open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jens Erichstrup

**Jens Erichstrup** (født 10. november 1775, død 18. august 1826) var en norsk embetsmann, eidsvollsmann og stortingsmann.

Erichstrup var fra Skien, der faren hans drev som glassmester. Han tok norsk juridisk eksamen i 1798. Fra 1801 til 1810 arbeidet han i rentekammeret, de to første årene som kopist, siden som fullmektig. I 1810 ble han fogd i Lister, fra 1818 tilsvarende stilling i Larvik. Amtmann i Stavanger amt i 1826.

I 1811 ble han enkemann etter en måneds giftemål. Han reiste tilbake til Lyngdal og måtte ta til takke med å leie det gamle fergestedet Faret. Huset ble revet en gang på 1800-tallet.

Erichstrup var utsending fra Lister amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der tilhørte han unionspartiet. Han foreslår stemmerett for skippere og fremmer forslag i finansdebatten 14. mai. 

I 1818 ble han valgt inn på Stortinget som representant for samme valgkrets. Han var da medlem av 19 komiteer, formann i tre. Blant annet var han medlem av budsjettkomiteen, av komiteen utredet Ålesunds handel med Danmark og Sverige, og av komiteen om handelspass på landsbygda. År 1821 var han representant for Larvik grevskap, og også på det overordentlige storting 1822. Han ble i 1821 formann i tre av de 17 komiteene han var med i. Både i 1821 og 1822 var han sekretær i Odelstinget og medlem av valgkomiteen. Da han i 1824 møtte på Stortinget, var han valgt for Larvik amt. Han var da sekretær i Stortinget, i valgkomiteen og i budsjettkomiteen. 

Erichstrup døde i Stavanger i 1826, samme året som han var kommet til byen. Der ble han hedret med *Erichstrups gate* på Bergeland i Storhaug bydel i 1882.

## Referanser


## Litteratur
* Frans-Arne Stylegar: *Jens Erichstrup og ferjestedet Faret i Lyngdal*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 333-334. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet*, . B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 222
* 
* STAVANGER BYLEKSIKON

## Eksterne lenker
* 
*
Peter Blankenborg Prydz

**Peter Blankenborg Prydz** (1776–1827) var en norsk offiser og eidsvollsmann.

Prydz ble født i på Abildsø i Østre Aker som sønn av offiseren Hans Prydz og sønnesønn av offiseren Peter Blankenborg Prydz. Han ble selv offiser i nordenfjeldske infanteriregiment i 1792. I 1809 ble han kaptein og sjef for skedsmoske kompani. I 1818 ble han overført til 2. akershusiske brigade, med majors grad fra 1825.

I 1814 var Prydz utsending fra regimentet sitt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte selvstendighetspartiet.

Han bodde på gården Nitsund i Skedsmo fra 1811 og døde i Skedsmo i 1827. Det er reist en minnebauta til hans minne på Skedsmo kirkegård.

## Referanser


## Litteratur
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*
Norske Industridesignere

**Norske Industridesignere** er en interesseorganisasjon for industridesignere. Foreningen «som oppgave å utbre kjennskap til god industridesign og fremme den kulturelle og næringsmessige betydningen av bruk av ny design både overfor det offentlige og allmennheten». Den ble etablert i 1955 under navnet *ID Norsk Gruppe for Industriell Formgivning*.

## Eksterne lenker
*
Christen Mølbach

**Christen Mølbach** (født 8. november 1766, død 7. juli 1834 i Egersund) var en kjøpmann, eidsvollsmann og stortingsmann.

Mølbach ble født i Kristiansand, der faren var kjøpmann. Selv var han en tid sorenskriverfullmektig, men tok så til som kjøpmann i Egersund.

I 1814 var han delegat fra Stavanger amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han sluttet seg der til unionspartiet. Ti år senere var han stortingsrepresentant fra samme amt. Han var da medlem av Lagtinget, og blant annet av justiskomiteen.

Han giftet seg til den sorenskrivergården Nesgård i Egersund. Etter jernbaneutbygging ble først hovedbygningen brukt for stasjon og så ble den revet.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*, Kristiania, 1914, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 618
* Hans Eyvind Næss: *Christen Mølbach og Nesgård i Egersund*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014 s. 359-360. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Peder Johnsen

**Peder Johnsen** (født 1783, døpt 30. november, død 10. juni 1836) var en skipper og eidsvollsmann født i Dypvåg i Aust-Agder.

Johnsen var underoffiser i sjøforsvaret. En stund var han regnskapsfører ved Kristiansands verft, før han ble skipper. I 1814 var Johnsen representant fra sjødefensjonen (sjøforsvaret) til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han tilhørte selvstendighetspartiet. Han leverte sammen med matros Even Thorsen et forslag på vegne av mannskapene på kanonbåtene og orlogsfartøyene, om at matrosene skulle bli fritatt for verneplikt etter ett eller to år.

I Kristiansand overtok han sannsynlig Skippergata 43 da han giftet seg i 1810. Familien fikk etter hvert ni barn, og huset ble påbygget med en andre etasje i 1827. Dette huset er ett av de få hus i Kristiansand sentrum fra slutten av 1700-tallet etter mange bybranner. Huset ble restaurert i forbindelse med Grunnlovsjubileet 1814-2014 og ble fredet av Riksantikvaren 1. august 2014 med stor folkefest i gaten. Huset har i dag konditori og kafe.

Johnsen døde i Kristiansand i 1836.

## Referanser


## Litteratur
* Mari Olafson Lunde: *Peder Johnsen og Skippergata 43 i Kristiansand*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 335-336. ISBN 978-92-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet*, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 457
* 

## Eksterne lenker
*
Daniel Frederik Petersen

**Johan Daniel Frederik Petersen** (født 21. desember 1757, død 24. september 1816 i Christiania) var en norsk offiser og eidsvollsmann.

Petersen ble født i Christiania, der faren var zahlkasserer. Han ble offiser i 1783, og var deretter i tjeneste for Preussen. Deretter gikk han i tjeneste for Danmark-Norge, ble premierløytnant i det slesvigske infanteriregiment i 1783. Han steg i gradene til kaptein ved det norske jegerkorps i 1788, og ble major i 2. akershusiske infanteriregiment i 1801. I 1807 ble han utnevnt til oberstløytnant. Han ble oberst og kommandant for Søndenfjeldske gevorbne regiment, sjef i 1810, med standplass i Frederikshald. Under krigen med Sverige sommeren 1814 deltok han som generalmajor og visekommandant i forsvaret av Fredriksten festning. Samme år tok han avskjed fra tjenesten. I 1814 bodde han sannsynligvis på festningen. Hans faste bopel var imidlertid Nedre Vollgate 20 i Christiania.

Petersen var våren 1814 valgt fra Søndenfjeldske infanteriregiment til Riksforsamlingen på Eidsvoll. Han var medlem av konstitusjonskomiteen og hørte til selvstendighetspartiet.

Johan Daniel Frederik Petersen var også oldebarnet til historiker og sogneprest Jonas Ramus (1649–1718) og han kone Anna Colbjørnsdatter (d. 1736), som fikk heltestatus for sin innsats mot svenskene i en hendelse den 29. mars 1716 under den store nordiske krigen.

 . 

## Referanser




## Litteratur
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
*
Kjølberg MS

**Kjølberg MS** (grunnlagt 27. mai 1925) er en speidergruppe med tilholdsted i Petrikirken på Kjølberg utenfor Fredrikstad. Gruppen er tilknyttet Fredrikstad krets, Metodistkirkens speiderkorps og Norges speiderforbund.

Speidergruppen ble første gang stiftet i 1913/1914, men ble lagt ned igjen i 1917. Speidergruppa ble opprettet igjen i 1925. Speiding for ble startet i 1927, men ble avsluttet i 1929. Under og rett før krigen lå speiderarbeidet på Kjølberg nede, inntil et kontaktmøte 24.mai 1945 som resulterte i oppretelsen av Jentetroppen 30.juni 1945.
Kjølberg MS er i dag en av de største i landet og den største speidergruppen i Fredrikstad krets og i Metodistkirkens speiderkorps.

Speidergruppa har egen hytte (Ingerhaug) ved Børtevann i Sarpsborg kommune.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* Metodistkirkens speiderkorps
* Norges speiderforbund
* Fredrikstad krets
Ole Svendsen Iglerød

**Ole Svendsen Iglerød**, også skrevet **Ole Svensson Iglerød**, **Ole Iglerød Svendsen** og **Ole Svendsen Illerød** (født 1. november 1784 i Aremark, død samme sted 1. november 1872) var en soldat, gårdbruker og eidsvollsmann fra Aremark i Østfold.

Iglerød var sønn av en gårdbruker i Aremark. I ungdomstiden gikk han på skole i Fredrikshald. Fra 1808 til 1814 var han musketer i Søndenfjeldske infanteriregiment på Fredriksten festning. I 1814 var han med i kampene mot Sverige. Han ble såret i hånden under felttoget og fikk i 1868 en pensjon på 100 spd. fra Stortinget.. 

Etter at han var dimittert i 1814, reiste Iglerød hjem og overtok samme året farsgården Iglerød i Aremark. Denne drev han til en sønn overtok den. Selv kjøpte han seg en annen gård i hjembygda.

Iglerød var med i Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 som representant fra Søndenfjeldske infanteriregiment. Han tilhørte selvstendighetspartiet.

Iglerød deltok også under sommerkrigen i 1814, og ble såret i hånden. Han var en av fire eidsvollsmenn som i 1864 deltok i femtiårsfesten for Grunnloven. Der skal han sammen med de tre andre ha blitt båret opp på gullstol i Rikssalen. Iglerød arbeidet gjennom årene iherdig for å få i gang nye veianlegg. 

Han døde i Aremark på 88-årsdagen 1871.

17. mai 1908 ble det avduket en bauta over Iglerød på kirkegården ved Aremark kirke.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914, digital utgave side 853-854
* Trond Svandal: *Ole Svendsen og gården Iglerød i Aremark*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 136-137. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Aremarking Ole Svendsen Illerød, eidsvollsmann
Gullik Madsen Røed

**Gullik Madssen Rød** (født 17. februar 1786, død 9. august 1857) var en soldat, gårdbruker og eidsvollsmann.

Rød ble født i Botne, der faren var gårdbruker. Omkring 1812 tok han over gården Bø i Sande i Vestfold etter svigerfaren sin. Han var ellers kommandersersjant i sandeske kompani av telemarkske regiment.

I 1814 var Rød utsending fra telemarkske regiment til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der sluttet han seg til selvstendighetspartiet. Han *«beundret [[Kristian August|Christian August]] og saa i [[Kristian Fredrik|Christian Fredrik]] samlingstegnet for vor nationale selvstændighet»*. 17. mai 1814 var han med i deputasjonen som møtte den nyvalgte kongen, Christian Fredrik.

Rød ble valgt til å representere Jarlsberg og Larviks amt på Stortinget i 1836. Han møtte også på det overordentlige stortinget 1836-37. Blant annet var han medlem av militærkomiteen.

Rød drev gården sin i Sande i lang tid. I alle år var han mye brukt som rådgiver, var både prestens medhjelper og forlikskommissær. Han døde i Sande i 1857. Gården eksisterer fortsatt, men alle husene fra Røeds tid er borte.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Anne Merete Knudsen: *Gullik Røed og gården Nordre Bø i Sande*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 264-265. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*
Jacob Hersleb Darre

**Jacob Hersleb Darre** (1757–1841) var en prest og eidsvollsmann.

Darre ble født i Overhalla, der faren hans var sogneprest. Selv ble han student i 1776 og cand. theol. i 1784. Han startet som personalkapellan hos sin far i Overhalla, i 1792 ble han residerende kapellan i Orkdal. I den lange perioden 1797-1833 var han sogneprest i Klæbu.

I 1814 var Darre representant fra Søndre Trondhjems amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. 17. mai 1814 var han medlem av deputasjonen som møtte Christian Frederik. På Eidsvoll gikk han kraftig inn for at prestene måtte beholde Det beneficerede gods. Darre regnes ellers som opphavsmannen til at Domkirken i Trondheim skulle bli kroningskirke.

Dagboken hans fra Eidsvoll ble senere trykt i Historisk Tidsskrift.

Darre var medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Sønnen Hans Jørgen Darre var også teolog og ble biskop i Nidaros bispedømme.

Jacob Hersleb Darre døde i Klæbu i 1841. Hans bolig i 1814 var Klæbu prestegård. Et stabbur og et størhus står igjen fra Darres tid. Prestegården er fredet av Riksantikvaren.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914,  B. 1 D. 1 : Biografier A-K  side 189, digital utgave
* Svein Henrik Pedersen: Jacob Hersleb Darre og Klæbu prestegård, Jørn Holme (red.). *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, *Cappelen Damm 2014 .s 435-438. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Sivert Bratberg

**Sivert Pålssønn Bratberg** (født 1780, død 27. juni 1816) var lærer, gårdbruker og eidsvollsmann fra Solberg sogn i Beitstad i Nord-Trøndelag. 

Bratberg var i yngre år omgangsskolelærer i Solberg. Deretter var han bonde på gården Ner-Velle i hjembygda. I 1814 var han representant fra Nordre Trondhjems amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Her tilhørte han antagelig selvstendighetspartiet.

Han døde på gården sin sommeren 1816, etter å ha blitt sparket av en hest. Et minnesmerke over ham og en annen eidsvollsmann, underoffiseren Daniel Larsen Schevig, ble reist på Solberg gamle kirkegård i 1914.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Daniel Larsen Schevig

**Daniel Larsen Schevig** eller **Daniel Larsen Skevik** (født 1786 i Beitstad, død 6. oktober 1833) var en gårdbruker og eidsvollsmann fra Beitstad i Nord-Trøndelag.

Skjevik ble født i Solberg sogn i Beitstad, der faren hans var bonde. Selv tok han underoffisereksamen og ble sersjant etter tapper krigsinnsats i slaget ved Duved skanse, før han tok over farsgården.

I 1814 var Skjevik representant fra Første trondhjemske infanteriregiment til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Der tilhørte han selvstendighetspartiet.

Han døde på gården sin i Solberg i 1833. Han mottok Dannebrogsmændenes Hæderstegn i 1808. Et minnesmerke over ham og en annen eidsvollsmann, bonden Sivert Bratberg, ble reist på Solberg gamle kirkegård i 1914.

Schevig overtok halvparten av farsgården Skjevik i Steinkjer i 1811 og tok over hele gården i 1817. I dag er det ingen bygninger igjen fra eidsvollsmannens tid.

## Referanser


## Litteratur
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*
Richard Floer

**Richard Floer** (født 11. april 1767, død 28. august 1822) var en norsk bergmann og eidsvollsmann.

Floer ble født på Kvikne i Trøndelag hvor faren var stiger ved kobberverket. Selv ble han revisor ved Røros kobberverk i 1785, hytteskriver fra 1813. Han var ellers kaptein i Røros frivillige jegerkorps, og deltok med en styrke under angrepet på Herjedalen i 1808. For dette mottok han Dannebrogordenen.

I 1814 var Floer utsending fra dette Røraasiske Bergjægercorps til Riksforsamlingen på Eidsvoll. Det er ikke kjent hvordan han stemte under forhandlingene.  I debatten om stemmerettsparagrafen gikk han riktignok mot Falsen som mente at størrelsen på gården måtte få betydning. Han brukte Røros som eksempel og påviste at skyldsettingen var tilfeldig. Dette gjorde at Theis Lundegaard kraftig støttet konstitusjonskomiteens forslag om at størrelsen på jorda ikke skulle avgjøre stemmeretten, og komiteens forslag ble vedtatt.

Røros møtte også med sersjant Ole Ditlevsen, men fullmaktskomiteen godtok ikke at den lille militære avdelingen i bergstaden skulle få to representanter. Ditlevsen måtte derfor returnere til Røros.

Floer døde på Røros i 1822. Hans bolig fra 1800 til hans død var «Vaanegaard No. 102», senere med adresse Kjerkgata 42, på hjørnet mot Åsveta. Huset ble revet i 1909 og ble erstattet med et annet hus, som går under navnet «Fargergården».

## Referanser


## Kilder
* Svein Henrik Pedersen; *Richard Floer og Kjerkgata 42 på Røros*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, *Cappelen Damm 2014 s. 439-441. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
* Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», *Heraldisk Tidsskrift*, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl på side 455
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Jacob Erik Lange

**Jacob Erik Lange** (døpt 3. april 1767, død 5. april 1825) var en offiser og eidsvollsmann.

Lange ble født i Bergen, som sønn av en prokurator Erik Lange (1744 Bergen-) og Anna Catharina Juul (1744-), og han var gift med Laurentia Elisabeth Nannestad Laulund (1779-1870). Han ble offiser i 1789, premierløytnant i 1798. I 1808 ble han kaptein i 2. trondhjemske infanteriregiment, ti år senere kompanisjef for trondhjemske gevorbne musketerkorps.

I 1814 var Lange representant fra regimentet sitt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han gjorde lite av seg i forhandlingene, og er en av de få som historikerne ikke vet hvilken side han stod på i unionsspørsmålet.

Langes bolig i Trondheim i 1814 var Munkhaugveita 8. Huset brant ned i 1827, og tomten som fortsatt er ubebygd, brukes som parkeringsplass.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* T.V. Bratberg: *Jacob Lange og Munkhaugveita 8 i Trondheim, i [[Jørn Holme]] *(red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, *Cappelen Damm 2014 s. 448-450. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*
Just Henrik Ely

**Just Henrik Ely** (født 30. november 1759 i Stavanger, død 30. mars 1824 i Kristiansand) var offiser og eidsvollsmann.

Ely ble født i Stavanger, som sønn av en offiser og senere toller. Han ble korporal tolv år gammel, furer to år etter, og etter nye to år ble han i 1776 sersjant. I 1782 ble han sekondløytnant ved det vesterlenske infanteriregiment, forfremmet til premierløytnant i 1786. År 1800 ble han kaptein for regimentet. I 1811 ble han major og fikk vartpenger fra 1818. Han døde i Kristiansand.

I 1814 var Ely 1. utsending fra vesterlenske regiment på riksforsamlinga på Eidsvoll. Det er ikke kjent hvilket parti han stemte med.

På Norges Grunnlov har Ely et segl med slektsvåpen som er et skjold i en våpenkappe med en åpen rangkrone øverst. Skjoldet har en rød bjelke mellom fire bølgestrenger, to over og to under. Våpenet med den uvanlige våpenkappen er fra første del av 1700-tallet. Det samme våpenskjoldet fikk farens fetter, i Danmark, aksept for i 1783 ved en kongelig anerkjennelse av et påberopt engelsk adelskap.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914 digital utgave, side 214
* 
* Just Henrik Ely fra Eidsvoll 1814
* A. Thiset og P.L. Wittrup: *Nyt dansk Adelslexikon*, København 1904 (med adelsslekten og slektsvåpenet)
* Sven Tito Achen: *Danske adelsvåbener*, København 1973 (med tegning av slektsvåpenet)
* Stortinget: *Grunnlovsjubileet 1814-2014 - Kongeriget Norges [[grunnloven|Grundlov]] af 17.de Mai 1814*,Oslo 2014. ISBN 978-82-991819-4-5 (faksimileutgave som viser eidsvollsmennenes underskrifter og segl)
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med hans aner og andre slektsopplysninger, samt bilde med beskrivelse av seglet hans på Grunnloven 17. mai 1814
* Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», *Heraldisk Tidsskrift*, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl med slektsvåpen på side 464

## Eksterne lenker
* 
*
Jens Stub

**Jens Stub** (født 3. mars 1764, død 24. oktober 1819) var en norsk prest og eidsvollsmann.

Stub ble født i Eid i Nordfjord, der faren hans var sorenskriver. Selv ble han student fra Bergens skole i 1782. Deretter var han huslærer på Sjælland i Danmark i to år. Han ble cand. theol. i 1788, og var så to år huslærer på Munkvoll. Fra 1791 var Stub sogneprest i Alta og Talvik. Fra 1801 var han sogneprest i Veøy prestegjeld i Romsdal. Han bodde på Veøy prestegård, som i dag er fredet av Riksantikvaren.

I 1814 ble Stub valgt til 2. utsending fra Romsdals amt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814, etter at først prosten Peter Daniel Baade en annen prest hadde nektet å motta valg. Han sluttet seg der til unionspartiet.

Stub omkom høsten 1819 på Tresfjorden, på reise til annekskirken på Sylte i Tresfjord.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*, Kristiania, 1914, samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier L-Ø samt tillæg digital utgave side 844-845
* 
* 
* Jens Stub fra Eidsvoll 1814
* Jørn Holme (red.):* De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, *Cappelen Damm 2014, s. 429 flg.
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
* Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», *Heraldisk Tidsskrift*, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl med slektsvåpen på side 461

## Eksterne lenker
* 
*
Henrik Carstensen

**Henrik Carstensen** (født 30. oktober 1753, død 15. september 1835) var en skipper, kjøpmann, trelasthandler, skipsreder og eidsvollsmann fra Aust-Agder.

Carstensen ble født på Risøya på Søndeled, hvor hans far var skipper og gårdbruker. Selv reiste han til sjøs i yngre år og ble skipper i 1775. Fra 1780 var han skipper på egen skute. I 1788 begynte han med handel i Risør, drev både trelasthandel og et skipsbyggeri. År 1799 kjøpte han hele Egelands jernverk. På samme tid kjøpte han mange skogseiendommer, drev både sagbruk og møller, tobakksspinneri og brenneri. I krigstiden fra 1807 utrustet han flere skip som tok del i kaperkrigen.

I 1814 var Carstensen representant fra Risør til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. I begynnelsen fulgte han unionspartiet, men gikk senere over til selvstendighetspartiet. Carstensen var en av forsamlingens eldste og hadde egen stol i rikssalen. Flere av de andre representantene synes at han hadde en ufrivillig komisk fremferd. Ifølge Halvdan Koht skulle Jacob Aall flere ganger stukket fingrene i ørene når Carstensen talte.

Carstensen døde ugift i Søndeled i 1853 og etterlot seg en stor formue. Hans boliger er borte, mens hans barndomshjem på Bjørkenes, ved utskipningshavnen i Laget i nåværende Tvedestrand, består.

## Referanser


## Kilder
* Kirsten Hellerdal: *Henrik Carstensen og hans mange eiendommer - kaperreder og trelastkjøpmann i Risør, *i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, *Cappelen Damm 2014
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med hans aner og andre slektsopplysninger, samt bilde med beskrivelse av seglet hans på Grunnloven 17. mai 1814
* Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», *Heraldisk Tidsskrift*, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl med «delvis våpenskjold» på side 456

## Eksterne lenker
* 
*
Scandinavian design

**Scandinavian design** er et begrep som oppsto i 1950-årene for å karakterisere datidens stilfølelse og kunstnerideal. Stilen var inspirert av funksjonalismen, men med en mykere linjeføring. Begrepet kan både oppfattes som en stilbetegnelse, som en betegnelse på en nordisk livsstil og på en nordisk arbeidsmetode. 

I den grad det er snakk om en stilperiode, har den blant annet blitt beskrevet som «bleke naturlige farger, beskjedne dimensjoner og småbrukeraktig lerret eller mykt naturfarget skinn». «Den nordiske lyse, myke og lette innredningsstilen vakte internasjonal oppmerksomhet og ble i store deler av verden sett på som symbol på 'det nye hverdagslivet'.»

I den grad det er snakk om en nordisk livsstil, kan det blant annet beskrives som et sosialdemokratisk likhetsideal, med «vakrere hverdagsvarer» til flest mulig for en overkommelig pris, også gjennom rimeligere materialvalg som i stålbestikk.

I den grad det er snakk om en kunstnerisk arbeidsmetode kan det for eksempel beskrive datidens forståelse av brukskunstnerens tosidige arbeidsmetode: vekslingen mellom å formgi serieproduserte modeller for industrien og å arbeide i eget verksted med å skape unike brukskunstgjenstander.

Begrepet ble etablert i USA i forbindelse med vandreutstillingen «Design in Scandinavia», som ble vist på en rekke museer i USA og Canada 1954–57. Perioden og begrepet skapte en goodwill eller merkevareforståelse for nordisk design som fremdeles står seg, og fremdeles bidrar til å gi nordiske formgivere et godt internasjonalt omdømme. Begrepet brukes derfor fremdeles, selv om det nå er vanskeligere å peke på en enhetlig nordisk designidentitet. 

Kunstnerpriser som Lunningprisen (1951–70) og Jacobprisen (1957–) ble etablert innenfor *Scandinavian design*-generasjonen.

## Referanser
Pål Torssønn Harildstad

**Pål Torssønn Harildstad** (Også **Pål Tordson Harildstad**, **Pål Torsson Harildstad**, **Paul Thorsen Harildstad**, men døpt **Poul**) (født 23. desember 1764, død 15. januar 1843) var en norsk lærer, sersjant, gårdbruker og eidsvollsmann.

Harildstad ble født på gården Søre Harildstad i Heidal i Oppland. Han var sønn av Tord Harildstad. I ungdommen var han omgangsskolelærer i fire år. Siden ble han underoffiser og deltok i 1788 i felttoget mot Sverige. Fra 1794 var han gårdbruker på gården Aamodt på Sjoa i Oppland. Her ble han en foregangsmann i hagebruk.

1807-15 var Harildstad kommandersersjant i kvamske regiment, deltok i slaget ved Toverud i 1808. Han ble dannebrogsmann for innsatsen. I 1814 var Harildstad utsending fra Oplandske regiment til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814. Han sluttet seg der til selvstendighetspartiet. Her foreslo han at Det beneficerede gods skulle selges til bøndene, uten å få flertall.

Harildstad døde på gården Aamodt på Sjoa i 1843. I 1964 ble det reist en bautastein til ære for ham på gården. På gården Aamodt er det flere hus igjen fra Harildstads tid.

## Referanser


## Kilder
* Tallak Lindstøl: *Stortinget og Statsraadet 1814-1914*. Kristiania, 1914
* Magnhild Apeland og Kjell Marius Mathisen: *Paul Thorsen Harildstad og gården Åmot i Sel*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014, s. 189-191. ISBN 978-82-02-44564-5
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
*Dåp: Vågå prestekontor, Ministerialbok nr. 1, 1739-1810, s. 50,

## Eksterne lenker
*
Federweisser

**Federweisser** den mest populære variant av den nye vin i Tyskland. Det dreier seg om druesaft presset av hvite druesorter, der gjæringen såvidt har begynt og uten at vinen er filtrert. *Federweisse* blir brukt som begrep om vinen helt fra da vinen har begynt sin gjæringsprosess til da den såvidt er ferdig. Sent i gjæringsprosessen kalles vinen Jungwein (ung vin) og senere etter at gjæringen er avsluttet, hvitvin.
## Navnet
I Sveits blir begrepet *Federweisser* brukt om hvitvin av røde druer og tilsvarer den franske Blanc de Noirs. En slik vin blir etter tysk vinrett kalt rosevin. Den vin som i Tyskland kalles Federweisse kalles i Sveits gjerne for *Suser* eller *Sauser* (suser), og navnet antas å hentyde til virkningen i hodet eller i fordøyelsessystemet. I Pfalz kalles den samme vinen for det meste *Najer Woi* (ny vin) eller *Bitzler*. I Franken brukes begrepet *Bremser*. Andre betegnelser er *Krätzer* eller *Neuer Süsser*, i Italia heter den *Vino Nuovo* (ny vin), i Tsjekkia *burčák* og i Luxemburg *Fiederweissen*. I Østerrike kalles Federweisser *Sturm* (storm).

## Annen ny vin

* **Federroter** – er laget av røde druer og er en sjelden variant av den nye vin. 
* **Schilchersturm** – er en spesialitet fra Steiermark og er ufiltrert rosa- til fiolettfarget vin kalt *Schilchersturm*. Denne nye vinen lages på druesorten Blauer Wildbacher som vanligvis brukes til rosevin.
* **Uhudlersturm** – Sør i Burgenland blir en blandingsvin kalt Uhudler servert som rød, hvit eller rose-*sturm*.

## Smak og virkning
Federweisse vil som følge av den pågående gjæringsprosess og produksjon av kullsyre få smak som musserende vin. Ved samtidig inntak av sukker vil den berusende virkning utebli eller forsinkes. Vinen inneholder melkesyrebakterier og kan ha virkning på tarmsystemet.
## Gastronomi
Federweisse drikkes vanligvis sammen med bakt løkbrød (*Zwiebelkuchen*) eller i Pfalz Saumagen (sugge- eller purkemage) og i tillegg til dette nøtter av edelkastanje.
## Bildegalleri


Fil:Federweisser und Zwiebelkuchen 2011.JPG |Federweisse serveres gjerne med bakt løkbrød (*[[Zwiebelkuchen]]*)
Fil:Slovakia-Burciak-capovanie2.JPG |*Burčák* utsjenkes i Slovakia
Fil:Federweißer nicht legen.JPG |Advarsel på italiensk ny vin om at flasken ikke må ligge.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nesolycaena

***Nesolycaena*** er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).  

## Utseende
Små sommerfugler med avrundede vinger. På farge er de forholdsvis bleke blåvinger, vingene har gjerne en litt perlemorsaktig, blekblå glans. Undersiden er lysgrå med en rad av svarte flekker langs ytterkanten, eller ensfarget lysbrun.

## Levevis
Larvene lever på planter i slekten *Boronia* (familien Rutaceae).

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i det nordlige og østlige Australia.

## Systematisk inndeling

* sommerfugler (Lepidoptera)
** gruppe / overfamilie **[[dagsommerfugler]]** (Papilionoidea)
*** familie **[[glansvinger]]** (Lycaenidae) 
**** delgruppe **[[Lycaeninae]]** (i vid forstand)
***** **blåvinger** (Polyommatinae) 
****** stamme Candalidini
******* slekt *Nesolycaena* Waterhouse & Turner, 1905
******** *[[Nesolycaena albosericea]]* (Miskin, 1891)
******** *[[Nesolycaena caesia]]* d'Alpice & Miller, 1992
******** *[[Nesolycaena medicea]]* Braby, 1996
******** *[[Nesolycaena urumelia]]* (Tindale, 1922)

## Kilder
* Herbison-Evans, D. & Crossley, S. Nettside om *Nesolycaena albosericea* http://lepidoptera.butterflyhouse.com.au/lyca/urumel.html
* Herbison-Evans, D. & Crossley, S. Nettside om *Nesolycaena urumelia* http://lepidoptera.butterflyhouse.com.au/lyca/urumel.html

## Eksterne lenker
* 
* Norges sommerfugler – Glansvinger
* Brower, Andrew V. Z. 2007. [''Nesolycaena'' i The Tree of Life Web Project, http://tolweb.org/ http://tolweb.org 
* www.funet.fi – Polyommatinae
* Bilde av ''Nesolycaena urumelia''
Zetona delospila

***Zetona delospila*** er en dagsommerfugl som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).

## Utseende
En liten, brunlig sommerfugl. Oversiden har en svak, blåfiolett glans, men er ellers mørkt brunlig. Bakvingen har ikke noen stjert ved bakhjørnet.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i det nordvestlige Australia.

## Systematisk inndeling

* sommerfugler (Lepidoptera)
** gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
*** familie glansvinger (Lycaenidae) 
**** delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
***** blåvinger (Polyommatinae) 
****** stamme Candalidini
******* slekt *[[Zetona]]* Waterhouse, 1938
******** ***Zetona delospila*** (Waterhouse, 1903)

## Eksterne lenker
* 
* Norges sommerfugler – Glansvinger
* Brower, Andrew V. Z. 2007. [''Zetona'' i The Tree of Life Web Project, http://tolweb.org/ http://tolweb.org 
* www.funet.fi – Polyommatinae
* Bilder av arten
Niphanda

***Niphanda*** er en slekt av dagsommerfugler som tilhører undergruppen blåvinger i den artsrike familien glansvinger (Lycaenidae).  

## Utseende
Små sommerfugler. Oversiden er brun med blått eller blåfiolett skinn, ofte med svarte flekker, undersiden er brokete tegnet i ulike bruntoner.
 
## Levevis
I alle fall én av artene (*Niphanda fusca*) har larver som når de er unge lever av sekreter som bladlus skiller ut. Larvene skiller så ut stoffer som får maur i slekten *[[Camponotus]]* til å bære dem tilbake til tua, der larvene vil bli foret og stelt av maurene resten av larvetiden. Mest trolig etterligner larven maurlarvenes kjemiske signaler.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst- og Øst-Asia, fra India i vest til Øst-Sibir (Ussuriland) i nordøst og Borneo i sørøst.

## Systematisk inndeling

* sommerfugler (Lepidoptera)
** gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
*** familie glansvinger (Lycaenidae) 
**** delgruppe Lycaeninae (i vid forstand)
***** blåvinger (Polyommatinae) 
****** stamme Niphandini
******* slekt ***Niphanda*** Moore, 1875
******** *[[Niphanda asialis]]* (de Nicéville, 1895)
******** *[[Niphanda cymbia]]* de Nicéville, 1884
******** *[[Niphanda fusca]]* (Bremer & Grey, 1853)
******** *[[Niphanda stubbsi]]* Howarth, 1856
******** *[[Niphanda tessellata]]* Moore, 1875

## Kilder
* Nettside om ''Niphanda fusca''

## Eksterne lenker
* 
* Norges sommerfugler – Glansvinger
* Brower, Andrew V. Z. 2007. [''Niphanda'' i The Tree of Life Web Project, http://tolweb.org/ http://tolweb.org 
* www.funet.fi – ''Niphanda''
* Bilder av ''Niphanda tessellata''
Golar LNG

**Golar LNG Limited** er et rederi registrert på Bermuda. Golar LNG driver blant annet med transport av flytende naturgass i tankskip. Golar LNG var notert på Oslo Børs frem til 30. august 2012.

## Historie
Selskapet ble opprettet som **Gotaas-Larsen Shipping Corporation** i 1946. Gotaas-Larsen bestilte sitt første LNG-skip i 1970 («Hilli») som fortsatt er en del av flåten til selskapet. I 1997 ble Gotaas-Larsen oppkjøpt av selskapet Osprey Maritime Limited som i sin tur ble oppkjøpt av Fredriksen-selskapet World Shipholding Ltd i 2001. Golar LNG ble tatt opp på Oslo Børs i juli 2001 og på NASDAQ i desember 2002.

## Eksterne lenker
*
Kambodsja under OL

**[[Kambodsja]]** deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1956 i Melbourne. De deltok senere under Sommer-OL 1964 i Tokyo og Sommer-OL 1972 i München. Borgerkrigen i Kambodsja hindret landet fra å delta en periode. De deltok ikke under Røde Khmer-styret, men var tilbake igjen under Sommer-OL 1996 i Atlanta. De har aldri deltatt i vinterlekene. Kambodsja har aldri vunnet noen medalje.

## Medaljeoversikt

## Eksterne lenker
* Kambodsjas OL-statistikk på Olympedia.org
* Kambodsjas OL-statistikk  på Sports-reference.com
Baard Iversen

**Baard Iversen** (1836–1920) var en norsk forretningsmann og politiker. Han drev en utstrakt handels-, shipping- og spedisjonsvirksomhet i Trondheim. Han har blitt kalt «Dovrebanens far».

## Forretningskarriere
Han vokste opp i små kår på Fangholen i Julsundet ved Molde og flyttet til Ålesund for å arbeide som dreng og butikkbetjent i 1854.

I 1862 fikk han borgerskap i Trondheim og etablerte sin egen forretning med agentur i papir, konvolutter og klær, men i hovedsak kolonialvarer. Han utvidet til grossisthandel i mel og sukker. Iversen gikk også inn i shipping, men Trondhjems Dampskibsselskab, grunnlagt i 1888, slet med lønnsomheten og ble oppløst i 1899.

I 1906 registrerte han spedisjonsfirmaet B. Iversen & Co., som var agent for blant andre Wilh. Wilhelmsen, Fred. Olsen & Co. og Den norske Amerikalinje.

## Politiske og offentlige verv
Iversen hadde mange verv i næringslivets organisasjoner, blant annet formann i Detaillistforeningen, Trondhjems Handelsstands Forening, Trondhjems Handelskammer og Trondhjems Fiskeriselskab.

Han var formann i direksjonen (styret) i Trondhjems Handelsbank og medlem av direksjonen i Trondhjems Sparebank. Han satt også i representantskapet for Norges Bank, mens hovedkontoret ennå lå i Trondheim.

Iversen var blant grunnleggerne av «Grundlovsforeningen i Trondhjem», nå Trondheim Høyre. Han var medlem av Trondheim bystyre og formannskap fra 1881 til 1892 og varaordfører i 1892. Han var ikke bare opptatt av næringspolitikk, men ivret også for flere offentlige parker, som Ilaparken, og en kommunal pensjonskasse. I 1893 møtte han som vara på Stortinget for Trondheim og Levanger.

Da Iversen flyttet til Strinda omkring 1890, var det visstnok for å slippe flere verv.

## Æresbevisninger
Han var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden fra 1900 og kommandør fra 1910.

Han var æresmedlem i Trondhjems Handelsstands Forening fra 1903 og æresmedlem i Trondhjems Fiskeriselskab fra 1918.

I 1966 ble Baard Iversens vei på Sluppen i Trondheim oppkalt etter ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Baard Iversens privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Forbannelsen (2004)

***Forbannelsen*** er amerikansk/japansk skrekkfilm fra 2004.
__NOTOC__
## Handlingen
Karen er en amerikansk utvekslingsstudent som bor i Tokyo. Hun får i oppdrag å pleie en gammel syk kvinne i hennes hjem etter som den tidligere pleieren til kvinnen er forsvunnet. Det viser seg at pleieren ligger død på loftet og ingen har funnet henne. Når Karen kommer hjem til kvinnen, som bor i et gammelt hus i utkanten av byen, finner hun henne i en uforklarlig transe, og Karen kan høre at noe romstere i husets øverste etasje. Den forferdelige forbannelsen som har vært skjult i de gamle veggene i huset er vekket til live. En kvinne og et barn som ble myrdet av ektemannen for lenge siden spøker i huset, og om man besøker huset hviler forbannelsen over den personen. Det viser seg å ha blitt Karen og de skåner ingen...

## Om filmen
Filmen er en nyinnspilling av den japanske grøsseren Ju-on fra 2002.
I 2006 kom en oppfølger, Forbannelsen 2.

Sitatlinje: *Once you see it, you can never forget. Once it sees you, you can never escape*.

## Rolleliste (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Forbannelsen – The Grudge hos filmweb
Tinchy Stryder

**Tinchy Stryder** (født *Kwasi Danquah* 1986) er en artist fra England. Tinchy Stryder var primært aktivt i grime-sjangeren før han ble kjent for sangen «Take Me Back» med den berømte artisten Taio Cruz. Senere kom «Number 1» med N Dubz og «Never Leave You» med Amelle Berrabah fra gruppa Sugababes. Begge sangene nådde #1 på «The Offical Charts of Britain». Moren og faren hans er fra Ghana. Tinchy Stryder er også forretningsmann og eier lydstudioet «Takeover Entertainment», designgruppen «Star in the hood», «Takeover/cloud 9» og «Takeover Rok Nation»

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Willy Johansson

**Willy Johansson**, (født 2. mai 1921 på Jevnaker, død 6. november 1993) var en norsk glassdesigner. Hans «produksjon av bruksglass og kunstglass strekker seg over fire tiår, og hans portefølje er stor og variert»

 
Han var tredje generasjons glassarbeider, og arbeidet ved glasshytten på Hadeland Glassverk fra 1936. Han var elev ved SHKS 1939–42, og var deretter ansatt ved glassverket fra 1942, som designer fra 1947 til han ble pensjonist i 1988.

Hans kunstneriske virksomhet omfattet både formgivning av «den enkle, billige hverdagsvaren, det eksklusive glasserviset og det unike kunstglasset.» Sammen med Hermann Bongard, Severin Brørby og Arne Jon Jutrem var han engasjert i «den fornyelse av norsk kunstglass som fant sted på Hadeland i 1950-årene». Hans serie med sepiafargede vaser og boller mottok gullmedalje på Triennalen i Milano 1957. I løpet av tiden ved glassverket tegnet Johansson hele 38
vinserviser og bearbeidet også noen tidligere modeller, som Tangen og Maihaugen. «I 50-årene hadde glassverket stor suksess med Johanssons nyskapende utnyttelse av pressglassteknikken, i seriene Siri og Leda.»

13 av hans arbeider mottok Merket for god design 1966–72 og en serie med vinglass kalt «Tangen» mottok *Klassikerprisen for god design* i 2002. Han er innkjøpt av samtlige kunstindustrimuseer i Norden og flere andre, blant annet Corning Museum of Glass, New York. Han hadde separatutstillinger i Kunstnernes Hus 1966, Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum 1966, Vestlandske Kunstindustrimuseum 1967 og i Drammens Kunstforening 1967. Ved Triennalen i Milano mottok han diplom i 1954, gullmedalje i 1957 og sølvmedalje i 1960. Sammen med Jacob Prytz mottok han Jacobprisen det første året den ble utdelt, i 1957.

## Referanser
MS «Norwegian Pearl»

**MS «Norwegian Pearl»** er det tredje av Norwegian Cruise Lines cruiseskip i *Jewel-klassen*. Hun ble bygget ved Meyer Werft i Tyskland og er siden 30. november 2006 i tjeneste først og fremst på seilinger i Alaska og Karibien.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* NCL «Norwegian Pearl»
* Meyer Werft
* Bilder og menyer fra «Norwegian Pearl» - april 2008
São Paulo-Guarulhos internasjonale lufthavn

**São Paulo/Guarulhos – Aeroporto Internacional de Guarulhos – São Paulo** (IATA: **GRU**, ICAO: **SBGR**) også kjent som  **Aeroporto de Cumbica** er den største flyplassen i Brasil, og São Paulos hovedflyplass. Operatør er Infraero.
## Eksterne lenker
*
MS «Norwegian Jade»

**MS «Norwegian Jade»** er det andre av Norwegian Cruise Lines cruiseskip i *Jewel-klassen*. Hun ble bygget ved Meyer verft i Tyskland og var opprinnelig døpt «Pride of Hawaii». Siden 2008 bærer hun navnet «Norwegian Jade».

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  NCL ''Norwegian Jade''
Heinrich von Schultheiß

**Heinrich von Schultheiß** (født 1580 i Scharmede ved Salzkotten i Fyrstbispedømmet Paderborn, død 1646 trolig i Arnsberg i hertugdømmet Westfalen) var en heksekommisær i hertugdømmet Westfalen. Han er kjent som en hekseteoretiker fremfor alt gjennom pamfletter som forsvarte hekseprosessene.

## Referanser
Ferdinand von Bayern (1577–1650)

**Ferdinand von Bayern** (født 6. oktober 1577 i München, død 13. september 1650 i Arnsberg) var kurfyrste og erkebiskop av Köln fra 1612 til 1650. Han hadde også myndighet over Vest Recklinghausen og var hertug av Westfalen. Han var også fyrstebiskop av Høystiftet Hildesheim, Fyrstbispedømmet Lüttich, Fyrstbispedømmet Münster og som **Ferdinand I** også biskop av Fyrstbispedømmet Paderborn. Han var en førende forsvarer av motreformasjonen i Nordvest-Tyskland.

## Referanser
Ivar Aarseth

**Ivar Aarseth** (1889–1972) var en norsk politiker (Ap). Han var stortingsmann for kjøpstedene Trondheim og Levanger 1925–1930 og 1934–1945 og kommunepolitiker i Trondheim.

## Liv og virke
Han vokste opp i Romsdal og gikk i lære som maler i Molde. Han arbeidet som maler i Molde og Trondheim, senere som desinfektør for helsetjenesten i Trondheim.

Aarseth var medlem av Trondheim bystyre fra 1920 og satt flere perioder i formannskapet. Han var styreformann i de kommunale foretakene Trondheim Energiverk og Trondheim Sporvei. Ved partisplittelsen i Arbeiderpartiet i 1923, da kommunistene brøt ut, ble Aarseth formann i Trondheim arbeiderparti. Ettersom partiavisen *[[Ny Tid (1899–1947)|Ny Tid]]* fulgte kommunistene, ble *[[Arbeider-Avisa]]* opprettet i 1924 med Aarseth som styreformann.

Aarseth var stortingsmann for Trondheim og Levanger 1925–1930 og 1934–1945. De første to periodene var han medlem av Stortingets justiskomité. Han var formann i Stortingets kommunalkomité i perioden 1937–1945.

Under okkupasjonen ble han arrestert høsten 1944 og satt først på Vollan, deretter et halvt år ved Berg interneringsleir.

Aarseth var kontrollør ved trygdekassen fra 1931 og bestyrer ved Norges Banks avdeling i Trondheim fra 1945. Han fortsatte også som kommunepolitiker etter okkupasjonen. Han var varaordfører fra 1948 til 1955.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Louis Réard

**Louis Réard** (født 1897, død 16. september 1984) var en fransk bilingeniør som oppfant bikinien i 1946.

## Referanser
MS «Norwegian Gem»

**MS «Norwegian Gem»** er et av Norwegian Cruise Lines cruiseskip, og det siste i *Jewel-klassen*. Hun ble bygget ved Meyer Werft i Tyskland og har vært i tjeneste siden 2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* NCL ''Norwegian Gem ''
* Meyer Werft
* Bilder av «Norwegian Gem»
MS «Norwegian Breakaway»

**MS «Norwegian Breakaway»** er et cruiseskip eid av Norwegian Cruise Line. Skipet ble bygd ved Meyer verft i Papenburg i Tyskland og ble overlevert i april 2013.

21. september 2011 ble byggingen igangsatt ved at det første stålstykket ble skåret på verftet. Ved leveringen i april 2013 hadde hun en bruttotonnasje på 144017 tonn og en kapasitet på omtrent 4000 passasjerer og et mannskap på omkring 1700. Skipet hadde ved overleveringen totalt 1024 lugarer og 238 suiter, formgitt av Priestmangoode og Tillberg Design.

«Norwegian Breakaway» har Manhattan Cruise Terminal i New York City som hjemmehavn, og hun er satt inn i cruiseturer på en uke til Bermuda.

I november 2018 begynte skipet å seile fra New Orleans.

Navnene til «Norwegian Breakaway» og søsterskipet «Norwegian Getaway» var resultatet av en konkurranse. 14. september 2011 ble det kunngjort at Kimberly Powell hadde det ene av de vinnende bidragene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Friedrich von Fürstenberg (Landdrost)

**Friedrich von Fürstenberg-Herdringen** (født 1. mars 1576 i Burg Bilstein, død 9. august 1646) var en Kurkölnisk Landdrost i hertugdømmet Westfalen, Pantherre i Amt Bilstein og Amt Fredeburg såvel som grunneier i Herdringen og andre besittelser.

## Referanser
Lothar Dietrich von Bönninghausen

**Lothar Dietrich Freiherr von Bönninghausen** (født 1598 i Apricke i grevskapet Mark, død 13. desember 1657) var en keiserlig feltmarskalkløytnant under tredveårskrigen. Bönninghausen trådte fra begynnelsen av denne krigen i tjeneste hos den katolske liga. Siden 1616 hadde han tjenestegjort for «König von Hispanien in den Niederlanden» under greven Heinrich von dem Bergh.

## Referanser
Dietrich Ottmar von Erwitte

**Dietrich Ottmar von Erwitte** (død 17. september 1631 under slaget ved Breitenfeld) var en generalvaktmester under tredveårskrigen.

## Referanser
Differensiering (sosiologi)

**Differensiering**, **sosial differensiering** eller **samfunnsmessig differensiering** betegner langsiktige forandringer i et samfunn, som er forbundet med opprettelsen eller avskaffelsen av sosial posisjon, livsutfoldelse og/eller livsstil, såvel som utfallet av slike prosesser. Begrepet ble innført i sosiologien i 1890 av Georg Simmel.

## Referanser
Den katolske liga (Tyskland)

**Den katolske liga** var en sammenslutning innenfor den katolske riksstanden i tiden forut for tredveårskrigen. Ligaen var en motreaksjon mot den protestantiske union av 1608, og ble grunnlagt fra 3. til 10. juli 1609 i München. Formelt opphørte den å eksistere i Praha i 1635.