open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pedro Juan Gutiérrez

**Pedro Juan Gutiérrez** (født 27. januar 1950 i Matanzas, Cuba) er en cubansk forfatter. Han fikk sitt gjennombrudd som forfatter i Europa med *Den skitne Havanna-trilogien* i 1998.

Pedro Juán Gutiérrez bodde som barn nær ved havneområdet i Matanzas. Der brukte han ettermiddagene til å padle, svømme og dykke, eller han satt i horestrøket og byttet bort karibiske skjell og konkylier mot såpe, sigaretter, klær og parfyme fra de utenlandske marinegastene. Faren mistet iskremforretningen sin da alt ble ekspropiert etter revolusjonen, og familien flyttet mye på seg, bl.a. til Pinar del Río sørvest på Cuba.
  
Etter endt obligatorisk militærtjeneste hadde han en rekke ulike yrker, blant annet jordbruksarbeider, bygningsarbeider, lærer i teknisk tegning, fagforeningsleder og radioskuespiller, før han ble journalist.
 
Han har selv sagt at han forsøker å skrive så naturlig at det ikke virker som litteratur, og nevner Balzacs svar på spørsmålet om hva en romanskikkelse er: Det kan være en hvilken som helst person på gata, men det er alltid en person som utforsker ytterpunktene sine.

## Bøker
Han har skrevet fem bøker som omtales som Centro Havana-syklusen:

* *Trilogía sucia de La Habana* (1998), 
* *El rey de La Habana* (*Kongen av Havanna*, 1999), 
* *Animal tropical* (2000),
* *El insaciable hombre araña* (2002) og
* *Carne de perro* (2003).

I tillegg har han skrevet novellesamlingen
* *Melancolía de los leones* (2000), 
* *Nuestro GG en La Habana* (2004),
* temaboken *Vivir en el espacio – Del sueño a la realidad* (1989), 
* samt fire diktsamlinger.

## Priser
For *Animal tropical* mottok han den spanske romanprisen Alfonso García-Ramos i 2000, mens *Carne de perro* ble tildelt den italienske prisen Narrativa sur del mundo i 2003.

I dag bor Pedro Juan Gutiérrez i Havanna, der han skriver og driver med plastisk kunst.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* [Intervju](http://www.pedrojuangutierrez.com/Entrevista_OT_Bergens%20Tidende%20(NO%202005).htm)
Baobab

* *[[Adansonia digitata]]*
* *[[Adansonia grandidieri]]*
* *[[Adansonia gregorii]]*
* *[[Adansonia madagascariensis]]*
* *[[Adansonia perrieri]]*
* *[[Adansonia rubrostipa]]*
* *[[Adansonia suarezensis]]*
* *[[Adansonia za]]*

**Baobabtrærne** tilhører slekten *Adansonia* og er ofte omtalt som **apebrødtrær**, omfatter en slekt med åtte arter som er opprinnelig hjemmehørende på Madagaskar (som er senteret for den største variasjonen, nemlig seks arter), fastlandet av Afrika (to arter) og Australia (én art). Trærne kan bli fra fem til opptil tretti meter høye, og stammene kan bli hele syv meter eller enda mer i diameter. 

Fruktene blir brukt som mat. Det går an å hule ut et tre slik at det blir en hytte til å oppholde seg i. 

Trærne kan blir over 2000 år gamle. 

## Galleri

Fil:Adansonia grandidieri04.jpg|Adansonia grandidieri på Madagaskar
Fil:Baoba recife.jpg|Baobab i Recife, Brasil
Fil:Baobab Adansonia digitata.jpg|Afrikansk baobab i Bagamoyo, Tanzania
Fil:Adansonia digitata (Baobab)- young tree in Hyderabad W IMG 8273.jpg|Ungtre i Hyderabad, India
Fil:Adansonia grandidieri fruit.JPG|Frukt fra baobabtre
Fil:Derby boab, Western Australia.jpg|Baobab i Australia


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Genom

**Genom** er hele den arvemessige informasjonen til en organisme som er kodet inn i organismens DNA, eller hos noen virus, i deres RNA. Dette omfatter både RNA- og protein-kodende gener og ikke-kodende sekvenser. Hos en art omfatter genomet artens samlede forråd av nedarvede DNA-sekvenser.

Uttrykket er brukt siden 1920-årene, og læren om genomer kalles genombiologi.

Det menneskelige genom består av 23 kromosompar (22 autosomer og kjønnskromosomene X og Y), samt mitokondrielt DNA. Det er et sted mellom 20.000 og 30.000 gener i det menneskelige genom.

Antall menneskelige gener er omtrent det samme som hos rundormen *[[Caenorhabditis elegans]]*. Til gjengjeld er det mye mindre ikke-kodende DNA hos *Caenorhabditis  elegans* enn i det menneskelige genom, og genom-antallet hos de to artene er henholdsvis ca. 100.300.000 og 3.200.000.000 basepar (100 Mbp og 3,2 Gbp).

Mens DNA ofte assosieres med bokstaver, bruker en ofte setninger for å illustrere genom.

## Eksterne lenker
* Ensembl
* Human Genome Project
Mark

**Mark** har flere betydninger:

* Mark, et naturlig begrenset landskapsområde (grenseområde), herunder også (opprinnelig) ubebygde områder som innmark, utmark, villmark, våtmark, ødemark osv, samt større landskap som Hedmark, Telemark, Finnmark, markgrevskap med mer.
* Mark, et lite ormelignende dyr &ndash; se makk. Brukes også om insektlarver.
* Mark, en eldre myntenhet &ndash; se mark (myntenhet), finsk mark og tysk mark.
* Mark, en eldre vektenhet &ndash; se mark (vekt).
* Mark, en svensk kommune &ndash; se Mark kommune.
* Mark, et mannsnavn &ndash; se Mark (navn).
* Mark., en vanlig forkortelse for Evangeliet etter Markus, f.eks. Mark 8, 29.
* Markgreve eller markgrevinne, en tittel gitt til grever og militærledere med ansvar for å forsvare Det tysk-romerske rikes grenseprovinser og -len &ndash; markgrevskap
* Markgrevskap, et nyerobret landområde under Det tysk-romerske riket &ndash; grensemark
* Markgrevskapet Antwerpen, et tidligere markgrevskap som i dag stort sett er synonymt med byene Antwerpen og Breda og områdene rundt
* Markgrevskapet Brandenburg, et tidligere markgrevskap som i dag stort sett er synonymt med Brandenburg
* Markgrevskapet Meißen, et tidligere markgrevskap som i dag stort sett er synonymt med Sachsen
* Markgrevskapet Østerrike, et tidligere markgrevskap som i dag stort sett er synonymt med Østerrike
* Skyldmark, en betegnelse på eiendommers verdi som var i bruk i Norge fra 1886 til 1980.
Mark (vekt)

**Mark** (flertall: **merker**) er en nordisk vektenhet som kom i bruk i norrøn tid, og etter hvert bredte seg til mange områder i Europa. Marken har hatt vekslende verdi til ulike tider og i ulike områder. En mark tilsvarte 1/2 pund eller 16 lodd. 

I Norge var en mark om lag 249 g ved omlegginga til metersystemet i 1875, da den ble satt til å utgjøre 250 g. Marken har imidlertid variert i vekt gjennom tiden. På 900-tallet tilsvarte marken en skålvekt på ca. 214,32 g, men sank senere til omkring 196 g. Sent på 1400-tallet ble den regnet å tilsvare ca. 230 g, senere økende til ca. 234 g. Ved handel med matvarer og som vektangivelse på nyfødte var marken i bruk til langt ut på 1900-tallet.

Den middelalderske vektenheten 1 mark tilsvarte 8 ører eller 24 ertoger. Mark er nevnt i traktaten mellom kong Alfred og Gudrum fra omkring år 890. Det antas at betegnelsen *mark* skriver seg fra merkene på bismerens vektstang.

## Se også

* Norske måleenheter

## Referanser
Ekoton

**Ekoton**, **økoton** eller **randsone** er et grenseområde mellom to biomer. Et ekoton vil ofte vise stor mangfoldighet av organismer. Det skyldes at området fungerer som utvekslingssted både for den indre og den ytre biotopens arter. Ekotonet har også en beskyttende funksjon overfor biotopen bak seg. Randsonene kan fungere som viktige spredningskorridorer for arter som er under utbredelse til nye leveområder.

Noen eksempler er kysten, hvor hav og land møtes, og grensen mellom skog og åpen mark. På slike steder finner man arter som er særegne for begge stedstypene.

Eksempler på ekotoner:

* Eng
* Estuar
* Mangrove
* Verneskog
Châlons-en-Champagne

**Châlons-en-Champagne**, tidligere **Châlons-sur-Marne** (frem til 1997), er en kommune i departementet Marne i regionen Grand Est nordøst i Frankrike i det historiske landskapet Champagne. Byen er hovedstad både for regionen Champagne-Ardenne og departementet Marne.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Châlons-en-Champagne***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Wissembourg

**Wissembourg** er en by og kommune i departementet Bas-Rhin i regionen Grand Est øst i Frankrike. Den ligger i Alsace.

Wissembourg (avledet av *wiß*, den rheinfrankiske uttalen av det tyske ordet *weiß* – fargen hvit – tysk **Weißenburg im Elsass**) ligger ved den lille elven Lauter, like ved grensen til Tyskland. 

Her sto 4. august 1870 det første slag i Den fransk-prøyssiske krig.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Wissembourg***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
* Turistkontoret i Wissembourg
Colombey-les-Deux-Églises

**Colombey-les-Deux-Églises** er en kommune i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est nord i Frankrike. Den franske general og statsmann Charles de Gaulle bodde her i perioder av sitt liv, og han ble også gravlagt her. 
Fil:La Boisserie 04.jpg|Hjemstedet til Charles de Gaulle, La Boisserie. 
Fil:La Boisserie - Parc 01.JPG|Utsyn fra de Gaulles hus.
Fil:Colombey-les-Deux-Églises - mairie.jpg|Det gamle rådhuset.


## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Colombey-les-Deux-Églises***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Bitche

**Bitche** (tysk **Bitsch**) er en liten by i det franske departementet Moselle. Den har ca. 6&nbsp;500 innbyggere (pr. 2000). Det ligger nær den tyske grensen, overfor den tyske delstaten Saarland. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* www.ville-bitche.com
Vionville

**Vionville** er en tidligere kommune i departementet Moselle i Lorraine i regionen Grand Est øst i Frankrike.

Kommunen ble 1. januar 2019 slått sammen med Rezonville til den nye kommunen Rezonville-Vionville.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Vionville***

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Abyssiner

**Abyssiner** tilhører de eldste rasekattene vi kjenner til, men nøyaktig når og hvor den oppsto har man ingen kunnskap om i dag. Navnet indikerer et etiopiisk opphav, men forskerne tror med bakgrunn i den spesielle pelsen at den egentlig kommer fra Sørøst-Asia (Pakistan).

## Opprinnelse
Opphavet til dagens abyssinerkatter var en katt som ble innført fra Etiopia til Storbritannia av *Sir Robert Napier* i 1868. Den het *Zula*, og ble vist på en utstilling i The Crystal Palace i London i 1871. En herre ved navn *G. Stables* bestemte seg i 1874 for å gjøre en inngående vitenskapelig studie av denne katten. Det førte blant annet til at rasen ble anerkjent i England i 1882, der den raskt etablerte seg. I de nærmeste årene krysset man inn britisk korthår for å styrke linjene. Den først rasestandarden ble publisert i 1889. De første kattene ble eksportert til USA omkring 1910, der Cat Fanciers' Association anerkjente den i 1917.

## Utseende, anatomi og fysikk
Abyssineren gir et majestetisk inntrykk. Den er smidig og elegant og har en velproporsjonert og muskuløs langstrakt kropp og et middels langt hode. I størrelse blir den ca. 4–7,5 kg. Pelsen er kort, tett og glatt, lys i grunnfargen, men mørkere utover mot hårtuppene. Flere farger er tillatt. Somali er en langhåret variant av katterasen. 

## Karaktertrekk
Abyssineren er en livlig, aktiv og leken katt, som har en god porsjon nysgjerrighet. Temperamentet er balansert, men den har en sterk personlighet og trenger mye oppmerksomhet.

## Eksterne lenker
*
Orleans (andre betydninger)

Navnet eller begrepet **Orleans** har flere betydninger:
* Orléans – historisk by i Frankrike, selv oppkalt etter keiser Aurelian, og opphav til de andre stedsnavnene

**Orleans** kan også vise til:
## Steder
* I USA kan **Orleans** vise til flere steder, blant annet:
** Orleans (Massachusetts) – en by i delstaten Massachusetts
** Orleans (New York), en by i delstaten New York
** Orleans (Indiana), en by i delstaten Indiana
** Orleans (Iowa), en by i delstaten Iowa
** Orleans (California), et kommunefritt område i Humboldt County (California)
** Et antall fylker, se Orleans County
** Den desidert mest kjente byen oppkalt etter Orléans: New Orleans i Lousiana
* Orleans (Santa Catarina) – den brasilianske kommunen i Santa Catarina (delstat)

## Annet
* Huset Orléans, fransk kongefamilie
* En fransk fotballklubb, US Orléans (Union Sportive Orléans Loiret Football)
* Orléans (drue), en druesort
* Orleans (TV-serie), amerikansk TV-serie fra 1997, med handling fra New Orleans
SOS

**SOS** er den vanligste betegnelsen for det internasjonale nødsignalet med morse (**·<small> </small>·<small> </small>·<small> </small>−<small> </small>−<small> </small>−<small> </small>·<small> </small>·<small> </small>·**). Nødsignalet ble først innført av den tyske regjeringen. Det finnes i *Den andre internasjonale radiotelegrafiske konvensjonen*, skrevet 3. november 1906 og tatt i bruk 1. juli 1908.

Signalet avløste det tidligere CQD (*Seek quick distress*) i morse: **−<small> </small>·<small> </small>−<small> </small>·** | **−<small> </small>−<small> </small>·<small> </small>−** | **−<small> </small>·<small> </small>·** .

SOS ble innført fordi det var et enkelt signal, slik at de fleste uten telegrafiutdannelse kunne bruke det. Det er etter hvert kommet til mytiske og folkeetymologiske forklaringer, bl.a. at det skulle bety **S**ave **O**ur **S**ouls eller **S**ave **O**ur **S**hip eller lignende. Disse forklaringene er imidlertid uten faktamessig legitimitet.

Ifølge legender ble SOS brukt første gang under «Titanic»s forlis 15. april 1912. Det første skip som er registret som bruker av SOS er «Slavonia» 10. juni 1909 fra rederiet Cunard ifølge «Notable Achievements of Wireless» i *Modern Electrics* fra september 1910. 

Etter at radiotelefoni og satellitt&shy;kommunikasjon ble innført, brukes SOS praktisk talt ikke. Det er blitt avløst av telefoniens nødsignal Mayday.

## Historie
I 1903 diskuterte den italienske representanten på Berlin forhåndskonferanse om trådløs telegrafi, kaptein Quintino Bonomo, behovet for felles arbeidsprosedyrer, inkludert et forslag om at "skip i nød... skulle sende signalet SSS DDD med noen minutters mellomrom".

Uten internasjonale regler ble enkeltorganisasjoner tvunget til å utvikle sin egen praksis. 7. januar 1904 utga Marconi International Marine Communication Company "Sirkulær 57", som spesifiserte at for selskapets installasjoner over hele verden, fra 1. februar 1904 "skip i nød eller på annen måte trengende hjelp skulle sende signalet CQD". Et alternativt forslag, fremsatt i 1906 av USAs marine, foreslo at flaggsignalene i den internasjonale signaleringskoden skulle tas i bruk for bruk via radio, inkludert NC, som betydde "I nød; øyeblikkelig hjelp nødvendig". 

Tyskland var det første landet som adopterte nødsignalet SOS, som de kalte signalet Notzeichen, som en av tre morsekodesevenser inkludert i nasjonale radioregler som trådte i kraft 1. april 1905.  
I den amerikanske morsekoden, som ble brukt av mange kystfartsskip i USA i første halvdel av det tjuende århundre, indikerte tre streker tallet "5", så i noen tilfeller ble nødsignalet uformelt kalt "S 5 S".

## Referanser
Songa

**Songa** er en elv i Vinje kommune i Telemark. Elva er en del av Tokkevassdraget, som igjen utgjør den vestligste delen av  Skiensvassdraget.

Elva har sitt utspring ved Fonnagavlen, lengst vest i Hellevassdalen, i Ullensvang kommune i Vestland, i den sørlige delen av Hardangervidda nasjonalpark. Den renner først mot øst, passerer turisthytta Hellevassbu ved Øvre Hellevatnet. Etter Nedre Hellevatnet snur elva mot sørøst og renner ved Songemoen ut av nasjonalparken, og ved Fjarefithytta inn i Songavatnet. Songavatnet er gjennom Songadammen regulert 35&nbsp;meter og er hovedmagasin for Songa kraftverk, som ble satt i drift i 1964 og er en del av Tokkeverkene.

Etter Songadammen fortsetter elva mot sørøst, og renner gjennom den trange og dype kløfta Urdbøglupen. Ved Arabygdi blir dalen igjen noe bredere, og elva munner her ut i innsjøen Totak. På grunn av kraftutbyggingen er elva stort sett alltid tørrlagt nedenfor Songadammen.
Kjela

**Kjela** er en elv i Vinje kommune i Telemark. Den har sitt utspring i Ståvatn på grensen mot Ullensvang i Vestland, renner videre gjennom Kjelavatn, og ender i Tveitevatnet. Den er del av Skiensvassdraget.

Kjela er utbygd til kraftproduksjon i Kjela kraftverk, og alle de største innsjøene er regulert. Fra Hyljelihyl overføres vannføringen i elva via to lange tunneler til Totak for å nyttes i kraftverkene Vinje og Tokke. Det opprinnelige elveleiet er stort sett tørrlagt, eller har sterkt redusert vannføring.

## Referanser
Gauslåsåi

**Gauslåsåi** er en elv i Hjartdal kommune i Telemark. Den har utspring fra Skjesvatnet, og renner via Stangesjå ned til Stusshøl, hvor den renner sammen med Bjordøla og danner Hjartdøla. Elva er en del av Skiensvassdraget.

Elva er utbygd til kraftproduksjon i Bjordalen kraftverk, og vannføringen overføres derfra videre til Breivatn og Hjartdøla kraftverk. Det opprinnelige elveløpet er som regel tørrlagt.

## Referanser
Dreux

**Dreux** er en liten by med  innbyggere 1999 i departementet Eure-et-Loir og regionen Centre-Val de Loire i Frankrike.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Loigny-la-Bataille

**Loigny-la-Bataille** er en kommune i departementet Eure-et-Loir i regionen Centre-Val de Loire sentralt i Frankrike.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Loigny-la-Bataille***

## Se også
*Kommuner i departementet Eure-et-Loir

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Pont-à-Mousson

**Pont-à-Mousson** er en kommune i departementet Meurthe-et-Moselle i Lorraine regionen Grand Est øst i Frankrike. Byen ligger nord for Nancy.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Pont-à-Mousson***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Slaget ved Methven

**Slaget ved Methven** skjedde ved Methven i Skottland i 1306 i løpet av den skotske uavhengighetskrigen.

## Bakgrunn
Til tross for pavens bannlysing av den skotske kongen, Robert I (Robert Bruce) for drapet på John Comyn i kirken i Dumfries i februar 1306, ble han kronet som skottenes konge på kroningsstedet Scone Abbey den 25. mars 1306. Kong Edvard I av England reagerte med å sende en hæravdeling på 3&nbsp;000 kavalerister, under det fryktelige dragebanneret, for å fange Bruce og slå ned enhver som støttet ham.

## Slaget
Perth ble erobret av engelskmennene i midten av juni og Bruce bestemte seg for å gjenerobre byen med 4500 mann han hadde mønstret siden kroningen. Hærstyrken nådde bymurene den 18. juni, men aksepterte Aymer de Valence, 2. jarl av Pembroke, forslag om å utsette slaget til neste dag. Den skotske hærstyrken slo seg ned og bygde leir for natten noen få mil vest for Perth ved Methven.

I løpet av natten angrep engelskmennene overraskende, og i brudd med «avtalen», den skotske leiren. I kaoset og blodbadet som oppsto var det kun et par hundre skotter som greide å flykte med livet i behold.

## Etterspill
Ledet av noen munker sendt av abbed Maurice av klosteret i Inchaffray flyktet Bruce og hans lille gruppe av tilhengere vestover. De ble jaktet på av soldatene til John Macdonald, sønn av lorden av Agyll og Lorn, arvefiender av Bruce-familien. Etter å ha greid å rømme ut til de ytterste vestlige øyene i Skottland tilbrakte Bruce og hans nærmeste venner vinteren der før han om våren atter kom tilbake til det skotske fastlandet for å fortsette kampen for den skotske uavhengighetskrigen til tross for det knusende nederlaget ved Methven.
Bapaume

**Bapaume** er en kommune i departementet Pas-de-Calais i regionen Hauts-de-France nord i Frankrike. Bapaume ligger ikke langt fra Arras, og innbyggerne kalles for *Bapalmois*.

## Historie
Under den tysk-franske krig stod den 3.&nbsp;januar 1871 slaget ved Bapaume sted utenfor byen, mellom den franske nordarmé og det prøyssiske VIII.&nbsp;armékorps. Det endte uten seier for noen av partene. 

Under første verdenskrig var dette området heftig omkjempet, og byen ble nesten fullstendig rasert. Rådhuset fra 1610 ble ødelagt i 1917 ved en tidsinnstilt tysk sprengladning, men ble gjenoppbygd i 1935 under borgermester Abel Guidet.

Også under annen verdenskrig var Bapaume omkjempet. Noe vest for byen lå flyplassen Bapaume-Grévillers. Borgermester Guidet arbeidet i den franske *[[Résistance]]*. Han ble tatt, og ført til konsentrasjonsleir (KZ Groß-Rosen), og døde der den 27.&nbsp;november 1944.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Bapaume***

## Se også
*Kommuner i departementet Pas-de-Calais

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Saint-Quentin

**Saint-Quentin** er en by og kommune i Frankrike. Den ligger i departementet Aisne og regionen Hauts-de-France. Befolkningen var i 1999 på .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aase Foss Abrahamsen

**Aase Karin Foss Abrahamsen** (1930–2023) var en norsk forfatter. Hun ble født i Drammen, og vokste opp i Kristiansand. 

Hun var utdannet cand.philol. med hovedfag i historie ved Universitetet i Oslo i 1956. Abrahamsen debuterte i 1971 med ungdomsboken *Håkon slalomkjører*. Hun forfattet 25 barne- og ungdomsbøker og har også skrevet flere bøker for voksne. 

Hun mottok Kirke- og undervisningdepartementets pris for beste ungdomsbok i 1978, Dammprisen 1981, Sarpsborg bys kulturpris 1986 og Oslo bys kulturstipend i 2003.

## Bibliografi
* 2006 – *Lånt tid* (barnebok) Damm
* 1999 – *Fjerde symfoni*  (roman) 
* 1996 – *Ingenmannsland* (noveller) 
* 1995 – *Drømmer som skremmer* (ungdomsbok) 
* 1994 – *Ingen vet* (noveller) 
* 1993 – *Timian Love* (ungdomsbok) 
* 1991 – *Glad i deg* (ungdomsbok) 
* 1989 – *Anne på sykehus* (barnebok) 
* 1988 – *Alltid de andre* (roman) 
* 1988 – *Røde hjerter* (ungdomsbok) 
* 1987 – *En dag med sol* (ungdomsbok) 
* 1986 – *Ringen* (noveller) 
* 1985 – *Fuglen og den hvite duken* (roman) 
* 1984 – *Fint at ikke alle er like* (barnebok) 
* 1983 – *Det var ikke min skyld* (barnebok) 
* 1982 – *For sterk, Birgitte* (roman) 
* 1981 – *Videre, lille kvinne* (ungdomsbok) 
* 1979 – *Når noen trenger meg* (ungdomsbok) 
* 1978 – *Ikke deg denne gang* (ungdomsbok) 
* 1978 – *Petter ulvunge* (barnebok) 
* 1977 – *Hvis jeg kunne bestemme* (barnebok) 
* 1976 – *Petter tankefull* (barnebok) 
* 1976 – *Kræsj* (ungdomsbok) 
* 1974 – *Kan ikke akkurat gå, men* (barnebok) 
* 1972 – *Blomster fra Hiroshima* (ungdomsbok) 
* 1971 – *Håkon slalomkjører* (ungdomsbok)

## Priser
* 2000 – Statens stipend for eldre fortjente kunstnere
* 1981 – Dammprisen
* 1978 – Kultur- og kirkedepartementets pris for barne- og ungdomslitteratur, for «Ikke deg denne gang»

## Referanser


## Eksterne lenker
* Aase Foss Abrahamsen på ''Aftenposten''s forfatterindeks
* ''Dagbladet'' om Aase Foss Abrahamsen
* Presentasjon av Aase Foss Abrahamsen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Auxerre

**Auxerre** er en kommune i departementet Yonne i regionen Bourgogne-Franche-Comté øst i Frankrike. Auxerre ligger ved elven Yonne, og er hovedstad i departementet Yonne.

Nær byen bygges  slottet Guédelon med middelalderteknologi.

Byen er kjent for fotballaget AJ Auxerre.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Auxerre***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Rakitt

**Rakitt** (av gresk *rhakis*, «ryggrad») eller **engelsk syke** er en barnesykdom som fører til at skjelettet mangler nødvendig styrke, slik at visse knokler deformeres.

## Etiologi

Vanligste årsak er D-vitaminmangel, som gjør at kroppen ikke tar opp nok kalsium til oppbygging av skjelettet. Kalsiummangel kan også føre til rakitt. Det finnes også en arvelig form for rakitt. Sykdommen kan videre utvikle seg som en følge av visse leversykdommer.

Barn som ikke får nok D-vitamin som følge av mangel på sollys, eller for lite D-vitamin i kosten (fet fisk, beriket melk og margarin), kan utvikle rakitt.

Rakitt var utbredt i Norge og andre vestlige land i tidligere tider. I norske målføre kaltes sykdommen **svekk**. Ordet har sammenheng med «svik», idet en trodde at sykdommen var forårsaket av onde makter som fikk barnet i sin vold før dåpen. I dag finnes sykdommen fortsatt i en del u-land, særlig i områder der et kosthold med lite grønnsaker, nøtter og frø fører til kalsiummangel. I Englands industribyer ble himmelen utover 1800-tallet så formørket av kullstøv at dette blokkerte for sollys, samtidig som folk var innesperret på arbeidsplassen sin det meste av dagen. Selv dyrene i London zoo utviklet rakitt som en følge av kullfyringen. Derav har også sykdommen blitt kjent som «engelsk syke».

En variant av sykdommen, osteomalasi, forekommer hos voksne, og skyldes en manglende evne hos beincellene til å oppta kalsium. I sjeldne tilfeller kan kalsium- eller fosformangel føre til rakitt hos voksne.

## Symptomer
Rakitt fører til skjelettsmerter, forsinka vekst, tannproblemer, muskelsvinn, spasmer og økt risiko for beinbrudd. Manglende styrke i skjelettet gjør at særlig lårbeina deformeres av kroppsvekta, slik at den syke blir unormalt hjulbeint. Deformasjon av brystkasse og kranium kan også forekomme.

## Se også
* Osteomalasi, skjelettsykdom hos voksne på grunn av for lite kalsiumsalter i knoklene

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Finskebukta

**Finskebukta** er et geografisk havområde i Østersjøen. Den avgrenses fra selve Østersjøen ved ei linje mellom Hangö i Finland og nordvestspissen av Estland, og strekker seg østover inn til St. Petersburg i Russland, der elva Neva renner ut. Andre større byer rundt Finskebukta er hovedstedene Helsingfors og Tallinn.

## Øyer i Finskebukta
*Naissaar

## Referanser
Hjartdøla

**Hjartdøla** er en elv i Hjartdal kommune i Telemark. Den dannes der hvor utløpene fra Skjesvatnet, Breivatn og Bjordøla møtes. Herfra renner den gjennom Hjartsjå og Hjartdal, før den i Sauland møter Skogsåa i Åmotshølen. Der starter Heddøla, som munner ut i Heddalsvatnet. Hjartdølavassdraget er en del av Skiensvassdraget.
Mer

**Mer** er en by og kommune med 5&nbsp;884 innbyggere 1999 i departementet Loir-et-Cher og regionen Centre i Frankrike.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Mer***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Bottenvika

**Bottenvika** (svensk: *Bottniska viken*, finsk: *Pohjanlahti*) er det nordligste havområdet i Østersjøen, en bred og 587 kilometer lang bukt som strekker seg nordover mellom de østlige delene av Midt- og Nord-Sverige og Finlands vestkyst. Bottenvika avgrenses mot selve Østersjøen i sør ved ei linje fra 59°54'N på den svenske østkysten til Hangö i Finland. Åland og det meste av skjærgården mellom Åland og det finske fastlandet blir dermed liggende i Bottenvika.

I Sverige og Finland skiller en mellom «*[[Bottenhavet]]*» og «*Bottenviken*». *Bottenhavet* (finsk: *Selkämeri*) er den sørlige delen opp til sundet mellom Umeå og Vasa, som kalles *[[Norra kvarken]]* (finsk: *Merenkurkku*). *Bottenviken* (finsk: *Perämeri*) er den delen av Bottniska viken som ligger nord for dette sundet.

Sundet mellom Åland og det svenske fastlandet kalles *[[Södra kvarken]]* (finsk: *Ahvenanrauma*), mens det sundet som danner grense mellom Åland og Finland kalles *Skiftet* (finsk: *Kihti*). Havområdet sør og vest for Åland – som til dels ligger utafor Bottenvika – heter *[[Ålandshavet|Ålands hav]]* (finsk: *Ahvenanmeri*).

Landhevingen i Skandinavia etter istiden er mest synlig i Bottenvika, med 9 mm årlig fordi dette var det området i Norden der isen lå tykkest. I dag ligger Bottenvika nesten 300 meter høyere enn ved istidens slutt. Tydelige strandlinjer kan ses langt over dagens havnivå.  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pithiviers

**Pithiviers** er en kommune i departementet Loiret i regionen Centre-Val de Loire nord i det sentrale Frankrike.

Tidlig under andre verdenskrig anla franskmennene en fangeleir her med tanke på eventuelle tyske krigsfanger. Etter det franske nederlag i 1940 omgjorde Vichy-regimet leiren til en transittleir. Fra denne leiren og fra en annen leir i Beaune-la-Rolande ble ca. 18&nbsp;000 franske jøder deportert til Auschwitz. Fra oktober 1943 ble leiren til en konsentrasjonsleir for politiske fanger.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Pithiviers***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Heddal

**Heddal** er et bygdelag i Notodden kommune i Telemark.  

Bygden Heddal var egen kommune i årene fra 1838 til kommunesammenslåingen i 1964.

## Severdigheter
Landets største stavkirke, Heddal stavkirke, er bygdas sentrum.   Nær ved ligger 
Heddal bygdetun .   

## Idrett
Heddal Idrettslag driver organisert idrett innen fotball og skiidrett. 

## Bildegalleri

File:Heddal stavkirke Notodden.jpg|Heddal stavkirke
File:Heddal og Notodden Museumslag-1.jpg|Stabbur fra Heddal bygdetun
File:Herbjørnsrud går i Heddal 2005.jpg|Forfatteren Hans Herbjørnsruds gård i Heddal 
File:Betesda-Notodden.jpg|Betesda pinsemenighet i Heddal



## Eksterne lenker
* 

## Referanser
Wœrth

**Wœrth** (tysk: **Wörth**) er en kommune i departementet Bas-Rhin i Alsace i regionen Grand Est øst i Frankrike, ikke langt fra Wissembourg ved grensen til Tyskland. Kommunen ligger i kantonen Wœrth som tilhører arrondissementet Wissembourg. I  hadde Wœrth  innbyggere.

Ved denne byen stod det et stort slag tidlig under den fransk-prøyssiske krig den 6. august 1870. Slaget, som på fransk minnes som *Bataille de Frœschwiller-Wœrth* og på tysk som *Schlacht bei Wörth*, krevde 20&nbsp;000 menneskeliv.
__NOTOC__
## Befolkningsutvikling
***Antalet innbyggere i kommunen Wœrth***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Kola

**Kola** kan referere til:

## Planter
*Kola (tre), et tropisk tre som stammer fra Afrika
*Kolavalmue, en norsk flerårig art i valmuefamilien

## Kolahalvøya og relaterte sider
*Kolahalvøya
*Kola (by), en by 12&nbsp;km sør for Murmansk
*Kolabukta, en smal fjord ved Barentshavet
*Kola kjernekraftverk, et kjernekraftverk på Kolahalvøya
*Kolanordmenn, nordmenn som utvandret til Kolahalvøya
*Det superdype borehullet på Kolahalvøya, verdens dypeste borehull

## Annet
*Kolari, et landskap i Finland (Lappland)
*Kolašin, en by i Montenegro
*Slanguttrykk for kokain
Patrice Mac-Mahon

**Marie Edmé Patrice Maurice Mac-Mahon**, duc de Magenta, (født 13. juli 1808 i Sully i Saône-et-Loire i Frankrike, død 16. oktober 1893 i Montcresson i Loiret) var en franskmann av irsk avstamning. Han var Frankrikes *statssjef* (1873 til 1875) og den første av Den tredje franske republikks presidenter (1875&ndash;1879). 

Før han ble statssjef hadde han en lysende militær karriere, først i Algerie, deretter under Krimkrigen og Den østerriksk-sardinske krig. Han ble her adlet etter seieren i slaget ved Magenta og fikk tittelen *hertug av Magenta*.

Han var også en av de sentrale marskalker under den fransk-prøyssiske krig 1870&ndash;1871 (som Frankrike tapte), og var i 1871 med på å slå ned Pariserkommunen. 

## Referanser
Charles Denis Bourbaki

**Charles-Denis-Sauter Bourbaki** (født 22. april 1816 i Pau i Frankrike, død 22. september 1897 i Cambo-les-Bains ved Bayonne) var en fransk general av gresk avstamning.

Bourbaki ble offiser ved det franske infanteriet i 1836, brigadegeneral i 1854, divisjonsgeneral i 1857 og tok avskjed i 1881. Han deltok med distinksjon på Krim i 1854 og i 1859 års felttog.

Han fikk ved utbruddet av den fransk-prøyssiske krig i 1870 befalet over gardekorpset, med hvilket han i august 1870 ble omringet i festningsbyen Metz. Under beleiringen klarte Bourbaki å forlate festningen og ble sendt i særskilt meglingsoppdrag til keiserinne Eugénie, som imidlertid mislyktes. I desember samme år fikk han befalet over 1. Loirearmé med oppdrag å unnsette Belfort. På grunn av nederlaget ved Lisaine 15.-17. januar ble dette imidlertid ikke mulig å gjennomføre. Den franske styrken på  soldater og  hester ble i dagene 1.-3. februar trengt inn på sveitsisk område ved Verrières, hvor de ble avvæpnet av sveitsiske myndigheter. Bourbaki forsøkte i sin fortvilelse å begå selvmord. Etter fredsslutningen ble han sjef for 6. og senere 14. armékorps.

## Referanser


## Litteratur
* Louis d'Eichthal: *Le général Bourbaki, par un de ses anciens officiers d'ordonnance.* E. Plon, Nourrit et cie, Paris 1885, (OCLC 12526525).
* G. de Corlay: *Le général Bourbaki, 1816–1897.* C. Paillart, Abbeville 1900, (OCLC 23425910).
* Léonce Grandin: *Le général Bourbaki*, Berger-Levrault et cie., 302 pages, 1898.
Bytting

En **bytting** var i folketroen ansett for å være et barn av underjordsfolket som var ombyttet med et menneskebarn. Motivet er kjent i hele Europa. Ofte var det huldra som ble mistenkt for å ha stjålet et menneskebarn og lagt sitt eget avkom i vuggen. For å hindre dette, var man før dåpen påpasselig med å legge stål eller sølv, en åpen saks som dannet et kors, blad fra en salmebok eller bibel i barnets vugge.

Bytting kalles *skifting* på dansk og *Wechselbalg* på tysk. På engelsk sa man opprinnelig *oaf*. Fra 1560-årene kjennes ordet *changeling*, som etter hvert ble synonymt med «retardert».

Det dreide seg ofte om deformerte eller retarderte barn. I Asbjørnsens og Moes fortelling *En signekjærring* heter det at en person «som barn hadde sett en bytting ute i Ringebu, like bløt i kroppen og leddeløs som denne». Et slikt barn var en stor belastning som foreldrene forsøkte å kvitte seg med. Det vanligste var å plage barnet så den rette moren, dvs. huldra, hørte det og hentet barnet sitt, og samtidig ga det stjålne menneskebarnet fra seg. De siste århundrers folkeopplysning har gradvis fjernet denne troen på at vanskapte eller retarderte barn ikke er helt menneskelige, men avkom etter underjordiske skapninger som derfor kunne mishandles eller tas livet av.

Også Luther trodde på forestillingen om byttinger. I Dessau hadde han selv sett en tolv år gammel retardert gutt. Luther tilrådet å få gutten druknet, «for åndssvake barn er byttinger, født av kvinner som har hatt omgang med djevelen...De barna skal druknes, ikke av medlidenhet, men fordi djevelen hos byttinger har tatt sjelens plass».

I Storbritannia tenkte man seg at feene kunne ombytte udøpte barn, og i det skotske høyland ble spedbarn nøye påpasset frem til dåpen. Historikeren John Strype (1643–1737) beretter at i hans tid måtte jordmødrene avlegge ed på at de ikke deltok i tyveri av eller ombytting av spedbarn. Troen på byttinger kjennes også fra Shakespeare og Edmund Spenser. Thomas Pennant skrev i 1796 om et skotsk foreldrepar som hadde fått et barn som skrek mye. Dette forklarte de med at barnet var en bytting. De la det i en vugge og lot den stå hele natten under «feenes eik» i håp om at *tylwydd têg* (= feene) ville legge parets eget barn i vuggen før daggry. Og om morgenen fant de barnet helt stille, hvilket bekreftet deres tro.

Samen Per Utsi, født sommeren 1953 ved Karasjok, ble utsatt for grov omsorgssvikt av moren sin som tok ham for en bytting, og derfor ikke ga ham mat. Han fikk ikke annet enn vann, for dette barnet ønsket hun ikke. Utsi overlevde fordi nabokona Inga kom med mat, mens politiet ignorerte saken, selv om hun meldte fra gentatte ganger. Til sist tok hun kontakt med politiet i Vadsø, som fjernet barnet fra hjemmet. Da var han fem år. «Byttingen» hadde tilbrakt de siste to årene i en kalvebinge.

## Referanser
Auguste-Alexandre Ducrot

**Auguste-Alexandre Ducrot** (født 24. februar 1817 i Nevers i Frankrike, død 16. august 1882 i Versailles) var en fransk general.

## Liv og virke
Ducrot ble utdannet ved militærskolen i Saint-Cyr og trådte inn som offiser i infanteriet i 1837.

Han ble oberst og regimentssjef i 1853, og brigadegeneral i 1858. I løpet av sin militære karriere så han tjeneste i Afrika og  Italia og under den fransk-prøyssiske krig. Året før sistnevnte krig brøt ut ble han postert til Strasbourg som divisjonsgeneral, og han gjorde raskt den franske keiser Napoleon III oppmerksom på de tyske styrkers militære overlegenhet.

Men den franske krigserklæring kom likevel i 1870. Ved krigsutbruddet fikk Ducrot befalet over 1. infanterifordeling av 3. armékorps, men han ble allerede 17. august sjef for korpset. Da Patrice de Mac-Mahon ble såret i slaget ved Sedan, ble Ducrot øverstkommenderende men måtte etter noen timer gi fra seg befalet til general Emmanuel Félix de Wimpffen.

Etter kapitulasjonen ved Sedan klarte Ducrot å komme seg unna. Han hadde gitt sitt æresord om å melde seg til tyskerne i Pont-à-Mousson, og fikk lov til å begi seg dit på egen hånd. Han så gjorde, og meldte seg som lovet. Men så var det slik forvirring på den overfylte stasjonen at han klarte å komme seg unna. Han ble etter flukten sjef for den nyoppsatte 2. armé i Paris.

Etter at krigen var tapt og freden var inntrådt, var han 1871 medlem av nasjonalforsamlingen, og 1872-78 sjef for 8. armékorps. Denne stilling måtte han til slutt forlate som mistenkt for antirepublikanske sympatier.

## Verker
* *La journée de Sedan avec le 1er corps de l'Armée de Chalon*. – Paris : Dentu, 1871
* *Wissembourg*. – Paris : Dentu, 1873
* *La défense de Paris (1870–1871)*. 4 bind. – Paris : Dentu, 1875–78

## Referanser


## Litteratur
* *Les enfants du général Ducrot*: *La vie militaire du général Ducrot d'après sa correspondance (1839–1871)*. – Paris : Plon et Nourrit, 1895
Loir

**Loir** er en elv i det vestlige Frankrike, med utspring i departementet Eure-et-Loir og utløp i elven Sarthe ved Briollay nord for byen Angers. Loir er 317,4 km lang.

## Geografi

### Departement og byer
* Eure-et-Loir (28): Illiers-Combray, Bonneval, Châteaudun, Cloyes-sur-le-Loir
* Loir-et-Cher (41): Morée, Vendôme, Montoire-sur-le-Loir
* Sarthe (72): La Chartre-sur-le-Loir, Château-du-Loir, Le Lude, La Flèche
* Maine-et-Loire (49): Durtal, Seiches-sur-le-Loir

### Sideelver
* Ozanne
* Yerre
* Braye
* Aigre
* Conie

## Se også

* Loire – den lengste av Frankrikes elver med en lengde på 1006 km og et nedbørfelt på 117 356 km².

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fakultet (utdanning)

Et **fakultet** er normalt en underavdeling av et universitet som er rettet mot forskning og undervisning i en gruppe relaterte fag, som for eksempel *det juridiske fakultet* eller *det odontologiske fakultet*. 

Det styres av en valgt eller ansatt leder, dekanus (feminin form *dekana*), og har også en eller flere valgte eller ansatte nestledere, *prodekaner*.  Vanligvis er et fakultet sammensatt av institutter som har mer fagspesifikke ansvarsområder. En viktig oppgave for et fakultet er å kontrollere og administrere eksamener, inkludert innvilgning av akademiske grader som bachelor, master og doktorgrader. Flere typer fakulteter er primært rettet mot utdanning for rekruttering til profesjoner som tannlege (odontologi), lege (medisin), og psykolog (psykologi). 

Tradisjonelt dannet samlingen av alle dekanene ved et universitet kjernen i styret for universitetet, et kollegium sammensatt av en valgt rektor pluss valgte ledere for hver faggruppe sammen med representanter for andre grupper som studenter og ikke-vitenskapelig ansatte.  Denne praksisen er nå i Norge endret med den siste revisjonen av lov for universiteter og høyskoler.

Ett unntak i Norge er Menighetsfakultetet, som er et selvstendig fakultet uten tilknytning til et universitet.

## Kilder
* Store norske leksikon: Fakultet Besøkt 16. november 2024
Støping (folkemedisin)

**Støping** var i folkemedisinen en vanlig metode for å diagnostisere sykdommer. Støping er kjent fra Skandinavia og Tyskland.

Metoden gikk ut på å helle flytende bly i et kar med vann som ble holdt over hodet på den sjuke. Av figurene som danna seg i vannet kunne en så si noe om sjukdomsårsaken. En skulle helst bruke bly med særlig magisk kraft, f.eks. bly fra et kirkevindu eller bly fra korset mellom fire ruter («korsbly»). En kunne også smelte arvesølv. Smelta kunne dertil helles gjennom det korset som ei åpen saks danner. Sjølve støpinga ble som oftest ledsaget av magiske formularer.
Loire

:*Se også [[Loire (departement)]].*
**Loire** er den lengste av Frankrikes elver med en lengde på 1006 km og et nedbørfelt på 117&nbsp;356 km². Dette tilsigsområdet utgjør mer enn en femtedel av Frankrike. Elven løper helt fra Massif Central mot sør, så nordover og til slutt mot vest gjennom Vest-Frankrike. Loiredalen ble en del av verdensarvlisten til UNESCO 2. desember 2000.

## Etymologi
Navnet «Loire» kommer fra det latinske ordet *Liger*, som igjen er en transkripsjon av det galliske (keltiske) navnet på elven. Det galliske navnet på elven kommer av det galliske ordet *liga*, som betyr «silt, sediment, slam», og som har gitt det franske ordet *lie* (bunnfall i vin). *Liga* kommer av den urindoeuropeiske rota **legh-*, som betyr «å ligge» (som òg er opphavet til dette norske ordet).

I fransk er adjektivet som kommer fra elven *ligérien*, som i *le climat ligérien* («klimaet i Loiredalen»). Klimaet i områdene langs elven blir regnet som det mest behagelige i Nord-Frankrike med varmere vintre og ikke alt for varme somre.

Den må ikke forveksles med en av sine sideelver, som heter Loir.

## Geografi
Loire har sitt utspring i de nordøstlige delene av Cevennene, og renner hovedsakelig nordover gjennom Roanne og Nevers til Orléans, og fra der vestover gjennom Tours til Biscayabukta og Atlanterhavet ved Nantes. Loire er 1005,9 km lang og har et nedbørsfelt på  117&nbsp;356 km.

Elven har til tider ført til alvorlige flommer. Flommene i 1856, 1866 og 1910 er eksempler på dette.

I motsetning til mange andre elver i Vest-Europa er det svært få demninger og sluser i Loire (Villeres-demningen som ble bygd i 1985 et par kilometer sør for Roanne, har spilt en nøkkelrolle i å hindre flom). På grunn av dette er Loire en svært populær elv for båtturer, der den renner gjennom de frodige landbruksområdene, og forbi kalksteinsklipper og eventyraktige slott. 

### Sideelver

* Allier
* Cher
* Indre
* Loiret
* Maine
** Mayenne
** Sarthe
*** Loir
* Vienne
* Erdre

### Departement og byer

Flere departement i Frankrike er kalt opp etter Loire. Loire renner gjennom følgende departement og byer: 

* Ardèche
* Haute-Loire: Le Puy-en-Velay
* Loire: Feurs, Roanne
* Saône-et-Loire: Digoin
* Allier
* Nièvre: Nevers
* Cher: Sancerre
* Loiret: Gien, Orléans
* Loir-et-Cher: Blois
* Indre-et-Loire: Amboise, Tours
* Maine-et-Loire: Saumur
* Loire-Atlantique: Ancenis, Nantes, Saint-Nazaire

## Se også

* Kommuner i departementet Loire
* Loir – en sideelv til elven Sarthe i det vestlige Frankrike

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Centre-Val-de-Loire 
* Pays de la Loire 
* Vannveier i Frankrike
Blåstertopp

**Blåstertopp** (Sindarin: **Amon Sûl**, *Vindens Ås*) er en fiktiv ås fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Den ligger i Eriador, og er den sørligste og høyeste av åsene i åsrekken **Blåsteråsene**.

Blåstertopp overvåker den store østveien øst for Bri, omtrent midtveis mellom Hobsyssel og Kløvendal. Åsen reiser seg tusen fot over bakken rundt, og der var det et vakttårn i Arnors dager. Vakttårnet og befestningen ble ødelagt og brent i året 1409 i det tredje tidevervet, men toppen er ennå omkranset med en ring av steiner. En sti leder opp på åsen fra nordvest, og dette forbant Amon Sûl med de andre småfortene i Blåsteråsene. Tårnet på Amon Sûl holdt en gang i tiden en av de syv Palantírene.

Blåstertopp er ikke nevnt i *[[Hobbiten]]*, men det flere ting som hender der i *[[Ringenes herre]]*. Etter at de fire hobbitene, Frodo, Sam, Munti og Pippin, flykter fra Bri sammen med Vidvandre unngår de hovedveien og kommer opp på Blåstertopp nordfra. På toppen oppdager de et budskap fra Gandalv, og de ser at 5 av Ringskrømtene nærme seg åsen, fra veien, på sørsiden. Den natten de tilbrakte i et søkk i åssiden ble de angrepet av Ringskrømtene, og Frodo ble stukket i skulderen av et *Morgul blad*, en forgiftet kniv, men de ble drevet vekk av de andre hobbitene og Vidvandre.
Vitry-le-François

**Vitry-le-François** er en kommune i departementet Marne i regionen Grand Est sør i Frankrike. Vitry-le-François er underprefektur i departementet. Byen ligger ved elva Marne, og er det vestlige endepunktet for Marne-Rhinekanalen.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Vitry-le-François***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Samois

**Samois** var verdens første åpent lesbiske/feministiske SM-organisasjon. Organisasjonen eksisterte mellom juni 1978 og mai 1983 i San Francisco, USA.

Samois er mest kjent for boka *Coming to Power – Writing and graphics on Lesbian S/M*, som var en antologi med tekster om SM skrevet av medlemmene i organisasjonen. Boka kom ut i 1981. Den fikk mye oppmerksomhet, og den provoserte andre feministiske miljøer. Flere feministiske og lesbiske magasiner nektet å skrive om boka eller ta inn annonser for den, og enkelte feminist-bokhandler nektet rett og slett å ta den inn. Likevel solgte boka godt.

En tredel av denne boka ble gitt ut på dansk i 1988 under navnet *SMerte rimer på hjerte – Om lesbiske og sadomasochisme*.

I 1981 holdt Samois også den første Ms. Leather-konkurransen.

Organisasjonen ble sentral i de tidlige stadiene av de feministiske «sex-krigene» i USA mellom ekstreme feministiske porno- og SM-motstandere og kvinnelige sadomasochister. Samois mente at SM var forenlig med de feministiske verdiene og idealene, og var imot de generelle negative holdningene til SM som fantes i det feministiske miljøet.

Samois hentet navnet sitt fra boka *Historien om O*. Der er Samois navnet på stedet der den eneste kvinnelige Dominaen i boka bor, og hvor det foregår SM-aktivitet kun mellom kvinner.

Et av de mest kjente medlemmene i Samois er forfatteren og SM-aktivisten Pat Califia.

## Eksterne lenker
* Artikkel om Samois av tidligere leder Gayle Rubin i ''Leather Times'' og ''Encyclopedia of Lesbian, Gay, Bisexual, and Transgender History in America'' (pdf-fil)
I Was a Teenage Frankenstein

***I Was a Teenage Frankenstein*** er en film fra 1957, og er en av mange filmer med Mary Shelleys monster fra romanen *[[Frankenstein]]*.

## Historien
«Professor Frankenstein», en universitetsprofessor med en alligatordam under huset sitt, stjeler kroppsdeler fra døde idrettsmennesker fra et flyvrak etter det har krasjet. Han bygger et mannlig monster med et skremmende ansikt som begynner å drepe i studenbyen.

## Se også
* Liste over Frankenstein-filmer

## Eksterne lenker
*
Frankensteins hevn

***Frankensteins hevn*** er en britisk film fra 1958, og Hammer Film og Terence Fishers andre film om Frankenstein, Mary Shelleys udødeliggjorte skikkelse fra romanen *[[Frankenstein]]*. Den første filmen het *[[The Curse of Frankenstein]]* (1957).

## Historien
«Baron Frankenstein» (Peter Cushing) unnslipper giljotinen ved å sende en uskyldig prest i sitt sted.
Han reiser til Tyskland, hvor han dukker opp noen få år senere som «Dr. Stein». Han blir leder for et sykehus for fattige, og han bygger en kropp til sin forkrøplede assistent, «Karl», som han har amputert fra sine pasienter. Dette er forskjellen i denne filmen, hvor «Frankenstein» har et offer som ønsker å donere hjernen sin. «Karl» var også den som hjalp ham å rømme fra henrettelsen. «Frankenstein»s nye partner er den idealistiske «Dr. Hans Kleve», som brukte sin kjennskap til Dr. Steins rette identitet for å få stillingen. 

«Karl»s hjerne blir suksessfullt transplantert inn i sin nye kropp, og dette monsteret spilles i denne filmen av Michael Gwynn. «Frankenstein» ønsker å vise ham frem i det medisinske miljøet, men stakkars «Karl» ønsker bare å leve et «normalt» liv. Når han førsøker å rømme, blir han slått og hjernen hans skadet. Ikke bare begynner «Karl» å drepe mennesker, man han får også kannibalistiske trekk.

## Rolleliste

## Filmer i serien
* *[[The Curse of Frankenstein]]* (1957)
* *[[Frankensteins hevn]]* (1958)
* *[[The Evil of Frankenstein]]* (1964)
* *[[Udyret Frankenstein]]* (1967)
* *[[Frankenstein Must Be Destroyed]]* (1969)
* *[[Frankenstein (1970)|Frankenstein]]* (1970)
* *[[Frankenstein og Helvetesmonsteret]]* (1973)

## Se også
* Liste over Frankenstein-filmer

## Eksterne lenker
*
VM i curling for menn 1978

**Curling-VM for herrer 1978** ble arrangert 27. mars – 2. april 1978 
i *Winnipeg Arena* i Winnipeg i Manitoba i Canada.

* USA vant 6-4 i finalen over Norge
* Norge vant 6-2 i semifinalen over Canada
* USA vant 6-5 i semifinalen over Sverige
* Norge endte opp med 7 seire og 5 tap

## Eksterne lenker
* WCF Statistics
VM i curling for menn 1977

**Curling-VM for herrer 1977** ble arrangert 28. mars – 3. april 1977 
i *Färjestads Ishall* i Karlstad i Sverige.

* Sverige vant 8-5 i finalen over Canada
* Canada vant 8-5 i semifinalen over Skottland
* Sverige vant 5-0 i semifinalen over USA
* Norge endte opp på 6.-plass med 5 seire og 4 tap
* Sverige endte opp med 10 seire og kun 1 tap (mot Frankrike)

## Eksterne lenker
* WCF Statistics
VM i curling for menn 1976

**Curling-VM for herrer 1976** ble arrangert 22. mars – 28. mars 1976 
i *Memorial Auditorium* i Duluth i USA.

* USA vant 6-5 i finalen over Skottland
* USA vant 9-3 i semifinalen over Sverige
* Skottland vant 5-3 i semifinalen over Sveits
* Norge endte opp på 6.-plass med 4 seire og 5 tap
* USA endte opp med 10 seire og kun 1 tap (mot Sverige)

## Eksterne lenker
* WCF Statistics