open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viktor Tsybulenko

**Viktor Sergejevitsj Tsybulenko** (russisk: Виктор Сергеевич Цыбуленко, ukrainsk: Віктор Сергійович Цибуленко – *Viktor Serhijovytsj Tsybulenko*, født 13. juli 1930 i Veprik i Kyiv oblast, død 19. oktober 2013) var en ukrainsk friidrettsutøver. Han var i verdenstoppen i spydkast på 1950- og 60-tallet. Han ble sovjetisk mester fem ganger, og tok tre medaljer i internasjonale mesterskap, deriblant gull i OL 1960 i Roma.

Han debuterte i internasjonal sammenheng i OL 1952 i Helsingfors. Både her og i EM 1954 i Bern måtte han ta til takke med fjerdeplassen. I Bern var han bare 12&nbsp;cm bak bronsevinneren, Toivo Hyytiäinen fra Finland. To år senere, i OL 1956 i Melbourne, tok han bronsemedaljen med et kast på 79,50.

Karrierens høydepunkt kom i Roma, der han deltok i sitt tredje OL. Allerede i første omgang kastet han spydet 84,64 m, noe som innebar førsteplass med over fem meters forsprang til sølvvinneren. Han avsluttet karrieren ved å vinne sølv i EM 1962 i Beograd, kun slått av Jānis Lūsis.

## OL-medaljer
* 1960  Roma -  **Gull** i friidrett, spydkast  Sovjetunionen
* 1956  Melbourne -  Bronse i friidrett, spydkast  Sovjetunionen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bjelleklang (andre betydninger)

**[[Bjelleklang]]** er den norske versjonen av den amerikanske julesangen «Jingle Bells».

**Bjelleklang** kan også vise til:

* ''Bjelleklang'' (film fra 1996) – amerikansk film (originaltittel: *Jingle All the Way*)
* ''Bjelleklang'' (film fra 2021) – amerikansk film (originaltittel: *Single All the Way*)
* Bjelleklang (band) – en norsk vokalgruppe
Bjelleklang (band)

**Bjelleklang** er en norsk vokalgruppe fra Lørenskog som begynte i 1986. Gruppen kombinerer sanger framført i ren a cappella-stil med sanger akkompagnert av blant annet gitar eller mer utradisjonelle instrumenter som stekepanne og nattpotte. Repertoaret består av egne sanger og norskspråklige versjoner av kjente sanger fra andre artister, ofte med humoristiske tekster. De ble kjent på begynnelsen av 1990-tallet med sanger som «Hyttetur» og «For meg sjøl ei stønn».

Gruppen ga ut sitt første album *[[Dæng Dæng]]* i 1991 og har gitt ut totalt åtte studioalbum og et samlealbum, alle produsert av Håkon Iversen. Både debutalbumet og flere av de følgende albumene og singlene har solgt til gull og platina. Albumet *[[Holiholihooo …|Holiholihooo&nbsp;…]]* fra 1992 er gruppens mestselgende med over 70&nbsp;000 solgte eksemplarer mens singelen «Gud! hvor du er deilig» har solgt i 40&nbsp;000. Gruppen er tre ganger nominert til Spellemannprisen uten å få den: Som årets nykommer for *[[Dæng Dæng]]* i 1991, i åpen klasse for *[[Holiholihooo...]]* i 1992, og for årets låt med «Gud, hvor du er deilig» i 1996.

Frank Øren og Robert Skrolsvik døde i 2025.

## Medlemmer
* 1999–: Per Henrik Gusrud
* 2002–: Carl Einar Traaen
* 2009–: Stian Joneid

### Tidligere medlemmer
* 1986–2009: Finn Evensen
* 1986–1999: Ole Jørgen Holt Hanssen
* 1986–1996: Jon Haaland
* 1986–1995: Arvid Rønsen Ruud
* 1986–1987: Geir Havenstrøm
* 1987–1990: Ketil Hustad
* 1996–2001: Øystein Skre
* 1989–2025: Frank Øren
* 1986–2025: Robert Skrolsvik

## Diskografi
* 1991: *[[Dæng Dæng]]* (album), BMG Ariola
* 1992: *[[Holiholihooo …]]* (album), BMG Ariola
* 1994: *[[YppeRu’ dOnK]]* (album), BMB Ariola
* 1995: *[[Synger svart]]* (album, 38 minutter), RCA/BMB Ariola
* 1996: *[[Kort ved øra]]* (album), BMG Ariola
* 1997: *[[Kjære Landsmenn ]]*(samlealbum), RCA
* 1998: *[[Spis meg rå]]* (album), BMG Ariola
* 1999: *[[Jul med Bjelleklang]]* (album), Columbia
* 2006: *[[Sokker i sandaler]]* (album), Big Box Music
* 2009: *[[Menn, menn, menn]]* (album), Big Box Music

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Bjelleklang

«**Bjelleklang**» er den norske versjonen av den engelskspråklige julesangen «Jingle Bells» oversatt til norsk av Juul Hansen. 

Originalversjonen ble skrevet av amerikaneren James Lord Pierpont og utgitt første gang i 1857. Det opprinnelige navnet var «One Horse Open Sleigh». Sangen ble i utgangspunktet skrevet for å bli framført på Thanksgiving i en kirke i Boston, Massachusetts men ble sunget igjen under julefeiringen samme år. Sangen er senere blitt oversatt til en rekke språk.

Ann-Margret spilte inn sangen og ga den ut på albumet *[[Ann-Margret's Christmas Carol Collection]]* i 2004.

I likhet med «Snømannen Kalle» og en rekke andre sanger om vinter, regnes Bjelleklang for å være en julesang til tross for at julen ikke nevnes i det hele tatt. 

## Tekst

Bjelleklang, bjelleklang
over skog og hei!
Hør på bjellens muntre klang,
når Blakken drar i vei!
Følg oss ut! Følg oss ut
over mo og myr
Der hvor veien slynger seg
i skogens eventyr.

Kom nå og bli med til stallen skal du se
At Blakken blir så glad når vi skal dra av sted
Så tar vi vognen frem og legger selen på
Og Blakken vrinsker glad mot deg
Hu-Hei, hvor det skal gå!

Bjelleklang, bjelleklang
over skog og hei!
Hør på bjellens muntre klang,
når Blakken drar i vei!
Følg oss ut! Følg oss ut
over mo og myr
Der hvor veien slynger seg
i skogens eventyr.

Det klinger over veien en munter melodi
Som fuglene i heien så lystig stemmer i.

Bjelleklang, bjelleklang
over skog og hei!
Hør på bjellens muntre klang,
når Blakken drar i vei.

## Norske innspillinger (i utvalg)

* The Monn Keys. Utgitt på 78-platen og singlen RCA NA&nbsp;1057 i 1956.
* Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på albumet *[[Wenches jul (1991)|Wenches jul]]* i 1991.

## Referanser
Míriel

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgasrd var **Míriel Serindë** (Míriel Broderersken) den første kona til Finwë, konge av Noldoen. Hennes sønn var Curufinwë, som hun kalte Fëanor, som betyr *Ildånden*. Míriels hår er beskrevet som sølvaktig, noe som var en uvanlig farge for noldoske alver.

Etter at hun fødte til verden Finwës første sønn, Fëanor, ønsket hun å dø for hun hadde latt så mye av sin ånd gå over i sin sønn at hun var trett av livet. Siden hun var alv, og derfor udødelig innenfor Ardas grenser, var det umulig for henne å dø. Istedenfor å dø forlot hennes fëa, hennes ånd, kroppen hennes, og hun gikk inn i Mandos haller; så hun hadde altså valgt å dø av egen fri vilje. Etter sin kones bortgang ble det til sist til at Finwë giftet seg på nytt, denne gangen med Indis av Vanya alvene, og fra dette kom også til slutt Noldoenes opprør og det første Ættedrapet. 

Etter at Finwë til slutt ble drept av Morgoth fikk Míriel lov til å vende tilbake til livet. Hun gikk i tjeneste hos Vairë, og hennes oppgave ble å veve alle dådene til Finwës hus inn i et stort veggteppe.
Verdensdager

**Verdensdager** er en samlebetegnelse på en rekke nyere markerings- eller merkedager som feires over store deler av verden. FNs verdensdager er slike verdensdager, som er vedtatt av De forente nasjoner (FN).
DethAlbum

***DethAlbum*** er det første albumet til det fiktive heavy metal-bandet Dethklok, fra tegneserien *[[Metalocalypse]]*. I tegneserien har bandet gitt ut flere andre album, men *DethAlbum* er det eneste albumet som har kommet i salg i virkeligheten, og er en slags filmmusikk fra serien. I 2008 ble albumet gitt ut som samleobjekt på vinyl i et begrenset opplag, med en eksklusiv remix av sangen «Go Into the Water» som bonusspor.

## Sporliste
# «Murmaider» (3:24)
# «Go Into the Water» (4:20)
# «Awaken» (3:37)
# «Bloodrocuted» (2:18)
# «Go Forth and Die» (4:21)
# «Fansong» (2:52)
# «Better Metal Snake» (3:26)
# «The Lost Vikings» (4:26)
# «Thunderhorse» (2:45)
# «Briefcase Full of Guts» (2:43)
# «Birthday Dethday» (2:48)
# «Hatredcopter» (2:56)
# «Castratikron» (2:57)
# «Face Fisted» (4:17)
# «Dethharmonic» (4:30)
# «Deththeme» (0:34)

### Bonusspor
;Bonusspor på Deluxe Edition:
# «Duncan Hills Coffee Jingle» (1:14)
# «Blood Ocean» (2:49)
# «Murdertrain a Comin'» (3:33)
# «Pickles Intro» (0:33)
# «Kill You» (3:40)
# «Hatredy» (4:17)
# «Dethklok Gets in Tune» (3:26)
* Video for «Bloodrocuted»
* Episode fra sesong 2

## Personell
;Fiktive musikere
*Nathan Explosion – Vokalist
*William Murderface – Bass
*Skwisgaar Skwigelf – Gitar
*Toki Wartooth – Gitar
*Pickles the Drummer – Trommer

;Ekte musikere
*Brendon Small – Vokalist, gitar og bass
*Gene Hoglan – Trommer

## Kilder
*
Dorsten

**Dorsten** er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 80&nbsp;000 innbyggere. Byen ligger i *[[kreis]]en* Recklinghausen nord i Ruhrområdet ved elven Lippe og Wesel-Datteln-kanalen. 

## Historie
I 1940-årene ble etniske tyskere forvist av Sovjetunionen fra Rybnik i Øvre Schlesien i Polen til Dorsten. I 1994 ble Rybnik og Dorsten venskapsbyer. 

## Eksterne lenker
*
Luís de Figueiredo

** Luís de Figueiredo**, eller *Fei Cangyu*, *Ercheng* (født 1622 i Macao i Kina, død 18. juli 1705 i Macao) var katolsk misjonær tilhørende jesuittordenen. 

Han hadde koreansk far og kinesisk mor. Han trådte inn i jesuittordenen i sin fødeby i 1645 eller 1646, og ble legbror. I 1648 ble han sendt til Shanghai og virket virket senere i Jiangzhou i Shanxi, men fra 1660-årene var han for det meste i Macao der han i lange perioder var prokurator for innenlandsmisjonen.

## Litteratur
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Pierre André Latreille

**Pierre André Latreille** (født 20. november 1762 i Brive-la-Gaillarde, død 6. februar 1833 i Paris) var en fransk insektsforsker.

Latreille hadde en barndom i fattige forhold og mistet tidlig sine foreldre. Senere studerte han teologi i Paris og flyttet tilbake til sitt hjemsted hvor han ble prest. Nesten hele sin fritid var han opptatt av insekter. Etter at han igjen bosatte seg i Paris, skrev Latreille en avhandling om Frankrikes maurvepser (*Mutillidae*) som vakte stor oppmerksomhet i fagkretser. Under den franske revolusjon måtte han forlate  Paris. Han var arrestert noen måneder.

I 1798 fikk Latreille i oppdrag å sortere Frankrikes samling av insekter som fantes i landets naturhistoriske riksmuseum (*[[Muséum National d’Histoire Naturelle]]*). I 1814 ble han medlem i Det franske nasjonalakademiet og i 1821 ridder i Frankrikes æreslegion.  Noen år arbeidet han som professor i byen Alfort nær Paris. Etter 1830 underviste Latreille som professor ved Det naturhistoriske riksmuseet og i 1832 grunnla han Frankrikes vitenskapelige selskap for entomologi (*Société entomologique de France*).

Mellom 1796 og 1833 skrev Latreille et stort antall skrifter om insekter og tilhørte på denne måten til grunnleggerne av den moderne entomologien. Han beskrev ikke bare et stort antall nye arter, men skapte også nye slekter og familier. Latreille betraktes som en av de viktigste personer i etableringen av den biologiske systematikken.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bøker av Pierre André Latreille, fra Biodiversity Heritage Library (engelsk)
Euskirchen

**Euskirchen** er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 55&nbsp;000 innbyggere. Byen er administrasjonssete i Kreis Euskirchen og ligger ved elven Erft.

Selv om Euskirchen i dag er en moderne handelsby, har byen en historie som går 700 år tilbake i tid, og den fikk bystatus i 1302. 

## Attraksjoner
Deler av den gamle bymuren og tre av forsvarstårnene står fremdeles. Mange turister kommer til Euskirchen siden byen ligger nær de to storbyene Köln og Bonn, som ligger nordøst for byen. I sør ligger åslandskapet Eifel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Paul Matschie

**Paul Matschie** (født 11. august 1861 i Brandenburg an der Havel; død 8. mars 1926 i Berlin) var en tysk zoolog. Han var fra 1890 til 1926 leder av pattedyravdelingen til Zoologisk museum i Berlin. I 1895 giftet han seg med kunstneren Anna Held, som tegnet til publikasjoner han gav ut. Dessverre døde hun etter tre år, og i 1906 giftet han seg med Franziska Schwarz.

## Liv og virke
### Bakgrunn

Matschie tok gymnaset i hjembyen, siden studerte han matematikk og naturvitenskap ved universitetene i Halle og Berlin, men avbrøt studiene for å arbeide. Han kom aldri til å ta noen universitetseksamen.

### Karriere
I 1884 arbeidet han hos en velkjent kanarifuglselger i St. Andreasberg som privatlærer. Året etter arbeidet han hos *Linnea*, et naturhistoriske selskap i Berlin. Men fra 1886 og til sin død arbeidet han så ved zoologisk museum i Berlin.

Til å begynne med var han frivillig hjelp hos Jean Louis Cabanis i fugleavdelingen, men så fikk han ansvar for å flytte museets samlinger fra universitetet til nye lokaler. I 1892 ble han leder for pattedyravdelingen, deretter ble han kurator i 1895 og professor i 1902. I 1924 ble han nestleder for hele museet. I 1901 var han sekretær for den femte internasjonale kongress for zoologi i Berlin. Han gav også ut rapportene fra det arrangementet. I mange år var han også sekretær for «Tysk ornitologisk selskap», men han skrev ikke mye om fugler, hans største arbeid var kapitlet om fugler i *Das Tierreich* av Lutz Heck.

I 1903 skrev han tekster for sjokoladeprodusenten Ludwig Stollwerck i Köln, for Stollwerck-samlebilder - blant annet tekster for samlealbum no. 6 - *Stollwerck's Tierreich*. Andre skribenter var forfatteren Hans Eschelbach, journalisten Julius Rodenberg, forfatteren Joseph von Lauff, lyrikeren Carl Hermann Busse, *romancieren* Gustav Falke og dikterinnen Anna Ritter.

Hans hovedinteresser var afrikanske pattedyr. Han beskrev flere nye slekter og arter, særlig to underarter av gorillaer.

## Arv etter Matschie
Flere dyr er oppkalt etter ham, blant andre Huon trekenguru (*Dendrolagus matschiei* Forster & Rothschild, 1907) og  (*Galago matschiei* Lorenz, 1917).

Matschie beskrev  flere dyr fra nåværende Papua Ny-Guinea, i 1912 (*Dendrolagus goodfellowi buergersi*) og i 1916 (*Dendrolagus inustus finschi*) og (*Dendrolagus dorianus notatus*).

## Litteratur
* Renate Angermann: *Anna Held, Paul Matschie und die Säugetiere des Berliner Zoologischen Museums*. Bongo 24 (1994), 107-138
* Paul Matschie: International Congress of Zoology (5. : 1901 : Berlin) 1902
* Paul Matschie: Über einige Säugetiere aus Muansa am Victoria-Nyansa. Berlin 1911
* Lutz Heck og Paul Matschie: *Das Tierreich. In zwei Bänden* 1894, 1897
* Paul Matschie: Bilder aus dem Tierleben. Ein Sammlung von Schilderungen aus der Tierwelt aller Erdteile.        1895

## Referanser


## Eksterne lenker
* Statusrapport om ''Gorlilla gorilla diehli, en gorillaunderart  beskrevet av Matschie
* Statusrapport om Gorilla beringei beringei, en gorillaunderart beskrevet av Matschie
Fehmarn

**Fehmarn** (dansk **Femern**) er en kommune og Tysklands tredje største øy og en by i Østersjøen utenfor østkysten av  Schleswig-Holstein i Tyskland. Den ligger omtrent 18 km sør for den danske øya Lolland og hører til *[[Landkreis]]* Øst-Holstein. Arealet er 185 km² og kystlinjen 78 km. Den høyeste toppen på øya heter Hinrichsberg og er 27 meter høy. 

På 1200-tallet oppførte kong Valdemar Seier borgen Glambæk her.

Siden 1963 har Fehmarn vært forbundet til det tyske fastlandet via en buebro, Fehmarnsundbroen. Denne er 963 meter lang og 69 meter høy. 

Femern Bælt, sundet mellom Fehmarn og Lolland, blir trafikkert av en ferge mellom byene Puttgarden i Tyskland og Rødbyhavn i Danmark. Fergen hadde tidligere jernbanetrafikk, denne ble innstilt 14. desember 2019 etter at Storebæltsforbindelsen hadde blitt åpnet i juni 1998. Overfarten tar rundt 45 minutter. Femernbæltforbindelsen er planlagt ferdigstilt i 2026 for å erstatte fergesambandet. 

Den største delen av byen er Burg og har 6&nbsp;000 innbyggere. I tillegg er det mange små landsbyer. Kysten er stoppested for mange trekkfugler, og derfor ettertraktet av ornitologer. I Burg ligger det et stort akvarium, som består av 40 fisketanker. 

## Eksterne lenker
* 
* Turisme på Fehmarn
Pauli Nevala

**Pauli Lauri Nevala** (1940–2025) var en finsk spydkaster.

I 1964 fikk han en øyeskade etter en bilulykke i Mexico, slik at han ikke kunne trene frem til august. Under OL 1964 i Tokyo vant han likevel gullmedaljen med et kast på 82,66. Under OL 1968 ble han utslått i kvalifiseringen.

Etter at Nevala i 1970 uttalte i den svenske avisen Aftonbladet at han krevde minst 800 svenske kroner for å stille til start, innledet IOC-president Avery Brundage en nærmere undersøkelse om mulige brudd på amatørbestemmelsene. Etter at han pådro seg en skulderskade etter et stevne i Abidjan, ble han tvunget til å legge opp, og IOC innstilte dermed også undersøkelsene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hvalfjörður

**Hvalfjörður** (på norsk «Hvalfjord»), er en fjord som ligger på den vestre delen av Island mellom Mosfellsbær og Akranes. Fjorden er rundt 30 km lang og 5 km bred.

Navnet Hvalfjörður kommer av det store antallet hvaler som tidligere fantes og ble fanget der. Fram til 80-tallet var en av de største hvalfangsstasjonene på Island i denne fjorden. Tidligere ble det også drevet sildefiske i stort omfang i fjorden.

Under den andre verdenskrig hadde britiske og amerikanske styrker en marinebase i fjorden. En av bryggene som ble bygget av den amerikanske marinen ble senere tatt i bruk av hvalfangsselskapet Hvalur, frem til kommersiell hvalfangst ble avsluttet på 80-tallet.

Fram til slutten på 1990-tallet måtte reisende med bil kjøre en 62 km lang omvei rundt fjorden, langs Hringvegur, for å komme seg mellom Reykjavík og Borgarnes. I 1998 åpnet den undersjøiske tunnelen Hvalfjarðargöng for trafikk, noe som kortet ned reisetiden med rundt en time. Tunnelen er i underkant av 5,8 km lang og laveste punkt er 165 muh.

En ulempe med tunnelen er at reisende går glipp av den innerste delen av fjorden der landskapet består av en interessant blanding av vulkanske fjell og grønn vegetasjon om sommeren. Ved *Botnsá* kan man for eksempel se lupiner, forskjellige blomstersorter og mose, såvel som små skoger bestående av bjørk og bartrær. Området fremstår som et godt eksempel på skogplanting &ndash; et prosjekt som har pågått på Island i en del år.

En tursti til det høyeste fossefallet på Island, Glymur, starter innerst i fjorden.

## Se også
* Islands geografi
* Sagaen om Hord og holmverjene

## Eksterne lenker
* Bilder (1/2) 
* Bilder (2/2)
Erftstadt

**Erftstadt** er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 50&nbsp;000 innbyggere. Den ligger i *[[kreis]]en* Rhein-Erft-Kreis omtrent 20 km sørvest for Köln. Navnet på byen kommer fra elven Erft som renner gjennom byen. 

## Eksterne lenker
*
Esslingen am Neckar

**Esslingen (Eßlingen) am Neckar** er en by i delstaten Baden-Württemberg i Tyskland med rundt 90&nbsp;000 innbyggere. Byen er sete for Landkreis Esslingen. Esslingen ligger ved elven Neckar, 10 km fra sentrum av Stuttgart.

## Historie
Byen ble først nevnt i 777 som *Ezelinga* i testamentet til abbed Fulrad fra Saint-Denis (nær Paris), prest for Pippin og Karl den store. Han førte også levningene av St. Vitalis til Esslingen, noe som gjorde stedet til et mål for pilegrimmer og som førte til at byen vokste. 

Rundt år 800 ble Esslingen en kjøpstad og i 866 fikk den markedsretter. Esslingen fikk byrettigheter i 1229 og ble i 1298 en riksstad. Protestantismen ble innført i 1526. I 1803 mistet Esslingen statusen sin som riksby og ble en del av hertugdømmet Württemberg.

Esslingen slapp unna de kraftige bombeangrepene under andre verdenskrig, men i 1945 ble byen okkupert av amerikanske soldater.

## Galleri

Fil:Pano essl06.jpg|Markedsplassen
Fil:Esslingen-Aerial View.jpg|Esslingen fra luften
Fil:Altes Rathaus vorne.jpg|Det gamle rådhuset


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fjordruta

**Fjordruta** er en sammenhengende vandrerute med start i Kristiansund, den går igjennom kommunene Aure, Hemne, Rindal, Surnadal og Halsa. Langs ruta, som ble påbegynt i 1994, er det 13 turisthytter, alle drevet av Kristiansund og Nordmøre Turistforening. 

Ruta starter ved Kristiansund lufthavn, Kvernberget og går via fergesambandet Seivika (Kristiansund) – Tømmervåg (Tustna) til den første hytten (Trollstua) som ligger på sørenden av Tustna. Videre går ruta over til Gullsteinvollen og videre til Imarbu som ligger ved Imarsundet og over Ertvågsøya og inn til fastlandet ved Aure, den fortsetter så på nordsiden av Vinjefjorden, innom Vinjeøra og videre på sørsiden av Vinjefjorden hvor den avsluttes på Halsa. Fra start til slutt har ruta en distanse på 190 km.

Hyttene i Fjordruta er alle nær bilvei, slik at turene kan legges opp med både korte og lange turer, og gjør rutenettet barnevennlig. Rutene går også gjennom ulike terreng, og rutene er lagt opp slik at de skal være behagelige å gå.

## Hytter
Fjordruta består av 13 turisthytter som drives av Kristiansund og Nordmøre Turistforening. Hyttene blir listet opp i rekkefølge fra Tømmervågen på Tustna. 

* Trollstua
* Gullsteinsvollen
* Imarbu
* Nersetra
* Rovangen
* Storfiskhytta
* Sollia
* Storlisætra
* Grytbakksætra
* Hermannhytta
* Hardbakkhytta
* Tverrlihytta
* Jutulbu

## Eksterne lenker
* Turforslag til Nordmøre med Fjordruta på DNT og NRKs nettsted ut.no  
* Kristiansund og Nordmøre Turistforening ''Fjordruta
Kob

**Kob** er en antilope som blir 70–100&nbsp;cm høy over skuldrene, og veier mellom 80 og 100&nbsp;kg. Ryggen har en oransjerød farge, som lysner mot hvitt på undersiden og beina. Den har hvite ringer rundt øynene og en svart stripe nedover føttene. De korte hornene som bare finnes hos hanner, er rundt 50&nbsp;cm lange og noe S-formet.

Koben er dagaktiv, men holder seg i ro på det varmeste av dagen. De lever i grupper med enten hunner og kalver, eller bare hanner. Disse gruppene består vanligvis av mellom 5 og 40 individer.

## Eksterne lenker
*
Storfiskhytta

**Storfiskhytta** er ei turisthytte som ligger mellom Blomlia og Storlivatnet i Aure i Møre og Romsdal. Hytta er eid av Kristiansund og Nordmøre Turistforening og er låst med DNT-nøkkel. Hytta har 12 sengeplasser og én hems for å sove på, og ble bygd i 2001. 

## Beliggenhet
Storfiskhytta ligger mellom Blomlia og Storlivatnet i Aure kommune på Nordmøre. Den ligger 490 meter over havet, og har et småkupert, treløst terreng med myr, berg og gress rundt seg. Hytta har to vann på hver sin side, Storlivatnet på sørsiden og Blomlivatnet på nordsiden. 

## Historie
Storfiskhytta ble oppreist under dugnad med start i juni 2001, og før vinteren kom, var hytta ferdig reist. Videre ble også stiene vardet og merket senere neste år. 

## Ruter
Hytta er den nordligse turisthytta i rutenettet Fjordruta. Den har fire ruter ut fra hytta, en mot Klakksetra, en mot Sollia, en mot Aure og en mot Vinjeøra.
* Fra Klakksetra følger stien bratt opp fjellsiden, og går videre innover fjellet i sørgående retning mot Storfiskhytta gjennom småkupert terreng. 
*Fra Sollia starter stien opp til dalføret øst for Snøfjellet, og går nordover forbi småvann og fosser før man runder Storlivatnet og kommer til Storfiskhytta. 
*Fra Aure følger man småkupert sti inn til Storfiskhytta. 
*Fra Vinjeøra går stien bratt opp til Grytvatnet, hvor den møter stien Sollia – Storfiskhytta og følger den innover. 

## Eksterne lenker
* Kristiansund og Nordmøre Turistforening om Storfiskhytta
* Den Norske Turistforening om Storfiskhytta
Pasienthåndboka

**Pasienthåndboka** (NHI.no) er publikumsversjonen av *Legehåndboka* (NEL) på Internett og er et norsk, medisinsk nettsted først og fremst med tanke på opplysning om helse, symptomer og sykdommer. Nettstedet inneholder også nyhetsoppslag, dokumenter om trening og et forum.

Nettsiden ble opprettet tidlig våren 2007 av firmaet Norsk Helseinformatikk. På tampen av 2009 skiftet nettstedet navn til nåværende NHI.no. Intensjonen med dette var å gjøre informasjonen på siden enda lettere tilgjengelig.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Olav Christopher Jenssen

**Olav Christopher Jenssen** (født 1954) er en norsk billedkunstner og tidligere fotballspiller. Han er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og Statens kunstakademi i Oslo.

Jenssen regnes som en av de mest anerkjente nålevende norske kunstnere, med en betydelig internasjonal karriere. Han har i en årrekke bodd og arbeidet i Berlin. Fra 1996 til 2003 var han professor i maleri ved Hochschule für Bildende Künste i Hamburg, og han er siden 2007 professor i maleri ved Hochschule für Bildende Künste i Braunschweig. I 1992 ble han valgt ut til å stille ut ved den prestisjefylte utstillingen documenta i Kassel i Tyskland. Av norske museer er det Nordnorsk Kunstmuseum som har den største samlingen av Jenssens kunst, da kunstneren donerte 95 verker til museet i mars 2014. Verkene ble vist i utstillingen *Donasjonen* i perioden 15. mars – 1. juni 2014. 

Han var festspillutstiller i Bergen i år 2000. Maleriserien «Lack of Memory» (1992) ble kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk. I 2015 ble Jenssen utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for sin innsats som kunstner.»

Jenssen spilte toppfotball for FK Lyn og Lillestrøm SK på 70-tallet.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 2002 – Henrik Steffens-prisen
* 2015 – ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden

## Referanser


## Eksterne lenker
* Artfacts.net
* Nordnorsk Kunstmuseum
* Galleri Riis Jenssens galleri i Oslo.
* Olav Christopher Jenssen i listen.no bilder og utstillingshistorikk
Morgenbladets 12 viktigste kunstverk

**Morgenbladets 12 viktigste kunstverk**, «En kanon etter Munch»  er en liste over norske kunstverk fra perioden 1945 til 2005. Den ble presentert i Morgenbladet 23. september 2005. Kunstverkene var valgt ut av en jury som besto av Hans-Jakob Brun, Per Hovdenakk, Lotte Konow Lund, Øystein Ustvedt og Caroline Ugelstad, og de diskuterte  skulptur, maleri, fotografi, video, installasjon, tekstil, grafikk.

Bakgrunnen for å lage en slik liste for kunstverk var at det var kommet en rekke lister innen sjangre som litteratur, film og musikk, men ingen innen billedkunst. Redaksjonen utfordret juryen til å lage en liste på ti, men man endte til slutt opp med tolv. Ved presentasjonen sa juryen at det burde vært en liste med 30 verk, ettersom den dekker en rik kunstnerisk periode i Norge. 

Ved utvelgelsen har man søkt etter objektive kriterier og prøvd å se bort fra juryens subjektive smak. Man ble derfor enig om at kriteriene for utvelgelse skulle være at verkene har hatt «*gjennomslagskraft i samtiden, viktighet for ettertiden (virkningshistorie), samt kvalitet og interesse sett med våre (juryens) øyne i dag*». 

Juryen peker selv også på at det bare er tre kvinner i utvalget og at det ikke er noen verk fra de første 14 årene av perioden. 

## De tolv verkene
* Jakob Weidemann: «Storfuglen letter» (1959)
* Inger Sitter: «In the picture»  (1964)
* Kjartan Slettemark: «Av rapport fra Vietnam»  (1965)
* Per Kleiva: «Tre blad frå imperialismens dagbok»  (1971)
* Marianne Heske: «Gjerdeløa»  (1980)
* Per Inge Bjørlo: «Indre rom»  (1984&ndash;90)
* Leonard Rickhard: «Trett modellflybygger»  (1985)
* Tom Sandberg: «Portretter»  (ca. 1985)
* Odd Nerdrum: «Skyen»  (1985)
* Olav Christopher Jenssen: «Lack of Memory»  (1992)
* Vibeke Tandberg: «Living Together»  (1996)
* Bjarne Melgaard: «Confessions of a Recovering Minimalist»  (1996)

## Se også
* Kanon (kultur)

## Eksterne lenker
* Kunstkritikk.no
* Stillferdig kanon Aftenposten
* Kanon-bra kunst? Dagbladet
OutKast

**OutKast** var en amerikansk hiphopduo fra Atlanta i Georgia som startet i 1992. Opprinnelig var duoens musikkstil en blanding av stilartene Dirty South og G-Funk, men de har siden blandet inn elementer fra andre musikkstiler som funk, soul, pop, elektronika og jazz. Duoen består av André «André 3000» Benjamin (tidligere kjent under navnet «Dre») og Antwan «Big Boi» Patton.

OutKast er tidenes mestselgende hiphop-gruppe og har solgt over 20 millioner eksemplarer av sine 7 album. Dobbeltalbumet *Speakerboxxx/The Love Below* fra 2003 har alene solgt over 10 millioner eksemplarer og er et av 4 hiphop-album som har solgt til diamant i USA. For albumet og singelen «Hey Ya!» fikk bandet 3 Grammy-priser i 2004, blant annet Album of the Year (årets album). Sporet ble en kommersiell suksess, og nådde nummer en i USA, Australia, Canada, Tsjekkia, Norge og Sverige. Sangen ble rangert som nummer 10 i Rolling Stones 2021-liste over "500 Greatest Songs of All Time", en plass den beholdt også i 2024.

Duoen har siden 2007 arbeidet med soloprosjekter. Big Boi har gitt ut to plater, Sir Lucious Left Foot... The Son Of Chico Dusty (2010) og Vicious Lies And Dangerous Rumours (2012). Begge plater har mottatt strålende kritikker og gode salgstall. André 3000 har for det meste medvirket til andre artisters utgivelser, blant andre John Legend, Young Jeezy, Drake, Frank Ocean og Rick Ross. Selv om de to fortsatt har et godt forhold seg imellom, er det høyst uklart om duoen noen sinne vil lage musikk sammen igjen, og på hvor stor skala dette i så fall vil være. Big Boi vil gjerne samarbeide med Dre, noe han viste med sine remixer av de André 3000-assisterte sangene «Pink Matter» og «Trouble» i januar 2013.

## Diskografi
* *Southernplayalisticadillacmuzik* (1994)
* *ATLiens* (1996)
* *Aquemini* (1998)
* *Stankonia* (2000)
* *Big Boi & Dre Present... Outkast* (2001) (Samleplate)
* *Speakerboxxx/The Love Below* (2003)
* *Idlewild* (2006)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
MBuddy

**mBuddy** (tidligere bare **Buddy**) er en posisjoneringstjeneste fra mobiloperatøren som tidligere ble drevet av NetCom, hvor norske mobilabonnenter (NetCom eller Telenor) kan lokalisere hverandre. Buddy benytter informasjon fra mobilnettet for å finne hvilke basestasjoner en mobiltelefon benytter. Ufra basestasjonenes plassering og dekningsområde kan mobiltelefonens omtrentlige posisjon anslås.

## Eksterne lenker
* mBuddy.no – Tjenestens hjemmeside
Korsar

En **korsar** (fransk: *corsair*) var opprinnelig betegnelsen på sjørøverskip utrustet av Barbareskstatene, men senere ble betegnelsen utvidet til kaperskip i sin alminnelighet. I dag er ordet synonymt med sjørøver og fribytter. 

Betegnelsen «korsar» kan, foruten sjørøver og pirat, konkret referere til:
*Barbareskkorsarene
*Franske korsarer

## Se også
* Corsair (andre betydninger)
* *[[Corsaren]]* et dansk satirisk og politisk ukesmagasin fra 1800-tallet
* *[[Korsaren]]*, et norsk satirisk magasin fra 1800- og 1900-tallet
* Corsar, et ukrainsk panservernmissil

## Referanser
Cape Coloureds

**Cape Coloureds** («Kappfargede» eller «Kapps fargede») henviser til dagens etterkommere av slaver importert til Sør-Afrika av nederlandske nybyggere, i tillegg til andre grupper av blandet opphav. De er den dominerende befolkningsgruppen i provinsen Western Cape og utgjør en befolkningsgruppe på rundt fire millioner. De fleste av Kapps fargede har afrikaans som morsmål, men de av europeisk eller asiatisk opphav er engelskspråklige.

Slaver av «malaysisk» opphav ble ført inn fra Indonesia, Malaysia, Madagaskar og Mosambik, og fra dette varierte opphavet utviklet de seg gradvis til en gruppering som senere ble klassifisert som en eneste, stor etnisk gruppering av apartheid–regimet. I mange tilfeller ble slavene importert for å være konkubiner og koner til single, mannlige, nederlandske nybyggere. Folk fra India ble også innført til Kapp og solgt til slaveri av nederlandske nybyggere. De indiske slavene ble nesten alltid gitt kristne navn, men deres opprinnelsessted ble nedtegnet i salgsdokumentene og andre papirer slik at det er mulig å få en oversikt over antallet slaver fra forskjellige regioner. Men disse slavene ble spredt og mistet sin indiske identitet i tidens løp og ble etter hvert kalt Kappfargede. Det har vært mye etnisk blanding gjennom generasjonene mellom europeerne, indere, malaysiere, forskjellige bantustammer, sammen med innfødte khoikhoi og san.

Teknisk henviser begrepet «Cape Coloured» til en undergruppe av «fargede» sørafrikanere. Apartheidbyråkratiet brukte subjektive kriterier for å bedømme om en person var kappfarget eller tilhørte en av et antall andre, beslektede, fargede undergrupper som «Kappmalaysiere» eller «andre fargede». For tiden blir dette begrepet brukt svært grovt for å skille mennesker av blandet opphav fra jevnt over lysere, og vanligvis, genetisk mer homogene sørafrikanerne av europeisk opphav og de mørkere «svarte» sørafrikanerne. Der er ofte unntak fra denne generaliseringen, og konsekvensene av apartheid–klassifikasjonene førte ofte til tragikomiske konsekvenser hvor noen lysere familiemedlemmer ble klassifisert som «hvite», mens andre som «fargede». 

Kappfargede er langt fra en homogen gruppe. Apartheid–klassifikasjonene definert hierarkier og forsterket motsetninger innenfor denne gruppen. Som en konsekvens er der mye etnisk intoleranse mellom selvdefinerte grupper av kappfargede. Mange kappfargede har totalt forskjellig bakgrunn, noen har hovedsakelig europeisk og andre for det meste svart, sørafrikansk bakgrunn. Mange har også for det meste indisk eller indonesisk/malaysisk bakgrunn. Religiøse forskjeller eksisterer også, mange er kristne, mens andre er muslimer. Derfor blir mange kappfargede svært fornærmet over å bli klassifisert i en eneste «farget» etnisk kategori.
Sløyd

**Sløyd** er et tidligere fag i den norske grunnskolen med undervisning i å forme og bearbeide gjenstander av tre og metall. Faget ble innført i Norge av skolebestyrer Hans Konrad Kjennerud (1837–1921) som var en pådriver for at sløyd skulle bli et eget fag i skolen. Undervisningen i sløyd var opprinnelig bare for gutter mens jenter fikk undervisning i et eget håndarbeidsfag. Også på realskolen ble det undervist i sløyd.

Sløyd er i dag en del av faget kunst og håndverk. 

## Litteratur
* H.K. Kjennerud: Haandarbejde for Gutter som Skolefag (Vor Ungdom 1885, side 469).
Torvald Ulstein

**Torvald Ulstein** (født 5. april 1919 i Ulsteinvik, død 19. juli 2005) var en norsk lege og konsentrasjonsleirfange.

Ulstein ble arrestert av tyskerne i 1943 av politiske årsaker, og deportert til Tyskland i 1944 hvor han satt i konsentrasjonsleirene Buchenwald og Neuengamme og inngikk i fangegruppen kjent som *[[Buchenwald#Tysklandsstudentene|Tysklandsstudentene]]*.

Etter krigen var han delaktig i oppbyggingen av Norsk Folkehjelp samt lege i Lier. Som forfatter skrev han både om sine egne og andres krigsopplevelser, samt om sitt virke som lege. Et av manusene, som han skrev sammen med medfangen Anker Thorsrud, ble utgitt i 2002. Manuskriptet ble dengang bragt frem i lyset av historikeren Lars Borgersrud. Forlaget og Borgersrud presenterte boka som en «dokumentarroman» og krediterte feilaktig dengang den avdøde Thorsrud som forfatter.

Ulsteins liv og manus omtales i romanen *Piggtrådroser* (2007), skrevet av barnebarnet Geir Stian Orsten Ulstein.

## Utgivelser
* *Førstehjelp og yrkeshygiene*. Norsk Folkehjelp, 1950. 
* *Sabotør og fange*. Falken forlag, 2002 ISBN 82-7009-296-7

## Referanser


## Eksterne lenker
* Geir Stian Orsten Ulstein: ''Uredelig om konsentrasjonsleire'' Kronikk i Dagbladet, 24.10.2007
* Lars Borgersrud: ''Uredelig om konsentrasjonsleire?'' Kronikk i Dagbladet 30.10.2007, svar til Ulstein
Berry Nieuwenhuys

**Berry Nieuwenhuys** (født 5. november 1911 i Kroonstad i Free State, død 12. juni 1984) var en fotballspiller fra Sør-Afrika. Han spilte som oftest som vingspiller.

Nieuwenhuys startet sin karriere i *Boksburg* og *Germiston Calies* i Sør-Afrika før han ble hentet til Liverpool av manager George Patterson i september 1933.

Han fikk sin debut 23. september 1933 i bortekampen mot Tottenham på White Hart Lane i en kamp Liverpool vant 3-0. Hans første mål for klubben kom en uke senere, 30. september i hjemmekampen på Anfield i Merseyside-derbyet mot Everton i en kamp Liverpool vant 3-2.

Han spilte fast for Liverpool i årene som kom, og scoret i tillegg mange mål fra sin posisjon på kanten. I sesongene fra 1938/1939 til 1941/1941 ble han klubbens topscorer. Dessverre for Nieuwenhuys regnes kampene under 2. verdenskrig kun som vennskapskamper, så offisielt var han kun klubbens topscorer i en sesong.

Nieuwenhuys tjenesgjorde under krigen for Royal Air Force samtidig som han spilte fotball. Han spilte også noen kamper for West Ham og Arsenal under krigen, selv om han altså også spilte for Liverpool.

I sesongen 1946/1947 som var den første etter krigen, var Nieuwenhuys med å vinne 1. divisjon med Liverpool. Etter sesongen returnerte han til Sør-Afrika hvor han ble assistenten til golfspilleren *Bobby Locke*.

Han døde i 1984, og er fremdeles regnet som en legende på Anfield.

## Statistikk
**Liverpool**
## Kamper
* **1939-1946:** Kamper under 2. verdenskrig – mål: **136 kamper – 63 mål.**
* **1933-1947:** Ligakamper – mål: **239 kamper – 74 mål.**
* **1933-1947:** Totalt kamper – mål: **260 kamper – 79 mål.**
***** Kampene under 2. verdenskrig teller ikke inn som offisielle kamper.

## Medaljer
* **1946/1947:** Ligavinner 1. Divisjon.

## Se også
* Statistikk om Liverpool FC.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil på LFChistory.net
* Profil på Liverpools offisielle hjemmeside
Laurentia

**Laurentia** er et tidligere kontinent og idag gjenstående som en kraton i Nord-Amerika. Laurentia ble dannet, i likhet med de fleste andre kratoner, ved at superkontinenter som Rodinia og Pangaea brakk opp og flere mindre kontinenter ble dannet. Laurentia har flere ganger i historien vært et eget kontinent, slik det er nå i form av Nord-Amerika. Det har altså også vært en del av flere superkontinent. Navnet kommer fra *Laurentian Shield*, som på norsk kalles for Det kanadiske skjold.

Omkring 500 millioner år før vår tidsregning – i kambrium – støtte Laurentia sammen med det «nordeuropeiske» kontinentet Baltica, og i sammenstøtet ble Den kaledonske fjellkjeden dannet. Denne er siden slitt ned, men står fortsatt igjen som Langfjella i Norge og Appalachene i det østlige USA.

## Paleogeografi
* ~ 2,5 milliarder år siden, Arktika oppstod som eget kontinent, det rommet de senere Laurentia og Siberia.
* ~ 2,4 milliarder år siden, Arktika inngikk i superkontinentet Kenorland.
* ~ 2.1 milliarder år siden, Kenorland brakk opp og Arktika-kratonet inngikk i det mindre superkontinentet Nena sammen med Baltica og østre Antarktis.
* ~ 1.8 milliarder år siden, Laurentia var del av det store superkoninentet Columbia.
* ~ 1.5 milliarder år siden, Laurentia var eget kontinent.
* ~ 1.1 milliarder år siden, Laurentia var del av det store superkoninentet Rodinia.
* ~ 750 millioner år siden, Laurentia var del av det store superkoninentet Protolaurasia.  Laurentia delte seg nesten i to.
* ~ 600 millioner år siden, Laurentia var del av det store superkoninentet Pannotia.
* ~ Kambrium (542 ±0,3 til 488,3 ±1,7 millioner år siden), Laurentia var et eget kontinent, drev i retning av Baltica og startet den kaledonske fjellkjedefoldingen.
* ~ Ordovicium (488,3 ±1,7 til 443,7 ±1,5 millioner år siden), Laurentia ble mindre og Baltica ble større.
* ~ Devon (416 ±2,8 til 359,2 ±2,5 millioner år siden), Laurentia kolliderte med Baltica, og dannet det mindre  superkontinentet Euramerika («Old Red Continent»).
* ~ Perm (299,0 ±0,8 til 251,0 ±0,4 millioner år siden), alle kontinenter drev sammen og dannet superkontinentet Pangaea.
* ~ Jura (199,6 ±0,6 til 145,5 ±4 millioner år siden), Pangaea delte seg i to store superkontinenter: Laurasia og Gondwana. Laurentia var del av det minste superkontinentet – Laurasia.
* ~ Kritt (145,5 ±4,0 til 65,5 ±0,3 millioner år siden), Laurentia var eget kontinent kalt Nord-Amerika, og lå øst for Asiamerika.
* ~ Neogen (23,03 ±0,05 millioner år siden og fram til idag, eller inntil 2,588 millioner år siden), Laurentia, i form av Nord-Amerika, støtte sammen med Sør-Amerika og dannet superkontinentet Amerika.
* ~ 250 millioner år til, alle kontinenter kan støte sammen igjen og danne det nye superkontinentet Pangaea Ultima.
* ~ 450-600  millioner år til, Pangea Ultima vil til slutt dele seg opp, Laurentia kan igjen bli et eget kontinent.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kart som viser Arktika-kontinentet med Laurentia, Siberia (Angaraland) og Baltica for 2 mrd år siden - *Russian Journal of Earth Sciences (WDCB)*.
Ingar Dragset

**Ingar Dragset** (født 1969) er en norsk samtidskunstner. Sammen med den danske kunstneren Michael Elmgreen danner han kunstnerduoen Elmgreen & Dragset. Siden slutten av 1990-tallet har duoen hatt en betydelig internasjonal karriere, med utstillinger bl.a. ved Tate Modern i London og Veneziabiennalen.

Sammen med Elmgreen ble han tildelt Eckersbergmedaljen i 2012.

## Referanser
Goboken

**Goboken** er en bokklubb som drives av Sandviks AS, etablert i 1989. Bokklubben tilbyr bøker tilpasset barnas alder fra nyfødte barn og oppover. Bokklubben er knyttet til et eget nettsted, goboken.no, med egen nettbutikk. Nettsiden tilbyr også informasjon om bøker for ulike anledninger og gir anbefalinger om hvordan lese for barn for større utbytte. Bokklubben er utvidet med lærekonsepter og serier som «Min første ABC» siden 2004, «Min første 123» siden 2006, «Mine første fakta» siden 2008, og fra 2010 ble Disneyklubben introdusert. 

Goboken er en del av Sandviks AS som eies av familien Sandvik. Sandviks AS gir også ut Spedbarnsboken, Svangerskapsboken, Fødselsboken og står bak nettsiden babyverden.no, et nettsted for gravide og småbarnsfamilier med små barn.

Goboken finnes også i andre nasjonale varianter i Sverige, Finland, et tysktalende marked og i USA.

## Eksterne lenker
* 
* Sandviks AS
Gustavlinjen

**Gustavlinjen**, eller **Vinterlinjen** var en serie av tyske militære forsvarsposisjoner og fortifikasjoner i Italia under andre verdenskrig, bygget av Organisation Todt. 

## Bakgrunn
Gustavlinjen var hovedlinjen innen det totale nettverket som omfattet vinterlinjen og var rundt 100 km sør for Roma. Linjen gikk på tvers av Italia fra Sangro-elvens munning i Adriaterhavet i øst. Linjen fulgte i hovedsak elveløpet vestover, over Appenninene i en høyde av opptil 2 000 moh og videre langs elven Garigliano til der den munnet ut i Tyrrenhavet på vestkysten av Italia.

Sentrum av linjen var der hvor denne krysset hovedveien fra Roma gjennom Liri-dalen og hovedbefestningen her var rundt fjellene ved byen Cassino, herunder Monte Cassino, som var en meget god utsiktspost for forsvarende styrker. På vestsiden av Appenninene var det to alternative linjer: *Bernhardtlinjen* foran hovedposisjonene i Gustavlinjen og *Adolf Hitlerlinjen* rundt åtte kilometer lengre bak. 

Forsvarslinjen var den sterkeste tyske linjen sør for Roma og utnyttet til det ytterste terrenget som favoriserer en forsvarer og var væpnet med skytestillinger, støpte bunkere, forsterkede maskingeværstillinger, piggtråd og minefelt. Linjen var bemannet med 15 tyske divisjoner og de allierte kjempet fra november 1943 til slutten av mai 1944 under Felttoget i Italia før de klarte å slå seg gjennom forsvarslinjen.

## Se også
* Operasjon Avalanche
* Slaget om Monte Cassino
* Felttoget i Italia

## Referanser


## Litteratur
* * Antony Beevor: *Den andre verdenskrig*, Cappelen Damm (2012), ISBN 9078-82-02-32861-0

## Eksterne lenker
* Kart over ulike tyske forsvarslinjer
* The Liri Valley: Canada’s Breakthrough to Rome
Glymur

**Glymur** er det nest høyeste fossefallet på Island, med en total fallhøyde på 198 meter. Den var lenge ansett for å være Islands høyeste foss, men i 2011 ble det målt at en ny foss ved Morsár­jökull var høyere.

Fossen ligger innerst i Hvalfjörður. Elven Botnsá har utløp fra innsjøen Hvalvatn og faller etter et kort stykke ned langs siden på vulkanen Hvalfell inn i en mosegrodd kløft.

## Se også
* Islands geografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Informasjon om fossen  
* Bilder fra fossen og området rundt
Francisco

**Francisco** er en opprinnelig spansk og portugisisk variant av det latinske mannsnavnet *Franciscus* som betyr «franskmann».

## Utbredelse

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Francisco Goya (1746–1828), spansk maler
* Francisco Franco (1892–1975), spansk offiser og politiker
* Francisco Rabal (1926–2001), spansk skuespiller, også kjent som Paco Rabal
* Pablo Francisco (1974–), chilensk-amerikansk komiker

### Annen bruk av navnet
* San Francisco, by i California, USA

## Navnedag
*Francisco* har navnedag i flere land, oftest 4. oktober, men har ikke noen norsk navnedag.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Richard Bourke

**Richard Bourke** (født 4. mai 1777 i Dublin i Irland, død 13. august 1855 i Limerick) var en britisk general og guvernør i kolonien New South Wales i Australia mellom 1831 og 1837.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Richard Bourke var født i Dublin i Irland og utdannet seg ved Westminster. Han studerte jus ved Christ Church College i Oxford. 

### Militær
Han sluttet seg til hæren i 1798 og tjente i De forente Nederlandene sammen med hertugen av York før han ble sendt til Sør-Amerika i 1807 hvor han deltok i beleiringen og stormingen av Montevideo. Han ble forfremmet til generalmajor i 1821.

I anerkjennelse for hans tjeneste for kronen, ble Bourke først utnevnt til viseguvernør av det østlige distriktet i Kappkolonien før han etterfulgte Ralph Darling som guvernør i New South Wales i 1831. Bourke viste seg å være en dyktig, men kontroversiell, guvernør. Han var forferdet over de overdrevne straffene som ble gitt til straffangene og gav ut magistratsloven som begrenset dommen som en magistrat kunne gi til 50 piskeslag. Tidligere var det ingen grenser. Rasende magistrater og arbeidsgivere henvendte seg til kronen mot denne innblandingen i deres lovmessige rettigheter i frykt for at en reduksjon i straffene ville føre til mindre respekt hos straffangene.

Men Bourke fortsatte å skape kontroverser innenfor kolonien ved å bekjempe umenneskelig behandling mot straffangene. Han begrenset antallet straffanger som hver arbeidsgiver kunne ha til 70. Han gav også rettigheter til frisatte straffanger som å tillate dem å skaffe seg eiendom og jurytjeneste. Det har blitt hevdet at avskaffelsen av straffetransporten til Australia i 1840 kan tillegges Bourkes handlinger.

Bourke ble modigere gjennom disse endringene og avskaffet statusen til den anglikanske kirke som statskirke i New South Wales. Han erklærte at hvert religiøst samfunn var likestilt for loven. Han økte også tilskuddene til utdanning og ble kreditert som den første guvernør som publiserte regnskapene over de offentlige inntektene og utgiftene.

Han ble forfremmet til generalløytnant i 1837, samme år som han oppkalte Melbourne etter William Lamb, Storbritannias statsminister. Bourke Street i Melbournes sentrale forretningsdistrikt og byen Bourke i New South Wales ble oppkalt etter ham. Der er en statue av Bourke utenfor statsbiblioteket til New South Wales i Sydney som beretter om hans bedrifter som guvernør. 

Han ble forfremmet til general i 1851 og døde nær Limerick i Irland i 1855.

## Referanser


## Litteratur
* Hazel King: *Bourke, Sir Richard (1777–1855)*. In: *Australian Dictionary of Biography*, Volume 1, Melbourne University Press, 1966, S. 128–133. (Online verfügbar)  (englisch).
Henry Barkly

**Henry Barkly** (født 24. februar 1815, død 20. oktober 1898) var en britisk politiker og beskytter av vitenskapen.

Barkly ble født i Monteagle i Ross-shire i Skottland. Han tok handelsutdannelse og fulgte en forretningskarriere før han startet sin politiske karriere. Han representerte Leominster i det britiske underhuset i 1845–48 og ble senere utnevnt til guvernør og øverstkommanderende i Britisk Guyana i 1849–53. Han tjente så i tre år som guvernør i Jamaica (1853–56).

Han ble utnevnt til guvernør i Victoria i Australia i november 1856. Barkly ankom Melbourne den 24. desember 1856. Han oppnådde ett av sine hovedmål om en stabil regjering ved å utnevne James McCullough–regjeringen. Barkly var kjent for sin støtte for de filantropologiske og intellektuelle bevegelsene. Han var grunnlegger og president for Royal Society of Victoria, 1860–63, og hjalp til med å grunnlegge National Gallery of Victoria, *Acclimatization Society* og *National Observatory*.

I 1863 ble Barkly utnevnt til guvernør på Mauritius og ble sendt i august 1870 til Kappkolonien som guvernør og som britisk høykommissær for Sør-Afrika. Han tjente i Sør–Afrika frem til 1877. 

Barkly var ridder kommandør av Order of the Bath. 

Barkly døde i Brompton i Kensington i London den 20. oktober 1898 og er gravlagt i Brompton Cemetery.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*