open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bedriftshelsetjeneste

**Bedriftshelsetjeneste** (BHT), avtalefestet i 1946, skal bistå bedrifter med å forebygge helseplager, forebygge yrkesskader og -sykdommer, andre uheldige fysiske og psykiske påkjenninger, samt medvirke til å fremme helse og trivsel blant de ansatte i bedriften. 

Alle arbeidsgivere plikter å knytte virksomheten sin til en godkjent bedriftshelsetjeneste dersom risikoforholdene tilsier det. Arbeidstilsynet kan derfor pålegge enhver virksomhet å knytte seg til en godkjent BHT dersom de ser et særlig behov for overvåking av arbeidsmiljøet eller kontroll av helsen til de ansatte i virksomheten. Noen bransjer har et mer risikofylt arbeidsmiljø enn andre, med større risiko for sykdommer, skader og psykiske belastninger. Alle virksomheter innenfor disse bransjene er i en egen forskrift (se eksterne lenker) pålagt å knytte til seg en godkjent bedriftshelsetjeneste. Lovgrunnlaget for bedriftshelsetjenesten er arbeidsmiljøloven. Utgifter til bedriftshelsetjeneste dekkes av bedriften, men personalet i bedriftshelsetjenesten skal ha en fri og uavhengig stilling i arbeidsmiljøspørsmål og har taushetsplikt i forhold til individuelle helseopplysninger. Ved siden av det forebyggende arbeidet skal bedriftshelsetjenesten ved helseovervåking avdekke mulige helseskader på et så tidlig stadium som mulig.

Bedriftshelsetjenesten skiller seg fra «Personallegeordninger». En personallege/fastlege behandler «egen» sykdom. 

Bedriftshelsetjenesten kartlegger derimot arbeidsrelaterte problemer hos de ansatte, samt er aktiv i bedriftenes arbeidsmiljø. En personallegeordning er m.a.o. ikke tilstrekkelig dersom bedriften er bransjepålagt å ha bedriftshelsetjeneste.

En bedriftshelsetjeneste er en faglig sammensatt gruppe, ofte bestående av verne- og helsepersonale. Vernepersonalet er eksempelvis ergonom, verneingeniør og yrkeshygieniker. Helsepersonalet er eksempelvis bedriftslege, bedriftssykepleier og bedriftsfysioterapeut. En bedriftslege har gjerne spesialisering i arbeidsmedisin. Hva verne- og helsepersonalet skal bidra med er regulert i en egen forskrift (se eksterne lenker).

Det ble fra 2010 innført en sertifiseringsordning i Norge slik at seriøse aktører kan skilles fra useriøse. Virksomheter med plikt til å ha BHT må benytte seg av en godkjent ordning. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Forskrift om organisering, ledelse og medvirkning 
* Ny ordning for bedriftshelsetjeneste fra 2010
* Arbeidstilsynet
* Statens arbeidsmiljøinstitutt (STAMI)
August Pauly

**August Friedrich Pauly** (født 9. mai 1796 i Benningen am Neckar ved Ludwigsburg, død 2. mai 1845 i Stuttgart) var en tysk klassisk filolog.

Hans hovedverk er *[[Real-Encyclopädie der classischen Alterthumswissenschaft in alphabetischer Ordnung]]*, som han utga fra 1837 og som senere ble oppkalt etter ham. Pauly døde 1845, før arbeidet var fullført; dette ble derfor overtatt av Christian Waltz og Wilhelm Siegmund Teuffel i de følgende syv år. Den første utgaven besto av seks bind. En ny utgave ble forberedt mellom 1861 og 1866, men aldri ferdigstilt.

En nyutgave av verket ble besørget av Georg Wissowa, hvoretter det ble kjent som *[[Pauly-Wissowa]]*. Etter hundre års arbeid utkom dette leksikonet over den klassiske verden i hundre bind. En mer kortfattet versjon er *Der kleine Pauly*, som mellom 1964 og 1975 utkom i fem bind, og ny bearbeidelse, *Der neue Pauly* i 19 bind mellom 1996 og 2003.

## Referanser


## Litteratur
* 
*
Paul Wilhelm av Württemberg

Hertug **Paul Wilhelm av [[Württemberg]]** (født 25. juni 1797 i Carlsruhe, Schlesien, død 25. november 1860 i Bad Mergentheim) var en betydningsfull tysk naturforsker og oppdager, som i det tidligere 19. århundre foretok tallrike forskningsreiser til Nord-Amerika, Nord-Afrika og Australia. I 1829 oppdaget han floden Missouri.

Han var sønn av hertug Eugen Friedrich Heinrich av Württemberg og hertuginne Luise, født prinsesse av Stolberg-Gedern. Han var nevø av Württembergs konge Friedrich.

## Referanser


## Litteratur
* *Siegfried Augustin* (Hg.): Herzog Paul Wilhelm von Württemberg, Reise nach dem nördlichen Amerika in den Jahren 1822 bis 1824. München 1978.
* *Kilian Klann*: Die Sammlung indianischer Ethnographica aus Nordamerika des Herzog Friedrich Paul Wilhelm von Württemberg. Wyk auf Föhr 1999.
* *Monika Firla*: Herzog Paul Wilhelm von Württemberg. Naturforscher, Ethnograph, Reisender, Sammler und Museumsgründer. In: *Gerhard Thaddey/Joachim Fischer* (Hg.): Lebensbilder aus Baden-Württemberg. Band 20. Stuttgart 2001. S. 226-257.
Friederike Caroline Luise av Hessen-Darmstadt

**Friederike Caroline Luise von Hessen-Darmstadt** (1752–1782) var datter av Georg Wilhelm av Hessen-Darmstadt og Maria Luise Albertine von Leiningen-Dagsburg-Falkenburg. Hun giftet seg 18. september 1768 med hertug Karl II av Mecklenburg-Strelitz. De fikk ti barn:

* Charlotte Georgine Luise (f. 17. november 1769)
* Karoline Auguste (f. 17. februar 1771)
* Georg Karl Friedrich (f. 4. mars 1772)
* Therese Mathilde Amalie (f. 5. april 1773)
* Friedrich Georg Karl (f. 1. september 1774)
* Luise Auguste Wilhelmine Amalie (1776–1810), gift 1793 med senere konge Friedrich Wilhelm III. av Preussen.
* Friederike Karoline Sophie (f. 2. mars 1778, d. 29. juli 1841)
* Georg Friedrich Karl, Großherzog von Mecklenburg-Strelitz (f. 12. august 1779)
* Friedrich Karl Ferdinand (f. 7. januar 1781)
* Augusta Albertina (f. 19. mai 1782). Hertuginne Friederike døde etter denne fødselen.

## Referanser
AIM-120 AMRAAM

**AIM-120 AMRAAM (Air Intercept Missile****-120 Advanced Medium Range Air to Air Missile**, norsk: Avansert luft-til-luft missil for mellomdistanse) er et amerikanskprodusert luft-til-luft-våpensystem som også benyttes som bakke-til-luftmissil av det norske NASAMS(Norwegian Advanced Surface-to-Air Missile System)-luftvernsystemet.

## Historikk

På slutten av 1970-tallet besluttet det amerikanske forsvaret å anskaffe et missil som kunne erstatte AIM-7 Sparrow-missilet. I 1979 ble våpenprodusentene Hughes og Raytheon prekvalifisert i anbudskonkurransen om å få produsere missilet, og i desember 1981 vant Hughes anbudet.

Første testmissil ble avfyrt fra en F-16 i 1984, men missilet ble ikke klart for bruk før i september 1991.

AMRAAM ble brukt i en militæroperasjon for første gang den 27. desember 1992, da en amerikansk F-16C skjøt ned en irakisk MiG-25.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Datasheet fra Raytheon (pdf). Besøkt 29. desember 2008.
Engelbert Humperdinck

**Engelbert Humperdinck** (født 1. september 1854 i Siegburg, død 27. september 1921 i Neustrelitz) var en tysk senromantisk komponist.

Humperdinck studerte fra 1872 ved Kölns musikkonservatorium, og fra 1876 i München. I 1879 fikk han en førstepris av Felix-Mendelsohn-Stiftung, og fra 1880 til 1882 var han Richard Wagners medarbeider i Bayreuth. 

Hans opera *Hänsel und Gretel* (*[[Hans og Grete]]*), oppført første gang 23. desember 1893 i Weimar, ble en verdenssuksess. Premièren ble ledet av Richard Strauss. Flere av dens melodier («Brüderchen, komm tanz mit mir» eller «Ein Männlein steht im Walde») ble folkesanger. Hans øvrige verker er også inspirert av folkesang. Humperdinck skrev seks operaer.

Den 9. september 2004 æret Deutsche Post ham med et eget frimerke i forbindelse med hans 150. fødselsdag. Han er gravlagt på Südwestkirchhof Stahnsdorf. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Estcoy

**Estcoy** var et estisk kompani som midlertidig overtok kompani B i Norbatt i perioden desember 1996 til mai 1997. Årsaken var personellmangel i den norske FN-styrken i Libanon.

## Bakgrunn
Norge hadde fra starten i 1994 deltatt i det såkalte Baltbat-prosjektet (*Baltic Peacekeeping Battalion*). Dette var et samarbeid mellom flere vestlige land og de tre baltiske stater om etableringen av en fellesbaltisk fredsbevarende bataljon. Norge hadde hatt et særlig ansvar for opplæringen av det estiske kompaniet, Estcoy, og for sanitetsfunksjonen generelt. Høsten 1996 trente Estcoy i Norge.

## Baltbat
I tillegg hadde støttelandene, sammen med de baltiske land, besluttet å oppgradere Baltbat til en infanteribataljon med fredsopprettende kapasitet. Denne oppgraderingen skulle inngå som en del av virksomheten i 1998. Dette innebar at bataljonen måtte tilføres ytterligere opplæring, trening og materiell. Norge ville i denne fasen, sammen med Danmark, blant annet bidra med opplæring knyttet til bombekaster-enheten i bataljonen. Norge hadde også besluttet å gi ti bombekastere, samt annet relevant utstyr til denne enheten. Norge hadde tidligere bidratt med et betydelig antall nærpanservernvåpen, M72, i forbindelse med etableringen av Baltbat som fredsbevarende bataljon. Siden 1995 hadde Norge bidratt med totalt 44,2 millioner kr. til Baltbat, inklusive verdien av materielldonasjoner.

## Eksterne lenker
* Avtale mellom Norge og Estland om Estcoy (estisk)
GPRS

**General Packet Radio Service (GPRS)** er en standard for trådløs dataoverføring med mobilkommunikasjon over GSM mobiltelefonnettet. Den ble tatt i bruk kommersielt i 2000. 

Mens GSM har en maksimal dataoverføringshastighet på 9,6 kbps med datakommunikasjon som en oppkoblet mobiltelefonsamtale, og (inntil 38,4 kbps. med HSCSD), er makshastigheten til GPRS på 171,2 kbps. Dette er imidlertid en teoretisk øvre hastighet, den praktiske begrensingen er på ca. 40 kbps på grunn av begrensing i mobiltelefonene. 

GPRS ble introdusert i Norge i begynnelsen av 2001. GSM er en pakkesvitsjet teknologi der en pågående samtale bruker hver 20.-del av basestasjonens kapasitet til sending og mottak av digitaliserte, komprimerte og krypterte lydfil-pakker. 

GPRS benytter de 20.-delene av basestasjonens kapasitet som ikke brukes til telefonsamtaler, men når det ikke overføres data brukes ingen av 20.-delene. Dette  gir en forbindelse som alltid er på, dvs. at man kan motta e-post, surfe på internett, e.l. uten å måtte koble seg opp først. 

I stedet for tellerskritt betaler man enten en fast månedsavgift, en dagsavgift eller for de datamengdene som blir overført. Mobiltelefoner som støtter GPRS kalles gjerne GPRS-terminaler, og støtter et visst antall såkalte tidsluker opp og ned. I GPRS-alternativet som tilbys av bl.a. Netcom er en tidsluke på 13,4 kbps. Hvis en telefon da støtter f.eks. 2+1 tidsluker, betyr dette at den gir en hastighet på 26,8 kbps. for mottak, og 13,4 kbps. for sending av data. Brukerne i GSM-nettet deler på kapasiteten for GPRS som er tilgjengelig, slik at ytelsen i praksis kan variere i den tiden man er oppkoblet. 

Dersom all kapasitet på basestasjonen er oppbrukt, vil taletrafikk ha prioritet fremfor data og dataoverføringshastigheten vil synke. GPRS er en såkalt 2,5G-teknologi, mens UMTS er 3G eller tredje generasjon.

## Se også
* GPRS-posisjonering

## Referanser
Ulriken

**Ulriken** (av norrønt Alrek, som betyr «Det ruvende») er det høyeste av de syv fjell rundt Bergen sentrum. Høyden er 643 meter over havet. På Ulriken er det bygd mast for kringkasting og telekommunikasjon. Det er også en kafé og restaurant på toppen. Gondolbanen Ulriksbanen gjør det enkelt å komme seg til toppen av fjellet.

## Turgåing
Ellers går det turstier opp mot fjellet og innover i et flatere turterreng, Vidden. En av de første fotturene til Ulriken skal ha blitt foretatt i 1853 av en gruppe bergensere. Med i gruppen var blant annet teaterinstruktør Henrik Ibsen. Ved denne anledningen skrev han sangen «Vi vandrer med freidig mot». 

Ulriken er kjent fra Bergens bysang, som har tittelen «Udsigter fra Ulrikken». Etter første strofen går den på folkemunne under navnet «Jeg tok min nystemte», eller «Nystemten». Sangen ble skrevet av biskop Johan Nordahl Brun ca. 1790. Det er uvisst om Brun noen gang var på Ulriken, men han skal ha gått på ski i Byfjellene og til toppen av Lyderhorn. Hans datter Ingeborg giftet seg med kjøpmann Michael Wallem, som kjøpte et landsted ved Ulrikens fot – et område som var åpnet for gående og kjørende trafikk etter at stiftamtmann Bull i 1808 anla Fjæreveien fra Fløen til Damsgård. Ingeborg og mannen feiret kjøpet på sin bryllupsdag med avstemning om hva landstedet skulle hete. Noen forslo «Kalosjen», andre «Familiesetet», men flest stemmer fikk «Ulrikstå», da eiendommen lå som en tåspiss på Ulrikens fot. Men vertinnen syntes ikke noe om navnet, og for å redde stemningen foreslo man at også vertsparet avgav sin stemme. Siden vertinnen var eneste dame (i de tider ble bare menn bedt i selskap), fikk hun den avgjørende stemmen, og landstedet ble i stedet hetende «Nordahlsætt» til ære for hennes far, biskopen. Pavels beretter at stemningen likevel var ødelagt for kvelden.

## Lysdansen
I kulturbyåret i Bergen ble lysdansen på Ulriken slått på 17. februar 2000. Prosjektet skyldtes lyskunstneren Atle Tokvam som hadde fått med seg Christian Svenkerud, Bill Schjelderup og Øivind Johannessen. Åtte halogenpærelyskastere ble rigget opp. I februar 2011 ble disse skiftet ut med 14 todelte ledpærelyskastere som ville redusere strømforbruket til en tredjedel, samtidig som lyset ble mer intenst, mens behovet for vedlikehold bli mindre. Frem til 2011 hadde lysdansen kostet bortimot kr 250.000 i året for strøm og vedlikehold. Halogenlampene måtte sjekkes 24 ganger i året, mens ledpærene bare trenger tilsyn et par ganger årlig.

## Referanser




## Se også
*Ulriken Basketball Klubb 
*7-fjellsturen
*Ulriksbanen
*Ulrikstunnelen
*Arnatunnelen

## Eksterne lenker
* Bergen byleksikon på nett, om Ulriken
* Bergens Tidende har et webkamera på toppen av Ulriken.
* Ulriken Janitsjar
Naqoura

**Naqoura** er et lite tettsted i Libanon. Stedet ligger ved Middelhavet, like nord for grensen til Israel og like sør for havnebyen Tyr. Det finnes ingen ordentlig havn der, og strendene er til dels ganske steinete.

I 1978 ble Naqoura hovedkvarter for FNs midlertidige styrke i Libanon og for styrkenes sykehus, som lenge var drevet av nordmenn (Normedcoy). FNs tilstedeværelse gjorde at tettstedet fikk et voldsomt økonomisk oppsving med flere butikker og restauranter.
Karl Friedrich von Savigny

**Karl Friedrich von Savigny** (født 19. september 1814 i Berlin, død 11. februar 1875 i Frankfurt am Main) var en prøyssisk diplomat og katolsk politiker.

Savigny var sønn av den betydningsfulle prøyssiske juristen og statsmannen Friedrich Karl von Savigny og hans kone, Kunigunde von Brentano, ei av søstrene til dikteren Clemens von Brentano.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.bautz.de/bbkl/s/s1/savigny_k_f.shtml
Gustave Eiffel

**Alexandre Gustave Eiffel** (født **Bönickhausen**; 15. desember 1832 i Dijon, død 27. desember 1923 i Paris) var en fransk ingeniør og entreprenør som spesialiserte seg på metallkonstruksjoner. Han er mest kjent for Eiffeltårnet i Paris, som ble reist 1887–1889 i forbindelse med Verdensutstillingen i byen i 1889. 

Han var en av etterkommerne av Jean-René Bönickhausen, som hadde emigrert fra den tyske byen Nettersheim og bosatt seg i Paris i begynnelsen av 1700-tallet. Familienavnet Eiffel stammer fra fjellkjeden Eifel i Tyskland, som er hvor familien kom fra. Selv om familien alltid brukte navnet Eiffel, ble han døpt som Gustave Bonickhausen dit Eiffel,  og navnet hans ble ikke formelt endret til Eiffel før i 1880.

I 1867 var han ansvarlig for byggingen av viaduktene i Rouzat sur la Sioule og Neuvial, og for byggingen av jernbanelinjen Commentry-Gannat. Fra 1872 til 1874 virket Eiffel i Chile, Bolivia og Peru. I 1875 hadde han ansvar for byggingen av Vestbanegården i Budapest. I 1880 fikk han tilslaget for Garabit Viadukt, som vakte oppsikt for sin form og for sin høyde på 122 meter. Fra 1881 til 1882 bygde Eiffel broen i Szeged i Ungarn, og i 1887 broen Maria Pia over Douro i Porto i Portugal.

Han står også bak bærekonstruksjonen i Frihetsgudinnen i New York. I 1890 tegnet han «La Ruche» («Bikuben») i Paris. Huset ble opprinnelig reist som en midlertidig struktur i forbindelse med en utstilling det året, men etter at det så ble demontert valgte man å reise det på et annet sted og bruke det til billige atelierer for kunstnere.

Han ble innblandet i en økonomisk skandale i forbindelse med det feilslåtte franske Panamakanalprosjektet, og ble i første omgang dømt for dette. Det viste seg at han ikke hadde hatt noe med den økonomiske siden av prosjektet, og dommen ble senere omstøtt.

Han døde i sitt hjem på Rue Rabelais i Paris, og ble gravlagt på Levallois-Perret-kirkegården i byen.

## Bilder

Fil:Bordeaux passerelle Eiffel.jpg|Bordeaux jernbanebru, hans første større konstruksjon, 1860
Fil:Nyugati pályaudvar. - Budapest, Fortepan 82257.jpg|Budapest Nyugati jernbanestasjon, 1877
Fil:Ponte d maria pia.jpg|Maria Pia over Douro, 1877
Fil:MBViaducGarabit.jpg|Garabitviadukten, 1884
Fil:Leslie Liberty.jpg|*Frank Leslie's Illustrated Newspaper*, viser innvendig jernkonstruksjon i Frihetsgudinnen i New York, konstruert av Eiffel, 1886
Fil:Jaillissement Tour Eiffel.gif|Eiffeltårnet, 1889
Fil:Hue, le pont Trang Tien.jpg|Tràng Tiền brua i Huế, 1899
Fil:Pont du Vecchio in Venaco op Corsica, RP-F-F01162-DY.jpg|Vecchio, Frankrike, 1894


## Referanser



## Litteratur
* 
* 
*
Magnus II

:*Må ikke forveksles med sin unge navnebror, Harald Gilles yngste sønn, se [[Magnus Haraldsson (1135)]]*

**Magnus II Haraldsson** (norrønt: *Magnús Haraldssun*), født 1048, død 1069, var konge av Norge 1066 til 1069, det meste av tiden var han samkonge med broren Olav Kyrre (Olav III Haraldsson Kyrre).

Magnus II Haraldsson var sønn av kong Harald Hardråde, og skal ifølge sagaene ha vært med på hærferd mens han ennå var barn. Det antas, men er langt fra sikkert, at han var den 'Magnus' som nevnes i en angelsaksisk krønike fra 1058; da han skal ha ledet en flåte fra Norge til Wales og hjulpet kongen der til å jage bort en engelsk jarl.  Derimot er det rimelig sikkert at han fulgte med faren mot Danmark i 1062, en ferd som endte med seier i slaget ved Niså i Halland.

Magnus ble kronet til konge da faren i 1066 dro mot England. Dette innebar at Magnus var enekonge i Norge fra sommeren 1066 til våren 1067. Broren Olav, som hadde fulgt faren til England, vendte hjem våren 1067, og de to delte riksstyret i vennskap. Selv om de i prinsippet rådde likt over hele riket, tyder mye på at Magnus hadde ansvaret for Vest-Norge, Trøndelag, Opplandene og Nord-Norge, mens Olav rådde over Viken. Magnus ble tidligere ikke regnet med til kongerekken; delvis fordi han døde ung og bare hadde kort tid som enekonge; og delvis fordi broren, som regjerte i mer enn 25 år, var den som i realiteten rakk å prege tiden og riket etter kong Haralds død.

Magnus døde 20 eller 21 år gammel av «revormsott», altså ergotisme, en forgiftning grunnet brødkorn infisert av meldrøyesopp.

Magnus' sønn Håkon var i et drøyt år samkonge med fetteren Magnus Berrføtt før han – som sin far – døde ung.

## Referanser


----
Nød

**Nød** betyr vanskelig situasjon; fare, krise

## Tilstander relatert til nød

* Personlig nød
* Hungersnød

## Handlinger relatert til nød
* Havsnød
* Nødmelding
* Nødnummer
* Nødrett
* Nødverge

## Referanser
Wilhelm von Schadow

**Friedrich Wilhelm von Schadow** (1788–1862) var en tysk maler, sønn av Johann Gottfried Schadow.

Schadow studerte fra 1808 til 1811 ved Berliner Kunstakademie, derettet sluttet han seg i 1811 i Roma til kretsen av nazarener, og malte mest religiøse monumentalbilleder i akademisk-klassisistisk stil. Etter å ha vært professor ved Berliner Kunstakademie fra 1819 til 1826 var han direktør for Kunstakademie Düsseldorf frem til 1859.

Innkjøpspassasjen i Düsseldorf, *Schadow-Arkaden*, er oppkalt etter ham. 

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
*
Deutsche Adelsgenossenschaft

**Deutsche Adelsgenossenschaft** (DAG) var en tysk adelsforening som spilte en store sosial rolle i Tyskland i det senere 1800-tall og første del av det tyvende århundre. Den ble grunnlagt 26. februar 1874 i Berlin av tredve grunnbesittende prøyssiske adelsmenn som en reaksjon på de liberalistiske tendenser i det nye tyske rike.

## Eksterne lenker
* http://www.adelsrecht.de/Geschichte/geschichte.html
Botho Prinz zu Sayn-Wittgenstein-Hohenstein

**Botho Prinz zu Sayn-Wittgenstein-Hohenstein** (*hans høyhet prins Botho til [[Sayn-Wittgenstein-Hohenstein]]*) (født 16. februar 1927 i Eisenach, død 27. januar 2008 i Salzburg) var en tysk konservativ politiker.

Botho zu Sayn-Wittgenstein-Hohenstein var fra 1958 til 1968 viseborgermester i Bad Laasphe. 

Han var medlem av det tyske parlamentet fra 1965 til 1980, hvor han var viseformann for utvalget for barn, familie og helse, og dessuten helsepolitisk talsmann for CDU/CSU-fraksjonen.

Fra 1982 til 1994 var han president for Tysk Røde Kors.

## Referanser
Personsøker

En **personsøker** er et mobilt apparat som kan motta enkle meldinger i form av radiosignaler sendt fra en basisenhet, f.eks. en telefon.  

Det første personsøker-lignende systemet ble innført i politiet i Detroit, USA i 1921, men den første telefon-baserte personsøkeren ble patentert av Alfred J. Gross i 1949, og ble brukt fra 1950 på Jewish Hospital i New York City. I 1958 godkjente Federal Communications Commission bruken av personsøkere for publikum, og i 1959 laget Motorola en personsøker som de kalte «pager». 

Bell Laboratories utviklet en personsøker kalt «Bellboy», som ble vist frem på World's Fair i Seattle i 1962. Når man ble oppringt, måtte man ringe tilbake til et tjenestesenter som videreformidlet den opprinnelige beskjeden. 

Deres «Pageboy I», som kom på markedet i 1964, ble den første personsøkeren som ble en stor suksess blant vanlige brukere i USA. 

I Japan ble personsøkertjenesten innført i 1968, og den skal etter plan avsluttes i september 2019.

På verdensbasis var personsøkerne meget populære i 1980- og 1990-årene. 

Personsøkeren fungerer bare én vei, slik at den kun kan motta meldinger (ikke sende og kvittere for meldinger). Personsøkeren var det første mobile teleutstyret som fikk volum i markedet. Personsøkeren var et svært nyttig hjelpemiddel før mobiltelefonen ble allemannseie, da den gjorde det mulig å nå folk på farten på en enkel måte. De kunne motta et telefonnummer og så gå til nærmeste fasttelefon og ringe tilbake. 

Som offentlig tjeneste har mobiltelefonen og meldings- og teksttjenestene knyttet til denne overtatt helt. Enkelte virksomheter som f.eks. sykehus har fortsatt interne personsøkertjenester med «beepere» eller «summere» som varsler medarbeidere om at det er nødvendig å ta kontakt.

I Norge tilbød Televerket offentlig personsøkertjeneste fra 1984. I 1986 bodde 70% av befolkningen i de områdene som var dekket av tjenesten. Tjenesten ble nedlagt 1. september 2003 etter mindre enn 20 års drift.

De tidligste personsøkerne benyttet 27 MHz båndet.

Personsøkere bruker signalkodingen POCSAG, og Telenors tjeneste sendte på 169.800 MHz med 1200 baud.

Fortsatt er personsøkere i drift knyttet til andre radiosignaler. Typisk er brannvesen og helsetjeneste som benytter VHF båndet omkring 160-170 MHz. Ofte benyttet de samme frekvens som etatens lukkede VHF-nett og det lukkede nettets sendeutstyr. Slik sett er disse personsøkerne i realiteten en helt ordinær radiomottaker med tilleggsfunksjon ved at man kan sende oppkall til denne radiomottakeren.
## Referanser
Giovanni Falcone

**Giovanni Falcone** (1939–1992) var en italiensk dommer som i 1980- og 1990-årene fikk en hovedrolle i kampen mot mafiaen, og ble myrdet på grunn av dette.

Etter at en kampanje mot mafiaen på Sicilia oppnådde viktige resultater, slo mafiaen tilbake med drapene på Falcone og hans kollega Paolo Borsellino (som døde kort tid senere, den 19. juli 1992). Falcone ble drept da han sammen med sin kone Francesca Morvillo – som også var dommer – og sine livvakter kjørte på motorveien mellom Palermo og Palermo internasjonale flyplass, som dengang het Punta Raisi. En bombe under veien ble detonert da de passerte i en fart som ble beregnet til omkring 160 km/t. Alle i bilen omkom momentant.

Etterforskere mener at mordet ble bestilt av Salvatore Riina, som senere ble fengslet for livstid for andre forbrytelser. 

Flyplassen i Palermo fikk etter drapene navnet «Aeroporto Falcone e Borsellino», og et minnesmerke av kunstneren Tommaso Geraci med inskripsjonen «*Falcone – Borsellino – De Andre – Det nye Sicilias stolthet*» er reist der.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Betalingskort

**Betalingskort** er et plastkort som kan brukes ved betaling av kjøp av varer og tjenester i stedet for kontanter. Det finnes to hovedtyper betalingskort: *[[debetkort]]* og *[[kredittkort]]*. Virksomheter som aksepterer betalingskort som betalingsform kalles gjerne brukersteder.

## Norge
I Norge er debetkort mest brukt, og da oftest med betalingssystemet BankAxept og/eller Visa. MasterCard har også en debetkort-løsning.

American Express var det første kredittkortet i Norge. Det ble introdusert på markedet på begynnelsen av 1970-tallet. Visa ble lansert i Norge i 1977. Visa Norge AS opererte på lisens fra det amerikanske selskapet. Etter noen år var det over 500&nbsp;000 VISA debet- og kredittkort i omløp. Styret i Visa Norge mente da at markedet var mettet. I dag er det over 4,5 millioner VISA-kort på det norske markedet. De fleste er debetkort utstedt av norske banker.
I Norge finnes 2,4 millioner kredittkort i omløp. 1,9 millioner er VISA eller MasterCard som utstedes av selskapet Teller AS. Diners Club har ca. 200&nbsp;000 kort i omløp, American Express om lag 90&nbsp;000. 10&nbsp;% av de utstede Visa-kortene i Norge er kredittkort, mens 90&nbsp;% er debetkort.

### Kortbruk i Norge
Norge og Island er på verdenstoppen med hensyn til kortbruk. I 2007 ble betalingskort benyttet til å kjøpe verdier for sammenlagt 396 milliarder kroner, og det ble foretatt 965 millioner betalingstransaksjoner, og dette hadde i 2017 økt til verdier for til sammen 823 milliarder kroner, fordelt på 2,3 milliarder betalingstransaksjoner.

I 2017 ble det gjennomført 1,86 milliarder kjøp med betalingskort i Norge, og omsetningen var 627,7 milliarder kroner.

Syv av ti mellom atten og tredve år bruker kort uavhengig av betalingsbeløp. Blant tredve- og førtiåringene er det seks av ti som bestandig trekker kortet ved kjøp av varer.

Kortsvindelen utgjør én promille av den totale kortbruken.

## Se også
* Betalingsmiddel
* Betalingssystem
* Gavekort
* Kortholder
* Formidlingsgebyr (kortbetaling)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Teller/VISA sin historie i Norge
Debetkort

Et **debetkort** er et betalingskort hvor avregningen skjer fortløpende mot saldo på innehaverens bankkonto. I Norge er BankAxept-bankkort (som står for 90 % av alle transaksjoner) og Visa-kort de mest utbredte debetkort. Sistnevnte kommer som et tillegg til BankAxept på mange norske debetkort. Dermed blir Visa-delen av kortet i hovedsak kun brukt når man ikke benytter norske betalingsterminaler som all hovedsak er knyttet til BBS' BankAxept-løsning. Enkelte Visa-kort kan også fungere som kredittkort.

## Referanser


## Se også
* Betalingskort
* Kredittkort

## Eksterne lenker

* Store norske leksikon om debetkort
Austronesiske språk

**Austronesiske språk** (fra gresk for 'sørlig øy') er en språkfamilie med kjerneområde på øyene i Sørøst-Asia og Stillehavet, og enkelte brukere på det kontinentale Asia. Gassisk, som tales på Madagaskar, er det eneste eksemplet utenfor dette området.

Austronesisk har ti primærundergrupper. Av disse finnes ni på Taiwan og omkringliggende øyer; de kalles de formosiske språk, og er ikke i slekt med kinesisk. Den siste gruppen er stamspråk for alle de andre språkene i familien, de malayopolynesisiske språkene. Disse deles inn i to grupper, de vestlige og sentral-østlige malayopolynesiske språkene. De vestlige tales av omkring 300 millioner mennesker, og de sentral-østlige av omkring én million.

Med 1244 språk (registrert hos *[[Ethnologue]]*), og en utbredning fra Madagaskar til Påskeøya er det en av de største språkfamiliene i verden både i utbredning og antall språk.

Språkforskning og arkeologi har vist at språkene opprinnelig oppsto i det sørøstlige Kina, og så spredde seg til Taiwan.

Det er uenighet blant lingvister om thai-språkene skal plasseres i en utvidet definisjon av den austronesiske familie, eller om de bør innlemmes i de sinotibetanske språkene. Andre har forsøkt å vise et slektskap mellom austronesiske og de austroasiatiske språkene. Ingen av teoriene har oppnådd bred anerkjennelse.

De malayopolynesiske språkene uttrykker normalt flertallsform ved gjentagelse av hele eller deler av et ord (reduplikasjon). Alle de austronesiske språkene har sterk tendens til gjentagelse av lyder. De fleste har ikke sammensetninger av tre eller flere påfølgende konsonanter. Antall vokaler er normalt lavt; de fleste har fem vokallyder.

## Språk

Noen av språkene som tilhører den austronesiske språkfamilien er:

*Bantik
*Bikol
*Cebuano
*Filippinsk
*Gilbertesisk
*Hawaiisk
*Ilokano
*Indonesisk
*Javanesisk
*Malayisk
*Maorisk
*Marshallesisk
*Naurisk
*Paiwan
*Tagalog
*Tongolesisk

## Eksterne lenker
* 
*Austronesiske språk hos *[[Ethnologue]]*
*Sammenlignende austronesisk ordbok
Brukersted

Et **brukersted** er en virksomhet som aksepterer bruk av betalingskort eller andre elektroniske betalingsmidler som supplement til eller i stedet for kontant betaling (eller mot regning/faktura).

## Sentrale avtaler
Brukersteder er knyttet til sentrale finansielle institusjoner både teknisk og avtalemessig. De fleste transaksjonsformer er basert på bruk av en terminal (f.esk. kortleser) i butikken. Sluttbruker betaler ved å identifisere seg med et betalingskort. Transaksjonen valideres elektronisk og brukerstedet mottar oppgjør jf. avtale fra kortutstederens oppgjørsbank.

## Det norske markedet
I Norge er den mest kjente aktøren knyttet til brukerstedsavtaler selskapet Teller. Teller er teknisk og avtalemessig motpart for Visa, MasterCard og American Express i Norge. Selskapet tilbyr en rekke brukerstedsavtaler. Med en brukerstedsavtale med Teller kan butikkene ta i mot betaling med de nevnte kortene.
Storstockholms Lokaltrafik

**AB Storstockholms Lokaltrafik** (SL) har ansvaret for kollektivtrafikken i Stockholms län. SL eies av region Stockholm og finansieres 50 % av offentlige skattemidler og 50 % av billettinntekter.

## Datterselskaper
SLs datterselskaper:

*SL Infrateknik AB
*AB SL Finans
*SL HR-service AB

SLs søsterselskaper (samme eier):
*Waxholmsbolaget, offentlig båttrafikk.

## Priser
Pris på et 30-dagerskort (tidigere månedskort) for Stockholms län gjennom årene (priser i SEK): 

## Eksterne lenker
* 
*  Sporvognsrejser: Storstockholms Lokaltrafik (SL)
Newcastle Brown Ale

**Newcastle Brown Ale** er et mørkebrunt øl. Ølsorten har blitt brygget i Newcastle upon Tyne nord i England siden 1927. Bryggeriet har vært Newcastle Breweries, som nå er en del av bryggerikonsernet Scottish and Newcastle. Ølmerket er gitt Protected Geographical Indication (PGI) av Den europeiske union (EU). PGI vil blant annet si at et produkt bare kan produseres innenfor et visst område. I april 2004 ble det meldt at bryggeriet ved Tyne skulle flyttes til Dunston Federation Brewery i Gateshead. Hvis ikke PGI-statusen blir opphevet, må bryggeriet enten bli værende i Newcastle, eller så må navnet endres. 

I motsetning til mange britiske øltyper blir Newcastle Brown Ale alltid servert kaldt. Ideelt skal skjenkingen skje fra flaske, og skal drikkes fra en half-pint eller Wellington-glass for å redusere oppvarmingen. 

Det var stort sett umulig å få tak i ølet i sør- og midt-England frem til en vellykket kampanje på slutten av 1980-årene. Etter hvert har det blitt et av de ledende ølmerkene på flaske.

På samme måte som det mer kjente Guinness-merket har Newcastle Brown Ale blitt markedsført med suksess i USA. Ølmerket er relativt godt tilgjengelig der, både på flaske og fat.

## Eksterne lenker
*
Byte

En **byte** (uttales *bajt*) er en enhet for mengde av elektronisk informasjon. Betegnelsen er brukt om en gruppe av binærsifre (bit) og vanligvis om en gruppe på 8 bit. I eldre 8 bits datamaskiner er én byte den minste mengden minne som kan adresseres. Selv om dags maskiner har mye lengre dataord enn 8 bits (i dag 128 bit), så brukes forsatt definisjonen på et at en byte tilsvarer 8 bits. 

Ordet ble først tatt i bruk av maskinvareprodusenten IBM en gang i datamaskinenes barndom. Det ble da brukt om grupper på 5, 6 og 7 binærsifre før også de endte opp på 8. For å unngå misforståelser kalles ofte en gruppe på 8 binærsifre for en *[[oktett (data)|oktett]]*, mens en bestående av syv bit kalles *[[septett]]*. En byte benevnes "B", mens en bit har benevning "b".

Én byte er ofte sammenfallende i størrelse med ett tegn, selv om man i dag har innført tegnsett hvor ett tegn blir representert ved hjelp av flere byte (se Unicode eller UTF-8).

## Enhet for datamengde
Av og til brukes begrepet kbyte/s eller KB/s for å angi fart over nettverk, men dette er ingen standardisert måleenhet og bør unngås grunnet overhengende fare for sammenblanding med bit/s, bit pr. sekund.

Prefiksene kilo (k), mega (M), giga (G) med flere, blir ofte brukt til å angi hvor mange byte en datamengde opptar. Disse prefiksene er tierpotenser, men siden datamaskiner opererer med totallsystemet, er det ofte mer hensiktsmessig å oppgi tallene i toerpotenser, slik som kibibyte (KiB), mebibyte (MiB), gibibyte (GiB) og så videre.

Når man snakker om overføringsfart, betyr liten k vanligvis 1000, men dersom man snakker om lagringskapasitet betyr k 1024. Noen benytter derfor en stor K hvis det er snakk om 1024. Likevel hender det at tierpotens-prefiksene brukes i betydning av toerpotens-prefiksene.

## Referanser


## Se også
* bit
* Tegnsett
Bit

**Bit** (forkortet **b**, og uttales «bitt») er den grunnleggende enheten for digital informasjon. Den kan ha én av to mulige verdier, vanligvis representert ved «0» og «1», «sann» og «usann», «av» og «på» eller en hvilken som helst annen kombinasjon av to gjensidig utelukkende tilstander.

Begrepet ble først benyttet av Claude E. Shannon i en artikkel fra 1948. Ordet er en sammentrekning av ***b'''inary dig'''it*** (eventuelt ***bi'''nary digi'''t***).

I  elektroniske systemer brukes ofte *[[byte]]* om en samling av bit, opprinnelig av varierende størrelse. I dag er den i praksis alltid åtte. Åtte-bit byte er også kjent som *[[oktett (data)|oktett]]er*, mens fire-bit varianten er kjent som en *[[nibble]]*. I noen maskinvare-arkitekturer utgjør 16 bit et *[[word]]*, mens 32 bit et *[[double word]]* (*dword*).

Større mengder av bit kan omtales ved å benytte de vanlige SI-prefiksene. F.eks. *[[kilobit]]* (*kb* eller *kbit*), *[[megabit]]* (*Mb* eller *Mbit*) og *[[gigabit]]* (*Gb* eller *Gbit*). Det forekommer en del forvirring vedrørende disse begrepene og deres forkortelser. I noen sammenhenger benyttes *bit* for bit og *b* for byte, men en vel så vanlig løsning er *b* for bit og *B* for byte. Den siste er litt uheldig fordi *B* er SI-betegnelsen for bel. I EDB-sammenheng er det heller ikke gitt at et kilobit representerer 1000 bit. På grunn av binær adressering vil det være mer naturlig å velge en verdi som lett kan representeres ved hjelp av potenser av to. Dermed er *[[kilo]]* ofte en betegnelse for 1024, som er to i tiende potens. Slike enheter skal helst benevnes *[[kibibit]]*, men her brukes gjerne kilobit.

I tele- og datakommunikasjon oppgis overføringshastigheter gjerne i *[[bit/s]]* (bit per sekund).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bit Calculator , konverterer mellom bit, byte, kilobit, kilobyte, megabit, megabyte, gigabit, gigabyte
* BitXByteConverter , tilsvarende redskap
Kniksenprisen

**Kniksenprisen** var en årlig prisutdeling mellom 1990 og 2013, til spillere, trenere og dommere innen norsk fotball. Prisen ble utdelt av interesseforeningen Norsk Toppfotball, etter en avstemning blant norske eliteseriespillere. Vinnerne mottok Per Ungs kniksenstatuett, som var oppkalt etter fotballspilleren Roald «Kniksen» Jensen. Kniksens hederspris blir fortsatt utdelt også etter 2013.

## Åtte priser
Hvert år ble det delt ut åtte priser:

* «Årets målvakt»
* «Årets forsvarsspiller»
* «Årets midtbanespiller»
* «Årets angrepsspiller»
* «Årets trener»
* «Årets dommer»
* «Årets Kniksen»
* «Kniksens hederspris»

De seks første prisene ble tildelt beste kandidat i norsk toppserie. Vinnere kunne være norske eller utenlandske statsborgere, men de måtte spille i norsk serie. Juryen for disse prisene var spillere, trenere, ledere og dommere i Eliteserien og i 1. divisjon herrer.

«Årets Kniksen» ble tildelt Norges beste fotballspiller. Det vil si at prisen også kunne tildeles norsk spiller i utenlandsk klubb, men spilleren måtte være norsk statsborger. Juryen kunne i helt spesielle tilfeller gi prisen til en trener, dommer eller leder. Fra 2010 ble det delt ut én pris til beste mannlige spiller og én pris til beste kvinnelige spiller.

«Kniksens hederspris» tildeles en person eller et lag som i ett enkelt år har gjort en helt spesiell prestasjon eller som over tid har gjort en særlig fortjenestefull innsats i eller for norsk toppfotball.

Prisene ble vanligvis delt ut på et eget fotballarrangement helga før cupfinalen. Tidligere ble «Årets Kniksen» og «Kniksens hederspris» delt ut i forbindelse med Idrettsgallaen.

## Vinnere


Erik Thorstvedt (6188654618) (cropped).jpg|Erik Thorstvedt ble den første spilleren som ble kåret til «Årets Kniksen».
Nils Arne Eggen.JPG|Nils Arne Eggen ble kåret til «Årets Kniksen» i 1997. I tillegg ble han kåret til «Årets trener» fire ganger.
Hege Riise (2017).jpg|Hege Riise var den første, og eneste, kvinnen til å bli kåret til «Årets Kniksen».
Rune Bratseth 2009-02-23 001.jpg|Rune Bratseth ble kåret til «Årets Kniksen» tre ganger.
Erik Hoftun Sandnes stadion (cropped).JPG|Erik Hoftun ble kåret til «Årets forsvarsspiller» seks år på rad (1995–2000).
John Carew vs Fulham.jpg|John Carew ble kåret til «Årets Kniksen» tre ganger.
Anthony Annan 2011-08-03.jpg|Anthony Annan ble kåret til «Årets midtbanespiller» og «Årets Kniksen» i 2010.


## Øvrige priser
**Årets unge spiller i Eliteserien** 
* 2006: Chinedu «Edu» Ogbuke, Lyn

**Årets spiller i [[1. divisjon fotball for menn|1. divisjon]]**
* 2006: Mattias Andersson, Strømsgodset

**Årets mål**
* 2007: Fredrik Gulsvik, Odd Grenland (mot Lyn)

**Årets spiller i [[Toppserien i fotball for kvinner|Toppserien]]**
* 2010: Lisa-Marie Woods, Stabæk

## Referanser




## Eksterne lenker
*  toppfotball.no «Kniksen-prisen»
Ola Røtvei

**Ola Røtvei** (født 4. november 1953 i Oppdal) er en norsk gårdbruker og politiker (Ap) som var ordfører i Oppdal kommune fra 1988 til 1991, og fra 2003 til 2015.

Han var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 1993–2001. Han var dessuten 1. vararepresentant 1989–1993 og 2001–2005, og møtte fast for Gunhild Øyangen 1990–1993.

## Eksterne lenker
*
Bjarte Engen Vik

**Bjarte Engen Vik** (født 1971) er en tidligere norsk kombinertløper. 

I OL 1998 vant han den individuelle konkurransen, og var med på å vinne lagkonkurransen. Han har fem VM-gull, hvorav tre individuelle. I 1997 ble han tildelt Holmenkollmedaljen sammen med Stefania Belmondo og Bjørn Dæhlie.
 
Han representerte Bardufoss og Omegn IF.

## Meritter

* Vinner av verdenscupen sammenlagt i 1998 og 1999 
** 26 enkeltseire i verdenscuprenn
* Fire OL-medaljer 1994&ndash;1998:
** Lillehammer 1994: bronse individuelt, sølv i lagkonkurransen
** Nagano 1998: gull individuelt og i lagkonkurransen
* Åtte VM-medaljer 1995&ndash;2001:
** Falun 1993: Nummer fire individuelt
** Thunder Bay 1995: Nummer syv individuelt + sølv i lagkonkurransen
** Trondheim 1997: sølv individuelt + gull i lagkonkurransen
** Ramsau 1999: gull normal + sprint, sølv i lagkonkurransen
** Lahtis 2001: gull normal + lagkonkurransen
* Syv seire i Holmenkollen
* Fem ganger norgesmester senior (1996-1997-1998-1999-2000) 
* Bronse i NM i hopp

## Verdenscupseire

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Geir Karlstad

**Geir Karlstad** (født 7. juli 1963 i Skedsmo) er en norsk tidligere skøyteløper og skøytetrener. Han representerte først Sportsklubben Ceres, seinere Ask Skøyteklubb og Lillestrøm Sportsklubb.

## Karriere
Han var blant verdens fremste langdistanseløpere på 1980-tallet. Etter å ha blitt juniorverdensmester i 1982 deltok han for Norge i 15 EM og VM og oppnådde sammenlagtplassering i alle så nær som ett. I EM har han en tredjeplass, to fjerdeplasser og to sjetteplasser. I VM har han en tredjeplass, to sjetteplasser, en sjuendeplass og en åttendeplass. To ganger vant han verdenscupen på 5&nbsp;000 m/10&nbsp;000 m – i 1987 og 1992.

Etter å ha tatt en 4.-plass på 10&nbsp;000 m under OL i Sarajevo i 1984 var forventningene store foran OL i Calgary i 1988 – særlig etter at han i desember året før hadde satt verdensrekord på både 5000 og 10&nbsp;000 m i den nye olympiahallen. Her oppnådde han imidlertid bare en 8.-plass på 5&nbsp;000 m og falt på 10&nbsp;000 m. Han revansjerte seg grundig under OL i Albertville fire år seinere, med gull på 5&nbsp;000 m, bronse på 10&nbsp;000 m og 8.-plass på 1500 m.

I åra 1986 til 1987 satte han verdensrekord på 10&nbsp;000 m tre ganger, senka i alt rekorden med over et halvt minutt, og ble 4. desember 1987 i Calgary den første som gikk 10&nbsp;000 m på under 14 minutter (13.48,51). På 5000 m satte han i det samme tidsrommet verdensrekord to ganger. Han ble tildelt Oscarstatuetten i 1986.

I 1992 ble Karlstad tildelt æresmedlemskap i Lillestrøm Sportsklubb. Styret i klubben begrunnet tildelingen med Karlstads sportslige prestasjoner, at han skal ha vært en fremragende ambassadør for LSK og stedet Lillestrøm og at han var et godt eksempel for andre idrettsutøvere.

Karlstad var norsk landslagssjef for skøyter fra 1998 til våren 2002.

## Meritter
### Personlige rekorder

### Sammenlagt i [[Verdenscupen på skøyter|Verdenscupen]]

Kun for sesongen 1989/90 ble distansen 3 000 meter inkludert og gått to ganger i tillegg til de andre løpene i langdistansecupen for 5 000 meter/10 000 meter.

### Verdensrekorder
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Geir Karlstad.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  
*  Geir Karlstad på Kanaripedia.
*
Theodotos av Bysants

**Theodotos av Bysants** (også kjent som **Theodotos Garveren**, siste halvdel av 2. århundre), var en kristen teolog fra Bysants.

Han sluttet seg til monarkianismen, nærmere bestemt den såkalte «dynamiske monarkianismen» eller «adopsjonismen», som hevdet at Jesus Kristus var født som et vanlig menneske, og at han ble adoptert av Gud ved dåpen og først da fikk guddommelig kraft. 

Monarkianismen ble erklært som kjettersk av pave Viktor I, og Theodotos ble ekskommunisert av samme pave. Han fortsatte å drive en liten kirke i Byzants. Han fikk utnevnt en egen pave, Natalius. Natalius trakk seg etter kort tid, og etter å angivelig ha hatt visjoner hvor han ble fortalt at han skulle underkaste seg paven ba han om tilgivelse fra Zefyrinus og ble tatt inn i kirken igjen. Hva som skjedde med Theodotos i den forbindelse er uklart.
Zefyrinus

Den hellige **Zefyrinus** (født ukjent dato, død 20. desember 217 i Roma) var pave fra 199 til sin død.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var ifølge *[[Liber Pontificalis]]* fra Roma, og hans far het Habundius. Motstanderen Hippolyt beskrev ham som en mann med liten utdannelse, liten erfaring med kirkelig styre og i tillegg som grisk. 

### Pave
Som pave ser det ut til at han var helt avhengig av sin erkediakon Callistus, som etterfulgte ham som pave. 

I hans pontifikat pågikk alvorlige teologiske strider om Treenigheten og Jeus Kristi guddommelige natur. En av hans viktigste motstandere var Tertullian, som var en av oldkirkens fremste teologer. I 205 sluttet han seg til montanismen, og angrep presteskapet i Roma fordi han mente de var for slappe i sine holdninger og sitt virke. I 213 var det endelige bruddet mellom pavestolen og montanistene et faktum, og Tertullian ble ekskommunisert. 

Det foregikk også en strid med monarkianerne, som mente at Jesus var et vanlig menneske fram til sin dåp, da han ble adoptert av Gud og fikk guddommelig kraft. Selv om Theodotos av Byzants hadde blitt ekskommunisert av pave Viktor I fortsatte han sin virksomhet, og drev en egen kirke i Byzants. De utnevnte sin egen pave, Natalius, som ikke regnes med blant motpaver fordi det hele skjedde utenfor kirkens struktur. Natalius trakk seg snart, og Zefyrinus lot ham komme tilbake til kirken.

Mens Zefyrinus var pave fikk han besøk av Origenes, som ble regnet som den største av samtidens kristne intellektuelle. 

Zefyrinus skal ha innført bruken av patena (nattverdsskål) og kalk av slepet glass, gitt nye regler for vigsling og vigslingsdager og bestemt at ungdom over 14 år skulle motta nattverden i påsken. 

Det er sannsynlig at den apostoliske trosbekjennelse fikk sin endelige form i Zefyrinus' pontifikat.

Under Viktor I hadde det vært en pause i forfølgelsene, men under Zefyrinus kom nye bølger av forfølgelser under keiser Septimius Severus. Det var i denne tiden at keiseren sendte ut et dekret som gjorde det forbudt å bli kristen.

Tradisjonen hevder at Zefyrinus døde som martyr, men det er ikke belegg for dette i tidlige kilder. Han ble antagelig gravlagt på en kirkegård ved Via Appia utenfor Roma. Hans minnedag er 26. august.

## Referanser
Willem Dircksz

**Willem Dircksz** (død 1525) fra Utrecht var en nedertysk tilhenger av den lutherske bevegelse som ble stilt for inkvisisjonsdomstolen av generalinkvisitoren Jakob van Hoogstraten og dømt for å spre antipavelig og antisakramental lære. Han ble brent på kjetterbål den 10. juli 1525.
Impresjonisme

**Impresjonismen** var en retning innen kunsten på 1800-tallets siste halvdel, og startet som en løs samling av Paris-baserte malere som stilte ut sammen fra 1860-årene. Bevegelsen fikk sitt navn etter Claude Monets maleri *Impression, soleil levant* fra 1872, etter at kritikeren Louis Leroy i en satirisk kritikk av blant annet dette maleriet brukte betegnelsen «impresjonisme» i en nedlatende betydning.  

I utgangspunktet var de impresjonistiske malerne i sterk opposisjon til den dominerende og akademiske salongkunsten, som var underlagt strenge regler og definerte motiver. Karakteristisk for de impresjonistiske malerne er tydelige penselstrøk, lyse farger, løse og åpne komposisjoner, hverdagslige motiver, gjerne sett fra uvanlige vinkler, og fremfor alt en ambisjon om å fange det skiftende lyset i alle dets ulike fasetter. For impresjonistene ble det en ideologisk føring å gå ut av atelierene og arbeide i friluft, for å konfrontere naturen mest mulig impulsivt og direkte.

Impresjonismen i billedkunsten spredte seg raskt til litteraturen og musikken. Særlig komponistene Claude Debussy, Erik Satie og Maurice Ravel blir sett som fremstående impresjonister.

Inspirert av malerkunsten er impresjonisme er også brukt om en stilretning innen dikterkunsten.  Man kan for eksempel studere impresjonistiske stiltrekk hos den danske dikter Herman Bang og andre, eller hos norske diktere som Jonas Lie eller Hans E. Kinck.

«Impresjonistisk» betegner også annen kunst som er utført i denne stilen, men utenfor perioden rundt siste halvdel av 1800-tallet.

## Franske impresjonister
Viktige impresjonistiske kunstnere:
*Mary Cassat
*Edgar Degas
*George Wharton Edwards
*Henri Fantin-Latour
*Édouard Manet
*Claude Monet
*Berthe Morisot
*Camille Pissarro
*Pierre-Auguste Renoir
*Alfred Sisley

Musée d'Orsay i Paris har i dag den største samlingen av malerkunst fra impresjonismen og postimpresjonismen.

## Referanser


## Se også
*Postimpresjonisme
*Pointillisme
*Modernisme

## Eksterne lenker
* 
* Impresjonismen; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)