open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jakutsktid

**Jakutsktid** (**YAKT**) (russisk: якутское время &ndash; *jakutskoje vremja*) er en tidssone i Russland, oppkalt etter byen Jakutsk. Den ligger 9&nbsp;timer foran UTC (UTC+9) og 6&nbsp;timer foran Moskvatid (MSK+6).

Områder som bruker Jakutsktid er per 2026 vestre del av Republikken Sakha, Amur oblast og Zabajkalskij kraj.

*Jakutsk sommertid* (*YAKST*) tilsvarer UTC+10, fremdeles 6&nbsp;timer foran Moskva (MSK+6). Denne blir imidlertid ikke lenger brukt (se under).

Den 27. mars 2011 gikk Russland over til helårlig sommertid. I stedet for å veksle mellom UTC+9 om vinteren og UTC+10 om sommeren ble Jakutsktid låst på UTC+10 fram til 2014, da den ble satt tilbake til UTC+9 hele året.

## Se også
*Tid i Russland

## Referanser
Irkutsktid

**Irkutsktid** (**IRKT**) (russisk: иркутское время &ndash; *irkutskoje vremja*) er en tidssone i Russland, oppkalt etter byen Irkutsk. Den ligger 8&nbsp;timer foran UTC (UTC+8) og 5&nbsp;timer foran Moskvatid (MSK+8). Irkutsktid blir per 2026 brukt i Irkutsk oblast og republikken Burjatia.

*Irkutsk sommertid* (*IRKST*) tilsvarer UTC+9, fremdeles 5&nbsp;timer foran Moskva (MSK+5). Denne blir imidlertid ikke lenger brukt (se under).

Den 27. mars 2011 gikk Russland over til helårlig sommertid. I stedet for å veksle mellom UTC+8 om vinteren og UTC+9 om sommeren ble Irkutsktid låst på UTC+9 fram til 2014, da den ble satt tilbake til UTC+8 hele året.

## Se også
*Tid i Russland

## Referanser
Haggais bok

**Haggai** (hebraisk:  – *Ḥaggay*) er en bok i Den hebraiske Bibelen (Tanakh) og Det gamle testamentet og har sin plass blant de mindre profeter som den tiende av de tolv. Boken er svært kort, kun to kapitler. Dens historiske setting er plassert rundt 520 f.Kr. før tempelet i Jerusalem ble gjenoppbygd.

Haggai tenderer å komme med spørsmål som har til hensikt å få sitt publikum til bestemte konklusjoner. Disse spørsmålene er retoriske i den forstand at de ikke er spurt for å  skaffe informasjon til den som spør, men heller å vekke oppmerksomheten på forholdene som den som spør kjenner godt til. Et eksempel er i 1:4 da han spør «Er det tid for dere til å bo i bordkledde hus så lenge dette huset ligger i ruiner?» Spørsmålet retter fokus på folkets prioriteringer i henhold til å gjenreise tempelet.

## Forfatteren
Boken har navn etter sin antatte forfatter, profeten Haggai. Det er ingen biografisk informasjon om profeten i boken som bærer hans navn. Selve navnet Haggai er avledet fra det hebraiske rotordet *hgg*, «gjøre pilegrim». W. Sibley Towner har foreslått at navnet kan komme fra profetens anstrengelse i å gjenopprette tempelet i Jerusalem som pilegrimsmål for samtidens jøder. Innholdsmessig fokuserer boken på gjenoppbyggingen av tempelet i Jerusalem, og overlapper mye med bøkene til Esra, Nehemja, og Sakarja. Måten boken er skrevet på, gjør at forskere omtaler boken som en bok som står i en prestelig tradisjon, eller hadde en prestelig funksjon. Haggai oppfordret israelittene etter det babylonske fangenskap til å forbli trofaste til deres Gud og gjenoppbygge tempelet.

Boken til Haggai ble skrevet en gang rundt 520 f.Kr., rundt 18 år etter at perserkongen Kyros den store hadde erobret Babylon og utstedt en forordning i 538 f.Kr. som tillot de landsforviste folkene, inkludert jødene, å reise tilbake til sine hjemland.

## Innhold
Haggais budskap er fylt med en nødvendighet for folket om å fortsette gjenoppbyggingen av tempelet. Haggai tilskriver en nylig tørke som guddommelig straff for at folket ikke har gjenoppbygget tempelet, som han oppfatter som nøkkelen til Jerusalems storhet. Boken ender med en spådom med en undergang for kongedømmene.

Første kapittel inneholder den første tale (2–11) og dens effekter (12–15).

Andre kapittel inneholder
* Det andre profeti (1–9) som er gitt en måned etter den første.
* Tredje profeti (10–19) er avlevert to måneder og tre dager etter den andre, og
* Fjerde profeti (20–23) er avlevert den samme dagen som den tredje.

## Referanser


## Litteratur
* Hvalvik, Reidar; Stordalen, Terje (1999): *Den store fortellingen. Om Bibelens tilblivelse, innhold, bruk og betydning*, Oslo: Det Norske Bibelselskap, ISBN 82-541-0545-6
* Rendtorff, Rolf (1991): *The Old Testament: An Introduction*, Philadelphia: Fortress Press, ISBN 0-8006-2544-7

## Eksterne lenker
* Haggai, *Nettbibelen*
Johann Jakob Walther

**Johann Jakob Walther** (1650–1717) var en tysk fiolinist og komponist.

## Liv og virke
Alle biografiske opplysninger om J.J. Walther stammer fra Johann Gottfried Walthers *Musikalischen Lexikon* (1732). Ifølge J.G. Walther var J.J. Walther fiolinist ved Medicienes hoff i Firenze mellom 1670 og 1674, og fra 1674 konsertmester ved hoffet i Dresden. I 1680 ble han italiensk sekretær ved det kurfyrstelige hoff i Mainz og fikk en geistlig stilling med tittel «kanonikus».

Ved siden Heinrich Ignaz Franz Biber og Johann Paul von Westhoff hører J.J. Walther til de mest betydelige tyske fiolinistene på 1600-tallet. I verkene hans finner man en stor mengde ulike musikalske former, framfor alt i ostinato-variasjonene. Stykkene inneholder tallrike dobbeltgrep og arpeggioer, og krever en virtuos spilleteknikk.

## Verk
40 verk samlet i følgende to bind er kjent:
* *Scherzi da Violino solo con il basso continuo*, offentliggjort i 1676. I denne syklusen foregriper han Paganiniaktige teknikker, som harpeimiterende pizzicatopassasjer og buestrøk som forsøker å imitere nattergalens sang.
* *Hortus chelicus* 1688 (i det andre opplaget i 1694 med tittelen *Wohlgepflanzter Violinischer Lustgarten*). Bindet inneholder 28 stykker og er mer variert enn det første.

## Referanser


## Kilder
* «Johann Jakob Walther», *Württembergische Landesbibliothek* Stuttgart

## Litteratur
* Johann Gottfried Walther: [ ''Musikalischen Lexikon'' (1732)](https://commons.wikimedia.org/wiki/File:Walther_-_Musicalisches_Lexicon_oder_Musicalische_Bibliothec_(1732).pdf) (pdf, 45.14 MB)

## Eksterne lenker
*
Theodor Nag

**Theodor Henriksen Nag** (født 1. oktober 1890 i Strand, Rogaland, død 2. september 1959 i Stavanger) var en norsk roer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Nag vant en olympisk bronsemedalje i roing i OL 1920 i Antwerpen. Han var med som roer på den norske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Storbritannia. Mannskapet på den norske båten var; Theodor Nag, Conrad Olsen, Adolf Nilsen, Håkon Ellingsen, Thore Michelsen, Arne Mortensen, Karl Nag, Tollef Tollefsen og Thoralf Hagen  som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner og konkurransen, som ble avviklet 28. og 29. august 1920, ble gjennomført i cupform. To og to båter møttes i kvart- og semifinaler. Norge møtte og beseiret Tsjekkoslovakia i kvartfinalen, men tapte siden i semifinalen til Storbritannia. Theodor er bror til Karl Nag, som også satt i båten som tok bronse i 1920.

## OL-medaljer
*  1920  Antwerpen - Bronse i roing, åtter  Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Minsktid

**Minsktid** er tidssonen Belarus ligger i, som er UTC+3 (FET) hele året siden 2011. Fra 26. oktober 2014 har også Moskvatid densamme tiden hele året sommer og vinter.

Mellom 2011–2014 var **Kaliningradtid** det samme som Minsktid, men fra 26. oktober 2014 er Kaliningradtid UTC+2.

## Se også
* Tid i Russland
UTC+13.45

**UTC+13.45** er en tidssone som ligger 13 timer og 45 minutter foran UTC. Den brukes for tiden på følgende steder:

## Sørlige halvkule - Som sommertid
*****
** Chathamøyene 

## Se også
*Tid på New Zealand

## Eksterne lenker
* Time Genie: Byer i UTC+13:45 (engelsk)
Franz Federschmidt

**Franz Henry Federschmidt** (født 21. februar 1894, død 14. april 1956) var en amerikansk roer som deltok i OL 1920 i Antwerpen.

Federschmidt vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1920 i Antwerpen. Han var med som roer på den amerikanske fireren med styrmann som kom på andreplass bak Sveits. Mannskapet på den amerikanske båten var Kenneth Myers, Carl Klose, Franz Federschmidt, Erich Federschmidt og Sherman Clark som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner og konkurransen, som ble avviklet 28. og 29. august 1920 ble gjennomført i cupform. Først tre semifinaler der vinneren i hvert heat gikk til finale. Sveits vant finalen foran USA og Norge.

## OL-medaljer
* OL 1920  Antwerpen -  Sølv i roing, firer med styrmann (USA)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Defence Medal

**Defence Medal 1939–1945** er en britisk utmerkelse fra andre verdenskrig.

## Mottakere
Utmerkelsen ble gitt til både personer i militær tjeneste og enkelte sivile tjenester. Nordmennene Sverre Bratland, Harald Jensen, Håkon Nilsen, Jens Vidar Hind, Alf Husa og Boy Rist er blant dem som er blitt tildelt medaljen.

### Sivilt personell
Mulige mottakere av sivilt personell var de som tjenestegjorde i:
* Heimvernet (Home Guard)
* Royal Observer Corps
* Brannvesenet, inkludert det nasjonale brannvesen (National Fire Service – NFS)
* Sivilforsvarets varslingstjeneste
* Politiet
* Kystvakten

For å være kvalifisert var tjenestetiden minimum: 
* Storbritannia: 1080 dager
* Utlandet i operasjon – 360 dager
* Utlandet ikke i operasjon, men i område med trussel eller sannsynlighet til å få luftangrep: 180 dager

### Militært personell
* Kvalifisering for militært personell var 3 års tjeneste i Storbritannia mellom september 1939 og mai 1945.
* Såret i tjeneste eller død uansett tjenestetid.
* Uansett tjenestetid hvis en har fått «Honours», utmerkelse eller medalje eller «King's Commendation for Brave Conduct» eller «King’s Commendation for valuable service in the air», som ble annonsert i London Gazette, og at en tjenestegjorde i en kategori som en er kvalifisert for medaljen.
* Tjeneste utenlands ikke i operasjon i ett år eller 6 mnd i område med trussel eller sannsynlighet til å få luftangrep vil bli lagt til vanlig tjenestetid for å oppnå 3 år.
* 3 mnd i bombe- eller minesøkerjeneste.
* Tjenestetid i de forskjellige kategoriene kan legges sammen sålenge de ikke ble utført samtidig.

## Design
Utmerkelsen består av en medalje i sølv eller koppernikkel, 36 mm i diameter. Advers viser Kong George VI i profil, og teksten: «GEORGIVS VI D:G:BR:OMN:REX F:D:IND:IMP:». På revers er den kongelige kronen på et eiketre, med en hann og hunnløve på hver side. Over løvene står årstallene 1939 og 1945 på hver side. Nederst står teksten "THE DEFENCE / MEDAL" på to linjer.

Medaljebåndet har striper i rekkefølgen: grønt, sort, grønt, rød (senter), grønt, sort, grønt. Rødfargen symboliserer flammer og angrep, grønnfargen det grønne Storbritannia og det sorte symboliserer mørkleggingen.

## Referanser
Per Gulbrandsen

**Per Ziegler Gulbrandsen** (født 18. juli 1897 i Christiania, død 2. november 1963 i Oslo) var en norsk roer som deltok i OL 1920 i Antwerpen.

Gulbrandsen vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1920 i Antwerpen. Han var med som roer på den norske fireren med styrmann som kom på tredjeplass bak Sveits og USA. Mannskapet på den norske båten var Birger Var, Theodor Klem, Henry Larsen, Per Gulbrandsen og Thoralf Hagen som var styrmann. Totalt deltok åtte båter fra åtte nasjoner og konkurransen, som ble avviklet 28. og 29. august 1920 ble gjennomført i cupform. Først tre semifinaler der vinneren i hvert heat gikk til finale. Sveits vant finalen foran USA og Norge.

Guldbrandsen var medlem av Christiania Roklub.

## OL-medaljer
* OL 1920  Antwerpen -  Bronse i roing, firer med styrmann (Norge)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
UTC−12.00

**UTC&minus;12.00** er en tidssone som ligger tolv timer etter standardtiden UTC. Den omfatter havområdene mellom lengdegradene 180°V og 172°30′V. Skip i denne tidssonen er de siste som begynner hver kalenderdag. Det ligger ingen bosetninger i denne tidssonen. De ubebodde øyene Bakerøya og Howlandøya er de eneste landområdene i denne tidssonen.  Noen ganger brukes denne tidssonen som referanse når noe skal bli ferdig, da får man noen ekstra timer hvis kontraktet ikke spesifiserer tidssone.

UTC-12 brukes på følgende steder: 

*Baker Island
*Howland Island
Andreas Krogh

**Andreas Jens Krogh** (født 9. juli 1894 i Christiania, død 25. april 1964 i Oslo) var en norsk kunstløper og optiker som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Krogh kom på andreplass i kunstløp bak svenske Gillis Grafström og foran sin landsmann Martin Stixrud under Sommer-OL 1920 i Antwerpen.

Krogh arbeidet som optiker i familiebedriften Krogh Optikk. Hans sønner, barnebarn og oldebarn videreførte optikerbedriften.

## OL-medaljer
* 1920  Antwerpen -  Sølv i kunstløp

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ba Børresen

**Barbra «Ba» Ring Børresen** (født **Wankel** 1. desember 1918, død 9. juni 2012) var en norsk teolog fra Universitetet i Oslo. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Børresen var datter av  Katti Wankel og Georg Wankel. 

### Dansekarriere
Ba Børresen ble norgesmester i dans i 1938, deretter dro hun til England for å få utdannelse som danselærer. Da hun kom tilbake til Norge, kom andre verdenskrig, og hun begynte i samarittjeneste på Ullevål sykehus Under krigen ble Ba Børresen sendt til Grini, men etter krigen tok hun opp dansen igjen. I flere år var hun danselærer for pasienter på Blakstad psykiatriske sykehus, hvor dans ble brukt som en del av terapien. Hun hadde også dansekurs for praktikumstudenter ved Teologisk fakultet ved Universitetet i Oslo.
### Prest
Hun begynte å studere teologi da hun var 55 år gammel og var 63 år gammel da hun ble ordinert til prest og var i flere år prest i forskjellige menigheter i Trondheim prosti. Senere ble hun prest på St. Hanshjemmet i Oslo, og selv etter at hun ble pensjonist, fortsatte hun som vikar flere steder i landet.

Børresen stiftet tidsskriftet *[[St. Sunniva (tidsskrift)|St. Sunniva]]*, tidsskrift for Kvinnelig teologforening, hvor hun var styremedlem i flere år. 

### Familieliv
Hun hadde fem barn, deriblant tidligere stortingsdirektør Ida Børresen, høgskolelektor Beate Børresen og pensjonert flaggkommandør Jacob Børresen.  Hun var bosatt på Høvik i Bærum.

## Bibliografi

* *Den gyldne hverdag* 1963
* *Et moderne menneske møter kristendommen* 1959

## Referanser


## Kilder
* Dødsannonse i Aftenposten 12. juni 2012 side 60
Radio Rauma FM

**Radio Rauma FM** var en nærradio som sendte fra Åndalsnes i Rauma kommune. Kanalen sendte også over sendenettet til tidligere *Radio Nesset*, fra Nesset kommune. Noen program gikk i samsending med Radio PS i Molde.

Radio Rauma var en allmenn lokalradio for Nordmøre og Romsdal. Den hadde lyttere i nesten hele indre Romsdal, Molde, Gjemnes, Kristiansund og flere andre steder. Den ble stiftet 6. desember 1990 med navnet *Radio Rauma*. Senere skiftet den navn til *Radio Rauma / Radio Nesset*, samtidig som den begynte å sende over tidligere Radio Nesset sitt sendenett. Den 1. november 2012 endret radioen navnet til *Radio Rauma FM*, på grunn av eierskifte. I mai 2014 opphørte sendingene og radioen ble avviklet.

Radio Rauma hadde i begynnelsen studio i lokalene til Åndalsnes ungdomsskole og samarbeidet også en del med ungdomsskolen. Senere etablerte de seg i den tidligere Meierigården på Åndalsnes.

Siste redaktør var Nils Harald Nikolaisen, Per Berg var primus motor for radioen og hovedaksjonær, samt daglig leder fram til sommeren 2012.

## Referanser
Ingrid Salvenmoser

**Ingrid Salvenmoser** (født 28. mars 1967 i Scheffau am Wilden Kaiser) er en tidligere østerriksk alpinist.

## Karriere

Hun debuterte i verdenscupen i januar 1985, og tok en femteplass i storslalåmrennet i franske St. Gervais. I mars samme år deltok hun i junior-VM, der hun havnet på fjerdeplass, like utenfor seierspallen, i både slalåm og storslalåm.

I løpet av karrieren kom Salvenmoser seks ganger på seierspallen, men gikk aldri helt til topps i noe renn. I VM 1991 i Saalbach tok hun bronse i slalåm.

Hun vant tre nasjonale mesterskap. I 1988 ble hun østerriksk mester i storslalåm, og i 1991 ble det dobbeltseier, da hun i tillegg til storslalåmgullet også ble mester i slalåm.

Etter at hun la opp som alpinist, åpnet hun en skiskole i Scheffau.

## Pallplasseringer i verdenscupen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Ingrid Salvenmosers skiskole
Svea Norén

**Svea Placida Mariana Norén** (født 5. oktober 1895, død 9. mai 1985) var en svensk kunstløper som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Norén kom på andreplass i kunstløp bak sin landsmann Magda Julin under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Hun vant også tre VM-medaljer i kunstløp, en sølv- og to bronsemedaljer.

## OL- og VM-medaljer
* OL 1920  Antwerpen -  Sølv i kunstløp, single kvinner
* VM 1922 -  Davos -  Sølv i kunstløp, single kvinner
* VM 1913 -  Stockholm -  Bronse i kunstløp, single kvinner
* VM 1923 -  Wien -  Bronse i kunstløp, single kvinner

## Eksterne lenker
*
Samaratid

**Samaratid** (**SAMT**) (russisk: самарское время &ndash; *Samarskoje vremja*) er en tidssone i Russland, oppkalt etter byen Samara. Den ligger fire timer foran UTC (UTC+4) og én time foran moskvatid (MSK+1). Områder som bruker Samaratid er (per 2026) Samara oblast, republikken Udmurtia, Astrakhan oblast, Uljanovsk oblast og Saratov oblast.

## Historie
Før 28. mars 2010 ble Samaratid brukt i Samara oblast og Udmurtia, vekslende med Samara sommertid (SAMST) med UTC+5 og MSK+1 om sommeren. Fra 28. mars 2010 ble Samaratid avskaffet og de to regionene lagt inn under Moskvatid.

Den 27. mars 2011 gikk Russland over til helårlig sommertid, noe som ble endret til permanent vintertid 26. oktober 2014. Fra samme dato ble Samaratid gjenopprettet og Samara oblast og Udmurtia tilbakeført til MSK+1, på grunn av misnøye med innlemmelsen i Moskvatid i 2010 fra innbyggerne i de to regionene.

Den 27. mars 2016 ble Uljanovsk oblast og Astrakhan oblast flyttet til Samaratid fra Moskvatid. 4. desember 2016 flyttet Saratov oblast fra Moskvatid til Samaratid. Den 28. oktober 2018 flyttet også Volgograd oblast til Samaratid fra Moskvatid, men denne endringen ble reversert 27. desember 2020.

## Se også
*Tid i Russland

## Referanser


.

.
Ras Bloch

**Ras Bloch** (født 21. april 1978) er en dansk håndballspiller. Bloch spilte tre sesonger for Bodø Håndballklubb i Eliteserien i håndball for menn fra 2007 til 2010.

Bloch spilte tidligere i Mors-Thu og Aarhus GF i Danmark, og i den tyske klubben Bad Neustadt.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Avisa Nordland – Bloch the Rock ny BHK-keeper
Kasper Ottesen

**Kasper Ottesen** (født 15. mars 1987) er en dansk håndballspiller. Han spiller høyre kantspiller for den danske eliteserieklubben AG København. Sesongen 2009/10 spilte han for Bodø Håndballklubb, og sesongen 2010/11 for den svenske eliteserieklubben Hammarby IF HF.

## Eksterne lenker
*  Truppen – Hammarby IF HF
Lechang

**Lechang** (kinesisk: 乐昌; pinyin: *Lèchāng*, Chinese Postal Map Romanisation: **Lokchong**) er et byfylke i byprefekturet Shaoguan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Samferdsel
### Jernbane
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens sider
Yixiu

**Yixiu** (kinesisk: 宜秀区; pinyin: *Yíxiù Qū*) er et distrikt i byprefekturet Anqing i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. 

Befolkningen er på 216&nbsp;000 og arealet 410,3 kvadratkilometer.

## Administrative enheter
**Subdistrikt:**
*Daqiao (大桥街道)
**Storkommuner:** 
*Dalongshan (大龙山镇), Luoling (罗岭镇), Yangqiao (杨桥镇)
**Kommuner:**
*Wuheng (五横乡), Baizehu (百泽湖乡)
**Annet:**
*Daqiaojing økonomiske utviklingssone (大桥经济开发区)

## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens nettsted
Xingning

**Xingning** kan være:

* Byfylket Xingning (兴宁) i byprefekturet Meizhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina;
* Distriktet Xingning (兴宁) i nyprefekturet Nanning i den autonome region Guangxi i Kina.
Xingning (Meizhou)

**Xingning** (kinesisk: 兴宁; pinyin: *Xīngníng*) er et byfylke i byprefekturet Meizhou i provinsen  Guangdong i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens sider
Aleksander Mevatne

**Aleksander Mevatne** (født 11. november 1988) er en norsk håndballspiller. Mevatne er strekspiller for eliteserieklubben FyllingenBergen. Mevatne har hatt juniorlandskamper for Norge.

Mevatne har tidligere spilt for Bergensklubbene  Nornen og Fyllingen og for Bodø Håndballklubb (BHK).
## Eksterne lenker
* 
* Profil – FyllingenBergen
Joseph Liao Hongqing

**Joseph Liao Hongqing** (født 1966) er katolsk biskop av bispedømmet Meizhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. 
## Liv og virke
### Bakgrunn
Liao Hongqing tilhører hakkaene. Han fikk sin presteutdannelse ved presteseminaret i Wuhan. 
### Prest
Da han ble presteviet 24. juli 1991 av myndighetsutnevnte biskop Anthony Zhong Quanzhang, var det den første prestevielse i Meizhou på 43 år. 

Bispedømmet hadde i 1991  katolikker i syv fylker. 

Fader Liao ble bispedømmeadministrator da biskop Zhong Quanzhang døde den 28. januar 2000. 

### Biskop av Meizhou
Den 26. september 2003 ble han bispeviet for Meizhou, med pavelig mandat, med biskop Bernardine Dong Guangqing av Hankou som hovedkonsekrant. Medkonsekranter var biskop John (Roman) Fang Xing Yao av Linyi [Ichow], og biskop John Baptist Tan Yanquan, koadjutor av Nanning. Alle tre konsekrerende biskoper var  blitt legitimert i sine embeder av Roma. 

Bispevielsesseremonien hadde sine uregelmessigheter. Myndighetene overtok styringen på en måte som kastet en skygge over begivenheten. Sikkerhetspolitiet var sterkt og synlig nærværende. Før seremonien var fader Liao blitt holdt isolert og kunne ikke benytte sin mobiltelefon, og andre prester og nonner ble forhindret i å treffe ham. Da den presiderende biskop bad om å få lese høyt den pavelige utnevnelsesbullen, ble det nektet.  I stedet ble det lest opp et dokument som proklamerte at Liao var blitt utnevnt av den (illegitime) kinesiske katolske bispekonferanse. 

Bispedømmet hadde i mellomtiden vokst kraftig, til rundt  troende, de fleste i landsbyene, og 43 kirker og kapeller. Men det var stor prestemangel; bare to eldre og fire yngre.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834–1915) *1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852–1918) *1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872–1960) *1916
* Erkebiskop Mario Zanin (1890–1958) *1934
* Kardinal Paul Yü Pin (Yu Bin) (1901–1978) *1936
* Erkebiskop Giuseppe Ferruccio Maurizio Rosà (1888–1961) *1946
* Biskop Joseph Li Taonan (Li Daonan) (1901–1978) *1951
* Erkebiskop Bernardin Dong Guangqing (1917–2007) *1958
* Biskop *Joseph Liao Hongqing* (1966–) *1903

## Referanser
Dongpo

** Dongpo** (东坡区; pinyin: *Dōngpō Qū*) er et distrikt i byprefekturet Meishan i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 1&nbsp;331&nbsp;km² og teller 820&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens sider
Lingling Jiao

**Lingling Jiao** («åndeåndekirken») er en liten (2008) religiøs gruppering i Folkerepublikken Kina. Den ble grunnlagt rundt 1985 av en folkeskolelærer i provinsen Jiangsu som forkynte at han hadde evner til å utdrive onde ånder. 

Gruppen spredte seg først og fremst i innlandsprovinsen Sichuan. Den ble erklært som illegal av de kinesiske myndigheter; begrunnelsen for forbudet var at gruppen krenket registrerte religiøse gruppers rettigheter. Kirkens tilhengere skal ha fremstått som om de var medlemmer av anerkjente religioner, og spredte «føydalistiske og overtroiske tanker» blant bøndene. Det kinesiske uttrykket *føydalistisk* benyttes i Folkerepublikken ofte om det som anses som avleggs. 

## Kilder
*Det protestantiske kinesiske tidsskrift *[[Tianfeng]]*, februar 1991.
Matthew Luo Duxi

**Matthew Luo Duxi** (født 2. juli 1919 i Renshou fylke i Sichuan i Kina, død 4. desember 2009) var katolsk biskop i bispedømmet Leshan (kurienavn: *Kiating*) i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. 

## Liv og virke
Luo Duxi kom fra en katolsk familie. Han begynte på presteseminaret i Chengdu i 1946. Da han hadde fullført studiene i 1956 var det fremherskende politiske klima slik at det ikke lå til rette for umiddelbart å prestevie ham, så dette ble utsatt. 

Ventetiden skulle bli lang, og i den perioden ble han underlagt myndighetenes administrative kontroll fra 1958 til 1972.

Men i 1981 oppfordret den vatikanutnevnte biskop Paul Deng Jizhou av Leshan ham til å gå tilbake til kirkelig tjeneste, og presteviet ham i 1983. 

Han ble utnevnt til generalvikar av Leshan av biskop Deng i 1987. Biskop Deng døde i 1990. 
Den 21. september 1993 ble han selv ordinert til biskop av Leshan, med biskop John Chen Shizhong  av Yibin som hovedkonsekrator. 

Utvelgelsesprosessen var etter de kinesiske myndigheters system, der pavelig mandat ikke var ønsket. Den er i form demokratisk, selv om det ofte legges føringer som ikke fremgår av formalitetene. 

Prosessen startet i desember 1992, da fem kandidater ble nominert av en gruppe på elleve personer: Syv prester, to lekfolk og to representanter for det offentlige rådet for religiøse anliggender. I april og mai stemte to distinkte grupper separat: Bispedømmets prester, og de lokale lederne for den kinesiske patriotiske katolske forening. I denne runden ble tre av de fem eliminert, og ved en siste avstemning ble fader Luo valgt med 21 av 28 stemmer. 

Den nye biskopen har på et senere tidspunkt innhentet pavelig approbasjon.  

Da han tiltrådte, hadde antallet katolikker i Leshan etter noen fordoblinger steget til 30&nbsp;000, i tyve menigheter. I 2007 var tallet 40&nbsp;000.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Erkebiskop François de Bovet (1745–1838)
* Biskop Jacques-Léonard Pérocheau (1787–1861) *bispeviet 1818
* Biskop Eugène-Jean-Claude-Joseph Desflèches (1814–1887) *1844
* Biskop François-Eugène Lions (1820–1893) *1872
* Biskop Jean-Joseph Fenouil (1821–1907) *1881
* Biskop Marc Chatagnon (1839–1920) *1887
* Biskop Jean-Pierre-Marie Fayolle (1860–1928) *1909
* Biskop Pierre Louis Perrichon (1865–1931) *1921
* Biskop Louis-Nestor Renault (1872–1943) *1924
* Erkebiskop Louis-Gabriel-Xavier Jantzen (1885–1953) *1926
* Biskop Matthias Duan Yinmin (Duan In-min) (1908-2001) *1949
* Biskop John Chen Shizhong (1916-2012) *1985
* Biskop *Matthew Luo Duxi* (1916-2012) *1985

## Referanser
Inter-Services Intelligence

**Inter-Services Intelligence** (ISI) er den største og mest innflytelsesrike etterretningstjenesten i Pakistan. ISI er en av tre hovedavdelinger av Pakistans etterretningsorganisasjoner og er landets eksterne etterretnings&shy;tjeneste. 

Etter den Indisk-Pakistanske krigen (1947) var det klart for Pakistan at etterretningstjenesten måtte forbedres, Inter-Services Intelligence ble derfor etablert som en egen organisasjon i tillegg til Intelligence Bureau (IB). Hovedkvarteret var opprinnelig i Rawalpindi men ble etterhvert flyttet til den nye hovedstaden Islamabad. ISI var aktiv i organisering av kampen mot Sovjetunionens okkupasjon av Afghanistan og organisasjonen har tradisjonelt hatt forbindelser til Taliban. ISI har bidratt aktivt til grupper som har forsøkt å drive indiske styrker ut av Kashmir.

## Eksterne lenker
*
Wutongqiao

**Wutongqiao** (kinesisk: 五通桥区; pinyin: *Wǔtōngqiáo Qū*) er et distrikt i byprefekturet Leshan i provinsen  Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er på 474&nbsp;km² og har et folketall på 320&nbsp;000.

## Samferdsel
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos. 

## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens sidel
* Beskrivelse
Lilleborg gård

**Lilleborg** var en gammel gård i Oslo, øst for Akerselva, på det området som i dag kalles strøket Torshov i bydel Sagene, men også litt utenfor dette. Den geografiske utstrekninga kan være noe uklar; den vil i ulike sammenhenger kunne falle sammen med (deler av) Torshov og Sandaker.

Den herskapelige gården lå ved der dagens Sandakerveien 35 er, det vil si omtrent i bakgården på Soria Moria kino, som blei bygd i gårdens hage i 1929, bare ett år før sjølve gården blei revet. Lilleborg var fra tidlig 1700-tall og het opprinnelig *Stensløkka*. Den var en periode prestebolig for Sagene menighet.

Til Lilleborg hørte deler av Akerselva, og det har vært mye ulik industri på området sia papirfabrikken *Nye Jerusalems Mølle* blei anlagt i 1759. Mest kjent er naturligvis vaskemiddel- og kosmetikkfabrikken *AS De-No-Fa og Lilleborg Fabrikker* (i dag Lilleborg AS). Denne har nå bare administrasjon igjen i området. Fabrikkbygningene er stort sett revet, og fra 2000 er det bygd et nytt boligfelt her med rundt 400 leiligheter, naturlig nok under navnet LilleBorg.

Tar en bare hensyn til dette er det altså nokså klart hvor Lilleborg er. Men navnet er også brukt i en videre sammenheng, se Lilleborg.

## Litteratur
* Knut Are Tvedt (red): *[[Oslo byleksikon]]*, Kunnskapsforlaget 2010, side 332, ISBN 978-82-573-1760-7

## Eksterne lenker
*
Paul Ma Cunguo

**Paul Ma Cunguo** (kinesisk: 馬存國 / 马存国, pinyin *Mǎ Cúnguó*, født 1971) er en kinesisk katolsk biskop i bispedømmet Shuozhou (kurienavn: *Shuoxian*) i provinsen Shanxi i Kina. 
## Liv og virke
### Prest
Ma Cunguo ble presteviet den 23. mars 1996. I mars 2002 ble han utnevnt til Shuozhous generalvikar og fikk *de facto* ansvaret for ledensen av bispedømmet med om lag 8&nbsp;000 katolikker.  
### Hjelpebiskop i Shaozhou
Han ble ordinert til hjelpebiskop av Shuozhou den 8. februar 2004 av den regjeringsapproberte biskop Bonaventure Luo Juan (da 86 år), trass i motstand fra provinsens katolske patriotiske forening. Han var da 33 år gammel, to år yngre enn kirkelovens minstealder for bispevielse. To andre biskoper skulle ha vært medkonsekrerende, men de dukket ikke opp til seremonien.
### Biskop av Shaozhoou
Biskop Luo døde i 2007, hvorpå biskop Ma overtok som ordinarie biskop.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
* Kardinal Antonio Riberi (1897-1967) *1934
* Kardinal Ignatius Pi Shushi (1897-1978) *1949
* Biskop Joseph Zong Huaide (1917-1997) *1958 
* Biskop Benedict Bonaventura Zhangxin O.F.M. (1911-1999) *1981
* Biskop Bonaventura Luo Juan (1917-2007) *1990
* Biskop * Paul Ma Cunguo* (1971- ) *2004 

## Referanser
Shuocheng

**Shuocheng** (kinesisk: 朔城区; pinyin: *Shuòchéng Qū*) er et distrikt i byprefekturet Shuozhou nord i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. 

Det har et areal på 1&nbsp;793&nbsp;km² og teller 380&nbsp;000&nbsp;innbyggere.

Distriktet var tidligere et fylke, og het da *Shuo* (***Shuoxian*** 朔县).

## Eksterne lenker
* www.xzqh.org Hjemmeside
Armand-Louis Couperin

**Armand-Louis Couperin** (1727–1789) var en fransk komponist og organist og etter François «le Grand» og Louis det mest kjente medlemmet av musikerfamilien Couperin.

## Liv
Armand-Louis Couperin overtok i 1748 organistembetet i Saint Gervais etter faren Nicholas. I 1752 giftet han seg med Elisabeth-Antoinette Blanchet (1729–1815), datter av den berømte cembalobyggeren François-Étienne Blanchet. Couperin bekledte en rekke organistposter, ofte lot han sine barn vikariere for seg. Tre av barna hans, Pierre-Louis, Gervais-François og Antoinette-Victoire, ble senere musikere.

Couperin levde livet sitt innen snevre grenser, man kjenner ikke til noen reiser og ingen aktiviteter utenom hans virke som organist og cembalolærer.  Heller ikke kjenner man til at han deltok i tidens offentlige konserter i Paris, *[[Concert spirituel]]*. Han vegret seg mot å skrive teatermusikk og nektet å publisere sin kirkemusikk. Det som er igjen etter ham er nesten utelukkende musikk for klaviaturinstrumenter.

Armand-Louis døde etter skader han fikk av en løpsk hest mens han hastet mellom Sainte-Chapelle og St. Gervais. Ved sin død etterlot han seg et bibliotek med 885 bøker, uvanlig mye for en profesjonell musiker på den tiden.

## Musikk
Samtidige kommentatorer, inklusive Charles Burney, var svært begeistret for Couperins virtuose improvisasjoner (ofte over Te Deum), men til tross for ryet som organist finnes det bare ett orgelstykke bevart etter ham.

Ulikt mange av hans samtidige forble Couperin knyttet til *la grande tradition française*, og stykkene ble kritisert for mangel på modernitet.

## Referanser


## Litteratur
* David Fuller: "Armand-Louis Couperin", Grove Music Online, red. L. Macy (hentet 1. august 2006), (abonnementstilgang) 

## Eksterne lenker
* 
* 
* ''Les cacqueteuses'', partitur fra Sibley Music Library Digital Scores Collection
* Samlede verk for 1 og 2 klaviaturinstrumenter red. Martin Pearlman.
Presidentvalget i USA 1872

**Presidentvalget i USA i 1872** var det 22. presidentvalget i USAs historie. Den sittende presidenten Ulysses S. Grant ble i dette valget gjenvalgt med god margin. 

Det republikanske parti ble før dette valget splittet i to. Mange mente at Grant var både korrupt og for radikal, og resultatet ble dannelsen av Det liberal-republikanske parti et halvt år før valget. Dette partiet nominerte avismannen og politikeren Horace Greeley som presidentkandidat, og han fikk også nominasjonen fra Det demokratiske partiet. Grunnen til dette var frykten for at en egen demokratisk kandidat ville splitte Grants motstandere, og dermed redusere sjansene for a fjerne Grant fra embedet. 

29. november 1872, etter folkets stemmegivning, men før valgmannskollegiet hadde avlagt sine stemmer, døde Horace Greeley. Valgmennene som skulle ha stemt på ham stemte dermed på fire andre presidentkandidater, og åtte forskjellige visepresidentkandidater. Greeley fikk tre valgmannsstemmer posthumant, men disse ble underkjent av Kongressen. 

Veteranen Ulysses S. Grant vant 31 stater og dermed fire nye år i presidentstolen, denne gang ledsaget av Henry Wilson som visepresident. 

## Se også
* Liste over Amerikas forente staters presidenter

## Eksterne lenker
* 
* Stemmer fordelt på fylker (counties)
* How close was the 1872 election? – Michael Sheppard, Michigan State University
Nils Tveranger

**Nils Gregoriussen Tveranger** (1874–1953) var en skomaker i Aurland, kjent som mannen bak aurlandsskoen.

Som syttenåring dro Nils til Boston, Massachusetts. I Bostons skomakermiljø fikk han seg arbeid som skomakersvenn og lærte seg skomakeryrket. Nils dro hjem til Norge som nittenåring og bosatte seg i Aurland i 1894. Her åpnet han eget skomakerverksted. Med seg fra Boston hadde han kunnskap om produksjon av blant annet mokasiner, men det var først i 1926 han utviklet en mokasin-lignende sko. Basert på den amerikanske mokasinmodellen og den lokale tese-skoen utviklet Nils Tveranger aurlandsskoen. 

Tveranger hadde 15 mann i arbeid på verkstedet sitt. På det meste ga produksjonen av den spesielle skoen arbeid til 90 personer i Aurland, fordelt på 19 skomakerverksted.

Nils Tveranger var kjent som skomaker før han utviklet aurlandskoen. «Nasjonalskoen» ble et begrep for den mest typiske bunadskoen for menn og kvinner. Typisk for denne var snøresko med hælhøyde. Han fikk førstepris for denne skoen under landsutstillingen i Bergen i 1910. 

I tillegg til å være en god og nyskapende skomaker, var han også en dyktig selger.

I 1895 giftet han seg med Hansine Toraldsdotter Onstad (1872–1933). De fikk fire barn. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Nils Gregoriussen Tveranger» på NRK Sogn og Fjordane fylkesleksikon
* Aurlandskoen
Octavia Sperati (skuespiller)

:*Artikkelen omhandler skuespilleren Octavia Sperati.  Se annet sted for [[Octavia Sperati]], et band som har tatt navn etter skuespilleren.*

**Octavia Salmine Sperati** (1847–1918) var en norsk skuespiller, opprinnelig født **Svendsen**.

Hun debuterte i 1865 på Centralteatret i Akersgaten i stykket *Gamle Minder*, samtidig som hun bodde og arbeidet i sin tante Marthine Lunds fotoatelier. Senere var hun en tid knyttet til den norske scene i Møllergaden 1. Hun gikk derfra til Den Nationale Scene i Bergen, da denne startet i 1876. Dette holdt til i Komediehuset på Engen, hvor Ole Bulls Norske Theater hadde drevet sin virksomhet fra 1850 til 1863. Det hadde senere vært leid ut til omreisende teatertrupper.

Octavia Sperati oppnådde anerkjennelse for sine Ludvig Holberg-roller, og for sine Ibsen-tolkinger.  Spesielt hennes fremstilling av Gina Ekdal ved verdenspremieren på *[[Vildanden]]* den 9. januar 1885 (Sperati 1916:103-107). I 1901-02 spilte hun rollen som Lona Hessel i *[[Samfundets Støtter]]*.
## Familie
__NOTOC__
Hun ble gift med kapellmester Robert Ferdinand Arnold Sperati (1848–84), som var sønn av dirigenten og komponisten Paolo Sperati (1821–84).  Sønnen Robert Sperati (1872–1945) ble skuespiller, og hadde tidlige stumfilmroller. Datteren Alvilde Sperati (1873–1946) ble skuespiller og operettesanger ved Den Nationale Scene.

## Trivia
* I forbindelse med førsteoppførelsene av *[[Vildanden]]* på Den Nationale Scene i 1885, mente Octavia Sperati at det var erfaringen fra praktisk fotografisk arbeid i tante Marthine Lunds atelier i Kristiania som gjorde at hun kunne spille rollen som Gina Ekdal så naturlig:

* Octavia Speratis portrett var det eneste som var intakt etter brannen ved Den Nationale Scene i 1983, en hendelse som fikk sin supranormale forklaring i påstanden at førsteinspisient Jørgen Fogge hevdet å ha hørt hennes stemme midt i flammehavet.

## Litteratur

* Sperati, Octavia: 
* Sperati, Octavia: 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Aleksej Petrovitsj Jermolov

**Aleksej Petrovitsj Jermolov** (russisk: Алексей Петрович Ермо́лов) født , død ) var sammen med Pjotr Ivanovitsj Bagration og Jakov Petrovitsj Kulnev blant de mest populære russiske generaler under Napoleonskrigene. Jermolov ble hyllet i dikt av blant annet Aleksandr Pusjkin for sin karismatiske ledelse av tsarens arméer.

## Referanser


## Se også
* Aleksej Jermolovs memoarer
Jan Pieterszoon Sweelinck

**Jan Pieterszoon** (1562–1621) var en nederlandsk organist og komponist. 

## Liv og virke
Sweelinck var den eldste sønnen til organisten Peter Swybbertszoon og Elske Jansdochter Sweeling.

Som organist i ''Oude Kerk* («Gamlekirka») i Amsterdam fikk Sweelinck stor innflytelse på den [[nordtyske orgelskole]] på 1600-tallet. Han var den siste mester innen den nederlandske [[polyfoni]]en og en overgangsfigur mellom renessansen og barokken. Besøkere kom langveisfra for å høre *Orfeus fra Amsterdam* improvisere på orgel og [[cembalo]].

Sweelinck komponerte mer enn 70 orgelverk, blant annet [[toccata]]er, [[fantasia (musikk)|fantasier]] og [[ricercar]]er), og over 250 stykker med vokalmusikk. Han forbandt elementer fra den engelske [[virginal]]tradisjonen med den italienske orgelstilen og han utviklet forløperen til [[Fuge (musikk)|orgelfugen]]. 

Sweelinck var en omgjengelig og respektert mann, og en svært etterspurt lærer. Blant de mest berømte elevene av «den tyske organistmakeren» var [[Jacob Praetorius den yngre]], [[Heinrich Scheidemann]] og [[Samuel Scheidt]].

:

== Referanser ==
<references />

== Kilder ==
* 

== Litteratur ==
* Pieter Dirksen: *The Keyboard Music of Jan Pieterszoon Sweelinck. Its Style, Significance and Influence*. Koninklijke Vereniging voor Nederlandse Muziekgeschiedenis, Utrecht 1997, ISBN 90-6375-159-1.
* Frits Noske: *Sweelinck*. Oxford University Press, Oxford o.a. 1988, ISBN 0-19-315259-2.
* Bernhard Waritschlager: *Jan Pieterszoon Sweelinck*. I Christoph Kammertöns, Siegfried Mauser (red.): *Lexikon des Klaviers''. Laaber, Laaber 2006, ISBN 3-89007-543-6, s. 705f.

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Robert Sperati

**Robert Sperati** (1872–1945) var en norsk skuespiller, kjent fra de tidligste stumfilmer. 

Han debuterte ved Den Nationale Scene som adelsmannen i Turgenevs *Nådsensbrødet*, før han hadde suksess som Thummelumsen i Gustav Wieds komedie med samme navn samt i Elias Kræmmers *Bedstemors Gut*. Senere virket han i Oslo, ved Centralteatret, Det Nye Teater og Friluftsteatret på Bygdøy. Videre var han med på Radioteatrets første sending, i rollen som *Bøygen* i Ibsens  Peer Gynt (12. september 1926).

Han var sønn av skuespiller Octavia Salmine Sperati og kapellmester Robert F. A. Sperati, som igjen var sønn av dirigent og komponist Paolo Sperati. Han var gift med forfatteren Kitty Lossius.

## Filmografi
* 1926 – *[[Den nye lensmannen]]*
* 1918 – *[[Vor tids helte]]*
* 1917 – *[[Unge hjerter (norsk stumfilm)|Unge hjerter]]*
* 1917 – *[[En Vinternat]]*
* 1916 – *[[Paria]]*
* 1911 – *[[Hemmeligheden]]*
* 1911 – *[[Fattigdommens forbandelse]]*

## Referanser




## Eksterne lenker
* Robert Sperati i Scenewebarkivet
*
Per Anger

**Per Johan Valentin Anger** (1913–2002) var en svensk diplomat og embetsmann.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Slekten Anger kommer fra Angered i Västra Götalands län. Etter at Per Anger hadde tatt juridisk embetseksamen på Uppsala universitet i 1939, ble han ansatt som  attaché i Utrikesdepartementet. 
### Diplomatiske poster
#### Budapest
Han tjenestegjorde i Berlin i 1940 og i Budapest i 1942 med Raoul Wallenberg fra 1944. Anger var Raoul Wallenbergs nærmeste mann i redningsaksjonen av jøder, ikke minst ved distribujon av beskyttelsespass, og er blitt utnevnt til æresborger i Israel.

Etter den sovjetiske invasjonen av Budapest i januar 1945 ble Anger og Wallenberg arrestert. Anger ble løslatt etter tre måneder, men Wallenbergs skjebne forble usikker. 
#### Kairo, Addis Abeba
I 1946 ble han andre legasjonssekretær i Kairo, og samme år chargé d'affaires i Addis Abeba. Han var i Afrika til 1948, da han fikk stilling i UD.

På 1950-tallet hadde han flere stillinger i Europa, før han i 1957 ble byråsjef i UD.

I 1979 publiserte Anger den selvbiografiske *Med Raoul Wallenberg i Budapest: minnen från krigsåren i Ungern*, som har blitt oversatt til flere språk.

I 1989 klarte han å formå den vesttyske kansleren Helmut Kohl til å appellere til Mikhail Gorbatsjov per telefon om at russerne skulle løslate Wallenberg, og senere oppsøkte i dette ærend han også Gorbatsjov personlig i Moskva.

I 2004 innstiftet den svenske regjeringen en pris til hans minne, Per Anger-prisen, for å fremme humanistisk og demokratifremmende innsats.

## Bibliografi
* *Med Raoul Wallenberg i Budapest: minnen från krigsåren i Ungern*, Stockholm: Norstedt, 1979. ISBN 91-1-793462-1

## Referanser


## Eksterne lenker
* Per Anger-priset
* Nekrolog International Raoul Wallenberg Foundation 
* Nekrolog SvD 27/8 2002
* Per Anger  - Yad Vashem
Samuel Scheidt

**Samuel Scheidt** (1587–1654) var en tysk organist og komponist.

## Liv og virke
Den første posten Scheidt hadde var som hjelpeorganist i Moritzkirche i Halle i 1603. I årene 1607 til 1609 studerte han hos Jan Pieterszoon Sweelinck i Amsterdam. Sweelinck fikk en sterk innflytelse på Scheidts stil.

Etter at Scheidt vendte tilbake til Halle i 1609, ble han hofforganist hos erkebiskopen av Magdeburg, Markgreve Christian Wilhelm von Brandenburg, og noe senere kapellmester for hofforkesteret i Halle. I årene 1614 til 1616 arbeidet han her sammen med Michael Praetorius.

I 1624 fikk Scheidt utgitt *Tabulatura nova*. Denne samlingen verk for orgel og klavikord er Tysklands første trykte utgivelse av klaviaturmusikk i partiturnotasjon (dvs kombinasjoner av femlinjes notesystemer).

I 1627, 40 år gammel, giftet Scheidt seg med Helena Magdalena Keller. De fikk syv barn, men bare to overlevde en pestepidemi i 1636. Etter at tjenesteherren flyktet fra Albrecht von Wallensteins tropper i 1628, ble Scheidt arbeidsløs. Det ble da opprettet en skreddersydd stilling for ham som *Director musices* (musikdirektør) ved tre store kirker i Halle by.

Scheidt mistet denne stillingen i 1630, sannsynligvis på grunn av en truende rekatolisering av Halle. Før har man antatt at det skyldes en konflikt med gymnasrektor Christian Gueintz. Deretter livnærte Scheidt seg som privat næringsdrivende («bloßer Privatus») takket være en lang rekke elever og musikalske leilighetsoppdrag. Til slutt mistet han hele sin formue, sannsynligvis på grunn av den pågående krigen.

Scheidt hørte til de viktigste komponistene på 1600-tallet. Både kvantitativt og kvalitativt gav han vektige bidrag til vokal- og instrumentalmusikken, i det hele mye bredere enn sine samtidige Heinrich Schütz og Johann Hermann Schein.

Mange av Scheidts mest gripende vokalverk, som de sene *Geistliche Konzerte*, er i dag stort sett ukjente og uoppførte.

## Verk i utvalg

* *Cantiones sacrae* (1620)
* *Tabulatura nova I-III* (1624)
* *Geistliche Konzerte Teil I* (1631)
* *Geistliche Konzerte Teil II* (1634)
* *Geistliche Konzerte Teil III* (1635)
* *Liebliche Kraftblümlein* (1635)
* *Geistliche Konzerte Teil IV* (1640)
* *LXX Symphonias* (1644)
* *Görlitzer Tabulaturbuch* (1650)


## Referanser


## Kilder
* 

## Litteratur
* Erika Gessner: *Samuel Scheidts geistliche Konzerte.* Berlin 1961.
* Klaus-Peter Koch (red.): *Samuel-Scheidt-Werke-Verzeichnis (SSWV)*. Wiesbaden 2000.
* 
* Wolfgang Stolze: *Zur Gesamtausgabe der Werke Samuel Scheidts.* I *Die Musikforschung 40* (1987), s. 120–135.
* Wolfgang Stolze: *"War Samuel Scheidt ein musikalischer Reaktionär?"* i *Musik und Kirche 52* (1982), s. 113–126.

## Eksterne lenker
*  Diskografi

*
Amboltsky

**Amboltsky** er en høy cirrussky i toppen av en cumulonimbussky. 

I en cumulonimbussky er det særlig kraftige oppoverretta luftstrømmer. Etter hvert som lufta stiger, blir den avkjølt og kondenserer, slik at det blir dannet skyer. Cumulonimbusskyen vokser til den når toppen av tropopausen, som markerer et skille i atmosfæren der lufta i stratosfæren over dette nivået brått blir langt mer stabil. Den stigende lufta trenger derfor ikke i særlig grad gjennom tropopausen og blir i stedet presset ut horisontalt som stigende røyk som treffer et tak. Denne horisontale vinden i toppen av en cumulonimbussky drar med seg cirrusskyene i toppen utover, og sett fra avstand får hele skyen form som en ambolt.

Amboltskyer er tegn på en fullt utviklet cumulonimbussky som ofte fører med seg tordenvær eller kraftige regn- og haglbyger. Om det faller nedbør fra selve amboltskyen, vil det noen ganger kunne dannes mammatus- eller mammaskyer. 

## Eksterne lenker
* 
* Amboltsky reiste seg over Vesterålen
Kjell Rusti

**Kjell Rusti** (født 15. januar 1961) er administrerende direktør i Sopra Steria Norge AS. Han har vært konsernsjef for det internasjonale forretning- og  IT-konsulentselskapet i  Skandinavia fra november 2008. Valgt leder for Den Norske Dataforening 2003-2005.

## Referanser