open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
ITavisen

**ITavisen.no** er et norsk nettsted for IT-nyheter grunnlagt 21. oktober 1996. Det het først *Dagens Telecom* og fungerte som nettutgave til telekommunikasjonspublikasjonen *Telecom Revy*, som kom ut på papir med 43 ukenummer i året. I forbindelse med omlegginger ble nettstedet døpt om til *ITavisen* 24. september 1998. Ansvarlig redaktør er fra 2015 Trond Bie.

Fra 5. august 2005 til 9. mai 2008 produserte ITavisen en podcast som kom i ny utgave hver uke og tok for seg nyheter innen videospill, IT-bransjen og lyd/bilde/forbrukerelektronikk. En periode produserte nettstedet også videopodcasten KLiKK TV, som kom ut hver andre uke inntil den ble lagt ned i juni 2009. 

Utgiverselskapet IT media ble i 2005 kjøpt av Aller Internett, som da eide to andre nettsteder som publiserer IT-nyheter; Dinside Data og digi.no. Da Aller-konsernet overtok Dagbladet, ble ITavisen overført til DB Medialab. I 2015 solgte DB Medialab flere nettsteder, og i forbindelse med dette tok Trond Bie i januar 2015 over som ansvarlig redaktør etter Tore Neset. 1. februar tok Bie også over eierskapet (gjennom selskapet Pollination Publishing) og samme vår tok han med seg redaksjonen til Silicon Valley i USA.

## Redaksjonelt innhold
ITavisen.no søker først og fremst å presentere nyheter om forbrukerelektronikk, videospill og informasjonsteknologi som er relevante for folk flest. Slik skiller nettstedet seg fra andre IT-relaterte nettsteder som Digi.no, Hardware.no og ITpro.no. Avisens slagord er «for deg som lever digitalt».

I kjølvannet av dot-com-bobla var redaksjonen redusert til tre personer, og det ble bestemt å skifte redaksjonell profil. Nettstedet hadde inntil da skrevet for et profesjonelt publikum og blant annet fulgt finansnyheter innen IT-verdenen, men gikk over til en mer uformell profil der videospill, mobiltelefoner, humor og internettfenomen (mem) fikk plass.

I 2020 opprettet ITavisen en søsterpublikasjon med navnet "Politainment" (kombinasjon av politikk og entertainment ) med slagordet "fordi propaganda er kjedelig". Utover i året så man økende forekomst av kryssposting til de to sidene. Siden bærer preg av å lene seg mot høyre, og har både igjennom kommentarer og tilhørende podcast gjentatt ikke-verifiserte påstander om bl.a. Hunter Biden  og "korrupt media" 

### Liste over ansvarlige redaktører

* 1996–2000: Arne Joramo
* 2000–2001: Arnt Sommerlund (fra november)
* 2001–2015: Tore Neset (fra april)
* 2015–: Trond Bie (fra januar)

## Forumet på ITavisen
Fra 2000 til 2012 hadde ITavisen et eget, brukermoderert diskusjonsforum på nettstedet. Etter kritikk fra lesere ble dette oppgradert til IP-Board i 2011, samtidig som at Disqus ble tatt i bruk som innloggings- og kommentarfeltssystem. I september 2012 valgte redaksjonen å legge ned forumet etter at flere av moderatorene sluttet, og forumet slet med store mengder spam. Manglende trivsel og få brukere ble også trukket fram i begrunnelsen. Avgjørelsen ble kritisert i kommentarfeltet under artikkelen.  
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
NTS

**NTS** kan være en forkorting for:

* NTS, det tidligere Namsos Trafikkselskap
* Nordmøre Trafikkselskap
* Norsk tegnspråk
* Nasjonalalliansen for russiske solidarister
* Norsk Teknologisenter, nå en del av Standard Norge
*Nederlandse Televisie Stichting, nederlandsk kringkastingsselskap (1951–1969)
Nasjonalalliansen for russiske solidarister

**Nasjonalalliansen for russiske solidarister** (på russisk ***«Национально Трудовой Союз»***), kjent ved den russiske forkortelse **«NTS»** (НТС med kyrilliske bokstaver), er en russisk patriotisk antikommunistisk organisasjon grunnlagt i Beograd i 1930 av en gruppe unge russiske antikommunistiske emigranter. Organisasjonen ble dannet som et alternativ til den eldre generasjonen russiske emigranter (veteranene fra *[[de hvites bevegelse]]*), som de yngre opplevde som stagnerte og motløse etter at de hadde tapt den russiske borgerkrig.

De yngre russere som opprettet NTS ønsket å spille en aktiv rolle i kampen mot kommunismen og fordypet seg i studiet av den sovjetiske kultur som vokste frem og den psykologi som borgerne av Sovjetunionen utviklet. De utarbeidet et politisk program grunnlagt på «solidarismen». NTS ville opprinnelig kun oppta som medlemmer unge menn og kvinner som var under 30 år (med sporadiske unntak, senere oppgav de denne aldersgrensen), ettersom de mente at kun de generasjoner som ikke hadde vært aktører i revolusjonsåret 1917 kunne lede kampen.
## Eksterne lenker
*
Den amerikanske komiteen for frigjøringen av Russlands folk

**Den amerikanske komitéen for frigjøring av folkene i Russland** (***American Committee for the Liberation of the Peoples of Russia***) var en amerikansk antikommunistisk organisasjon grunnlagt på slutten av 1940-tallet, som ifølge seg selv arbeidet for å frigjøre Russland fra stalinistisk diktatur. Med Radio Free Europe som forbilde grunnla de i 1953 den antikommunistiske kringkasteren *Radio Liberation*, som senere ble kjent som *Radio Liberty*. Den hadde hovedkontor i Lampertheim i den tyske delstaten Hessen, og sendte propagandasendinger på russisk språk til Russland. Kringkastingen mottok driftsmidler fra den amerikanske kongressen og CIA. Sovjetiske myndigheter brukte støysendere for å forsøke å forhindre dens budskap i å nå frem. I 1973 ble Radio Liberty fusjonert med Radio Free Europe, som hadde sitt hovedkontor ved Englischer Garten i München.

## Se også
*Komitéen for frigjøring av folkene i Russland, en komité av russiske antikommunister organisert i Tyskland under annen verdenskrig
Sinn Féin

**Sinn Féin**, som på irsk betyr «Oss selv», er et all-irsk politisk parti, som innebærer at det er representert både i Irland og i Nord-Irland. Partiet beskriver seg selv som et revolusjonært, sosialistisk parti og har som et sentralt formål å oppheve delingen av den irske øya. Partiet har tradisjonelt vært knyttet til Den irske republikanske arméen (IRA).

Partiets representanter i Europaparlamentet er medlemmer av den politiske gruppen European United Left–Nordic Green Left.

## Historie
Partiet ble etablert i 1905 av Arthur Griffith, og arbeider for et forent Irland, det vil si at Nord-Irland skal bli en del av den irske republikken. Den første lederen i Sinn Féin var Arthur Griffith, men først da Eamon de Valera tok over ledelsen i 1917 etter Påskeopprøret ble partiet en ledende kraft i den nasjonale frigjøringskampen. 

Partiet fikk majoriteten av de irske setene ved valget i 1918, men medlemmene nektet å reise til Westminster. Isteden etablerte de sitt eget parlament i Irland i 1919. Etter en splittelse i 1920-årene begynte Sinn Fein å fungere som en politisk del av IRA. Partiet er representert i Den nordirske forsamling og den irske Dáil. Partiets reprensentanter i det britiske underhuset møter ikke i Westminster. 

Ved splittelsen i IRA i 1969&ndash;1970 fulgte Sinn Féin Den provisoriske IRA. Den offisielle IRA opprettet det konkurrerende partiet Det offisielle Sinn Féin. I 1986 ble Republican Sinn Féin dannet av dem som var uenige med beslutningen om å avslutte boikotten av den irske parlamentet.

## Partiledere



## Valgresultater i Irland

## Referanser
 

## Eksterne lenker
* 
*
FV 510 Warrior

**FV 510 Warrior** er en britisk stormpanservogn, produsert av GKN-Sankey, opprinnelig laget for å erstatte den gamle FV432 Trojan-serien med pansrede kjøretøy. Den finnes i mange forskjellige varianter, blant annet som kommandovogn og panservernvogn. Den utmerker seg som en av verdens raskeste beltevogner. 

## Krigsdeltakelse

* Gulfkrigen – Storbritannia
* FN-operasjoner i Bosnia – Storbritannia
* Invasjonen av Irak – Storbritannia

## Eksterne lenker
*
Herlaug Grjotgardsson

**Herlaug Grjotgardsson** kan ha levet omkring 825 og nevnes i Håløygjatal som en av forfedrene til Håkon Grjotgardsson, muligens far til Håkons far Grjotgard Herlaugsson. Håkon skal ha vært den første ladejarlen. Det er antatt at håløygætten har flyttet sitt hovedsete sørover fra Hålogaland i det 8. eller 9. århundre, og på Herlaugs tid kan det tenkes en tilknytning til Namdalen (Naumdølajarlene). Slekten er senere knyttet til Selva i Agdenes, Ørlandet, og tilsist Lade i Trondheim.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Håløygjat, til dansk ved Jesper Lauridsen (heimskringla.no)
Marius Bakken

**Marius Bakken** (født 27. mars 1978 i Sandefjord) er en norsk tidligere friidrettsutøver. Han deltok i OL i 2000 og 2004. Han representerte IL Runar. Bakkens tid 7.40,77 på 3000 meter var norsk rekord fra 2001 til 2019, da Henrik Ingebrigtsen forbedret rekorden. Bakkens tid 13.06,39 på 5000 meter var norsk rekord fra 2004 til 2019, da Jakob Ingebrigtsen forbedret rekorden.

Han ble trent av Frank Evertsen i flere sesonger, men treneren ble avskjediget fra Olympiatoppen.

Han er lege, og ga i 2026 ut boken *Løping! - raskere og skadefri* ved Forlaget Stella.

## Personlige rekorder

## Medaljer i norske mesterskap

## Se også
* Norske rekorder i friidrett

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Liu Xiang (hekkeløper)

**Liu Xiang** (forenklet kinesisk: 刘翔; pinyin: *Liú Xiáng*, født 13. juli 1983 i Shanghai, Kina) er en av verdens fremste hekkeløpere. Han er Kinas mest ettertraktede og beste idrettsutøver. Han satte ny verdensrekord på 110 meter hekk med tiden 12,88 i et stevne i Lausanne 11. juli 2006.

I 2002 slo Liu gjennom ved å vinne 110 meter hekk i det første IAAF Grand Prix-stevnet i Lausanne med asiatisk rekord på 13,12.

Han tok bronse på 110 meter hekk i VM 2003, og oppnådde et foreløpig høydepunkt i OL 2004 i Athen da han vant gull på 110 meter hekk og tangerte Colin Jacksons verdensrekord fra 1993 på 12,91. Liu satte ny verdensrekord med 12,88 i 2006. 22. juni 2008 mistet han rekorden til cubaneren Dayron Robles (12,87) i et stevne i Ostrava i Tsjekkia.

Liu tok sølvmedaljen på 110 meter hekk etter Ladji Doucouré i VM 2005 i Helsingfors.

Han vant gull på 110 meter hekk i VM i friidrett 2007 i Osaka.

Liu er sammen med NBA-stjernen Yao Ming Kinas mest populære idrettsutøver. Han skuffet en hel nasjon da han 18. august 2008 måtte trekke seg fra sommer-OL 2008 i Beijing grunnet en skade i akillessenen.

## Øvrige meritter
* 2008: Gull på 60 meter hekk i innendørs-VM
* 2006: Gull på 110 meter hekk i Asialekene
* 2004: Sølv på 60 meter hekk i innendørs-VM
* 2003: Bronse på 60 meter hekk i innendørs-VM
* 2002: Gull på 110 meter hekk i Asialekene

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Offisiell hjemmeside
*  Spikes - Heroes - Liu Xiang
* About.com – Liu Xiang
* Track and Field – Liu Xiang: Chinese Hurdles Hero
Elliott Smith

**Elliott Smith** (født 6. august 1969, død 21. oktober 2003) var en amerikansk sangskriver og musiker. Smith ble født i Omaha, Nebraska, USA, vokste opp i Texas og bodde en betydelig del av sitt liv i Portland, Oregon. Smiths primære instrument var gitar, men han var også dyktig på piano, klarinett, bassgitar, trommer og munnspill. Smith er kjent for sin særegne vokal og akkordsammensetninger. Etter å ha spilt i rockebandet Heatmiser i flere år, begynte Smith sin solokarriere i 1994. Etter samarbeid med ulike plateselskaper, som Cavity Search og Kill Rock Stars, signerte han i 1997 en kontrakt med DreamWorks Records. I 1998 ble han nominert til Oscar for beste sang («Miss Misery») fra filmen *[[Good Will Hunting]]*.

Smith døde 21. oktober 2003 etter to knivstikk i brystet. Den umiddelbare konklusjonen var selvmord, som var det mest naturlige med tanke på Smiths livsstil; preget av rusmidler og depresjon. Dødsårsaken har likevel vært meget omstridt ettersom obduksjonen ikke kunne bevise at sårene var selvforskyldt. Mange av hans nærmeste påpekte etter dødsfallet at han på det tidspunktet endelig var rusfri, men de så også at han hadde andre problemer, trolig på grunn av hans forhold til sin stefar. Til tross for at mye peker mot selvmord, ville den senere politirapporten ikke utelukke drap. I tiden før han døde jobbet han med sitt sjette album *[[From a Basement on the Hill]]* som ble utgitt etter hans død.

## Diskografi
### Album
* *[[Roman Candle]]* (1994)
* *[[Elliott Smith (album)|Elliott Smith]]* (1995)
* *[[Either/Or]]* (1997)
* *[[XO (album)|XO]]* (1998)
* *[[Figure 8]]* (2000)
* *[[From a Basement on the Hill]]* (2004)
* *[[New Moon (album)|New Moon]]* (2007)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Verdensungdomsdagen 2005

Den **XX Verdensungdomsdagen i Köln** (tysk *XX. Weltjugendtag Köln*, italiensk *XX. Giornata mondiale della gioventù Colonia*) fant sted mellom 11. og 21. august 2005 i Köln i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.

Paven innba «verdens ungdom» til den tyvende verdensungdomsdagen, som fant sted i pavens hjemland Tyskland. Tema for verdensungdomsdagen var «Vi er kommet for å tilbe Ham» (Matt 2,2). Dette refererer til de tre vise menn. Ifølge en svært gammel tradisjon befinner det seg relikvier av vismennene i Köln.

## Program
Etter dagene med sammenkomster i de tyske bispedømmene (11-15. august) samlet de internasjonale gjestene seg med sine verter til de sentrale arrangementene i erkebispedømmet Köln.

Til verdensungdomsdagene var det ventet ca. 400 000 registrerte pilegrimer mellom 16 og 30 år, 600 biskoper og 6&nbsp;600 journalister fra hele verden. Westdeutsche Rundfunk leverte fjernsynsbilder til mer enn 70 land. Arrangementet ble gjennomført av selskapet Weltjugendtag GmbH i Köln og kostnaden var anslått til omkring 100 millioner euro.

Etter fem dager i Köln, som ungdommene tilbragte med bønn, workshops, konserter og en rekke andre, ikke minst sosiale, arrangementer, reiste deltagerne til Marienfeld ved Kerpen. Der 
var det aftensvigilie med paven lørdag. Ungdommene overnattet i området, for neste morgen å feire avslutningsmesse med paven. Her deltok omkring 920 000 deltagere.

En av de viktigste oppgavene for organisatorene var å skaffe husvære til ungdommene fra 161 nasjoner. I erkebispedømmet Köln skaffet man 80 000 privatinnkvarteringer med kampanjen *Herberge gesucht!*

## Pavens apostoliske reise til Köln

Den i april 2005 avdøde pave Johannes Paul II ville selv delta på verdensungdomsdagen, isteden ble det hans etterfølger pave Benedikt XVI som deltok. Den nye paven hadde dessuten utvidet sitt program i Köln i forhold til det Johannes Paul II hadde tenkt å delta på. Reisen til Köln var Benedikts første apostoliske reise utenfor Italia.

Pavens besøk varte fra 18. til 21. august. I de første dagene sto forskjellige representative oppgaver på programmet, før han ledet den sentrale gudstjenesten.

* 18. august
** kl. 12 Ankomst Flughafen Köln/Bonn
** kl. 16.45-18 skipsfart på Rhinen, paven taler ved Köln-Poll
** kl. 18.15 Paven besøker Kölnerdomen

* 19. august
** kl. 10.30 Paven møter president Horst Köhler i Villa Hammerschmidt, Bonn
** kl. 12 Paven besøker den lokale synagogen i Köln

* 20. august
** kl. 10 Paven møter kansler Gerhard Schröder, parlamentspresident Wolfgang Thierse, CDU-leder Angela Merkel og statsminister i Nordrhein-Westfalen Jürgen Rüttgers

## Se også

* Verdensungdomsdagene

## Eksterne lenker
* 
* Verdensungdomsdagene 2005
Sigurd Håkonsson Ladejarl

**Sigurd Håkonsson Ladejarl** (norrønt: *Sigurđr Hlađajarl*) var født ca. 890 og døde ca. 962. Han var jarl av Trøndelag og Håløygaland. 

Han arvet jarletittelen etter sin far som var en alliert av Harald Hårfagre under rikssamlingen, og som etablerte Lade gård som hovedsete for ladejarlene.

## Familie
Sigurd var sønn av Håkon Grjotgardsson Ladejarl. Han var bror til Grjotgard Håkonsson, Herlaug Håkonsson og Åsa Håkonsdatter. 

Sigurd ble gift med Bergljot Toresdatter. Hun var datter av Tore Ragnvaldsson Mørejarl (Tore Teiande) og hans kone Ålov Årbot. Ålov var Harald Hårfagres datter. Sigurd og Bergljot fikk sønnen Håkon Sigurdsson Ladejarl.

## Forholdet til Håkon den gode og Eirik Blodøks
De eldste sagaene sier ikke noe om Håkon den godes forhold til Trøndelag eller Ladejarlene. Heimskringla forteller (på 1230-tallet) at Håkon dro til Trøndelag og allierte seg med Sigurd Håkonsson Ladejarl. Jarlene kan ha anerkjent Håkon som overkonge, men denne oppfatningen kom først ved sagaene fra 1200-tallet, og trenger ikke være rett. Den vanligste oppfatningen er at de inngikk en allianse eller et vennskap.    Trolig inngikk Håkon avtaler, men vi vet ikke noe sikkert. Om Håkon gjorde avtaler med Håkon Grjotgardson, kan Håkons kongsnavn ha blitt ble brukt av jarlen i en maktkamp mot Eirik Blodøks, eller så var det var Håkon som utnyttet Sigurds maktbase i en kamp med broren. 

Theodoricus, Noregs konungatal, Historia Norvegiæ og Fagrskinna forteller ikke noe om at Håkon fremmet kristendommen i Norge.    Unntakene er Ågrip (fra slutten av 1100-tallet) som forteller kort at Håkon fikk bygd noen kirker, og innsatte lærde menn. Videre reiste trønderne seg mot ham på Mære da han bød dem kristendommen. Fagrskinna forteller derimot at besøket på Mære gikk fredelig for seg, uten at kristning  omtales.  Heimskringla (fra 1230-tallet) gjenforteller det samme som Ågrip og Fagrskinna, men dikter det sammen til en større dramatisk fortelling. 

Det er ikke noen grunn til å tro at religionen skulle være noe stridsspørsmål mellom Håkon den gode og Sigurd ladejarl.

## Eirikssønnene og drapet på Sigurd
Ingen av sagaene fra 1100-tallet forteller noe om Haralds forhold til Sigurd Håkonsson Ladejarl, eller hvem som drepte ham.    Dette dukker først opp i sagaene fra 1200-tallet. Fagrskinna (fra 1220-tallet) forteller at Eirikssønnene drepte Sigurd Ladejarl inne på Aglo. Som kilde gjengis et kvad av Øyvind Skaldespiller, men teksten er tvetydig og bekrefter ikke nødvendigvis at Eirikssønnene sto bak. Kvadet forteller at en Sigurd av guden Tys ætt, ble drept på Agloe (også skrevet som Ogloe og Ogloi) av "landets herrer".   Aglo eller Agloe er oftest antatt å være Agle i Snåsa eller Aglo i Stjørdal. Fagrskinna forteller dette som en faktaopplysning, men setter det ikke inn i noen sammenheng. Annalis Regii (fra ca. 1300–1328) forteller at Sigurd ladejarl ble drept og at Håkon ladejarl overtok i 962; uten å knytte det mot Eirikssønnene.

Drapet førte til det varige uvennskapet mellom Hårfagreætta og ladejarlene.

## Referanser

----
Pietro Bertani

** Pietro Bertani** (1501–1558) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han kom fra en fremstående familie fra Modena. Han trådte inn i dominikanerordenen og ble der undervist blant annet av den senere kardinal Tommaso Badia. Han ble en fremragende teolog. Bertani underviste blant annet i Bologna, Ferrara og Venezia. Han ble kardinal Ercole Gonzagas personlige teolog, med særlig kjennskap til Augustin og Thomas Aquinas.

Han var biskop av Fano 1537, tjente Pavestolen i diplomatisk oppdrag og var involvert i Tridentinerkonsilets kirkelige reformarbeide. Pave Paul III hadde i sin tid påtenkt hans kardinalsutnevnelse, men døde før det ble virkeliggjort.

Han ble kreert til kardinal den 20. november 1551 av pave Julius III.

## Eksterne lenker
* The Cardinals of the Holy Roman Church
Jens Lekman

**Jens Lekman** (født 6. februar 1981 i Angered, Sverige) er en svensk sangskriver og musiker. Han har gitt ut to album og flere ep-er siden 2003. Musikken hans kan beskrives som gitarbasert pop. Tekstene er ofte artige, romantiske og triste. Han blir sammenlignet med The Magnetic Fields og Morrissey, mens også lekenheten til Beck kan spores i musikken.

Han spilte inn og utga en del materiale privat i perioden 2000&ndash;2003 på CD-R, under pseudonymet *Rocky Dennis*. Da han ga ut en sjutommer med sangen *Maple Leaves* våren 2003, ble han hypet opp. Sjutommeren var bare laget i 250 eksemplarer, så folk fikk for det meste tak i musikken hans via fildelingsnettverk. Da *[[Maple Leaves EP]]* ble gitt ut på cd senere på høsten, var navnet hans allerede godt kjent, og sangene «Maple Leaves» og «Black Cab» ble spilt mye på svensk radio.

Han har blitt lagt merke til for sin vittighet, med sangtitler som «I don't know if she's worth 900 kronor» og tekstlinjer som *In church on sunday making out in front of the preacher / You had a black shirt on with a big picture of Nietzsche*.

Han ble kvitt aliaset sitt tidlig 2004, med *[[Rocky Dennis in heaven EP]]*. Han fikk også kontrakt med det amerikanske plateselskapet Secretly Canadian, for utgivelser utenfor Sverige. 

Det første albumet hans, *[[When I said I wanted to be your dog]]*, ble gitt ut i 2004, og ble godt mottatt i den alternative musikkpressen i både Europa og USA. Albumet innholdt både nye sanger og gamle sanger i nye drakter. *You are the light* ble gitt ut som singel, og en musikkvideo ble laget til den. Denne ble vist en del på nordisk MTV. Albumet kom på andreplass på den svenske albumlista.

I 2005 kom kompilasjonen *[[Oh You're So Silent Jens]]*. Tittelen er hentet fra en tekstlinje fra sangen «Black Cab» (*Oh, you're so silent Jens / Well, maybe I am, maybe I am*). Albumet inneholdt tre tidligere utgitte ep-er samt noen ekstraspor, og ble godt mottatt av den internasjonale musikkpressen. 

I 2007 ble Jens hentet inn på kort varsel for å erstatte en syk Lily Allen på Øya-festivalen i Oslo. Konserten fikk glimrende kritikker. Albumet *[[Night Falls Over Kortedala]]* ble utgitt i september.

## Diskografi

### Album
* *[[When I Said I Wanted to Be Your Dog]]* (2004)
* *[[Oh You're So Silent Jens]]* (2005)
* *[[Night Falls Over Kortedala]]* (2007)
* *[[I Know What Love Isn't]]* (2012)
* *[[Life Will See You Now]]* (2017)

### EP-er
* *[[Maple Leaves EP]]* (2003)
* *[[Rocky Dennis In Heaven EP]]* / *Rocky Dennis EP* (2004)
* *[[Julie EP]]* / *You Are The Light EP* (2004)
* *[[Opposite of Hallelujah EP]]* (2005)
* *[[You Deserve Someone Better Than A Bum Like Me]]* (2005)
* *[[An Argument With Myself]]* (2011)

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* MapleLeaves.SE – The Jens Lekman experience
Tore Teiande

**Tore Teiande Ragnvaldsson** (født ca. 862, død før 935) ble jarl over Møre etter faren Ragnvald Mørejarls død i 892.

Han tilbød seg ca. 874, som eldste sønn til Ragnvald Mørejarl, å dra til Orknøyene for å bekjempe de brysomme vikingene der. Hans far avslo imidlertid tilbudet, fordi han hadde bestemt at Tore skulle bli hans etterfølger. Den egentlige grunn var vel at Tore dengang ennå ikke var voksen. Da Ragnvald i 892 brant inne, satte Harald Hårfagre Tore til jarl over Møre, og ga ham sin datter Ålov, henne de kalte Årbot, til ekte. Tore hadde, foruten hele Møre, også Romsdal.

Tore Teiande, gjennom å ha giftet seg med Ålov Årbot, fikk barn som var direkte etterkommere av Horda-ætten i Hardanger, gjennom Hordaprinsessen Ålofs mor Gyda Eiriksdottír. Slik ble Tore "Teiande" Ragnvaldsson og Ålof Årbot opphavet til den vestlandske Ynglinga-greinen den eldre Galte-familien på Hatteberg som òg var jarler på Orknøyene, som leses om i Orknøyingenes saga.

;Snorre skriver i Harald Hårfagres saga:
*Da kong Harald var 40 år gammel, var mange av sønnene hans voksne karer, de var tidlig modne alle sammen. Da gikk det etter hvert slik at de ble misnøyde med at kongen ikke ga dem noe rike, men satte en jarl i hvert fylke; de mente jarlene var av mindre ætt enn de selv var. En vår la de av sted, Halvdan Hålegg og Gudrød Ljome, med en stor flokk og kom uventet over Ragnvald Mørejarl, kringsatte huset for ham og brente ham inne med 60 mann. Så tok Halvdan tre langskip, fant mannskap til dem og seilte vest over havet. Gudrød satte seg fast i de landene som Ragnvald jarl hadde hatt før. Men da kong Harald hørte dette, dro han straks mot Gudrød med en stor hær, og Gudrød så ingen annen utvei enn å gi seg over til kong Harald, og kongen sendte ham øst til Agder. Kong Harald satte Tore, sønn til Ragnvald jarl, over Møre, og giftet ham med Ålov, datteren sin, hun som ble kalt Årbot. Tore jarl Teiande (den tause) fikk da samme riket som hans far Ragnvald hadde hatt.*

Han døde sannsynligvis straks før eller etter Håkon Adelstensfostres tronbestigelse i 935, da han som den mektige mann han var ikke nevnes under Håkons regjering.

## Referanser
Romjul

**Romjul**, eller **romhelg** eller **mellomjul**, er en norsk betegnelse for perioden mellom julehelgen og nyttår, det vil si fra og med tredje juledag 27. desember til og med nyttårsaften 31. desember. Tradisjonelt var romjulen imidlertid perioden mellom helligdagene i jula og trettendedagen (Hellig tre kongers dag 6. januar). Ordet romhelg kommer fra det norrøne *rúmheilagr* som betyr «som ikke trenger å holdes strengt hellig».

## Historisk utsyn
En alleuropeisk kontekst for det særpreg som i større eller mindre grad har gjort seg gjeldende for dagene etter jul, er å finne i tiden før innførelsen av den gregorianske kalender. I tiden frem til denne kalenderreformen, regnet man i store deler av verden den 6. januar som begynnelsen av det nye år. Denne dato gikk tilbake til romersk bruk og til de forskyvninger som var oppstått ved avviket mellom kalenderens årslengde og det astronomiske år. Det var også av betydning at den katolske liturgis *trettendag jul*, med feiringen av Herrens Åpenbaring, var på denne dato. 

Den gregorianske kalender ble ikke innført med ett slag over hele Europa - det var her store forskjeller. Dertil kom at det var tidligere nokså vanlig å feire årets avslutning den 24. desember. Dagene etterpå tok seg av kalenderdiskrepansen, og ble til en overgangsperiode. Dette fremkommer for eksempel ved det tyske uttrykket «zwischen den Jahren», og svenskenes «mellandagarna». I tyskspråklige områder, der katolske og protestantiske områder lå tett opp mot hverandre, ble kalenderforskjellen så å si en konfesjonell markør (den nye kalender var gitt av en katolikk, pave Gregor XIII, og dermed satt det langt inne i protestantiske områder å tilslutte seg den). Samtidig krevde avtaler og annen interaksjon en viss klarhet, og dermed ble det gjerne en periode *mellomdager* som skulle overbygge de praktiske problemer forskjellen kunne innebære, og som samtidig kunne fungere som en roligere periode i pakt med julefeiringens spesielle karakter.

Pave Innocens XII fastla i 1691 at årets siste dag skulle være den 31. desember, som i katolsk sammenheng er en minnedag for pave Sylvester I.

## Romjul i Norge
Navnet stammer fra norrønt «rúmheilagr», med opprinnelse i «rúmr», rommelig, brukt i betydningen «fri, ubundet av loven», og «helgr», som er dager som er hellige.  Betydningen er altså dager som ikke er lovpålagte helligdager, men som mange likevel velger å ha som fridager.

Romjulen er for mange i Norge preget av julefred og hjemmehygge med ferie eller stille arbeidsdager, skolefri, familiebesøk og spesiell julemat som grøt, pepperkaker og nøtter. Romjulen kan bestå av rolig inneliv med mye spising, men også turer ut, refleksjon og ettertanke. Før var det også vanlig å gå julebukk i romjulen. En nyere tradisjon er å knuse og spise pepperkakehuset en har lagd, i romjulen eller uka etter. Stadig flere i Norge reiser utenlands i forbindelse med jul- og nyttårsfeiringen, og romjulen er blitt høysesong for mange feriesteder.

Romjula benyttes også ofte til å bytte julegaver i butikkene, for eksempel klær, bøker, plater, spill og elektronikk.

## Referanser
Giovanni Poggio

**Giovanni Poggio** (født 26. januar 1493 i Bologna i Kirkestaten, død 12. februar 1556 samme sted) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han var gift og fikk flere barn, men trådte inn i den geistlige stand etter at han ble enkemann. Han var nuntius i Spania i flere perioder. Han ble biskop av Tropea i 1540, men regjerte bispedømmet ved hjelp av stedfortredere.

Han ble kreert til kardinal den 20. november 1551 av pave Julius III.

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni Battista Cicala

**Giovanni Battista Cicala** (født 6. juni 1510 i Genova i Italia, død 8. april 1570 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, ble biskop av Albenga og deltok ved Tridentinerkonsilet. 
 
Han ble kreert til kardinal den 20. november 1551 av pave Julius III.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Fabio Mignanelli

**Fabio Mignanelli** (født 1496 i Siena i Italia, død 10. august 1557 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han ble professor ved Universitetet i Siena, og senere advokat i Roma. Han giftet seg med Antonina Capodiferro, søster til kardinal Girolamo Recanati Capodiferro, og fikk en sønn. Da han ble enkemann, trådte han inn i den geistlige stand. Men først måtte han dispenseres fra anklager om bigami og kriminelle irregulariteter. Han tjente så Paven på flere diplomatiske oppdrag, blant annet til republikken Venezia i 1537 for å få den til å bryte sitt forbuns med tyrkerne og delta i krigen mot dem. Han ble biskop av Lucera i 1540.

Han ble kreert til kardinal den 20. november 1551 av pave Julius III, med *[[Santi Giovanni e Paolo (Roma)|Santi Giovanni e Paolo]]* som tittelkirke. I samme konsistorium ble hans slektning Giovanni Michele Saraceni også kardinal.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Luigi Cornaro

**Luigi Cornaro** (født 12. februar 1517 i Venezia i Italia, død 10. mai 1584 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Zara i Dalmatia (i dagens Kroatia), men fratrådte etter noen år og viet seg deretter for det meste til pavestolens affærer, blant annet kampen mot tyrkerne.

Han ble kreert til kardinal av pave Julius III den 20. november 1551, med *[[San Teodoro]]* som tittelkirke, som han siftet med *[[San Marco (Roma)|San Marco]]*, med *[[San Vitale (Roma)|San Vitale]]* og med *[[San Clemente]]* til slutt.

Han var i slekt med ehn rekke andre kardinaler: Federico Cornaro den eldre (broren hans, kreert 1585), Francesco Cornaro den yngre (1596), Federico Baldissera Bartolomeo Cornaro (1626), Marco Cornaro (1500), Francesco Cornaro den eldre (1527), Andrea Cornaro (1544) og Giorgio Cornaro (1697). Kardinal Giovanni Cornaro (1778) kom fra en annen gren av slekten.

## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Sebastiano Antonio Pighini

**Sebastiano Antonio Pighini** (1500–1553) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Alife, deretter av Ferentino, og til slutt erkebiskop av Siponto. Han var dessuten tilknyttet Den romerske kurie og var pavelig nuntius til keiser Karl Vs hoff 1550–1551.

Han ble kreert til kardinal *[[in pectore]]* av pave Julius III den 20. november 1551, og publisert den 30. mai 1552.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Biskop Tito Veltri de Viterbo
* Kardinal Antonio Maria Ciocchi del Monte (1461-1533) *1506
* Kardinal Giovanni Maria Ciocchi del Monte (1487-1555) *1514
* Kardinal *Sebastiano Antonio Pighini* (1500-1553)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pietro Tagliavia d’Aragonia

** Pietro Tagliavia d'Aragonia ** (født ca. 1499 i Palermo i Italia, død 5. august 1558 i Palermo) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Girgenti, deretter erkebiskop av Palermo.

Han ble kreert til kardinal  av pave Julius III den 22. desember 1553.

Han var grandonkel til kardinal Simeone Tagliavia d'Aragonia (1583).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Institute of Cancer Research

**Institute of Cancer Research** (**Instituttet for kreftforskning**) er et kollegium under University of London. Det ble grunnlagt i 1909.

Blant instituttets viktigste forskningsresultater er oppdagelsen av genet BRCA2, som blir forbundet med brystkreft, og kreftmedisinene karboplatin og tomudex.

## Referanser
Jammerdalsbu

**Jammerdalsbu** er en selvbetjent turisthytte på Ringebufjellet 1&nbsp;130 moh., som eies og drives av DNT Oslo og Omegn. Rondanestien og Trolløypa passerer Jammerdalsbu.

Jammerdalsbu har 12 sengeplasser.

## Referanser
UCL Institute of Education

**UCL Institute of Education** (**IoE**) er lærerutdanningsfakultetet ved University College London. Fram til 2014 var IoE et kollegium under University of London. Det tilbyr høyere utdanning innen pedagogikk, og driver forskning omkring utdannelse. Instituttet ble grunnlagt i 1902 som en lærerhøyskole. 

Det er pr. 2005 omkring 1000 studenter (*postgraduate*), 600 forskningsstudenter og et stort antall mastergradstudenter.

Hovedbygningen ligger på Bedford Way i Bloomsbury og ble designet av Denys Lasdun.
London School of Hygiene and Tropical Medicine

**London School of Hygiene and Tropical Medicine** (**LSHTM**, kalles ofte bare *London School*, «Londonskolen for hygiene og tropemedisin») er et kollegium under University of London.

Den ble grunnlagt i 1899 som *London School of Tropical Medicine*, og fikk sitt nåværende navn i 1924. Kollegiet holder til på Keppel Street i Bloomsbury

## Historie
Det var opprinnelig plassert på Albert Dock Seamen's Hospital i London Docklands. Like før denne undervisningen i tropisk medisin hadde blitt påbegynt i 1899 på ekstramuralskolen i Edinburgh og enda tidligere ved Londons Livingstone College grunnlagt i 1893 av Charles F. Harford-Battersby (1865-1925). Før han holdt foredrag på St George's Hospital i London, i 1895, ga Livingstone College Manson sin første mulighet til å undervise i tropisk medisin. Mansons tidlige karriere var som en lege i Fjernøsten hvor han utledde den korrekte etiologien av filariasis, en parasittisk vektorbasert sykdom, overført gjennom en myggbit. Da han kom tilbake til London, ble han utnevnt til medisinsk rådgiver til kolonistyret. Han trodde sterkt at leger skulle trenes i tropisk medisin for å behandle britiske koloniale administratorer og andre som arbeider i hele Storbritannias tropiske imperium. Han oppmuntret og mentoriserte Ronald Ross i løpet av denne perioden for å avdekke malariets korrekte etiologi, som Ross senere oppdaget i 1897, og vunnet Nobelprisen for hans innsats. Den opprinnelige skolen ble etablert som en del av Seamen's Hospital Society.
I 1902 skrev velsmakeren Petit følgende om insititisjonen i et brev til Sir Francis Lovell (dekan på skolen), sitert i The Times.
   Denne institusjonen, mens det er rikelig for studenter av sykdommer som nærmer seg øst, vil være middel til å bringe de vestlige og østlige sinnene sammen for å ha råd til hjelpen til lidelsen Øst, og dermed sementere denne forening av hjerter. [9]
Det er pr. 2005 omkring 1600 studenter, samt at det gis fjernundervisning til omkring 7000 persner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
T-62

**T-62** er en sovjetisk stridsvogn. Den er en videreutvikling av T-55. T-62 ble produsert mellom 1961 og 1975 og erstattet T-55 som hovedstridsvogn i den sovjetiske hæren. Sammen med T-55 utgjør den 85 % av Russlands stridsvognsarsenal. De er nå kun i bruk hos reserveenheter og har blitt erstattet av T-64 og av et mindre antall T-80 og T-90. 

T-62 hadde verdens første glattborede stridsvognskanon. Dette gav den et solid fortrinn mot de vestlige 90- og 105 mm kanonene.

## Historie og utvikling

T-62 ble tatt fram i Sovjetunionen som etterfølger til T-55. Et lite antall ble også bygget i Tsjekkoslovakia. I løpet av karrieren ble mange T-62 oppgradert med laser avstandsmåler og ekstra pansring.

## Teknisk

Vognføreren sitter foran på venstre side av skroget. Vognkommandøren og skytteren sitter på venstre side av tårnet, med laderen på høyre side.

T-62 har en 115 mm glattboret kanon. En 7,62 mm mitraljøse sitter koaksialt med kanonløpet, og på tårnet står en 12,7 mm mitraljøse, operert av laderen.

Motoren er en V-55-5 V-12 vannkjølt diesel som gir 580 hk ved 2&nbsp;000 omdreininger. Diesel kan sprøytes inn i eksosen for å la vogna legge røykteppe.

## Varianter

;T-62M: Noe annerledes tårn med luke for laderen med en 12,7 mm mitraljøse. Mange T-62 ble oppgradert til denne standarden.
;T-62K: Kommandovogn med ekstra radioer.
;T-62M1 og T-62MV : Disse er erklært i forbindelse med CFE-avtalen. T-62M1 er kanskje T-62M med ekstra pansring foran tårnkransen. T-62MV er kanskje T-62M med reaktivt panser.
;T-62 med flammekaster: Flammekaster montert parallelt med kanonen.

## Kilder
* Christopher F. Foss, *Jane's AFV Recognition Handbook* (1992) Coulsdon, Surrey, U.K. : Jane's Information group, 

## Eksterne lenker
* 

* FAS.org om T-62 (engelsk)
M24 Chaffee

**M24 Chaffee** var en amerikansk lett stridsvogn, brukt under andre verdenskrig og i koreakrigen. Den er oppkalt etter stridsvognspionéren Adna R. Chaffee, Jr. Da den ble tatt i bruk på slutten av andre verdenskrig, ble den ansett som sin tids beste lette stridsvogn. I Koreakrigen ble den derimot utklasset av de sovjetiske stridsvognene &ndash; T-34/85 og T-54/55) &ndash; og ble etter krigen erstattet av M41 Walker Bulldog i den amerikanske hæren. Den ble senere brukt i Indokina av Frankrike, med gode resultater. I løpet av 1970-tallet ble den regnet som utdatert og tatt ut av krigsoppstillingene til de fleste land.

## Chaffee i Norden
Norge mottok en del Chaffee som del av den amerikanske våpenhjelpen, totalt hadde Norge 123 stk. På midten av 1970-tallet ble enkelte av disse fullstendig overhalt og modernisert under navnet *«[[NM116]]»*. NM-116 tjenestegjorde i den norske hæren frem til 1992&ndash;93 og var antakelig de siste Chaffees i aktiv tjeneste i verden. Denne varianten ble også eksportert til Taiwan.

Chaffee var også i bruk i det danske forsvaret fra 1952 til 1975.

Enkelte stillinger i Lyngen-linjen ble utstyrt med kanontårn fra utrangerte Chaffee'er. Et av disse står i dag utstilt i artillerisamlingen på Høytorp fort.

## Eksterne lenker
* 
*
South Oxfordshire

**South Oxfordshire** er et administrativt distrikt i Oxfordshire i England.

Administrasjonssenteret er Wallingford. 

South Oxfordshire is a local government district in Oxfordshire, England. Its council is based in Wallingford.

## Byer og landsbyer

*Adwell, Albury, Assendon, Aston Rowant, Aston Tirrold, Aston Upthorpe
*Beckley, Benson, Berinsfield, Berrick Salome, Binfield Heath, Bix, Brightwell Baldwin, Brightwell-Cum-Sotwell, Britwell Salome
*Chalgrove, Checkendon, Chinnor, Chiselhampton, Cholsey, Clifton Hampden, Crowell, Crowmarsh, Cuddesdon, Culham, Cuxham
*Denton, Didcot, Dorchester, Drayton St Leonard
*Easington, East Hagbourne, Elsfield, Ewelme, Eye and Dunsden
*Forest Hill
*Garsington, Goring, Goring Heath, Great Haseley, Great Milton
*Harpsden, Henley-on-Thames, Highmoor, Holton, Horspath
*Ipsden
*Kidmore End
*Lewknor, Little Haseley, Little Milton, Little Wittenham, Long Wittenham
*Mapledurham, Marsh Baldon, Mongewell, Moulsford
*Nettlebed, Newington, North Moreton, North Stoke, Nuffield, Nuneham Courtenay
*Pishill Pyrton]
*Rotherfield Greys, Rotherfield Peppard, Rycote
*Sandford on Thames, Shillingford, Shiplake, Shirburn, Shotover, Sonning Common, South Moreton, South Stoke, Stadhampton, Stanton St John, Stoke Row, Stoke Talmage, Stonor, Stowood, Swyncombe, Sydenham
*Tetsworth, Tiddington, Toot Baldon, Towersey
*Wallingford, Warborough, Waterperry, Waterstock, Watlington, West Hagbourne, Wheatfield, Wheatley, Whitchurch On Thames, Woodcote, Woodeaton

## Eksterne lenker

* District Council
Bjørn Fast Nagell

**Bjørn Edvard Fast Nagell** (født **Fjelly**; 1962) er en norsk filmregissør. Han har blant annet laget reklamefilmer, og vant i 2003 prisen «Young Director» på reklamefilmfestivalen i Cannes.

Nagells spillefilmdebut var *[[Lange flate ballær]]* (2006), som ble en betydelig suksess. Under Fredrikstad Animation Festival høsten 2007 ble Nagell av den internasjonale juryen tildelt Golden Gunnar-prisen for filmen *Gutten og torsken*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rino Rådahl

**Harald Rino Rådahl** (født 23. februar 1962 i Fredrikstad) er en norsk journalist. Han er sjefredaktør i bladet *[[Her og Nå (ukeblad)|Her og Nå]]*. Fra 1984 til 2001 arbeidet han i *[[Demokraten]]*, avbrutt av seks år i *[[Bergensavisen]]*. I 2001 ble han reportasjesjef i *Her og Nå*, og 9. april 2003 inntok han sjefsstolen. Rådahl er gift og har to døtre.
Fluesopper

Se listen over arter

**Fluesopper** (*Amanita*) er en slekt innen familien Amanitaceae, og er spesielt beryktet for å inneholde noen svært giftige sopper. Noen arter betraktes som giftige, men spiselige etter sterk varmebehandling. I Norge anerkjennes det minst 25 kjente arter, mens det i verden anerkjennes over 700.

## Beskrivelse
Et av fellestrekkene til fluesoppene er at alle har hvite sporer og frie skiver. Unge individer er også beskyttet av hvit hud som, ettersom fluesoppen vokser, sprekker opp og ofte blir liggende som hudlapper på hatten. Mange arter har også hud under skivene, og denne huden kan bli hengende som en ring rundt stilken, men det er også mange fluesopper som ikke har ring. Ofte har fluesoppene en tydelig knollformet stilkbasis med en slire, slik at det kan oppfattes som om de vokser opp av en kopp.

Alle fluesoppene danner mykorrhiza med trær.

## Giftige arter
Fluesoppene står for 95 % av alle dødsfall som skyldes soppforgiftning. Den grønne fluesoppen (*Amanita phalloides*) står for 50 % av alle dødsfall alene. Sammen med grønn fluesopp er hvit fluesopp de giftigste fluesoppene vi har i Norge. Alvorlig forgiftning av disse vil gi leverskade. 

Den velkjente rød fluesopp er også giftig, men med et helt annet giftstoff enn hvit- og grønn fluesopp. Panterfluesopp, rød fluesopp og brun fluesopp gir samme type forgiftning med virkning på nervesystemet. Panterfluesopp kan gi kraftigere symptomer da konsentrasjonen av giftstoffer er høyere. Alvorlig forgiftning av panterfluesopp kan føre til kramper og koma.

Fluesoppene, da spesielt rød fluesopp (*Amanita muscaria*), er også ofte mye brukt innen gamle sagn og i religion.

## Arter
Under er en liste med de artene som har blitt gitt norske navn i Artsdatabanken.

* Hvit kamfluesopp *Amanita arctica*
* Sonet kamfluesopp *Amanita battarrae*
* Stor kamfluesopp *Amanita ceciliae*
* Gul fluesopp *Amanita citrina*
* Gul kamfluesopp *Amanita crocea*
* Grå fluesopp *Amanita excelsa*
* Blekgul kamfluesopp *Amanita flavescens*
* Orefluesopp *Amanita friabilis*
* Brun kamfluesopp *Amanita fulva*
* Løvefluesopp *Amanita gemmata*
* Grågul kamfluesopp *Amanita groenlandica*
* Lærfarget kamfluesopp *Amanita lividopallescens*
* Storsliret kamfluesopp *Amanita magnivolvata*
* Mortens kamfluesopp *Amanita mortenii'
* [[Rød fluesopp]] *Amanita muscaria*
* [[Fjellfluesopp]] *Amanita nivalis*
* [[Olivengrå kamfluesopp]] *Amanita olivaceogrisea*
* [[Panterfluesopp]] *Amanita pantherina*
* [[Grønn fluesopp]] *Amanita phalloides*
* [[Svartringfluesopp]] *Amanita porphyria*
* [[Brun fluesopp]] *Amanita regalis*
* [[Mørk kamfluesopp]] *Amanita reidiana*
* [[Rødnende fluesopp]] *Amanita rubescens*
* [[Lundkamfluesopp]] *Amanita simulans*
* [[Oliven kamfluesopp]] *Amanita submembranacea*
* [[Grå kamfluesopp]] *Amanita vaginata*
* [[Hvit fluesopp]] *Amanita virosa*

== Referanser ==
<references>

</references>

== Eksterne lenker ==
* 
*  [https://web.archive.org/web/20051116120821/http://www.toyen.uio.no/botanisk/bot-mus/giftsopper/fluesopper.html Fluesopper, botanisk museum]
*  [http://pluto.njcc.com/~ret/amanita/mainaman.html Omfattende side om *Amanita'']
Colin Jackson

**Colin Ray Jackson** (født 18. februar 1967 i Cardiff, Wales) er en tidligere friidrettsutøver med 110 meter hekk som spesialøvelse. I dag arbeider han som sportskommentator for BBC og siden 2014 som race director for Wings for Life World Run .

Han startet som en lovende tikjemper før han spesialiserte seg på hekkeløp. Han innehar også verdensrekorden på 60 meter hekk innendørs med tiden 7,30.

## VM/OL-medaljer (110 m hekk)
* VM 1987 – Roma, Italia: bronse
* OL 1988 – Seoul, Sør-Korea: sølv
* VM 1993 – Stuttgart, Tyskland: **gull**
* VM 1997 – Athen, Hellas: sølv
* VM 1999 – Sevilla, Spania: **gull**
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Louis I Lorraine de Guise

** Louis I Lorraine de [[Guise]] ** kalt ** kardinal de Guise ** (født 21. oktober 1527 i Joinville i Champagne i Frankrike, død 29. mars 1578 i Paris) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Troyes og senere erkebiskop av Albi, men fratrådte i 1561 til fordel for kardinal Lorenzo Strozzi.

Han ble kreert til kardinal den 22. desember 1553 av pave Julius III, med *[[San Tommaso in Parione]]* som tittelkirke. 

Han var nevø til kardinal Jean de Lorraine (kreert 1518), bror til kardinal Charles de Lorraine-Guise (1547) og onkel til Louis II de Lorraine de Guise (1578).

Man ble erkebiskop av Sens den 9. mai 1561, men fratrådte til fordel for kardinal Nicolas de Pellevé i 1562. I 1568 ble han biskop av Metz.

Han kronet kong Henrik III av Frankrike i Reims den 13. februar 1575.

## Referanser
Mår (elv)

**Mår** er en elv og et vassdrag i Tinn kommune i Telemark. Elven har sitt utspring i Kalhovdfjorden og ender i Tinnsjøen. Mårvassdraget er en del av Skiensvassdraget.

## Fotnoter



## Referanser
Roberto de’ Nobili

**Roberto de' Nobili** (født 5. september 1541 i Montepulciano i Italia, død 18. januar 1559 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Allerede som tiåring behersket han latin og gresk, og ble i en alder av 12 kreert til kardinal den 22. desember 1553 av pave Julius III.

Han ble bibliotekar for den romerske kirke i en alder av 14 år. Roberto brydde seg ikke meget om livet som kardinal og ønsket i stedet at tre inn i en munkeorden for å føre et mer avsondret liv, men hans skriftefar talte ham fra disse planene. Isteden slet han seg opp med den den store arbeidsmengde han påtok seg, og det strenge, asketiske levnet han påla seg. Han døde 17 år gammel som følge av denne strenge askese.

Han var grandnevø til pave Julius III på morssiden, og onkel til kardinal Francesco Sforza (kreert 1583).

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Girolamo Simoncelli

**Girolamo Simoncelli** (født 1522 i Orvieto i Italia, død 24. februar 1605 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han er den kardinal som har deltatt på flest pavevalg, hele ti.

Han ble kreert til kardinaldiakon den 22. desember 1553 av pave Julius III, med *[[Santi Cosma e Damiano]]* som titteldiakonia, senere ble han kardinalprest med *[[Santa Prisca (Roma)|Santa Prisca]]* som tittelkirke.

Han var biskop av Orvieto fra 1554.

Han var grandnevø til pave Julius III på morssiden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Svein Ellingsen

**Svein Ørnulf Ellingsen** (født 13. juli 1929 på Kongsberg, død 5. april 2020 i Arendal) var en norsk billedkunstner og salmedikter. 

*[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]* og salmeboktillegget *[[Salmer 1997]]* har 58 tekster (originale og gjendiktninger) av Svein Ellingsen. I *[[Norsk salmebok 2013]]* er han også representert med 58 verker. Han er også representert i salmebøker i alle nordiske land, i Tyskland/Østerrike, Sveits og USA.

## Liv og virke
Ellingsen tok artium i 1948, studerte ved Statens håndverks- og kunstindustriskole 1950-1951, ved Bjarne Engebrets malerskole 1951–1952 og ved Statens kunstakademi 1952–1955. Han arbeidet som kunstkritiker og journalist i studietiden, blant annet i *[[Vårt Land]]*. 

Han arbeidet i ukeavisen Vår Kirke 1957–1963 og i Schibsteds forlag 1963–1966. Han tok pedagogisk seminar ved Statens lærerhøgskole i forming 1966–1967, og arbeidet som formingslærer ved *Moland ungdomsskole* i Arendal 1968–1983.

Han ble statsstipendiat i 1976. På samme tid utga han flere bøker. Hans første salmer ble offentliggjort på 1950-tallet, og hans første bok kom i 1978. Hans salmer ble tonesatt av blant andre Knut Nystedt, Egil Hovland, Harald Herresthal, Harald Gullichsen og Trond Kverno. Med 58 salmer og gjendiktninger i den nyeste utgaven av Norsk Salmebok (2013) var Svein Ellingsen landets mest anerkjente salmedikter i sin tid.

Ellingsen deltok på Høstutstillingen flere ganger og var også medlem av salmebokkomiteen som la grunnlaget for *Norsk Salmebok* 1984/1985.  

Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1995 og mottok Aust-Agder fylkes kulturpris 1977, Brobyggerprisen 1984, Fritt Ords Honnør 1992 og Tekstforfatterfondets ærespris 2001. I 2008 ble han tildelt æresdoktorat ved Det teologiske menighetsfakultet i forbindelse med markeringen av fakultetets 100-årsjubileum. I 2009 fikk han Petter Dass-prisen for sin innsats som salmedikter.

Svein Ellingsen var bosatt på Saltrød i Arendal kommune. 

## Bibliografi
* Bidrag i *Kunsten i kirkens historie*. 1965
* *Det skjulte nærvær*. 1. utg. 1978
* *Noen må våke*. 1978 
* *Under løftets høye himmel*. 1981
* *Så stilner livets jag*. 1986
* *Regler, rim og revestreker*. 1986 (barnedikt)
* *Vårt øye ser mot Betlehem*. 1987
* *Det finnes en dyrebar rose*. 1989
* *I lyset fra Guds fremtid*. 1999 (dikt i utvalg)
* *En bønn er gjemt i hjerteslagets rytme – salmer gjennom femti år*. (2009)

## Litteratur
* Eyvind Skeie (2009); *Svein Ellingsen: En livsfortelling*
* Anne Kristin Aasmundtveit; *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*, Verbum Forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0, s. 140

## Referanser


## Eksterne lenker
*Svein Ellingsen - Norsk biografisk leksikon