open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paus-posten

***Paus-posten*** er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1977. Albumet lå 15 uker på VG-lista og endte med sjetteplass som beste plassering.

Albumet var det første i en serie på totalt fem musikkalbum der Paus brukte skillingsvisens form til å skrive korte, ironiske og på grensen til injurierende kommentarer til samfunnsliv, politikk og kjendisenes overfladiske liv. Platen *Paus-posten* tok bl.a. opp arrestasjonen av Lars Gule for terrorplaner i Beirut, spionasjesaken mot Gunvor Galtung Haavik og Lillehammer-saken.

## Sporliste

# «Balladen om politiinspektør Rynning-Tønnesen og sekretær Andreassen ved Bergen politikammer» 
# «Viser vedr. Den nu så bekjendte og i alle skikkelige menneskers omdømme afskylige bombeeksplosjonen i bokhandelen Oktober i Tromsø by»
# «Balladen om Sylvia Rafael og Herr Annæus Schjødt»
# «En sang vedr. konserthuset i Oslo»
# «En sørgelig historie fra virkeligheten om en akvariefisks tilværelse»
# «Show-Down i Nøtterøy, en kommunal western»
# «Et stev om Herr Lars Gule, Larvik»
# «Balladen om Fru Gunvor Galtung Haavik»
# «Vise vedrørende Brigitte Bardots opphold i Alaska og herr Brian Davis' dyreshow samme sted»
# «Morgensang fra redaktøren 13. juni om morgenen»

## Medvirkende
### Musikere
* Ole Paus - sang, munnspill, gitarer, låtskriver, produsent
* Georg Keller - piano, fiolin 
* Anne Karine Strøm - sang 
* Anita Skorgan - sang 
* Alf Emil Eik - bass, tekniker
### Øvrige
* Frits Solvang - foto/layout 
## Annet
Ole Paus utgav også albumene
*Nye Paus-posten (1977)
*Siste Paus-posten (1978)
*Stopp pressen! Det grøvste fra Paus-posten (1995)
*Pausposten Extra! (1996)

*Pausposten* var dessuten navnet på et radioprogram sendt på NRK P2 i 2010 med Ole Paus som programleder.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Seirobune

**Seirobune** (**seiro bune**) betyr «beleiringstårnskip», et stort fartøy som hadde et beleiringstårn for skyttere som skulle være i stand til å skyte ned på fienden på murene eller i slottet som hadde blitt lagt under beleiring.

Under de mange krigene fram til år 1600 på de japanske øyene, var store slott, festninger og mindre fortifikasjoner ofte beleiret av ulike hærer langs kommunikasjonene. Noen ganger hadde de beleirende styrkene skapt kunstige dammer ved å lede bort vannet fra nærliggende elver eller innsjøer for å oppnå total isolasjon. Når det fiendtlige holdepunktet var omringet med vann, ble det sendt inn grunngående fartøyer for å forstyrre forsvarerne med deres ildgivelse. En slik beleiring var den berømte beleiringen av Bitchu-Takamatsu-festningen i 1582. Toyotomi Hideyoshi som ledet beleiringen, hadde oppdemmet Ashinori-elven og deretter skapt en kunstig innsjø.

## Litteratur
* Stephen Turnbull, *Fighting Ships of the Far East (2) Japan and Korea AD 612-1639*, 2003 ISBN 1-84176-478-7
Volkswagen Eos

**Volkswagen Eos** er en fireseters kabriolet (coupé convertible) fra Volkswagen som ble lansert første gang på Frankfurt-messen vinteren 2006. Det var meningen den skulle komme i salg allerede sommeren 2006, men VW valgte imidlertid å holde tilbake modellen for salg frem til høsten 2006 da de ønsket å optimalisere takløsningen som er utviklet av Vebasto.

## Eksterne lenker
*
Noen der oppe

***Noen der oppe*** er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1982. Albumet lå ni uker på VG-lista og endte med 14.-plass som beste plassering.

Låten «Alt var mye bedre under krigen» utgitt i samarbeide med Jonas Fjeld. Teksten, som forega å være en gammelnazists hyllest til fordums tider, ble i samtiden oppfattet ironisk.

## Sporliste

# «Hvem er den mannen» (Ole Paus)
# «Lystig purk på picnic» (Ole Paus)
# «Askepott» (Ole Paus)
# «Åh, Sonja» (Ole Paus)
# «Så mange lys» (Ole Paus)
# «Selv sopere har et hjørne i himmelen» (Ole Paus/Bjørn Kruse)
# «Smil til meg» (Ole Paus)
# «Hvor er du i natt» (Ole Paus)
# «Alt var mye bedre under krigen» (Ole Paus)
# «Bare» (Ole Paus)
# «Utgangssalme» (Ole Paus)
## Medvirkende
### Musikere
* Ole Paus - sang, akustisk gitar på *Så mange lys*, låtskriver, produsent
* Iver Kleive - piano, orgel
* Freddy Lindquist - gitarer, slidegitar
* Jonas Fjeld - gitarer
* Bent Bredesen - gitarer
* Sveinung Hovensjø - bass, synthesizer, gitar
* Pål Thowsen - trommer 
* Fred Nøddelund - trompet, piccolo-trompet, blåsearrangement 
* Petter Brambani - tenorsaksofon
* Knut Riisnæs - tenorsaksofon 
* Bjørn Kruse - altsaksofon, blåsearrangement, komponist 
* Johan Bergli - altsaksofon
* Rolf Malm - barytonsaksofon
* Iselin Alme - sang
* Kari Gjærum - sang
* Hege Schøyen - sang
* Berit Johansen - sang
### Øvrige
* Ola Johansen - produsent, tekniker
* Frits Solvang - foto

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Siste Paus-posten

***Siste Paus-posten*** er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1978. Albumet lå seks uker på VG-lista og endte med åttendeplass som beste plassering.

## Sporliste
# «Industridepartementets rag»
# «Vibeke Løkkeberg»
# «Sosietetsnytt (foxtrot)»
# «CIA på Jæren (spøk og spenning)»
# «Major Svein Blindheim»
# «Satan lever (revidert utgave)»
# «Kronikk»
# «Antonio Gómez Fernandez (sport)»
# «Reiseskildring (nytt fra utlandet)»
# «Den enbente fader (kulturnytt)»
# «Nytt fra Bergen politi»

## Medvirkende
### Musikere
* Ole Paus - sang, gitar, munnspill, kor, låtskriver, produsent
* George Keller - piano, fiolin
* Freddy Dahl - gitar, kor
* Per Sveinson - bass 
* Arild Andersen - bass 
* Roy Hansen - trekkspill
* Svein Christiansen - perkusjon
* Anne-Karine Strøm - sang/kor
*Øystein Sunde - Elektrisk gitar

### Øvrige
* Petter Winsnes - fotograf
* Bjørn Smørholm - layout 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bjørnstad/Paus/Hamsun

***Bjørnstad/Paus/Hamsun*** er et musikkalbum med Ketil Bjørnstad og Ole Paus, utgitt i 1982. Albumet inneholder tekster fra Knut Hamsun-diktsamlingen *[[Det vilde Kor]]* fra 1904.

## Sporliste

# «Lat spille med vaar over jorden» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Alle borte» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Violoncel» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Om hundrede aar er alting glemt» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Skjærgaardsø» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Sorosi piker» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Drot» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Høstdag» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Gravsted» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Det stunder mot regn» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Lina» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Saa vender jeg om» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
# «Med røde roser» (Knut Hamsun/Ketil Bjørnstad)
## Medvirkende
### Musikere
* Ole Paus - sang
* Ketil Bjørnstad - piano, keyboard, komponist, produsent, korrespondanse 
* Jon Eberson - gitar
* Nils Petter Nyrén - gitar
* Sveinung Hovensjø - bass, gitar
* Pål Thowsen - trommer 
* Fred Nøddelund - trompet-fanfarer
* Arild Stav - altsaksofon på *Saa vender jeg om*
* Knut Riisnæs - fløyte på *Skjærgaardsø*
* Brynjulf Blix - synthprogrammering 
### Øvrige
* Hans Petter Danielsen - tekniker
* Inge Holst Jacobsen - tekniker 
* Bruno Oldani - fotograf/grafisk formgivning 
* Dagfinn Tranberg - fotoinnside
Vanderlei Luxemburgo

**Vanderlei Luxemburgo da Silva** (født 10. mai 1952 i Nova Iguaçu i delstaten Rio de Janeiro i Brasil) er en brasiliansk fotballtrener og tidligere fotballspiller. 

Han har tidligere vært trener for blant annet Real Madrid, Corinthians og Santos og var i 1998 – 2000 forbundskaptein for . 

I 2004 vant han det brasilianske mesterskapet med klubben Santos, selv om klubben da han ble ansatt lå helt nede på 17.-plass i ligaen. Den 30. desember samme år ble Luxemburgo ansatt som trener for den spanske storklubben Real Madrid. Til tross for at han innledet sin periode med 7 seiere på rad, og selv om han bare tapte 3 kamper av 21 mulige siden han ble ansatt, ble det likevel Barcelona som vant mesterskapet. Luxemburgo ble avskjediget og vendte tilbake til Santos, hvor han ble til han i 2008 ble ny trener i Palmeiras.

## Trenerkarriere
* 1983: Campo Grande 
* 1983-1984: Rio Branco
* 1984: Friburguense 
* 1984-1985: Al-Ittihad (Saudi-Arabia) 
* 1985-1986: Democrata 
* 1986-1987: Fluminense (U-20) 
* 1987: América 
* 1987/1988: Fluminense (U-20) 
* 1989/1990: Bragantino 
* 1991: Guarani 
* 1991/1992: Flamengo 
* 1992/1993: Ponte Preta
* 1993/1994: Palmeiras 
* 1995: Paraná Clube 
* 1995: Flamengo
* 1995/1996: Palmeiras 
* 1997/1998: Santos 
* 1998/1999: Corinthians 
* 1998/2000: 
* 2000: Brasils OL-lag
* 2001-2002: Corinthians
* 2002: Palmeiras
* 2002-2004: Cruzeiro 
* 2004: Santos
* 2005: Real Madrid
* 2006-2007: Santos
* 2008-2009: Palmeiras
* 2009: Santos
* 2010: Atlético Mineiro 
* 2010–2012: Flamengo
* 2012–2013: Grêmio
* 2013: Fluminense
* 2014–: Flamengo

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Svarte ringer

***Svarte ringer*** er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1982. Albumet er tilegnet Agnar Mykle.

## Sporliste

# «I live tross Nyhavn» (Ole Paus)
# «Nok en sang om morgenregn» (Ole Paus)
# «Glade gutter» (Ole Paus)
# «Nerven i min sang» (Ole Paus/Ilmari Errko)
# «Hva i helvete... (den gamle historien)» (Ole Paus)
# «På innsiden» (Ole Paus)
# «Bergen, Bergen» (Ole Paus)
# «Ingen liker herr Schmidt» (Ole Paus)
# «Efter så mange år» (Ole Paus)
# «Grå mann» (Ole Paus)
# «Myrk framtid – eller inga» (Ole Paus)
# «Constance» (Ole Paus)
## Medvirkende
### Musikere
* Ole Paus - sang, akustisk gitar, munnspill, piano, låtskriver, produsent
* Jonas Fjeld - gitarer, fløyte, kor, produsent
* Bent Bredesen - gitarer, kor, produsent 
* Pål Reinertsen - bass, kor, produsent
* Paolo Vinaccia - trommer, kor, produsent 
* Finn Ziegler - fiolin
### Øvrige
* Svend Christensen - tekniker 
* Ola Johansen - miksing 
* Sigurd Eidsøren - fotograf
* Art-Aid - coverdesign
Sjikaner i utvalg

***Sjikaner i utvalg*** er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1978.

## Sporliste
# «Et stev om Herr Lars Gule» (Ole Paus), (*[[Nye Paus-posten]]*)
# «Show-Down i Nøtterøy» (Ole Paus), (*[[Paus-posten]]*)
# «Benny» (Ole Paus), (*[[Sjikaner i utvalg]]*)
# «En sang vedr. konserthuset» (Ole Paus), (*[[Paus-posten]]*)
# «Vibeke Løkkeberg» (Ole Paus), (*[[Siste Paus-posten]]*)
# «Sommer i Sarons dal» (Ole Paus), (*[[Nye Paus-posten]]*)
# «Industridepartementets rag» (Ole Paus), (*[[Siste Paus-posten]]*)
# «Reiseskildring» (Ole Paus), (*[[Siste Paus-posten]]*)
# «Balladen om Fru Gunvor Galtung Haavik» (Ole Paus), (*[[Paus-posten]]*)
# «Siste vals på Sunnanø» (Ole Paus), (*[[Sjikaner i utvalg]]*)
# «Byssam byssam gamle far» (Ole Paus), (*[[Sjikaner i utvalg]]*)
# «Vise vedr. eksplosjonen i Oktober cafe» (Ole Paus), (*[[Paus-posten]]*)
# «Berge Furres Boogie-Woogie» (Ole Paus), (*[[Nye Paus-posten]]*)
# «Balladen om Arne Bendiksens tapte ære» (Ole Paus), (*[[Nye Paus-posten]]*)
# «Balladen om Sylvia Rafael og herr Anneus Schjødt» (Ole Paus), (*[[Paus-posten]]*)
# «Gråt, bare gråt Argentina» (Ole Paus/Edvard Grieg), (*[[Nye Paus-posten]]*)
# «Sosietetsnytt» (Ole Paus), (*[[Siste Paus-posten]]*)
# «Tigris O'hoi» (Ole Paus), (*[[Nye Paus-posten]]*)
# «Balladen om L. J. Dorenfeldt» (Ole Paus), (*[[Nye Paus-posten]]*)
# «Satan lever» (Ole Paus), (*[[Siste Paus-posten]]*)
# «Morgensang fra redaktøren 13. juni om morgenen» (Ole Paus), (*[[Paus-posten]]*)

## Eksterne lenker
*
Stjerner i rennesteinen

***Stjerner i rennesteinen*** er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1989.

## Sporliste
# «Jeg er ikke redd mer» (Ole Paus)
# «Den tøffeste gutten i himmelen» (Ole Paus)
# «Chilentina» (Ole Paus)
# «Stjerner i rennesteinen» (Ole Paus)
# «Vals for små bjørner» (Ole Paus)
# «Veiskillet» (Ole Paus)
# «Vi overlever alt» (Ole Paus)
# «Minner» (Ole Paus)
# «Vuggevise» (Ole Paus)
# «Veierland» (Ole Paus)
# «Helge Nordahl» (Ole Paus/Victor Jara)
# «Seil avsted» (Ole Paus)

## Medvirkende
### Musikere
* Ole Paus - sang, gitar, bakgrunnvokal på *Chilentina*, låtskriver, produsent
* Rune Gustafsson - gitar på *Jeg er ikke redd mer*, *Den tøffeste gutten i himmelen*, *Chilentina* og *Helge Nordahl*
* Knut Reiersrud - gitar på *Stjerner i rennesteinen*, mandolin/munnspill på *Veiskillet*
* Tore Thorsen - gitar på *Vi overlever alt* og *Seil avsted*
* Arild Andersen - bass 
* Ole Amund Gjersvik - bass på *Vi overlever alt* og *Seil avsted*
* Alfred Janson - trekkspill, melodica på *Minner*
* Sven Ohrvik - piano, orgel på *Jeg er ikke redd mer* og *Den tøffeste gutten i himmelen*, trombone på *Vals for små bjørner*
* Tore Brunborg - tenorsaksofon på *Jeg er ikke redd mer*
* Olav Dale - tenor og sopransaksofon på *Vi overlever alt* og *Seil avsted*
* Hege Schøyen - bakgrunnvokal på *Chilentina*
### Øvrige
* Ulf Holand - tekniker
* Ina Tangerud - tekniker
* Erling Lund - tekniker 
* Kristin Stephansen-Smith - coverdesign
Paus synger Paus

***Paus synger Paus*** er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt på våren 2009.

## Sporliste

# «Blåmann» (Ole Paus/Ketil Bjørnstad)
# «Si farvel til mamma» (Ole Paus)
# «Merkelige Mira» (Ole Paus)
# «Det begynner å bli et liv det her» (Ole Paus)
# «Stjerner i rennesteinen» (Ole Paus)
# «Kajsas sang» (Ole Paus)
# «Store gutter gråter ikke for sånt» (Ole Paus)
# «Jeg reiser alene» (Ole Paus)
# «Mæsjen og påsjen» (Ole Paus)
# «Mitt lille land» (Ole Paus)
# «Alltid en dråpe igjen» (Ole Paus)
# «Damen i dalen» (Ole Paus)
# «Selv sopere har et hjørne i himmelen» (Ole Paus/Bjørn Kruse)
# «Som en storm» (Ole Paus)
# «Ruben bærer lyset» (Ole Paus)

## Medvirkende
### Musikere
* Ole Paus - sang, gitarer, låtskriver
* Håkon Iversen - gitar, keyboard, fløyte, blokkfløyte, bass, kor, produsent, arrangement, tekniker, mastering 
* Hans Aaseth - gitarer
* Sveinung Hovensjø - bass 
* Per Kolstad - piano, keyboard
* Rune Arnesen - trommer, perkusjon 
* Mathias Eick - trompet på *Blåmann*, *Stjerner i rennesteinen*, *Mæsjen og påsjen*, *Damen i dalen*, *Selv sopere har et hjørne i himmelen* og *Ruben bærer lyset*
* Hans Josef Groh - cello på *Si farvel til mamma*, *Det begynner å bli et liv*, *Store gutter gråter ikke for sånt*, *Jeg reiser alene*, *Som en storm* og *Ruben bærer lyset*
* Bergmund Waal Skaslien - fiolin på *Det begynner å bli et liv*, *Damen i dalen*, *Selv sopere har et hjørne i himmelen* og *Som en storm*, cello på *Kajsas sang*
### Øvrige
* Giert Clausen - mastering
Den store norske sangboka

***Den store norske sangboka*** er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 2007.

## Sporliste

# «Vandringsvise» (Einar Skjæraasen/Finn Ludt)
# «Manda' morra blues» (Stein Ove Berg)
# «Jeg hadde tenkt» (Rudolf Nilsen/Jon Arne Corell)
# «La oss leve for hverandre» (Bengt Sundström/Fredrik Friis)
# «Sjømannsvise» (Harald Sverdrup/Alf Cranner)
# «Splitter pine» (Kjartan Kristiansen)
# «Syng og vær glad» (Alfred Næss/Einar Schanke)
# «Ellinors vise» (Klaus Hagerup/Sverre Kjelsberg)
# «En grønnmalt benk i parken» (Otto Nielsen)
# «En spennende dag for Josefine» (Arne Riis/Benny Borg)
# «Kokken Tor» (Lars Lillo-Stenberg)
# «Den som var en løvetann» (Alf Prøysen/Alf Cranner)
# «De nære ting» (Arne Paasche Aasen/Kurt Foss/Reidar Bøe)
# «Øl» (Joachim Nielsen)

## Medvirkende
### Musikere
* Ole Paus - sang, gitar, munnspill
* Håkon Iversen - gitar, synth, bass, produsent 
* Hans Aaseth - gitarer
* Sveinung Hovensjø - bass, cavaquinho
* Per Kolstad - piano 
* Rune Arnesen - trommer, perkusjon 
* Marius Graff - banjo, mandolin 
* Øyvind Mehus - fiolin 
* Johannes Leonard Rusten - fiolin
* Bergmund Waal Skaslien - bratsj
* Hans Josef Groh - cello
* Mathias Eick - trompet
* Rolf-Erik Nystrøm - alt & barytonsaksofon 
* Jørgen Gjerde - trombone
* Cecilia Iversen - bakgrunnvokal

## Eksterne lenker
Teigen synger Falsk

***Teigen synger Falsk*** er et musikkalbum med Jahn Teigen og Herodes Falsk. Albumet ble utgitt i 1975.

## Sporliste
Alle låter er skrevet av Jahn Teigen og Herodes Falsk, unntatt hvor annet står.
# «Intro en»
# «Intro to»
# «O sole mio» (Eduardo Di Capua / Teigen / Falsk)
# «Ostebutikken»
# «Hvem er dette?»
# «Diskusjon»
# «Lykkedalen»
# «Pengesangen»
# «N. Elgh»
# «Jeg påstår»
# «Reisebyrå»
# «Outro»

## Medvirkende
### Musikere
* Jahn Teigen - piano, gitar, sang, komiker, låtskriver
* Herodes Falsk - låtskriver, komiker 
* Arne Schulze - elektrisk gitar
* Pete Knutsen - piano, arrangement 
* Terje Methi - bass
* Thor Andreassen - trommer, latter
* Jack Fjeldstad - forteller

### Andre medvirkende
* Hans Petter Danielsen - produsent, tekniker
* Ottar Olaussen - latter
* Mari Bjørgan - produsent
* Finn Rolsdorph - fotograf

## Eksterne lenker
*
Cheek to Cheek (album)

***Cheek to Cheek*** er et musikkalbum med Jahn Teigen og Anita Skorgan. Albumet ble utgitt i 1983 og ble en bestselger.

## Sporliste

# «Open Up» (Jahn Teigen/Anita Skorgan/Alexandra Wangberg/Herodes Falsk)
# «Learn the Rules» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «Never Say Never» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «I Keep on Chasing You» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «Sound of Love» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «Cheek to Cheek» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «Friendly» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «Don't Cha Touch Me» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «Under the Moon» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «High Flying Cutie» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)
# «Over and Over» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk)

## Medvirkende
### Musikere
* Jahn Teigen - sang, kor, låtskriver, produsent
* Anita Skorgan - sang, piano, arrangement, produsent, synth, bakgrunnvokal, låtskriver
* Marius Müller - gitarer
* Åke Sundquist - trommer
* Sam Bengtsson - bass
* Leif Lindvall - trompet
* Urban Agnas - trompet
* Nils Landgren - trombone
* Johan Stengård - saksofon, brassarrangement 
* Anders Neglin - synth
* Walter Quintus - fiolin, tekniker, co-produsent
### Andre medvirkende
* Alexandra Wangberg - låtskriver
* Herodes Falsk - låtskriver
* Sigurd Eidsøren - fotograf
The Enemies (album)

***The Enemies*** var et musikkalbum med The Enemies. Albumet ble utgitt i 1968 og ble bandets eneste album.

## Sporliste

# «Pudding Lane»
# «Wishes»
# «Blues (Listening)»
# «I Think We»
# «Imagination Boy»
# «Not Even You»
# «Little Child»
# «Careful Eyes»
# «I Don't»
# «Arabian Caravan»
Jahn Teigen (samlealbum 1989)

***Jahn Teigen*** er en samleplate med Jahn Teigen, utgitt i 1989. Coveret er laget av Trond Elgaaen og Karl O. Orud.

## Sporliste

# «I skyggen av en drøm» (Lage Fosheim/Lars Kilevold/Ove Borøchstein/Jahn Teigen)
# «Paradis» (Geir Bøhren/Bent Åserud/Borøchstein), (*Paradis/Bahia Feliz*)
# «Kast våpen» (Teigen/Borøchstein), (*Optimist/Kast våpen*)
# «Optimist» (Teigen/Borøchstein/Knut Meiner), (*Optimist/Kast våpen*)
# «Et menneske» (Teigen), (*Celebration/Et menneske*) (1984)
# «Bli bra igjen» &ndash; Come Back to Me (Shuki Levy/Deborah Shelton/Herodes Falsk), (*[[Klar dag/instamatik]]*)
# «The Executioner» (Helen Hampton/Benedicte Adrian/Ingrid Bjørnov)
# «Sound of Love» (Teigen/Anita Skorgan/Alexandra Wangberg/Falsk), (*[[Cheek to Cheek (album)|Cheek to Cheek]]*)
# «Harlequin» (Gary Brooker/Keith Reid), (*Harlequin/All We Have Is the Past*)
# «Friendly» (Teigen/Skorgan/Wangberg/Falsk), (*[[Cheek to Cheek (album)|Cheek to Cheek]]*)
# «Celebration» (Teigen), (*Celebration/Et menneske*)
# «All We Have Is the Past» (Arne Schulze), (*Harlequin/All We Have Is the Past*)
Utvidelse av kampsonen

***Utvidelse av kampsonen*** (fransk tittel: Extension du domaine de la lutte) er Michel Houellebecqs debutroman. Den kom ut i 1994, og ble utgitt på norsk i 2004. I 1999 ble det laget film av boka.

## Introduksjon til handlingen
Romanen handler om en deprimert, isolert mann som sitter fast i en kjedelig, men godt betalt programmeringsjobb.

## Sammendrag av handling
Hovedpersonen (Harel), kjent gjennom fortellingen kun som Vår helt, lever et ensomt liv, og har ikke har hatt sex på over to år. Gjennom det meste av *Utvidelse av kampsonen*, både romanen og filmversjoner, bruker Vår helt det han husker fra å ha lest Schopenhauer og Kant. Han benytter det til å skjelle ut kommersialiseringen av menneskelig kontakt – mens den indre monologen brytes opp med anfall av kvalme og onani. Han blir satt ut av konsekvensene av beslutninger som virker små for de fleste, for eksempel å avsløre at han ikke har et sexliv ved å kjøpe en enkeltseng. Han jobber sammen med Raphael Tisserand en urovekkende, lite tiltrekkende og fortvilet jomfru på 28 år, med å holde en rekke seminarer om bruken av IT. Raphael ser opp til Vår helt for alltid å unngå relasjoner, og lytter til hans betraktninger om kjærligheten med tragisk, men til slutt inspirerende konsekvenser.

## Litterær betydning og kritikk
Den franske tittelen *Extension du domaine de la lutte* er blitt oversatt til engelsk med den mer konsise *[[Whatever (slang)|Whatever]]* (*samma det*). Selv om dette ordet ikke er en direkte oversettelse av den opprinnelige franske tittelen, knytter den an til hovedpersonens pessimistiske syn på livet. Kampen i den opprinnelige tittelen er uttrykkelig knyttet til klassekampen i en parodi av slagord gjort populære av parisiske studentbevegelsen i 1968, som Vår Helt utvider til både seksuelle og økonomiske motsetninger. «Teorien er at den seksuelle revolusjonen på sekstitallet ikke skapte kommunisme, men kapitalisme i det seksuelle markedet, som forviser den frastøtende underklassen mens de privilegerte initiativ munner ut i korrupsjon, apati og overdrivelse.»

## Referanser


## Eksterne lenker
* Informasjon og lenker til kritikker av filmen
* Omtale av boken
Juan Bermudo

**Fray Juan Bermudo** (født ca. 1510 I Écija, død ca. 1565 i Andalucía) var en spansk komponist, musikkteoretiker og matematiker.

I sin avhandling *Perfeksjonere det perfekte instrument* fra 1555 om å spille på vihuela lister Bermudo opp *maestro de capilla* fra det Kongelige kapell i Granada, Bernardino de Figueroa, og Cristóbal de Morales som har verifisert og godkjent teksten.

## Produksjon
Avhandlinger:
* 1549 *Libro primero de la Declaración de instrumentos musicales.*
* 1550 *Arte Tripharia.*
* 1555 *Declaración de instrumentos musicales.* 5 Vols.

Musikk for vihuela:
* *Mira nera de Tarpeya.*

Orgelverk:
* Conditor alme siderum, Ave maris stella, Vexilla regis prodeunt a 5.

## Referanser
Little Norway (Wisconsin)

****
**Little Norway** var en turistattraksjon og et friluftsmuseum som omfattet et norsk bondesamfunn i Blue Mounds, Wisconsin. Little Norway besto av en fullt restaurert bondegård fra midten av 1800-tallet og en stavkirke. Little Norway stod oppført i det amerikanske register over historiske steder‚ National Register of Historic Places.

## Historie
Little Norway oppstod da Osten Olson Haugen, en innvandrer fra Telemark slo seg ned på en 40 acres farm på 1850-tallet. Haugen bygget hovedhuset og flere andre bygninger fra tømmer som han hugget på farmen. Haugens familie dyrket på stedet frem til 1920.

Tidlig på 1930-tallet kom en forretningsmann fra Chicago, Isak Dahle som etter en tur til «Gamlelandet» var blitt inspirert av den gamle norske byggeskikken og sine barndomsminner fra Wisconsin. Han ble så betatt av stedet at han kjøpte farmen og gav den navnet *Little Norway*

Den mest kjente attraksjon i Little Norway var **Norway Building** som var den norske paviljongen på Chicagos 1893 World's Columbian Exposition. Bygget er en kopi av en stavkirke fra 1200-tallet, tegnet av arkitekten Waldemar Hansteen. Den  ble bygget ved Strandheim Brug på Orkanger, demontert og fraktet til Chicago. Etter at utstillingen var over ble bygningen flyttet, først til Lake Geneva, Wisconsin (hvor også Osebergskipet fra utstillingen ble flyttet). Den ble kjøpt av Isak Dahle i 1935 og flyttet hit.

## Tilbake til Norge
I 2016 ble kirken kjøpt tilbake. Den ble demontert og er gjenreist som Thamspaviljongen i Orkanger hvor den ble bygget.

## Referanser


## Litteratur
*Bigler, Brian J og Lynn Martinson Mudrey (1992): *The Norway Building of the 1893 Chicago World's Fair : a building's journey from Norway to America : an architectural legacy* 
Little Norway, 1992 Les i fulltekst på nett

## Eksterne lenker
* Little Norway Museum Homepage
*Kirken kommer hjem http://www.chicagotribune.com/news/ct-little-norway-blue-mounds-met-20150919-story.html
Taschen

**Taschen** GmbH er et tysk forlag for illustrerte bøker, grunnlagt av Benedikt Taschen i 1980. Forlaget har sitt hovedkontor i Köln. Benedikt Taschen grunnla forlaget for å selge sin omfattende samling av tegneserier, men selskapet utviklet seg snart til å bli et spesialforlag for kunstbøker. Forlaget har i dag virksomhet i Los Angeles, Paris, London og Tokyo og utgir bøker i kategorier fra pornografi til foto, mote, arkitektur og kunst, samt faksimile av gamle verker.

## Eksterne lenker
*
Barbara Walters

**Barbara Jill Walters** (født 25. september 1929, død 30. desember 2022) var en amerikansk TV-personlighet og forfatter.

Walters var programleder for de amerikanske TV-programmene *Today*, *[[The View]]*, *20/20* og medprodusent og nyhetsanker på *[[ABC Evening News]]*, og korrespondent på *[[ABC World News Tonight]]*.

Walters er spesielt kjent for sine intervjuer, og intervjuet statsledere fra hele verden, som Anwar Sadat, Menachem Begin, Muhammed Reza Pahlavi, Farah Pahlavi, Boris Jeltsin, Vladimir Putin, Jiang Zemin, Margaret Thatcher, Fidel Castro, Indira Gandhi, Václav Havel, Muammar al-Gaddafi, Hussein av Jordan, Abdullah av Saudi-Arabia og Hugo Chávez. Mest sett ble intervjuet med Monica Lewinsky 3. mars 1999, som ble sett av 74 millioner seere, som er en rekord for et journalistisk intervju.

Walters mottok tre Emmy-priser for sin rolle i talkshows, og ble nominert 25 ganger (frem til 2010).

Walters skrev to bestselgende bøker; *How to Talk With Practically Anybody About Practically Anything* og biografien *Audition: A Memoir* som gikk til topps på «The New York Times Best Seller list».

## Bibliografi
* 1970: *How to Talk With Practically Anybody About Practically Anything* ISBN 9780385000574
* 2008: *Audition: A Memoir* ISBN 9780307266460

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Li (navn 理)

**Li** (kinesisk: 理, pinyin: *Lǐ*) er et kinesisk slektsnavn.

Navnet må ikke forveksles med Li, Kinas kanskje vanligste navn, som skrives både 李 og uttales Lǐ (altså helt likt på mandarin, fallende og stigende tone).

Slektsnavnet Li (理) har som kjødelig opphav ministeren Gaoyao (皐陶), sønn av Shaohao (少昊) under keiser Shuns tid. Han var far til Boyi (伯益) som ble opphavet til navnet Yíng, og stamfar til Gaoyang (高揚).

Mange av dem som i Gaoyangs ettertid tok seg navnet Li (理), endret dette senere til etternavnet Li (里) eller Li (李) eller et annet lyd- og tonerikt navn.

## Referanser
Anhalter Bahnhof stasjon

**Anhalter Bahnhof** er en tidligere fjernbanestasjon i Berlin. Den ligger  ved Askanischer Platz langs Stresemannstraße i Kreuzberg, ikke langt fra Potsdamer Platz. Den ble anlagt rett ved portene til Berlins tollmur. I dag er det kun portalen som står igjen av den en gang så enorme stasjonen. En S-Bahnstasjon ved samme navn er det eneste som i dag finnes av transport tilknyttet stasjonen. På folkemunne het stasjonen «Anhalter» eller «Sydporten». Navnet på stasjonen skriver seg fra regionen Anhalt som i dag er del av forbundslandet Sachsen-Anhalt. Før den første verdenskrig var Anhalter Bahnhof den viktigste fjernbanestasjonen for tog mot Østerrike-Ungarn, Italia og Frankrike.

## Historisk betydning og minnesmerkefunksjon
I 1942 foregikk det deportasjoner av jøder fra stasjonen. Det dreide seg om såkalte «Alterstransporte» der jøder fra Berlin ble sendt til konsentrasjonsleiren Theresienstadt. Disse transportene skjedde som regel om morgenen og jødene ble sendt med 3. klasse-personvogner. Til sammen ble det fra stasjonen sendt 116 tog med over 9600 mennesker. Videre deportasjoner skjedde fra stasjonene Grunewald og Güterbahnhof Moabit. Til sammen ble 50 000 jøder deportert fra Berlin. 27. januar 2008 ble det satt opp et monument bak portalruinen til minne om jødedeportasjonene.

Stasjonen ble 3. februar 1945 svært skadet i bombeangrep. Restene av hallen ble sprengt i 1959 og siden har kun den gamle inngangsportalen blitt stående. Fra 2003 til 2005 ble den sanert og sikret.

## S-bahn-stasjonen

Etter ferdigstillingen av nord-syd-tunnelen ble den underjordiske S-Bahnstasjonen Anhalter Bahnhof åpnet 9. oktober 1939. Arkitekt var Richard Brademann.

### Etterkrigstid
Etter sprengningen av tunneltaket som lå på høyde med Landwehrkanal i mai 1945 ble nord-syd-tunnelen oversvømmet og S-Bahn-trafikken ble innstilt frem til 2. juni 1946. S-Bahn-togene endte i denne perioden på Potsdamer Ringbahnhof. Etter reparasjonene gikk atter togene til Anhalter Bahnhof. Stasjonen havnet i den delen av byen som skulle utvikle seg til å bli Vest-Berlin. Etter byggingen av Berlinmuren i 1961 lå Anhalter Bahnhofs portal svært nær muren.

### Overtagelse av S-Bahn av BVG
Fra 9. januar 1984 overtok BVG driften av S-Bahn i Vest-Berlin fra Reichsbahn.

## Eksterne lenker
* Side med kort historikk og bilder på engelsk
Turisme i Afghanistan

**Turismeindustrien i Afghanistan**, som ble utviklet med regjeringens hjelp tidlig på 1970-tallet, har vært av liten betydning siden 1979 på grunn av intern politisk ustabilitet. Et pass og visum kreves for å komme inn i Afghanistan. I 1999 anslo FN dagskostnaden for å bo i Kabul til å være 70 amerikanske dollar. Om lag 61 % av disse kostnadene ble anslått til prisen for et rom i et gjestehus. Reiser i landet har foregått i svært begrenset omfang og er ofte forbundet med farer på grunn av den amerikansk-ledede krigen mot Taliban og al-Qaida.

De reisende kan støte på voldelige opprørere og kidnappere langs veiene. Utlendingsdirektoratet har advart om å reise til Afghanistan. Reiser anses som farlige og frarådes på det sterkeste, siden redningsarbeid i tilfelle ulykke bare er mulig under *ekstreme forhold og ikke kan garanteres*.

## Eksterne lenker
*
Min (navn)

**Min** (tradisjonell kinesisk: 閔, forenklet kinesisk: 闵, pinyin: *Mǐn*, Wade-Giles: *Min*) er et kinesisk slektsnavn.

Det nevnes som 132de navni Baijiaxing. I 2008 var det regnet som det 193. mest brukte etternavn i Kina, delt av 520.000 personer.

På andre kinesiske språk enn mandarin uttales det:

*Kantonesisk: *Man5* (jyutping) 
*Hakka: Man (dapenghua)

Navnet finnes også i nabolandene Korea og Vietnam, som:

*Koreansk: Min, 민
*Vietnamesisk: Mẫn

## Opprinnelse
Ifølge den klassiske historiekommentaren Zuozhuan, forfattet innen år 389 f.Kr., gikk en del personer med slektsnavnet Ji (姬) over til slektsnavnet Min.

Områder hvorfra de eldste registreringer Min forefinnes:
*I provinsen Gansu: Dongxiang
*I provinsen Shandong: Sishui
*I provinsen Shanxi: Taiyuan
*I provinsen Jiangsu: Taicang

## Kjhente bærere av navnet Min
*Min Ziqian/Min Sun, én av Konfucius' 72 disipler
*Min Huifen, erhuspiller

## Referanser
Andrew Daniel Clinch

**Andrew Daniel Clinch** (født 20. oktober 1902, død 24. mars 1942) var en britisk militæroffiser. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble tildelt det norske Krigskorset med sverd for sin innsats i Norge i april 1940.

## Biografi
Clinch gikk i 1917 ut fra skolen Belvedere College i Dublin og vervet seg til den britiske hæren. Han gikk ved Royal Military Academy Sandhurst og ble tilknyttet King's Own Yorkshire Light Infantry, der han steg i gradene til oberst. Han var stasjonert i Tyskland, Afrika og India.

Ved utbruddet av andre verdenskrig var Clinch stasjonert i Frankrike. Etter Tysklands angrep på Norge i april 1940 ble han sendt til Norge, der han utmerket seg i kampen mot invasjonsstyrkene. Særlig hans innsats ved Kvam ble framhevet da han 20. mars 1942 ble tildelt det norske Krigskorset med sverd.

Sammen med franske, polske og øvrige britiske styrker ble han i tidlig i juni 1940 trukket tilbake fra Norge og kom tilbake til Storbritannia. Clinch ble senere stasjonert på Malta der han ble drept under et bombeangrep 24. mars 1942, bare fire dager etter at beslutningen om tildeling av Krigskorset var fattet. Han ligger begravet på Pembroke Military Cemetery på Malta.

Clinch var sønn av rugbyspilleren Andrew Clinch.

## Referanser
Hellersdorf

**Hellersdorf** er en ortsteil i bydelen Marzahn-Hellersdorf i Berlin. 

## Historie
I likhet med en rekke andre landsbyer i området, blir også Hellersdorf første gang nevnt i skriftlige kilder i Karl IV's grunnbok fra 1375. Stedet het da *Helwichstorpp* og tilhørte brødrene Dirike som også eide et stort gods (tysk: *Gut*). 

Hellersdorf ble innlemmet i Stor-Berlin i 1920 og tilhørte da den daværende bydelen Lichtenberg. 

Under den kalde krigen lå Hellersdorf i Øst-Berlin. I 1979 ble Hellersdorf del av den nyetablerte bydelen Marzahn, men allerede i 1986 utskilt igjen fra denne og etablert som en selvstendig bydel (Stadtbezirk). Den nye og selvstendige bydelen Hellersdorf oppstod som et resultat av boligbygging i form av høyhus (Plattenbau) i stor stil, som en del av planene ledelsen i DDR hadde for å gjøre slutt på boligmangelen. Til bydelen hørte også Kaulsdorf, Mahlsdorf og den navngivende (ortsteilen) Hellersdorf.

De to bydelene Marzahn og Hellersdorf ble igjen ble slått sammen i 2001 (under navnet Marzahn-Hellersdorf).

## Geografi
Det urbane sentrum av Hellersdorf er Helle-Mitte, ferdigstilt i 1997. Drabantbyen Hellersdorf kan nås gjennom Linje U5 (Hellersdorf undergrunnsstasjon) på U-Bahn og ved trikkelinjene M6 og 18.
## Våpen

Hellersdorfs våpen viser landbruksproduksjonen som også omfattet snittblomster. Bjørnen henviser til Berlin. Den nedre halvdel viser blokkbebyggelsen, småhus, samt løv- og barskog. I forgrunnen finnes landbruksområder, elven Wuhle som er grenseelv til Marzahn og sjøene knyttet til denne. Kronen på toppen er felles for alle våpen i Berlin siden 1992.

## Eksterne lenker
* 
* Hellersdorfs historie på berlin.de
Anna av Østerrike

**Anna av Østerrike** kan være flere personer:

* Anna av Østerrike (1601–1666), datter av Filip III av Spania
* Anna av Østerrike (1275–1327)
* Anna av Østerrike (1318–1343)
* Anna av Østerrike (1528–1590), datter av Ferdinand II av Det tysk-romerske rike
* Anna av Østerrike (1549–1580), datter av Maximilian II av Det tysk-romerske rike
* Anna av Østerrike (1573–1598), datter av Karl II av Indre Østerrike

* Anna av Østerrike og Tyrol (1585–1618)
Anselm Feuerbach

**Anselm Feuerbach** (født 12. september 1829 i Speyer, død 4. januar 1880 i Venezia) var en tysk kunstmaler, sønn av en kjent arkeolog, Joseph Anselm Feuerbach og barnebarn av Paul Johann Anselm von Feuerbach. Feuerbach regnes i dag som en av de fremste nyklassisistiske malerne i den tyske skolen i det 19. århundret.
 
## Biografi
Feuerbach studerte i Düsseldorf (1845–47), München og Antwerpen samt (1851–54) i Paris, der han var elev av Thomas Couture og malte sitt første store verk *Hafis i vinstuen* (1852). Han arbeidet deretter i Karlsruhe, Venezia, Roma hvor han ble venn med Arnold Böcklin og de påvirket hverandre gjensidig. 1873–76 var han professor i historiemaleri ved akademiet i Wien.

Han var opptatt av kunnskapen om det klassiske og hans figurer bærer preg av klassisk gresk kunst. Skuffet over mottakelsen i Wien av hans verk *Titanenes fall* reiste han til Venezia hvor han døde i 1880.

Feuerbach ble gravlagt på Sankt-Johanniskirkegården i Nürnberg (grav 715). I april 1880 ble det avholdt en stor minneutstilling over ham i Berlins Nationalgalerie. Etter Feuerbachs død utkom hans aforistiske selvbiografi *Ein Vermächtnis* (1882). 

Maleren Anselm Feuerbachs død inspirerte Johannes Brahms til komposisjonen Nänie over Friederich Schillers dikt med samme tittel.

## Mottakelse i samtiden
Feuerbach var lite verdsatt og forstått av sin samtid. Hans retning stod i skarp og uforsonlig motsats til de herskende strømningene, som omfattet den historiske realismen, representert av Karl von Piloty og dennes skole, og til Hans Makarts kolorisme, som ga Wienmaleriet dets karakter. Hans syn på antikken var ulik de kjente klassisistenes, han søkte antikkens stillhet og balanse uten å etterlikne deres former. Man kritiserte ham for hans maleriers udramatiske innhold, og man savnet den germanske karakteren, som man på denne tid ville se, også i antikke motiver.

## Samlinger

Anselm Feuerbachs verker finnes i flere store gallerier i Tyskland. Bl.a. finnes i Stuttgart *Iphigenia*, i Karlsruhe *Dante i Ravenna*, i München *Medeas avskjed* (Neue Pinakothek) og *Badende Kinder* (Schackgalerie) og i Berlin *Ricordo di Tivoli* (Alte Nationalgalerie).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Liste over arbeider fra Zeno.org
Mefisto

*Demonen Mefistofeles, kjent fra blant annet Johann Wolfgang von Goethes drama Faust.
*Hovedpersonen i Klaus Manns roman *Mefisto* (1936) og István Szabós Oscar-belønnede filmatisering fra 1981.
*Bandet Mefisto (svensk band)
Christian Stabell Eriksen

**Christian Stabell Eriksen** (født 10. september 1965) er en norsk konsernsjef og terrengsyklist. Han er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI 1992, eier og konsernsjef i Centragruppen. I juli 2000 ble Centragruppens dagligvarevirksomhet solgt til NorgesGruppen. Siden da har selskapet prioritert investering i børsnoterte selskap og eiendom.

Eriksen er en etapperitt-terrengsyklist. Han vant canadiske TransRockies med Ole Kristian Silseth i 2007, kom på fjerdeplass i canadiske BC Bikerace med Brede Arntzen i 2008 og på femteplass i Cape Epic med Silseth i 2006.

## Referanser
Marzahn

**Marzahn** [] er en delbydel (ortsteil) i bydelen Marzahn-Hellersdorf i Berlin. 

## Navnet
Navnet *Marzahn* stammer antakelig fra slavisk *more* (sjø) eller *marcana* (polabisk for myr). Wuhle har ofte gått over sine bredder og skapte myrer og sumper. Marzahn uttales med trykket på den andre stavelsen.

## Historie
Den eldste skriftlige kilde som knyttes til Marzahn er fra år 1300, da området ble kalt Morczane (eller Murtzan) av markgreven Albrecht III. 

Sigøynerleiren Marzahn var en konsentrasjonsleir som eksisterte mellom 1936 og 1943. 

I perioden fra andre halvdel av 1970-tallet til slutten av 1980-tallet ble det bygget boligfelter med høyhus i området. Dette var et ledd i DDRs plan for å få slutt på boligmangelen i landet og husene var såkalte plattenbau. 

Etter at Berlinmuren falt i 1989 og Tyskland ble gjenforent, ble Marzahn kjent for å være et sted assosiert med nynazister og utlendinger ble advart om å ikke besøke bydelen, til tross for at området lenge har hatt et betydelig russisk og vietnamesisk samfunn.

## Severdigheter
Marzahnparken er et av Tysklands største parkområder. I Alt-Marzahn finnes den gamle landsbyen med gatene lagt rundt en almenning (angerdorf), hvor man også finner landsbykirken og den gamle skolen, nå museum. I umiddelbar nærhet finnes også den nyrenoverte, dreibare vindmøllen.

## Referanser
Mefistofeles

**Mefistofeles**, også skrevet **Mephistopheles** og gjerne forkortet **Mefisto** eller **Mephisto**, er navnet på en demon som er utsendt av Satan. Skikkelsen er best kjent som djevelens utsending i den tyske dikteren Johann Wolfgang von Goethes drama *[[Faust (Goethe)|Faust]]* (*Urfaust* 1773–75, *Faust 1. del* 1808, *Faust 2. del* 1832).

## Etymologi
Navnets opprinnelse er ikke fullstendig avklart. Det er nærliggende å anta at navnet er en sammensetning av de to hebraiske partisippene *mephir* (eller *mefir* – Ødelegger, Forderver) og *tophel* (eller *tofel*, Løgner).
Det forekommer også andre tolkninger av navnets opprinnelse, blant annet fra gresk, italiensk og latin.

William Shakespeare benytter formen «Mephistophilus», mens Christopher Marlowe bruker flere former, blant annet «Mephostophilis». I eldre, folkelige former og oppsetninger for dukketeater finner man former som «Mephostophiles», «Mephostophilus», men også den som gjennom Goethes stykke er kommet i vanlig bruk.

## Mefistofeles-skikkelser i litteraturen
### Folkebok

Mefistofeles omtales første gang i folkeboken om den tyske sagnskikkelsen Faust i 1587 og kalles da Mephostophiles.

### Christopher Marlowe

I Christopher Marlowes drama *The Tragical History of Doctor Faustus* (*Den tragiske fortellingen om Doktor Faustus*) fra 1589 opptrer Mephistofeles og Beelzebub som Lucifers sendemenn og inngår en pakt med Faust.

### Goethe

I Goethes drama opptrer Mefisto som den viktigste antagonisten, hvis oppgave det er å forføre hovedpersonen, slik at Faust oppgir sin streben efter kunnskap og isteden søker verdslige goder. Goethe utdypet den middelalderske figuren og utrustet ham med åndelig vidd og kritisk iakttagelsesevne.

### Klaus Mann

Klaus Manns roman *Mephisto* (*Mefisto*) utkom i 1936, og forteller om skuespilleren Hendrik Höfgen, basert på Manns svoger Gustaf Gründgens, som finner seg til rette under tysk nasjonalsosialisme for å fremme sin egen karriere. Både i romanen og den virkelige verden var Mefisto blant Gründgens sentrale teateroller. István Szabó regisserte *[[Mephisto (film)|filmversjonen]]* av romanen fra 1981 med Klaus Maria Brandauer i hovedrollen. Den mottok Oscar for årets beste fremmedsproglige film i 1982.

## Litteratur
* André Bjerke: *Djevelens omgangsfelle*, Aschehoug, 1974, ISBN 82-03-06377-2
* Irene Gerber-Münch (1997): *Goethes Faust. Eine tiefenpsychologische Studie über den Mythos des modernen Menschen*
* Carl Gustav Jung: *Psychologie und Alchemie*
* Carl Gustav Jung: *Symbolik des Geistes*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Askanischer Platz

**Askanischer Platz** heter plassen foran den tidligere Anhalter Bahnhof, Stresemann- og Bernburger Straße til Möckernstraße, i ortsteilen Kreuzberg i Berlins bydel Friedrichshain-Kreuzberg.

## Referanser
Gunhild Anundsdatter

**Gunhild Anundsdatter av Sverige** (også kalt **Gyda** og **Guda**) var en svensk kongedatter og dansk dronning. Gunhild var datter av den svenske kongen Anund Jakob. Det er usikkert om dronning Gunhild var hennes mor.

## Biografi
Den danske kongesønnen Svend Estridsen arvet store eiendommer i Skåne etter sin mor Estrid Sveinsdatter, og ifølge Adam av Bremen gjorde han i tolv år krigstjeneste i Anund Jakobs hird. Det kan være da han giftet seg med kongens datter Gunhild, eller kanskje etter at han ble enekonge over Danmark i 1047. 

Gunhild Anundsdatter var oldebarn til Svend Tveskjeggs dronning Gunhild som var Svends mormor, i dennes første ekteskap med den svenske kongen Erik Seiersæl. Dermed var Svend og hans kone for nært beslektet etter kirkens regler. Erkebiskop Adalbert av Hamburg-Bremen erklærte dermed ekteskapet for ugyldig. Svein Estridsson nektet først å godta dette og truet med å brenne ned Hamburg, men dette ble ingenting av, siden pave Leo IX grep inn. Svein lot seg da skille fra Gunhild og giftet seg ikke igjen, men holdt seg med friller og ble far til nitten barn. Fem av disse ble konge, og Knut attpåtil helgen. Det er ukjent om Gunhild var mor til noen av Svends barn.

Gunhild Anundsdatter er i historien ofte blitt blandet sammen med sin (ste)mor Gunhild Sveinsdatter, fordi de bar samme navn (også «Guda» og «Gyda»).

Den danske historikeren Johannes C.H.R. Steenstrup (1844-1935) kalte Gunhild for «Gyda», og mente hun døde etter å ha blitt forgiftet av kong «Svends frille Thora». Adam av Bremen på sin side meldte at den «Gude» som ble drept av Thora, ikke var Anund Jakobs enke.

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Dansk biografisk Lexikon om Gyda
* Gyda of Sweden
Idar Norstrand

**Idar Olav Norstrand** (1915–1986) var en norsk funksjonær, organisasjonsmann og politiker (Ap).

Han var postbud ved Bergen postkontor 1934–1941 og formann i Bergen AUF 1938–1940, og under andre verdenskrig måtte han flykte til Sverige i 1941 på grunn av illegal virksomhet. I Sverige var han avdelingssjef ved den norske legasjon 1941–1945, og etter krigen var han formann i Norsk Postforbund 1946–1951, sekretariatsleder i Statstjenestemannskartellet 1951–1957, formann i Norsk Funksjonærsamband 1953–1957 og sjef for personalavdelingen i Postdirektoratet 1957–1982. 

Norstrand innehadde også en rekke andre offentlige og organisatoriske verv, og var lønns- og prisminister i Einar Gerhardsens fjerde regjering 1964–1965.

## Eksterne lenker
*
Kinderegg

**Kinderegg** er en søtsak for barn (derav navnet, *Kinder* = *barn* på tysk) i form av et sjokoladeegg med et lite leketøy inni. Produktet lages av den italienske konfektprodusenten Ferrero SpA, og markedsføres i Norge av Ferrero Skandinavia. Leketøyet inni egget lages av mange forskjellige produsenter. Det må ofte settes sammen av kjøperen selv, etter vedlagt bruksanvisning.

Kinderegg selges i store deler av verden, med noen unntak. Ett eksempel er USA, hvor produktet er ulovlig på grunn av en regel som forbyr konfekt som inneholder uspiselige deler, inkludert leker, i forpakningen.

I reklamen presenteres Kinderegget som en tredelt opplevelse under navnet *Kinder Surprise*. 
* En overraskelse
* En utfordring (i form av bygging)
* En sjokolade

En annen type kindersjokolade som selges i Norge er Kinder Maxi.

## Kindereggfigurer
Blant samlere er det hovedsakelig de håndmalte figurene som er mest attraktive. Disse har i Norge blitt utgitt siden begynnelsen av 1990-tallet. Den første håndmalte serien som ble solgt i Norge var *Happy Hippos*. Senere har også blant annet seriene *Crazy Crocos*, *Frozty Frogs* og *Leoventuras* vært å finne i kinderegg i Norge.

Den første Happy Hippo-serien utgitt i Norge var Happy Hippos Fitness Feber. Senere har også seriene Happy Hippos on Holyday og Happy Hippos talentshow blitt utgitt. I Tyskland er det imidlertid også blitt utgitt en rekke andre serier med Happy Hippos.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Yubune

En **yubune**, også skrevet **yu bune**, er en japansk båttype som hadde funksjon som et offentlig flytende bad. Båten var utstyrt med badekar som ble leid ut til kunder.

Midt på fartøyet lå en overbygning med flere bad, som kunne ha oppvarmet vann. De ble vanligvis benyttet av reisende og besetningsmedlemmer som hadde vært til sjøs i lengre perioder. Båtene var populære i edo-perioden fra 1603 til 1868.

## Referanser


## Litteratur
* William E. Deal, *Life in Medieval and Early Modern Japan* 2006 ISBN 978-0-19-533126-4
Ella Griffiths

**Ella Griffiths** (født 22. mars 1926 i Oslo, død 1990) var en norsk forfatter. Hun brukte også navnene **Ella Griffiths Ormhaug**, **Ella Griffiths Hytten**, **Ella Ormhaug** og **Ella Hytten**. Dobbelt etternavn Griffiths Ormhaug og Griffiths Hytten er hovedsakelig brukt på noveller og som signatur på artikler.

Griffiths debuterte i 1957 med romanen *Lenket til kjærligheten*, og forfattet siden en lang rekke romaner, kriminalromaner, barnebøker og noveller. Hun ble oversatt til seks språk. I 1969 fikk hun 3. premie i en stor nordisk kriminalromankonkurranse arrangert av ukebladet Hjemmet, danske Gyldendal, Aschehoug, Nordstedt og  Nordisk Film. Vinnerbidrag var romanen *Hilsen Lucifer*, som er blitt omtalt som hennes beste. En av hennes noveller ble innkjøpt til den engelske TV-serien Tales of the Unexpected. Novellen ble filmatisert som *The Dead Don't Steal*, med premiere 22. april 1988. Hun framførte dessuten flere av sine barnebøker i Barnetimen for de minste på NRK radio,

## Bibliografi
**Lenket til kjærligheten* &ndash; roman (1957)
**Tilbake til livet* &ndash; roman (1958)
**Kjærlighet på avbetaling* &ndash; roman (1959)
**Mitt liv – mitt alt* &ndash; roman (1959)
**Pam og den hvite kofferten* &ndash; barnebok 1960 (som Ella Hytten)
**Hun møtte en fremmed* &ndash; kriminalroman (1960)
**Hvem var hun?* &ndash; roman (1960)
**Natten er min fiende* &ndash; kriminalroman (1960)
**Ekko av tapte skritt* &ndash; kriminalroman (1960) (som Ella Hytten)
**Alene med løgnen* &ndash; roman (1961)
**I tvilens skygge* &ndash; kriminalroman (1962)
**Trekantvilla* &ndash; roman (1965)
**Torshammeren og sølvkorset* &ndash; roman (1967)
**Huttetu* &ndash; barnebok (1968 (illustrert av Jan Gunnarsson)
**Pepe og gull-eselet* &ndash; barnebok (1968) (illustrert av Leif Lorentzen)
**En av dine kjæreste venner* &ndash; kriminalroman (1969)
**Hva skal vi gjøre med Harry* &ndash; ungdomsroman (1969)
**Tim og Teddy lager show* &ndash; barnebok (1969)
**Hilsen Lucifer* &ndash; kriminalroman (1970)
**Sunket i jorden* &ndash; kriminalroman (1971)
**Sånn kan det også gå* &ndash; ungdomsroman (1974)
**Vannenken* &ndash; kriminalroman (1977)
**Ukjent Makker* &ndash; kriminalroman (1978)
**Spar ess* &ndash; kriminalroman (1979)
**Pia, Kim og Knøttet* &ndash; barnebok (1981)
**Våt grav* &ndash; kriminalroman (1981)
**Mord på side 3* &ndash; kriminalroman (1983)
**Knøttet og katten Bombastus* &ndash; barnebok (1982) (illustrert av Freda Magnussen)
**Knøttet og Pepper Skilpadde* &ndash; barnebok (1983) (illustrert av Freda Magnussen)
**Fem amalgam* &ndash; kriminalroman (1983)
**Fiddel-Diddel gresshoppe og andre eventyr* &ndash; barnebok (1984) (illustrert av Freda Magnussen)
**Generalagenten* &ndash; kriminalroman (1984)
**Torsdag 32. januar* &ndash; ungdomsroman/science fiction (1985)
**Fem på tolv* &ndash; kriminalroman (1985)
**Naken jomfru* &ndash; kriminalnoveller (1986)
**Løgnen som drepte* &ndash: ungdomsroman (1987)
**Giftig vennskap* &ndash; kriminalroman (1988)
**Starlight og de mystiske naboene* &ndash; barnebok (1988)
**Operasjon Gemini* &ndash; kriminalroman (1988)

## Referanser