Norrøn lydlære

**Norrøn lydlære** er læren om uttalen av norrønt språk.

## Vokaler

* *a* betegner en kort og åpen , *á* en lang og lukket .
* *e* betegner en kort og åpen, *é* en lang og lukket .
* *i* betegner både konsonantisk og vokalisk *i*. Den uttales som  foran vokal (*hiarta*, «hjerte»; *skióta*, «skyte»; *dylja*, «dulge, skjule»). I alle andre posisjoner uttales den . *í* er den tilsvarende lange lyden .
* *o* betegner kort, åpen , *ó* lang, lukket .
* *u* betegner både konsonantisk og vokalisk *u*. Den uttales konsonantisk foran vokal (*huar*, «hvor»; *svá*, «så»; *hǫggva*, «hugge»). I alle andre posisjoner uttales den . *ú* er den tilsvarende lange lyden .
* *y* betegner vokalisk . *ý* er den tilsvarende lange lyden .
* *ǫ* betegner kort, åpen . *ǫ́* er den tilsvarende lange lyden .
* *æ* betegner kort , *ǽ* lang .
* *ø* betegner kort lukket og åpen , *ǿ* lang lukket .

I skrift markeres som vi ser lange vokaler med en akutt aksent: *á*.

## Konsonanter

* *b*, *d*, *m*, *p*, *r*, *s*, *t*, *x* uttales som i moderne norsk.
* *ð* betegner en stemt dental spirant , som engelsk bløt *th* i *there*.
* *f* betegner to forskjellige lyder:
# I utlyd, foran *k*, *s*, *t*, *þ* og fordoblet er den en bilabial, senere labiodental  (*fara*, *rífka*, *liúfs*, tylfþ*, *offra*).
# I alle andre posisjoner er den en bilabial, senere labiodental  (*hafþa*, *erfa*, *kelfa*, *gefa*, *gaf*, *hvarf*).
* *g* har flere betydninger:
** I anlyd, etter *n* og fordoblet:
**# foran palatale vokaler er den en stemt, palatal lukkelyd (*gefa*, *gilde*, *giarn*, *læggia*).
**# i øvrige tilfeller en stemt, velar lukkelyd (*gamall*, *grípa*, *hanga*, *hǫggva*, *dǫgg*).
** I utlyd:
**# foran palatale vokaler er den en stemt, palatal spirant (*berge*, *segia*, *vígþa*, *regn*.
**# i øvrige tilfeller en stemt, velar spirant (*draga*, *dǫgum*, *biarga*, *helgan*, *lagþa*, *lag*).
** I innlyd og foran *s* og *t*:
**# etter palatale vokaler er den en ustemt, palatal spirant (*vegs*, *vígt*).
**# etter velare vokaler er den en ustemt, velar spirant (*blóþogs*, *blóþogt*).
* *h* har to betydninger:
*# For det meste uttales den som  (*hafa*, *himenn*), også i forbindelsene *hl*, *hn*, *hr* (*hlaupa*, hníga*, *hringr*).
*# Foran konsonantisk *u* og *i* er den en ustemt spirant
* *k* har to betydninger:
*# Foran palatale vokaler er den en palatal (*kippa*, *ríke*, *kiolr*).
*# I alle andre posisjoner er den en velar  (*kasta*, *kuíþa*, *krefia*, *sǫk*).
* *l* har antagelig to betydninger:
*# I anlyd, i forbindelse med dental og i fordobling er den en dental  (*liós*, *halda*, *falla*).
*# I alle andre posisjoner er den en kakuminal *l* (*kliúfa*, *fliúga*, *tala*, *halfr*, *folk*, *holmr*, *ǫl*).
* *n* har tre betydninger:
*# I anlyd og i forbindelse med dental er den en dental  (*nenna*, *hǫnd*).
*# Foran *g* og *k* er den en velar  (*syngua*, *tǫng*, *hǫnk*).
*# I alle andre posisjoner er den en alveolar *n* (*knútr*, *mon*, *venia*, *vanþa*).
* *v* betegner bilabial , senere labiodental .
* *z* ble opprinnelig brukt i betydningen *ds*. Alt i de eldste håndskriftene dukker den imidlertid opp også i betydningen *ts*, og senere går den over til *s*.
* *þ* har i gammelislandsk to betydninger (i gammelnorsk bare den første):
*# I utlyd, etter ustemt *f*, *k*, *p*, og foran *k* er den en ustemt, interdental spirant , som engelsk hard *th* (*þungr*, *tylfþ*, *fylkþa*, *hleypþa*, *víkþa*).
*# I gammelislandsk er den i øvrige posisjoner en stemt interdental spirant  (*meþan*, *verþa*, *baþ*, *leiþ*, *leifþ*, *gardþr*; tilsvarende gammelnorsk *meðan* osv.).

Lange konsonanter (geminasjon) uttrykkes ved dobbeltskrivning av konsonantene.

## Diftonger
* *au* (*ou*, *ǫu*) uttales 
* *ei* (*æi*) uttales 
* *ey* (*œy*, *ay*, *øy*) uttales 

## Se også
* Norrønt språk
*Den første grammatiske avhandling

## Kilder
* Adolf Noreen: *Altisländische und altnorwegische Grammatik, unter Berücksichtigung des Urnordischen*, 1903 http://www.ling.upenn.edu/~kurisuto/germanic/oi_noreen_about.html

## Eksterne lenker
* Lydklypp med rekonstruert uttale og nyislandsk tonefall - opplesing av en strofe fra skaldediktet Ragnarsdrápa
* Tekstede lydklipp med rekonstruert norrøn uttale
* Tekstet video med opplesing av Dronning Ragnhilds drøm, lest med 1. rekonstruert uttale og østnorsk tonefall, 2. rekonstruert uttale og nordnorsk / vestnorsk tonefall, og 3. med nyislandsk uttale til sammenlikning