open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Taizihe

**Taizihe** () er et bydistrikt i byprefekturet Liaoyang i den kinesiske provinsen Liaoning. 

Det har et areal på 148 km² og teller 120&nbsp;000 innbyggere (2004). 

## Administrative enheter
**Subdistrikter:**
*Wangshuitai (望水台街道), Xinhua (新华街道)
**Storkommune:**
*Qijia (祁家镇)
**Kommuner:**
*Dongningwei (东宁卫乡), Dongjingling (东京陵乡)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Infoside
Gongchangling

**Gongchangling** (kinesisk: 弓长岭区, pinyin: *Gōngchánglǐng Qū*) er et bydistrikt i byprefekturet Liaoyang i den kinesiske provinsen Liaoning. 

Det har et areal på 288&nbsp;km² og teller 90&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

## Administrative enheter
**Subdistrikter:**
*Tuanshanzi (团山子街道), Anping (安平街道), Sujia (苏家街道)
**Storkommune:**
*Tanghe (汤河镇)
**Kommune:**
Anping (安平乡)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Infoside
Shuangtaizi

**Shuangtaizi** (kinesisk: 双台子区, pinyin: *Shuāngtáizi Qū*) er et bydistrikt i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det tilhører byprefekturet Panjin. 

Det har et areal på 62&nbsp;km² og teller ca. 190&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

## Administrative enheter
**Subdistrikter:** 
*Dongfeng (东风街道), Shengli (胜利街道), [Liaohe (辽河街道), Hongqi (红旗街道), Jianshe (建设街道), Shiyou (石油街道), Huagong (化工街道), Shuangsheng (双盛街道), Tiedong (铁东街道).

## Eksterne lenker
* Infoside
Xinglongtai

**Xinglongtai** (kinesisk: 兴隆台区, pinyin: *Xīnglóngtái Qū*) er et bydistrikt i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina. Det tilhører byprefekturet Panjin. 

Det har et areal på 194&nbsp;km² og teller ca. 380&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

Det er sete for Panjins lokalregjering.

## Administrative enheter
*Zhenxing (振兴街道), Xinglong (兴隆街道), Bohai (渤海街道), Xingong (新工街道), Yulou (于楼街道), Gaosheng (高升街道), Shuguang (曙光街道), Youyi (友谊街道), Hongcun (红村街道), Ping'an (平安街道), Xinsheng (新生街道), Huanxi (欢喜街道), Shencai (沈采街道), Cicai (茨采街道), Jincai (锦采街道), Xinghai (兴海街道), Xingsheng (兴盛街道), Chuangxin (创新街道).

## Eksterne lenker
* Infoside
Zhanqian

**Zhanqian** (kinesisk: 站前区) er et bydistrikt i byprefekturet Yingkou i den kinesiske provinsen Liaoning. Det har et areal på 70&nbsp;km² og teller 260&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004).

## Eksterne lenker
* Infoside
Yinzhou (Tieling)

**Yinzhou** (kinesisk: 银州区; pinyin: *Yínzhōu Qū*) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Liaoning. Det tilhører byprefekturet Tieling. 

Det har et areal på 203&nbsp;km² og teller 340&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). 

## Administrative enheter
**Underdistrikter:**
*Hongqi (红旗街道), Gongren (工人街道), Tongzhong (铜钟街道), Chaihe (柴河街道), Tiedong (岭东街道), Tiexi (岭西街道), Liaohai (辽海街道)

**Kommune:**
*Longshan (龙山乡)

**Økonomisk utviklingssone:**
*Tieling økonomiske utviklingssone (铁岭经济开发区)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Infoside
Qinghe (Tieling)

**Qinghe** (kinesisk: 清河区; pinyin: *Qīnghé Qū*) er et bydistrikt i den kinesiske provinsen Liaoning. Det tilhører byprefekturet Tieling. 

Det har et areal på 423&nbsp;km² og teller 100&nbsp;000&nbsp;innbyggere (2004). Her ligger Qinghe-demningensom demmer opp et stort reservoar med frodig parkskog i sør, og i byen ligger Qinghe kullkraftverk.

## Administrative enheter
**Subdistrikter:**
*Xiangyang (向阳街道), Hongqi (红旗街道)

**Storkommuner:**
*Zhangxiang (张相镇), Yangmulinzi (杨木林子镇）

**Kommune:**
*Niejia for mandsjuene (聂家满族乡)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Infoside
Estlands statsministre

**Estlands statsminister** (*[[estisk]]: Eesti Vabariigi Peaminister*) er regjeringssjef i Republikken Estland. Statsministeren nomineres av presidenten etter konsultasjon med de parlamentariske fraksjonene i parlamentet. Statsministeren er vanligvis lederen for det største partiet eller koalisjonen i parlamentet. Den nåværende statsministeren er Kristen Michal.

Regjeringens aktiviteter ledes av statsministeren, som i praksis er den øverste politiske leder i Estland. Han leder ikke et spesifikt departement, men er ifølge grunnloven leder av alt arbeidet til regjeringen. Statsministerens innflytelse og rolle i regjeringen og hans relasjoner til andre departementer er ofte avhengig av posisjonen hans parti har vis-à-vis koalisjonspartnerne og hvor mye påvirkningskraft statsministeren har innad i sitt parti. Dersom statsministeren har en sterk posisjon i sitt parti og regjeringen består kun av egne partimedlemmer, kan han ha svært sterk autoritet. I viktige nasjonale spørsmål har Riigikogu, som lovgivende forsamling, det siste ordet.

## Historie
I de to første årene (1918–1920) av sin uavhengighet ble Estland styrt av en statsminister.

Som følge av Estlands grunnlov av 1920, ble en presidentmodell innført. Estlands statsoverhoder fikk da utøvende makt. Ifølge en ny grunnlov av 1933, som ble innført etter en folkeavstemning, ble statsministerens posisjon styrket som følge av et mer parlamentarisk modell. Statsministeren ble forfremmet til regjeringssjef i 1934. Det sittende estiske statsoverhodet Konstantin Päts utnevnte seg selv til statsminister og i denne posisjon hadde han da mulighet til å avlyse valget av ny statssjef og nytt parlament. Han fortsatte som statsminister og erklærte seg «President-regent» () inntil 1938, da valget ble avholdt under en ny grunnlov. Under denne grunnloven ble Päts valgt til president.

## Det autonome guvernementet Estland 1917–1918

## [[Estland|Republikken Estland]] 1918–1940

### 1918–1920
Konstantin Päts tre provisoriske regjeringer ble utnevnt av Landdagen (). De resterende fem ble utnevnt av Den konstituerende forsamlingen () .

### 1920–1934
Statsoverhodet ble kalt Rikseldste (. Han var leder av regjeringen og valgt av parlamentet (), som han også var avhengig av. Han hadde ansvar som president også. En spesifikk president eksisterte ikke. Presidentfunksjonene var delt mellom Rikseldsten og parlamentspresidenten. Regjeringen kunne være innsatt som følge av enkelt flertall i avstemning, slik den var i 1919-1920, og hadde dermed ikke noe sikkert flertall bak seg. Regjeringen kunne fjernes på samme måte, uten absolutt flertall i avstemning. Dette medførte lite stabile regjeringsdannelser.

### 1934–1940 / 1944

## Den estiske eksilregjeringen

## [[Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk]] 1940–1990
**Se: [[Liste over regjeringssjefene i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk]]*

## Republikken Estland 1990–

## Andre regjeringssjefer

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
* Estlands statsministers websted
Fritjof Loen

**Fritjof Loen** (født 31. juli 1972) er en norsk lokalpolitiker og tidligere telemarkskjører. Han representerer Høyre i kommunestyret i Stor-Elvdal, og er leder for Atna Idrettslag.

## Medaljer i norske mesterskap

## Andre meritter
* VM i telemarkskjøring
** bronse i  klassisk i 1994 og 1997
** sølv i storslalåm i 1999.

## Se også
* NM i telemarkskjøring

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lykisk skrift

**Lykisk skrift** ble brukt til å skrive lykisk, et av de anatoliske språk. Skriften hadde tegn for 29 lyder, og var basert på det greske alfabetet.

## Eksterne lenker
*
Gone Troppo

***Gone Troppo*** er et studioalbum av George Harrison spilt inn og utgitt i 1982.  Det skulle bli Harrisons siste studioalbum på fem år, hvori han kom til å ha et lengre fravær fra innspillingskarrieren sin, med bare tilfeldige innspillinger til filmer.

Innen 1980 begynte Harrison å merke at det musikalske miljøet var blitt annerledes. Hans kommersielle appell hadde minket med *[[Somewhere in England]]* fra 1981, som ikke klarte å selge til gull enda den inneholdt John Lennon-hyllesten og hiten «All Those Years Ago». Med ett album igjen i platekontrakten sin, bestemte Harrison seg for å bli ferdig med det og spilte inn *Gone Troppo* (et australsk slanguttrykk som betyr «sint/gal») og ga det ut uten å bli med i noen form for promotering, for å vise sin misnøye med statusen til musikkindustrien.

*Gone Troppo* – med coverdesign av hans venn «Legs» Larry Smith (tidligere Bonzo Dog Doo Dah Band) – ble sett på av de fleste som en flopp, og nådde nummer 108 i USA og kom ikke inn på de britiske listene. Det ble det dårligst selgende studioalbumet Harrison ga ut.

I 2004 ble *Gone Troppo* remasteret og gjenutgitt både separat og som en del av samleboksen *[[The Dark Horse Years 1976-1992]]* på Dark Horse Records med ny distribusjon av EMI, med et bonusspor, en demoversjon av «Mystical One».

## Sporliste
Alle sanger av George Harrison, unntatt hvor annet står.

#«Wake Up My Love» – 3:34
#«That's the Way It Goes» – 3:34
#**fremført av [[Joe Brown]] på [[Concert for George]] som en av Harrisons få senere sanger*
#«I Really Love You» (Leroy Swearingen) – 2:54
#**En cover av U.S. top-40 hit sangen fra 1961, originalt innspilt av [[The Stereos]]*
#«Greece» (Instrumental) – 3:58
#* med tale av George
#«Gone Troppo» – 4:25
#«Mystical One» – 3:42
#«Unknown Delight» – 4:16
#«Baby Don't Run Away» – 4:01
#«Dream Away» – 4:29
#**Dukket opp i [[Terry Gilliam]]-filmen [[Time Bandits]]*
#«Circles» – 3:46
#**En sang originalt komponert i [[1968]] og laget demo av for mulig inkludering på [[The Beatles (album)|White Album]]*

*Gone Troppo* ble remasteret og gjenutgitt i 2004 med bonussporet:

&nbsp; &nbsp; 11. «Mystical One» (Demo Versjon) – 6:02

## Personell
*Dave Mattacks – trommer
*Mike Moran – synthesizer, keyboard, synthesizer-bass, piano
*Sarah Ricor – bakgrunnsvokal
*Radina Sloan – bakgrunnsvokal
*Legs Larry Smith – design
*Henry Spinetti – trommer
*Willie Weeks – bass-gitar
*Pico Pena – bakgrunnsvokal
*Gary Brooker – synthesizer
*Herbie Flowers – bass-gitar
*Jon Lord – synthesizer
*Jim Keltner – perkusjon, trommer
*Vicki Brown – bakgrunnsvokal
*Ray Cooper – perkusjon, rhodes, effekter, produsent, marimba, glockenspiel
*William «Bill» Greene – bassvokal, bakgrunnsvokal
*Alan Jones – bass-gitar
*Neil Larsen – piano
*Joe Brown – bakgrunnsvokal
*George Harrison – synthesizer, bass-gitar, gitar, mandolin, vokal, marimba, bakgrunnsvokal, jaltarang, produsent
*Bobby King – bakgrunnsvokal
*Billy Preston – orgel, piano, keyboard, bakgrunnsvokal, synthesizer
*Syreeta – bakgrunnsvokal

## Lister

## Eksterne lenker
*
Karisk skrift

**Karisk skrift** ble brukt til å skrive oldtidsspråket karisk, et av de anatoliske språk. Skriften er kjent fra tekster tilbake til 600-tallet f.Kr. 

Skriften gjør seg bemerket ved at tegnene er hentet fra det greske alfabetet, men at tegnene står for en helt annen uttale enn på gresk. Den regnes for å være beslektet med lykisk skrift.

## Eksterne lenker
*
Busta Rhymes

**Trevor Tahiem Smith jr.** (født 20. mai 1972), bedre kjent under artistnavnet **Busta Rhymes**, er en amerikansk rapper, produsent and skuespiller.

## Diskografi
* *The Coming* (1996)
* *When Disaster Strikes...* (1997)
* *E.L.E. (Extinction Level Event): The Final World Front* (1998)
* *Anarchy* (2000)
* *Genesis* (2001)
* *It Ain't Safe No More...* (2002)
* *The Big Bang* (2006)
* *Back on My B.S.* (2009)
* *Year of the Dragon* (2012)
* *[[Extinction Level Event 2]]* (2021)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
EM i turn for menn 1965

Det 6. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Antwerpen i Belgia i 1965.

## Resultater

### Individuell mangekamp

### Apparatfinaler
#### Frittstående

#### Bøylehest

#### Ringer

#### Hopp

#### Skranke

#### Svingstang

## Medaljeoversikt

## Se også
* Europamesterskapet i turn 1965 for kvinner

## Eksterne lenker
* Resultater sammenlagt
* Resultater enkeltapparater
Sosialhjelp

**Sosialhjelp** er en form for understøttelse som kan ytes, dersom der ikke finnes annen tilgjengelig hjelp i form av trygd eller annet. Gjennom tidene har slike ytelser vært hjemlet i forskjellige lover, som «Forsorgsloven» og «Lov om sosial omsorg». Ytelsene har variert med hva lovgivere og kommuner har sett som riktig og nødvendig, men har vanligvis gått på å sørge for et minstemål av mat, klær og tak over hodet.

Sosialhjelpen har røtter i kristendommens allmissebegrep, og var ukjent i Norden før dette.

## Historisk
I vikingtiden var det ætten som hadde plikt til å ta vare på sine. Ble en familie uten forsørger, og samtidig ætteløs, var det spørsmål om noen så seg tjent med å ta inn noen i sine husstander. Totalt uønskede individer ble enten sendt i utlæg eller hogd ned, slik at vedkommende kunne sikres plass i Valhall.

Etterhvert som kristendommen fikk rotfeste ble det klostrene som fikk ansvaret for den sosiale omsorgen. Reformasjonen førte til at det ble kongens myndigheter som skulle styre dette. Ansvaret ble etterhvert forflyttet til lokale styrer, slik at fattigstyre eller forsorgsstyre ble en del av det kommunale apparatet.

## Sosialhjelp i Norge i dag
Offentlig sosialhjelp tildeles i Norge gjennom NAV. Vilkårene for dette er fastsatt i «Lov om sosiale tjenester i arbeids- og velferdforvaltningen» (Lov 2009-12-18 nr 131).

Følgende sosiale tjenester inngår i NAV-kontorenes obligatoriske oppgaver:
* Opplysning, råd og veiledning, herunder økonomisk rådgivning
* Økonomisk stønad
* Midlertidig botilbud
* Individuell plan
* Kvalifiseringsprogram med tilhørende stønad

I 2013 mottok ifølge Statistisk sentralbyrå 120&nbsp;775 personer sosialhjelp i Norge. For 49&nbsp;152 var dette viktigste kilde til livsopphold. Totalt ble det utbetalt 5,12 milliarder kroner i sosialhjelp dette året.

## Referanser


## Litteratur
* Anne-Lise Seip *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008060204023 Sosialhjelpstaten blir til : norsk sosialpolitikk 1740-1920]*, 1984 ISBN 82-05-14843-0
* Anne-Lise Seip *Veiene til velferdsstaten norsk sosialpolitikk 1920-75*  ISBN 82-05-21930-3
Arild Bergstrøm

**Arild Bergstrøm** (født 9. oktober 1947) er billedkunstner og var tidligere direktør for Nordisk Kunstnarsenter i Fjaler.

Han utdannet seg ved Kunst- og håndverkskolen i Bergen, og senere ved Jan van Eyck-konservatoriet i Nederland. Bergstrøm debuterte på Vestlandsutstillingen i 1970, og har siden blant annet vært representert der og på Høstutstillingen flere ganger.

På 1970-tallet var Bergstrøm medlem av den kjente «Lyn-gruppa», som besto av unge Bergenskunstnere. Sammen med disse hadde han en mengde utstillinger flere steder i Norge og i utlandet.

Har hatt separate utstillinger i Sogn & Fjordane Fylkesgalleri/Kunstmuseum, Hordaland kunstsenter, ved gallerier i Porsgrunn og Haugesund, og har deltatt på flere utstillinger i utlandet, blant annet i Aachen i Tyskland, og på Ungdomsbiennalen i Paris.

Bergstrøm flyttet i 1973 til Færøy i Solund hvor han bodde og arbeidet fram til 1995, da han ble direktør for det nyetablerte Nordisk Kunstnarsentar på Dalsåsen i Dale i Sunnfjord.

## Referanser
Arne Grimstad

**Arne Grimstad** (født 10. juni 1923 i Hareid, død 4. mai 2019 i Hareid) var en norsk forfatter og skolemann. Han identifiserte seg med de klassiske motkulturene, som målsak, avholdssak, kristendom og arbeiderbevegelse.

Han var sønn av gårdbrukerparet Olaf og Kjellaug Grimstad. Han utdannet seg til lærer og startet som styrer ved realskolen i Skånevik. Han var senere lærer ved Fagerlia skole i Ålesund, til han begynte som programsekretær i barne- og ungdomsavdelinga i NRK i 1959. Han var senere rektor ved Olavskulen folkehøgskule og underviste i mediefag ved Distriktshøgskolen i Volda.

Han ga ut mange romaner, blant annet med tema fra fangstmiljøet i ishavet og utvandringa til Canada. Han skrev også dikt. Han var en mye benyttet kåsør og foredragsholder, og en ivrig avisdebattant.

Han var i mange år aktiv i Norges Kristne Arbeideres Forbund, og var blant annet redaktør av tidsskriftet *Brorskap*.

I 2004 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.

## Bibliografi
* *Dunlett og kroknebb*, 1962
* *Men havet fortel ingenting*, 1970
* *Islosen*, 1971
* *Selungen*, 1972
* *Veg og vandrar*, dikt, 1973
* *Jord og jern*, 1974
* *Nord om sjøane*, 1975
* *Mot jerntider*, 1976
* *Landet er ditt*, 1977
* *Det harde hjertet*, 1978
* *Det milde hjertet*, 1979
* *Det gode hjertet*, 1980
* *Hild frå havet*, 1981
* *Under flogfjell*, 1982

## Referanser
Castrum Danorum

**Castrum Danorum** (latin for «Danskenes borg»; estisk nåværende navn *Toompea loss*; tidligere sannsynligvis kalt *Taani linn*) er en borg på kalksteinsbakken Toompea i den sentrale delen av Tallinn, Estlands hovedstad. I perioden da deler av Estland var dansk (1206–1645) var det navnet på hele byen.

## Historie

Den første befestning på stedet, bygd av tre, menes å ha vært bygd på høyden enten på 900-tallet eller 1000-tallet av innbyggerne i det gamle estiske område Revalia (*Rävala*), og omtales i visse finske kilder som *Kesoniemi*. Det utgjorde sannsynligvis ett av de første bebodde områder av det som skulle bli til Tallinn.

Etterhvert ble borgen utbygd og i stor grad ombygd i stein. Det første steintårnet må ha vært på plass allerede i rundt 1220.

I juli 1219 ble borgen overtatt av danske korsriddere anført av Valdemar Seier. Ifølge legenden falt det første Dannebrog ned fra himmelen under slaget ved Lyndanisse, og synet av flagget inspirerte de danske tropper til seier. Legenden har også relevans for det norske flagget, ettersom det er modellert etter det danske forbilde.

Danskene overtok byen og borgen, og borgen ble deretter omtalt som Castrum Danorum (*Danskenes borg*). Én hypotese vil at navnet ble overført til det oldestiske språk som *Taani(n) linna*, og senere forkortet til byens moderne navn Tallinn.

Fra 1227 til 1237 kontrollerte sverdbroderordenen (*Broderskapet av Kristi Riddere i Livland*) borgen. De hadde innledet sine angrep på de estiske stammer i 1216. Disse korsridderne fortsatte med utvidelsen av den. 

Borgen, som har gjennomgått mange ombygninger, er stadig et sentralt punkt i Tallinn, og med ''Pikk Hermann''-tårnet øverst dominerer det slottshøyden Toompea. Den 12. desember 1918 ble den estiske trikoloren for første gang offisielt heist som Estlands nasjonalflagg over dette tårnet. Et annet av tårnene, kalt *[[Kiek in de Kök (Tallinn)|Kiek in de Kök]]*, er også vel kjent. Det er særlig kraftig og var velegnet som kanonstilling. Det har sitt (plattyske) navn fra det forhold at de soldater som var bilettert dit derfra kunne kikke inn i kjøkkener i bygårdene nedenfor høyden. 

Det romslige borgområdet huser i dag det estiske parlament.

## Referanser


## Eksterne lenker
* История и архитектура Замка Тоомпеа Beskrivelse på russisk av borgens historie og arkitektur.
Boa (klesplagg)

**Boa** er et langt, smalt sjal eller en krave for damer. Den er oftest laget av pels eller fjær, for eksempel fra struts. Plagget er formet som en slange og bæres løst eller slynget som et skjerf om halsen og over skuldrene. 

Boaer kom på moten på 1800-tallet, og bæres særlig sammen med finere kjoler og formelt dameantrekk. Tilsvarende skjerf av pelsverk kan også kalles stola. Skinnstolaer med dyrehoder, for eksempel av rev eller mink, bæres oftest til ytterklær. 

Betegnelsen *boa* kommer fra fransk som igjen har hentet ordet fra det latinske ordet for «slange».

## Se også
* Krage
* Stola
* Skjerf
* Sjal

## Eksterne lenker
*
Phil Osaer

**Phil Osaer** (født 10. februar 1980 i Livonia, Michigan i USA) er en ishockeykeeper som har spilt for Sparta Warriors.

I forbindelse med Jürgen Penkers skadefravær, ble han hentet til Lørenskog Ishockeyklubb hvor han debuterte mot Sparta Warriors 2. februar 2013.

Phil Osaer har spilt for 13 klubber:
* 1997-1998 	Waterloo Black Hawks
* 1998-2001 	Ferris State University
* 2001-2002 	Peoria Rivermen
* 2002-2003 	Worcester IceCats
* 2002-2003 	Trenton Titans
* 2002-2003 	Louisiana IceGators
* 2003-2004 	Hartford Wolf Pack
* 2004-2005 	San Antonio Rampage
* 2004-2005 	Texas Wildcatters
* 2005-2006 	Florida Everblades
* 2005-2006 	Rochester Americans
* 2006-2008	Cardiff Devils
* 2008-2010      Sparta Warriors
* 2012-2013	Cardiff Devils
* 2012-2013  	Lørenskog Ishockeyklubb

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anton Schjøths gate (Oslo)

**Anton Schjøths gate** (1-25, 2-18) er en gate på Valleløkken i bydel St. Hanshaugen, på Oslo vest. Gaten starter i krysset ved Geitmyrsveien og går over i en smal gangvei før neste kryssende gate Von der Lippes gate, og gaten går deretter til Ullevålsveien. Mellom Von der Lippes gate og Ullevålsveien er gaten preget av bygårder med hager. Alle forhagene er beplantet med syrintrær og prydbusker. Nr. 1-9 består av byvillaer som tilhører den såkalte Frølichbyen. 

Gaten er oppkalt etter Anton Schjøth som var en norsk embetsmann på 1800-tallet.

## Referanser


## Litteratur
* Oslo byleksikon
NATOs generalsekretær

**NATOs generalsekretær** er leder av Det nordatlantiske råd, som er det øverste organ i den internasjonale forsvarsalliansen NATO. Generalsekretæren er NATOs frontfigur utad og ivaretar medlemslandenes interesser, likesom vedkommende er øverste sjef for alliansens sivilt ansatte.

Det er en uoffisiell tradisjon at NATOs generalsekretær er europeer. USA utpeker til gjengjeld tradisjonelt alliansens øverste militære ledere.

Mark Rutte har vært generalsekretær siden 1. oktober 2024.

Det kreves enighet om valget av kandidaten. De enkelte medlemland har alle vetorett.

Generalsekretæren velges etter uformelle diplomatiske drøftelser mellom medlemslandene, som hvert foreslår en kandidat til posten. Generalsekretæren velges for en periode på fire år. Lønnen er aldri offentliggjort, men nivået svarer til ledere av andre internasjonale organisasjoner som FN.

## Liste over NATOs generalsekretærer

## Referanser
Sosial integrasjon

**Sosial integrasjon** er en sosial prosess som innenfor sosiologien defineres som «en prosess som fører til at ulike sosiale enheter (individer, grupper, kulturer, nasjoner) forenes», eller som «samhørigheten mellom samfunnsmedlemmene».  

Integrering eller integrasjon brukes også om innlemming av innvandrere i majoritetssamfunnet. Integrasjon blir i den sammenhengen brukt som kontrast til assimilering.

## Vertssamfunn
Et vertssamfunn er en generell populasjon (i utgangspunktet majoriteten) i et sosialt system. Det kan eksistere flere samfunn i en enkelt stat, og en snakker derfor om «samfunnet» som en helhet - ofte innenfor rammene av en stat. Når samfunn beveger seg fra homogenitet kan det oppstå subkulturer som opptrer i vertssamfunnet. Det blir gjerne først aktuelt å snakke om et vertssamfunn i en kontekst der det eksisterer subkulturer.

## Se også
* Integrasjon (sosiologi)

## Referanser
EM i turn for menn 1987

Det 17. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Moskva i Sovjetunionen i 1987.

## Resultater

### Individuell mangekamp

### Apparatfinaler
#### Frittstående

#### Bøylehest

#### Ringer

#### Hopp

#### Skranke

#### Svingstang

## Medaljeoversikt

## Se også
* Europamesterskapet i turn 1987 for kvinner

## Eksterne lenker
* Resultater sammenlagt
* Resultater enkeltapparater
Rolf Furuly

**Rolf Furuly** (født 1963) er en norsk tidligere fotballspiller som har spilt for Mjølner, samt eliteseriefotball for Hedmarksklubbene Hamarkameratene og Kongsvinger. Hans posisjon på fotballbanen var på midtbanen.

## Eksterne lenker
* Fozzum.com – Furulys spillerprofil hos Kongsvinger
* HamKam.no – Furulys spillerprofil hos Hamarkameratene
Sven Erik Sætre

**Sven Erik Sætre** (født 1968) er en tidligere fotballspiller som har spilt eliteseriefotball for Hedmarksklubbene Hamarkameratene, Kongsvinger og Nybergsund IL. 

Han trappet ned i sin senere karriere, og spilte på lokale klubber som Grue IL og Flisa IL. Sætre har i senere tid blitt hovedtrener for Østre Trysil Fotballklubb.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
* HamKam.no – Sætres spillerprofil hos Hamarkameratene
* Fozzum.com – Sætres spillerprofil hos Kongsvinger
Frode Lund

**Frode Lund** (født 1968) er en norsk tidligere fotballspiller som blant annet spilte eliteseriekamper for Hamarkameratene. Hans posisjon på fotballbanen var målvakt. Lund har også spilt for en rekke større og mindre klubber på Østlandet, som blant andre Gjøvik/Lyn, Raufoss, Vang FL, Ottestad IL og senest Brumunddal.

## Eksterne lenker
* 
* HamKam.no – Lunds spillerprofil hos Hamarkameratene
Pine Mountain Ski Jump

**Pine Mountain Ski Jump** er en hoppbakke i Iron Mountain i delstaten Michigan, USA. Bakken ligger i Breitung Township i Dickinson County. Den har K-punkt 120 meter og bakkestørrelse 133 meter. Anlegget består også av tre mindre hoppbakker med størrelse K38, K25 og K10.

Bakkerekord satt i verdenscuprenn er 140 meter, satt av Masahiko Harada (Japan) 18. februar 1996. I kontinentalcupen har Stefan Thurnbichler (Østerrike) hoppet 143,5 meter 15. februar 2009.

Pine Mountain er en av tre hoppbakker i USA med K-punkt 120 meter (de to andre er storbakkene i MacKenzie Intervale Ski Jumping Complex i Lake Placid og Utah Olympic Park Jumps i Park City). Pine Mountain har den lengste bakkerekorden av disse tre, og målt etter bakkerekord gjør det den til den største hoppbakken i USA som er i drift, bare slått av skiflygingsbakken Copper Peak (også i Michigan), som ikke lenger er i bruk.

## Historie
Den første hoppbakken i Iron Mountain ble bygd ved Hemlock Street i 1929, men den eksisterte bare kort tid. I 1933 ble hoppbakken Devil's Hill bygd ved Crystal Lake. Denne bakken ble revet under 2. verdenskrig. Byggingen av hoppbakken i Pine Mountain startet i 1937, og bakken sto ferdig høsten 1938. Den har siden blitt utbygd flere ganger.

Pine Mountain har vært arena for verdenscuprenn i spesielt hopp to ganger, i 1996 og 2000. Bakken har hatt kontinentalcuprenn hvert år siden 2001, bortsett fra 2003. Pine Mountain har vært arena for USA-mesterskapet i skihopping 3 ganger, i 1958, 1960 og 1966.

De to kontinentalcuprennene i Iron Mountain 21. februar 2015 var preget av mye vind, og rekorder for vindkompensasjon kan ha blitt satt i disse rennene. I det første rennet fikk Joachim Hauer (Norge) til sammen -87,1 poeng i vindkompensasjon (-45,0 og -42,1 poeng i de to omgangene, for 5,16 og 4,82 m/s oppdrift). I det andre rennet fikk Dusty Korek (Canada) -50,9 poeng i vindkompensasjon i andre omgang, tilsvarende 5,83 m/s oppdrift.

## Bakkerekorder

## Verdenscuprenn

## Kilder
*Skisprungschanzen-Archiv: Iron Mountain MI
*Exploring the North: Pine Mountain Ski Jump Hill Records
*FIS: Resultater


## Andre eksterne lenker
*Hunts' Guide to Michigan's Upper Peninsula: Iron Mountain – Pine Mountain Ski Jump 
*Pasty.com: Now that's a jump!
Svein Brækken

**Svein Brækken** (1935–2014) var en norsk politiker (Ap) fra Meråker.

Han var ordfører i Meråker kommune fra 1973 til 1995, etter å ha vært varaordfører siden 1968 og medlem av kommunestyret siden 1960. Arbeiderpartiet hadde hele tiden flertall i kommunestyret.

Brækken var medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1999–2003.

Han gikk handelsskolekurs og arbeidet i 20 år som betjent, kasserer og bokholder ved Meråker handelsforening (samvirkelag) før han ble ordfører.

Svein Brækken ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 2004.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jernkroneordenen

**Jernkroneordenen** (tysk: *Orden der Eisernen Krone*, fransk: *Ordre de la Couronne de Fer*, italiensk: *Ordine della Corona di Ferro*) var en østerriksk keiserlig orden. Den ble opprinnelig innstiftet i Milano 5. juni 1805 av Napoléon Bonaparte. Ordenen ble oppkalt etter Lombardias jernkrone. Etter at Østerrike i 1815 erobret Lombardia og etablerte Kongedømmet Lombardia-Venetia, ble ordenen 12. januar 1816 reformert av keiser Frans I og innlemmet i det østerrikske ordensvesen. *Jernkroneordenen* ble tildelt for sivile og militære fortjenester. Ordenen opphørte ved monarkiets fall og oppløsningen av Østerrike-Ungarn i 1918. Utnevnelse til *Jernkroneordenen* medførte historisk adelskap.

## Inndeling
*Jernkroneordenen* var inndelt i tre klasser:
* 1. klasse – medførte hofftittelen geheimeråd, tiltaleformen «eksellense» og medlemskap i det keiserlige hoffet
* 2. klasse – medførte arvelig adelskap som friherre (baron)
* 3. klasse – medførte arvelig adelskap som ridder

## Insignier
Ordenstegnet for *Jernkroneordenen* besto av en kronring besatt med juveler i rød og grønn emalje, en representasjon av Lombardias jernkrone. Kronen er festet i en keiserlig dobbelthodet ørn, som holder septer og rikseple i klørne og som på brystet har et blåemaljert skjold med initialen «F» for Frans. Baksiden bar årstallet «1815». Over ørnens hoder står en keiserkrone. Ordensstjernen var av sølv og hadde åtte tagger. Midtmedaljongen var prydet av jernkronen omgitt av en blå bord med innskriften «AVITA ET AUCTA» («gammel og fornyet»). Ordenskjedet besto av ledd med monogrammet «FI», jernkroner og kranser av eikeløv. Kjedet ble båret av innehavere av 1. klasse ved høytideligheter av seremoniell karakter. Ordensbåndet var gult med blå kanter.

Som krigsdekorasjon var ordenstegnet utstyrt med laurbærkranser.
## Tildeling
Det var satt begrensninger på antallet samtidige innehavere av *Jernkroneordenen*. Det kunne maksimalt finnes 20 storkors, 100 kommandører og 500 riddere. Utnevnelse til *Jernkroneordenen* medførte adelskap. Ordenen ble også tildelt utlendinger.

## Norske innehavere
Også nordmenn ble tildelt *Jernkroneordenen*. Blant disse var statsråd Niels Petersen Vogt, diplomaten Fritz Wedel Jarlsberg og generalkonsul i Wien Thorleif Paus.

## Kilder
*  *Honneur & Gloire. Les trésors de la collection Spada*, Paris: Musée national de la Légion d’honneur et des ordres de chevalerie, 2008, s. 214–215.
*  «Empire of Austria» i Robert Werlich: *Orders and decorations of all nations. Ancient and modern, civil and military*, 2. utgave, Washington DC: Quaker Press, 1974, s. 50.
Peder Ristvedt

**Peder Ristvedt** (født 20. mars 1873, død 1955) var et av medlemmene på Roald Amundsen sin ekspedisjon gjennom nordvestpassasjen med  «Gjøa» i 1903-05. 

Ristvedt ble født i Øvre Sandsvær og tok i 1893 underoffiserseksamen. I 1907 tok han handelsskoleeksamen. Han hadde sin yrkeskarriere hos tollvesenet i Oslo.

## «Gjøa»
Under ferden gjennom nordvestpassasjen reiste Amundsen og Ristvedt i 1904 ut med hundespann for å bestemme posisjonen til den magnetiske nordpol. På veien knuste Amundsen deres eneste lomme-kronometer. Kronometeret var en forutsetning for å kunne gjennomføre de magnetiske observasjonene. Ristvedt reiste alene med hundene tilbake til «Gjøa» og tilbakela en distanse på 100km på 24 timer uten stopp.  Ombord i «Gjøa» hentet han et nytt kronometer og gjorde samme hastighet på tilbaketuren. Dette var en stor bragd tatt i betraktning utrustningen og den treningen Ristvedt hadde med hunder. 26. april 1904 nådde Amundsen og Ristvedt den posisjonen James Clark Ross tidligere hadde fastslått at polpunktet lå på, og tre uker senere fant de den nye posisjonen. Dermed ble de de første som beviste at de magnetiske poler flytter på seg.

## Til minne om Ristvedt
I Kongsberg finnes Peder Ristvedts vei, som fikk sitt navn i 1977.

Peder Ristvedt er gravlagt på Askim kirkegård (nær nedre P-plass mot Askim sykehus). Gravstedet ble restaurert av Askim kirkelige fellesråd i 2019. 

## Annet
Ristvedt ble utnevnt til Ridder av første klasse av St. Olavs Orden i 1906 for sin sjømannsdåd ved å ha slukket en farlig brann ombord på «Gjøa».

## Referanser
Borgklinten

**Borgklinten** ved Ottersbo i Ørland kommune er en fjellknaus med en bygdeborg fra folkevandringstiden. 

Anlegget er trolig oppført en gang mellom år 0 og år 600 som et tilfluktssted for bygda rundt. Utgangspunktet for festningen er selve den vanskelig tilgjengelige høyden som utgjøres av Litj-Borgklinten. På denne er det så bygd steinmurer i en lengde av rundt 100 meter, slik at stedet skulle bli enda vanskeligere å innta.

Det er trolig at muren kan ha vært oppbygd i kombinasjon med et palisadeverk av trestokker, men rester av slike er ikke funnet. På enkelte andre borganlegg er det imidlertid funnet spor av forsvarsverk av tre oppå murene. Slike borganlegg som dette finnes det et par hundre av i Norge. I Trøndelag fins det rundt 30, hvorav noen få ute ved kysten.

Man antar at borgen kan ha fungert som et tilfluktssted for den nærliggende bebyggelse, eller også ha beskyttet mot innfall langs den gamle innfartsveien fra Stjørna. 

## Utforskning
Anlegget er nevnt i Gerhard Schønings *[[Reise giennem en deel af Norge]]* (1773), da under navnet *Nypa*. Anlegget er siden beskrevet av Otto Krefting og Theodor Petersen.

I 1958 ble de overgrodde murene på anlegget renset fram i dagen. Dette arbeidet ble besørget av personale fra Ørland hovedflystasjon og en del av steinene ble lagt tilbake i den utraste steinvollen. Under dette arbeidet ble det rett innenfor muren funnet en ildslagningsstein av kvarts. Denne er karakteristisk for folkevandringstiden (cirka 400 – 600 etter Kristus) og bør ha vært i bruk samtidig med borgen. For øvrig er det ikke gjort noen arkeologiske undersøkelser av borgen.

## Litteratur
* Krefting, O. «Lidt om et par forhistoriske befæstninger i Fosens fogderi» I: *[[Fortidsminneforeningen]]s årsberetning, 1874*
* Petersen, Th. «Bygdeborger i det nordenfjeldske Norge». I: Viking, årbok for Norsk arkeologisk forening, 1942.
* Fra Ørland kommunes hjemmeside

## Eksterne lenker
*
Manlio Sodi

**Manlio Sodi** (født 1944) er en italiensk katolsk prest og teolog. Han er professor ved Università Pontificia Salesiana i Roma der han underviser i liturgi.  

Han har høyere teologisk utdannelse fra samme universitet og doktorat i liturgi fra *Anselmianum* (1978).

I 2009 ble han president for det pavelige teologiske akademi.

## Utvalgte publikasjoner
Manlio Sodi har utgitt flere verk innen liturgi og teologi. Nedenfor følger et utvalg av hans publikasjoner:

* *Liturgia tridentina. Fontes, indices, concordantia (1568–1962)* (2010) – En omfattende samling av kilder og indekser knyttet til den tridentinske liturgien, utgitt av Libreria Editrice Vaticana.
* *Praenotanda Missalis Romani. Textus, concordantia, appendices. Editio typica tertia* (2003) – En kritisk utgave av forordene til Missale Romanum, med tekst, konkordanser og appendikser.
* *Rituale Romanum. Editio typica 1952* (2018) – En faksimileutgave av det romerske ritualet fra 1952, del av serien *Monumenta Liturgica Piana*.
* *Pontificale Romanum. Editio princeps (1595–1596)* (1997) – En faksimileutgave av den første trykte utgaven av det romerske pontifikalet, med introduksjon og appendiks.
* *Il metodo teologico: tradizione, innovazione, comunione in Cristo* (2008) – En samling av teologiske essays som utforsker metodologiske spørsmål i teologien.
* *Sui sentieri di Paolo: la sfida dell'educazione tra fede e cultura* (2009) – En refleksjon over utdanningens rolle i møtepunktet mellom tro og kultur.
* *La penitenza tra I e II millennio: per una comprensione delle origini della Penitenzieria apostolica* (2012) – En studie av botens utvikling og den apostoliske botspraksisens opprinnelse.
* *Ubi Petrus ibi ecclesia: sui sentieri del Concilio Vaticano II* (2007) – En samling essays til ære for pave Benedikt XVI, med fokus på konsilet.

## Kollektive arbeider
* *Dizionario di Liturgia,* San Paolo, Cinisello B. 1984 [tr. Spagnola, portoghese e francese]; ²2001
* *Dizionario di Catechetica*, Elle Di Ci, Leumann 1986 [tr. Spagnola 1987]
* *Dizionario di pastorale giovanile*, Elle Di Ci, Leumann 1989, ²1992
* *Dizionario di Spiritualità biblico-patristica*, Borla, Roma 1996
* *Dizionario di Scienze dell’Educazione*, Elle Di Ci, Sei, Las, Leumann-Torino-Roma 1997; Las, Roma 2008 [tr. spagnola 2009]
* *Dizionario di Teologia della Pace*, Dehoniane, Bologna 1997
* *Dizionario di Mistica*, Lev, Città del Vaticano 1998
* *Dizionario di scienze e tecniche della comunicazione*, Elle Di Ci – Rai – Eri – Las, Roma – Torino 2002
* *Dizionario Teologico sul Sangue di Cristo*, Lev, Città del Vaticano 2007
* *Dizionario di Ecclesiologia*, Città Nuova, Roma 2010
* *Diccionario General de Derecho Canónico*, Editorial Aranzadi, Pamplona 2012

## Referanser
Susanne Bratli

**Susanne Bratli** (født 1966) er en norsk kommunal tjenestekvinne og tidligere politiker (Ap). Hun var stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag 2009–2013.

## Liv og virke
Hun ble født i Eskilstuna i Sverige, men kom til Namsos med familien knapt ett år gammel. Hun meldte seg inn i Namsos AUF som 13-åring. Hun var styremedlem i Nord-Trøndelag AUF mens hun gikk Namsos videregående skole. Etter skolegangen begynte hun å arbeide i en byggevareforretning i Grong. Hun har hatt verv i Handel og Kontor. I 1988 flyttet hun til Overhalla.

Bratli var medlem av Overhalla kommunestyre 1992–2003. Fra 1. mai til 1. november 2003 var hun også Overhallas ordfører. Bratli var medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1995–2009, leder i Nord-Trøndelag Arbeiderparti 1995–1998, politisk rådgiver for forsvarsminister Jørgen Kosmo i Jagland-regjeringen 1996–1997 og sekretær for Arbeiderpartiets fylkestingsgruppe i Nord-Trøndelag 1998–2003.

Ved innføringen av parlamentarisk styreform i Nord-Trøndelag fylkeskommune i 2003 ble Bratli medlem av fylkesrådet, som ble ledet av Alf Daniel Moen. Bratli var fylkesråd for samferdsel, næring og miljø 2003–2007, så fylkesråd for regional utvikling, næring og internasjonale spørsmål 2007–2009.

Bratli var innvalgt på Stortinget fra Nord-Trøndelag 2009–2013, og satt i Stortingets transport- og kommunikasjonskomité og Stortingets valgkomité. Hun varslet sommeren 2012 at hun ikke ville søke gjenvalg til Stortinget, ettersom Arbeiderpartiet lå an til å miste sitt tredje mandat fra fylket.

Etter tiden på Stortinget har hun vært prosjektleder for samferdselspolitikk i det interkommunale nettverket Region Namdal og rådgiver i Steinkjer kommune. Hun har bodd i Steinkjer siden 2006.

Susanne Bratli har engasjert seg i trafikksikkerhetsarbeid. Hun var styreleder i Trygg Trafikk 2001–2006, og ble deretter tildelt Trygg Trafikks gullnål.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Friedrich Reinhold Kreutzwald

**Friedrich Reinhold Kreutzwald** (uttales [krö'jtsvalt]), (født  i Neeruti i Kadrina kommune, død  i Tartu) var en estisk folklorist, skald og lege i Võru. 

Allerede som student begynte han å skrive ned estiske viser og andre tradisjoner. På 1830 – 1850-tallet publiserte han avhandlinger om esternes historie og tradisjoner og fikk etter Friedrich Robert Faehlmanns død i oppdrag av Estnische Gelehrte Gesellschaft (*Õpetatud Eesti Selts*) å samle inn og offentliggjøre tradisjonene om Kalevipoeg. Hans verk kom ut i selskapets forhandlinger mellom 1857 og 1861 med tekster på estisk og med tysk oversettelse av Reinthal. Han fulgte Elias Lönnrots eksempel ved sammenstillingen av Kalevala slik at han prøvde å sette sammen en helhet av de fragmentene man hadde slik at han kunne gjengi i verseform tradisjoner man bare hadde i prosaform som sagn. For vitenskapen er hans arbeide derfor av mindre verdi, også fordi han brente opp sine håndskrifter, men Kreutzwalds *Kalevipoeg* har hatt stor nasjonal verdi for esterne. 

Han gav også ut en samling estiske folkeeventyr og sagn, "Eesti rahwa ennemuistesed juttud" (1866; tysk oversettelse av F. Löwe 1869 og 1881) samt tidligere også av H. Neus: *Mythische und magische Heder der Ehsten* (1854).

Andre halvdel av 1800-tallet var den tid da det nasjonale estiske skriftspråket tok form. Takket være Kreutzwalds anstrengelser ble det gjennomført et nytt rettskrivingssystem som hadde blitt anbefalt av E. Ahrens og finnen A. I. Arwidsson. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kreutzwald i Nordisk Familjebok/ Ugglan
Frank Jensen (norsk politiker)

**Frank Sigfred Jensen** (født 1944) er en tidligere, norsk offentlig tjenestemann, medieleder og Ap-politiker. Han var ordfører i Overhalla 1999–2003, som den første Ap-ordføreren i kommunens historie. 

Etter kommunestyrevalget i 1999 ble han valgt til ordfører med støtte fra Arbeiderpartiet og SV. Han gikk til ordførervervet fra stillingen som disponent i *[[Namdalsavisa]]*. Han hadde tidligere vært medlem av Overhalla kommunestyre fra 1976 til 1986, i to perioder også som medlem av formannskapet. Jensen ble fritatt fra ordførervervet den 1. mai 2003 for å begynne i en ny stilling i A-pressen; hans partikollega Susanne Bratli tok over som ordfører i fem måneder.

Jensen var også ansatt i Overhalla kommune i nærmere 24 år, lengst fartstid som sosialsjef.

Jensen var nestleder i styret i NTE fra 2005 til 2007.

## Referanser
Liste over ordførere i Meråker

**Liste over ordførere i Meråker**. Meråker ble egen kommune ved delingen av Øvre Stjørdalen i 1874.

## Fotnoter

## Referanser
Masako Ishida

**Masako Ishida** (født 5. november 1980 i Hokkaido) er en japansk langrennsløper. Hun ble født og bor i Hokkaido, og hun representerer skiklubben *JR Hokkaido Ski Team*. I Ski Classics representerer hun per 2024 TEAM BSV IBEX. Hun har tidligere representert Team Koteng og Team United Bakeries. Hun har sin styrke i klassisk stil, og særlig distanserenn i klassisk.

Ishida debuterte i verdenscupen i langrenn den 7. mars 2001 på sprinten i Oslo. Hun tok sine første verdenscuppoeng ved å bli nummer 29 på 10 km klassisk i Kuusamo den 28. november 2003. Hun deltok i OL i Torino i 2006, og tok 12.-plass på stafetten, 31.-plass på stafetten og 35.-plass på 15 km dobbel jaktstart. Ishida har deltatt i alle verdensmesterskap siden VM i Val di Fiemme i 2003, og hennes klart beste mesterskap var VM i Liberec i 2009. Da tok hun åttendeplass på 10 km klassisk, og sjuendeplass på stafetten og fjerdeplass på sprintstafetten, sammen med Madoka Natsumi. 

Hun tok sin første pall-plassering i sesongen 2008/09, en tredjeplass på 30 km klassisk, fellesstart i Oslo. Samme sesong ble hun nummer 23 i distansecupen og 33 i verdenscupen sammenlagt. Hun vant La Diagonela 2015.

Hun kom på sjette plass under Olav Skoglunds Minneløp 2015, som ble arrangert i september 2015.

Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 27 på 10 kilometer klassisk intervallstart. 

### Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sasha Pivovarova

**Sasha Pivovarova**, russisk **Александра Пивоварова** - *Aleksandra Pivovarova* (født 21. januar 1985 i Moskva) er en russisk supermodell. 

Hun studerte kunsthistorie da hennes venn og senere ektefelle, fotografen Igor Vishnyakov, tok bilder av henne og presenterte for IMG, hvor hun så ble antatt. Hennes første oppdrag var for Prada, som brukte henne i seks sesonger etter hverandre. I mai 2007 var hun cover på *[[Vogue (magasin)|Vogue]]* og snakket der om sin kjærlighet til kunst og litteratur. I 2008 var hun på Pirellis kalender.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sasha Pivovarova on Style.com
Nansen Ski Jump

**Nansen Ski Jump** er en hoppbakke ved byen Berlin i delstaten New Hampshire, USA. Bakken ligger i Nansen Wayside State Park mellom Berlin og Milan, og var i sin tid den største i det østlige USA. Nettstedet Skisprungschanzen-Archiv oppgir bakkens K-punkt til 82 meter. Hoppbakken er oppkalt etter den lokale skiklubben, som igjen er oppkalt etter den norske polarfareren, oppdageren, diplomaten og vitenskapsmannen Fridtjof Nansen.

## Historie
Berlin er hjemestedet til USAs eldste skiklubb som fremdeles er i drift, Nansen Ski Club, som ble stiftet i 1872. På 1920-tallet bygde klubben en hoppbakke som tillot hopp på opptil 40 meter. Bakken ble utvidet til 45-metersbakke i 1927. I 1936 startet byggingen av den nye storbakken Nansen Ski Jump. Bakken ble bygd av skiklubben, Berlin by og National Youth Administration, og sto ferdig i 1937.

Nansen Ski Jump var arena for fire USA-mesterskap i skihopping - i 1940, 1957, 1965 og 1972 - og USAs OL-uttagningsrenn ble holdt der i 1938. Norske Johanne Kolstad satte verdensrekord for kvinner i bakken da hun hoppet 69,5 meter 6. mars 1938.

Ifølge New Hampshire State Parks var bakken i bruk til 1985 og siden åpen for publikum til 1988. Harold "Cork" Anson forteller i boka *Jumping Through Time* at bakken ble stengt allerede i 1979. Skiklubben var blitt dømt til å betale erstatning til en skihopper som hadde falt og pådratt seg varige mén i et renn i 1977, noe som medførte at klubben ikke lenger hadde råd til å vedlikeholde bakken.

I 2014 ble det tatt initiativ for å få bakken satt i stand igjen som kulturminne og gjenåpnet for publikum. Red Bull bevilget 15 000 dollar til reparasjon av bakken og ønsket å gjøre et reklamestunt med skihopper Sarah Hendrickson der. I 2015 og 2016 ble unnarennet ryddet for skog, og arbeidet med å bygge opp igjen trappa ved siden av unnarennet startet sommeren 2016. Stålstrukturen i tårnet ble sjekket og funnet å være i god stand. Vinteren 2016/17 ble det lagt nytt tredekke i tårnet. I løpet av 2017 skal trappa og skogryddingen fullføres, og det foreligger også planer om å reparere dommertårnet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Allroutes.to: Nansen Ski Jump as Seen in the Summer of 1999
Brian Horton

**Brian Horton** (født 4. februar 1949 i Hednesford, Staffordshire) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller, som for tiden jobber som assisterende trener i Hull City FC. Han er en av få trenere i England som har ledet lag i over tusen kamper. 

## Spillerkarriere

Brian Horton var en midtbanespiller som begynte sin karriere som en del av juniorlaget til Walsall FC. Han spilte aldri for klubbens A-lag, og valgte å gå til Hednesford Town FC før han signete for Port Vale FC i 1970. Port Vale solgte Horton (til stor skuffelse for supporterne) til Brighton & Hove Albion FC i mars 1976 for en sum på 30,000 pund. 

Senere gikk Horton til Luton Town FC i 1981. Et år senere igjen gikk han til Hull City FC.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Guttejente

**Guttejente** er en betegnelse på ei jente som oppfører seg «gutteaktig», det vil si mer likt kjønnsrollene til gutter enn kjønnsrollene til jenter. Uttrykket avspeiler samfunn hvor det er ulike normer for gutters og jenters oppførsel. Beskrivelsene av hva som karakteriserer ei guttejente vil gjenspeile sin tids forventninger til kjønnsstereotypier.

Guttejenter har interesse for og kompetanse i aktiviteter som gjerne assosieres med gutter. Undersøkelser blant nordiske barn omkring 1980 gir disse beskrivelsene: «en guttejente leker gutteleker og er sammen med gutter. Hun bruker gutteklær og har kort hår, hun sloss og klatrer i trær. Hun er vill, modig, hissig.»

## Se også
* Kjønnsroller 
* Kjønnsrolleteorien
* Tomboy, norsk popband 1983–1991

## Referanser

## Eksterne lenker
*
National Railway Museum

**National Railway Museum** (NRM) er et britisk jernbanemuseum i York, og en del av National Museum of Science and Industry. Museet forteller historien om skinnegående transport i Storbritannia, og betydningen denne type transport hadde for samfunnsutviklingen på øyene. Museet har vunnet mange priser, bl.a. Årets museum i Europa år 2001. 

Museet har en stor samling av historisk jernbanemateriell, lokomotiver, vogner og annet utstyr, samt litteratur og bildemateriale.  

Lokomotivet Mallard hører med i museets utstillinger.

## Eksterne lenker
*