogbruket og i sagtømmerindustrien. 

I middelalderen kunne tylft også bety en distanse på tolv gamle norske mil (12·&nbsp;m = &nbsp;m); i andre sammenhenger én breddegrad (111 km).

## Se også
* Dusin
* Snes
Mallorn

I J.R.R. Tolkiens litterære legendarium er **mallorn** (flertall ***mellyrn*** – ordet er Sindarin) en type stort tre. Den Quenya formen av dette ordet er **malinornë** (flertall **malinorni**).

Mellyrn er beskrevet som noe liknende av et bøketre i formen av greinene og bladene. Barken var glatt og sølvgrå, og løvet ble gyllent om høsten. Det gylne løvet ble på treet hele vinteren igjennom og falt først av for å dekke bakken om våren, da de nye bladene kom, som var grønne på toppen og sølvfarget under. Det blomstret også gylne blomster på reinene i klaser, slik som kirsebærblomster. Frodo Lommelun forklarte at han kunne føle treets liv da han rørte ved en mallorn i Lothlórien. Frukten til en mallorn var en nøtt med et sølv-skall.

Mallorn trær vokste opprinnelig på øya Tol Eressëa og antakelig også i Valinor. Noldoene kan ha tatt med seg mellyrn til Gondolin da de kom til Midgard, men alle disse ble ødelagt sammen med byen i det første tideverv. Alvene fra Tol Eressëa brakte også med seg mallorn trær til menneskene fra Númenor, og de vokste på kysten rundt Eldanna bukta i det land. Selv Tar-Aldarion, den store sjøkongen, hugget ikke ned disse trærne.

Mallorn-nøtter ble gitt av Tar-Aldarion til hans venn Gil-galad, den Noldoske kongen av Lindon. Mellyrn vokste ikke i Lindon, men Galadriel tok noen nøtter med seg til Lothlórien, hvor de vokste seg svært høye. Lothlórien ble kjent som *Gullskogen* på grunn av mallorn trærne.

Caras Galadhon, byen til Galadriel og Celeborn i Lothlórien, var bygget i greinene av store mallorn-trær. Ringens brorskap tilbrakte en natt i en *flet* (en slags plattform) opp i et mallorn-tre i Lothlórien og ble senere gitt lembas som var pakket inn i mallorn-blader.

Galadriel ga Samvis Gamgod en eske med jord som også inneholdt en eneste sølvfarget mallorn-nøtt. Etter at krigen om ringen over plantet Sam denne nøtta i Hobsyssel, for å være nøyaktig i Hobbitun, på selskapsenga hvor tidligere det store selskapstreet hadde stått. Det var det eneste mallorn treet i Midgard utenfor Lórien. Når treet blomstret ble det sagt at hele Hobsyssel ble gyllen av blomstene.
Dusin

Et **dusin** er en gammel måleenhet for et antall av tolv. Dusin tilhører tolvtallsystemet, sammen med blant andre tomme ( fot).

Mengde- og målenheter tilknyttet tolvtallsystemet:
* fem dusin er en skokk (60).
* ti dusin er et storhundre (120).
* tolv dusin er ett gross (144).

## Andre dusin
Det går 13 på et *bakerdusin*. Det verserer flere forskjellige forklaringer på hvorfor det har vært vanlig å bake et ekstra brød på dusinet. En mulig forklaring er at brød en gang i tiden ble solgt i vekt. Bakerne ønsket da å være på den sikre siden, og la ved et ekstra brød for å unngå bøter. En annen forklaring er at man baker et ekstra brød i tilfelle ett blir mislykket.

## Se også
*Norske måleenheter
*Tylft

## Eksterne lenker

* «Gamle norske måleenheter», fra nettstedet maritimt.net
Moldauhafen

**Moldauhafen** er et 30&nbsp;000 m² stort område i Hamburg havn omkranset av bydelen Hamburg-Mitte. Moldauhafen ble bortforpaktet til Tsjekkoslovakia for en periode av 99 år fra 1929 ved undertegnelsen av Versaillestraktaten. Fra 1993 tilhører Moldauhafen Den tsjekkiske republikk. Moldauhafen er Tsjekkias eneste havn ved et hav.

Denne frihavnen ble fra 1928 til 2002 drevet av det Tsjekkiske Elbeskipsfartsselskapet ČSPL. Etter konkursen har Moldauhafen i liten grad vært benyttet, og vil bli gitt tilbake til byen i 2028.

## Referanser
Princeton University

**Princeton University** er et privat universitet i Princeton i New Jersey i USA. Det er den fjerde eldste institusjonen for høyere utdanning i USA, grunnlagt i byen Elisabeth i 1746 som *College of New Jersey*. Det inntar i 2008 tolvteplass globalt på *Times*´ liste over verdens beste universiteter.

I 1896 flyttet institusjonen til Princeton, og fikk samtidig navnet Princeton University. Samme år ble Woodrow Wilson ansatt som professor her, og han var rektor fra 1902. Under hans ledelse tok lærestedet et kvalitetssprang og etablerte seg som et av lndets ledende universitet. Wilson ble deretter nominert og valgt til guvernør i New Jersey.  

Princeton er ett av åtte Ivy League-universiteter i USA.

I 2006 var det i alt 7&nbsp;242 studenter ved Princeton, og skolepengene utgjorde 33&nbsp;000 dollar årlig. Med 1&nbsp;025 vitenskapelig ansatte samme år, ga det en student:lærer-tetthet på 7:1, som er meget stor lærertetthet selv blant de bedre amerikanske universitetene.

## Kjente alumni og ansatte
* James Baker &ndash; utenriksminister under president George H.W. Bush
* Albert Einstein &ndash; arbeidet ved Institute for Advanced Study (IAS) ved Princeton
* F. Scott Fitzgerald &ndash; forfatter
* Joschka Fischer &ndash; tidligere tysk visekansler og utenriksminister
* John F. Kennedy &ndash; USAs 35. president
* Thomas Mann &ndash; tysk forfatter og nobelprisvinner i litteratur
* Toni Morrison &ndash; forfatter og nobelprisvinner i litteratur
* Robert Oppenheimer &ndash; «atombombens far», en periode leder for Institute for Advanced Study
* Donald Rumsfeld &ndash; forsvarsminister under president George W. Bush
* Brooke Shields &ndash; skuespiller
* Woodrow Wilson &ndash; USAs 28. president
* Syngman Rhee &ndash; Sør-Koreas første president
* John Forbes Nash jr. &ndash; professor i matematikk og vinner av «Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel» (dagligtale: «nobelprisen i økonomi») i 1994
* Robert Fitzpatrick, skuespiller og advokat.
* Atle Selberg &ndash; norsk matematiker og forfatter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Einar Myklebust

**Einar Frithjof Myklebust** (født 17. mai 1922 i Ålesund, død 9. juni, 2017) var en norsk arkitekt. Han arbeidet i årene 1953–1964 i kompaniskap med arkitekt Gunnar Fougner. I perioden 1964–1970 var han ansatt som professor ved Norges tekniske høgskole (NTH) (fra 1996 integrert i NTNU) i perioden 1964–1970. Hans professorat var tilknyttet Institutt for byggekunst IV (monumentalarkitektur/kompleks arkitektur).

Fra 1970 gikk han inn i det nystartete arkitektfirmaet Arkiplan i Trondheim.

Etter en del år flyttet han til Stavanger hvor han hadde egen praksis. I 1995 debuterte han som kunstner. Som billedkunstner er han autodidakt. Etter debuten hadde han en rekke utstillinger i inn- og utland. 

Han har tegnet flere prosjekter sammen med sin første kone, arkitekt Anne Midthaug Myklebust, blant annet ny bygning for Gunnerusbiblioteket i Trondheim. Denne sto ferdig i 1974.

## Arbeider i utvalg
* 1963: Fjellkirken på Sjusjøen (sammen med arkitekt Gunnar Fougner). 
* 1963: Odontologisk institutt, Årstadvollen, Bergen (sammen med arkitekt Gunnar Fougner).
* 1963: Munchmuseet på Tøyen, Oslo (sammen med arkitekt Gunnar Fougner).
* 1994: Munchmuseet, Tøyen, Oslo. Utvidelse og rehabilitering.
* 1995: Jærmuseet, første byggetrinn av nytt museumsbygg (sammen med arkitektfirmaet Helliesen, Wåge og Hallgren).

Han har dessuten tegnet en rekke skoler.

## Referanser
Skarvbergtunnelen (gamle)

Gamle **Skarvbergtunnelen** er en nedlagt tunnel som var en del av europavei 69 i Porsanger kommune i Finnmark fylke. Tunnelen går under Skarvberget på strekninga mellom Smørfjord og Repvåg. Tunnelen er 2&nbsp;920 meter lang og ble åpnet i 1968. Skarvbergtunnelen var den lengste tunnelen i Finnmark til Øksfjordtunnelen ble åpnet i 1988. Den ble stengt i 2023 når den nye Skarvbergtunnelen åpnet.

Tunnelen har kuldeporter i hver ende som holder kulden ute om vinteren, for å unngå isdannelse i fjellveggene. Disse portene åpnet seg automatisk når en bil nærmer seg. På sommeren var normalt portene alltid åpne. Noen ganger skjedde det uhell da biler kræsjet i kuldeporten.

## Ny tunnel
Statens vegvesen ønsket i 2006 å bygge en ny tunnel mellom Nordmannset og Skarvbergvika fordi den gamle tunnelen var for lav, og fordi tilførselsveiene lå i rasfarlig område. I 2007 truet brannsjefen i Porsanger med å stenge Skarvbergtunnelen på grunn av store mangler ved brannsikkerheten i tunnelen. Byggingen av den nye 3.470 meter lange Skarvbergtunnelen startet i april 2019, med gjennomslag 4. mai 2021. Den åpnet for trafikk 26. mai 2023 og forkortet E69 med 1,5 km. 

## Se også
*Sortviktunnelen
*Veitunneler i Norge

## Referanser
Alf Torp

**Alf Torp** (født 27. september 1853 i Stryn, død 26. september 1916 i Kristiania) var en norsk filolog og forfatter. Han er mest kjent for sitt arbeid med indoeuropeiske språk og nordisk språkhistorie, og tolkning av antikke språk.

## Liv

Alf Torp ble student i 1871, cand. philol. i 1877, professor i sanskrit og sammenlignende språkvitenskap i 1894. Han var elev av Sophus Bugge og under et opphold i Leipzig 1878&ndash;80 av Georg Curtius og Ernst Windisch. I 1881 fikk han doktorgraden ved universitetet i Leipzig med avhandlingen *Die Flexion des Pali in ihrem Verhältnis zum Sanskrit*.

Fra begynnelsen av 1890-tallet slo Torp i sin forskning inn på nye baner. Under påvirking av Bugge tok han energisk fatt på løsningen av de mange vanskelige problemene som knyttet seg til tolkningen av de bevarte restene av forskjellige italiske og lilleasiatiske språk: messapisk, venetisk, frygisk og lykisk. Han deltok således ved orientalistkongressen i Roma i 1899.

Blant mange publiserte verk  av Torp kan nevnes *Etymologisk ordbog over det norske og det danske sprog* fra 1903–06, utgitt sammen med Hjalmar Falk (1859-1928). Sammen med hans *Nynorsk etymologisk ordbok* var dette den eneste norske etymologiske ordboken utgitt inntil 2000, da *[[Våre arveord]] – etymologisk ordbok* ble utgitt av Harald Bjorvand og Fredrik Otto Lindeman.

## Utvalgte verker
* *Die Flexion des Pali in ihrem Verhältnis zum Sanskrit*, 1881
* *Vokal- og Konsonantstammer*, 1889
* *Zu den phrygischen Inschriften aus römischer Zeit*, 1894
* *Zum Phrygischen*, 1896
* *Indogermanische Forschungen*, 1897
* *Dansk-norskens syntax i historisk fremstilling,* med Hjalmar Falk, 1900. 
* *Etruskische Monatsdaten*, 1902
* *Bemerkungen zu der etruskischen Inschrift von S. Maria di Capua*, 1905
* *Gamalnorsk ordavleiding*, 1909 
* *Nynorsk etymologisk ordbok*, 1919 

## Referanser


## Litteratur
* Gran, Gerhard (1919): «Alf Torp», i *Norsk aandsliv i hundrede aar* III. Kristiania: Aschehoug.

## Eksterne lenker

* Digitaliserte bøker av Torp hos Nasjonalbiblioteket.
* Søkbar digitalkopi av ''Etymologisk ordbog over det norske og det danske sprog af Hjalmar Falk og Alf Torp'' (originalutgave fra  1903-06, faksimileutgave utgitt av Bjørn Ringstrøms antikvariat 1991)
Simbelmynë

**Simbelmynë** er i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard en blomst. Den var hvit og vokste i Rohan, på gravene hvor de døde Kongene av Rohan var begravd utenfor Edoras. Blomsten er skapt av Tolkien til bruk i hans litterære trilogi *[[Ringenes herre]]*. Blomsten er som oftest omtalt ved navnet **Evindelminn**, i stedet for det alviske navnet Simbelmynë. Det er sagt at blomsten vokste året rundt, og at de vokste hvitest og tettest på gravhaugen til Helm Hammerhand. Dette anses som et bevis på at han var den største av alle kongene som Rohan hadde hatt.