Yoga

**Yoga** er en samling mentale og kroppslige teknikker med tilknytning til de indiske religionene buddhisme og hinduisme. I vår tid presenteres yoga i vesten som en ikke-religiøs disiplin for personlig utvikling. Ordet *yoga* kommer fra sanskrit og har ulike betydninger. En betydning av ordet er å *spenne for* (som med et seletøy).

Det finnes flere ulike retninger innen yoga. Klassisk yoga ble oppsummert og kodifisert i Patanjalis verk *[[Yogasutra]]*, skrevet før år 500.

Betydningen av begrepet *yoga* kan defineres på tre ulike nivå: den generelle betydningen *frelsesvei*, den spesielle betydningen: «en kombinasjon av meditasjon og bestemte kroppsstillinger, pusteøvelser og lignende», og den snevreste betydningen: som «ett av de seks ortodokse filosofiske systemene i hinduismen», kodifisert i *Yogasutra*.

Yoga beskrives som «et svært mangfoldig fenomen. Tross mangfoldet er det likevel noen fellesnevnere. Yoga handler om konsentrasjon og fokusering, om å ta kontroll over eget mentalt og kroppslig liv, slik at sansebegjær og mental aktivitet faller til ro og til syvende og sist opphører. Målet med yoga er å skape ro, fokus og konsentrasjon, og å oppnå stillhet og uforanderlighet. Som det heter i Katha-upanishad 6.10-11: *Når de fem sanseorganene og sinnet er stilnet, og intellektet er ubevegelig, har han nådd den høyeste tilstand*.»

En person som utøver yoga kalles på sanskrit en *yogi*.

## Klassisk yoga
Yoga er sentralt i den tverreligiøse strømningen tantra og i ulike greiner av hinduisme og buddhisme. De eldste tekstene som nevner yoga er buddhistiske tekster, og de sen-vediske Upanishadene. Yogapraksisen hadde antagelig sitt opphav «utenfor den vediske tradisjonen, men ble etter hvert en del av denne, om enn mange ganger i et spenningsforhold.» Antagelig ble yoga videreført av asketiske grupper kalt *shramana*, som både var i opposisjon til og i kulturutveskling med vedaprestene. I hinduismens videreføring av yoga kunne opplevelsen av stillhet og selvutslettelse også oppfattes som forening med en gud.

I hinduismen opererer man med mange ulike former for yoga, blant andre jnana-yoga (kunnskapens vei), karma-yoga (handlingens vei), bhakti-yoga (hengivelsens vei), mantra-yoga (den hellige lydens vei) raja-yoga (eller *sankhya-yoga*, som beskrives i Yogasutra) og hatha-yoga (den kraftfulle veien), som er en videreføring av Yogasutra i Hathayoga-pradipika. De fysiske øvelsene som gjerne forbindes med yoga her i Vesten, tilhører retningen *hatha-yoga*.

Skriftet *Yogasutra* er en sammenredigering av flere tidligere yogatradisjoner, og består av fire kapitler, som igjen er videre inndelt i alt 196 sutraer. Her beskrives flere former for yoga: tømming av bevisstheten (nirodha), askese (kriya-yoga) og den mest kjente: ashtanga-yoga. Ashtanga-yoga er et åttedelt system som innebærer 
# etisk trening (yama, som er ikke-vold, sannhet, ikke-stjele, måtehold/kyskhet, ikke-grådighet; og niyama, som er disiplin: renhet, tilfredshet, askese, studier, hengivenhet til en høyere ånd/sjel)
# trening av kroppen (asana, som er yogastillinger; og pranayama, som er pusteteknikker)
# trening av bevisstheten (pratyahara, å trekke sinnet tilbake fra sansene ; dharana, som er uanstrengt konsentrasjon; dhyana, meditasjon; og samadhi, lykksalighet).

Yogasutra nevner yogastillinger bare helt overfladisk. Det er først i senere skrifter at mange yogastillinger og annen fysisk praksis slik som renselsesteknikker og pusteteknikker nevnes. Blant de mest kjente er *[[Hathayoga-pradipika]]* fra midten av 1300-tallet.

Det er varianter av hatha-yoga som «er kjent og praktisert (oftest som en slags gymnastikk) i vide kretser i vesten under betegnelsen yoga.»

## Det moderne målet: «fysisk og mental sunnhet»
Moderne, vestlig yoga har for noen skolers vedkommende tonet ned det mentale/selvutviklende/bevissthetsutviklende aspektet. Vanligvis er man også i disse retningene opptatt av helhet, harmoni og betydningen av forening mellom kropp og sinn (det mentale).

Yogaformer som de nedenfornevnte følger gjerne en eller flere av den klassiske yogaretningenes praksis.

* Ashtanga Vinyasa yoga (Sri K Patthabi Jois)
* Viniyoga (T.K.V. Desikachar)
* Iyengar yoga (B.K.S. Iyengar)
* Sivananda yoga (Swami Sivananda)
* Satyananda yoga (Swami Satyananda)
* Kundalini yoga – tantrisk yoga
* Hatha yoga – samlebetegnelse på blant annet Sivananda og Satyanada yoga eller blandede yogaformer
* Kriya yoga (Paramahamsa Yogananda) (finnes som praksis i Satyananda yoga) kan betraktes som en kundalini yoga
* Bhakti yoga 
* Power yoga – vestlig betegnelse på Ashtanga Vinyasa Yoga eller avarter av denne
* Meditativ yoga (Norsk Yogaskole)
I 1990-årene ble det noen steder populært med latteryoga.

## Referanser


## Litteratur
* *[[Yoga (bok)|Yoga]]*. Utvalg og innledende essay av Knut A. Jacobsen ; oversatt av Knut A. Jacobsen, Kåre A. Lie og Rasmus Reinvang. Bokklubbene, 2004. LIII, 337 s. (Verdens hellige skrifter; 23). ISBN 82-525-5195-5
* Georg Feuerstein. *Yoga; an Essential introduction to the principles and practice of an ancient tradition*. ISBN 1-57062-142-X
* Georg Feuerstein. *The Shambala Encyclopedia of YOGA*. ISBN 1-57062-555-7
* Mircea Eliade. *Yoga; immortality and freedom*. (1954) ISBN 978-0-691-14203-6

## Eksterne lenker
* 
* Yoga – Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling (NIFAB)
* religionsoraklene.no (Knut A. Jacobsen: Hvordan ble yoga moderne?)