open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Borgengården i Skien

**Borgengården i [[Skien]]** er en bygning som ligger på hjørnet av *Prinsessegata* og *Hesselberggata*. Den er bygget i en iøynefallende nybarokk stil og ble tegnet av arkitekten Finn Knudsen. 

Det var trelasthandler og industrigründeren Ole Halvorsen Holta (1851-1928) som lot villaen bygges i 1896. Holta var på den tiden direktør for trelastfirmaet Blakstad, Holta & Co i Skien og for Tinfos Papirfabrikk på Notodden. Arkitekt var Finn Knudsen fra Kristiania, Bygget ble oppført av den lokale byggmester Svend Sigurdsen og ble opprinnelig kalt Holtagården. 

I 1903 ble det oppført et mindre tårn på byggets vestfasade og en sideportal mellom hovedhuset og uthuset.  

Ole H. Holta trakk seg i 1908 ut av trelastvirksomheten i Skien og flyttet hjem til gården Tunga i Heddal etter at han allerede i 1894 hadde kjøpt seg inn i det konkurstruede Tinfos Papirfabrik AS. 

Holtas datter Gunhild var gift med Sigurd Ragnvald Borgen (1876-1934). De kjøpe villaen av Gunhilds far i 1924 for kr. 24.000,-. Bygget fikk da sitt nåværende navn. 

I 2019 ble Borgengården v/Ole Lerbrekk tildelt Kulturminnefondets nasjonale plakett. Plaketten utdeles til utvalgte prosjekter som har utmerket seg særskilt i bevarings- og formidlingsarbeid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Fra Skiens murarkitektur: Borgengården, Cappelens gate 2, arc! Besøkt 13. mars 2022
*''Gjev utmerkelse til Borgengården.'' Kulturminnefondet.no, 5. desember 2019. Besøkt 13. mars 2022
Arne Ileby

**Arne Ileby** (født 2. desember 1913, død 25. desember 1999) var en norsk fotballspiller fra Fredrikstad, kjent som en av de mestscorende i Norgesmesterskapet i fotball for herrer og fra landslaget.

Han var fra Frydenberg og spilte for Fredrikstad FK 1932-46 der han vant seks mesterskap: NM 1935 (en scoring), 1936, 1938 (en scoring), og 1940 (to scoringer).
Han vant Norgesserien 1937-38 og Norgesserien 1938–39.
Han var med på det tapende finalelaget i cupfinalen 1945 (en scoring, praktfullt fra dødlinjen),  samt i 1946 (en scoring).

Han tok jobben som oppmann i 1946 og var siden med i styre og stell og fikk mange utmerkelser for dette.
Ileby var med i troppen til OL 1936 med bronselaget, samt til VM 1938 i Frankrike.  Hans ene kamp fikk han i 1939 mot .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jamie Uys

**Jacobus Johannes Uys** (født 30. mai 1921 i Boksburg i Sør-Afrika, død 29. januar 1996 i Johannesburg), bedre kjent som **Jamie Uys**, var en sørafrikansk filmregissør.

Han debuterte som filmregissør i 1951 med den afrikaans-språklige filmen *Daar doer in die bosveld*. I løpet av sin karriere regisserte han tilsammen 24 filmer, deriblant:

* *[[Dingaka]]* (1965)
* *[[After You, Comrade]]* (1967)
* *[[Lost in the Desert]]* (Afrikaans versjon som *Dirkie*: 1969; Engelsk versjon som *Dirkie Lost in the Desert* / *Lost in the Desert*: 1969/1970)
* *[[Animals Are Beautiful People]]* (1974)
* *[[Gudene må være gale]]* (1979)
* *[[Funny People II]]* (1983)
* *[[Gudene må være gale II]]* (1989)

Uys mottok en *Grand Prix* på *Festival International du Film de Comedy Vevey* for *[[Gudene må være gale]]* i 1981, og i 1974 mottok han en *Hollywood Foreign Press Association*pris for beste dokumentar for *Animals Are Beautiful People*. Denne dokumentarfilmen tok for seg plante- og dyrelivet i Sør-Afrika, Namibia, Botswana og Zimbabwe, spesielt ørkenskapninger. Et av høydepunktene var noen elefanter, vortesvin, apekatter og andre dyr som gikk svimlende rundt etter å ha spist råtten, bedervet marulafrukt. 

Jamie Uys' største og mest kjente film var *[[Gudene må være gale]]*. Filmen er en komedie som handler om buskmannen N!xau som en dag finner en colaboks i Kalahari-ørkenen. Boksen hadde falt ut fra et fly, og siden den kom fra himmelen, trodde de den tilhørte gudene og måtte returneres. Filmen genererte en massiv suksess i USA, Japan, Europa og andre territorier, som førte til en mindre suksessfull oppfølger, *[[Gudene må være gale II]]*.

Uys døde av hjerteattak i 1996 i en alder av 74.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dogana

**Dogana** er en by i kommunen Serravalle helt nordøst i San Marino. Byen er den største i hele republikken med om lag 7000 innbyggere. 

Siden byen er såpass stor har det vært snakk om å gjøre den til en egen *castello*, kommune. 

Hovednæringen i byen er (bil)turister som stopper her på vei gjennom Italia. 

## Eksterne lenker
*
Tsjirinkotan

**Tsjirinkotan** (russisk: Чиринкотан) er ei liten vulkansk øy i Kurilene i Russland. Den er 6 km² stor og ligger 25 km fra Ekarma. Øya har en diameter på 3 km og en høyde på 724 meter over havet med en markant kaldera på 1 km i diameter. Øya har bratte fjellsider. Tsjirinkotan er fortsatt aktiv og det siste kjente utbruddet kom i 1986.

Administrativt hører øya til Sakhalin oblast.

## Kilder
*Tsjirinkotan på Global Volcanism Program
Tsjirip

**Tsjirip** er en vulkan som ligger sentralt på øya Iturup i Kurilene i Russland. Den ligger på Tsjiriphalvøya og består av to doble stratovulkaner, Tsjirip og Bogdan Khmelnitskij.

## Kilder
*Tsjirip på Global Volcanism Program
Movik (Nøtterøy)

**Movik** er et sted på sørøstspissen av Nøtterøy i Færder kommune. Tradisjonelt har stedet vært delt inn i en østre og vestre del, etter stedets to gårder. Movik grenser mot Brevik i øst og Buerstad i nord. Sør for Movik ligger Tjøme og Mågerø. Movik tilhører grunnkretsen Buerstad og delområdet Torød.

Området Movik utviklet seg til å bli et attraktivt eneboligområde i løpet av siste halvdel av det 20. århundre. Østre Movik gård ble i år 2000 kjøpt av familien John Fredriksen.

På en høyde i Movik er det ei gravrøys og et steingardgjerde fra bronsealderen/jernalderen som har status som freda kulturminne.

## Referanser
Storbjørnvatnet

**Storbjørnvatnet** er en innsjø øverst i Bjørnådalen i Vefsn kommune i Nordland. Litt øst for Storbjørnvatnet ligger Litlbjørnvatnet, som ligger 70 moh. og er 0,12 km². Fra Storbjørnvatnet renner Bjørnåga, ei sideelv til Vefsna, og fra Litlbjørnvatnet renner Litlåga, som munner ut i Bjørnåga ved Alsgården.

10. mai 1940 stod de siste kampene ved Storbjørnvatnet før Vefsndistriktet ble helt okkupert av tyskerne.  To nordmenn falt; det er reist et minnesmerke for disse på nordenden av vannet ved E6.


Fil:The tomb of Zmölnig-Krump-Meindl and Roislechner who fell at Storbjørnvatn 10. May 1940.jpg|Graven til bergjeger Martin Krump og Franz Meindl.
Fil:The tomb of Kugler, who fell at Storbjørnvatn 10th May 1940.jpg|Graven til bergjeger  Leopold Kugler.


## Referanser
Brevik (Nøtterøy)

**Brevik** er en gård og et sted på sørøstspissen av Nøtterøy i Færder kommune. Brevik grenser mot Movik og Buerstad i vest og Tømmereik, Nestvik og Stranda i nord. Øst for Brevik ligger Søndre Årøy og i sør ligger Tjøme og Mågerø. Brevik tilhører grunnkretsen Buerstad og delområdet Torød.

Navnet *Brevik* kommer av en dominerende bred vik som er plassert inn mellom Brevikodden og Junkerodden som heter Brevikbukta.

Det er registrert ei gravrøys fra bronsealderen/jernalderen på det høyeste punktet i Brevik.

## Referanser
Asbjørn Joensen

**Asbjørn Joensen** (1927–1993) var en færøysk yrkesskolerektor og politiker (Sj.).

Han var utdannet maskinist fra Københavns Maskinmesterskole fra 1951 og maskiningeniør fra Københavns Teknikum fra 1959. Han var rektor ved den tekniske skolen i Klaksvík fra 1966 til sin død.

Joensen var innvalgt i kommunestyret i Klaksvík fra 1966 til 1980, fra 1966 til 1972 som formann/borgermester. Han var styreformann i Føroya Kommunufelag fra 1966 til 1972 og hadde en rekke andre offentlige verv; blant annet styreformann i SEV fra 1978 til 1981, styreformann i Smyril Line og styreformann ved sykehuset i Klaksvík.

Joensen overtok i 1972 som minister for kommunal-, kultur- og skolesaker i Atli Dams første regjering etter sin partifelle og sambygding Sámal Petersen. Joensen satt til regjeringsskiftet etter valget i 1974, da Sjálvstýrisflokkurin gikk ut av regjeringen og Joensen ble innvalgt på Lagtinget fra Norðoyar. Joensen mistet sitt mandat ved valget i 1988, men gjenvant det ved valget i 1990. Han hadde sitt virke i Lagtingets finanskomité i mange år. I 1993 fikk han et hjerteinfarkt under et lagtingsmøte og ble innlagt på sentralsykehuset i Tórshavn, hvor han døde få dager senere.

## Referanser
Bjørnådalen

**Bjørnådalen** er et dalføre i Vefsn kommune. Dalen følger elva Bjørnåga et par mil sørover fra Mosjøen. E6 går gjennom dalen.  

I dalen og på åsene langs dalen ligger matrikkelgårdene gnr. 95 Alsgården, gnr. 96 Øvre Bjørnå, gnr. 97 Bjørnålia , gnr. 98 Granneset (Skogsåsen) , gnr. 99 Nedre Bjørnå (med Langjorda) og gnr. 100 Mosåsen. 

De fleste gårdene har aktiv landbruksdrift, mange med melkeproduksjon.

Tidlig på 1900-tallet ble det tatt ut kleberstein fra ey brudd i Bjørnådalen til restaureringen av Nidarosdomen i Trondheim.

## Referanser
Trondheims flagg

**Trondheims flagg** viser en gul rose på rød bunn. Flagget er et av Trondheim bys offisielle symboler og ble formelt godkjent av byens formannskap i 1989 og ved kongelig resolusjon samme år.

Nyperosen er Trondheims kommuneblomst. Det fins flere viltvoksende arter nyperoser i kommunen, deriblant kanelrose og kjøttnype. 

Trondheims- eller Tronhjems-rosen er en stilisert utgave som henter sine trekk fra disse. Allerede i middelalderen ble blomsten brukt i symbolsk form, blant annet som Olavssymbol, muligens som en gjengivelse av rosevinduet på Nidarosdomen. 

Den stiliserte trondhjemsrosen er en kopi av den engelske tudorrose. Flagget er utformet av professor Arne E. Holm.

Rosen opptrer tidligere i flere segl og faner i byen; på 1500-tallet finnes den på domkapitlets justissegl, og på 1600-tallet er den gjengitt på grønn bunn i borgerbevæpningens fane. På 16-1700-tallet kom den i bruk i flere laugsmerker, for eksempel for murerne, bakerne, gullsmedene og smedene. I kommunal sammenheng er det kjent at trondhjemsrosen fra 1689 ble brukt av brannvesenet. På 1700-tallet dukket den opp i byens segl i stedet for de tre hodene, i 1930 tok Trøndelagsutstillingen i bruk rosen.

Trondheimsrosen er så nært knyttet til Trondheim at Riksarkivet har gitt byen fortrinnsrett, selv om også en rekke andre kommuner ønsket å benytte rosen som våpenfigur. Staten har siden opphevet loven som krever kongelig godkjenning av kommunale flagg og våpen, etter råd fra Riksarkivet. Sørum kommunes våpen har en rød rose på gull skjold, etter Sudreimsættens våpen fra middelalderen.  


File:Trondheim City Hall Rådhuset (build 1895) Munkegata Munkegaten Trondheim Norway 2019-03-20 09463.jpg|«Trondhjemsrosen» på rådhuset i Trondheim


## Kilder
*Trondheim kommunes hjemmeside om Trondheimsrosen
*Trondheim kommunes hjemmeside om Trondheimsflagget
Bryologi

**Bryologi**  (av gresk: * bryon*, mose) er læren om moser, en gren av naturvitenskapen. 

Olof Celsius d.e. er regnet som grunnlegger av den svenske bryologien. Blant norske bryologer som har gitt ut mosefloraer er Per Størmer og Kåre Arnstein Lye.  

## Eksterne lenker
* Sjekkliste over norske moser
Heðin M. Klein

**Heðin Magni Kristin Súni Klein** (født 28. februar 1950 i Tórshavn) er en færøysk lyriker, oversetter, lærer og tidligere politiker (Tj.).

Han vokste opp i en fiskerfamilie ved Gjógv som sønn av Leivur Klein og Hanna Kristiansen. Farfaren Daniel Klein var også fisker og formann i Føroya Fiskimannafelag. Heðin M. Klein gikk realskolen og så lærerskolen i Tórshavn og arbeidet som lærer på Sandur 1972–1983 og ved Eysturskúlin i Tórshavn 1983–1998. Han var daglig leder ved skolebokforlaget Føroya Skúlabókagrunnur 1998–2004. I 2004 gikk han tilbake til en lærerstilling ved Eysturskúlin.

Klein ble innvalgt på Lagtinget fra Sandoy ved lagtingsvalget i 1974, bare 24 år gammel. Hans Marius Joensen møtte på Lagtinget da Klein ble medlem av Atli Dams tredje regjering med ansvar for fiskeri- og kommunalpolitiske saker etter valget i 1978. Klein trakk seg ut etter valget i 1980. Han var også medlem av kommunestyret på Sandur 1974–1979.

Heðin M. Klein har utgitt en rekke diktsamlinger, både egne verk og gjendiktninger fra andre språk. Kleins verker har blitt oversatt til en rekke språk, deriblant norsk. Han var formann Rithøvundafelag Føroya 1994–1997 og 2006–2007, og har representert forfatterlaget i Føroyska málnevndin. Han ble tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for skjønnlitteratur i 1985 og 2016.

## Bibliografi
* 1969 – *Væmingar og vaggandi gjálv*
* 1972 – *Flytifuglur: savn við útlendskum yrkingum*, med Steinbjørn B. Jacobsen
* 1983 – *Strandvarp*
* 1983 – *Sjón og seiggj eftir Erlend Patursson*, med Steinbjørn B. Jacobsen
* 1985 – *Ljóðsins ljós*
* 1987 – *Frostrósan og aðrar søgur*, med Kirsten Brix og Bergljót S. Joensen
* 1990 – *Ein vakran summardag*, oversettelse
* 1992 – *Fjørið mítt, ævintýrheimur*, med Bjørg Matras
* 1992 – *Okkurt óreint í kálinum*, oversettelse
* 1992 – *Faðir mín, Sólin*, med Rói Patursson, oversettelse
* 1993 – *Tá ið dýrini bardust*, oversettelse
* 1994 – *Veggjagrøs*
* 2004 – *Móti tøgnini*
* 2005 – *Nú ríður tú heim*, oversettelse av dikt etter Olav H. Hauge, Bókadeildin
* 2012 – *Vatnskorpur fyri tøgnina*. Egne dikt og oversettelser etter Paul Celan.
* 2014 – *Afturljóð - úrvaldar yrkingar 1969 til 2014*, Mentunargrunnur Studentafelagsins.
* 2014 – *Tala tú eisini*. Dikt etter Paul Celan.

## Referanser
Blekketjern

**Blekketjern** finnes flere steder i Norge:

* Blekketjern i Aurskog-Høland, ved Ovlien.
* Blekketjern i Aurskog-Høland, mellom Soot og Ovlien på Mangenskogen
* Blekketjern i Aurskog-Høland, ved Søndre Mangen.
Jóanis Nielsen

**Jóanis Nielsen** (født 17. september 1954 i Sandavágur) er en færøysk redaktør, lærer og tidligere politiker (Ff.).

Han gikk først i snekkerlære, men begynte senere i bankvesenet. Han var filialbanksjef for Føroya Banki på Vágar. Han har også vært finansfullmektig i det færøyske Sosialdepartementet. Han tok eksamen ved Føroya Læraraskúli i 1999. Fra 2003 underviste han ved folkeskolen i Sandavágur og Miðvágur. Siden 2013 har Nielsen vært redaktør for sin egen nettavis.

Nielsen var medlem av kommunestyret i Sandavágur 1981–1989 og 2001–2005, i perioden 1985–1989 som kommunestyrets formann/borgermester. Han var styreformann for den interkommunale samarbeidsordningen på Vágar 1981–1985. Nielsen møtte fast på Lagtinget for fiskeriminister Jørgen Niclasen 1998–2003, valgt fra Vágar, og satt i Lagtingets velferdskomité 1998–2003 og Lagtingets kulturkomité 1998–2002.

## Referanser
Nesparken

**Nesparken** er et populært friluftsområde like utenfor Moss sentrum ved Mosseelva og Vansjø. Området ble gjort om fra beitemark til parkanlegg gjennom dugnadsarbeid på begynnelsen av 1950-tallet. Den offisielle åpningen fant sted den 16. mai 1954. 

Senere ble det i parken bygget blant annet restaurant, dansegulv, hoppbakke og friluftsteater, men flere av disse er borte i dag. Flerbrukshallen Mossehallen, som ble åpnet i 1970, ligger ved hovedinngangen til parken.

Nesparken er totalt på 31 dekar, hvorav 28 dekar består av plener. Parken har 1396 meter med opparbeidet turvei.

Parken ble rustet opp på 1990-tallet og har i dag tre badestrender og gangbro over Mosseelva i retning Tykkemyr. Det er senere blitt etablert baner for putball, sandhåndball og sandvolleyball.

I Nesparken ligger Moss Vandrerhjem, et bygg som også inkluderer Speidernes Hus i Moss. Rundhuset, som tidligere huset restauranten, er tilholdssted for Moss Kajakklubb i dag. Klubben leier ut kanoer og kajakker.

Det finnes flere skulpturer i parken, blant annet «14-7-2006» av den danske kunstneren Kirsten Ortwed. Skulpturen er inspirert av meterorittnedfallet over Moss 14. juli 2006, og er en gave fra Sparebankstiftelsen DNB som en del av prosjektet Skulpturstopp.

Nesparken brukes flere ganger årlig som utendørs konsertarena. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Skulpturstopp i Moss
Dtn

**Delay Tolerant Networking**, DTN (engelsk for "forsinkelsestolerant nettverk") er en nettverksarkitektur som forsøker å løse de tekniske problemer som oppstår i ekstreme miljøer og situasjoner der man savner muligheter til konvensjonelle nettverk. DTN er ett asynkront nettverk der informasjonen sendes i "bundles", der en bundle er en frittstående informasjonsbærer som sendes i stafett mellom nodene i nettverket. DTN kan kjøres på flere ulike transportlag og teknikker, for eksempel routingsprotokollen PRoPHET.

## Relatert forskning

Noen forskningsprojekter som arbeider med DTN:
* The Delay Tolerant Networking Research Group
* Technology and Infrastructure for Developing Regions-projektet vid UC Berkeley
* DieselNet, forskningsprojekt vid University of Massachusetts, Amherst
* Interplanetary Internet Special Interest Group
* N4C Networking for Communications Challenged Communities: Architecture, Test Beds and Innovative Alliances
* Sámi Network Connectivity

## E-post lister

* dtn-interest -- Delay Tolerant Networking Interest List
* dtn-users -- dtn-users mailing list
* dtnbone is a low-volume list used to coordinate activities between node operators
* Sis-dtn -- SIS-Delay Tolerant Networking WG
Himtjern

**Himtjern** (eller **Himtjenn**) er et vann ved Ovlien på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Akershus.

## Kilder
*Kommunens kartgrunnlag

## Eksterne lenker
*  (myra nord for Himtjern)
Knut Sirevåg

**Knut Sirevåg** (født 26. august 1978) er en norsk tidligere fotballspiller. Han tilbrakte hele sin fotballkarriere i Bryne. Han spilte i forsvar.

I dag jobber Sirevåg som lærer ved Lye Ungdomsskule på Jæren. Han underviser i tysk, samfunn, musikk, KRLE og kroppsøving,

## Karriere som spiller

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Other Canon Foundation

***The Other Canon Foundation*** er et økonomisk senter og nettverk for heterodoks økonomisk forskning grunnlagt av Erik S. Reinert. Navnet henspiller til at det finnes en alternativ kanon til den rådende nyklassiske økonomien.

Veldig forenklet kan man si at nyklassikerne fokuserer på perfekt konkurranse og et marked i likevekt, mens The Other Canon handler mye om fordelen av konkurransefortrinn i et historisk perspektiv. En annen vesensforskjell er at det nyklassiske tenkesettet hovedsakelig er mekanistisk; The Other Canon har entreprenørskap og uforutsigbare menneskelige aktører i førersetet. Utgangspunktet for den vitenskapelige tilnærmingen til økonomifaget er gjennom mennesket produsenten i stedet for mennesket konsumenten i tillegg til at empiri og økonomisk historie tillegges stor vekt i teorier om utviklingsøkonomi i motsetning til nyklasissistene. For *The Other Canon Foundation* er *The Other Canon* navnet på «den andre linjen» som utfordrer hovedstrømmene i dagens økonomiske tenkning.

*The Other Canon* har utviklet seg med grunnlag i tenkere som Schumpeter, Keynes, Marx, tidlig Alfred Marshall, Adam Smith (særlig tankene i *Theory of Moral Sentiments*), Shackle og mange flere.

## Eksterne lenker
Hjemmeside for The Other Canon

Hjemmeside for arbeider av ''The Other Canon Foundation'' i samarbeid med Universitetet i Tallinn
Stavernsøya

**Stavernsøya** er ei øy i Larvik kommune i Vestfold fylke, beliggende utenfor Stavern. Øyas areal er 360 dekar. 

## Historie
I seilskutetiden på 1600- og 1700-tallet ble skuter klargjort og tømt for jord (ballast) på Stavernsøya.

Etter 1860 ble det anlagt moloer fra Stavernsøya til Citadelløya og til Torkildsøya. De ble også anvendt av tyskerne under den andre verdenskrig.

Festningshavna i nord var for eksempel basehavn for Peter Wessel Tordenskjold. En trolig forhenværende begravelsesplass eksisterer også på øya. Den er beliggende på sletta på nordsiden av Torkildsøya. Mellom den og Citadelløya ligger ei bukt som bærer navnet «Kjærgårdsbukta» etter at øya ble brukt som gravplass. Det heter seg slik at Tordenskjold begravde falne der. En stor bautastein ble oppført på stedet i 1980 til 200-årsjubileet for hans fødsel.

## Kikkut
Kikkut er toppen av den store kollen. Der har det eksistert såvel blokkhus, vakttårn som utsiktssted i århundrer. 

## Stavernsodden fyr
I 1874 ble Stavernsodden fyr anlagt på østsiden. I 1984 ble fyret automatisert og avfolket. Meteorologisk institutt har tidligere hatt fyret som feriested.

## Eiere
Grunnen har Festningsforvaltningen. Citadellet blir forvaltet av Statsbygg. Fyrstasjonen blir eid av Kystverket.

## Natur
Dyrelivet på Stavernsøya inkluderer fasaner, rådyr, frosk, mus, vånd, mink, gjøk, måker, biller, snegler og andre virvelløse dyr. Det har hendt at elg har svømt over, men senere svømt tilbake til fastlandet. Øya er lite dekket av skog, mest på grunn av at øya er av granitt. Gressletter og fjell dekker store områder av øya.  

## Kilder
**[[Østlands-Posten]]* 3. juli 2009. ØP fakta. Stavernsøya. 
*Praktfullt på Stavernsøya
FA-cupen 1960/61

**FA-cupen 1960/61** var den 80. sesongen av den engelske FA-cupen. Tottenham Hotspur slo Leicester City 2&ndash;0 i finalen.

## Tredje runde

## Fjerde runde

## Femte runde

## Kvartfinaler

## Semifinaler

### Omkamp

## Finale

## Referanser
VM i sandvolleyball 2009

**VM i sandvolleyball 2009**, på engelsk kalt for *The 2009 SWATCH FIVB Beach Volleyball World Championships*, ble arrangert i Stavanger fra 26. juni til 5. juli 2009.

Norge var det første land i Nord-Europa til å være vertskap. Stavanger har tidligere vært vert for ti arrangementer i verdensturneringen. Mesterskapet i 2009 var den syvende offisielle utgaven av mesterskapet etter at ti uoffisielle mesterskap hadde blitt arrangert, alle for øvrig holdt i Rio de Janeiro i Brasil. Det totale beløpet som kunne vinnes i 2009 var en million amerikanske dollar.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* US Broadcast
Philippe Kieffer

**Philippe Kieffer** (født 24. oktober 1899 i Port-au-Prince i Haiti, død 20. november 1962 i Cormeilles-en-Parisis i Frankrike var en fransk offiser og politiker. Han er mest kjent for sin innsats under andre verdenskrig da han opprettet og ledet commando-gruppen som i ettertid fikk hans navn. Han deltok i Operasjon Overlord. For sin innsats ble han Compagnon de la Libération.

## Tidlige liv
Kieffer ble født i Port-au-Prince i Haiti. Hans familie var fra Alsace. Han studerte ved École des Hautes Études Commerciales og ble bankdirektør i New York City.

## Starten av krigen
2. september 1939, i en alder av 40 år, meldte Kieffer seg til militærtjeneste. Han gikk inn i den franske marinen hvor han var reserveoffiser, en uke senere. Han tjenestegjorde på slagskipet «Courbet» og ved hovedkvarteret til den nordre flåten under slaget ved Dunkerque. 

Kieffer forlot London 19. juni 1940 og gikk inn i *Forces Navales Françaises Libres* den 1. juli 1940, på dagen den ble opprettet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Tsjikuratsjki

**Tsjikuratsjki** er den høyeste vulkanen på øya Paramusjir nord i Kurilene i Russland. Den er en relativt liten vulkan som ligger oppå restene av en høy vulkan fra pleistocen. Oksidert andesittisk aske dekker den øvre delen av den yngre kjeglen og gir fjellet en rød farge. Lavastrømmer fra Tsjikuratsjki har nådd havet og dannet nes på nordvestkysten. Vulkanen har en høyde på 1816 moh. 

## Kilder
*Tsjikuratsjki på Global Volcanism Program
Tsjornie Bratja

**Tsjornie Bratja** er to vulkanske øyer, *Tsjirpoj* og *Brat Tsjirpojev* (russisk for «Tsjirpojs bror») i Kurilene i Russland. De ligger mellom Simusjir og Urup. De to naboøyene ble kalt Tsjirpoj etter den største av de to.

De to øyene er omgitt av mange mindre holmer og i lag ble hele øygruppen kalt *Tsjernyje Bratia* (russisk for «svarte bror»). Tsjirpoj, den nordligste av de to øyene, har et areal på 21 km², mens Brat Tsjirpojev har et areal på 16 km². Mellom øyene ligger Snousundet. 

Vulkanen Tsjernoga er den høyeste vulkanstrukturen på øya Tsjirpoj og det høyeste punktet på øya med en høyde på 691 meter over havet. Den høyeste strukturen på begge øyene er på Brat Tsjirpojev der den 749 meter høye Brat dominerer øya. Brat har ikke hatt utbrudd i historisk tid. På en annen side blir vulkanen Tsjernoga regnet for å være aktiv.  

Øyene og de små holmene rundt er de eneste eksisterende delene av en delvis undersjøisk kaldera, som er 8–9 km bred. 

Brat Tsjirpojev er den sørligste av fem store stellersjøløvekoloniene på Kurilene. 

Administrativt hører øyene til Sakhalin oblast. 

## Kilder
*Tsjirpoj på Global Volcanism Program
*Geografisk data

## Eksterne lenker
* Sakhalin Oblast
Annecysjøen

**Annecysjøen** (fransk: *Lac d'Annecy*) er en innsjø i departementet Haute-Savoie i Frankrike.

Den er den nest største innsjøen i Frankrike etter Bourgetsjøen, bortsett fra den franske delen av Genfersjøen. Den er også kjent som «den reneste innsjøen i Europa» på grunn av strenge miljøreguleringer som ble innført i 1960-årene. Innsjøen er et populært turiststed, og blir blant annet brukt til bading og vannsport.

Innsjøen ble dannet for rundt 18&nbsp;000 år siden av store alpine isbreer. Den får vann fra mange mindre elver fra de omliggende fjellene (Ire, Eau morte, Laudon, Bornette og Biolon), og fra en kraftig undervannskilde, Boubioz, som munner ut i et dyp på 82 meter.

## Landsbyer rundt innsjøen

* Annecy
* Annecy-le-Vieux
* Doussard
* Duingt
* Lathuile
* Menthon-Saint-Bernard
* Saint-Jorioz
* Sevrier
* Talloires
* Veyrier-du-Lac

## Se også
* Faverges
* Montmin

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Le lac d'Annecy-Généralités (på fransk)
* Bilde av Annecysjøen og området rundt
* Bilde av Annecysjøen
Inkognitogata (Oslo)

**Inkognitogata** (1–37, 2–36) er en gate i Oslo som ligger ett kvartal bak Slottet. Den begynner i Uranienborgveien og følger Slottsparken hele veien i retning mot Oslofjorden, til Henrik Ibsens gate (tidligere Drammensveien).

Gaten har i overkant av 30 husnumre. Det meste av gaten består fremdeles av byvillaer som ble bygget på siste halvdel av 1800-tallet. De fleste er i dag bygget om til kontorlokaler. Ellers ligger Italias, Sør-Koreas og Sveriges ambassader her.

Villa Parafina, som er regjeringens representasjonsbolig, har inngang fra både Riddervolds gate og Inkognitogata. Den har adresse Parkveien 45. Ved siden av denne ligger statsministerboligen.

## Navnets opprinnelse
Allerede på 1700-tallet lå det et hus i skogen bak «Bellevue» som platået slottet i dag ligger på, het. Alleen opp til huset gikk helt fra det som i dag er Aker Brygge og man kan fremdeles se en liten del av den gjennom Dronningparken. Huset ble kalt Incognito («under ukjent navn») og var eid av Bernt Anker, som også eide Paléet som senere ble kongebolig i Christiania. Huset fikk antageligvis navnet fordi det var så bortgjemt.

## Historie etter 1840
Da Slottet var bygget ble det bestemt at det skulle bygges paléer i området rundt. Dette var begynnelsen på det som senere ble kjent som «Vestkanten». De aller fleste av disse villaene står fremdeles i dag, nesten alle er fredet og holdt i god stand. Etter som tiårene gikk og byen vokste ble noen av tomtene kjøpt opp av investorer som rev og bygget bygårder. I denne gaten skjedde det ikke med så mange adresser, i Oscars gate, ett kvartal vestover, er det meget få paleer som står igjen i dag.

## Trafikalt bilde
Inkognitogata er en forholdsvis rolig gate. Mellom Henrik Ibsens gate og Riddervolds gate er det ett kjørefelt i hver retning, ingen parkeringsplasser og spor for trikk. Mellom Riddervolds gate og Uranienborgveien er det enveiskjørt i østlig retning med parkeringsplasser.

## Gaten i dag
Gaten, fasadene og trærne, også til en viss del porter gjerder osv., er i dag fredet av Byantikvaren.

## Bygninger i uvalg

## Referanser

 
 

 


## Eksterne lenker
* 
* Listeførte bygninger på kartet
Eidsvåg Idrettslag (Molde)

**Eidsvåg Idrettslag** (stiftet 11. desember 1925) er et norsk idrettslag fra Molde kommune i Møre og Romsdal.

## Fotball
Eidsvågs A-lag i fotball for menn spilte i 3. divisjon til de rykket ned i 4. divisjon etter 2011-sesongen:

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Eidsvåg Fotball
Álvaro Negredo

**Álvaro Negredo Sánchez** (født 1985) er en spansk fotballspiller som fra den 30. juni 2024 er klubbløs.

Han har tidligere spilt for Rayo Vallecano, Real Madrid Castilla og .

Negredos posisjon på banen er angrep, og kallenavnet hans er «La fiera de Vallecas», som betyr *det ville dyret av Vallecas*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brignoles

**Brignoles** er en kommune i departementet Var i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur sørøst i Frankrike. Den er *[[sous-préfecture]]* (underprefektur) i Var, og har ca.  innbyggere.

Byen var sommerresidens for grevene av Provence. Slottet deres er fra 1200-tallet.

Byen er St. Louis av Toulouses (1274–1297) fødeby.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Biologisk pass

:*Biologisk pass må ikke forveksles med [[biometrisk pass]].*
**Biologiske pass** er et system utviklet av det internasjonale sykkelforbundet UCI i samarbeid med det uavhengige anti-dopingforbundet WADA, innført som et virkemiddel i kampen mot doping i sykkelsporten.

Passene er i realiteten en medisinsk profil for den enkelte rytter som inneholder resultatene av alle avlagte dopingprøver over en viss periode. Profilene forteller ikke hva en rytter eventuelt har misbrukt, men viser hvordan blodverdiene varierer. Ettersom det ikke finnes noen direkte metode for å spore blodoverføringer, er endringer i blodverdier over tid den eneste måten å avsløre bloddoping på.

Profilen kan dermed danne grunnlag for disiplinærsaker uten at det er funnet spor av ulovlige preparater. Passene gjelder i utgangspunktet kun for blodmanipulering, men kan også avsløre steroidemisbruk. Testing av slike veksthormoner avventer godkjennelse fra WADA.

Alle profesjonelle ryttere er underlagt programmet og er pliktig til å avlegge blod- og urinprøver i forbindelse med konkurranser, trening og forberedelser, året rundt også utenfor sesong. Disse testene blir tatt uten forvarsel, og rytterne har plikt til å opplyse hvor de befinner seg til enhver tid.

27. mai 2010 ble Francesco De Bonis som første syklist utestengt pga. uregelmessigheter i det biologiske passet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* UCIs sider om biologiske pass
1. etappe i Tour de France 2009

**Første etappe av [[Tour de France 2009]]** ble kjørt lørdag 4. juli og var en 15,5 km lang tempoetappe som gikk i Monaco. Storfavoritt Fabian Cancellara hadde bare tredje beste tid halvveis, men var 18 sekunder foran Contador i mål. Han hadde en gjennomsnittshastighet på 47,6 km/t. 

## Klatrepasseringer
### 1. klatring (Côte de Beausoleil)
4. kategori stigning etter 7,5 km

## Resultatliste

## Eksterne lenker
* Etappeside og resultater på Letour.fr
2. etappe i Tour de France 2009

**Andre etappe av [[Tour de France 2009]]** ble kjørt søndag 5. juli og var en 187 km lang etappe som gikk fra Monaco til Brignoles i Frankrike.

## Sammendrag
Et brudd bestående av Jussi Veikkanen, Stef Clement, Cyril Dessel og Stéphane Augé kom seg avgårde etter ca. 14 km, og opparbeidet seg en ledelse på fem og et halvt minutt. Utbryterne ble hentet inn en mil før mål. Feltet kom samlet til mål og det endte i en massespurt som Mark Cavendish vant.

## Sprint og klatrepasseringer

### 1. sprint (Nice)
Etter 27 km

### 2. sprint (Fayence)
Etter 91,5 km

### 3. sprint (Lorgues)
Etter 138 km

### 1. klatring (La Turbie)
3. kategori stigning etter 8,5 km. 

### 2. klatring (Côte de Roquerfot-les-Pins)
4. kategori stigning etter 49,5 km.

### 3. klatring (Côte de Tournon)
4. kategori stigning etter 81,5 km.

### 4. klatring (Col de l'Ange)
4. kategori stigning etter 129 km.

## Resultatliste

## Sammenlagtstilling etter etappen

## Eksterne lenker
* Etappeside og resultater på Letour.fr
Den nordiske rase

**Den nordiske rase** var en raseinndeling av mennesker hvor hvite mennesker («den hvite rase») (og ved dens forlengelse, folk i Europa) ble forsøkvis kategorisert og inndelt av antropologer på begynnelsen av 1900-tallet. Debatter om dette emnet er i dag hovedsakelig betraktet som ikke vitenskapelig (og dermed uten praktisk nytteverdi), men ideologisk. Ideologier som fremmer rasistisk overlegenhet hevder at den såkalte nordiske rase, da særlig germanske folk, består av nordiske overmennesker på grunn av en medfødt egenskap for lederskap, og underforstått en tilsvarende nedvurderinger av mennesker fra andre raser. 

Disse ideologiene, stundom kalt «nordisk tankegang» eller «nordisme», var rådende hovedsakelig på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet i Vest-Europa og i Nord-Amerika. Disse tankene hadde en betydelig innflytelse på nazistisk ideologi. Nazismen betegnet den såkalte nordiske rasen som «arisk».

Ved 1930-tallet kom det voksende kritikk mot den nordiske modellen i Storbritannia, USA og andre land. Blant annet hevdet den britiske historikeren Arnold J. Toynbee i boken *A Study of History* (1934) at ideologien ikke hadde noen mening da historien viste at de mest dynamiske sivilisasjoner i verden har oppstått fra kulturer bestående av mange folkeslag. I sørlige Europa fikk ideologien mindre innflytelse.

## Ripleys konsept om «en nordisk rase»
Teorien gikk ut på at europeere var delt inn i separate rasekategorier. I boken *The Races of Europe* (*De europeiske raser*, 1899) fremmet den amerikanske økonomen og raseteoretikeren William Z. Ripley (1867 – 1941) en tredelt rasemodell, som senere ble popularisert av den amerikanske advokaten og antropolgen Madison Grant. Den delte europeere inn i tre undergrupper: *Nordic* («nordisk»), *Alpine* («Alpene») og *Mediterranean* («Middelhavet»); det vil si nordlige, midtre og sørlige Europa.

Den såkalte nordiske rasen holder til i Nord-Europa, hovedsakelig (men ikke utelukkende) blant germansk-talende, og ble karakterisert ved høy høyde, slank bygning, lang skalle, et noe smalt ansikt, lys hud, skarpskårne ansiktstrekk, høye kinnben, smal og rett nese, rett eller svakt bølget (kan være krøllete i barndommen) lyst hår eller lyst brunt (kan mørkne med alderen og bli brunt/mørkebrunt), og dyptliggende blå, grå eller blågrønne øyne.

Grunnet forskjellig depigmentasjon, var det ikke uvanlig at folk fra den nordiske rase, som nazistene kalte den «ariske», hadde mørkt hår, selv om nazistiske propagandaplakater ofte avbildet den typiske «arier» som blond.

## Referanser


## Litteratur
* Lutzhöft, Hans Jürgen (1971): *Der Nordische Gedanke in Deutschland 1920-1940*. (Tysk) Stuttgart. Ernst Klett Verlag.

## Eksterne lenker
* Forskning.no: *[https://web.archive.org/web/20061002190605/http://www.forskning.no/Artikler/2006/september/1159299097.1 Den overlegne rase]*
Trine Folmoe

**Trine Folmoe** (født 1964) er en norsk maler og tegner. 

Hun gikk på Oslo Tegne- og Maleskole 1980, og var senere elev hos Odd Nerdrum fra 1983-85. Hun gikk på Statens kunstakademi 1985-89 og debuterte med en separatutstilling i Bergen Kunstforening 1989.

Folmoes tidlige arbeider var tydelig inspirert av hennes lærer Nerdrum, mens senere arbeider er i mer skulptural stil. Motivkretsen omfatter kvinneskikkelser og morsrollen, og menneskene er ofte plasserte i udefinerte omgivelser, med en løst skissert bakgrunn. 

I 2025 deltok hun i NRK-serien Portrettmesterskapet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Aftenposten: I det barokke hjørne 6. desember side 8
* trinefolmoe.no Hjemmeside
Ole Frederik Joensen

**Ole Fredrik Joensen** (1876–1964), på folkemunne kalt **Óli í Skúla**, var en færøysk kjøpmann og politiker (Sb.) fra Klaksvík. Han var Klaksvíks sognestyreformann og medlem av det færøyske Lagtinget.

## Liv og virke
Han var sønn av lærer Samuel Michael Joensen og hustru Marie Fredrikke Olsen i Klaksvík. Etter konfirmasjonen begynte han i handelslære ved kjøpmannsforretningen Jørgen Bech & Sønner i Klaksvík. Han giftet seg med Oluffa Olsen, datter av sysselmann, lagtings- og landstingsmann Clement Olsen.

Han etablerte i 1904 sin egen kjøpmannsforretning med fiskebåtrederi, eksport av klippfisk og saltfisk samt import av kull, tømmer og salt. Firmaet O.F. Joensen holdt til i Klaksvík og hadde filialer i flere andre bygder.

Han var medlem av sognestyret (senere kommunestyret) i Klaksvík 1906–1922. Fra Klaksvík ble utskilt som egen kommune i 1908 og til 1911, var han sognestyrets formann (borgermester). Han var også formann i 1920.

Joensen var innvalgt på Lagtinget fra Norðoyar 1924–1928, 1932–1946 og 1950–1954, valgt som sambandsmann. Georg L. Samuelsen beskrev ham som «så kongetro som noen kan huskes å ha vært», men «radikal i en viss god forstand». På Lagtinget arbeidet Joensen for utbygging av sykehusvesenet, sosialforsorgen og havnevesenet. Joensen tok initiativ til Færøyenes første statsgodkjente sykekasse i Klaksvík i 1905. Han var sykekassens formann i 20 år og ble en pådriver for et moderne sykehus på stedet. Han ble forstander ved sykehuset som åpnet i 1928.

### Æresbevisninger
Joensen ble utnevnt til ridder av Dannebrogordenen og tildelt Dannebrogordenens hederstegn.

## Referanser
Crispin Gurholt

**Crispin Anders Martin Leo Coulthard Gurholt** (født 18. januar 1965 i Oslo ) er en norsk billedkunstner, med bakgrunn som maler, scenograf og filmskaper.

Gurholt tok mesterbrev som tømrer som 23-åring, og begynte året etter på Einar Granum Kunstskole. Deretter Oslo Tegne- og Maleskole, en periode som elev hos Odd Nerdrum og Statens kunstakademi 1993-98. Samtidig med kunstakademiet studerte han ved New York University SCE Film School.

Han debuterte på Høstutstillingen allerede i 1993. Han har regissert musikkvideoene *Denim Demon* og *Get It On* for Turboneger, og har arbeidet med fotografi og performance. Hans stedsspesifikke installasjoner kalt *live photo* er nøye scenografert, preget av små, meningsbærende detaljer, og dokumenteres-gjenskapes fotografisk.

## Referanser
 

## Litteratur
* Utne, Janeke Meyer: *Crispin Gurholt. Live Photo Lillehammer*, med tekster av Achille Bonito Oliva og Janeke Meyer Utne, Oslo 2012
Årtusenets trønderbok

**Årtusenets trønderbok** var en litterær kåring som ble gjennomført i 2000 i regi av Norsk bibliotekforenings fylkeslag i Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag. Kåringen ble gjennomført gjennom stemmegivning i folkebibliotekene i Trøndelag, og nesten 1500 bibliotekbrukere ga sin stemme.

15 bøker var blitt forhåndsnominert av en jury bestående av professor Gunnar Foss, NTNU; konsulent Gro Spieler i Norsk forfattersentrum og bibliotekar Einar Rædergård ved Trondheim folkebibliotek. Det var i tillegg anledning til å stemme på egne ikke-nominerte favoritter.

Avstemningen pågikk fra juni til august, og *[[Adresseavisen]]* og NRK Trøndelag bragte sommerserier hvor de nominerte bøkene ble presentert. Adresseavisen gjennomførte flere av reportasjene som besøk til forfatternes hjemsted og intervju med ulike kjennere av forfatterskapet. NRK hadde fylkeslederen i NBF Sør-Trøndelag, Morten Haugen, som fast gjest gjennom programserien. 

## Bøkene, etter stemmetall
# Johan Falkbergets *[[Den fjerde nattevakt]]* (1923) – 480 stemmer
# Olav Duuns *[[Juvikfolket|I eventyre]]* (1921) – 182 stemmer
# Johan Bojers *[[Den siste viking]]* (1921) – 178 stemmer
# Snorre *[[Olav den helliges saga]]* (1200-tallet) – 94 stemmer
# Erlend Loe *[[Naiv.Super.]]* (1996) – 94 stemmer
# Torvald Sunds *[[Onkel Oskar|Onkel Oskars saueost]]* (1988) – 58 stemmer
# Agnar Mykles *[[Lasso rundt fru Luna]]* (1954) – 52 stemmer

Forfatteren Mildrid Ryan fra Steinkjer var ikke nominert, men fikk likevel 51 stemmer for boka *Men fuglene synger for alle*, utgitt på eget forlag.

Øvrige nominerte bøker var (i rekkefølge etter utgivelsesår) *[[Kongespeilet|Kongsspegelen]]* (ca. 1230, som ifølge juryen sannsynligvis er skrevet på Nærøy), Arne Dybfests *Ira* (1891); Kristofer Uppdals *[[Dansen gjenom skuggeheimen]]* (1911), Nini Roll Ankers *Huset i Søgaten* (1923), Peter Egges *[[Hansine Solstad]]* (1925), Magnhild Haalkes *[[Allis sønn]]* (1935), Olaf Bergs *[[Martin Kvennavika]]* (i utvalg, 1940) og Kristian Kristiansens *[[Adrian Posepilt]]* (1950). 

Andre ikkenominerte forfattere som fikk stemmer var Idar Lind, Bjarne Slapgard, Olav Gullvåg, Fredrik Skagen og Kim Småge.

## Kilder
* *Adresseavisen*; 28.6.2000 og 21.8.2000
Terje Moe (maler)

**Terje Moe** (født 16. oktober 1943 i Oslo, død 27. februar 2004 i Oslo) var en norsk maler. 

Moe var utdannet fra SHKS 1963–66 og med ett år på Statens kunstakademi 1968-69. han debuterte med separatutstilling i Kunstnerforbundet 1969. 

Han var en av deltagerne på den figurative utstillingen Romantikk i 1970, og fremsto som en av frontfigurene for den nye romantisk-realistiske retningen i billedkunsten. 

Fra 1976 malte han bymiljø, i en fotorealistisk stil, som forenklet motivene ved å fjerne overflødige element, som ved bruk av lys og skygge mettet bygningenes tekstur med atmosfære.

## Referanser
Liste over ordførere i Hadsel

**Liste over ordførere i Hadsel** er en liste over personer som har vært ordførere i Hadsel kommune.

*Kjell-Børge Freiberg, 2023–, H
* Aina Johanne Nilsen, 2020–2023, Senterpartiet
*Kurt Eirik Jenssen, 2019–2020, Sp
*Siv Dagny Aasvik, 2015–2019, Ap
*Kjell-Børge Freiberg, 2007–2015, Frp
*Reidar Johnsen, 2003 – 2007, Sp
*Ørjan Robertsen, 1999 – 2003, Ap
*Hugo Olsen, 1987 – 1999, Ap
*Ingegjerd Solum 1985 – 1987, Ap
*Dag Jostein Fjærvoll, 1979 – 1985, KrF
*John Kristiansen, 1975 – 1979, H
*Elnar Bårdsen, 1974 – 1975, Ap
*Trygve Pettersen, juli 1972 – desember 1973, Ap
*Egil Karlsen, juni 1972 – juli 1972, V
*Bjarne Bendiksen, 1968 – 1971, Ap
*Edmund Fjærvoll, 1960 – 1967, KrF
* Olav Dahl, herredsagronom, med varaordfører Ragnvald Pedersen (1945)
* O. Fjellstad (Ap) - vara Nelson Johnsen (Ap) (1934 – 1937)
* Håvard Hanssen - vara Peder Kjørstad (1928 – 1931)
* K. L. Leknes (Venstre) (1919 – 1928) - vara Thomas Ellingsen Kvitnes (socialist) (1919 - ?)
* Carl Martin Ellingsen (ukjent periode)
* Sofus Arctander, 1872–1878

## Referanser


## Kilder
* Edgar Hovland (2000). *Vi bygger videre* Hadsel bygdebok II ISBN 82-993564-2-3 kapittel 14
* Gunvald Krey (1989). «Ordførere i Hadsel», i: *Hofdasegl*, årbok for Hadsel historielag, s. 276–287.
Litteraturåret 1986

## Prisvinnere
* Carl Emil Englund-priset: Bernt Erikson
* Det Danske Akademis Store Pris: Henrik Stangerup
* Holberg-medaljen : Halfdan Rasmussen
* Litteraturfrämjandets stora romanpris: Sara Lidman
* Nobelprisen i litteratur: Wole Soyinka, Nigeria

## Hendelser
## Nye bøker
### Skjønnlitteratur
**[[A Matter of Honour]]* av Jeffrey Archer
**Anneksets hemmelighet* (*The Secret of Annexe 3*) av Colin Dexter 
**[[Barn av Andromeda]]* av George Johansson
**[[Bebådelsen]]* av Mare Kandre
**Colombus ankomst* av Lars Saabye Christensen
**[[Coq Rouge - Rød Hane]]* av Jan Guillou
**Dans som en sommerfugl – stikk som en bie* av Frode Grytten 
**De levendes land* av Carl Fredrik Engelstad 
**Det 7. klima* av Kjartan Fløgstad 
**[[Dvergen og isfuglen]]* av Roar Sørensen
**[[Howl's Moving Castle]]* av Diana Wynne Jones
**Hudløs himmel* av Herbjørg Wassmo
**[[Hvite niggere]]* av Ingvar Ambjørnsen 
**[[Johnny - en film]]* av Håkan Sandell
**Leo Africanus* av Amin Maalouf
**[[Lille Orlando]]* av Finn Carling
**[[Livet på Gården. Lillebror och Fåren]]*, Marit Paulsen
**[[The Mirror of Her Dreams|Mirror of Her Dreams, The]]* av Stephen R. Donaldson
**Mørk himmel over Puerto Bravo* av Tore Hamsun 
**[[Nullpluss]]* av Gert Nygårdshaug
**[[Pakkis (roman)|Pakkis]]* av Khalid Hussain
**[[Regnbågen har bara åtta färger]]* av Peter Pohl
**[[Ord och avsikt]]* av Jan Myrdal
**[[Robot Dreams]]* av Isaac Asimov
**[[Rosor från döden]]* av Jan Mårtenson
**[[Rød storm]]* *Red Storm Rising* av Tom Clancy
**[[Sammansvärjningen (bok)|Sammansvärjningen]]* av Olle Häger
**[[Självklart, Sune]]* av Anders Jacobsson og Sören Olsson
**[[Skammens barn]]*  
**[[Statsrådets klipp]]* av Bo Baldersson
**Turistsesong* (*Tourist Season*) av Carl Hiaasen
**Åsteder* av Lars Saabye Christensen

### Sakprosa
**[[The Blind Watchmaker|Blind Watchmaker, The]]* av Richard Dawkins
**Den usynlige død og andre essays* av Trond Berg Eriksen 
**I, Tina*  selvbiografi av Tina Turner 
**[[Sverige i imperialismens nät]]* av CH Hermansson

## Fødsler
* 1. januar – Viktorija Amelina, ukrainsk forfatter og aktivist (død )

## Dødsfall

## Referanser
Manusforfatter

En **manusforfatter** er en person som skriver manuskript for film, TV eller scene. Manusforfatteren kan enten basere sitt manus på en annen forfatters verk ved å bearbeide en roman til dramaform, eller skrive sin egen originale historie.

En forfatter som skriver for sceneproduksjoner kan i tillegg benevnes dramatiker. Men dersom teksten er en bearbeiding eller tilrettelegging av en annen forfatters originaltekst, benyttes som regel betegnelsen manusforfatter.

## Manusbanken
En oversikt over norske manusforfattere og deres verker kan finnes i Manusbanken, som er et digitalt arkiv for alle norske manus som er skrevet for teater, film, radio og tv.

## Eksempler på bruk av begrepet
Aftenposten 24. november 2011: *Innspillingen av «[[Halvbroren]]» nærmer seg slutten. Kun 13 dager gjenstår.* (---) *Det tok dem ett år å finne crewet som i dag inneholder blant annet Nicolai Cleve Broch, Agnes Kittelsen, Frank Kjosås, Ghita Nørby, Jon Øigarden og Marianne Nielsen. Manusforfatter er [[Mette Marit Bølstad]]. Regissør er Per-Olav Sørensen*. Glåmdalen 10. juli 2013:*Et musikaldrama skal filmes i en bygård på Kampen.* (Bildetekst:) *Manusforfatter Per Olav Sørensen (bak) i en bakgård på Kampen med Halvdan Sivertsen, Frank Kjosås, Haddy N?yie, Marion Ravn, Kjersti Elvik, Magnus Grønneberg og Jan Eggum*.Aftenposten 8. november 2013:*Fire kvinnelige produsenter inntar filmstøttetoppen med 303 millioner kroner til å lage film. Men det har ikke gitt oss flere kvinnelige regissører og manusforfattere*.

## Utdanning (utvalg)
Det er ikke noe formelt krav til utdanning for å kunne kalle seg manusforfatter eller arbeide som manusforfatter. Likevel har noen utdanningsinstitusjoner valgt å utarbeide studietilbud for personer som ønsker å spesialisere seg i å skrive manus.

I Norge tilbyr (per 2018) Høyskolen Kristiania et treårig bachelorstudium i studieretningen «Manus».

## Se også
* Dramatiker
* Forfatter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lynda Bellingham

**Lynda Bellingham** (født 31. mai 1948 i Montréal, død 19. oktober 2014 i London) var en kanadiskfødt britisk skuespiller. Bellingham var kanskje best kjent i England for å ha vært en paneldeltaker i TV-programmet *Loose Women*. Hun var også kjent for sine roller som Faith Grayshot i *Second Thoughts* og Helen Herriot i *All Creatures Great and Small*.

## Biografi
Hun ble født i Montréal ettersom hennes far jobbet i flyselskapet BOAC, men hun vokste opp i Aylesbury i Buckinghamshire i England og var elev ved Aylesbury High School. To ganger på 1960-tallet opptrådte hun i teaterfestivalen Pendley Open Air Shakespeare Festival. Hun fikk sitt gjennombrudd som sykepleier i en såpeopera for ITV på 1970-tallet, *General Hospital*. Hun var toppløs i hennes rolle som *Confessions of a Driving Instructor*.

Hennes mest kjente rolle var på 1980-tallet var James Herriots drama *All Creatures Great and Small* (hvor hun var den andre skuespilleren som framstilte Helen Herriot da hun erstattet Carol Drinkwater) og situasjonskomedien *Second Thoughts*, og dens oppfølger *Faith in the Future*.

Hun spilte i Doctor Who-seiren på 14 deler *The Trial of a Time Lord* (1986) som forhørsdommer. I 1989 var hun Gleb Panfilovs *The Romanovs: A Crowned Family* hvor hun framstilte keiserinne Alexandra av Hessen-Darmstadt.

Fra 2000 til 2004 framstilte Bellingham den lidenskapelige regnskapsføreren Pauline Farnell i *At Home with the Braithwaites* sammen med Amanda Redman og Peter Davison. I flere måneder i 2004 hadde hun en gjentagende rolle i *The Bill* som den slyngelaktige Irene Radford.

I 2007 var Lydna Bellingham en del av panel i prateprogrammet *Loose Women*, men også en minneverdig rolle i ITV-komedien *Bonkers* hvor hun var fru Wadlow, en hjemmeværende, mannfolkgal forstadshustru som forførte naboens tenåringsgutt og gjorde ham om til en gigolo. Senere det samme året hadde hun en gjesteopptreden i TV-episodene av *Love Soup* og *Robin Hood*.

I oktober 2007 var hun i skuespillet *Vincent River* i Trafalgar Studios i London. Hennes framstilling fikk god kritikk, og det var snakk om at stykket skulle flyttet til Broadway. Fra september 2008 har hun spilt rollen som Chris Harper i sceneframførelsen av *[[Calendar Girls]]*.

Bellingham ble i nyttårslisten for 2014 utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire.

## Personlig liv
Bellingham har vært gift tre ganger, først til film- og teaterprodusenten Greg Smith; deretter til Nunzio Peluso i årene 1981&ndash;1996 som hun fikk to sønner med; og hun giftet seg med sin samboer, den spanskbaserte børsmegleren Michael Pattemore, den 31. mai 2008 da hun fylte 60 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*