open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Romernes konge

Tittelen **Romernes konge** (latin: *Rex Romanorum*) – ikke til forveksling med de mytiske konger av Rom – ble benyttet av de tysk-romerske keiserne etter at de hadde blitt bekreftet som keisere, men før de hadde blitt kronet av paven.

Denne funksjonen begynte sent i den saliske perioden, men tittelen hadde allerede blitt brukt så tidlig som i ottoske tider, særlig av keiser Henrik II, da den erstattet tittelen konge av tyskerne (latin *Rex Teutonicorum*), som impliserte en keiserlig rolle som på dette tidspunktet ble avvist av paven.

Den ble også brukt som tittel for en arving til keisertronen som ble valgt mens keiseren fremdeles levet.

Etter kroningen som hellig romersk keiser (og noen ganger før det) ble tittelen erstattet med det keiserlige *semper Augustus* («alltid Augustus», eller «alltid majestetisk», «alltid opphøyet», «alltid større», fra lat. *augere*).

Ikke alle som ble valgt til konge av romerne ble kronet til keiser.

**Konge av romerne** var også tittelen frankerne ga til Syagrius, en romersk general som styrte det nordlige Gallia i det sene 5. århundre

## Litteratur
* H. Beumann: *Rex Romanorum*, i: *Lexikon des Mittelalters* (9 vol., München-Zürich 1980-98), vol. 7, col. 777 f.
Bananbåt

**Bananbåt** er tradisjonelt en type fruktbåt. Begrepet er brukt om båter som gikk i fast trafikk mellom bananproduserende land i Syd-Amerika og Mellom-Amerika og europeiske havner med bananmodnerier. Sangen «Når det kommer en båt med bananer» ble en populær sang i Norge etter andre verdenskrig.

Ordet bananbåt har fra 1980-tallet fått en ny betydning som en bananlignende farkost som brukes til vannsportsaktiviteter. To til ti personer sitter over skrevs på bananbåten mens den trekkes av en hurtiggående motorbåt. Dette er en aktivitet som bedrives på en del typiske feriedestinasjoner.
Kjøleskip

Et **kjøleskip**, **fruktbåt** eller **reefer** er et spesialskip for frakt av varer som må fraktes ved lav temperatur, for eksempel frukt og andre lett bedervelige varer. Et kjøleskip er et stykkgodsskip utstyrt med kjølemaskiner og isolerte lasterom. Kjøleanlegget er gjerne dimensjonert slik at skipet kan nyttes til frakt av fryselaster som krever temperaturer ned til ÷20°C.

## Referanser
Fiskebåt

En **fiskebåt** eller et **fiskefartøy** er et fartøy som brukes i fiskeri.

Yrkesfiskeres båter har ulik størrelse og fangstredskap ettersom hvilket fiske de deltar i, og hvor havgående fisket er. De viktigste båttypene er:

* Ringnotsnurper for havgående fiske, -typisk etter sild, makrell og lodde.
* Autoline-fartøy for banklinefiske og filetproduksjon, bunnfisk.
* Fabrikktråler for konsumfisk med foredlingsanlegg ombord.
* Industritråler for fiske etter fiskeslag ment for oppmaling til olje eller mel, -typisk øyepål, tobis og kolmule.
* Kystfiskefartøy for ulikt kystfiske etter konsumfisk eller lokal tråling etter reker. Denne fartøygruppen består av et stort antall mindre sjarker med og uten dekk () for lokalt kystfiske, men også større, dekkede skøyter (). Kystfiskefartøy deltar ofte i flere ulike sesongbasert fiskerier langs kysten med ulik redskap.

I tillegg finnes et ukjent og stort antall fiskebåter som brukes av hobbyfiskere og fritidsfiskere.

## Norge
Ved utgangen av 2003 var det 9 931 fiskebåter registrert i Norge. 2 366 var åpne båter og 6 915 hadde dekk. Av de dekkede båtene var 650 bygd i stål og 6 915 i tre og andre materialer. Dette registeret omfatter båter som deltar profesjonelt i fiskeriene.

## Se også

* Brønnbåt
* Bløggebåt

## Litteratur
* Karlsen, Kjeldsberg, Sandnes, Hay, Juul (red.): *Båten, bruket og fangsten* ISBN 978-82-8090-020-3

## Eksterne lenker
*
Stefan Edberg

**Stefan Edberg** (født 1966) er en svensk tidligere tennisspiller.

Han toppet ATP-rankingen i 72 uker, fra 13. august 1990 til 4. oktober 1992. Han vant Wimbledon-turneringen to ganger, i 1988 og 1990. I 1990 ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje.

## OL-medaljer
* OL 1988 Seoul – bronse i tennis (single herrer).
* OL 1988 Seoul – bronse i tennis (double herrer, sammen med Anders Järryd).

## Grand Slam-titler
* **[[Australian Open]]:**
** Single herrer – 1985 (han beseiret Mats Wilander med 6-4, 6-3, 6-3 i finalen)
** Single herrer – 1987 (han beseiret Pat Cash med 6-3, 6-4, 3-6, 5-7, 6-3 i finalen)
** Double herrer – 1987 (sammen med Anders Järryd)
** Double herrer – 1996 (sammen med Petr Korda)

* **[[Wimbledon (tennis)|Wimbledon]]:**
** Single herrer – 1988 (han beseiret Boris Becker med 4-6, 7-6, 6-4, 6-2 i finalen)
** Single herrer – 1990 (han beseiret Boris Becker med 6-2, 6-2, 3-6, 3-6, 6-4 i finalen)

* **[[US Open (tennis)|US Open]]:**
** Double herrer – 1987 (sammen med Anders Järryd)
** Single herrer – 1991 (han beseiret Jim Courier med 6-2, 6-4, 6-0 i finalen) 
** Single herrer – 1992 (han beseiret Pete Sampras med 3-6, 6-4, 7-6, 6-2 i finalen)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* STE...fans – a tribute to the great Stefan Edberg from all his fans
Teos

**Teos** (gresk: Τέως) eller *Teo* var en antikk gresk by på kysten av Jonia i Anatolia, lokalisert på en halvøya mellom Kytriom og Myonnesos. Den ble grunnlagt av minyere, i henhold til gresk mytologi en urgresk stamme fra Orkomenos i Boiotia på det greske fastlandet. Når dette skjedde er ukjent. Byen lå på plassert på en lav landtange. Teos var en av tolv byer som utgjorde det joniske forbund. Ruinene av byen er i dag lokalisert i nærheten av den tyrkiske byen Seferihisar i provinsen İzmir.

## Historie
Geografen Pausanias skrev at byen ble minyere fra Orkomenos under lederskapet til den mytologiske kong Athamas, og senere kom det jonere og flere kolonister fra Athen og Boiotia.

Teos var medlem av den lydiske gruppen i det joniske forbundet, en av fire grupper definert av historikeren Herodotos, basert på de særskilte dialektene til byene. 

 

Teos var en blomstrende havnby med to gode havner inntil Kyros den store, konge av Perserriket, invaderte Lydia og Jonia en gang rundt 540 f.Kr. Innbyggerne av Teos fant det best å flytte ut og opprettet nye kolonier i Abdera i Trakia (dagens nordlige Hellas) og Fanagoria på den asiatiske siden av kimriske Bosporos, det vil si Tamanhalvøya på Kertsjstredet. Abdera, den førstnevnte byen, var opprinnelig blitt grunnlagt fra Klazomenai, en annen by i Jonia, i 656 f.Kr. Havnen i Teos ble gjenopprettet av makedonske herskeren Antigonos I Monofthalmos (død 301 f.Kr.).

På romersk tid var byen kjent for sine griser, et teater og et tempel for Dionysos. Disse er posisjonert i nærheten av akropolis som ligger på en lav høyde og ble befestet en gang på 500-tallet f.Kr. Den romerske arkitekten og forfatteren Vitruvius noterte at Hermogenes av Priene, som var fra en av nabobyene, var arkitekten av Dionysos-tempelet ved Teos. Et skipsvrak i nærheten av Tektas, et liten berg som stikker ut i nærheten av havnen i Teos, er datert fra klassisk tid, mellom 500- og 300-tallet f.Kr., og antyder hyppige handelsforbindelse mellom byen og de østlige øyene i Egeerhavet.

Flere kjente personer kommer fra Teos: Den lyriske poeten Anakreon ble født i Teos, det samme var historikeren Hekataios, poeten Skythinos, geografen Andron, og den rike boksamleren Apellikon som tok vare på verkene til Aristoteles. Filosofen Epikuros var ikke født i byen, men skal etter sigende ha vokst opp der og studerte under Nausifanes fra Teos, en elev av Demokritos. 

## Dagens sted
Den moderne landsbyen Sığacık, som ligger ved byen Seferihisar, er lokalisert i rett ved ruinene av Teos. Det indre området som tidligere var den antikke byen har i omfattende grad blitt landbruksområde, hvilket har gjort det vanskelig å drive arkeologiske undersøkelser. Via pløying fra landbruket har keramikkrester blitt ført opp til overflaten og forsøkt tatt vare på.

En interessant leieavtale, nær 2000 år gammel, som var blitt meislet inn i stein ble avdekket i 2016 i ruinene av Teos.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Smith, William, red. (1854–57): «Teos» i: *Dictionary of Greek and Roman Geography*. London: John Murray
* «Teos» i: *Catholic Encyclopedia*.
* Teos Archaeological Projects 
* The Archaeological Investigations At Teos
Messina

**Messina** (siciliansk: *Missina*; latin: *Messana*, gresk: Μεσσήνα) er hovedstad i det italienske Storbyområdet Messina. Det er den tredje største byen på øya Sicilia og den 13. største byen i Italia med en befolkning på mer enn 252 000 innbyggere i selve byen og rundt 650 000 i provinsen som sådan. 

Geografisk er byen plassert helt nordøst på Sicilia, ca. 90&nbsp;km fra Catania og ca. 230&nbsp;km fra Palermo, og har fergeforbindelse med Reggio di Calabria på det italienske fastland over Messinastredet. For å få fast forbindelse med det italienske fastlandet ble det igangsatt planlegging av verdens lengste hengebro over stredet som opprinnelig var tenkt ferdigstilt i 2012. Isteden ble prosjektet nedlagt i februar 2013 av myndighetene grunnet mangel på midler.

Byens fremste ressurs er dens havner, kommersielle, militære skipsverft, turisme fra cruiseskip, handel, og landbruk (vinproduksjon, kultivering av sitroner, appelsiner, mandariner, og oliven). Byen er setet for et katolsk erkebispedømme siden 1548 og huser også et lokalt betydningsfullt internasjonalt marked. Byen har også et høyere lærested, Universitetet i Messina, grunnlagt i 1548 av spanske Ignatius av Loyola.

Byen ble grunnlagt en gang på 700-tallet f.Kr. og tilhørt da den greske antikkens kulturkrets. De greske kolonistene ga byen navnet *Zankle* (gresk: Ζάγκλη for «sigd») på grunn av havnens utforming. 

Messina har flere ganger blitt nesten fullstendig ødelagt av jordskjelv. Jordskjelvet i Messina 1908 ble ledsaget av en tsunami, og mer enn over 75&nbsp;000 innbyggere omkom. 
## Personer og hendelser
* Renessansemaleren Antonello da Messina ble født i Messina i 1430. 
* barokkarkitekten Filippo Juvarra ble født der i 1678.
* Messina-konferansen i juni 1955 la grunnlaget for videre europeisk integrasjon.
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Messina» i: ''Southern Italy and Sicily'' (15. utg.), Leipzig: Karl Baedeker, 1908
Sybaris

**Sybaris** (gresk: Σύβαρις) var en akhaiisk koloni i Sør-Italia, grunnlagt av greske nybyggere i 721 f.Kr. eller noe senere. På 500-tallet f.Kr. hadde den utviklet seg til landsdelens største greske by, og grunnla på sin side egne kolonier i Poseidonia, Laos og Skidros.

I 510 f.Kr. ble den ødelagt av Kroton. Forsøk på å gjenoppta bosetning i Sybaris slo feil; Kroton ødela byen for annen gang i 448 f.Kr.. Derimot klarte sybarittene på initiativ fra Perikles å etablere seg i Taeis nokså nær Sybaris' ruiner, som de ga det nye navnet Thurioi. Dette skjedde i år 444 f.Kr. 

Sybaris ble av Herodotos gjort til en slags typebetegnelse for en by som ved sin hang til overdådig luksus og ekstrem nytelessyk beseglet sin egen undergang. Ordet brukes slik den dag i dag, og en «sybaritt» betegner en nytelsessyk person som lever i luksus.

## Stedet i dag
De første arkeologiske undersøkelsene på begynnelsen av 1900-tallet klarte ikke å identifisere lokaliseringen av Sybaris. Årsaken var at stedet hadde blitt gravlagt over tid av mer enn fire meter med avleirete sedimenter fra Cratideltaet. Lokaliseringen av byen ble først gjort etter omfattende prosjekt med drilling ble gjort på begynnelsen av 1960-tallet. Det arkeologiske stedet ble lokalisert rundt 2,5 km vest for den nåværende kysten av Tarantobukta. Utgravningene var vanskelige grunnet at de menneskelig strukturene lå under dagens grunnvannivå. Det ble også oppdaget at de senere byene Thurioi og Copia var delvis bygd oppå Sybaris. Et arkeologisk museum har blitt bygd i nærheten av utgravningsstedet.

## I norsk litteratur
Forfatteren Hans E. Kinck skrev en novelle med tittelen *Skalden i Sybaris*, en fordekt omtale av Knut Hamsun.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Offisielt nettsted for Sybaris' arkeologiske park (italiensk)
Leontini

**Leontini** (egentlig **Leontinoi**, ***Λεοντῖνοι***) var en gresk by på Sicilia. Den ble grunnlagt av nybyggere fra Khalkis og Eretria i 730 f.Kr. Den lå stadig i strid mot Syrakus, den nærliggende greske byen som etterhvert ble hovedby i hele Magna Graecia. 
## Eksterne lenker
*
Locri

**Locri** er en liten by i Italia som var en viktig gresk koloni i Magna Graecia, grunnlagt i 673 f.Kr. i det området som den gang ble kalt Bruttium og som omtrent tilsvarer dagens region Calabria. Kolonien ble så sterk at den beseiret Kroton, en annen gresk koloni noe lenger nord, i slaget ved Kaulon i 550 f.Kr. Byen grunnla underkoloniene  Hipponion og Medma ved Calabrias nordvestkyst. Under peloponneskrigen var byen alliert med Siracusa. I 280 f.Kr. kjempet lokrierne på kong Pyrrhos' side i hans kamp mot Roma, og i 277 på romersk side. I 216 endret byen igjen allianse ved å gå over fra Roma til Kartago under Hannibal, men i 205 tok romerne igjen kontrollen. I 89 f.Kr. ble byen et romersk *municipium*.

Epizfyriske Lokris (fra gresk: Ἐπιζεφύριοι Λοκροί; fra ἐπί, *epi*, «på», Ζέφυρος (*Zephyros*, «Vestavinden», og flertallet av Λοκρός, *Lokros*, «en lokrier», således «Lokrierne ved Vestavinden») som var dets fulle navn, ble grunnlagt i tiden rundt 680 f.Kr. på den italienske bredden av Det joniske hav, nær dagens moderne Capo Zefirio, av lokriere, tilsynelatende *opuntii* (østlokriere) fra byen Opous (gresk: Ὀποῦς) i Østlige Lokris i Hellas, men de hadde følge av *ozolæ* (vestlokriere) og innbyggere fra Sparta. Dets latinske navn, Locri, er flertall av latinske Locrus som ble benyttet for å henvise både til en innbygger av Locris, og til Locrus, den eponymiske stamfaren til lokrierne. Strabon antyder at det var *ozolæ* som var det fremste grunnleggerne av byen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Associazione Culturale Giovani per la Locride, ungdomsorganisasjon (italiensk)
* Sito on ancient Locri, det arkeologiske Locri (italiensk og engelsk)
Antibes

**Antibes** er en by og kommune i det sørøstre Frankrike, på Côte d'Azur. Byen ligger mellom Cannes og Nice. Antibes var opprinnelig en akhaisk gresk koloni ved navn **Antipolis** og kan strekke sine historiske aner 2600 år tilbake.

Innbyggertallet i dag er omkring 75&nbsp;000 (2005).

Antibes var tidligere sterkt befestet, men anleggene ble i hovedsak revet på 1860-tallet. I dag er det Fort Carré, bygd av Vauban og fortifikasjonene langs havnen som minner om byens betydning i tidligere tider.

Antibes har en av de største lystbåthavnene på Côte d’Azur. Den nye havnen ble anlagt på 1960-tallet der det tidligere hadde vært en romersk havn.

Byen var tidligere en betydelig fiskehavn, men i dag drives bare et mindre fiske for lokalt forbruk. Parfymeindustrien i byen var også viktigere tidligere. Denne var basert på blomsterproduksjonen, blant annet av lavendel, i omegn. I dag finner man kommersiell parfyme- og kosmetikkproduksjon i Grasse.

## Forvaltning
Kommunen Antibes er en del av departementet Alpes-Maritimes. Den omfatter også Antibes propre, Juan-les-Pins og Golfe-Juan i tillegg til de sydligste delene av Sophia Antipolis.

## Turisme/kultur

Antibes tiltrekker seg turister på grunn av historien, klimaet, kunstsamlingene, strendene og lystbåthavnen.

I Château Grimaldi har byen et galleri med en unik samling av Pablo Picassos verker, skapt i den perioden han bodde i byen. Her finnes tegninger, trykk, malerier og  flere keramikkarbeider – mer enn 300 arbeider alt i alt donert av kunstneren. Samlingen er også supplert med gaver og er nok byens største attraksjon.

Både Victor Hugo og Graham Greene har bodd i Antibes, Greene i de 25 siste årene av sitt liv (1966–1991). F. Scott Fitzgeralds roman ”Tender is the Night” har hotellet Eden Roc på Cap d’Antibes som ramme.

Juan-les-Pins som er en egen by, men del av kommunen Antibes, arrangerer hvert år i juli en jazzfestival med verdenskjente utøvere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Taormina

**Taormina** er en by på øya Sicilia i Italia. Den ble grunnlagt omkring år 400 f.Kr. som en gresk koloni, i området som grekerne kalte Magna Graecia. Koloniens greske navn var **Tauromenium**. Den underkastet seg romerne i 212 f.Kr. 

Taormina har vært et populært turistmål siden 1800-tallet. Byen ligger ikke langt fra vulkanen Etna, men ettersom byen ligger høyt oppe i åssiden, er det ikke noen stor risiko for at et vulkanutbrudd skal påføre byen store skader. Blant byens severdigheter er et et gammelt, gresk amfiteater.

Lenger ned i åssiden ligger den mindre byen Giardini Naxos.

Scener som forestilte landsbyen Corleone i *[[Gudfaren]]* og Gudfaren 2 ble innspilt der. 

## Bildegalleri

Fil:The Greek theatre Taormina.jpg|Det gamle amfiteateret i Taormina.
Fil:Taormina-Panorama.JPG|Utsikt over Taormina fra byens greske teater.


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Varna

**Varna** (bulgarsk *&#1042;&#1072;&#1088;&#1085;&#1072;*) er med en befolkning på 349&nbsp;073, Bulgarias tredje største by og EUs 82. største by. Varna er administrasjonssentrum i Varna oblast.

## Geografi
Varna har et areal på 205km². Byen ligger ligger litt nord på svartehavskysten, 470 km nordøst for Sofia og 125 km nord for Burgas. 

## Historie
Varna ble grunnlagt tidlig i middelalderen. Mot slutten av 1300-tallet tok tyrkerne over byen. På 1700 og 1800-tallet var Varna en av de sterkeste festningsbyene til Tyrkia ved Svartehavet. I 1878 kom Varna under Bulgarias styre. Fra 1949 til 1956 het byen Stalin etter generalsekretæren i Sovjetunionens kommunistiske parti Josef Stalin.

## Sport

Fotball er den største publikumssporten i Varna med to rivalklubber i toppserien, Cherno More, grunnlagt i 1913 og Spartak, grunnlagt i 1918. Cherno More er fire ganger serievinner, mens Spartak har en gang havnet øverst på tabellen. Cherno More var med i UEFA-cupen i 1983 der de røk ut i andre runde mot Manchester United.

På slutten av 1800-tallet var Varna fødeby for bulgarsk fotball. I februar 2007 ble det bestemt å erstatte den gamle arenaen i Varna med et nytt stadion som er innenfor kravene til UEFA/FIFA. Dette stadionet kommer til å ha 30000 sitteplasser(40000 for konserter som inkluderer ståplasser på gresset).

Basketball, volleyball, boksing og seiling er også sportsgreiner som er populære i Varna. Det 4 km lange svømmemaratonet, Kappe Galata—Varna er også veldig populært. Varna har ofte arrangert nasjonale mesterskap og verdensmesterskap i forskjellige sporter. Det bulgarske basketball-landslaget og volleyballagene spiller sine kamper på Palace of Sports, landets største stadion.

## Attraksjoner
### Museum
*Arkeologisk museum i Varna (grunnlagt i 1888)
*Sjømuseum (grunnlagt i 1929)
*Varna historiske museum

## Media
### Lokale aviser
* ''Cherno More''
* ''Chernomorie''
* ''Narodno Delo''
* ''Dialog''
* ''Pozvanete''
* ''Varna''  
* ''Vlastta'' 

### Magasiner
* ''Morski Sviat''
* ''Prostori''

### Radio
* Alpha Radio 
* DarikNews (Varna)
* FM+ Varna
* Radio Bravo
* Radio Varna

### TV
* BNT Varna
* MSAT
* TV Varna

## Vennskapsbyer
Venskapsbyene til Varna er:

## Eksterne lenker
*
Perinthua

**Perinthos** (*Πέρινθος*) var en gresk koloni ved Marmarahavet, kolonisert i 654 eller 599 fra Samos. Senere ble navnet endret til Herakleia. I dag ligger stedet i Tyrkia og heter *Marmara Ereğlisi*.

## Referanser


## Kilder
*
Garnbåt

**Garnbåt** er en fiskebåt tilpasset garnfiske. Garn ble tatt i bruk i Lofotfisket omkring 1740 og den nye redskapen satte sitt preg på utviklingen av egnede båter. Garnbåtene på denne tiden hadde gjerne et mannskap på seks og var utstyrt med en rulle som gjorde det enklere å sette og trekke garnene.
## Litteratur
*Ludvig Karlsen: Redskapslære og fangstteknologi ISBN 82-529-1791-7
*Karlsen, Gjøsæter, Hamre: Fiskeriteknologi ISBN 82-529-2387-9
*Karlsen, Kjeldsberg, Sandnes, Hay, Juul (red.): Båten, bruket og fangsten ISBN 978-82-8090-020-3
Gummibåt

**Gummibåt** brukes som en fellesbetegnelse på oppblåsbare båter laget i kunststoff. Selv om andre og bedre materialer enn gummi brukes i dag, henger det opprinnelige navnet igjen. Gummibåter er populære som lettbåt og livbåt for mindre lystbåter og fritidsbåter. 

## Kilder
*
Innerdalen landskapsvernområde

**Innerdalen landskapsvernområde** er et verneområde som ligger i Sunndal kommune i Møre og Romsdal fylke. Området ble opprettet i 1967 og var det første landskapsvernområdet i Norge. Vernereglene ble revidert i 1977, det kom da klart frem at formålet med vern av Innerdalen var å bevare et naturlandskap som på grunn av topografi, vassdrag og vegetasjon har betydelig rekreasjons og naturvitenskaplig verdi. Området har et areal på 73&thinsp;km², og det strekker seg fra Ålvundeid i vest til Innerdalsporten og grensen mot Storlidalen (Oppdal), 25 kilometer lenger øst.

## Hytter
Ved Innerdalsvatnet (397 moh) ligger *[[Renndølsetra]]*, her blir det drevet tradisjonell seterdrift i tillegg til tilbys det overnatting. Litt lenger opp i Innerdalen har Kristiansund og Nordmøre Turistforening den selvbetjente turisthytten *[[Innerdalshytta]]*. Der ligger også *Innerdal turisthytte* som er privat, betjent hytte.

## Referanser
Dalsida landskapsvernområde

**Dalsida landskapsvernområde** ligger i Molde og Rauma kommuner i Møre og Romsdal fylke og i Lesja kommune i Innlandet. Området ble opprettet 3. mai 2002 og er på 647&thinsp;km². Landskapsvernområdet er opprettet for å verne naturlandskap, kulturminner, villrein og geologi.

## Referanser
Brutus trojaneren

**Brutus trojaneren** (også *Brutus av britene*, på walisisk *Bryttys*) var den mytiske grunnleggeren av det britiske kongeriket. Ifølge Geoffrey av Monmouth var han sønnesønn av Aineias, som flyktet fra Troja da grekerne ødela byen. Alle opplysninger om ham er av mytisk karakter. 

Han ble født i Italia, og flyktet derfra etter å ha drept sin far Silvius ved et uhell. Han dro først til Hellas, der han satte fri en del trojanske slaver. Disse ledet han ut av Hellas, og på vandringen fikk han en visjon om at han skulle opprette et kongerike i et land hvor det bodde kjemper. Etter å ha ukjempet flere slag nær dagens Tours i Frankrike slo han seg ned i Britannia, hvor han sammen med sin følgesvenn Korineus drepte kjempene som bodde der. Han grunnla så byen Ny Troja (*Troia Nova*), som senere ble London. En mer sannsynlig forklaring på et tidlig navn på London er at den fikk navn etter trinovantene, en keltisk stamme som bodde i området.

Han hersket i 23 år, og fikk tre sønner med sin hustro Ignoge: Locrinus, Kamber og Albanactus. Etter hans død delte de riket mellom seg; Locrinus regnes som hans arvtager som konge av britene.

Geoffrey daterer hans død til samme tid som Eli var prest i Judea, Paktens ark ble tatt av filisterne, Hektors sønner hersket i Troja og Aineias styrte Alba Longa i Italia. Han hevder også at Britannia har navn etter Brutus.

Det finnes ikke noe historisk eller arkeologisk belegg for denne historien, og den regnes normalt som fiksjon fra middelalderen, skrevet for å gi en ærverdig bakgrunn til en eller flere walisiske kongefamilier. Geoffrey plasserer også Brutus i den trojanske genealogi, som antagelig ble skrevet for å kunne relatere Troja til den kristne Gud.

## Familietreet til Brutus' slekt
: *Se også*: Mytiske konger av britene

## Litteratur
* Geoffrey av Monmouth (1982): *The History of the Kings of Britain*, oversatt med innledning av Lewis Thorpe, Guild Publishing London, s. 55-75
Årets person (Time)

**Årets person**, på engelsk kalt **Person of the Year** (tidligere *Man of the Year*), er en utnevnelse som gjøres og markeres av det amerikanske ukentlige nyhetstidsskriftet ''Time''.

I realiteten trenger det ikke være en person; det kan også være flere personer, grupper og organisasjoner, idéer, steder, maskiner osv., som «på godt eller vondt har preget det siste årets hendelser».

## De utpekte

*1927: Charles Lindbergh
*1928: Walter Chrysler
*1929: Owen Young
*1930: Mahatma Gandhi
*1931: Pierre Laval
*1932: Franklin D. Roosevelt
*1933: Hugh Samuel Johnson
*1934: Franklin D. Roosevelt (2. gang)
*1935: Haile Selassie
*1936: Wallis Simpson
*1937: Chiang Kai-shek og Song Meiling
*1938: Adolf Hitler
*1939: Josef Stalin
*1940: Winston Churchill
*1941: Franklin D. Roosevelt (3. gang)
*1942: Josef Stalin (2. gang)
*1943: George Marshall
*1944: Dwight D. Eisenhower
*1945: Harry S. Truman
*1946: James F. Byrnes
*1947: George Marshall (2. gang)
*1948: Harry S. Truman (2. gang)
*1949: Winston Churchill (2. gang)
*1950: «Den amerikanske soldat» (i anledning Koreakrigen)
*1951: Muhammed Mossadegh
*1952: Dronning Elisabeth II av Storbritannia
*1953: Konrad Adenauer
*1954: John Dulles
*1955: Harlow Curtice
*1956: Ungarske frihetsforkjempere
*1957: Nikita Khrusjtsjov
*1958: Charles de Gaulle
*1959: Dwight D. Eisenhower (2. gang)
*1960: Amerikanske forskere
*1961: John F. Kennedy
*1962: Johannes XXIII
*1963: Martin Luther King jr.
*1964: Lyndon B. Johnson
*1965: William Westmoreland
*1966: «Arvtakerne» («babyboomere»)
*1967: Lyndon B. Johnson (2. gang)
*1968: Apollo 8, med Borman, Lovell og Anders
*1969: Gjennomsnittsamerikanerne
*1970: Willy Brandt
*1971: Richard Nixon
*1972: Richard Nixon (2. gang) og Henry Kissinger
*1973: John Sirica
*1974: Kong Faisal
*1975: Den amerikanske kvinnebevegelsen
*1976: Jimmy Carter
*1977: Anwar Sadat
*1978: Deng Xiaoping
*1979: Ayatollah Khomeini
*1980: Ronald Reagan
*1981: Lech Wałęsa
*1982: Datamaskinen
*1983: Ronald Reagan (2. gang) og Jurij Andropov
*1984: Peter Ueberroth
*1985: Deng Xiaoping (2. gang)
*1986: Corazón Aquino
*1987: Mikhail Gorbatsjov
*1988: Jorden («årets planet»)
*1989: Mikhail Gorbatsjov (2. gang)
*1990: George H.W. Bush
*1991: Ted Turner
*1992: Bill Clinton
*1993: Fredsskaperne Mandela, de Klerk, Arafat og Rabin
*1994: Johannes Paul II
*1995: Newt Gingrich
*1996: David Ho
*1997: Andy Grove
*1998: Bill Clinton (2. gang) og Kenneth Starr
*1999: Jeffrey P. Bezos
*2000: George W. Bush
*2001: Rudy Giuliani
*2002: Varslere, ved Cooper, Watkins og Rowley
*2003: «Den amerikanske soldat»
*2004: George W. Bush (2. gang)
*2005: Bono, Bill Gates og Melinda Gates
*2006: «Du»
*2007: Vladimir Putin
*2008: Barack Obama
*2009: Ben Bernanke
*2010: Mark Zuckerberg 
*2011: «Demonstranten» 
*2012: Barack Obama (2. gang)
*2013: Pave Frans
*2014: Ebola-bekjemperne
*2015: Angela Merkel
*2016: Donald Trump
*2017: «De som brøt stillheten»
*2018: *Vokterne:* Jamal Khashoggi / Maria Ressa / Wa Lone & Kyaw Soe Oo / Ansatte ved The Capital
*2019: Greta Thunberg
*2020: Joe Biden og Kamala Harris
* 2021: Elon Musk
* 2022: Volodymyr Zelenskyj
* 2023: Taylor Swift
* 2024: Donald Trump

## Referanser
Prinsesse Takamatsu

**Prinsesse Takamatsu** (japansk 高松宮妃 喜久子 *Takamatsu no miya hi Kikuko*; født 26. desember 1911 i Tokyo, Japan, død 18. desember 2004, Tokyo) var en japansk prinsesse.

Prinsesse Takamatsu, født som Tokugawa Kikuko (徳川喜久子) og eldste datter av prins Tokugawa Yoshihisa, bar tittelen «Deres keiserlige høyhet». Hun var gift med prins Takamatsu (Nobuhito), den tredje sønn av keiser Yoshihito, og yngre bror av keiser Hirohito. Hennes bestefar var den siste japanske shōgun, Tokugawa Yoshinobu. Prinsesse Takamatsu var tante av keiser Akihito.

## Eksterne lenker
* «Their Imperial Highnesses Prince and Princess Takamatsu», Kunaicho
* «Princess backs Japan succession change», BBC News
* «Japanese Princess buried», News24.com
Masako av Japan

**Masako** (雅子, født **Masako Owada** (小和田雅子 *Owada Masako*)  den 9. desember 1963) er keiserinne av Japan gift med keiser Naruhito av Japan.

Hun er eldste datter av diplomaten Hisashi Owada og Yumiko Owada. 

På grunn av farens arbeid tilbrakte hun sin tidlige barndom i Moskva og New York. Hun gikk på Denenchōfu Futaba-skolen i Tokyo fra barnetrinnet til gymnaset. I 1979 reiste hun igjen til USA, der faren var ansatt ved Japans ambassade i Washington, DC. Hun begynte å studere internasjonal økonomi ved Harvard, og fullførte studiene der i 1985. Deretter studerte hun statsvitenskap ved Universitetet i Tokyo.Hun var én av kun tre kvinner blant 800 søkere som ble tatt opp i 1986 (eller 1987) til Utenriksdepartementet. Der arbeidet hun i avdelingen som tok seg av OECD-relaterte saker. Hun ble utstasjonert ved ambassaden i London i 1988, og studerte også i to år ved Balliol College.

Hun ble forlovet med Naruhito i januar 1993, og gift i juni samme år. De fikk en datter, Aiko, i 2001.

Kronprinsessen har selv arbeidet i det japanske utenriksministeriet, og snakker flytende tysk, fransk og engelsk.

Rundt 2002 ble hun diagnostisert med en tilpasningslidelse og ble fritatt fra offisielle oppgaver i flere år.

## Referanser
Vale (gruveselskap)

**Vale** er et brasiliansk gruveselskap som også driver med logistikk og elektrisitetsforyning. Selskapet ble etablert i 1942 under navnet «Companhia Vale do Rio Doce» (CVRD), dette skjedde gjennom en sammenslutning av «Itabira jernmalmselskap» og «Vitoria-Minas jernbaneselskap». Selskapet var tidligere statseid, men ble privatisert i 1997. Med sine 26&nbsp;000 ansatte er Vale  det største gruveselskapet i Sør-Amerika. Hovedkontoret ligger i Rio de Janeiro. Gjennom oppkjøpet av det kanadiske gruveselskapet INCO i 2006, ble selskapet en global aktør. Dette førte også til at man skiftet navn fra CVRD til Vale i slutten av 2007.

Selskapet utvinner og produserer produkter som jernmalm, stål, bauksitt og alumina. Innenfor aluminium hadde selskapet et samarbeid med Norsk Hydro ASA. I samarbeid eide og drev de selskapene Mineração Rio do Norte S.A. og Alumina do Norte do Brasil S.A. Begge selskapene ligger i delstaten Pará. 

I tillegg driver Vale med mangan, kobber og nikkel. Selskapet er også stort på logistikk og opererer om lag 9000 km. med jernbaner. Selskapet står for om lag 4,5% av det totale energiforbruket i Brasil.

I Norge eide selskapet i perioden 2003-2012 et ferrolegeringsverk i Mo i Rana som produserer ferromangan og silikomangan. Dette verket ble kjøpt fra Elkem i 2003 og drives under navnet Vale Manganese Norway. Verket ble i 2012 solgt til Glencore. 

Norsk Hydro ASA inngikk i april 2010 en intensjonsavtale om å overta Vales aluminiumvirksomhet for 30 milliarder kroner. Transaksjonen gav Hydro full kontroll over og eierskap til Paragominas, 91 prosent i verdens største aluminaraffineri Alunorte, 51 prosent i aluminiumverket Albras og 81 prosent i aluminaraffineriprosjektet CAP.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over romerske legioner

**Listen over romerske legioner** er organisert etter nummereringen av legionene. Mange numre ble brukt om igjen etter at en legion var oppløst, og de ble derfor identifisert også med tilnavn. Legionene som er oppgitt er fra keiserdømmet; under republikken var bare fire av dem stående enheter. 

Listen inkluderer tilnavnets betydning, stedet de ble opprettet, perioden legionen var aktiv, årsaken til oppløsning hvis kjent samt navnet på den som rekrutterte legionen først dersom det er kjent. 

## Legio I

## Legio II

## Legio III

## Legio IV

## Legio V

## Legio VI

## Legio VII

## Legio VIII

## Legio IX

## Legio X

## Legio XI

## Legio XII

## Legio XIII

## Legio XIV

## Legio XV

## Legio XVI

## Legio XVII

## Legio XVIII

## Legio XIX

## Legio XX

## Legio XXI

## Legio XXII

## Legio XXX

## Senere legioner

Fra det 4. århundre mistet legionene mye av sin rolle som hovedenhetene i den romerske hær. Kavaleristyrkene ble i stedet de viktigste enhetene, og legionene ble statiske styrker som voktet grensene i befestede garnisoner. Noen av disse nye legionene er kjent:

* Legio I
** I *Armeniaca*
** I *Flavia Constantia*
** I *Flavia Gallicana*
** I *Flavia Martis*
** I *Flavia Pacis*
** I *Illyricorum*
** I *Iovia*
** I *Isaura Sagitaria*
** I *Iulia Alpina*
** I *Martia*
** I *Maximiana*
** I *Noricorum*
** I *Pontica*

* Legio II
** II *Armeniaca*
** II *Britannica*
** II *Flavia Constantia*
** II *Flavia Virtutis*
** II *Herculia*
** II *Isaura*
** II *Iulia Alpina*

* Legio III
** III *Diocletiana*
** III *Flavia Salutis*
** III *Herculia*
** III *Isaura*
** III *Iulia Alpina*

* Legio IIII
** IIII *Italica*
** IIII *Martia*
** IIII *Parthica*

* Legio V
** V *Iovia*
** V *Parthica*

* Legio VI
** VI *Gallicana*
** VI *Herculia*
** VI *Hispana*
** VI *Parthica*

* Legio XII
** XII *Victrix*

## Litteratur
* Yann Le Bohec (utg.): *Les legions à Rome sous le haut-empire*. 2 bd., de Boccard, Paris 2000.
Locrinus av britene

**Locrinus** var den andre mytiske konge av britene, ifølge Geoffrey av Monmouth. Han var eldste sønn av Brutus trojaneren. Alle opplysninger om ham er av mytisk karakter, og det finnes ikke historisk eller arkeologisk belegg for at han virkelig har levd.

Etter farens død ble riket delt mellom de tre brødrene Locrinus, Kamber og Albanactus. Locrinus blir, som den eldste, regnet som den neste konge av britene. Han styrte i Loegria, hvis grenser omtrent tilsvarer grensene til dagens England. Der hersket han i ti år, som for det meste var fredelige. 

Albanactus ble drept av Humber huneren, og Locrinus hevnet dette ved å alliere seg med sin andre bror, Kamber, og kjempe mot Humber ved en elv. Humber druknet, og ga sitt navn til elven Humber (nå en fjord). Locrinus delte opp krigsbyttet, og beholdt selv gull og sølv som han fant på fiendens skip, samt Estrildis, datteren til germanernes konge. Dette forarget Corineus, som hadde vært alliert med Brutus. Han hadde arrangert et ekteskap mellom sin datter, Gwendolen, og Locrinus, som det nå så ut til ikke å bli noe av. Locrinus gav seg, og giftet seg med Gwendolen. Men han elsket fortsatt Estrildis, som han holdt innestengt i en grotte under Trinovantum i syv år.

Han fikk datteren Habril med Estrildis, og sønnen Maddan med Gwendolen. Kort tid etter Maddans fødsel ble han sendt til sin morfar Corineus. Etter at Corineus døde skilte Locrinus seg fra Gwendolen, og tok Estrildis til hustru. 

Gwendolen fant seg ikke dette, og samlet en hær i Cornwall for å avsette Locrinus. De møttes ved elven Stour, og Locrinus falt i slaget. Gwendolen hersket deretter i 15 år før Madden tok over.

## Familietreet til Locrinus' slekt
: *Se også*: Mytiske konger av britene

## Litteratur
* Geoffrey av Monmouth (1982): *The History of the Kings of Britain*, oversatt med innledning av Lewis Thorpe, Guild Publishing London. s. 75-77
De jordløses bevegelse

**De jordløses bevegelse** (portugisisk: **Movimento dos Trabalhadores Rurais sem Terra – MST**) er den største sosiale bevegelsen i Brasil, med anslagsvis 1,5 millioner jordløse medlemmer som er organisert i 23 av Brasils 26 delstater. Formålet til organisasjonen er «jord, jordreform og et mer rettferdig samfunn.» Organisasjonen betegner seg selv som en sosial frivillig bevegelse, og den er kjent for å skaffe jord til fattige gjennom å okkupere landområder som ligger brakk. 

MST krever en restaurering av den sosiale kontrakten mellom myndighetene og bøndene som gir en mer bærekraftig livsstil for de fattige bøndene som holder til på landsbygda i Brasil, der nesten 2% av de største grunneierne holder kontrollen med omtrent halvparten (46,8%) av landet hvor de største avlingene finner sted vært eneste år. Bare 3% av befolkningen eier til sammen to tredjedeler av alle de dyrkbare områdene i Brasil. Videre ligger 60% av Brasils dyrkbare arealer brakk. Samtidig er det anslått at det finnes mellom 4 og 5 millioner jordløse i landet. Organisasjonen henviser til den brasilianske grunnloven som sier at jord som ikke oppfyller sin «sosiale funksjon» skal kunne bli ekspropriert av staten og brukes til jordreform. Organisasjonen jobber både politisk for å få til jordreformer, samt at den fysisk okkuperer land for folk som trenger det.

Siden stiftelsen i 1984 har MST skaffet landarealer til over 250 000 familier. I Norge støttes bevegelsen av CARE Norge, Latin-Amerikagruppene i Norge (LAG), Mellomkirkelig råd, Det Kongelige Selskap for Norges Vel, Norsk Bonde- og Småbrukarlag, Kirkens Nødhjelp og Utviklingsfondet.

## Historikk
MST ble offisielt grunnlagt i 1984, like før Brasils tredje og lengstlevende militærdiktatur ble oppløst i 1985. Ifølge MST, har organisasjonen undervist  mellom 50 000 og 100 000 jordløse brasilianske arbeidere til å lese og skrive i årene mellom 2002 og 2005. 

I løpet av den lange historien med voldelige konflikter i Brasil, har fremveksten av MST ført til at bevegelsen har vært involvert i mange forskjellige episoder med noen ganger svært blodige sammenstøt og påfølgende motstridende krav, hvor myndighetene, grunneierne og MST beskylder hverandre for å være ansvarlig for blant annet dødsfall, de store skadene på eiendommer og bygningene og den vedvarende fattigdommen blant de brasilianske bøndene. 

Et beryktet eksempel på voldelige episoder der MST har vært involvert er en hendelse i 1996 som vanligvis blir referert til som Eldorado dos Carajás-massakren. Under denne episoden ble til sammen 19 medlemmer av MST skutt og drept (og 69 andre medlemmer ble skadet) av politiet og militæret mens MST blokkerte en riksvei i den brasilianske byen Pará. Alle de involverte  politimennene går fremdeles ustraffet etter hendelsen så sent som i 2009. 

## Referanser


## Se også
*Latifundio
*Partido dos Trabalhadores

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Utviklingsfondet. Informasjon om De jordløses bevegelse
*  Artikkel fra BBC: Brasils jordløse møter president Lula (mai 2005)
Utviklingsfondet

**Utviklingsfondet** er en bistandsorganisasjon som jobber for å bekjempe sult og urettferdighet i lavinntektsland. Utviklingsfondets hovedkontor ligger i Oslo, men organisasjonen har også kontor i Lilongwe i Malawi, Addis Abeba i Etiopia og i Hargeisa i Somalia. Utviklingsfondet ble stiftet i 1978 av medlemmer i organisasjonen Framtiden i våre hender.

Utviklingsfondets visjon er «en rettferdig og bærekraftig verden uten sult, fattigdom og ekskludering.» Utviklingsfondets mål er å bidra til at at fattige mennesker på landsbygda har tilgang til nok og sunn mat, god økonomi, er godt rustet i møtet med klimaendringer og kriser, og har makt og innflytelse over egne og liv. Kjernen i organisasjonens arbeid er bistandsprosjekter på landsbygda i lavinntektsland. I tillegg jobber Utviklingsfondet med politisk påvirkningsarbeid både nasjonalt og internasjonalt. 

I samarbeid med lokale partnere jobber Utviklingsfondet for å redusere fattigdom og bygge opp sterkere lokalsamfunn. Utviklingsfondet har prosjekter i Malawi, Somalia, Etiopia, Mosambik, Nepal, og Guatemala. Utviklingsfondet arbeider med tema som matsikkerhet, klimatilpasning, sosial mobilisering, forvaltning av naturressurser og biologisk mangfold.

Generalsekretær fra 2024 er Ulf Flink. Styreleder er Asbjørn Eidhammer.

## Ungdomsorganisasjonen Spire
Spire er Utviklingsfondets ungdomsorganisasjon. De jobber med politisk påvirkning og informasjonsvirksomhet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Amazonas (Venezuela)

**Estado Amazonas** er en delstat *(estado)* i Venezuela. Delstatshovedstaden heter Puerto Ayacucho. Delstaten dekker et areal på 180&nbsp;145&nbsp;km². Ved folketellingen i 2011 hadde delstaten  innbyggere. 

## Referanser
Ola Haldorsen

**Ola Haldorsen** (født 1965) er en tidligere fotballspiller og trener som tilbrakte det meste av sin 15 år lange toppfotballkarriere i Bodø/Glimt. Han spilte også en sesong for Moss FK. Moderklubben er IL Bølgen fra Finnmark. 

I Bodø/Glimt spilte Haldorsen høyreback, og han var kaptein i flere sesonger. I 1988 hadde han sin yngre bror Kjell Aksel som lagkamerat i Bodø/Glimt etter brorens overgang fra Bølgen.

Trenerkarrieren startet Haldorsen i Bodø/Glimt som hjelpetrener under Dag Opjordsmoen i perioden 1998 til 2000. Etter denne perioden reiste Haldorsen hjem til Finnmark og reddet moderklubben IL Bølgen fra nedrykk før han førte klubben opp i tredje divisjon. Etter Bodø/Glimts nesten-nedrykk i 2004 ble Haldorsen, etter ønske fra spillerne, hentet tilbake til Glimt for å være hovedtrener. Imidlertid fikk ikke Haldorsen penger til å styrke spillerstallen. Ingen nye spillere ble hentet inn foran 2005 sesongen, og Haldorsen førte klubben til nedrykk i 2005. Etter eget ønske trakk Haldorsen seg som Glimttrener i november 2005.

## Meritter
* Cupmester for Bodø/Glimt i 1993.
* Flest kamper for Bodø/Glimt (463) inntil han ble passert av Runar Berg sesongen 2008.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil hos Norges Fotballforbund
Legio II Augusta

**Legio II Augusta** var en romersk legion.

Den ble opprettet av Keiser Augustus før år 9, og var først stasjonert i Hispania. Etter at Varus' legioner ble knust i slaget ved Teutoburgerskogen i år 9 ble den flyttet til Germania, muligens i området rundt Mainz. Etter 17 ble den flyttet til Argentorate. 

I 43 deltok legionen i invasjonen av De britiske øyer. En av kommandantene som ledet felttoget mot durotrigene var den fremtidige keiser Vespasian. Fra 66 til 74 var den stasjonert ved Glevum, og flyttet deretter til Isca Silurum hvor det ble anlagt en festning som de holdt til slutten av det 3. århundre. Legionen ble så oppløst.

## Litteratur
* George C. Boon: *The Legionary Fortress of Caerleon Isca. A brief account.* Roman Legionary Museum, Caerleon 1987, ISBN 0-7200-0315-6.
* Kai Brodersen: *Das römische Britannien. Spuren seiner Geschichte.* Primus-Verlag, Darmstadt 1998, ISBN 3-89678-080-8.
* J. D. Zienkiewicz: *Roman Legion.* National Museum of Wales u. a., Cardiff 1994, ISBN 0-7200-0401-2.

## Se også

*Liste over romerske legioner
Hino Nacional Brasileiro

**[[Brasil]]s [[nasjonalsang]]** (portugisisk: **Hino Nacional Brasileiro**) ble komponert av Francisco Manoel da Silva i forbindelse med selvstendigheten fra Portugal i 1822. Originalkomposisjonen har imidlertid blitt modifisert i ettertid. Melodien ble benyttet uten tekst. Etter at Brasil i 1889 ble republikk, ble komposisjonen offisielt vedtatt som nasjonalsang i 1890.

Sangteksten ble til i 1909, da Joaquim Osório Duque Estrada skrev en tekst som skulle følge musikken til da Silva. Denne teksten ble offisielt vedtatt i 1922. Åpningsordene betyr «Ouviram do Ipiranga as margens plácidas» betyr på «Ipirangas fredfulle bredder lød ropet».

Den første sangen som ble brukt var Hino da Independência som var komponert av den første keiseren, Pedro&nbsp;I. 

## Tekst

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Nordenskiöld Land nasjonalpark

**Nordenskiöld Land nasjonalpark** er en norsk tidligere  nasjonalpark som ligger i alpine og delvis bredekte fjellområder rundt lavlandene Reindalen og Nordenskiöldkysten, på øya Spitsbergen (Svalbard); langs nordkysten av Van Mijenfjorden. Parken ble opprettet i 2003, for «*å bevare et storslått, sammenhengende og i det vesentligste urørt arktisk dal- og kystlandskap med intakte naturtyper, økosystemer, arter, naturlige økologiske prosesser, landskapselementer, kulturminner som referanseområde for naturforskning og for opplevelse av Svalbards natur- og kulturarv*». Fra 2021 inngår den i Van Mijenfjorden nasjonalpark.

Nasjonalparken dekket et område på tall 1&nbsp;362&nbsp;km², herav 1&nbsp;207&nbsp;km² landareal og 155&nbsp;km² marint område, mens den nye nasjonalparken har et areal på 4251 km².

Nordenskiöld Land nasjonalpark omfattet den sørlige halvdelen av Nordenskiöld Land – den lange landtungen mellom Isdalen og Van Mijenfjorden. Grovt sett omfatter parken (fra vest) først det flate lavlandet langs Nordenskiöldkysten mellom utløpene av de to fjordene,  deretter sørdelen av Fridtjofbreen, Berzeliusdalen, Vassdalen, Semmeldalen, og Reindalen. Rundt dalførene følger grensen stort sett vannskillet langs de omliggende fjelltoppene.

## Referanser
Thomas Graham

**Thomas Graham** (1805–1869) var en skotsk kjemiker utdannet ved University of Glasgow. Han formulerte «Grahams lov», som omhandler gassenes effusjonshastighet, og er også blitt kalt kolloidkjemiens far.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1862 – Copleymedaljen

## Referanser
Legio IX Hispana

**Legio IX Hispana** var en romersk legion.

Den ble antagelig opprettet av Julius Cæsar før 58 f.kr., i forbindelse med gallerkrigene. Legionen forsvant under Marcus Aurelius, og det kan antas at den ble knust i en trefning uten at dette er sikkert dokumentert. Symbolet for legionen er ukjent, men det var muligens en okse, slik det var for de andre legionene til Cæsar.

Legionen var med under hele felttoget i Gallia. Under borgerkrigen var de lojale mot Cæsar hele tiden. De kjempet ved Dyrrhakhium og Pharsalos i 48 f.Kr., og i felttoget i Africa i 46 f.Kr.. Etter sin endelige seier oppløste Cæsar legionen, og ga veteranene jord i området rundt Picenum. 

Etter mordet på Cæsar gjeninnkalte Octavian veteranene for å kjempe mot Sextus Pompeius på Sicilia. Etter seieren der ble de sendt til provinsen Macedonia. De forble lojale mot Octavian i krigen mot Marcus Antonius i 31 f.Kr., og kjempet i slaget ved Actium. 

Etter at Octavian var blitt keiser under navnet Augustus ble de sent til Hispania for å ta del i et stort felttog mot cantabrierne i 25 til 13 f.Kr.. Tilnavnet *Hispana* kommer antagelig fra denne tiden, og kan ha vært et æresnavn gitt for utvist tapperhet under felttoget.

Etter dette var legionen antagelig del i keiseren hær ved Rhinen. Etter nederlaget ved Teutoburgerskogen ble området oppgitt, og legionen ble sendt til Pannonia. 

I 43 deltok de i invasjonen av De britiske øyer under Aulus Plautius. Under Boudiccas opprør i 61 led IX Hispana store tap, og fikk gjenoppsatt med legionærer fra Germania. Siste gang de nevnes i Britannia er tidlig i det 2. århundre, da de bygde en festning nær Eboracum. Etter dette ble de øyensynlig flyttet til Germania Inferior, sannsynligvis i 108.

Fra 120 og utover er legionen ikke nevnt i kildene, og man regner med at den ble knust enten i det jødiske opprør under Simon bar Kokhba eller i opprørene ved Donau i 160-årene.

## Litteratur
* Anthony Richard Birley: *The Roman government of Britain*. Oxford University Press, 2005, ISBN 978-0-19-925237-4.
* Malcolm Todd: *Roman Britain*. Wiley-Blackwell, 1999, ISBN 978-0-631-21464-9.
* Lawrence Keppie: *Legions and veterans: Roman army papers 1971-2000*. Steiner, 2000, ISBN 978-3-515-07744-6, S. 173-179.
* Sheppard Frere: *Britannia. A history of Roman Britain*. 3rd ed., extensively rev. Routledge & Kegan Paul, London/New York 1987, ISBN 0-7102-1215-1.
* Werner Eck: *Zum Ende der legio IX Hispana*. I: *Chiron. Mitteilungen der Kommission für alte Geschichte und Epigraphik des Deutschen Archäologischen Instituts*. Band 2, 1972, S. 459–462.
Skjækra landskapsvernområde

**Skjækra landskapsvernområde** ligger i  Steinkjer og Snåsa kommuner i Trøndelag. Området ligger på vestsiden av og grenser til Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark. Landskapsvernområdet er på 96 km² og ble opprettet i 2004.

Sentralt i landskapet ligger Norges geografiske midtpunkt.

## Referanser
Lanzarote

**Lanzarote** er en spansk øy, den østligste av Kanariøyene, som ligger i Atlanterhavet utenfor kysten av Afrika. Øya har et areal på 845,9 km². Administrasjons&shy;senteret er Arrecife, en by med 50&nbsp;000 innbyggere (2006). Språket er spansk, og valutaen er euro.

Turismen, med fasiliteter tettest rundt Puerto del Carmen, har vært øyas viktigste inntektskilde siden oppstarten på 1960-tallet. Ved siden av turisme er landbruk en viktig næringsvei.

## Kommuner
Lanzarote er en del av provinsen Las Palmas. Den er inndelt i sju kommuner:
* Arrecife
* Haría
* San Bartolomé
* Teguise (med øya Isla de La Graciosa + fire mindre øyer)
* Tías
* Tinajo
* Yaiza

## Vulkaner
Lanzarote er kjent som en vulkanøy. Mellom 1700 og 1736 hadde mer enn 100 vulkaner utbrudd, og dekket over 50 kvadratkilometer av øya med lava. Siste utbrudd var i 1824. Grunnet lite regn er det lite botaniske vekster og dermed en fattig flora. Dette har resultert i at landskapet ser ut som om utbruddene var nylig. Vulkanen Timanfaya er fremdeles aktiv, men har ikke hatt utbrudd siden 1824.

## Klima

## Severdigheter

* El Golfo, lagune med grønt vann (alger)
* Timanfaya nasjonalpark
* La Cueva de los Verdes, Den grønne grotten/Las Verdes' grotter (Det er to teorier om grottenes navn: Fargen på grotteveggene og familienavnet til de historiske eierne av grunnen grottene ble oppdaget på: Familien Verde) 
* Los Jameos del Agua innredede grotter med konsertsal
* Rancho Texas, familiepark
* Puerto Calero, marina nær Puerto del Carmen
* Golfbanene i CöstaTeguise og Puerto del Carmen (18-hulls)
* El Grifo, vinhus med vinmuseum
* Femes, utsiktspunkt
* Haria, landsby
* Cæsar Manriques hjem
* Papagayostrendene
* Mirador del Rio, utsiktspunkt i nord med utsikt til bl.a. La Graciosa (liten øy)
* Jardin de Cactus, kaktuspark på øya

## Fotball
Det lokale laget UD Lanzarote spiller på tredje nivået i spansk fotball (Segunda B). 

## Eksterne lenker
* 
*  
* Lanzarote.org
* Nordisk forening Lanzarote  - offisiell hjemmeside
* Liste over alle plantearter på øya - *Flora de Canarias*
* Norsk nettavis for Lanzarote