Ernst Bergmann

**Ernst Bergmann** (født 7. august 1881 i Colditz i kongedømmet Sachsen i keiserdømmet Tyskland, død 16. april 1945 i Naumburg i Tyskland) var en tysk filosof og forkjemper for nasjonalsosialismen. Han var grunnleggeren av den nye kirke som under navnet Den tyske trosbevegelse hadde et av sine viktigste dokumenter i Bergmanns verk *Die deutsche Nationalkirche* (1933).

Han var en av de to tyske folk- og raseideologers nazistiske livsanskuelsesverker som Pavestolen formelt advarte mot ved å sette deres verker på dens liste over forbudte bøker (*[[Index Librorum Prohibitorum]]*). Oppføringen ble også opplyst om i Norge i den katolske kirkes tidsskrift St. Olav.
## Liv og virke
### Bakgrunn
Bergmann var sønn av den protestantiske pastoren Ernst Albin Bergmann og den sveitsiske Marie Louise Linder. Han gikk på *Fürstenschule St. Afra *i Meissen og ble uteksaminert med abitur fra Det humanistiske kongelige gymnasium i Dresden-Neustadt.

Han studerte filosofi og tysk filologi ved Universitetet i Leipzig og fikk doktorgrad i 1905. Deretter fortsatte han med studier i Berlin. 
### Karriere og tenkning
Senere vendte han tilbake til Leipzig der han ble privatdosent ved universitetet i 1911, og professor i 1916.

Han utviklet en religiøs filosofi med mystiske aspekter. Den «völkisch-religiøse»-bevegelse som var så viktig – sammen med folk som Herman Wirth, Artur Dinter og Ludendorfferne – er blitt beskrevet som «et utfløde av en protestantisme som manglet enhver kirkelig forankring og dermed ble stadig mer styrt av sine egenåpenbaringer». 

Senere sluttet han seg til nasjonalsosialismens tankegods og ble en av nazismens fremste akademiske forkjempere. 

I hans nøkkelverk *Die deutsche Nationalkirche*s såkalte *Deutschapostolicum* forkynte han troen på «tyskreligionens Gud», på «nødhjelperen Kristus» og på Det tyske rike som det land, «der den nye menneskelighet dannes» (*«Ich glaube an den Gott der Deutschreligion, der in der Natur, im hohen Menschengeist und in der Kraft seines Volkes wirkt. Und an den Nothelfer Krist, der um die Edelkeit der Menschenseele kämpft. Und an Deutschland, das Bildungsland der neuen Menschheit.»).*

Både hans arbeider *Die deutsche Nationalkirche* og *Die natürliche Geistlehre* ble satt på Vatikanets liste over forbudte bøker (*[[Index Librorum Prohibitorum]]*) i henholdsvis 1934 og 1937. 

I verket *Die 25 Thesen der Deutschreligion* anså han at Det gamle testamente og deler av Det nye testamente ikke var passende for Tyskland. Han hevdet at Jesus ikke var jøde, men snarere av nordisk bakgrunn. Han foreslo Adolf Hitler som den nye messias, og anså hakekorset som et egnet symbol som kunne erstatte det kristne kors.

Han meldte seg inn i NSDAP i 1930, men under krigen ble han stadig mer fremmedgjort av regimet, og i 1943 ble han ekskludert fra partiet.

Han begikk selvmord den 16. april 1945 etter at de allierte inntok Leipzig.

## Bibliografi
* *Erkenntnisgeist und Muttergeist. Eine Soziosophie der Geschlechter*, 1932.
* *Die Deutsche Nationalkirche*, 1933.
* *Deutschland, das Bildungsland der neuen Menschheit. Eine nationalsozialistische Kulturphilosophie*, 1933.
* *Die 25 Thesen der Deutschreligion. Ein Katechismus*, 1934.
* *Die natürliche Geistlehre. System einer deutsch nordischen Weltsinndeutung*, 1937.

## Litteratur
* Ekkehard Hieronimus: *Zur Religiosität der völkischen Bewegung.* I: Hubert Cancik (Hrsg.): *Religions- und Geistesgeschichte der Weimarer Republik.* Patmos, Düsseldorf 1981, ISBN 3-491-77248-6
*   Karl-Heinrich Hunsche: *Ernst Bergmann. Sein Leben und Werk*, 1936.
*   W. Dieter Bergman: *Between Two Benches. Not Subject to Extermination*, 1995. 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
*