open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Terrazzo

**Terrazzo** er tradisjonelt sett en type betong som består av sement, vann, knust naturstein og som regel også pigment. Overflaten på den herdede overflaten slipes slik at mosaikken dannes. Uten avbrudd kan den støpte, slipte og jevne overflaten strekke seg ut uendelig langt. Den kalles også sementmosaikk, kunstbetong eller kunststein. Terrazzo kan man også få som fliser i ulike formater. Benyttes gjerne i bygg hvor det er hard belastning og man samtidig ønsker en tidløs og lettstelt overflate, som ved kjøpesentre, vestibyler, trapperom, terminaler etc.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stade Geoffroy-Guichard

**Stade Geoffroy-Guichard** er et stadion i Saint-Étienne i Frankrike.  Det er hjemmebanen til fotballaget AS Saint-Étienne, men har også blitt brukt til kamper i rugby union.  Stadionet har blitt oppgradert i forbindelse med EM i fotball 2016 og kapasiteten ble økt fra  til .  Stadionet var opprinnelig reserve for EM, men ble fikk endret status siden det er 24 lag med i EM og dermed flere kamper.

## Historikk
Stadionet ble bygget på et landområde som ble gitt av Geoffroy Guichard som stiftet fotballklubben AS Saint-Étienne.  Det ble offisielt åpnet i september 1931.  Det var opprinnelig løpebane rundt gressmatta, men denne ble fjernet i 1956 under oppgradering av stadionet.  Det var tidligere bare fire seksjoner med åpne hjørner, men det ble bygget tribuner i alle fire hjørnene for å øke kapasiteten for EM i fotball i 2016.

## Større idrettsarrangementer
### VM i fotball
Stadionet ble brukt under VM i fotball 1998, da fem gruppespillkamper og én åttendedelsfinale ble spilt her.

### EM i fotball
Under EM i fotball 1984 ble det spilt to kamper i gruppespillet på stadionet.

Ved EM i fotball 2016 ble det spilt tre gruppespillkamper og én åttendedelsfinale her.

### VM i rugby union
I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union.  Tre gruppespillkamper ble spilt på Le Chaudron.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Stadionet offisielle hjemmeside (fransk) 
* Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
*
Sven Vintappares torg

**Sven Vintappares torg** er et lite torg i Gamla stan i Stockholm. Plassen ble anlagt på slutten av 1700-tallet, da den ble brukt som snuplass for brannkorpsets hestevogner. Plassen ligger mellom kvartalene Alcmene og Amphitryon, og var frem til 2002 navnløs.

## Historie
Torget er begrenset i sør av Didrik Ficks gränd og i nord av Sven Vintappares gränd. Fra sistnevnte fikk plassen navnet. «Sven» viser trolig til vintapperen Sven Staffansson. Han er nevnt i Stockholms tänkeböcker i forbindelse med eiendomshandler og var grunneier i Alcmene-kvartalet.

Torget ble bygget etter et forslag av byarkitekt Johan Eberhard Carlberg (1683-1773), for å opprette plasser i byen hvor brannvesenet kunne snu med hest og vogn uten å spenne fra vognene. Tiltaket skulle lette brannslukking og gi bedre tilgjengelighet i de trange smugene, og dermed bedre brannsikkerheten på Stadsholmen.

Den lille snuplassen ble opprettet ved riving av den midtre eiendommen. Det var et hus fra 1500-tallet der kong Erik XIVs rådgiver Jöran Persson hadde bodd i 1560-årene. Det nye torget delte Alcmene-kvartalet i to. Den nordlige delen fikk senere det nye navnet Amphitryon-kvartalet mens den sørlige har beholdt sitt opprinnelige navn. Lignende snuplasser ble også opprettet i nærheten av Gåstorget så vel som på Tyska brunnsplan og på Brända tomten. Plassen er ikke tegnet inn på Peter Tillaeus' kart fra 1733 og ikke på Jonas Brolins kart fra 1771. Ved torget ligger *Hotel Sven Vintappare*.

## Kilder
* Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986). *Stockholms gatunamn: innerstaden*. Monografier utgivna av Stockholms stad (opptrykk av del av 1. opplag). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget, Side 58, Libris 7269073. ISBN 91-38-90777-1
* Hasselblad, Björn; Lindström, Frans (1979). *Stockholmskvarter: vad kvartersnamnen berättar*. Stockholm: Almqvist & Wiksell / Geber. Side 12. Libris 7219146. ISBN 91-20-06252-4
* Peter Tillaeus' kart fra 1733
* Jonas Brolins kart fra 1771
Årets fugl

***Årets fugl*** er en årlig norsk begivenhet i regi av BirdLife Norge (tidligere Norsk Ornitologisk Forening), der organisasjonen velger ut en fugleart som får spesielt fokus for det året den representerer. Begivenheten har pågått siden 1992, og valg av art foregår etter forhåndsdefinerte kriterier, som at fuglen som velges «bør være mulig å treffe på i størstedelen av landet».

Hvor mye fokus den enkelte valgte arten blir gitt kan imidlertid variere noe, men det er vanlig at den får en artikkel i medlemsbladet *[[Vår Fuglefauna]]* og en informasjonskampanje overfor media. Vanligvis går det også ut en oppfordring til de lokale avdelingene i BirdLife Norge om å drive hekkefugltakseringer. Neste års «Årets fugl» velges gjerne på forvinteren året før.

Ærfugl (*Somateria mollissima*) fikk i 1992 æren av å være første art som ble valgt til «Årets fugl» i Norge. Vipe (*Vanellus vanellus*) er hittil eneste art som har blitt valgt til «Årets fugl» to ganger, først for 1994 og deretter igjen for 2012. Dette ble begrunnet slik: .

## Årets fugler

Artiklene om artene kan leses på BirdLife Norges hjemmeside (lenke nederst på denne siden). Artiklene under er i regi av Wikipedia.
 

* 1992 Ærfugl 
* 1993 Jaktfalk
* 1994 Vipe
* 1995 Låvesvale
* 1996 Svarthvit fluesnapper
* 1997 Fossekall
* 1998 Hønsehauk
* 1999 Kråke
* 2000 Linerle
* 2001 Stær
* 2002 Fiskemåke
* 2003 Gråspurv
* 2004 Lirype
* 2005 Sanglerke
* 2006 Terne
* 2007 Gjøk
* 2008 Hubro
* 2009 Brushane
* 2010 Sandsvale
* 2011 Hettemåke
* 2012 Vipe (andre gang)
* 2013 Lomvi
* 2014 Fjellvåk
* 2015 Havelle
* 2016 Gravand
* 2017 Taksvale
* 2018 Tjeld
* 2019 Storspove
* 2020 Lappspurv
* 2021 Gulspurv
* 2022 Rødstilk
* 2023 Tårnseiler
* 2024 Gråmåke
* 2025 Granmeis
* 2026 Gråspurv

## Referanser




## Eksterne lenker
* «Årets fugl», BirdLife Norge (tidligere Norsk Ornitologisk Forening)
Elly Christiansson

**Elly Alfhild Matilda Christiansson** (født 17. mai 1916 i Norge, død 24. november 2004 i Stockholm) var en norskfødt svensk skuespiller.

Hun debuterte i 1940 i *[[Stora famnen]]* og kom til å medvirke i fjorten svenske filmer.

## Filmografi
* 1940 – *[[Stora famnen]]*
* 1940 – *[[En sjømann til hest]]*
* 1940 – *[[Blyge Anton]]*
* 1941 – *[[Ung dame med tur]]*
* 1941 – *[[Lynreporteren]]*
* 1941 – *[[Ektemenn kan temmes]]*
* 1941 – *[[Mot fremtiden]]*
* 1943 – *[[Kvinner i fare]]*
* 1943 – *[[I dag blir min mann gift]]*
* 1943 – *[[En melodi om våren]]*
* 1944 – *[[Lykkelige timer]]*
* 1944 – *[[På farlige veier]]*
* 1945 – *[[Hans majestet får vente]]*
* 1956 – *[[Egen inngang]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
O-fuda

**O-fuda** (japansk: 御札 eller お札) er en amulett eller en talisman (護符, gofu; også kalt 神符, shinpu) for husholdninger, som blir utgitt av et Shintotempel, og som henges i huset for beskyttelse. Den er laget ved å skrive inn navnet på en kami og navnet på Shintotempelet som den representerer. Amuletten kan være av papir, tre, klær eller metall.

## Litteratur
*Nelson, Andrew N., *Japanese-English Character Dictionary*, Charles E. Tuttle Company: Publishers, Tokyo 1999, ISBN 4-8053-0574-6
*Masuda Koh, *Kenkyusha's New Japanese-English Dictionary*, Kenkyusha Limited, Tokyo 1991, ISBN 4-7674-2015-6
Not While I’m Around

«**Not While I'm Around**» er en låt fra Stephen Sondheims musikal *[[Sweeney Todd (musikal)|Sweeney Todd]]*. Det er en duett mellom unggutten Tobias Ragg og Mrs. Lovett. *Sweeney Todd* hadde urpremiere på Broadway i 1979, og har senere også blitt vist i Norge.

Sangen har blitt sunget av en rekke skuespillere og artister, blant annet av Ken Jennings og Angela Lansbury (for urpremieren i 1979) og Helena Bonham Carter og Edward Sanders (for filmen *[[Sweeney Todd – Demonbarbereren fra Fleet Street]]* fra 2007). Sangeren Barbra Streisand spilte også inn en versjon av låten for studioalbumet *[[The Broadway Album]]* i 1985. Sangen ble sunget av Blaine Anderson (Darren Criss) i musikalserien *[[Glee]]*, etter at kjæresten Kurt (Chris Colfer) blir slått bevisstløs.

## Bruk i musikalen
Fru Lovett ansetter den hjemløse guttungen Tobias i kjøttpaibutikken hun eier. Tobias er skeptisk til Sweeney Todd som fru Lovett har forelsket seg i, og sverger med denne sangen å beskytte henne. Hun er som en morsfigur for han, men det viser seg senere at hun kanskje ikke var like snill som Tobias først trodde.

## Anmeldelser
*[[Variety]]* kalte låten «øm og hjemsøkende» og skrev at Tobias «for et øyeblikk blir [fru Lovetts] surrogatsønn». *[[Rolling Stone]]* anmeldte filmen i 2007 og skrev at Helena Bonham Carter «gir frysninger i «Not While I'm Around», en hengivenhetens ballade som hun synger til sin unge elev Toby før hun dreper ham».

## Referanser


## Eksterne lenker
*  (versjonen til Barbra Streisand)
Ingeborg Steffens

**Ingeborg Steffens** (født 3. oktober 1907 i Kristiania, nåværende Oslo, død 27. april 1982) var en norsk skuespiller.

Hun var engasjert ved Det Nye Teater 1930–1947. Steffens filmdebuterte i 1951 i Astrid Henning-Jensens *[[Kranes konditori]]* og medvirket deretter i  *[[Ukjent mann]]* (1951) og *[[Andrine og Kjell]]* (1952).

Steffens var datter av generalmajor William Steffens (1880–1964) og Anette Eger (1884–1944). Hun var gift med skuespilleren Georg Richter i hans første ekteskap.

## Filmografi
* 1951 – *[[Kranes konditori]]*
* 1951 – *[[Ukjent mann]]*
* 1952 – *[[Andrine og Kjell]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ingeborg Steffens i Scenewebarkivet
*
Pavel Vrba

**Pavel Vrba** (født 6. desember 1963) er en tsjekkisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for FC Trinity Zlín.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ungdommens ret

***Ungdommens ret*** er et kort dansk stumfilm fra 1911 i regi av Robert Dinesen. Manuset ble skrevet av Alfred Kjerulf. 
## I rollene
* Valdemar Psilander - Hoffjegermester Søtoft
* Zanny Petersen - Else, hoffjegermesterens datter
* Else Frölich - Frk. Engelke, Elses selskapsdame
* Robert Dinesen - Ove Søtoft, hoffjegermesterens sønn
* Einar Zangenberg - Kammerjunker von Plessen
* Aage Hertel
* Axel Boesen
* Otto Lagoni
* Ella la Cour
* Axel Mattsson
* Birger von Cotta-Schønberg

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sōkauniversitetet

**Sōkauniversitetet** (japansk: 創価大学), forkortet **Sodai** (創大) er et privat elite-universitet som befinner seg i Hachiōji, Tokyo. Det ble åpnet i 1971 for lavere grads studenter, mens skolen for høyere grads studenter åpnet i 1975. Universitetet ble grunnlagt  av Daisaku Ikeda, den tredje presidenten i nichirenbuddhistiske organisasjonen Sōka Gakkai.

Siden grunnleggelsen, har mer enn 50 000 studenter fullført sin utdannelse ved universitetet. Det har 8 fakulteter og 8 143 studenter per 3. mai 2015.

## Referanser
Johan Koa

**Johan Koa** (født 5. januar 1867, død 13. juni 1940) var gårdbruker på gården Koa i Inderøy og ordfører i Røra kommune 1917–1934. Han representerte Venstre. Med 18 års tjeneste var han den lengstsittende ordføreren i Røra kommunes 55 årige historie. 

Johan Koa satt i det første kommunestyret for Røra, som ble konstituert i desember 1906, og han var varaordfører fra 1912. Han var også styremedlem i Inderøy Sparebank, og medlem av rådet for avisen *[[Inntrøndelagen]]*.

Faren Tørres Olsen (1814-1868) døde før Johan var fylt 2 år, og ved folketellingen i 1875 står Johan som eier av gården Koa. Moren Maren Johansdatter (1828-1910) giftet seg igjen med Tørres' bror Iver Olsen (1820-190?). Johan tok over drifta av gården i 1895. Han gikk på Statens Skogskole Steinkjer 1885–86.

Johan Koa var ugift og barnløs. Søsteren Tale var også ugift og var husbestyrer hos broren. Søsteren Berntine gifter seg med Elisæus Bragstad på Sandvollan. Hun ble mor til ordfører Sivert Bragstad, og svigerinne til folkehøgskolerektor og ordfører i Sparbu Johannes Bragstad, jurist og ordfører i Levanger Peder Martin Bragstad, fylkeslege Kristian Bragstad og elektroteknikkprofessor Ole Sivert Bragstad. Sivert overtok gården Koa.   

## Referanser
Leonid Slutskij (fotballspiller)

**Leonid Viktorovitsj Slutskij** (født 4. mai 1971) er en russisk tidligere fotballspiller og trener som er hovedtrener for FK Rubin Kazan.

Den 3. desember gikk han av som manager for Hull City AFC.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Harald Aimarsen

**Harald Aimarsen** (1881–1961) var en norsk skuespiller. Han var blant annet virksom ved Det Nye Teater i Oslo og spilte i flere filmer mellom 1919 og sin død.

## Filmografi
* 1919 – *[[Synnöve Solbakken (1919)|Synnöve Solbakken]]*
* 1934 – *[[Synnöve Solbakken (1934)|Synnöve Solbakken]]*
* 1938 – *[[Bør Børson Jr. (film 1938)|Bør Børson Jr.]]*
* 1941 – *[[Den forsvundne pølsemaker]]*
* 1943 – *[[Den nye lægen]]*
* 1946 – *[[Englandsfarere]]*
* 1947 – *[[Sankt Hans fest (film)|Sankt Hans fest]]*
* 1949 – *[[Gategutter]]*
* 1951 – *[[Kranes konditori]]*
* 1952 – *[[Andrine og Kjell]]*
* 1952 – *[[Trine!]]*
* 1954 – *[[Kasserer Jensen]]*
* 1955 – *[[Det brenner i natt]]*
* 1955 – *[[Trost i taklampa (film)|Trost i taklampa]]*
* 1955 – *[[Barn av solen]]*
* 1956 – *[[Kvinnens plass]]*
* 1957 – *[[På slaget åtte]]*
* 1958 – *[[Bustenskjold]]*
* 1959 – *[[Herren og hans tjenere]]*
* 1960 – *[[Millionær for en aften]]*
* 1961 – *[[I faresonen]]*
* 1961 – *[[Bussen (1961)|Bussen]]*
* 1961 – *[[Hans Nielsen Hauge (film)|Hans Nielsen Hauge]]*

## Fjernsynsteatret
* 1960: *[[Ungen (TV)|Ungen]]*
* 1961: *Går ut i kveld*
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anghel Iordănescu

**Anghel Iordănescu** (født 4. mai 1950) er en rumensk tidligere fotballspiller og fotballtrener. 

Fra 2008 til 2012 var han medlem av Romanias Senat, først som medlem av Det sosialdemokratiske partiet, og fra 2011 som uavhengig.
## Referanser

## Eksterne lenker
*
Rännarbanan (gangtunnel)

**Rännarbanan** er en gangtunnel mellom Riksdagshuset i Stockholm på Helgeandsholmen og Kanslihuset på Stadsholmen i Gamla stan, som delvis går under Stallbron.

I forbindelse med ombygging av Riksdagen ble Stallbron komplettert med en innglasset gangbro der allmenheten ikke har adgang. Det opprinnelige konkurranseforslaget for renovering av Riksdagen, utarbeidet av AOS Arkitekter, foreslo en klimabeskyttet høy bro over Stallkanalen som ga en direkte forbindelse mellom Kansellihuset og plenumssalen i Riksdagen. En høy bro i dette bevaringsverdige miljøet møtte mye motstand, og i den etterfølgende behandling ble broforslaget sløyfet, og erstattet med den nåværende forbindelse, tegnet av arkitekt Torbjörn Olsson. Endringen medførte en anslått økning av gangtiden fra riksdagsmedlemmenes kontorer til plenumsalen med omtrent ett minutt.

Navnet kommer fra en *[[representant|riksdagsledamot]]* som *ränner (løper)* mellom kontorene i Kanslihuset i Gamla stan og plenumssalen på Helgeandsholmen. Når riksdagsmedlemmene skal ned for å avgi stemme ringes det med en klokke som høres over hele Riksdagen, og de har da de seks minutter til å komme seg på plass.

Navnet kommer fra den historiske Beridarebanan på Norrmalm.

## Kilder
* , s. 66-68
Hans vanskeligste rolle

***Hans vanskeligste rolle*** er et dansk stumfilm fra 1913 regissert av August Blom. Hovedrollene spilles av tyske Ferdinand Bonn og norske Else Frölich.

## Handling
Linda forelsker seg i skuespilleren Kurt Barner, som spiller rollen som Hamlet.

## Rolleliste
* Else Frölich – komtesse Linda
* Ferdinand Bonn – Kurt Barner, skuespiller
* Robert Dinesen – grev von Pfalz
* Henny Lauritzen – grevinne Bernburg, komtessens mor
* Anton Gambetta Salmson – grev Bernburg, komtessens far
* Alma Hinding
* Frederik Buch
* Frederik Jacobsen
* Axel Boesen
* Agnes Lorentzen
* Ingeborg Olsen
* Zanny Petersen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jason Gould

**Jason Emanuel Gould** (født 29. desember 1966 i New York) er en amerikansk skuespiller, forfatter, sanger og regissør. Gould er sønnen til sangartisten og skuespilleren Barbra Streisand og skuespilleren Elliott Gould. Han sang duetten «How Deep Is the Ocean» med Streisand til albumet hennes *[[Partners]]* i 2014.

Gould har medvirket i flere filmer, men har arbeidet mest bak kamera. Han kom ut som homofil i 1991.

## Filmografi

## Diskografi
* **EP**
* 2012: *Jason Gould*

* **Album**
* 2017: *Dangerous Man*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Gianni De Biasi

**Giovanni «Gianni» De Biasi ** (albansk: Xhani De Biazi; født 16. juni 1956 i Sarmede) er en italiensk-albansk tidligere fotballspiller og fotballtrener. Han var trener for  fra 2011 til 2017. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Strand I kraftverk

**Strand I kraftverk** er et vannkraftverk ved Hjartsjåvatnet i Hjartdal kommune i Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 106 meter i en liten bekk.

Installert effekt er 4 kW. Årsproduksjon er 0,014 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Bergliot Husberg

**Bergliot Husberg** (født *Bergliot Guldbrandsen* 25. juni 1884 i Kristiania, nåværende Oslo, død 12. juli 1975 i Stockholm) var en norskfødt svensk skuespiller og sanger. Hun utmerket seg tidlig gjennom opptredener i operetter, før hun senere ble mest kjent som filmskuespiller.

## Familie
Bergliot Husberg var datter av kontorbetjent Karl Anton Gulbrandsen og Hilda Dorothea Arnesen. Hun var søster av skuespiller Astri Schwenzen. Hun ble 22. august 1908 gift med operasanger John Fredrik Alexander Husberg.

## Liv og virke
I november 1910 gjestet hun Den nationale Scene i rollen som *Baronesse Rita* i operetten *Høstmanøver*, som ble oppført 21 ganger, og samme sted spilte hun desember 1910 og januar 1911 i operetten *Broder Straubinger*, som ble satt opp 10 ganger. I 1913 gjstet hun Tivoli Theater i Kristiania, der hun gestaltet hovedrollen i operetten *Dollarprinsessen*.

Husberg var virksom i filmer i Sverige på 1910-tallet og spilte blant annet Terje Vigens hustru i Victor Sjöströms filmatisering av Henrik Ibsens dikt *[[Terje Vigen (svensk stumfilm)|Terje Vigen]]*.

## Roller i utvalg
**Baronesse Rita* i operetten *Høstmanøver* av Emmerich Kálmán (Den nationale Scene, 1910)
**Oculis* i operetten *Broder Straubinger* (Den nationale Scene, 1910-1911)
**Alice* i operetten *Dollarprinsessen* av Leo Fall (Tivoli Theater, 1913)

## Referanser


## Kilder
*

## Eksterne lenker
*
Vladimir Petković

**Vladimir Petković** (født 15. august 1963) er en bosnisk tidligere fotballspiller og fotballtrener.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ján Kozák

**Ján Kozák** (født 17. april 1954) er en slovakisk tidligere fotballspiller og fotballtrener.

Hans sønn er den tidligere fotballspilleren og nåværende treneren for B-laget til ŠK Slovan Bratislava Ján Kozák jr.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vjatsjeslav Maltsev

**Vjatsjeslav Vjatsjeslavovitsj Maltsev** (), født 7. juni 1964 i Saratov) er en russisk politiker. Han er medlem i det politisk partiet Parnas. Han vant i mai 2016 Parnas primærvalg.

## Referanser
Mykhajlo Fomenko

**Mykhaylo Ivanovych Fomenko** (1948–2024) var en ukrainsk fotballspiller og fotballtrener.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Adam Nawałka

**Adam Nawałka** (født 23. oktober 1957 i Kraków i Polen) er en polsk tidligere fotballspiller og -trener.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kamidana

**Kamidana** (japansk: 神棚), ordrett "gudesokkel", er et miniatyr alter i hjemmet som brukes som en helligdom til en naturånd (kami) innenfor shintoismen. Slike altere er mest vanlige i Japan, som er hjemlandet for kami-dyrkelsen.

## Referanser
Michael O’Neill

**Michael Andrew Martin O'Neill** (født 5. juli 1969) er en nordirsk tidligere fotballspiller og fotballtrener.

Nyttårsaften 2016 ble han utnevnt til medlem av Order of the British Empire.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kim Shijon

**Kim Shijon** (金時鐘, født 17. januar 1929, Wonsan, Korea) er en dikter, oversetter og koreansk litteraturspesialist som bor i Japan.

## Biografi
Han ble født i Wonsan, i det som i dag er Nord-Korea, og gikk på normalskolen i Gwangju. Ettersom han sympatiserte med venstresiden i politikken meldte han seg inn i Sør-Koreas arbeiderparti. I 1948 var han involvert i Jeju-opprøret, og fordi han fryktet å bli arrestert etter at opprøret ble slått ned, gikk han under jorden. Med foreldrenes hjelp klarte han i mai 1949 å reise som blindpassasjer på en båt til Japan, der han bosatte seg i *Korea Town*-området i Osaka. Han var en av planleggerne og deltakerne i den såkalte *Suita-opptøyene* i 1952, da demonstranter, med kommunistene i spissen, slåss mot politiet som motstand mot Koreakrigen. Han fikk etterhvert oppholdstillatelse på humanitært grunnlag, og begynte å implisere seg i politiske og kulturelle aktiviteter som angikk koreanerne i Japan. Han var en av vitnene i rettssaken mot Kwon Hyi-ro. Han var lærer på Minatogawa-gymnaset, som var den første offentlige skolen i Japan der koreansk ble et obligatorisk fag. Han ble også styreleder ved *Osaka Bungaku Gakko*, en litteraturskole. Han startet en underskriftskampanje til støtte for Ainu-befolkningens rettigheter. 

## Priser
* 1986, Mainichi-kulturprisen
* 1992, Ogawa Hideo-prisen
* 2011, Takami Jun-prisen
* 2015, Osaragi-Jirō-prisen

## Bibliografi
* *日本風土記 詩集* (Nihon fudoki shishu), 国文社 1957
* *新潟 長篇詩* (Niigata chohenshi), 構造社 1970
* *さらされるものとさらすもの* (Sarasareru mono to sarasu mono) 明治図書出版(解放教育選書)　1975
* *猪飼野詩集* (Igaino shishu) 東京新聞出版局 1978 のち岩波現代文庫
* *クレメンタインの歌* (Kurementain no uta )文和書房 1980
* *光州詩片* (Koshu shihen) 福武書店 1983
* *「在日」のはざまで* (Zainichi no haza made) 立風書房 1986 のち平凡社ライブラリー
* *原野の詩 1955～1988 集成詩集* (Harano no shi 1955–1988 shuseishishu) 立風書房 1991
* *草むらの時 小文集* (Kusamura no shi shobunshu) 海風社 1997 (陶院叢書 )
* *化石の夏 詩集* (Kaseki no natsu shishu)海風社 1998 (陶院叢書 )
* *わが生と詩* (Wagasho to shi) 岩波書店 2004
* *境界の詩 詩集選* (Kyokai no shi shishusen)藤原書店 2005
* *〈在日〉文学全集　金時鐘* (Zainichi bungaku zenshu) 勉誠出版 2006
* *失くした季節 四時詩集* (Nakushita kisetsu shiijishishu)藤原書店 2010
* *朝鮮と日本に生きる−−済州島から猪飼野へ* (Chosen to nihon ni ikiru Jejuto kara Igaino e) 岩波新書 2015

### Bøker i samarbeid
* *なぜ書きつづけてきたかなぜ沈黙してきたか 済州島四・三事件の記憶と文学* (Naze kakitsuzuketekitaka naze chinmoku shitekita ka Jejuto jiken yonsanjiken no kioku to bungaku) 金石範共著 文京洙編 平凡社 2001　のちライブラリー　
* *状況への言葉 フクシマ、沖縄、「在日」* (Jokyo e no kotoba Fukushima, Okinawa zainichi) 森住卓,長谷川健一,佐藤栄佐久,中嶌哲演,謝名元慶福,大城立裕,屋富祖建樹,金石範,金炳翼共著 新船海三郎聞き手 本の泉社 2012

### Oversettelser i samarbeid
* *朝鮮詩集* (Chosenshishu) ny oversettelse 岩波書店 2007- Ny oversettelse av Kim Souns oversettelse
* *空と風と星と詩 尹東柱詩集* (Sora to kaze to hoshi to shi Yun Donju) redigering og oversttelse 岩波文庫 2012

## Oversettelser
* 空と風と星と詩 尹東柱　(Sora to kaze to hoshi to shi Ito Yun Donju) もず工房 juni 2004

## Referanser
Ante Čačić

**Ante Čačić** (født 29. september 1953) er en kroatisk fotballtrener. 

Fra 2015 til 2017 var han landslagstrener for . 7. oktober 2017 fikk han sparken som landslagstrener for . Zlatko Dalić overtok da jobben som landslagstrener. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Heimir Hallgrímsson

**Heimir Hallgrímsson** (født 10. juni 1967) er en islandsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Marcel Koller

**Marcel Koller** (født 11. november 1960) er en sveitsisk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kamata, Ōta, Tokyo

**Kamata** (japansk: 蒲田) er et nabolag til bydelen Ōta i Tokyo, Japan.

På stedet finnes blant annet Kamatastasjonen, Kamata videregående skole og hovedkvarteret til Tokyo Inn.

## Referanser
Lill-Marit Bugge

**Lill-Marit Bugge** (født 2. april 1957 i Kristiansand) er en norsk-svensk skuespiller.

Bugge har siden 1975 arbeidet i Sverige som skuespiller, pedagog, dramatiker og regissør. Hun fikk sitt offentlige gjennombrudd sammen med Anna-Lena Brundin i SVTs *[[Daily Live]]* i 1987 med blant annet sketsjerne *Nancy och Carina* og *Marja och Agneta*, senere *Barbarella Live* (1991). Duoen hadde før dette arbeidet som komikere i Berlin. I 2010 feiret Bugge og Brundin 30 år sammen, blant annet gjennom en forestilling: *Cool - återkomsten*, en *DVD: The best of Daily Live* og en bok, *Marja och Agneta - the true story of love*.

Hun har skrevet poesi, kåserier og debattartikler. I 1990–1991 var Bugge sjefredaktør for den svenske utgaven av det erotiske magasinet *Cupido*, kalt *CupidZero*. I 1997 ledet hun *[[Bugge og damene]]*, et norsk underholdningsprogram på ti episoder som gikk på NRK2 vinteren 1997. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bernd Storck

**Bernd Storck** (født 25. januar 1963) er en tysk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Langsteinelva

**Langsteinelva** er ei elv i Stjørdal og Levanger kommuner i Trøndelag. Den har utspring sør for Stokkvola og renner i vestlig retning til den munner ut i Åsenfjorden ved Langstein.

## Referanser
Walgreens Boots Alliance

**Walgreens Boots Alliance** er et amerikansk holdingselskap som eier apotekkjedene Walgreens, Boots UK og Alliance Healthcare, samt de helserelaterte virksomhetene Boots Opticians, Duane Reade, drugstore.com, Farmacias Benavides og Farmacias Ahumada.

Selskapet ble stiftet i 2014 da Wallgreens kjøpte opp Alliance Boots, som det allerede eide 45 prosent av aksjene i. Det nye holdingselskapet ble organisert i tre divisjoner: Retail Pharmacy USA (Walgreens), Retail Pharmacy International (Boots) og Pharmaceutical Wholesale, som inkluderer Alliance Healthcare. Walgreens Boots Alliance ble notert på Nasdaq fra 31. desember 2014.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nettsted
Naar kjærlighed dør

***Naar kjærlighed dør*** (svensk: **) er et svensk stumfilm fra 1913 i regi av Mauritz Stiller. Manuset ble skrevet av Stiller og Sigrid Calamnius, etter en idé av førstnevnte. Bergliot Husberg spiller den kvinnelige hovedrollen som modellen Irma.

## Handling
Forvalteren hos grev Bjelke har en ung, vakker og kunstbegavet datter med navn Irma. Hun får i oppdrag av greven til å male hans portrett. En dag frir han til Irma, men hun avviser ham. Det forårsaker en heftig scene mellom henne og faren, hvoretter hun forlater sitt hjem og drar sin vei. Ett år senere står Irma modell for den unge og lovende maleren, Oscar Falck, som hun elsker og bor sammen med. Falck er fattig og lykkes ikke i å selge noen skisser. Han legger merke til hvordan en fremmede og velkledd herre mister sin pengepung uten å merke det. Fristelsen blir for stor for Falck. Han tar den og skynder seg derifra. Mannen oppdager at han har mistet pengepungen og ser hvem tyven er. Når Falck kommer hjemme viser han Irma den. Hun kjenner pengepungen igjen på initialene. Den tilhører grev Bjelke. 

Falck har malt et portrett av Irma, som blir stilt ut i den store kunstsalongen. Greven får se det der og ber om kunstnerens navn og adresse for å kjøpe det. Greven gjenkjenner umiddelbart Falck som tyven. Irma ber ham inntrengende om ikke å gå til politiet med saken. Greven går med på dette under det vilkår at hun forlater Falck og gifter seg med ham. Irma skriver et avskjedsbrev, følger greven og blir hans ektefelle. Det blir intet lykkelig ekteskap. 

Noen år senere har Falck blitt en berømt maler og blir presentert for greven på en klubb. Oscar rekker tvilende fram hånden, men greven snur ham bare ryggen med forakt. Følgen blir med nødvendighet en duell. Irma gjør det hun kan for å forhindre duellen, men lykkes verken med å få ektemannen eller Oscar til å avstå. I duellen blir greven livsfarlig såret. Irma og Falck flykter for å unngå følgene. På toget ser hun greven foran seg, mørk og truende, i et syn. Irma går av toget. Hun står og ser på det der det forsvinner bort med den eneste mannen som hun virkelig har elsket.

## Rolleliste
* Victor Sjöström -	Oscar Falck, maler
* Bergliot Husberg - Irma, modell
* Georg af Klercker - Bjelke, greve
* Emil Ljungqvist - Berg, Irmas far, forvalter hos greven
* William Larsson - Kunstsamler
	
## Filmen i ettertid
Av filmen er et kortere avsnitt gjenfunnet, etter at man lenge anså filmen i sin helhet for å være tapt. Dette avsnittet, ervervet av Svenska Filminstitutet våren 1981, er 37 meter langt, noe som tilsvarer en datidig visningstid på om lag 2  minutter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Synnøve Gleditsch

**Synnøve Gleditsch** (født *Synnøve Tanvik*, 1908–1980) var en norsk skuespiller. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Synnøve Gleditsch var datter av arsenalforvalter Nils Tanvik (1872–1969) og Kristine Eian (1875–1925). 

### Karriere
Hun debuterte ved Den Nationale Scene i 1928, hvor hun var ansatt til 1932. Gleditsch var deretter engasjert ved Søilen Teater 1934–1935, Trøndelag Teater 1937–1942, Edderkoppen Teater 1949–1953 samt i gjestespill ved flere teatre. Hun virket også som kabaret- og revyartist, blant annet ved Chat Noir. 

;Annen verdenskrig
Synnøve Gleditsch skulle framføre visa «Det skal lyse igjen over byen» som avslutningsnummer i Chat Noir-revyen *Fra tid til annen* i 1941. Det statlige sensurorganet Teaterdirektoratet, opprettet av okkupasjonsmakten, grep inn etter generalprøven og stoppet videre fremføring av nummeret. Visa ble senere kjent under den nye tittelen «Norge i rødt, hvitt og blått».

Hun var gift med Henry Gleditsch 1932–1942, da han ble henrettet av tyskerne.

### Etterkrigstiden
I 1960-årene virket hun ved Fjernsynsteatret. Hun gjorde seg bemerket i roller som Lady Teazle i *Baktalelsens skole*, Svanhild i *Kjærlighetens komedie*, Liza i *Pygmalion*, Lavinia i *Det lykkelige valg* og Adele i *Flaggermusen*.

Ved siden av teater medvirket hun i 13 film- og TV-produksjoner 1949–1970. Hun filmdebuterte i den norske versjonen av *[[Vi flyr på Rio]]*.

## Filmografi
* 1949 – *[[Vi flyr på Rio]]*
* 1954 – *[[Aldri annet enn bråk]]*
* 1954 – *[[I moralens navn]]*
* 1956 – *[[Ektemann alene]]*
* 1960 – *[[Venner]]*
* 1960 – *[[Veien tilbake]]*
* 1962 – *[[Tonny]]*
* 1965 – *[[Skjær i sjøen]]*

## Fjernsynsteatret
* 1961 - *Den store barnedåpen*
* 1961 - *Mester Pierre Pathelin*
* 1963 - *Kranes konditori*
* 1969 - *Huset  på grensen*
* 1970 - *[[Selma Brøter]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Snekkerplassen (andre betydninger)

Snekkerplassen kan blant annet vise til:

* Snekkerplassen, en gateadresse i Bergen.
* Snekkerplassen (Kongsberg), et bruk i Kongsberg.
* Snekkerplassen (Øvre Eiker), et bruk i Øvre Eiker.
* Snekkerplassen (Sør-Fron), et bruk i Sør-Fron.
* , en kulturdetalj i Flesberg.
* , en kulturdetalj i Krødsherad.
2.4mR

**2.4mR** er en en-manns kjølbåt. Den ble designet av Peter Norlin, og med sitt utspring i Stockholm på 1980-tallet ble 2.4mR fort en av Skandinavias mest utbredte seilsport-klasser. Båttypen er inspirert av designet 12mR.

2.4 mR er ideell for handikapidrett fordi seileren ikke trenger å bevege seg i båten; alt kan nås fra én sitteplass. Både hånd-styring og styring med føttene er mulig. Det konkurreres nå i klasse 2.4mR i De paralympiske sommerleker.

Norges fremste 2.4mR-seiler per 2016 er Bjørnar Erikstad. Han har deltatt i tre paralympiske leker og har flere medaljer fra VM. Under Idrettsgallaen 2015 vant han prisen *Årets mannlige funksjonshemmede utøver*.

## Eksterne lenker
* 
* Internasjonal Klasse Association
* 2.4 Meter på International Sailing Federation (ISAF)
* ISAF Hjemmeside
Allianz Riviera

**Allianz Riviera** er et stadion som ligger i byen Nice i Frankrike.  Det er hjemmebanen til fotballaget OGC Nice, men rugby union-laget Toulon spiller også enkelte større kamper her.  Stadionet erstatter den tidligere hjemmebanen Stade du Ray.

## Historikk
Nice hadde prøvd siden tidlig på 2000-tallet å få bygget et nytt stadion for å erstatte det nedslitte Stade du Ray, men det var først da Frankrike fikk tildelt EM i fotball at det ble fortgang i planene.  Sommeren 2011 startet byggingen og det stod ferdig september 2013.  Det ble offisielt åpnet 22. september da OGC Nice spilte mot Valenciennes FC og vant 4-0.

Stadionet er delvis offentlig og delvis privat finansiert.  Navnrettighetene til stadion ble solgt til forsikringsselskapet Allianz og det ble hetende Allianz Riviera.  Under EM i fotball, vil stadionet ble kalt *Stade de Nice*.

Stadionet er bygget for å være miljøvennlig og det er over 4000 solcellepaneler installert, oppvarmingen er fra vannbåren varme og regn som renner av taket blir samlet opp og brukt til vanning av banen.

Det nasjonale sportmuseet holder til på stadionet etter det ble flyttet fra Paris. 

## Større idrettsarrangementer
### VM i fotball
Under VM i fotball for kvinner 2019 ble det spilt fire gruppespillkamper, én åttendedelsfinale (Norge mot Australia) og bronsefinalen på stadionet.

### EM i fotball
Stadionet ble brukt i EM i fotball 2016.  Tre kamper i gruppespillet og én åttendedelsfinale ble spilt her.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Stadionets offisielle hjemmeside (engelsk)
* Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
Stade Bollaert-Delelis

**Stade Bollaert-Delelis** er et stadion i byen Lens i Frankrike.  Fotballklubben RC Lens spiller sine hjemmekamper her. Stadionet ble bygget i 1933 og har gjennomgått flere oppgraderinger; den seneste til EM i fotball i 2016.

## Historikk
Stadionet stod ferdig i 1933 og ble kalt opp etter den tidligere direktøren for Lens gruveselskap, Félix Bollaert.  Tillegget Delelis ble offisielt lagt til navnet på stadionet i september 2012, få dager etter tidligere ordfører i byen Lens, André Delelis døde.  Han var ordfører fra 1966 til 1998 og en stor supporter av fotballklubben.  
Stadionet var opprinnelig ovalt, men ble bygget om i 1976 og fikk fire hovedtribuner uten seksjoner i svingene. Stadionet ble oppgradert og bygget ut i forbindelse med EM i fotball i 1984 og VM i fotball i 1998.

## Tribuneseksjoner
Stade Félix Bollaert er bygget i tradisjonell engelsk stil, med fire separate tribuneseksjoner. Disse er oppkalt etter markante personer i tilknytning til klubben.

* Henri Trannin (12&nbsp;183 plasser) – Tidligere målvakt og senere klubbpresident. 
* Tony Marek (8&nbsp;454 plasser) – Tidligere spiller og trener samt landslagsspiller.
* Élie Delacourt (12&nbsp;578 plasser) – Tidligere president av RC Lens' fanklubb.
* Max Lepagnot (8&nbsp;018 plasser) – Tidligere president av provinsen Artois.

## Større idrettsarrangementer

### VM i fotball
Stadionet ble brukt ved VM i fotball 1998 og det ble det spilt fem kamper i gruppespillet og én åttendedelsfinale her.

### EM i fotball
Under EM i fotball i 1984 ble stadionet brukt til to kamper i gruppespillet.

Stadionet ble brukt til tre gruppekamper samt én åttendedelsfinale under EM i fotball 2016.

### VM i rugby union
I 1999 ble VM i rugby union spilt i fem land og én an play-off kampene etter gruppespillet ble spilt her.

I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union.  Tre gruppespillkamper ble spilt på Stade Bollaert-Delelis.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Stadionet på hjemmesiden til RC Lens (fransk)
* Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
Inger Worren

**Inger Worren** (1908–1997) var en norsk skuespiller.

Hun virket på Trøndelag Teater 1937–1981. Worren medvirket også i filmen *[[Toya]]* (1956) og i TV-serien *[[Den som henger i en tråd (TV-serie)|Den som henger i en tråd]]* (1980). I 1979 ble hun tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull, samme år ble hun også utnevnt som æresmedlem av Norsk skuespillerforbund.

Hun var moren til skuespilleren Erik Hivju og farmoren til skuespilleren Kristofer Hivju.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andreas Tonning

**Andreas Ansgar Tonning** (født 23. juli 1922 i Stryn, død 9. mars 2002 i Trondheim) var en norsk professor i teoretisk elektroteknikk som gjennom sin forskning bidro til trådløse bomstasjoner og Køfri. 

Etter utdannelse som sivilingeniør i svakstrøm fra NTH i Trondheim i 1948 var han forsker ved Forsvarets Forskningsinstitutts (FFI) avdeling for radar i Bergen fram til 1963. Der bidro han til ny teknologi som ble brukt i NERA sine radiolinjer. Han hadde også et opphold ved Massachusetts Institute of Technology i Boston, i 1949 og 1951.

Han ble dr.techn. i 1959. Etter nok et USA-opphold 1962–63 ved Stanford University, ble han i 1963 professor i teoretisk elektroteknikk ved NTH.

Tonning ble i 1955 innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi der han var president fra 1979 til 1984. Videre ble han i 1973 innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim i 1973 Han var prorektor ved NTH i to perioder, 1967–68 og 1972–73. Han gikk av med pensjon som professor emeritus i 1992.

I 1986 startet han forskningsselskapet Triad sammen med 2 tidligere kolleger, Dag T. Gjessing og Jens F. Hjelmstad. Selskapet utviklet avansert radarteknologi som tidlig vakte stor interesse i militær flyindustri.

Han var sønn av småbruker Rasmus A. Tonning (1882–1958) og Thora Kristiansdatter Tonning (1888–1976). Han giftet seg i 1965 med Signe Overwien (1932–2022).

## Utgivelser
* *A contribution to the general theory of linear networks*, dr.techn.-avhandling.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Andreas Tonnings privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Operasjon Triton

**Operasjon Triton** var en aksjon for å sikre EUs grenser, utført av Frontex. Den italiensk-ledede operasjonen begynte 1. november 2014 og ble avsluttet 1. februar 2018. Det inkluderte frivillige bidrag fra 15 andre nasjoner, både medlemmer av EU og andre land. 

I april 2015 deltok følgende land i operasjon Triton: Kroatia, Island, Finland, Norge, Sverige, Tyskland, Nederland, Frankrike, Spania, Irland, Portugal, Østerrike, Sveits, Romania, Polen, Litauen og Malta. Operasjon Triton ble iverksatt etter at Italia innstilte operasjon Mare Nostrum.

Operasjon Triton ble etterfulgt av Operasjon Themis.

## Referanser


## Litteratur

* «Operasjon Triton: Det norske skipet på plass på Sicilia», fra nettstedet politi.no

## Eksterne lenker

* Offisielt nettsted (engelsk)
Bjoråi kraftverk

**Bjoråi kraftverk** er et vannkraftverk på fjellgården Skålid ved Sundsvatn i Fyresdal kommune i Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 60 meter i Bjoråi.

Installert effekt er 30 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,17 GWh.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Aker BP

**Aker BP ASA** er et norsk allmennaksjeselskap etablert av Aker, BP og Det norske oljeselskap i 2016 som en fusjon mellom BP Norge og Det norske oljeselskap. Det eies i fellesskap av Aker (40&nbsp;%), BP (30&nbsp;%) og andre eiere (30&nbsp;%).

Selskapet har  ansatte (2018) og er notert på Oslo Børs.  Styreleder er Øyvind Eriksen.

Det har 156 lisenser på norsk kontinentalsokkel (hvorav 92 er operatørskap) og ca. 906 millioner fat P50-reserver, med en samlet 2019-produksjon på rundt  fat per dag.

I desember 2021 kjøpte Aker BP Lundin Energys olje- og gassvirksomhet i en avtale verdt 125 milliarder kroner. Det kombinerte selskapet blir nest størst etter Equinor på norsk sokkel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stadium Municipal

**Stadium Municipal** (også kalt Stadium de Toulouse) er et stadion i byen Toulouse i Frankrike.  Fotballaget Toulouse FC spiller sine hjemmekamper her, men rugby union-laget RC Toulonnais spiller også enkelte større kamper på denne stadion.  Rugby union er svært populært i dette området i Frankrike og RC Toulonnais bruker stadion ved kamper i European Rugby Champions Cup eller større kamper i serien Top 14.

## Historikk
Stadionet ble bygget i 1937 for VM i fotball som skulle arrangeres i Frankrike i 1938.  Det har blitt utført to større oppgraderinger av stadionet i 1949 og i 1997 i forkant av VM i fotball i 1998.

I 2001 måtte det repareres for store skader etter en kjemisk fabrikk i nærheten eksploderte.

Før EM i fotball i 2016 ble kapasiteten redusert med 2000 for å tilfredsstille UEFA sine krav om bredde på setene.

## Større idrettsarrangementer

### VM i fotball
Stadionet har blitt brukt under begge verdensmesterskap i fotball som har blitt arrangert i Frankrike.  Under VM i fotball 1938 ble det spilt to kamper her; én kamp i første runde mellom  og  som endte uavgjort og omkampen for denne.  Under VM i fotball 1998 ble det spilt fem kamper i gruppespillet og én åttendedelsfinale her.

### EM i fotball
Stadionet ble ikke benyttet ved EM i 1960 eller 1984, men under EM i fotball 2016 ble det spilt fire gruppekamper samt én åttendedelsfinale i Toulouse.

### VM i rugby union
I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union.  Fire gruppespillkamper ble spilt på Stadium Municipal.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om stadionet på Toulouse FC sine hjemmesider (fransk)
* Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
Gåstorget

**Gåstorget** er et svært lite torg i Gamla stan i Stockholm. Plassen ble anlagt i 1790-årene, da den ble brukt som snuplass for brannvesenets hestevogner. Plassen ligger mellom kvartalene Pomona större og Pomona mindre, og måler ca. 10 x 10 meter.

## Historie
Fra 1730 ble det etter forslag fra byarkitekt Johan Eberhard Carlberg (1683-1773) anlagt plasser i byen hvor brannvesenet kunne snu med hest og vogn, og i 1796 ble det opprettet en slik plass på dagens Gåstorget. En lignende lå allerede i 1783 på  Tyska brunnsplan. Veien mellom Gåsgränd og Överskärargränd fikk intet offisielt navn, men ble ofte omtalt som Gåsplan eller Gåstorget. I 1981 ble det foreslått å oppkalle torget etter Evert Taube, men forslaget ble forkastet, og i stedet  ble det nåværende navnet offisielt.

På plassen står en bronsestatuen *Tungviktare* av Sven Lundqvist, bygd i 1967.

## Se også
* Sven Vintappares torg

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mälartorget

**Mälartorget** er et torg i Gamla stan i Stockholm, som har fått sitt navn etter beliggenheten ved innsjøen Mälaren. Mälartorget ligger mellom Munkbrogatan og Munkbroleden, ved torget ligger T-banestasjonen Gamla stan. Navnet *Mälartorget* forekom første gang i Stockholms adressekalender i 1866.

## Historie

På Petrus Tillaeus' kart fra 1733 framgår det at på plassen der Mälartoget ligger var det planlagt ytterligere tre kvartaler sørvest for kvartalene Caron, Jason og Midas som skulle kalles henholdsvis *Amerika*, *Afrika* og *Asia* og som skulle bygges etter en omfattende utfylling av området, men det ble aldri gjennomført. Torget og en ny havn ble bygget på midten av 1800-tallet, med en noe mindre utfylling.

Torget ble i 1869 opptatt blant de *allmänna försäljningsplatser*, avsatt "till försäljning af landtmannavaror, införda med de ångbåtar, som invid samma torg tillägga". På dette området var det tidligere en stor kloakk- og avfallsdynge, omgitt av et gjerde hvor Stadsholmens latrinetønner ble tømt. Stedet ble derfor kalt *Flugmötet*, navnet var såpass offisielt at det stod i en veiviser fra 1844. I Arthur Thesleffs bok *Stockholms förbrytarspråk och lägre slang* kalles plassen *Bonntorget*.

Avfallsdyngen ble fjernet på slutten av 1800-tallet, og to av Sveriges første salgshaller, *Köttorgshallen* og *Munkbrohallen* ble bygget på stedet. Disse forsvant da Gamla stans tunnelbane-inngang kom i 1950.

I Midas-kvartalet ble Johan Fredrik Åboms tidlige leiegård av kontinental type bygget i 1860. Etter 1936 inneholdt den kinoen Hansa med 110 sitteplasser. Over inngangsdøren lyste ordet «BIO» i neonbokstaver. Filmvisningene opphørte i 1954, deretter ble lokalet overtatt av *Teatern i Gamla stan*. I kvartalet lå tidligere en sukkermølle som i 1903 ble revet for å gi plass til Sam Kjellbergs privatbolig og næringsbygg i jugendstil. AOS Arkitekter utformet i 1956 bygningen som nå huser Munkbrohallen. Opprinnelig ble det bygget som kontorer for Stockholms Spårvägar.

## Referanser


## Kilder
* Side 47

## Eksterne lenker
* 
*
Stokkvola

**Stokkvola** (lokalt også kalt *Våttån*) er et fjell i Levanger kommune i Trøndelag. Det ligger sør for tettstedet Åsen og har en høyde på 516 meter over havet.

Fjellet er et mye brukt utfartssted. Den enkleste veien til toppen er den 2,3 kilometer lange «Tusenårsstien» fra Møssingdalen skisenter i sørøst. Stien er tilrettelagt med rasteplasser, gapahuker og infotavler. Det er også mulig å gå rett opp den bratte nordsida av fjellet, fra Stokkmyra like sør for Åsen sentrum.

## Fotnoter



## Referanser
Ageo-opptøyene

**Ageo-opptøyene **(på japansk 上尾事件, *Ageo jiken*) var opptøyer som fant sted den 13. mars 1973 i den japanske byen Ageo, Saitama prefektur. 

## Kort beskrivelse
Ageo, en forstadsby omtrent 40&nbsp;km nord for Tokyo, doblet sin befolkning mellom 1968 og 1973 til 135 000. Ageo-stasjonen, på Takasaki-banen, så kun en økning på 5,3% i antall togavganger, fra 89 i 1968 til 95 i 1973. I morgenrushen, mellom 6:15 og 8:30 ble antall avganger økt med kun 3 tog, fra 14 i 1964 til 17 i 1973. I tillegg var mange tog rommelig innrettet med tanke på langdistansereisende, noe som var ufordelaktig for pendlere.

Den 13. mars 1973, litt etter kl. 7:00 kom et tog inn på Ageo-stasjonen med omtrent en halvtimes forsinkelse fordi togarbeidernes fagforening hadde innledet en gå-sakte-aksjon. 

Fagforeningen hadde bedt togselskapet om å innføre bommer ved alle jernbaneovergangene og ha to togførere på alle strekningene som hadde tunneler som var lengre enn 2&nbsp;km og om natten. Togselskapet svarte med at det ville være umulig å sette bommer på alle jernbaneovergangene, men at de skulle gjøre så godt de kunne. Det andre kravet ble avvist. Derfor bestemte fagforeningen seg for å ha en gå-sakte-aksjon.

Da toget ankom Ageo-stasjonen ventet cirka 5000-6000 pendlere på toget. Toget var allerede fullpakket, og kun et fåtall passasjerer klarte å gå på. Neste tog var også fullpakket. Stasjonsmesteren kunngjorde da at dette toget ikke ville gå hele veien til endestasjonen Ueno (i Tokyo), men- på grunn av at det foregående toget var forsinket- ville stoppe i Omiya, en stasjon mellom Ageo og Ueno. Dette førte til at pendlerne gikk amok og angrep stasjonsansatte, ødela utstyr på stasjonskontorene, knuste vinduer på toget osv.
* kl. 7:31- Politiet sender ut cirka 70 politimenn.
* kl. 9:10- Opprørspoliti ankommer. Først 70, senere opp til 700.
* kl. 10:45-  Kontorene på Omiya-stasjonen blir okkupert av pendlere. Transportdepartementes Kanto-avdeling sender rundt 20 busser for å frakte pendlerne til Tokyo.
* kl. 12:05- Togselskapet setter opp et tiltakskontor på Omiya-stasjonen.
7 personer ble arrestert, noen fordi de hadde stjålet penger fra kontorene, og noen fordi de hadde angrepet reportere som hadde kommet for å dekke opptøyene.

Alt i alt deltok sirka 12 000 personer i opptøyene, og seks stasjoner ble ødelagt.

## Referanser


## Litteratur
* 『交通新聞』1973年3月14日2面
* 「第7章「公安の維持」」『警察白書』（昭和48年度）
* 『これでいいのか国鉄 "正確・安全世界一は、なぜ崩壊したか"』 サンケイ新聞社出版局 1975年2月
* 『鉄道通信』1973年5月
* 『鉄道経営』1973年9月
* 『鉄道界』鉄道界評論社 1976年4月
* 池口英司・梅原淳『国鉄型車両事故の謎とゆくえ』東京堂出版 2005年
* 梅原淳『鉄道歴史読本』朝日文庫 2009年3月

## Se også
* Forstadsbane
Tyska brunnsplan

**Tyska brunnsplan** er en åpen plass i hjertet av Gamla stan i Stockholm. Tyska brunnsplan ligger i skjæringspunktet mellom Svartmangatan 18, og Själagårdsgatan 19. På plassen ligger *Tyska brunnen*, som er en av de få gjenværende historiske brønner i Stockholm.

## Historie

Navnet «Tyske Brunn» er dokumentert allerede i 1649 og 1728. I 1783 ble det bygget en snuplass for brannvesenets hest og vogn, noe som krevde at spissen på Cygnus-kvartalet måtte kuttes. To år senere ble nåværende «Tyska brunnen» bygd etter tegninger av vicestadsarkitekt Erik Palmstedt. Her kunne allmennheten hente drikkevann, og brannvesenet vann til slukking.

Tegningen, som bærer tittelen *«Project till Tyska Brunnens förnyande»* ble tegnet av Palmstedt i 1785. Han utformet brønnen som et lite tempel med fire kolonner i dorisk stil. Palmstedt bygde flere store brønner og pumper i byen, blant dem den staselige Stortorgsbrunnen. Han ga også plassen den utforming som den fremdeles har.

Utformingen av huset med adressen Tyska brunnsplan 1-3 kom som en følge av at Cygnus-kvartalet ble endret i forbindelse med anlegging av snuplassen. Dette var også Palmstedt arkitekt for. Han bandt sammen to smale gavelspisser til en konkav nyantikk fasade. En annen tegning viser at det opprinnelig var to forskjellige hus.

Tyska brunnsplan ble renovert i 2002 av Stockholms vannverk. Den lille vannstrålen som om sommeren renner ut av brønnen skal gi inntrykk av at den fortsatt fungerer, men vannet kommer fra Stockholms offentlige vannverk.

## Se også
* Gater og torg i Gamla stan
* Cupido-kvartalet på plassens østside
* Cygnus-kvartalet på plassens nordside
* Juno-kvartalet på plassens vestside

## Referanser


## Kilder
* 
* Stahre, Nils-Gustaf; Fogelström, Per Anders (1986): *Stockholms gatunamn: innerstaden*. Monografier utgitt av Stockholms stad (opptrykk av del av første opplag). Stockholm: Liber/Allmänna förlaget ISBN 91-38-90777-1

## Eksterne lenker
*