open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rosenmåke

**Rosenmåke** (*Rhodostethia rosea*) er en monotypisk art i den monotypiske slekten ***Rhodostethia***, som inngår i gruppen måker (Larinae). 

Arten er arktisk og hekker på myrgrunn i nordlig taiga og tundra i det nordlige Sibir, såvidt i det nordøstlige Canada, og langs øst- og vestkysten på Grønland, mens den tilbringer vintersesongen i havområdene ved Beringstredet. Det er kjent at noen fugler også kan overvintre i Nordvest-Atlanteren, på et begrenset område i Labradorsjøen. Arten ble observert i Berlevåg i juni 2014..

## Beskrivelse

Rosenmåka blir omkring  og veier typisk cirka . Vingespennet utgjør cirka . Fjærdrakten er hovedsakelig hvit med lys grå overside og en karakteristisk svart, tynn ring som renner over bakhodet, ned kinnene og rundt halsen på fuglen i hekketiden. Ringen mangler utenfor hekketiden. Nebbet er sort og de undere ekstremitetene gule.

## Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2016), som i all vesentlighet støttes av HBW Alive. Norske navn følger NOF der disse finnes. Norske navn i parentes er ikke offisielle.

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler, 3 familier, 4 slekter, 13 arter
** Charadrii, lofugler, 6 familier, 3 underfamilier, 20 slekter, 90 arter
** Scolopaci (også kalt Limicoli), snipefugler (også kalt vadefugler), 5 familier, 5 underfamilier, 29 slekter, 112 arter
** Turnici, springvaktelfugler, 1 familie, 2 slekter, 17 arter
** Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
*** Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
*** Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
*** Stercorariidae, 1 slekt, 7 arter
*** Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
*** Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter
**** Anoinae, noddyer
**** Gyginae, silketerner
**** Rynchopinae, saksenebber
**** Sterninae, terner
**** Larinae, måker
***** *[[Creagrus]]*
***** *[[Hydrocoloeus]]*
***** *[[rosenmåke|Rhodostethia]]* (monotypisk)
****** *[[rosenmåke|R. rosea]]*, rosenmåke (monotypisk)
***** *[[Rissa (slekt)|Rissa]]*
***** *[[Pagophila]]*
***** *[[Xema]]*
***** *[[amurdvergmåke|Saundersilarus]]* (monotypisk), amurdvergmåke eller gulehavsmåke 
***** *[[Chroicocephalus]]*
***** *[[Leucophaeus]]*
***** *[[Ichthyaetus]]*
***** *[[Larus]]*

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Fjelljo

**Fjelljo** (*Stercorarius longicaudus*) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Arten tilhører gruppen som kalles «jagere», som har forlengede midtre halefjær. To underarter anerkjennes.

## Biologi

Fjelljo er den minste av joene og blir omkring  lang, noe som inkluderer de opp mot  lange midtre halefjærene. Hannen veier typisk , mens hunnen blir større og veier omkring . Vingespennet utgjør typisk cirka .

Hekkedrakten er forholdsvis lys grå og hvit, mens vinterdrakten er mørkere brun. De midtre halefjærene er forlengede og tapes med vinterdrakten. Ungfuglens fjærdrakt er grå. Voksen fugl har mørk hette på hodet. Kjønnene er like.

Fjelljoen hekker i fjellet, men er ellers å finne langt til havs. Er det dårlig med smågnagere lar den gjerne være å hekke. Det er vanlig med to egg, som ruges ut av begge foreldrene. Ungene tas også vare på av begge foreldrene fram til de klarer seg på egen hånd – cirka 6 uker etter klekking. Fjelljoen er en fryktløs forsvarer av rede og unger. 

I hekketiden spiser fuglen lemen og andre smågnagere, men ellers lever den på fisk og annen mat fra havet. Den kan også gjerne stjele mat fra andre fugler og spise andre fuglers unger.

Fjelljoen hekker i fjellet i hele Norge, og helt ned til kysten i Finnmark. Den hekker også på Svalbard. Tidlig på høsten forlater den landet, og overvintrer langt ute i Atlanterhavet.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler
*** Stercorariidae, jofamilien
**** *[[Joer|Stercorarius]]* 
***** *[[Storjo|S. skua]]*, storjo
***** *[[Kaneljo|S. chilensis]]*, kaneljo
***** *[[Sørjo|S. maccormicki]]*, sørjo
***** *[[Sørhavsjo|S. antarcticus]]*, sørhavsjo
***** *[[Polarjo|S. pomarinus]]*, polarjo
***** *[[Tyvjo|S. parasiticus]]*, tyvjo
***** *[[Fjelljo|S. longicaudus]]*, fjelljo
****** *S. l. longicaudus* (nominatformen), arktisk og subarktisk Skandinavia og Russland østover til elven Lena
****** *S. l. pallescens*, Nordøst-Sibir øst for elven Lena, arktisk Alaska, Nord-Canada og Grønland

## Referanser




## Kilder
* Long-tailed jaeger i Avibase 

## Eksterne lenker
*
Bonapartesnipe

**Bonapartesnipe** (*Calidris fuscicollis*) er en monotypisk vadefugl i snipefamilien.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler
** Charadrii, lofugler
** Scolopaci (Limicoli), snipefugler
*** Pedionomidae, slettevandrerfamilien
*** Thinocoridae, rypesnipefamilien
*** Rostratulidae, riksesnipefamilien
*** Jacanidae, bladhønsfamilien
*** Scolopacidae, snipefamilien
**** Numeniinae, 
**** Limosinae, 
**** Calidrinae, 
***** Arenariini, 
***** Calidrini, 
****** *[[Calidris]]*
******* *[[Sibirsnipe|C. tenuirostris]]*, sibirsnipe
******* *[[Polarsnipe|C. canutus]]*, polarsnipe (islandssneppe)
******* *[[Brottsnipe|C. virgata]]*, brottsnipe
******* *[[Brushane|C. pugnax]]*, brushane
******* *[[Fjellmyrløper|C. falcinellus]]*, fjellmyrløper (brednebbsnipe)
******* *[[Spisshalesnipe|C. acuminata]]*, spisshalesnipe
******* *[[Styltesnipe|C. himantopus]]*, styltesnipe
******* *[[Tundrasnipe|C. ferruginea]]*, tundrasnipe (krumnebbsnipe)
******* *[[Temmincksnipe|C. temminckii]]*, temmincksnipe (temminksnipe)
******* *[[Langtåsnipe|C. subminuta]]*, langtåsnipe
******* *[[Skjesnipe|C. pygmaea]]*, skjesnipe
******* *[[Rødstrupesnipe|C. ruficollis]]*, rødstrupesnipe (ruststrupesnipe)
******* *[[Sandløper|C. alba]]*, sandløper (polarløper, strandløper)
******* *[[Myrsnipe|C. alpina]]*, myrsnipe
******* *[[Klippesnipe|C. ptilocnemis]]*, klippesnipe
******* *[[Fjæreplytt|C. maritima]]*, fjæreplytt (fjærepist, fjæremus)
******* *[[Gulbrystsnipe|C. bairdii]]*, gulbrystsnipe
******* *[[Dvergsnipe|C. minuta]]*, dvergsnipe
******* *[[Pygmesnipe|C. minutilla]]*, pygmesnipe (pygmésnipe)
******* *C. fuscicollis*, bonapartesnipe, (monotypisk)
******* *[[Rustsnipe|C. subruficollis]]*, rustsnipe
******* *[[Alaskasnipe|C. melanotos]]*, alaskasnipe
******* *[[Sandsnipe|C. pusilla]]*, sandsnipe
******* *[[Berigsnipe|C. mauri]]*, berigsnipe (beringsnipe)
****** *[[Prosobonia]]*, (polynesiasniper)
**** Scolopacinae, 
**** Tringinae, 
** Turnici, springvaktelfugler
** Lari, måkefugler

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Ismåke

**Ismåke** (*Pagophila eburnea*) er en høyarktisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i slekten ***Pagophila***, som er monotypisk og tilhører gruppen måker. Arten overvintrer regelmessig i Norge, men den hekker ikke på og ved fastlandet.

## Taksonomi
Ismåke har av og til blitt plassert i slekten *[[Larus]]*, men osteologiske undersøkelser viser  at den er distinkt fra disse fuglene. Arten har av noen også blitt regnet som en mellomform av joer og måker, uten at dette har blitt nærmere dokumentert. En studie fra 2000 fant imidlertid ut, at *Pagophila* er søstergruppen til *[[Xema]]*, til tross for store forskjeller i fjærdrakten.

## Biologi

Ismåka er på størrelse med fiskemåke, men den ser kraftigere og mer kompakt ut på grunn av sine bredere vinger, tykkere kropp og kortere hals og undere ekstremiteter. Arten er cirka  lang og veier typisk . Vingespennet utgjør normalt . Fjærdrakten er helhvit og de undere ekstremitetene sorte. Nebbet er blågrått innerst og gult ytterst.

Arten hekker i hovedsak fra Canada (Queen Elizabeth Islands og den nordlige Baffinøya) til Severnaja Zemlja, Nysibirøyene og Heraldøya, men den har sin med hovedutbredelse på Spitsbergen og Frans Josefs land. Utenom hekketiden har den imidlertid en sirkumpolar utbredelse over det meste av Arktis og områdene like sør for dette, inkludert i Norge. Arten har et ternelignede rop; «*kriææh*». Den flyr med spenstige, lette vingeslag. Det tar to år før ungfuglene får en voksen drakt. 

Den globale hekkebestanden har blitt anslått til cirka  par, hvorav man regner med at cirka 80 prosent hekker i Russland. Svalbardbestanden er estimert til omkring  par. Ismåken hekker i kolonier (ofte sammen med krykkje eller andre sjøfugler) i klipper (opp mot ) langs iskanten ved de arktiske kystene. I Russland kan koloniene telle opp mot  par, men på Svalbard er koloniene sjelden større enn  par, og bare unntaksvis opp mot 150 par. 

Arten legger ett til tre olivengrønne egg i et reir på bakken som er fylt med mose, lav og tang. Den fanger fisk og krepsdyr, men de er også åtseletere og er ofte funnet på døde sel og delfiner. De er også kjent for å følge etter isbjørner og andre rovpattedyr for å ta restene av rovdyrenes bytte. Selfangerne kaller den isrype, isbjørnens følgesvenn.

## Inndeling
Inndelingen i første kolonne følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2016). Inndelingen i andre kolonne følger HBW Alive og er i henhold til Burger, Gochfeld & Bonan (2018). I begge tilfeller følger norske navn på grupper og arter Norsk navnekomité for fugl i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017). Norske arts- og gruppenavn i parentes er imidlertid ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sandterne

**Sandterne** (*Gelochelidon nilotica*) er eneste art i slekten ***Gelochelidon*** i delgruppen terner (Sterninae), som videre er en del av måkefamilien (Laridae). 


File:Gull billed Tern I IMG 9309.jpg
File:Gull billed Tern I IMG 9354.jpg
File:Gelochelidon nilotica.jpg
File:Gull-billed Tern (Gelochelidon nilotica) W IMG 6889.jpg|Andhra Pradesh, India.
File:Gelochelidon nilotica vanrossemi.jpg|San Diego National Wildlife Refuge 
|Bangalore, Sngama river
Gelochelidon nilotica MHNT.ZOO.2010.11.142.1.jpg |Museum specimen 


## Eksterne lenker
*
Kongeterne

* se inndeling!

**Kongeterne** (*Thalasseus maximus*) er en kystbunden overflatebeitende sjøfugl som tilhører slekten *[[Thalasseus]]* (toppterner) og inngår i delgruppen terner (Sterninae) i måkefamilien (Laridae). Toppterner er større enn andre terner og karakteriseres av en bakovervoksende fjærtopp som kan reises på issen. 

## Biologi

Kongeterne blir  lang, veier  og har et vingespenn på . Hannen blir som regel litt større enn hunnen, med kroppsmassen varierer ganske mye. Nominatformen blir dessuten noe større  enn rasen *albididorsalis* .

Fjærdrakten er overveiende lysegrå og hvit. I hekkedrakt har arten svart hodehette, mens den i vinterdrakt har helthvit isse med en svart fjærkrans i nakkeregionen.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008, 2017, 2020). Eventuelle navn i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler, 3 familier, 4 slekter, 13 arter
** Charadrii, lofugler, 6 familier, 3 underfamilier, 20 slekter, 90 arter
** Scolopaci (også kalt Limicoli), snipefugler (også kalt vadefugler), 5 familier, 5 underfamilier, 29 slekter, 112 arter
** Turnici, springvaktelfugler, 1 familie, 2 slekter, 17 arter
** Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
*** Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
*** Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
*** Stercorariidae, 1 slekt, 7 arter
*** Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
*** Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter
**** Larinae, måker
**** Anoinae, noddyer
**** Gyginae, silketerner
**** Sterninae, terner (9 slekter, 38 arter)
***** *[[sotterner|Onychoprion]]*, (sotterner), (4 arter)
***** *[[dvergterner|Sternula]]*, (dvergterner), (7 arter)
***** *[[Phaetusa]]* (monotypisk)
***** *[[Gelochelidon]]* (monotypisk)
***** *[[Hydroprogne]]* (monotypisk)
***** *[[Larosterna]]* (monotypisk)
***** *[[svartterner|Chlidonias]]*, (svartterner), (4 arter)
***** *[[havterner|Sterna]]*, (havterner), (13 arter)
***** *[[Thalasseus]]* (toppterner), (6 arter)
****** *[[kongeterne|T. maximus]]*, kongeterne
******* *T. m. albididorsalis*, 
******* *T. m. maximus*, nominatformen
****** *[[hinduterne|T. bergii]]*, hinduterne
****** *[[splitterne|T. sandvicensis]]*, splitterne
****** *[[langnebbterne|T. elegans]]*, langnebbterne (monotypisk)
****** *[[bengalterne|T. bengalensis]]*, bengalterne
****** *[[kinaterne|T. bernsteini]]*, kinaterne (monotypisk)
**** Rynchopinae, saksenebber

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Hinlopen

**Hinlopen** kan vise til:

* Thymen Jacobsz Hinlopen (1572–1637) – en nederlandsk handelsmann
* Hinlopenstretet – et sund mellom Spitsbergen og Nordaustlandet på Svalbard
* Hinlopenbreen – en isbre på Svalbard
Hvitkinnsvartterne

**Hvitkinnsvartterne** (vitenskapelig navn *Chlidonias hybrida*) er en fugl.

## Kilder
* White-winged tern i Avibase 

## Eksterne lenker
*
Svartterne

* *Chlidonias niger niger*
* *Chlidonias niger surinamensis*

**Svartterne** (vitenskapelig navn *Chlidonias niger*) er en fugl.

## Eksterne lenker
*
Alkekonge

* *[[Alle alle alle|A. a. alle]]*
* *[[Alle alle polaris|A. a. polaris]]*

**Alkekonge** (*Alle alle*) er en pelagisk dykkende sjøfugl og den minste av alkene (Alcini), en monofyletisk gruppe som tilhører familien alkefugler (Alcidae). Arten er trolig den mest tallrike sjøfuglarten i verden. Den globale bestanden er anslått til cirka 15 millioner par.

## Beskrivelse
Alkekongen er en liten, tettbygd og kompakt alkefugl med korte bein og et kort, butt nebb. Fjærdrakten er svart på oversiden og hvit på undersiden. Nebb og lemmer er svarte. Om vinteren blir arten hvit i strupen, på halssidene og på brystet. Den blir omkring 17&ndash;20&nbsp;cm lang og veier typisk 130&ndash;200&nbsp;g.

## Utbredelse og atferd
Alkekongen er en høyarktisk art som hekker på Baffinøya i Canada, på Grønland, Jan Mayen og Svalbard, samt på Frans Josef Land, Novaja Semlja og Severnaja Semlja i Russland.

Arten lever i store kolonier på fjellrike kyster med isfritt hav. Den bygger sitt reir i fjellsprekker og under store steiner. Den legger oftest bare ett egg som paret sammen ruger i mellom 28 til 31 døgn. Når ungene er flygedyktige etter cirka 27 døgn, forlater de reiret sammen med hannen og flyr ut til sjøen.

Føden består i hovedsak av små krepsdyr, spesielt hoppekreps. *[[Calanus glacialis]]* dominerer i kalde vannmasser og *[[Calanus finmarchicus]]* (raudåte) i varme.

### Underarter
Det er beskrevet to underarter; *[[Alle alle polaris|A. a. polaris]]*, som hekker på Frans Josef Land, og den noe mindre *[[Alle alle alle|A. a. alle]]*, som forekommer innenfor resten av artens utbredelsesområde, inkludert Svalbard (der den er mest tallrike fuglearten).

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Steppehøne

**Steppehøne** (*Syrrhaptes paradoxus*) er en monotypisk art av fugl i sandhønsfamilien (Pteroclidae). Arten er utbredt i Sentral-Asia, for det meste mellom 40° N og 50° N.

Arten er nært beslektet med tibetsteppehøne (*S. tibetanus*), og tilsammen utgjør de to artene slekten *[[Syrrhaptes]]*.

Steppehøne har ved flere anledninger invadert Norge i relativt store antall, men de fleste observasjonene er fra tiden før 1889. De ble i hovedsak gjort i Sør-Norge, med hovedvekt for Sør-Østlandet og Sør-Vestlandet. Arten ble også observert i Nord-Trøndelag i 1990.

## Biologi
Steppehøna blir 27–41 cm lang og hannen veier typisk 250–300 g, mens hunnen er noe mindre og veier 200–260 g. Vingespennet er cirka 60–78 cm.

Steppehøne har en svart flekk på magen og undersiden av vingene er lyse. Hannen har grått hode og bryst, oransje fjes og et grått brystbånd. Hunnen mangler brystbåndet, er mer stripet på overdelene, og har mindre kraftige farger. Den har et lite, dueaktig hode og hals og en kraftig og kompakt kropp. Vingene og halen er spisse. Føttene har fjærkledde framtær, mens den bakre tåen er naken. Arten har en hurtig, direkte flukt. Flokker flyr til vannhull ved soloppgang og solnedgang. 

Habitatet består som regel av stepper og halvørken med sparsom lavtvoksende vegetasjon av gress og kratt, men man finner den også på brakkmark og områder med forlatte åker. Fuglene opptrer i såvel flatt som kupert terreng, inkludert i fjellområder i høyder opp mot  i Tien Shan. Den sies å foretrekke leire fremfor sand og steinete jord, og arten unngår drivende sand og vannløse vidder.

Arten er delvis migrerende, i det fugler som opptrer i den nordlige utbredelsen forlater disse områdene i vintersesongen (september–april). Trekket utløses imidlertid av snøfallet, så det kan variere fra år til år. Man regner derfor med at det er tilgangen på mat som avgjør. Arten er utpreget frøeter, men fuglene spiser også skudd fra mange ulike planter. Noen steder ernærer de seg også tidvis av kultivert korn.

Steppehøna hekker i perioden april–juni. Reiret bygges rett på bakken, noen ganger skjermet av busker eller gress, og ofte tett på andre par (4–6 m mellom). Hunnen legger normalt tre egg, av og til kun to. Inkubasjonen tar cirka 23–26 dager. Kyllingene er dunkledde og blekbrune i fargen, med mørke flekker og smale hvite streker.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Mongolturteldue

**Mongolturteldue** (*Streptopelia orientalis*) er en art i duefamilien (Columbidae) og inngår der i slekten *[[Streptopelia]]*. Det er først og fremst to distinkte raser av denne, *Streptopelia orientalis orientalis* på den sentrale taigaen i Sibir og *Streptopelia orientalis meena* i de åpne skogsområdene i Sentral-Asia.

## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 76 (Akershus)

**Fylkesvei 76 i Akershus** gikk mellom Ottarsrud og Horgen i Frogn. Veiens lengde var 4,7&nbsp;km.

Tidligere var veien del av riksvei 153, som opprinnelig også gikk mellom Dyrløkke og Ottarsrud. 

2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1390 og en delstrekning av fylkesvei 1381.

## Kommuner og knutepunkter

* fra Horgen mot  Vassum, kun avrampe fra nord / pårampe mot nord

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart
Odderøya fyr

**Odderøya fyr** er et havnefyr ved innseilingen til Vestre havn i Kristiansand. Fyret ble opprettet i 1832.  

Fyrstasjonen er landfast og ligger på halvøya Odderøya, 1&nbsp;km sør for kvadraturbebyggelsen. Fyrstasjonen er bygget samtidig med Oksøy fyrstasjon og har funksjonell og visuell forbindelse med denne og Grønningen fyrstasjon.  

Fyrbygningen er oppført i tre med det opprinnelige lyktehuset innebygd i gavlen. En tåkeklokke henger i en galge foran hovedbygningen. 

Anlegget omfatter maskinhus/fyrbetjentbolig, bryggerhus, oljebod, naust og brygge. Dagens bygningsmasse er i hovedsak oppført i 1874 da fyret ble flyttet og det første fyrhuset revet.

## Fyrets utvikling
Den opprinnelige fyrbygningen var liten, skrøpelig og lå lavt i terrenget ytterst på pynten. Fyrdirektøren hadde satt følgende ramme for anlegget: «Bekvemeligheder med største Økonomi og saavidt at et Par enslige Folk kan bo der». Også teknologien var enkel i starten. Hovedlampen var en rundbrenner med parabolsk reflektor som vendte sørover. Den var skjermet for bare å være synlig i trygt farvann mellom Grønningen og Oksøy og for å markere leden videre innover. I tillegg hadde fyret to flatbrennerlamper med reflektorer, én i retning Dybingen og én inn mot havnen. Alle tre lampene lyste ved brenning av rapsolje. Hovedlampen skulle være tent fra solnedgang til soloppgang hele året.

I 1874 ble fyret flyttet høyere opp dit den fredede fyrstasjonen ligger i dag og fikk høyere standard. Men heller ikke nå fungerte fyrlykten tilfredsstillende. I 1885 ble det derfor montert en fyrlampeoperatør som ga et blinkende lys for å skille fyrlyset fra bakgrunnsbelysningen fra byen. Året etter ble det satt opp en 700&nbsp;kg tung tåkeklokke i en galge foran gavlveggen mot sjøen.

I 1914 fikk fyrlykten på Odderøya et 4. ordens linseapparat.

I 1927 og 1928 ble både fyrlykten og tåkeklokken elektrifisert. Dermed var det slutt på bæring og påfylling av petroleum, snyting av veker og pussing av sotete lampeglass og ruter. Nødaggregat ble også installert.

I 1984 ble det satt opp en ny, moderne fyrlykt foran den gamle fyrbygningen. Linseapparatet fra 1914 ble overført til den nye lykten. Samtidig ble fyrstasjonen automatisert og avfolket. 

## Status
Fyrstasjonen på Odderøya er et typisk, lite trefyr med tårn og lykt i gavlen på bolighuset. Fyrstasjon er et karakteristisk trekk i Kristiansands havnebilde og har fyrhistorisk og opplevelsesmessig verdi ved sin forbindelse til Oksøy og Grønningen fyrstasjoner. Det frittliggende tåkeklokkeanlegget er det eneste av sitt slag som er bevart i Norge. Fyrstasjonen ble fredet etter lov om kulturminner i 1994. Området har vært båndlagt av forsvaret, men er nå delvis frigitt som turområde. Vest-Agder fylkeskommune kjøpte anlegget fra Kystverket for 500&nbsp;000 kroner i 2005.  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Asle Sudbø

**Asle Sudbø** (født 3. mai 1961) er en norsk professor i fysikk ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet.

Sudbø har gjort prisbelønte bidrag til teorien for superledere og beslektede emner:

* 1995 mottok han Fridtjof Nansens belønning for yngre forskere
* I 2005 mottok han Møbiusprisen fra Forskningsrådet
* I 2019 ble han *[[Fellow]] of the American Physical Society*, med begrunnelsen: «For pioneering contributions to the theory of vortex matter in strongly fluctuating superconductors, superfluids, and multicomponent condensates.»

Han er en av fire «primary investigators» ved Center for Low Dissipation Quantum Spintronics (QuSpin), et senter for fremragende forskning (2017–2026) ved NTNU.

Sudbø var president i Norsk Fysisk Selskap i årene 2018 til 2021.

Asle Sudbø var blant medforfatterne av tvillingbroren Jon Sudbøs artikkel om munnhulekreft, publisert i *[[The Lancet]]*, der Jon Sudbø senere innrømmet å ha jukset med datagrunnlaget. I forbindelse med granskningen av Sudbø-saken stilte Asle Sudbø sin datamaskin og alt sitt materiale til rådighet for granskning. Granskningskommisjonen fant ikke grunn til å kritisere Asle Sudbø i forbindelse med denne saken og Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet fant heller ingen indikasjoner på at han kjente til brorens juks med grunnlaget til artiklene han hadde vært medforfatter på.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fylkesvei 616

**Fylkesvei 616** går mellom Kalvåg og Hansli i Bremanger kommune, med armer til Isane og til Måløy.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Før Bortnetunnelen ble åpnet 16. mai 2013 hadde Strekningen mellom Bortne og Kollsete betegnelsen . Fergeforbindelsen mellom Smørhamn og Kjelkenes ble nedlagt etter at tunnelen ble tatt i bruk.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

*Bortne

## Se også
*Bremangersambandet

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* 
* Fergeinfo Oldeide-Måløy
* Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Ytre Bremanger landfast
EY

**EY** (kjent som **Ernst & Young** inntil 1. juli 2013) er et internasjonalt selskap med tjenester innen rådgivning, revisjon, skatte- og avgiftsrådgivning og forretningsjus og transaksjoner.

Dagens selskap er et resultat av fusjoner mellom en rekke mindre selskaper, og virksomheten kan spore sine røtter tilbake til 1849, da Harding & Pullein ble stiftet i England. I 1989 ble Ernst & Whinney slått sammen med Arthur Young. Disse to var henholdsvis de fjerde og femte største revisjonsselskapene i verden. Den siste, store fusjonen kom i 2002, da selskapene slo seg sammen med Arthur Andersen & Co i 56 land.

EY hadde i 2019 260 000 ansatte i over 150 land. Det internasjonale hovedkontoret ligger i London i England.

I Norge er EY det største revisjonsselskapet og har ca. 1&nbsp;900 ansatte fordelt på 38 kontorer. Hovedkontoret finnes i Oslo.

Hvert år arrangerer EY verdens største vekstskaperprogram, EY Entrepreneur Of The Year (EOY), for å fremheve og hedre dem som skaper arbeidsplasser, varige verdier og vekst i samfunnet. EOY ble startet i USA i 1986, og avholdes nå i over 50 land.

Ernst & Young AS (Revisjonsselskapet) ble i 2024 bøtelagt av Finanstilsynet for brudd på både revisorloven og hvitvaskingsloven. Bøtene var på til sammen åtte millioner kroner. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pier Luigi Nervi

**Pier Luigi Nervi** (1891–1979) var en italiensk arkitekt og ingeniør. Han tok eksamen ved universitetet i Bologna i 1913. Nervi er kjent for sin begavelse innenfor konstruksjonsteknikk og sin nytenkning i bruk av armert betong. 

Nervis arbeider:
* Utstillingsbygget i Torino, Italia (1949)
* UNESCOs hovedkvarter i Paris, Frankrike (1950) (i samarbeid med blant andre Marcel Breuer)
* Palazzetto dello Sport i Roma, Italia (1958)
* Olympiske Stadion i Roma, Italia (1960)
* Palazzo del Lavoro i Torino, Italia (1961)
* Papirmøllen i Mantova, Italia (1962)
* George Washington Bridge Bus Station i New York, USA (1963)
* Tour de la Bourse i Montréal, Canada (1964)
* *Field House* på Dartmouth College i New Hampshire, USA 
* Cathedral of Saint Mary of the Assumption i San Francisco, USA (1967) (i samarbeid med Pietro Belluschi)
* Den store audienshallen sør i Vatikanstaten (kalt Aula Nervi inntil 1978) (1966/1971)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pensjonsrettighet

**Pensjonsrettighet** er avtalt rett til ytelser i henhold til en pensjonsplan – typisk i forbindelse med en av fire utfall eller hendelser: opphør av medlemskap før oppnådd pensjonsalder, uførhet, død eller langt liv. Fripoliser og oppsatte rettigheter er eksempler på pensjonsretter.

Pensjonsretter er normalt finansiert («fondert») og administrert av en pensjonsinnretning – en generell betegnelse som omfatter såvel pensjonskasser som livsforsikringsselskaper. 

Alternativt kan pensjonsretten være et ikke-fondert løfte om fremtidig pensjonsutelse fra en arbeidsgiver til en ansatt eller et ansattefellesskap, administrert av bedriften eller dennes oppdragstaker. Slike avtalteregulerte ordninger kalles oftest driftspensjonsordninger.
Røykens venner

**Røykens venner** er en norsk interesseorganisasjon som ble stiftet i forbindelse med at røykeloven trådte i kraft 1. juni 2004. Organisasjonen ønsker en liberalisering av røykeloven for sine medlemmer. Helge Skogstad var initiativtaker og leder. Medlemstallet økte etter hvert til vel 2&nbsp;000 og kontingenten var øremerket rettslig avklaring av hvorvidt det fortsatt skulle være lov å røyke i lokaler hvor kun medlemmer har adgang.

Foreningen opprettet en del røykeklubber i samarbeid med utesteder. Men da disse ble pålagt å stenge i 2005, dabbet interessen for medlemskap av. Hardanger Hotel, som hadde en slik klubb, gikk imidlertid til sak mot staten. Hotellet tapte i første rettsintans, Oslo tingrett, våren 2006, men vant i Borgarting lagmannsrett i august 2007. Røykens venner har vært en støttespiller for Hardanger Hotel under den rettslige behandlingen av saken.

## Se også
*Røykfritt Miljø Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* 2500 røykere organisert
Elsker – elsker ikke

***Elsker – elsker ikke*** (originaltittel: *Domicile conjugal*) er en fransk romantisk dramakomedie fra 1970 regissert av François Truffaut.

Antoine Doinel befinner seg nå i midten av tjueårene, er gift med Christine og sammen venter de barn. I forbindelse med en ny jobb møter han den yndige japanske kvinnen Kyoto, og faller for fristelsen og henne. Christine oppdager affæren, og Antoine flytter ut av huset. Han må nå lære seg å takle forpliktelsene som følger med det voksne liv på egen hånd.

## Skuespillere
* Jean-Pierre Léaud som Antoine Doinel
* Claude Jade som Christine Doinel
* Daniel Ceccaldi som Lucien Darbon
* Claire Duhamel som Madame Darbon
* Hiroko Berghauer som Kyoko
* Barbara Laage som Monique, en sekretær

## Eksterne lenker
*
Oppsatte rettigheter

**Oppsatte rettigheter** er det tekniske uttrykket som brukes i sammenheng med pensjon man har rett på men ikke har tatt ut, som regel fordi man ikke har nådd stillingens aldersgrense. Det er Statens pensjonskasse som har denne ordningen for folk som har jobbet i det offentlige i minimum tre år, men som siden har fått en jobb som gjør at de ikke lenger er medlem av Statens pensjonskasse. I alt har Statens pensjonskasse om lag  personer med oppsatte rettigheter. Ved et kvalitetssikringsarbeid i 2008 avdekket man 2900 som ikke var registrert, men som hadde slike rettigheter. 

Tidligere ansatte i offentlig sektor med minimum tre års tjenestetid har «oppsatt rett» til pensjon. Denne utløses ved innvilgelse av permanent uførepensjon eller en tidsbegrenset uførestønad i folketrygden, eller når man når stillingens aldersgrense eller når man ved 67 år tar ut folketrygdens alderspensjon. Den som fortsatt er ansatt ved nådd alder eller ved uførepensjonering har ingen «oppsatt rett» – men en regulær rett til pensjon etter forsikringsavtalen.

I kollektive pensjonsavtaler i arbeidsforhold gjelder tilsvarende regler. Antall år den enkelte må ha vært medlem i pensjonsavtalen for å få en såkalt fripolise kan dog variere noe. 

I Obligatorisk tjenestepensjon (OTP) er kravet 12 måneder. Hvis ansatte slutter etter mindre enn 12 måneders opptjening blir verdien av vedkommendes pensjon tilført pensjonsordningens innskuddsfond.

I private pensjons- og renteforsikringer har man ikke regler om oppsatt pensjon, her er det verdien av pensjonen når premiebetalingen avsluttes som avgjør om pensjonsavtalen har en restveri. Restverdien av en renteforsikring tegnet uten skattefradrag for innbetalt premie kan gjenkjøpes – verdien kan heves. 

EPES/EPA-forsikringer kan ikke gjenkjøpes.

## Eksterne lenker
* ''Kvalitetssikring av medlemsdata'' Pressemelding fra Statens pensjonskasse
* ''Fleksibel pensjonsalder'' NOU 28 2008 kap. 15.12 Pensjonsregulering
Fripolise

**Fripolise** er faguttrykket på en pensjonsrett som ikke er fullt utbetalt for resten av avtalt opptjeningstid, og hvor således arbeidsgiver (sponsorselskapet) eller pensjonsrettighetshaveren har avbrutt premiebetalingen. 

Når man slutter i en jobb hvor man har en pensjonsordning vil personens del av pensjonsordningen overføres til en fripolise hvis man ikke fortsetter å betale på forsikringen selv. Hvis man velger å betale selv vil dette bli til en individuell pensjonsavtale (IPA). Hvis man senere ikke ønsker å betale videre på denne så vil den bli til en fripolise.

Fripoliser øker i verdi ved at de årlig blir tilført overskudd fra selskapet som håndterer fripolisen. Dette er enten et livsforsikringselskap eller et dedikert fripoliseselskap.

## Se også
*Tjenestepensjon
*Alderspensjon
Henning Hauger

**Henning Hauger** (født 1985) er en norsk fotballeder og tidligere -spiller. Han har vært sportsdirektør for  siden 2024.

Han debuterte i Tippeligaen for Stabæk i 2003, og ble fast på laget i 2005, da Stabæk rykket opp igjen etter én sesong i 1. divisjon. Han er bror til tidligere Stabæk-spiller Andreas Hauger.

## Tidlig karriere
Hauger startet sin karriere som guttespiller i Stabæk Fotball og Stabæk Bandy. Det var først bandygutta han så opp til, men da hans seks år eldre bror, Andreas Hauger spilte seg inn på A-laget til Stabæk fotball, valgte han å satse på det samme. I 2002 ble han tatt opp i A-stallen til Stabæk, og et år senere fikk han sin debut som innbytter. I 2004 ble det flere kamper, da han kom inn som innbytter i tolv kamper, og scoret sine to første mål. I denne perioden var Hauger først og fremst sett på som en offensiv midtbanespiller. Han noterte seg for åtte mål frem til Jan Jönsson tok over roret, og ble omskolert til defensiv midtbanespiller. Han forlot moderklubben til fordel for  i 2011, med hedersordene; *Henning Hauger er en helt spesiell spiller for Stabæk. I tillegg til å ALDRI ha mistet ballen én eneste gang i hele sin Stabæk-karrière, så er han bokstavelig talt født inn i klubben, med hele familien som har spilt bandy og fotball i en evighet for Stabæk.*

## Hannover 96
Stabæk ble, den 1. juli 2011, enig med Hannover 96 om en overgang på 3,5 millioner kroner for Hauger. Han debuterte som innbytter den 6. august mot TSG Hoffenheim.

## Hauger for landslaget
Hauger har spilt over 40 aldersbestemte landskamper, og ble den 18. januar 2006 tatt ut i  tropp til treningskampene mot  og . I kvalifiseringen til VM i 2010 ble han hyppig tatt ut i landslagstroppen, og startet også hjemmekampen mot  den 15. oktober 2008. Etter at Egil Olsen tok over landslaget i 2009, fikk Hauger i økende grad tillit, og han startet både bortekampen mot Nederland 10. juni, og hjemmekampen mot  9. september, samt privatlandskampen mot  10. oktober.  Hauger fikk totalt 23 landskamper for Norge.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sui-dynastiet

**Suidynastiet** (kinesisk: 隋朝 pinyin: *Suí cháo*) var det dynastiet som gjenopprettet keiserdømmet Kina etter en lang tid med indre stridigheter. Dynastiet hadde makten fra 581 til 618. 

Sui-dynastiet, som ble grunnlagt av Keiser Wen (Yang Jian), hadde Chang'an (dagens Xi'an) som sin hovedstad. Det forente det nordlige og det sørlige Kina. Under dette kortvarige dynastiet gjennomførte man store kanalprosjekter (fra 604 til 610 ble Keiserkanalen bygd) og økonomien gjorde store framskritt. Keiserne Wen og Yang foretok en rekke reformer: En utjevning av eiendomsretten til jordbruksland bidro til å minske avstanden mellom fattig og rik og til en økning av landbruksproduksjonen. Forsvaret ble styrket, og Den kinesiske mur ble forlenget. Regjeringsmakten ble sentralisert, og myntsystemet ble standardisert. Det nominelt og offisielt konfucianske keiserstyre fremmet spredningen av buddhismen i landet. 

Dette dynastiet er ofte blitt sammenlignet med det tidligere Qin-dynastiet. Det var også et kortvarig dynasti, og det gjennomførte sine reformer med stor hensynsløshet. Det ble igangsatt storslåtte reformprosjekter, men de kostet penger og innsats. Sui-dynastiets raske sammenbrudd er blitt tilskrevet dets diktatoriske og hensynsløse krav overfor folket, som ble pålagt tunge skattebyrder og mobilisert til tungt pliktarbeid, både med bygging av kanal og forsvarsmur. 

Under keiser Yangdi kom det til tre dårlig ledede felttog not det nordkoreansk-mandsjuiske Goguryeo (612-614) og i 615 til et tap for de østlige gökturkene, og dette rystet og svekket dynastiet ytterligere. Samtidig var riket rammet av oversvømmelser og derav utløst hungersnød, noe som i 610 hadde utløst et bondeopprør. Under disse omstendighetene valgte keiser Yangdi å legge ut på en fornøyelsesreise i sør, og forlot dermed dynastiets nordlige kjerneområde. Straks, i 617, grep en general ved navn Li Yuan (med støtte fra tyrkerkhanen Shibi) sjansen og erobret hovedstaden  Chang'an og grunnla Tang-dynastiet. Med begrunnelsen «Himmelen har forkastet Sui, la oss berge oss selv» ble keiser Yangdi kvalt av sine egne rådgivere i Jiangdu.

## Litteratur
* Woodbridge Bingham: *The Founding of the T'ang Dynasty: The Fall of the Sui and Rise of the T'ang*, Baltimore: Waverly Press, 1941.
* Patricia Ebrey: *The Cambridge Illustrated History of China*. Cambridge University Press, Hongkong. 1996. ISBN 0-521-43519-6
* Denis C. Twitchett og John K. Fairbank: *The Cambridge History of China, Vol. 3, Sui and T'ang China, 589-906 AD*, Cambridge 1979.
* Arthur F. Wright: *The Sui Dynasty: The Unification of China. A.D. 581-617*. Alfred A. Knopf, New York, 1978. ISBN 0-394-49187-4 ; 0-394-32332-7.

## Eksterne lenker
* 

* https://web.archive.org/web/20070810122650/http://www.mnsu.edu/emuseum/prehistory/china/classical_imperial_china/sui.html
* History of China:  God infokatalog
Momarken

**Momarken** var et tettsted i Indre Østfold kommune (tidligere Eidsberg kommune) i Viken (tidl. Østfold), i utkanten og nord for Mysen. Her finnes Momarken travbane og ved denne ble det årlige Momarkedet arrangert av Mysen og Omegn Røde Kors. Tettstedet har blitt del av Mysen tettsted.

## Eksterne lenker
* Momarkedet
Merkantilt Institutt

**Merkantilt Institutt** (nå **Fagskolen Kristiania**) startet opp i 1987. Ernst G. Mortensens Stiftelse kjøpte Merkantilt Institutt (MI) i 1993, og MI ble en del av NKS-Gruppen. 
NKS-Gruppen flyttet i 2005 til nye lokaler i Kirkegata i Oslo som ble gitt navnet Campus Kristiania og MI skiftet navn til Norges Kreative Fagskole (og Norges Merkantile Fagskole, som ble avviklet i 2008). I 2012 skiftet Norges Kreative Fagskole navn til Norges Kreative Høyskole (NKH), og i 2018 til Fagskolen Kristiania.

Den 1. september 2018 ble Fagskolen Kristiania et eget AS, og er en del av stiftelsen Høyskolen Kristiania. Fagskolen Kristiania tilbyr fagskolestudier i Oslo, Bergen og på nett.
## Eksterne lenker
*Fagskolen Kristiania
*Høyskolen Kristiania
Fylkesvei 557

**Fylkesvei 557** går mellom Liavatnet og Ytrebygda i Bergen. Hele strekningen er under planlegging og bygging i ny trasé som firefelts motorvei som del av Ringvei vest. Veien vil i den forbindelse også bli forlenget fra Straume til Flyplassvegen.

## Historikk
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

I 2010 ble 3,5&nbsp;km firefeltsvei inkludert Knappetunnelen åpnet. I 2015 ble den videreført som firefeltsvei til Liavatnet.

Frem til 2019 var fylkesvei 574 del av veien, og strekningen mellom Dolvikflaten og Ytrebygda var del av fylkesvei 556.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

: Liavatnet-Sandeidet (7,5 km, fire felt)
* rampe (75 m) til  Sotraveien mot  Beinastaden i Øygarden

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Ouzo

**Ouzo** (**ούζο**) er et gresk aniskrydret brennevin, ikke ulikt brennevinet Arak. Navnet har blitt brukt siden det 19. århundre, men det er ukjent når man første gang lagde ouzo. Ouzo er i utgangspunktet et klart brennevin, men når det tilsettes vann blir den melkehvit. Dette skyldes at de eteriske oljene er oppløsbare i alkohol, men ikke i vann. 

## Historie

Ouzoens historie er uklar, men enkelte mener det i en eller annen form kan dateres tilbake til antikken. En lignende drikk, raki, ble laget i Det bysantinske rike og senere i Det ottomanske rike; dette navnet fortsatt brukes på tyrkiske og arabiske drikker som minner sterkt om ouzo.

Den moderne ouzoproduksjonen begynte etter at Hellas ble uavhengig i det 19. århundre. Det tidligste senteret for produksjonen var Lésvos, og det lages fortsatt mye av brennevinet der. En av de største produsentene er Barbayiannis (Βαρβαγιάννης), som holder til på den sørøstlige delen av øya. 

I 1932 utviklet ouzoprodusenter en destillasjonsmetode hvor det brukes apparater av kobber, og dette er nå regnet som den rette måten å lage drikken på. 

## Produksjonsprosessen

Prosessen starter med at det lages sterk sprit fra pressede druer eller rosiner. Det kan også tilsettes urter eller bær under gjæringen. Den spesielle lukten og smaken kommer fra anis, men det er også vanlig å tilsette andre smaksstoffer, som blant annet koriander, kløver, lakris, mynte, fennikel, hasselnøtt og kanel; de forskjellige produsenter har alle sine egne oppskrifter. 

Alkoholen helles i kobberdestillasjonsapparater sammen med smaksstoffene og destilleres. Ouza av høy kvalitet brennes flere ganger. Spriten blandes så ut til omkring en styrke på omkring 40 %. og lagres i noen måneder.

## Bruk

Ouzo drikkes gjerne som en aperitif, ofte på et *ouzeri*. Den serveres gjerne med mezedes, småretter av fisk, blekksprut og kjøtt. Den drikkes normalt sakte, blandet med vann. 

## Se også

* Tsipouro
Lothar Matthäus

**Lothar Herbert Matthäus** (født 1961) er en tidligere tysk fotballspiller og nåværende fotballtrener. 

Han var kaptein på  verdensmesterlag i 1990, og ble kåret til årets spiller i Europa samme år. 

## Spillerkarriere
Matthäus startet sin fotballkarriere i Borussia Mönchengladbach som midtbanespiller. Han debuterte i Bundesliga i 1979, og ble raskt fast på laget. Han debuterte på det vesttyske landslaget i 1980, og var med i den vesttyske EM-troppen som ble europamestere samme år. Han deltok også i VM 1982 og EM 1984.

Sommeren 1984 ble Matthäus kjøpt av Bayern München, hvor han ble vesttysk ligamester tre sesonger på rad.

I løpet av sine fire sesonger i Inter, ble Matthäus seriemester i 1989, og gikk til topps i UEFA-cupen i 1991. Sesongen 1990/91 scoret Matthäus 16 mål i Serie A fra sin midtbaneposisjon, og kom på andreplass på toppscorerlisten. 

Matthäus returnerte til Bayern sommeren 1992. I sin andre periode i Bayern, ble Matthäus etterhvert omskolert til libero («fri» mann i midtforsvaret), og han var med på å vinne fire nye ligamesterskap, samt en ny seier i UEFA-cupen i 1996. 

## Landslagskarriere
Matthäus spilte sitt fjerde VM-sluttspill i 1994. Noen måneder etter turneringen, valgte Matthäus å trekke seg tilbake fra det tyske landslaget, men da hans arvtaker på landslaget Matthias Sammer ble skadet kort tid før 1998-VM, ble Matthäus overtalt til å gjøre comeback. H Matthäus er, sammen med den meksikanske keeperen Antonio Carbajal, de eneste spillerne som har deltatt i fem VM-sluttspill.

Matthäus avsluttet landslagskarrieren med sitt fjerde EM-sluttspill i 2000. Han forlot Bayern München samme år, og avsluttet karrieren med en halv sesong i den amerikanske klubben New York/New Jersey MetroStars. Han har senere vært trener for , og ble i januar 2006 ansatt som trener i den brasilianske klubben Atletico Paranaense.

## Personlig
Per 2017 har Lothar Matthäus vært gift fem ganger.

## Karriere som spiller

 Kun seriekamper.

## Meritter
* Vest(tysk) ligamester: 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1993/94, 1996/97, 1998/99, 1999/2000.
* Italiensk ligamester: 1988/89.
* Vinner av UEFA-cupen: 1990/91, 1995/96.
* Verdensmester: 1990 (tapende finalist i 1982 og 1986).
* Europamester: 1980.
* Årets spiller i Europa: 1990.
* 150 landskamper, 23 mål.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Fylkesvei 540

**Fylkesvei 540** går mellom Damsgård og Sandeidet i Bergen.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Før Knappetunnelen ble tatt i bruk var Bjørgeveien mellom Sandeidet og Straume del av fylkesvei 557.

2019 ble den tidligere strekningen mellom Sandeidet og Straume del av fylkesvei 574.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

*  Løvstakktunnelen (⇓, ⇑)

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Fylkesvei 558

**Fylkesvei 558** går mellom Gyldenpris og Haakonsvern i Bergen.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

2019 ble veien forlenget med den tidligere fylkesvei 191 (Hordaland), og en delstrekning av fylkesvei 582.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Nikolaj Kruglov

**Nikolaj Konstantinovitsj Kruglov** (russisk: Николай Константинович Круглов; født 1950) er en russisk tidligere skiskytter. Han representerte Sovjetunionen.

Under OL 1976 i Innsbruck vant han 20-kilometeren, og gikk tredje etappe på Sovjetunionens stafettlag som vant foran Finland og DDR.

Sønnen Nikolaj er også skiskytter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Christer Engen

**Christer Engen** (født 1974), også kjent under scenenavnet **Chris Summers**, er en norsk musiker og trommeslager. Han er kjent som tidligere medlem av BigBang (1992–1997) og Turboneger (1998–2008).

## Diskografi
### [[Turboneger]]
;Album
* *[[Apocalypse Dudes]]* (1998)
* *[[Darkness Forever!]]* (1999)
* *[[Love It to Deathpunk &ndash; The Life & Times of Turbonegro]]* (2001)
* *[[Scandinavian Leather]]* (2003)
* *[[Small Feces]]* (2003)
* *[[Small Feces Volume 1 & 2]]* (2004)
* *[[Party Animals]]* (2005)
* *[[Retox]]* (2007)
;Singler/EP-er/Splits
* *Get it on/Rock Against Ass* (1998)
* *Sell Your Body (to the Night)* (2003)
* *Fuck the World (f.t.w)* (2003)
* *Locked Down* (2003)
* *High on the Crime* (2005)
* *City of Satan* (2005)
* *All My Friends Are Dead* (2005)
* *Do You Do You Dig Destruction* (2007)
* *Boys From Nowhere* (2007)
* *[[Turbonegro/The Rippers]]* (2008)
### Euroboys
**[[Long Day's Flight 'Till Tomorrow]]* (1999, *Kåre & The Cavemen*)
**[[Getting Out of Nowhere]]* (2000)
**[[Soft Focus]]* (2004)
;Singler/EP-er
**[[1999 Man (EP)|1999 Man]]* (1999)
**[[Down the Road of Golden Dust EP]]* (1999)
**Scarborough Fair* (2000)
**[[Turn That Sound UP/Scarborough Fair]]* (2000)
**[[The Hot Rod EP]]* (2001)
**Break Away* (2004)

### Bigbang
;Album
**[[Waxed]]* (1995)
**[[Electric Psalmbook]]* (1999)
**[[Clouds Rolling By]]* (2000)
**[[Poetic Terrorism]]* (2005)
**[[Something Special &ndash; The Best of Bigbang]]* (2007)
;Singler/EP-er
**How Do You Do/Something Better* (1997)
**Wild Bird/Something Special* (1999)
**[[Wild Bird EP]]* (1999)
**[[Girl In Oslo EP]]* (2000)
**[[New Glow EP]]* (2000)
**[[Smiling For EP]]* (2001)
**[[Wild Bird EP]]* (2008)

### Tom Lund Band
* *Europas juvel* (2000)
### Deltar på
* Oslo Motherfuckers: *[[Greetings From the Big O]]* (2002)
* Kåre João: *[[Sideman]]* (2002)
* Sonet: *[[Quart Festival 03]]* (2003)
* Sony Music Media/Double Power: *[[Hörsturz Vol. 5]]* (2003)
* Universal Music TV/Warner Strategic Marketing United Kingdom: *[[Kerrang! High Voltage]]* (2003)
* WE: *[[Smugglers]]* (2004)
* Alarmprisen 2006: *[[Alarmprisen 2006 ... og de nominerte er...]]* (2006)
* Reprise: *[[Reprise (Soundtrack)|Reprise]]* (2006)
* WE & Ralph Myerz & The Jack Herren Band: *[[Sky Is the Limit EP]]* (2006)
* Visions Magazine: *[[All Areas Volume 83]]* (2007)
* Rock Sound: *[[Sound Check No. 100]]* (2007)
* Elvira Nikolaisen: *[[Indian Summer]]* (2008)
* Visions Magazine: *[[All Areas Volume 111]]* (2009)
* Elvira Nikolaisen: *[[Lighthouse (Elvira Nikolaisen-album)|Lighthouse]]* (2011)
* Beyond Records: *[[Fisken, havet & kjærligheta]]* (2014)
* Mojo Magazine: *[[Gimme Danger]]* (2016)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sky Sports Football Yearbook

***Sky Sports Football Yearbook*** er ei årbok om britisk, særlig engelsk, fotball. Årboka inneholder informasjon om siste sesong i engelsk Premier League, de tre divisjonene i The Football League, spillerne i de fire divisjonene, Conference National (den høyeste halvprofesjonelle divisjonen), FA-cupen, Ligacupen og . I tillegg dekker boka de fire profesjonelle divisjonene i skotsk fotball, og den har også resultater og tabeller fra de europeiske klubbturneringene, øverste divisjon i England for kvinner, cupene for kvinner, lavere engelske amatør-divisjoner, amatør-cuper, skole-serier, og øverste divisjon i Wales og Nord-Irland. Boka har også en mindre del om seriene i de andre europeiske landene, og en oversikt over fotballforbundene i resten av verden. Dessuten har boka en oversikt over britiske og irske landslagsspillere gjennom tidene.

Sky Sports Football Yearbook har blitt gitt ut siden 1970. Fram til 2003 var årboka sponset av sigarettmerket Rothmans, og het da *Rothmans Football Yearbook*. Boka blir utgitt av forlaget Headline Book Publishing.

Redaktør for de aller fleste utgavene av årboka har vært Jack Rollin. I 1995 kom datteren hans, Glenda Rollin, med som assistentredaktør for boka. Hun har senere blitt fullverdig medredaktør sammen med sin far.
Nikolaj Kruglov (1981)

**Nikolaj Nikolajevitsj Kruglov** (russisk: **Николай Николаевич Круглов**, født 8. april 1981 i Gorkij) er en russisk tidligere skiskytter. Han er sønn av Nikolaj Kruglov, OL-vinner i skiskyting i 1976.

Kruglov hadde flere medaljer fra juniorverdensmesterskapene i skiskyting i 2001 og 2002, og slo gjennom for fullt i seniorklassen i 2005. Dette året sikret han seg sin første verdenscupseier i Pokljuka. Han var med på de russiske lagene som ble verdensmestere i miksstafett i VM i skiskyting 2005 og i 2006. Kruglov  var også med på å bli verdensmester i stafett for menn for Russland i både 2007 og 2008.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tom Skerritt

**Thomas Roy «Tom» Skerritt** (født 1933) er en Emmy-prisvinnende amerikansk skuespiller. Han debuterte på TV i 1962 i serien *Combat!* og samme år på filmlerretet i *War Hunt*.

Skerritts største filmroller inkluderer *[[M*A*S*H (film)|M*A*S*H]]* (1970), *[[Harold og Maude]]* (1971), *[[Alien]]* (1979) og *[[Top Gun]]* (1986). Han hadde også hovedrollen i TV-serien *[[Picket Fences]]* (norsk tittel *Sheriffen*) fra 1992&ndash;1996. Ble tildelt Emmy-prisen for sin rolle i serien i 1993.

## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* TomSkerritt.com
* Tom Skerritts profil hos PersonRatings 
* Kelly Video