Slaget ved Rhode Island

**Slaget ved Rhode Island** fant sted den 29. august 1778 da enheter fra den kontinentale armé under kommandoen til John Sullivan forsøkte å ta tilbake Aquidneck Island, også kjent som Rhode Island, fra britiske styrker. Slaget endte uten avgjørelse, men den kontinentale armé måtte gi opp sitt mål om å ta tilbake øya og sikre Narrangansett Bay for amerikansk og fransk skipstrafikk.
## Bakgrunn
Den franske admiralen Charles Hector ankom sommeren 1778 med en flåte med infanteriforsterkninger til krigen. Siden han ikke kunne krysse sandbankene inn i havnen til New York City, bestemte franske og amerikanske ledere seg for å sette de franske styrkene inn i Rhode Island for å kaste ut britene der. Strategisk ville dette åpne Narrangansett Bay for amerikanske og franske styrker og nekte britene adgang. John Sullivan ble satt til å lede denne offensiven.

På Adquidneck Island var der amerikanske og britiske styrker som forble i en stillstand. Oberst Christopher Greene hadde ansvaret for å samle Rhode Islands bidrag til den kontinentale arméen, men slet med å oppfylle sine forpliktelser. Resultatet var at general Sullivan måtte samle sin styrke fra forskjellige kilder. Nesten hele Rhode Islands milits ble sammenkalt og ledet av William West, og styrker fra Massachusetts og New Hampshire ble sammenkalt sammen med kontinentalt artilleri for å supplere de forventede franske styrkene.

General George Washington sendte generalene Nathanael Greene og Lafayette for å støtte Sullivan i hans forsøk på å organisere hæren sin, men det har senere blitt foreslått at Washington var bekymret for Sullivans evne til å ta avgjørelser.

## Opptakt
Da amerikanernes intensjoner ble klar, bestemte general Robert Pigot seg for å sette ut sine styrker i en defensiv posisjon i og rundt Newport. Han bestemte seg også for å flytte nesten alle husdyr inn i byen, jevne frukthager og hus med jorden slik at de hadde en klar skuddlinje og å ødelegge vogner.

Den kontinentale arméens planer for offensiver fikk et tilbakeslag 10. august da Hectors flåte lettet anker og forlot Rhode Island etter at de kom innenfor synsvidden til landingssonen. Sullivans amerikanske styrker hadde gått i land før ham, men styrken var for liten til å beseire de britiske forsvarslinjene.

En kraftig storm traff området og jevnet kornåkrene den 11. og 12. august. Dette styrket det finansielle tapet innbyggerne på Rhode Island led som et resultat av krigen. Etter at de ble tørre etter stormen, begynte de amerikanske styrkene å sette i verk beleiringen av Newport.

Da Hector og hans flåte ankom den 20. august, var skipene hardt skadet etter stormen. Hector bestemte seg igjen for å vente med ilandsettingen av infanteristyrkene og valgte i stedet å seile til Boston for å reparere skipene. Nedtrykt av denne vendingen sendte Sullivan Lafayette til Boston for å få de franske styrkene til å komme tilbake til slagmarken. Hector og Lafayette møtte kraftig kritikk i Boston, og Lafayette bemerket at «jeg er mer i fiendtlig område i de amerikanske linjene enn da jeg nærmet meg de britiske linjene i Newport».

Samtidig kom nyheter om at britene hadde sendt etter forsterkninger.

Sullivan forandret sine planer den 28. august på grunn av styrkeforholdene mellom styrkene. I skjul av mørket ble amerikanske tropper flyttet fra beleiringsposisjonene til defensive posisjoner nord på øya rundt Butt's Hill.

## Slaget
De amerikanske generalene bestemte seg for å etablere en defensiv linje over hele øya rett sør for dalen som skjærer øya i to i håp om at dette ville forhindre britene de høyereliggende områdene i den nordlige delen.

Amerikanerne organiserte sine styrke i to seksjoner:

#I vest konsentrerte general Greene sine styrker foran Turkey Hill, men sendte 1. Rhode Island for å etablere fremrykningsposisjoner 1 km lenger sør under kommandoen til general James Mitchell Varnum.
#I øst konsentrerte brigadegeneral John Glover sine styrker bak en steinmur som hadde overblikk over Quaker Hill.

Britene fulgte etter og organiserte sitt angrep på tilsvarende vis. De sendte den hessiske generalen Friedrich Wilhelm von Lossberg opp den vestlige veien og general Francis Smith opp den østlige veien med to regimenter hver med ordre om ikke å gjennomføre et generelt angrep. Det viste seg at denne fremrykningen førte til hovedslaget.

Lossbergs lette infanteri var de første som kom under ild fra John Laurens styrker som skjøt fra ly under trærne. På dette tidspunktet, bestemte Pigot seg for å sende inn forsterkninger, og det ble klart at dette var den generelle trefningen i slaget.

Amerikanske styrker trakk seg tilbake fra deres posisjoner, men opprettholdt sin ildgivning og forsinket den britiske fremrykningen. Militsen fra Rhode Island under oberst William West gav dekke i retretten. I en bevegelse som ennå ikke er forklart, sendte Sullivan et regiment fremover langs hver vei under denne retretten og skapte forvirring.

Slaget hadde involvert ild fra kanoner fra posisjoner på land og skip i forsøk på angrep og forsterkninger, men innen 16.00 nådde kampene stillstand. På grunn av at det meste av skytingen foregikk på langt hold, var der relativt lette tap på begge sider.

Selv om noe ildgivining fra artilleri fortsatte gjennom natten, trakk kontinentale styrker seg tilbake til Bristol og Tiverton natten til 31. august og etterlot Aquidneck Island under britisk kontroll.