open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vitelo

**Vitelo** (også kalt *Erazmus Ciolek Witelo, Witelon, Vitellio, Vitello, Vitello Thuringopolonis, Vitulon *og* Erazm Ciołek*, født antagelig i Legnica, død rundt 1280/90 [etter 1275; før 1314], antakelig i klosteret Witów (?) nær Petrikau) var en polsk munk i Premonstratenserordenen av avstamning fra Thüringen, fysiker og naturfilosof. Han studerte først i Paris og senere i Padova. 

Det synes også som om han pleiet mange innflytelsesrike forbindelser og vel også ble benyttet i diplomatiske sendeferder i Sør- og Vesteuropa.

Vitelo er mest kjent for sin omfattende innføring i optikk, *Perspectiva*, som han gjorde ferdig helt på mot slutten av sitt liv, som et manuskript i ti bind. Boka ble senere trykt i flere opplag (1535, 1551, 1572). Han bygde på verk som var kjent i oldtiden og så langt i middelalderen, av Evklid, Ptolemaios, Apollonios av Perge, Galen, Heron og flere, og dessuten Ibn al-Haitham (Alhazen), Ibn Rushd, Ibn Sina, og dessuten Roger Bacon. Den følger i det vesentlige Alhazens verk *Optikk*.

Vitelo går også grundig inn på fysiologisk og psykologisk persepsjon og metodologi. En stor del av dette er viet til hans behandling om psykologisk assosiasjon (idébilder); de bygger på den metafysiske forestilling at det finnes åndelige og fysiske størrelser som er kausalt sammenknyttet ved guddommelig opplysning.

Ved enkelte universitet kunne studentene velge mellom Vitelo, Evklid og Ibn al-Haitham ved prøven til graden baccalaureus. Boken var i bruk til ut på 1600-tallet, da den ble foreldet ved arbeidet til Kepler.

Et ringfjell på Månen er oppkalt etter Vitelo.

## Verker
* Førsteutgave: *Vitellionis Mathematici doctissimi* Peri optikēs*, id est de natura, ratione & proiectione radiorum visus, luminum, colorum atque formarum, quam vulgo perspectivam vocant.* Nürnberg 1535 (utgitt av Georg Tannstetter, som bestilte verket, og Peter Apian, som overtok trykkingen).
* *Witelonis Perspectivae*
** Liber primus, ed. Sabetai Unguru, Studia Copernicana XV, Warszawa 1977
** Liber secundus & tertius, ed. Sabetai Unguru, Studia Copernicana XXVIII, Warszawa 1991
** *Vitellionis mathematici doctissimi ... vulgo Perspectivam vocant libri X*, Nürnberg 1535
** Delutgave i Baeumker 1908, 127-179.

## Referanser


## Litteratur
* Sabetai Unguru: *Witelo as a Mathematician, A Study in XIIIth Century Mathematics*, University of Wisconsin (Diss.) 1970.
Franciszek Pieczka

**Franciszek Maksymilian Pieczka** (født 18. januar 1928 i Godów i Polen, død 23. september 2022 i Warszawa) var en polsk skuespiller.

Han har fått en stjerne på Aleja Gwiazd (*Stjernenes allé*) i Łódź.

## Filmografi i utvalg
* 1954 - *[[En generasjon]]*
* 1960 - *[[Nonnen og djevelen]]*
* 1964 - *[[Saragossamanuskriptet]]*
* 1968 - *[[Fuglane (1968)|Fuglane]]* (etter Fuglane av Tarjei Vesaas) 
* 1971 - *[[Perlen i kronen]]*
* 1972 - *Wesele*
* 1976 - *[[Arret]]*
* 1979 - *Paciorki jednego różańca*
* 1983 - *Austeria*
* 1990 - *[[God aften, herr Wallenberg]]*
* 1993 - *Jańcio Wodnik*
* 1994 - *En omvendt*
* 2000 - *Syzyfowe prace*
* 2001 - *Quo vadis*
* 2004 - *Cud w Krakowie*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Franciszek Pieczka - www.culture.pl
Umma (Mesopotamia)

**Umma** var navnet på en sumerisk bystat, nær elven Tigris. Byen beskrives i kileskrifttekster som den ene part i en grensetvist med nabostaten Lagasj.

## Historie
Kjennskapet til Umma er for det meste basert på arkivfunn i oldtidsbyen Lagasj. Derfra får man vite at omkring 2400 f.Kr. var det herskere der ved navn Ur-Lumma, Il - hersker av Zabalam.

Ummas mest berømte leder var prestekongen Lugalzagesi som omkring år 2350 f.Kr. gjorde seg til hersker over hele det sørlige Mesopotamia. Han tok så opp residens i Uruk. Hans herredømme ble nedkjempet av og gikk til ende under Sargon, og hans område gikk da inn i Akkadriket.

## Arkeologi

*Tell Jokha* ble besøkt av William Loftus i 1854 og John Punnett Peters fra Universitetet i Pennsylvania i 1885. Det antas at Tell Jokha er blitt gjenstand for omfattende gravplyndring i nyere tid.

Tidlig på 1900-tallet dukket det opp mange illegalt utgravde leirtavler fra Umma fra Ur-III-tiden på antikvitetsmarkedet. Sent i 1990-årene ble en redningsutgravning utført av irakiske arkeologer i forbindelse med et veiprosjekt som berørte Tell Jokha.

Siden da er Tell Jokha blitt identifisert som Ummas besittelse Gisha (eller Kissa), mens selve Umma er blitt lokalisert til et sted om lag 6,5&nbsp;km mot sørøst, i Umm al-Aqarib.  I Umm al-Aqarib er det blitt avdekket lag som går tilbake til tidlig dynastiske periode (ca 2900-2300 f.Kr.), med flere monumantalbygninger, hvorav et av dem var enten et tempel eller et palass.

## Referanser


## Litteratur
* Alster, B. (1985): «Geštinanna as Singer and the Chorus of Uruk and Zabalam: UET 6/1 22», *JCS*, **37**, s.&nbsp;219–228
* Sharlach, Tonia M. (2003): *Provincial taxation and the Ur III State*, Brill, ISBN 90-04-13581-2
* Bryce, Trevor (2009): *The Routledge Handbook of The Peoples and Places of Ancient Western Asia: The Near East from the Early Bronze Age to the fall of the Persian Empire*, Routledge
* Foster, B.R. (1982): *Umma in the Sargonic Period, Memoirs of the Connecticut Academy of Arts and Sciences*, bind 20, Hamden, 
* Contenau, Georges (1916): *Umma sous la Dynastie d'Ur*, Librarie Paul Geuthner
* Dahl, Jacob L. (2007): *The Ruling Family of Ur III Umma: A Prosopographical Analysis of an Elite Family in Southern Iraq 4000&nbsp;Years ago*, Nederlands Instituut voor het Nabije Oosten/Netherlands Institute for the Near East (NINO), ISBN 90-6258-319-9
* Kang, Shin T. (1973): *Sumerian economic texts from the Umma archive*, University of Illinois Press, ISBN 0-252-00425-6
* Tucker, Diana (21. september 2009: «Brutal Destruction of Iraq's Archaeological Sites Continues», *Uruknet.info*

## Eksterne lenker
* 
* Photograph of site looting, *Oriental Institute*
* The Province of Umma, *CDLI*
* Explore Umma on Global Heritage Network
Laurbærtysbast

**Laurbærtysbast** (*Daphne laureola*) er en eviggrønn busk i tysbastfamilien.

Den har en opprett vekst og blir opptil én meter høy, men er ofte lavere. Blomstene er grønngule og dufter sterkt, og bærene er svarte når de modne. Busken vokser i skog, helst på kalkrike steder. Den naturlige utbredelsen omfatter Vest- og Sør-Europa, Nord-Afrika og Azorene. Den er vanlig plantet i hager og er naturalisert i Danmark. 

Laurbærtysbast er i likhet med vår hjemlige art tysbast, svært giftig. 

## Referanser




## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Metropolitan Police of the District of Columbia

**Metropolitan Police of the District of Columbia** (**MPDC**) er det lokale politiet i Washington D.C., og håndhever både føderale lover vedtatt av Kongressen og lokale lover vedtatt av Council of the District of Columbia.

MPDC er en av mer enn 30 ulike politistyrker som opererer i Washington.

MPDC ble etablert 6. august 1861 gjennom et lovvedtak i Kongressen. Det er en av USAs ti største lokalpolitistyrker, med 3&nbsp;800 politibetjenter og 460 sivilt ansatte.

MPDC ledes av en politimester underlagt borgermesteren i District of Columbia. Etaten er organisert i syv politidistrikter samt en rekke fellesavdelinger.

Siden etableringen i 1861 har 121 betjenter mistet livet i tjenesten.

## Galleri

2017.02.16 A Day Without Immigrants, Washington, DC USA 00800 (32562065030).jpg|En politimotorsykkel med sidevogn
296-1246750738QyZD.jpg|Ridende politi fra MPDC
J20 goosestep dc.jpg|Opprørspoliti fra MPDC under en presidentinnsettelse
Washington DC - police launches and fireboats - 2010-09-16.jpg|En av MPDCs politibåter på Potomac
MPDC cruiser in Dupont Circle.JPG|En politibil i Dupont Circle
MPDCTransportVan.JPG|En svartemarje fra MPDC


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ur-Nanshe

**Ur-Nanshe** var en fyrste (*ensi*) over den sumeriske bystaten Lagasj, og hans navn innleder listen over fyrster tilhørende det såkalte første Lagasj-dynastiet ca. 2600-2350 f.Kr. Tekster fra Ur-Nanshes tid taler blant annet om en grensetvist med nabostaten Umma.

## Eksterne lenker
*
Daphne alpina

***Daphne alpina*** er en løvfellende busk i tysbastfamilien.

Den blir 20–80&nbsp;cm høy og har hvite blomster i april–mai. Den vokser i fjellområder opp til 2000&nbsp;moh på klipper og steinete steder, helst på kalkgrunn. Utbredelsen omfatter Pyreneene, de sørlige delene av Alpene og De dinariske alper.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Las Vegas Metropolitan Police Department

**Las Vegas Metropolitan Police Department** (**LVMPD**) er en kombinert politistyrke for Las Vegas og Clark County i den amerikanske delstaten Nevada. LVMPD ble etablert 1. juli 1973 og ledes av en sheriff som velges hvert fjerde år.

LVMPD har 5&nbsp;119 ansatte (2011), herunder 2&nbsp;743 politibetjenter. Etaten er organisert i åtte geografiske områder som til sammen dekker en befolkning på ca. to millioner.

## Eksterne lenker
*
Shu-sin

**Shu-sin** var konge av Sumer og Akkad, og den nest siste av Ur-III-dynastiet. Han etterfulgte sin bror Amar-Sin, og regjerte 1972-1964 f.Kr.

Etter at amorittene gikk til åpent opprør mot hans styre, lot han bygge en befestet mur mellom elvene Eufrat og Tigris i sitt fjerde regjeringsår, for å kunne avverge ytterligere amorittiske angrep. Han ble etterfulgt av sinn sønn Ibbi-Sin.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Shu-Sin year names at cdli
Vidflåten skytebane

**Vidflotten skytebane** er en skytebane for rifleskyting i Lesja i Innlandet hvor Landsskytterstevnet har blitt arrangert i 1985, 1995, 2005 og 2015. Banen ble åpnet i 1982  og eies av Lesja skytterlag. Banen har elektroniske skiver på både 200 m og 100 m, for henholdsvis 50 og 25 skyttere. Det er også tilrettelagt finaler på feltskyting, felthurtigskyting og stangskyting på området.

## Historie
Banen ble bygget i 1982, og var landsstevnearena første gang i 1985, deretter i 1995, 2005 og 2015.

## Se også
* Liste over skytebaner i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lesja skytterlag
* Landsskytterstevnet 2015
Girsu

**Girsu** var hovedstad i den sumeriske bystaten Lagasj. Byen lå cirka 25 kilometer fra Lagasj. Det ligger et sted som nå er kjent som **Tell Telloh**.

Fyrstene av det såkalte andre Lagasj-dynasti styrte herfra. Til disse fyrster hører Gudea som har etterlatt seg utallige statuer og lange innskrifter. Byens hovedgud het Ningirsu, som rett og slett betyr «Girsus herre». Girsu var sammen med nabobyen Lagasj en viktig bystat.

## Litteratur
*Harriet Crawford: «The Construction Inférieure at Tello. A Reassessment», *Iraq*, vol. 49, pp.&nbsp;71–76, 1987
*Benjamin R. Foster: «The Sargonic Victory Stele from Telloh», *Iraq*, Vol. 47, pp. 15-30, 1985
*Claudia E. Suter: *A Shulgi Statuette from Tello, *Journal of Cuneiform Studies*, vol. 43/45, s.&nbsp;63–70, (1991–1993)
* Helmut Uhlig: *Die Sumerer. Ein Volk am Anfang der Geschichte.* Lübbe, Bergisch Gladbach 1992. (3. Aufl. 2002).  ISBN 3-404-64117-5.
* [[Hans J. Nissen]]: *Geschichte Altvorderasiens.* Oldenbourg, München 1999. [[Oldenbourg Grundriss der Geschichte]], Bd 25. ISBN 3-486-56373-4.
* Gebhard Selz: *Summerer und Akkader. Geschichte, Gesellschaft, Kultur.'' C.H.Beck Wissen, München 2005. ISBN 3-406-50874-X.

## Eksterne lenker
* Tello (Girsu) (thebritishmuseum.ac.uk)
* Images of Girsu  - Oriental Institute of the University of Chicago
* Stele of the Vultures at the Louvre
Balkantysbast

**Balkantysbast** (*Daphne blagayana*) er en eviggrønn dvergbusk i tysbastfamilien.

Den har en krypende vekst og blir opptil 30&nbsp;cm høy. Blomstene er hvite og sitter i blomsterstander med 5–15 blomster. Den vokser i bar- og løvskog og på steinete steder opp til 1200&nbsp;moh på Balkan.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Aloys Schmitt

**Aloys Schmitt** (1788–1866) var en tysk komponist, pianist og musikkpedagog.

Aloys Schmitt fikk sin første musikkundervisning hos faren, som var organist. Deretter bodde han fem år i huset til musikkforleggeren  Johann Anton André, der han blan andre fikk undervisning av  Johann Georg Vollweiler. I 1824 ble Schmitt utnevnt til kammerkomponist i  München og fikk i 1850 et æresdoktorat ved  Universität Gießen.

Til Schmitts elever regnes Ferdinand Hiller, Carl Almenräder og Carl Arnold. Sistnevnte kom til Norge som politisk flyktning i 1847 og fikk stor betydning for Christianias musikkliv.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Kudalsveien (Oslo)

**Kudalsveien** (1-7, 2-8) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Sørbråtveien mot Kudalen.

Veinavnet ble vedtatt i 1943.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Sandermosveien (Oslo)

**Sandermosveien** (11-35, 10-44; ikke alle numre er i bruk) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den kan betraktes som en fortsettelse av Greveveiens løp nordover (idet denne dreier noe mot øst) før den dreier vestover og ender i Maridalsveien nord for Sørbråten gård.

Navnet ble vedtatt i 1961.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Marie-Joseph Lagrange

**Marie-Joseph Lagrange** (egentlig **Albert Marie Henri** Lagrange, født 7. mars 1855 i Bourg-en-Bresse, død 10. mars 1938 i Marseille) var en fransk katolsk teolog.

Lagrange var dominikaner og ble i 1890 professor i Det nye testamentes eksegetikk i den av ham i 1890 grunnlagte École biblique i Jerusalem. I 1902 ble han medlem av den pavelige bibelkommisjon. Som ekseget representerte Lagrange et radikalt kritisk standpunkt. Sammen med Pierre Batiffol grunnla han i 1892 tidsskriftet *[[Revue biblique]]*.

## Referanser


## Litteratur
* Jean Guitton: *Portrait du père Lagrange, celui qui a réconcilié la science et la foi*, Robert Laffont, 1992.
* Bernard Montagnes: *Marie-Joseph Lagrange - Une biographie critique*, Paris, Cerf, 2005, ISBN 2204072281

## Eksterne lenker
* The Story of Father Marie-Joseph Lagrange: Founder of the Modern Catholic Bible Study 
* Marie-Joseph Lagrange i Encyclopædia Britannica
Rosetysbast

**Rosetysbast** (*Daphne cneorum*) er en eviggrønn dvergbusk i tysbastfamilien.

Den har en krypende vekst, blir 5–50&nbsp;cm høy og har rosa blomster i april–juli. Den vokser i skog og på steinete steder og skrenter, helst på kalkgrunn. Høyden over havet varierer mye; i det franske departementet Alpes-Maritimes finnes den i intervallet 500–2400&nbsp;moh, altså fra submediterran vegetasjon til over tregrensen. Utbredelsen omfatter fjellene i Mellom- og Sør-Europa fra Pyreneene til Karpatene.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Greveveien (Oslo)

**Greveveien** (17-75, 10-80) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den startet opprinnelig ved Hammeren nord for Maridalsvannet, men går i sin nåværende stand østover fra Maridalsveien ved Maridalen kirke. Etter å ha krysset Dausjøelva dreier den nordover nord for Sander gård og fortsetter til et stykke nord for Sandermosen stasjon. Der fortsetter veiløpet nordover som Sandermosveien, mens Greveveien (skiltet som Hakadalsveien) tar av nordøstover som gang- og sykkelvei, først langs vestsiden av Gjøvikbanen, så gjennom undergang nord for Snippen holdeplass og videre langs østsiden av banen, før den krysser tilbake til vestsiden. Veien fortsetter et par mil gjennom Nordmarka til Hakadals verk.

Veien er en forlengelse av Ankerveien, som Peder Anker fikk anlagt fra Bærums Værk til Hammeren på 1790-tallet. Den ble anlagt for Ankers svigersønn, grev Herman Wedel-Jarlsberg (hvorav navnet), og stod klar til bruk som kjørevei i 1825. Veien ble brukt til å frakte jern fra jernverket i Hakadal til videre bearbeiding ved Hammeren.

Etter at driften ved jernverket ble nedlagt i 1870, ble veien brukt til kjøring av trelast, og den ble brukt som anleggsvei da Gjøvikbanen ble bygget. Veien mistet det meste av sin betydning etter at Hadelandsveien og deretter Gjøvikbanen ble anlagt. 
Deler av den opprinnelige traseen øst for Hammeren er pløyd ned og ikke lenger farbar. Andre deler av den opprinnelige veien ble liggende under vann da Ørfiske ble demmet opp tidlig på 1900-tallet som ledd i drikkevannsforsyningen, men er synlig ved lav vannstand, og veien slik den brukes i dag i Ørfiske-området, er lagt om.

Store deler av Greveveien er for skogsvei/turvei å regne, men fra øst for Hammeren og til nord for Sandermosen stasjon er den åpen for alminnelig biltrafikk. Langs turveien finnes fortsatt spor etter bomstuer (som i sin tid ble brukt til innkreving av veitoll), og enkelte milestolper er bevart.

## Referanser


## Trykte kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
* Nittedalsporten om Greveveien
* Maridalens venner om Greveveien
* Nordre Aker budstikke om Greveveien
* Historielaget Grefsen Kjelsås Nydalen  om bomstuene langs Greveveien
*
Kroken (Oslo)

**Kroken** (1-3, 2-6) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den går som blindvei sørvestover fra Stårputtveien.

Navnet er fra 1943 og henspiller på veiens form.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Vegakameratene i 2013/14

Vegakameratene deltok i 2013/14 i Eliteserien i futsal, NFF Futsal Cup og UEFA Futsal Cup. 

## Eliteserien 2013/14
Vegakameratene vant Eliteserien 2013/14 med 48 poeng, hele 14 før Grorud på 2.-plass.

### Tabell

### Resultater

### Målscorere

## NFF Futsal Cup 2013/14
Vegakameratene endte på 2.-plass i NFF Futsal Cup 2013/2014, etter 1-3 mot Grorud i finalen

### Kamper

## UEFA Futsal Cup 2013/14
Vegakameratene vant først sin gruppe i kvalifiseringsrunden, før det ble 4.-plass i hovedrunden

### Kvalifiseringsrunden

;Forklaring: **K**: Kamper   **S**: Seier   **U**: Uavgjort   **T**: Tap   **+**: Mål for   **A**: Mål mot   **+/-**: Målforskjell **P**: Poeng

#### Målscorere:
* 2 mål: Thomas Klaussen, Jan Are Klaussen, Kim Rune Ovesen.
* 1 mål: Tor Christian Klaussen, Lars Magnus Klaussen, Petter Høvik, selvmål.
### Hovedrunden

;Forklaring: **K**: Kamper   **S**: Seier   **U**: Uavgjort   **T**: Tap   **+**: Mål for   **A**: Mål mot   **+/-**: Målforskjell **P**: Poeng

#### Målscorere
* 1 mål: Thomas Klaussen
Torstølveien (Oslo)

**Torstølveien** (1-17, 2-12) er en vei i Nordmarka i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Sørbråtveien og forgrener seg til T-form.

Veinavnet ble vedtatt i 1987.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Frøensalléen (Oslo)

**Frøensalléen** (1-11, 2-4) er en vei på Frøen i bydel Vestre Aker i Oslo. 

Den går som blindvei nordover i enden av Lille Frøens vei.

Veien fikk nvn i 1919 etter Lille Frøen gård.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
François Lenormant

**François Lenormant** (født 17. januar 1837 i Paris, død der 9. desember 1883 samme sted) var en fransk arkeolog og assyriolog.

Lenormant foretok utgravninger i Eleusis i 1860 og ble professor i arkeologi ved Bibliothèque nationale i Paris. Han forfattet flere viktige historiske, arkeologiske numismatiske arbeider, blant annet *Recherches archéologiques à Éleusis* (1862), *Chefs-d'oeuvre de l'art antique* (7 bind, 1867-68), *Manuel d'histoire ancienne de l'Orient* (3 bind, 1868, fortsatt av Ernest Babelon 3 bind 1885-88) samt *La monnaie dans l'antiquité* (3 bind, 1878-79).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Otertinden (Troms)

**Otertinden** (nordsamisk: *Ivvárasággi*) er et fjell i Signaldalen, Storfjord i Troms. Fjellet har en høyde på  meter over havet.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Otertinden. Storfjord kommune
* Otertinden 1354 moh. KUGOS 666 toppturer i Troms.
Georg Jacob Vollweiler

**Georg Jacob Vollweiler** (1770–1847) var en tysk komponist, musikkpedagog og musikkteoretiker.

## Liv og virke
Vollweiler var først musikklærer og komponist i Frankfurt am Main, deretter i huset til forleggerfamilien André i Offenbach, der han ga komposisjonsundervisning til Johann Anton André og Aloys Schmitt i 1790 til 1791. Videre virket han som klaver- og komposisjonslærer i Heidelberg. Ifølge hans samtidige ble han regnet som en lærd musikkteoretiker. Til hans elever teller sønnen Carl Vollweiler (1813–1847).

Vollweiler skrev kammermusikk, en medtode for klaverundervisning og en sangbook til bruk i skoleundervisningen.

## Referanser
Daphne gnidium

***Daphne gnidium*** er en eviggrønn busk i tysbastfamilien.

Den blir opptil to meter høy, har en opprett vekst og er lite forgreinet. Bladene er blågrønne og læraktige. Blomstene er hvite, velduftende og sitter tett sammen i endestilte klaser. Bærene er røde, men blir til slutt svarte. Den vokser i maquis, garrigue, skog og på steinete steder. Arten er utbredt i hele middelhavsområdet unntatt den aller østlige delen. Den finnes også på Kanariøyene der den inngår i busksjiktet i skoger av kanarifuru.

## Galleri

Daphne gnidium 20080828.jpg|Blomster og bær
Daphne gnidium1.jpg|Bær
Eristalinus taeniops-Daphne 20130731 3.jpg|Droneflue på blomst
Daphne gnidium SierraMadrona3.jpg|Typisk vekstform


## Kilder
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Sjarmtrollan Idrettslag

**Sjarmtrollan IL** er en norsk futsal- og fotballklubb fra Tromsø. Futsallaget spiller i Eliteserien i futsal. 

Idrettslaget ble stiftet høsten 2009 av Fredrik Wist, Simen Johansen og Andreas Gjøstøl, med formålet å bedrive idretten futsal. 

Senere har idrettslaget vokst til å beramme 4 lag (1 damelag og 3 herrelag). A-laget på herresiden har siden 2013-14 spilt i den norske Eliteserien. Den første sesongen ble laget nr. 5.

Laget holder hovedbase i Tromsø, men har medlemmer fra Vadsø i nord til Mandal i sør.

## Eksterne lenker
* Idrettslagets hjemmeside (besøkt 18. november 2014)
Daphne oleoides

***Daphne oleoides*** er en eviggrønn busk i tysbastfamilien.

Den blir opptil 60&nbsp;cm høy, har en opprett til krypende vekst og er sterkt forgreinet. Blomstene er hvite, velduftende og sitter to–seks sammen. Den vokser i fjellområder 1000–2200 moh. på steinete steder og i kratt og åpen skog. Arten forekommer i motsetning til den ikke ulike *[[Daphne gnidium]]* aldri i lavlandet. Utbredelsen omfatter middelhavslandene fra Spania og Algerie til Anatolia, Libanon og Kaukasus inkludert de store øyene i Middelhavet.

## Kilder
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Sørkoreansk mesterskap på skøyter enkeltdistanser 2015

**Sørkoreansk mesterskap på skøyter enkeltdistanser 2015** ble avholdt i Taereung Indoor Ice Rink, Seoul i Sør-Korea fra 29. til 31. oktober 2014.

## Medaljeoversikt

### Kvinner

### Menn

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Korea - Single Distances Championships 2015 på SpeedskatingResults.com
Daphne gnidioides

***Daphne gnidioides*** er en eviggrønn busk i tysbastfamilien.

Den blir opptil 35&nbsp;cm høy og har en opprett til krypende vekst. Bladene er blågrønne og smale med en skarp spiss. Blomstene er hvite og sitter fem–åtte sammen. Bæret har lite fruktkjøtt. Arten vokser på steinete steder og i kratt på de greske øyene i Egeerhavet og sør i Anatolia i Tyrkia.

## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Filosofiåret 1908

**Filosofiåret 1908** er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1908.

## Hendelser

## Publiseringer

## Fødsler

*8. februar - Albert Lautman, fransk matematiker og filosof (død 1944)
*14. mars - Maurice Merleau-Ponty, fransk filosof (død 1961)
*16. mars - René Daumal, fransk forfatter og filosof (død 1944)
*20. mars - François-Albert Viallet, fransk filosof (død 1977)
*5. april – Ingemar Hedenius, svensk filosof (død 1982)
*11. mai - Ludovico Geymonat, italiensk filosof og matematiker (død 1991)
*9. juni - Edmondo Cione, italiensk filosof og politiker (død 1965)
*12. juli - Michele Federico Sciacca, italiensk filosof (død 1975)
*6. september - Pietro Caramello, italiensk presbyter og filosof (død 1997)
*27. oktober - Amedeo Rotondi, italiensk forfatter og filosof (død 1999)
*28. november – Claude Lévi-Strauss, fransk antropolog, etnolog og filosof (død 2009)
*1. desember - Ernesto de Martino, italiensk etnolog, filosof og relgionshistoriker (død 1965)
*13. desember - Plinio Corrêa de Oliveira, brasiliansk historiker, politiker og filosof (død 1995)
*Claudio Baglietto, italiensk filosof (død 1940)

## Dødsfall
*19. mars - Eduard Zeller, tysk filosof og filosofihistoriker (født 1814)
*14. august - Friedrich Paulsen, tysk filosof og pedagog (født 1846)
*20. september - Nicolás Salmerón, spansk filosof, forfatter og politiker (født 1838)
*1. november - Edward Caird, skotsk filosof (født 1835)
## Bildegalleri

Simone_de_Beauvoir2.png|Simone de Beauvoir(1908-1986)
Maurice_Merleau-Ponty.jpg|Maurice Merleau-Ponty(1908-1961)
Tingsten o Hedenius.JPG|Ingemar Hedenius(1908-1982) (t.h.) med Herbert Tingsten
Levi-strauss 260.jpg|Claude Lévi-Strauss(1908-2009)
Plinio_Corrêa_de_Oliveira_profere_discurso_no_Congresso_Eucarístico_de_São_Paulo.jpg|Plinio Corrêa de Oliveira(1908-1995)
EduardZeller.jpg|Eduard Zeller(1814-1908)
Paulsen.privatdozent.1877.jpg|Friedrich Paulsen(1846-1908)
F. de Madrazo - 1879, Nicolás Salmerón (Congreso de los Diputados, Madrid, 131 x 96 cm).jpg|Nicolás Salmerón(1838-1908)
Edward_Caird.jpg|Edward Caird(1838-1908)


## Referanser
Akerlia (Oslo)

**Akerlia** (1-37, 2-28) er en vei på Kalbakken i bydel Grorud i Oslo. Den går østover fra Nedre Kalbakkvei og munner ut i Stålfjæra. Nær denne enden av veien er imidlertid en bom som hindrer gjennomfartstrafikk, og et stykke av veien er skiltet som gangvei.

Veien het fra 1952 *Østre Kalbakkvei*, men fikk sitt nåværende navn i 1956.

Bebyggelsen består av rekkehus (i vest) og blokker. Disse tilhører borettslag som Nedre Kalbakken, Solbakken, Akerli og Engsletta.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Akersborg terrasse (Oslo)

**Akersborg terrasse** (1-45, 2-34) er en gate på Ullevål i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Ullevålsalleen nordvest for Ullevål universitetssykehus.

Navnet ble vedtatt i 1937 og kommer av eiendommen Akersborg, som i sin tid ble utskilt fra Store Ullevål gård.

Bebyggelsen er rekkehus i tre etasjer fra 1930-årene, tegnet av arkitekt Karl Stenersen. Forfatteren Johan Borgen bodde i nr. 43 i en årrekke (1939–1968 med unntak av enkelte krigsår).

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Ålesundgata (Oslo)

**Ålesundgata** (1-3, 2-4) er en gate på Bjølsen i Oslo. Den går mellom Gjøvikgata og Treschows gate.

Gaten het fra 1864 *Trasopgaden* (senere *Trasopgata*) etter plassen Trasop under Bjølsen gård. Nåværende navn er fra 1953 etter byen Ålesund. I strøket finnes også en rekke andre gater med navn etter norske byer.

Bebyggelsen består av boligblokker med borettslagstilknytning.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Ålmoveien (Oslo)

**Ålmoveien** (1-13, 8) er en vei på Sollerud i bydel Ullern i Oslo. Den går i praksis som blindvei fra Jonas Dahls vei til en snuplass, men det er gangveiforbindelse videre til Sollerudveien.

Navnet ble vedtatt i 1917 og kommer av plassen Ålmo (tidligere skrevet Aalmo).

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Companies House

**Companies House** er Storbritannias registermyndighet for selskaper. Etaten er underlagt Department for Business, Innovation and Skills og har hovedkontor i Cardiff i Wales.

Companies House fører sin historie tilbake til 1844, da en lovendring åpnet for stiftelse av aksjeselskaper. (Tidligere var etablering av selskaper kun mulig gjennom royal charter eller individuelle lovvedtak.)

Selskaper som oppføres hos Companies House må ha et offisielt hovedkontor og blir registrert i enten England og Wales, Skottland eller Nord-Irland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wetlesens vei (Oslo)

**Wetlesens vei** (1-53, 2-54) er en vei øst på Manglerud i bydel Østensjø i Oslo. Den går nordover fra Plogveien og går over i Toftdahls vei i en sving mot øst.

Veien fikk navn i 1919 etter familien Wetlesen, som drev landbruksskole på Abildsø gård på 1800-tallet.

Bebyggelsen er dels villaer, dels rekkehus. Blant de sistnevnte er elleve rekkehus i Manglerudlia borettslag (OBOS) fullført i 1959.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
* Kartverkets faktaark
Akebakkeskogen (Oslo)

**Akebakkeskogen** (1-93, 2-92) er en vei i Grefsenåsen i bydel Nordre Aker. Den går fra Grefsenkollveien og oppover mot nevnte akebakke. Egentlig dreier det seg om et lite nettverk av veier og gangveier mellom og rundt husene, som er for det meste rekkehus fra første halvdel av 1980-tallet. Veien fikk navn i 1984.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Virgin Group

**Virgin Group Ltd.** er et britisk konglomerat etablert og eiet av Richard Branson. Virgin Group ble registrert i Companies House i 1989 og er klassifisert som et holdingselskap, men selskapets aktiva har sin historie tilbake til 1970.

Selskapet har sitt hovedkontor i Paddington i London.

## Datterselskap
* AirAsia X

* Virgin Atlantic
* Virgin Australia
* Virgin Books
* Virgin Care

* Virgin Galactic
* Virgin Holidays
* Virgin Hotels

* Virgin Megastore
* Virgin Mobile
* Virgin Money
* Virgin Radio
* Virgin Rail Group
* Virgin Trains
* Virgin Vacations

## Tidligere selskaper
* Air Nigeria
*Virgin America — solgt til Alaska Airlines i 2018
* Virgin Electronics
* Virgin EMI Records
* Virgin Express
* Virgin Festival
* Virgin Films
* Virgin Games — solgt til Gamesys i 2013
* Virgin Media — solgt til Liberty Global
* Virgin Mobile Australia — solgt til Optus i 2006
* Virgin Mobile Canada — solgt til Bell Mobility i 2009
* Virgin Mobile France — solgt til Numericable-SFR i 2014
* Virgin Mobile USA — solgt til Sprint Corporation i 2009
* Virgin Money Australia — solgt til Bank of Queensland
* Virgin Racing
* Virgin Records

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wilhelm Stenersens vei (Oslo)

**Wilhelm Stenersens vei** (4-6; ingen oddetallsadresser) er en gate på Tveita i bydel Alna i Oslo. Den går som nordøstlig fortsettelse av Sigrid Undsets vei, forbi Tveita senter til Nåkkves vei.

Gaten fikk navn i 1972 etter Wilhelm Stenersen (1863–1930), som eide Tveten gård fra 1899 og var ordfører i Aker i 1929–30.

Tveita skole ligger i nr. 4 og Hellerud videregående skole i nr. 6.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
DS «Parat» (1868)

**DS «Parat»** var en dampslupp bygget ved Oddernæs mekaniske verksted. Skipet ble bygget i jern. Satt i trafikk med verftet som eier for lokaltrafikk i området rundt Kristiansand. Senere ombygget til tankbåt. Tilhører i dag Bredalsholmen Dokk og Fartøyvernsenter

## «Parat»
*1868: juni: Levert som «Parat» for verftes regning. Satt i rute i området rundt Kristiansand
*1869: Solgt til Arendal og satt inn på ruten Arendal - Grimstad
*1880: Solgt til Hans Chr. Brevik, Halden
* Forlenget rundt 1907
*1909: Solgt til AS Olava
*1920: Overtatt av Brevik Verft
*1940: Ombygget til tankbåt
*1942: Rekvirert av tyske styresmakter. 

## «Parat IV»
*1944: Registrert på Westergaard & Co.,  Oslo
*1944: Overtatt av B. Konrad Simonsen, Oslo

## «Finabunkers»
*1965: Solgt til AS Koppernes & Sønner, Ålesund. Omdøpt «Finabunkers».
*1973: Overtatt av Norske Fina AS., Stabekk.

## «Setaco»
*1977: Solgt til Septik Tank Co. Omdøpt «Setaco»
*2004: Gitt til Bredalsholmen Dokk og Fartøyvernsenter

## Kilder
*«Parat» Bredalsholmen Dokk og Fartøyvernsenter

## Eksterne lenker
*  Bredalsholmen Dokk og Fartøyvernsenter
Wilsters vei (Oslo)

**Wilsters vei** (1-17, 2-18) er en gate på Økern i bydel Bjerke i Oslo. Den går mellom Nordalveien og Lundliveien.

Gaten fikk navn i 1925 etter Carl de Wilster (1698–1776), som eide Økern gård til 1771.

Bebyggelsen utgjøres av privatboliger.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Carl Grøndahls vei (Oslo)

**Carl Grøndahls vei** (1-27, 2-38) er en vei på Tåsen (nærmere bestemt Bakkehaugen) i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Biskop Heuchs vei til et kryss med Christophers vei og Bakkehaugveien nordvest for Bakkehaugen kirke.

Veien fikk navn i 1935 etter boktrykker Carl Martin Grøndahl (1843–1935), som foruten sin tilknytning til forlaget Grøndahl & Søn eide Bakkehaugen gård fra 1898. Han gav i sin tid grunn til Bakkehaugen kirke, som ligger i nr. 27. Det er prestebolig i nr. 25.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Southern District of Florida

**Southern District of Florida** er et av USAs 94 føderale distrikter og dekker den sydlige delen av delstaten Florida. Det tilhører den ellevte domskrets, og anker over distriktsdomstolens avgjørelser går til U.S. Court of Appeals for the Eleventh Circuit.

Distriktet omfatter ni av Floridas 67 fylker: Broward, Highlands, Indian River, Martin, Miami–Dade, Monroe, Okeechobee, Palm Beach og St.&nbsp;Lucie – til sammen et geografisk område på 39,36 km² med omkring 6,3 millioner innbyggere.

Det har sin historie tilbake til anerkjennelsen av Florida som delstat i den amerikanske føderasjonen 3. mars 1845, da Kongressen opprettet det føderale distriktet Florida. Dette distriktet ble delt i et nordlig og sydlig distrikt 23. februar 1847 gjennom et lovvedtak som definerte grensene slik:

:*[T]hat part of the State of Florida lying south of a line drawn due east and west from the northern point of Charlotte Harbor, including the islands, keys, reefs, shoals, harbors, bays and inlets, south of said line, shall be erected into a new judicial district, to be called the Southern District of Florida; a District Court shall be held in said Southern District, to consist of one judge, who shall reside at Key West, in said District…*

Den 30. juli 1962 ble et nytt midtre distrikt opprettet fra deler av de to distriktene.

Den føderale distriktsdomstolen er en av de travleste i landet og holder rett i Miami (tre tinghus), Fort Lauderdale, West Palm Beach, Fort Pierce og Key West. Domstolen har 18 dommerhjemler og har behandlet kjente saker som Bush mot Gore, straffesaken mot Manuel Noriega og Elián González-saken.

Distriktets United States attorney har hovedkontor i Miami og regionkontorer i Fort Lauderdale, West Palm Beach og Fort Pierce. Kontoret har 222 påtaleadvokater og 170 støttepersonell.

Distriktets United States marshal har sin historie tilbake til 18. mai 1821 og har hovedkontor i Miami.

## Referanser


## Eksterne lenker
* U.S. District Court for the Southern District of Florida
* U.S. Attorney for the Southern District of Florida
* U.S. Marshal
Daphne sericea

***Daphne sericea*** er en eviggrønn busk i tysbastfamilien.

Den blir opptil 70&nbsp;cm høy og har en tett, rund, opprett til krypende vekst. Bladene er dypt grønne og avlange. Blomstene er rosa og sitter endestilt i tette hoder. Bærene er rødbrune. Den vokser i maquis, åpen skog og på steinete steder. Utbredelsen omfatter Sør-Italia, Sicilia, Kreta, Sør-Hellas, Tyrkia, Kaukasus og Libanon.

## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Thymelaea hirsuta

***Thymelaea hirsuta*** er en dvergbusk i tysbastfamilien.

Den blir opptil én meter høy og er rikt forgrenet. Stenglene er dekket av hvite hår. De små bladene ligger tett og overlappende langs stengelen. Bladene er skinnende grønne og hårløse på utsiden og dekket av hvite hår på innsiden. Blomstene er gule og sitter i klaser på to–fem. Planten vokser i garrigue og på tørre steder med gras eller sand, ofte nært havet. I Nord-Afrika og Vest-Asia er den vanlig i halvørken. Utbredelsen omfatter hele middelhavsområdet.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Den hvite obelisk

**Den hvite obelisk** fra Aššur-nâṣir-apli IIs tid er en nyassyrisk kalksteinsobelisk med flatrelieff. Den kommer fra Ninive i det nordlige Irak.

Obelisken befinner seg i British Museum i London. Dateringen av den var lenge omstridt, da enkeltheter i relieffet fra samtidige fremstillinger i Nimrods palassrelieff er forskjellige. Derfor har det alternativt vært foreslått at den kunne dateres som noe eldre, til Aššur-nâṣir-apli I og dermed til det 11. århundre f.Kr. Men på grunn av overensstemmelser i innskriften på obelisken og Aššur-nâṣir-apli IIs annaler, kan den senere dateringen anses som bekreftet og dermed stammer obelisken til denne konges tidlige regjeringstid.

Den hvite obelisk har stilistiske paralleller til den svarte obelisk. Men til forskjell fra denne har den hvite obelisk åtte omløpende registre som knapt har kantmarkeringer. Det dreier seg for det meste om slag- og jaktscener, dessuten kulthandlinger og gjestebud.

## Litteratur
* W. Orthmann: «Babylonisch-Assyrische Rundplastik», i: samme, *Der Alte Orient*, Berlin, 1985, s. 315.
Al-Habbaniyah

**al-Habbaniyah** (arabisk: الحبانية) er en by i guvernementet al-Anbar i Irak. 

Fra 1936 til 1959 befant det seg her en britisk militærflyplass (*RAF Habbaniyah*). Det var kamper om flyplassen i 1941 mellom britiske og tyske stridskrefter. Fra 1959 ble flyplassen brukt av de irakiske væpnede styrker.

I nærheten av byen er Habbaniyahsjøen. 

## Eksterne lenker
*
Nordkjoselva

:*Denne artikkelen er om elva i Balsfjord kommune. For elva med samme navn på Ringvassøya i Tromsø kommune, se [[Nordkjoselva (Tromsø)]]
*'Nordkjoselva*' ([[nordsamisk]]: *Dápmotjohka'') er ei elv i Balsfjord kommune i Troms. Den renner gjennom Tamokdalen og Balsfjordeidet og munner ut ved Nordkjosbotn innerst i Balsfjorden. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

## Elvas løp
Nordkjoselva har utspring fra Tamokvatnet (263 moh.), som ligger midt i Tamokdalen, like ved vannskillet mot Målselva. Elvas fjerneste tilløp er imidlertid sideelva Tverrelva, som kommer inn fra vest en knapp kilometer nedstrøms fra Tamokvatnet. Tverrelvas øverste kilde ligger i skaret mellom Oksetinden (1 301 moh.) og Kjempetinden (1 126 moh.). Elva, som her kalles Oksetindelva, renner først bratt mot sør ned til Tverrelvdalen og samløp med Tverrelva, som fortsetter mot sørøst videre ned til Tamokdalen og Nordkjoselva. Fra Tamokvatnet renner elva mot nordøst, i et rolig og meanderende løp i den flate og vide dalbunnen, som med unntak av noen få gårdsbruk er uten bebyggelse. Etter samløpet med Postdalselva snur elva mot nord-nordvest. Dalen smalner her kraftig inn og får mere preg av juv, og elva blir også striere og danner her den rundt tyve meter høye Stordalsfossen.

Ved Øvergård renner elva ut på Balsjordeidet og snur mot vest. På strekningen ned til munningen har elva et jevnt fall, bare avbrutt av enkelte strykpartier. I motsetning til den ville Tamokdalen er Balsfjordeidet et kulturlandskap og en stor del av dalbunnen består av dyrket mark. Den største sideelva, Bruelva (Bomstadelva), kommer inn fra nord bare to kilometer før munningen, mens Kjusakdalelva kommer inn fra sør fire kilometer lengre opp i dalen. Elva munner ut i Balsfjorden ved tettstedet Nordkjosbotn. Europavei 6 følger vassdraget på Balsfjordeidet, mens fylkesvei 87 går langs elva i Tamokdalen.

## Vassdragsvern
Vassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan III for vassdrag i 1986. Vernet ble begrunnet med at vassdraget er viktig del av et glasialt formet landskap med relativt høye fjell, bratte dalsider og dalbunner fylt med løsmasser, samt et stort naturmangfold knyttet til elveløpsformer, skredformer, geomorfologi, landformer, botanikk og vannfauna. At vassdraget er viktig for friluftsliv ble også anført som en grunn.

Ved munningen av elva ligger Nordkjosbotn naturreservat.

## Referanser
Habbaniyahsjøen

**Habbaniyahsjøen** (arabisk: بحيرة الحبانية *Buhayrat al-Habbaniyya*) er en kunstig anlagt innsjø i det sentrale Irak. Den ligger vedt for Bagdad. Overflaten er 140 km² stor. 

Sjøen benyttes fremst for å demme opp vann fra elven Eufrat, og siden 1982 er det en demning ved ar-Ramadi i dette øyemed. Derfra ledes vannet gjennom en smal kanal som heter Sin Al-Dhuban til Habbaniyahasjøen. Utløpet som finnes i sjøens søndre del er kanalen Al-Majarah. Den leder vannet til Razazzasjøen.

## Eksterne lenker
*
Burneyrelieffet

**Burneyrelieffet**, også kalt **Nattens Dronning-relieffet**, er et relieff av terrakotta fra Isin-Larsa-tiden eller fra gammelbabylonsk tid. Det viser en bevinget, naken kvinnelig antropomorf figur med fugleklør, flankert av ugler og båret av løver - åpenbart en gudinne. Det har blitt datert til mellom 1800 og 1750 f.Kr.

Relieffet stammer fra det sørlige Irak. Men ettersom det er kommet forskerne i hende via kunsthandlere har det ikke latt seg gjøre å stedfeste opprinnelsen nøyaktig. Relieffet kom i 1924 til England, og undersøkelser av det ble publisert første gang i 1937. Bortsett fra dets særegne ikonografi er dets dype relieff og relative store størrelse en antydning om det var benyttet som kultbilde. Hvilken gudinne som er fremstilt på relieffet er fortsatt omdiskutert. Det kan være Inanna eller Ištar eller også søsteren Ereškigal, og dessuten Lilith.

Navnet «Burneyrelieffet» kommer fra den daværende eier, Sydney Bernard Burney. I 2003 ble relieffet kjøpt av British Museum. Etter at ektheten ble betvilt flere ganger, gjennomførte British Museum termoluminescens-dateringer, og det bekreftet ektheten.

## Referanser


## Litteratur
* Henri Frankfort:  «The Burney Relief», i *[[Archiv für Orientforschung]]* 12, 1937, s. 128-135.
* Pauline Albenda:  «The "Queen of the Night" Plaque: A Revisit »', i *Journal of the American Oriental Society* 125, 2005, s. 171-190.
* Dominique Collon: *The Queen of the Night.* British Museum Objects in Focus. London 2005.
* Elisabeth Von der Osten-Sacken: «Zur Göttin auf dem Burneyrelief », i S. Parpola, R. M. Whiting (utg.): *Sex and Gender in the Ancient Near East. Proceedings of the XLVIIe Rencontre Assyriologique Internationale, Helsinki*, Helsinki 2002, s. 479-487.

## Eksterne lenker
* 
* British Museums databank
Tsjekkoslovakia under EM i friidrett 1954

Tsjekkoslovakia deltok med 42 utøvere under EM i friidrett 1954 som ble arrangert 25.&ndash;29. august 1954 i Bern. Tsjekkoslovakia tok 11 medaljer under mesterskapet.

## Medaljevinnere

## Referanser
Tsjekkoslovakia under EM i friidrett 1966

Tsjekkoslovakia deltok med 49 utøvere under EM i friidrett 1966 som ble arrangert 30. august&ndash;4. september 1966 i Budapest. Tsjekkoslovakia tok en medalje under mesterskapet.

## Medaljevinnere

## Referanser
C.A. Torstensens vei (Oslo)

**C.A. Torstensens vei** (51–77, 52–72) er en vei på Smestad i Oslo. Den går fra et kryss med Sørbyhaugen og Hagan terrasse og ned til Ullernchausseen.

Fra 1938 var veien regnet som en del av Hovfaret, som var planlagt å bli mye lengre enn veien er i dag. Dagens navn ble vedtatt i 1962. Veien er oppkalt etter Carl Adolph Torstensen (1890–1962), som var høyesterettsadvokat og Høyre-politiker (bl.a. bystyremedlem og leder for Gate- og veinavnkomiteen for Oslo).

Veien har villabebyggelse.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Cappelens vei (Oslo)

**Cappelens vei** (1-33, 2-22) er en vei på Kastellet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går mellom Solveien og Kastellveien.

Veien fikk navn i 1907 etter forlegger Jørgen Wright Cappelen. Den har villabebyggelse.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Paolo Matthiae

**Paolo Matthiae** (født 1940) er en italiensk arkeolog, assyriolog og kunsthistoriker.

Han var professor for Oldtidens Nære Østens arkeologi og kunsthistorie ved La Sapienza-universitetet i Roma.

Han var direktør for Ebla-ekspedisjonen siden 1963&mdash;faktisk var han den som oppdaget Ebla&mdash;og har publisert mange artikler og bøker om Ebla og om Mesopotamias og Syrias kunsthistorie. I 1972 og 1973 var Matthiae medansvarlig for utgravningene av Tell Afis, og av Tell Fray ved Eufrat, et område som ville bli oversvømmet av Assadsjøen, reservoaret som ble anlagt ved byggingen av Tabqademningen som da var under konstruksjon.

Han er medlem av Accademia Nazionale dei Lincei (Roma), Académie des Inscriptions et Belles-Lettres og Deutsches Archaeologisches Institut, og er doctor honoris causa ved Madrids autonome universitet.

## Verker

* *Ebla. Un impero ritrovato*, Einaudi, 1977, ISBN 88-06-09936-1 (oversatt til mange språk)
* *I tesori di Ebla*, Laterza, 1984 (1. utg.), ISBN 88-420-2508-9
* *I tesori di Ebla*, Laterza, 1985 (2. utg.), ISBN 88-420-2508-9
* *Scoperte di archeologia orientale*, Laterza, 1986, ISBN 88-420-2693-X
* *Ebla*, in Storia Dossier n° 23, novembre 1988, Giunti, ISBN 88-09-76084-0
* *Ebla. Un impero ritrovato*, Einaudi, 1989 (2. utg.), ISBN 88-06-11489-1
* *Il sovrano e l'opera. Arte e potere nella Mesopotamia antica*, Laterza, 1994, ISBN 88-420-4537-3
* *Ebla. La città rivelata*, coll. Universale Electa/Gallimard (nº 56), Electa/Gallimard, 1995, ISBN 88-445-0050-7
* *Ebla. Alle origini della civiltà urbana. Trent'anni di scavi in Siria dell'Università di Roma «La Sapienza»*, Electa Mondadori, 1995, ISBN 88-435-5092-6
* *Ebla. Un impero ritrovato*, Einaudi, 1995 (3e éd.), ISBN 88-06-13827-8
* *Storia dell'arte dell'Oriente Antico IV*. - I grandi imperi, Electa Mondadori, 1996, ISBN 88-435-5347-X
* *L'arte degli Assiri*, Laterza, 1996, ISBN 88-420-4747-3
* *Storia dell'arte dell'Oriente Antico III*. - I primi imperi e i principati del Ferro, Electa Mondadori, 1997, ISBN 88-435-5349-6
* *[[Ninive]]. Capitale degli Assiri*, Electa Mondadori, 1998, ISBN 88-435-6208-8
* *Storia dell'arte dell'Oriente Antico* - II. Gli stati territoriali, Electa Mondadori, 2000, ISBN 88-435-5348-8
* *Il colore e gli dei. La pittura nell'antica Mesopotamia*, Jouvence, 2001, ISBN 88-7801-247-5
* *Ninive*, Electa Mondadori, 2002, ISBN 88-435-9980-1
* *Prima lezione di Archeologia Orientale*, Laterza, 2006, ISBN 88-420-7382-2
* *Gli Archivi Reali di Ebla. La scoperta, i testi, il significato*, Mondadori Università - Sapienza Università di Roma, 2008, ISBN 978-88-61-84005-8
* *Ebla. La città del Trono*. Archeologia e Storia, Einaudi, 2010, ISBN 978-88-06-20258-3

## Referanser


## Eksterne lenker
* Intervista a Paolo Matthiae, sul portale RAI Scuola
Tsjekkoslovakia under EM i friidrett 1969

Tsjekkoslovakia deltok med 27 utøvere i EM i friidrett 1969 som ble arrangert 16.&ndash;21. september 1969 i Athen. Tsjekkoslovakia tok fem medaljer i mesterskapet.

## Medaljevinnere

## Referanser
Tsjekkoslovakia under EM i friidrett 1971

Tsjekkoslovakia deltok med 32 utøvere under EM i friidrett 1971 som ble arrangert 10.&ndash;15. august 1971 i Helsingfors. Utøverne fra Tsjekkoslovakia tok fire medaljer under mesterskapet.

## Medaljevinnere

## Referanser
Johann Anton André

**Johann Anton André** (1775–1842) var en tysk komponist og musikkforlegger som i dag er mest kjent for sin viktige rolle i forskningen rundt Mozarts musikk.

## Liv og virke
Johann Anton André fikk fiolin- og klaverundervisning av faren, Johann André. Fra 1787 til 1789 fikk han undervisning av Ferdinand Fränzl og i ytterligere to år av dennes far, Ignaz Fränzl, som var fiolinist og hoffkapellmester i Mannheim. I begynnelsen av 1790-årene fikk André komposisjonsundervisning av Georg Jacob Vollweiler. 

I 1799 solgte Mozarts enke, Constanze, hele det musikalske boet etter komponisten til André. Samlingen besto av over 270 autografe manuskripter, deriblant til operaene *[[Figaros bryllup|Figaro]]* og *[[Tryllefløyten]]*, flere strykekvartetter og -kvintetter, noen klaverkonserter og serenaden *[[Serenade Nr. 13 (Mozart)|Eine kleine Nachtmusik]]*. Samlingen dannet grunnlaget for forlaget Johann Andrés Mozart-utgaver de neste tiårene. utgavene utmerker seg ved en ytterst nøyaktighet overfor den originale notehåndskriften, noe som gjør at de er av stor betydning for musikkvitere. Tilsammen publiserte forlaget Johann André – før og etter Johann Anton Andrés død – 79 førsteutgaver av Mozarts komposisjoner.

Samme år som han kom over Mozarts bo var André i München der han traff hoffmusikeren Franz Gleißner, som laget en fortegnelse over Mozartsamlingen, og Alois Senefelder, oppfinneren av den litografiske trykkemetoden. André fikk rettigheter til å benytte den nye trykkemetoden, og i 1800 ble hans utgave av Mozarts klaverkonserter den første publikasjon med litografiske notetrykk.

André skrev to operaer, symfonier, messer, instrumentalkonserter, kammermusikk, klavermusikk, lieder og et ufullendt læreverk i to bind, *«Lehrbuch der Tonsetzkunst»*.

## Kilder
* 
* 

## Referanser


## Litteratur
* Jürgen Eichenauer: *Johann Anton André (1775–1842) und der Mozart-Nachlass. Ein Notenschatz in Offenbach am Main*, Vdg-Verlag, Weimar 2006, ISBN 978-3897395091.
* Hans Georg Ruppel / Birgit Groß: *Hessische Abgeordnete 1820–1930*, Darmstadt 1980, ISBN 3-922316-14-X, s. 54

## Eksterne lenker
* 
* 
* Musikhaus André