open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Borøya (Tvedestrand)

**Borøya** (også skrevet *Borøy*) er en øy ytterst i Oksefjorden i Tvedestrand kommune i Agder fylke i Norge. Øya har et areal på 3,58 km² og har tettbebyggelse blant annet i Borøykilen, Utgårdstrand og Snaresund. Høyeste punkt er Rendalsfjell, 67 moh. 

De eldste skriftlige kildene staver gjerne navnet Borøy med *e* i første stavelse (f.eks. Berøy). Førsteleddet kan komme av norrønt *beri* (bjørn) eller *ber* (bær).

Sommeren 1839 flyktet den tyske operakomponisten Richard Wagner og hans kone Minna Planer fra kreditorer i Riga til London. 27. juli ble de møtt av en voldsom storm under seilasen over Nordsjøen. Skipet ble dratt ut av kurs og kapteinen søkte nødhavn i Sandvika på Borøya. Seilasen ble til operaen Den flyvende hollender. Ved innseilingen gjennom skjærgården nær Askeflu skal ekkoet fra mannskapets sang ved en høy fjellvegg ha inspirert Wagner til temaet i operaen.

## Referanser




## Eksterne lenker
* www.boroy.com
Norwegian American Cruises

**Norwegian American Cruises A/S** (NAC) var et selskap som ble dannet for å fokusere cruisevirksomheten til Den norske Amerikalinje (NAL) i 1980.

Selskapet var eid 90% av NAL og overtok skipene MS «Sagafjord» og MS «Vistafjord». NAC ble solgt til Trafalgar House (Kværner) i 1983 og skipene ble deretter drevet av Cunard Line. De er siden solgt videre til selskapet Saga Cruises.
Jotunheimen nasjonalpark

**Jotunheimen nasjonalpark** er en norsk nasjonalpark som ligger sentralt i høyfjellsområdet Jotunheimen i Innlandet og Vestland fylker. Parken ble opprettet i 1980, for å «*verne eit vilt, eigenarta, vakkert og i stor grad urørt fjellandskap med dyre- og planteliv på overgangen mellom austlandsk og vestlandsk fjellnatur.*» og den dekker et område på 1&nbsp;155 km².

Nasjonalparken ligger i Lom, Vågå og Vang kommuner i Innlandet samt Luster og Årdal kommuner i Vestland, og omfatter de sentrale deler av fjellområdet Jotunheimen. Utladalen landskapsvernområde grenser opp til selve nasjonalparken. I Jotunheimen finnes flere av de høyeste fjelltoppene i Nord-Europa.

Etter mange forsøk og langvarig kamp ble først Sjoavassdraget med Gjende fredet i 1973 og Jotunheimen ble opprettet som nasjonalpark i 1980. Området markedsføres, sammen med tilgrensende nasjonalparker, under navnet Nasjonalparkriket.

## Se også
* For en beskrivelse av landskap, flora, fauna, kulturhistorie og reiseliv i området, se artikkelen Jotunheimen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ormtjernkampen nasjonalpark

**Ormtjernkampen nasjonalpark ** er en tidligere norsk nasjonalpark som lå i Gausdal kommune i Innlandet. Parken ble i 2011 innlemmet i den langt større Langsua nasjonalpark på 537 km². Da Ormtjernkampen ble opprettet den 14. juni 1968, var det for å «*bevare et naturmiljø med urskog og østlandsk fjellandskap i naturlig tilstand der dyre- og plantelivet får utvikle seg mest mulig fritt, samtidig som området skal gi mulighet for opplevelse av uberørt natur.*». Den dekket et område på 8,5 km², og var med god margin Norges minste nasjonalpark. Den grenset opp til Ormtjernsmyra naturreservat.

## Naturforhold
Nasjonalparken representerte et typisk østnorsk skoglandskap og lå sør/sørvest for Dokkvatnet (776 moh) og nord og nordvest for *Ormtjørnet* (0,13 km²; 836 moh) og omfattet selve toppen *Ormtjernkampen* (1128 moh) og to topper vest for denne. 

Ormtjernkampen stiger bratt opp fra Dokkvatnet. Det er i dette bratte og steinete lendet at man finner den mest karakteristiske urskogen. Barskogen, i da i praksis gran, dominerer de lavere delene av området. Oppe i liene avløses dette av et skrint bjørkebelte som etterhvert glir over i snaufjell.

Området har gode vilkår for flere typer planter. Blandingen av levende og døde trær i urskogområdet, et alpint klima med kjølige somrer og kalde vintrer, og middels årsnedbør gir høg luftfuktighet. Dette gjør at mose, lav og sopp gror godt på bakken og på trærne. Plante- og dyrelivet er typisk for tett østnorsk barskog. Parken har en av Nord-Europas få kjente forekomster av skjeggklokke, en slektning av blåklokken.

## Forvaltning og bruk av området
Området har ingen kjente kulturminner – noe som i og for seg ligger i sakens natur når det er snakk om et lite, avgrenset område med urskog. 

Det er sti fra Ormtjernsetrene opp til toppen av Ormtjernkampen. Det er ingen hytter eller annen tilrettelegging innenfor den tidligere parkens område. 

## Utvidelse
Fra 2005 ble det utredet en utvidelse av nasjonalparken til 1365 km² i fjellområdet mellom Gausdal og Øystre Slidre.  Planområdet lå i sju kommuner: Etnedal: 24 km² (2 %); Nordre Land: 47 km²; (3 %); Nord-Fron: 104 km² (7 %); Sør-Fron: 133 km² (10 %); Nord-Aurdal: 137 km² (10 %); Øystre Slidre: 380 km² (28 %) og Gausdal: 540 km² (40 %). Planprosessen endte opp med Langsua nasjonalpark som ble opprettet 11. mars 2011. Den er på  537,1 km² og ligger i de nevnte kommuner med unntak av Etnedal. Ormtjernkampen nasjonalpark opphørte fra samme dato.
 
## Fotnoter og referanser


## Litteratur
* Olav Gjærevoll, Leif Ryvarden mfl. *Dovrefjell. Ormtjernkampen*. Luther, 1975. (Norges nasjonalparker ; 8). ISBN 82-531-4065-7
* Gunvald Børtnes og Ketil Kohmann. «Ormtjernkampen» I: *[[Den norske turistforenings årbok]] 1969*. 
* Haakon Lie. *Ormtjernkampen villmark*. Oslo, 1961. (Småskrifter utgitt av Østlandske naturvernforening ; Nr 2).

## Eksterne lenker
* Informasjonsside om Ormtjernkampen nasjonalpark hos Direktoratet for naturforvaltning.
Møysalen nasjonalpark

** Møysalen nasjonalpark ** er en norsk nasjonalpark som ligger i  fjellandskap på Hinnøya i Vesterålen i Nordland. Parken ble opprettet i 2003, for å «bevare et intakt utsnitt av et kystalpint landskap, sikre det biologiske mangfoldet med økosystemer, arter og bestander, og sikre kulturminner mot skader og ødeleggelser» og den dekker 51,2&nbsp;km².

Nasjonalparken ligger i kommunene Lødingen, Hadsel og Sortland, og den grenser i sør og vest opp til Møysalen landskapsvernområde. 

Nordland nasjonalparksenter i ved Europavei 6 i Saltdal kommune dekker informasjonsfunksjoner for alle nasjonalparker i Nordland fylke.

## Geografi, landskap, geologi
Møysalen nasjonalpark er Norges nest minste nasjonalpark. Det er bare Gutulia nasjonalpark som er mindre. Møysalen nasjonalpark er opprettet for å verne fjellet Møysalen (1262 moh.) og dets omgivelser. I tillegg til fjellet utgjør fjordarmen Vestpollen – innerst i Øksfjorden – en sentral del av nasjonalparken. I den østre delen av nasjonalparken ligger Stor Snytindan (996 moh.) og Nordtinden (883 moh.). 

Nasjonalparken har et dramatisk landskap, som strekker seg fra fjord til høgfjell, med daler, botner, deltaer og topper over 1000 meter. Landskapet er geologisk beytdningsfullt. Vest i nasjonalparken er terrenget alpint.

## Flora og fauna
Floraen er preget av det kjølige og fuktige kystklimaet. I områder med gode næringsforhold er det frodig småbregneskog. I de brattere partiene dominerer storbregnene. Rundt elveutløpet i Vestpolldalen er det havstrand med strandengvegetasjon.

Flere truete rovfuglarter hekker her: jaktfalk, tårnfalk, dvergfalk, fjellvåk, havørn og kongeørn.

## Kulturminner
Nasjonalparken har kulturminner fra reindrift, fiske og jordbruk, foruten eldre fangstanlegg. Nordvest for Vestpollen finnes spor etter gammel gruvedrift. Gruvegangene på sørvestsida av Vestpolltinden er fortsatt synlige.

## Forvaltning og bruk av området
Det er merket sti til toppen av Møysalen både fra sørvest (Nordbotn) og sørøst (Vestpollen). Turisthytta Snytindhytta ligger et par km nord for nasjonalparken. det er merket sti til hytta fra Europavei 10.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Vesterålen Online: ''Hvem eier Møysalen?'' Humoristisk grensestrid mellom ordførerne i Hadsel, Sortland og Lødingen
Møysalen landskapsvernområde

**Møysalen landskapsvernområde** ble opprettet i 2003 og ligger sør og vest for Møysalen nasjonalpark i Hadsel, Lødingen og Sortland kommuner i Nordland. Landskapsvernområdet har et areal på 67&thinsp;km², hvor 6&thinsp;km² er sjøareal. Området er vernet for å ta vare på et vakkert kystalpint natur- og kulturlandskap med det biologiske mangfoldet og de kulturminnene som preger landskapet.

## Referanser
Kjenstad landskapsvernområde

**Kjenstad landskapsvernområde** ligger i Snåsa kommune i Trøndelag. Landskapsvernområdet er på 3&nbsp;km² og ble opprettet i 2000.

## Referanser
Film noir

**Film noir** (norsk oversettelse: *svart film* eller *mørk film*) ble brukt av franske filmkritikere for å beskrive en type filmer som hovedsakelig hadde sin storhetstid i USA på 1940-tallet. Felles for disse filmene var en effektiv, men sparsom bruk av lys, såkalt low-key lyssetting som preges av markante skiller mellom lys og mørke. En slik lyssetting er godt egnet til å skape gjennomgående dunkle stemninger. Film noir inneholdt ofte intense detektivhistorier eller thrillere med dystre menneskeskjebner. 

Selve stemningen i filmene var inspirert av de tyske ekspresjonistiske filmene som var store på 1920-tallet. Mange av filmregissørene som lagde filmer i Tyskland på 1920-tallet, som for eksempel Fritz Lang, virket også i film noir-perioden.

B-filmen *[[Stranger on the Third Floor]]* fra 1940, regissert av sovjeteren Boris Ingster for RKO Pictures, blir ofte betegnet som den første film noiren. 

Selv om film noir i dag nærmest regnes som en sjanger, er begrepet først og fremst knyttet til den filmhistoriske perioden i USA fra rundt 1940 til 1958, med 1946–1950 som høydepunkt. Filmer som senere har hentet inspirasjon fra noir-perioden, kalles i fagkretser derfor for «Neo noir» (*ny noir*), da de er produsert etter den originale perioden.

## Europeisk film noir
Carol Reeds film ''Den tredje mann'' fra 1949 med Orson Welles og Joseph Cotten er et eksempel på en britisk film med noir-stil. Et eksempel på en norsk film noir er Edith Carlmars debutfilm *[[Døden er et kjærtegn]]* fra 1949. Enkelte regner ikke dem offisielt som film noir-filmer, siden de ikke er produsert i USA. 

## Neo noir
I nyere tid er særlig Roman Polańskis ''Chinatown'' fra 1974 og Curtis Hansons *[[L.A. Confidential (film)|L.A. Confidential]]* fra 1997 eksempler på moderne filmer (i farger) som både har en handling og tydelige estetiske og stilmessige grep hentet fra den originale film noir-perioden. Andre filmer med tydelige noir-trekk er *[[The Dark Knight]]*, *[[V for vendetta (film)|V for vendetta]]*, *[[Lost Highway]]*, *[[Blade Runner]]* og ''Sin City''.

## Eksempler på film noir

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ráisduottarháldi landskapsvernområde

**Ráisduottarháldi landskapsvernområde** ligger i Nordreisa kommune i Troms. Området ble opprettet i 1986 og er på 83&thinsp;km². Landskapsvernområdet grenser til vestsiden av Reisa nasjonalpark.

Landskapsvernområdet strekker seg langs den aller nordligste grensen mot Finlands «arm» i nordvest, og omfatter fjellmassivet Ráisduottarháldi, 1&nbsp;365 moh. Den ubetjente Somashytta (DNT) ligger helt sørøst i området, nær finskegrensa.

## Referanser
Yellowstone

**Yellowstone** kan referere til:
* Yellowstone County
* Yellowstone nasjonalpark
* Yellowstone (elv)
* Yellowstones varmepunkt (kilden til supervulkanen under Yellowstone, og mange andre utbrudd)
Thomas Bourchier

**Thomas Bourchier** (født ca. 1404, død 30. mars 1486 i Knole House ved Sevenoaks i England) var erkebiskop av Canterbury, rikskansler i England og kardinal.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Thomas Bourchier var sønn av William Bourchier, greve av Eu (død 1420). Som yngre sønn hadde han ikke arverett til tittelen. Moren, Anne, var datter av Thomas av Woodstock, en etterkommer av kong Edvard III. En av hans brødre var Henry, jarl av Essex (død 1483), Humphrey Stafford, 1. hertug av Buckingham var hans halvbror, og John, Lord Berners, var hans grandnevø.

Bourchier fikk sin utdanning ved University of Oxford, og gikk deretter i kirkens tjeneste. Han ble biskop av Worcester i 1434. Samme år ble han kansler ved Universitetet i Oxford.

### Biskop av Ely, erkebisakop av Canterbury
I 1443 ble han biskop av Ely.

I april 1454, etter John Kemps død, ble han utnevnt til erkebiskop av Canterbury. Han ble rikskansler i England i mars 1455. I dette embetet opplevde han starten på rosekrigene. I begynnelsen tok han ikke i nevneverdig grad side i krigen. Da Richard, hertugen av York, mistet sin makt i oktober 1456 ble Bourchier fjernet fra embetet som rikskansler.

Han bidro til å forsone partene i rosekrigen i 1458, men da krigen på ny blusset opp i 1459 tok han side for yorkistene. Han kronet Edvard IV i juni 1461, og hans dronning fire år senere.

I 1457 hadde han en viktig rolle i rettssaken mot Reginald Pecock, biskopen av Chichester, som var tiltalt for heresi. Bourchier ble utnevnt til kardinal i 1467, og i 1475 var han en av fire forhandlingsledere under utarbeidelsen av en Picquignytraktaten mellom England og Frankrike.

Etter Edvard IVs død i 1483 overtalte Bourchier dronningen til å la hennes yngste sønn, Richard av York, bo sammen med den nye barnekongen, Edvard V, i Tower of London. Bourchier hadde sverget troskap til Edvard V før den gamle kongens død, men i juli 1483 kronet han likevel Richard til konge under navnet Richard III. Begge de unge prinsene ble myrdet, men det er ikke mistanke om at Bourchier var innblandet i dette. Han kronet deretter en tredje konge, Henrik VII, og viet ham også til Elisabeth av York i januar 1486.

Bourchier døde 30. mars 1486 i sin residens, Knole House ved Sevenoaks i Kent. Han ble gravlagt i Canterburykatedralen.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Henry Beaufort (1374-1447)
* Kardinal *Thomas Bourchier* (1404-1486) * bispeviet 1435

## Referanser


## Litteratur
* Linda Clark, *Bourchier, Thomas (c.1411–1486)*, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 gesehen am 26. Februar 2012

## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Serengeti nasjonalpark

**Serengeti nasjonalpark** er en nasjonalpark i Tanzania, oppført på Verdensarvlista. Parken omfatter 14 763km², og den dominerende landskapstypen er gressletter og savanne.

Nasjonalparken ligger vest for Meru og Kilimanjaro, på grensen til Kenya, som en del av Riftdalen. På kenyansk side av grensen ligger Masai Mara naturreservat.

Serengeti er kjent for sin årlige migrasjon av millioner av gnuer, i tillegg til mengder med løver, leoparder, elefanter, neshorn og afrikanske bøfler. 

Nær parken ligger Olduvai-ravinen hvor mange av de eldste hominid–fossilene og gjenstander har blitt funnet. 

Parken ble første gang fredet i 1921 av den daværende tyske koloniadministrasjonen, og vernet ble forsterket i 1951 av britiske kolonimyndigheter. I forbindelse med fredningen ble innbyggerne i området flyttet til Ngorongoroområdet, et inngrep som fremdeles er kontroversielt. Serengeti var Tanzanias første nasjonalpark, og bioturisme i parken er en viktig næringsvei i landet. Parken inngår i *den nordlige [[safari]]ruten*, som også omfatter Manyarasjøen nasjonalpark, Tarangire nasjonalpark, Arusha nasjonalpark og Ngorongoro naturvernområde.

Vest for parken ligger Victoriasjøen på den kenyansk–ugandisk-tanzanianske grensen. 

## Eksterne lenker
* 
* serengeti.com
* UNEP World Conservation Monitoring Centre: ''faktaark
Serengeti

**Serengeti** (fra masai *Serengit*, *endeløse sletter*) er et økosystem i Afrika. Det ligger nord i Tanzania og strekker seg til det sørvestre Kenya mellom 1. og 3. sørlige breddegrad og 34. og 36. østlige breddegrad. Området dekker rundt &nbsp;km² og omfatter verdensarvområdet Serengeti nasjonalpark og flere jaktreservat. Naturreservatet Masai Mara befinner seg i den kenyanske delen og grenser mot Serengeti nasjonalpark i vest.

Serengeti omfatter flere forskjellige habitater, som elve- og våtmarksområde, skoger og gressletter. Området huser rundt 70 større pattedyr og rundt 500 fugleartar. Verdens største trekk av landlevende pattedyr foregår her. Flokker som kan omfatte over en million gnuer, flere tusen sebraer og gaseller i tillegg til rovpattedyr som løver, med hyener og sjakaler ifølge gjer dette til en spektakulær hendelse.

## Se også
*Den store vandringen

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Serengeti National Park ved unesco.org
* https://web.archive.org/web/20141222020912/http://www.savetheserengeti.org/ 
* Serengeti National Park. Verdensarv presentert ved unesco.org
Fokstumyra naturreservat

**Fokstumyra naturreservat** er et naturreservat i Dovre kommune nordøst for Dombås. Naturreservatet har ramsarstatus, på grunn av sin betydning for våtmarksfugler, både trekkfugler og hekkende fugler.

Området ble fredet i 1923, som en reaksjon på at Dovrebanen hadde påvirket et tidligere bortimot urørt naturområder; fredningen ble oppgradert til naturreservat i 1969. Fokstumyra er dominert av myrer, og ligger 940&ndash;960&nbsp;m over havet, rett under skoggrensen.. Den første fredningen omfattet 7,5 km², dette ble utvidet til 18,2 km² i 2002 og til 18,5 km² i august 2025.

Det er en godt tilrettelagt sti i området med ett fugletårn. Utenfor denne stien er det ferdselsforbud i hekkesesongen 01.05 - 01.08. Avkjøringen fra E6 er ved Fokstugu gard ca. 10 km nord for Dombås.

## Referanser


## Eksterne lenker
* nasjonalparker.org om Fokstumyra (arkivert side fra 2017)
*
The Coca-Cola Company

**The Coca-Cola Company** er et internasjonalt drikkevareselskap med hovedkontor i Atlanta i USA. Selskapet ble grunnlagt i 1892 og er en av verdens største bedrifter.

The Coca-Cola Company er børsnotert på New York Stock Exchange, inngår i aksjeindeksene Dow Jones Industrial Average og S&P 500 og regnes som en av de fremste *[[blue chip]]*-aksjene.

Selskapet har tre år på rad blitt utpekt som verdens største produsent av plastavfall, med en årsproduksjon av 117 milliarder PET plastflasker i 2018.

Selskapet bruker betydelige beløp på lobbyvirksomhet og støtte til polisk valgkamp, og bidro i 2024 med 250 000 dollar til Donald Trumps valgkamp.


Fil:Flasche Coca-Cola 0,2 Liter.jpg|En Coca-Cola glassflaske
Fil:Coca_Cola_plastic_bottles.jpg|Coca-Cola plastflasker


## Produkter
Selskapets mest kjente produkt er Coca-Cola, som er tilgjengelig i en rekke varianter. Blant andre kjente produkter er:
* Bacardi Mixers
* BonAqua
* Burn Intense Energy
* Cristal
* Evian
* Fanta
* Fruitopia
* Kuli
* Minute Maid
* Nestea
* Powerade
* Schweppes
* Sprite
* TAB
* Urge

## Referanser


## Eksterne lenker
* coca-cola.no
* 
*
Lordkansler

**Lordkansler** (engelsk: **Lord Chancellor**, formelt **Lord High Chancellor of Great Britain**) er et av de høyeste embeter i Storbritannias regjering. Lordkansleren utnevnes av monarken etter råd fra statsministeren. Det skal normalt utnevnes en adelig person, men det er ikke noe lovmessig hinder for at andre utnevnes. Lordkansleren er den nest høyeste rangerte høyere statsoffiser, rangert kun etter riksdrotten (Lord High Steward). Før opprettelse av den britiske unionen i 1707 var det adskilte lordkanslere for England og Wales, for Skottland og for Irland.

## Ansvarsområder
Ansvarsområdene inkluderer:
* Presidentskap i Overhuset
* Deltagelse i regjeringskollegiet
* Oppbevaring av det store riksseglet
* Ledelse av det juridiske apparat

Tony Blairs regjering foreslo å avskaffe embetet, ettersom det ligger svært mye makt i det samtidig som det står på siden av det folkevalgte styret. Forslaget om dette ble lagt fram i Underhuset, men det ble modifisert slik at embetetsansvaret ble innskrenket fremfor at man avskaffet det. 

I stedet for en lordkansler kan det utnevnes en storseglbevarer. Dette embetet innebærer samme ansvar og myndighet som lordkanslerens; den eneste forskjellen ligger i hvordan man utnevnes. I tillegg er det mulig å la en komité i fellesskap utføre lordkanslerens oppgaver. Siden det 19. århundre har disse alternative mulighetene ikke vært brukt.

## Historie

Embetet har sitt opphav i det karolingiske monarkiet, hvor en kansler fungerte som vokter av kongens segl. I England ble det innført senest ved normannernes erobring i 1066, og kanskje tidligere. Noen kilder oppgir at den første lordkansleren i England var Angmendus, utnevnt i 605, det vil se lenge før England oppsto som en samlet statsdannelse, noe som gjør det til en tvilsom opplysning. Andre kilder oppgir at den første som utnevnte en lordkansler var Edvard Bekjenneren, som døde i 1066; dette plasserer opprettelsen i årene rett før normannernes invasjon.

Det ble vanlig gjennom middelalderen at embetet ble gitt til en biskop. Flere av erkebiskopene av Canterbury var også lordkanslere.

## Se også

*Liste over lordkanslere i Storbritannia

## Referanser


## Litteratur
* Campbell, John (1878): *Lives of the Lord Chancellors and Keepers of the Great Seal of England From the Earliest Times Till the Reign of Queen Victoria*, 7. utg., London: John Murray.
* Davies, M. (2003): ''Companion to the Standing Orders and guide to the Proceedings of the Lords'', 19. utg.,
* Department for Constitutional Affairs (2003): «Constitutional Reform: Reforming the Office of the Lord Chancellor»
* House of Lords (2003–2004): ''Bill 30 (Constitutional Reform Bill)''.
* Chisholm, Hugh, red. (1911): «Lord High Chancellor», *Encyclopædia Britannica*, 11. utg., Cambridge University Press.
Interesseorganisasjon

En **interesseorganisasjon**, eller **interessegruppe**, er en organisasjon eller forening som har som hovedmål å fremme de (økonomiske/politiske) interessene til sine medlemmer. Interesseorganisasjoner har en betydelig innflytelse i vestlige demokratier og kanaliserer sine medlemmers interesser til politikere og administrativ ledelse. 

Målet om å ivareta egeninteresser kan føre til at intern demokratisk debatt innad i organisasjonen, formidling av balansert informasjon og engasjement blant medlemmene ofte kan være underordnet. Når partier skal utforme politiske forslag er det vanlig at de inviterer interesseorganisasjoner som er berørt av forslaget å gi innspill. Før og under behandling av saker er interesseorganisasjoner invitert til å gi formelle høringssvar, eller de forsøker å påvirke uformelt (ofte kalt lobbyisme). 

Et klassisk eksempel på interesseorganisasjoner i de nordiske landene er arbeidsgiverorganisasjoner. Fagorganisasjoner var i sin tidlige historie også folkebevegelser og politiske organisasjoner, men har blitt mer lik interesseorganisasjoner i de siste tiår. Blant de større interesseorganisasjonene i Norge kan nevnes fagforbund, næringsorganisasjoner, naturvern og andre hovedsammenslutninger som fungerer som «paraply» for klubber og lag av forskjellig slag. Mange driver lobbyvirksomhet rettet mot politikere og andre med makt og budsjetter.

Interesseorganisasjoner som blir oppfattet som rene propagandister for sin sak, gjerne på bekostning av samfunnets interesser betegnets gjerne som **særinteresser** eller særinteresseorganisasjon i politisk debatt. Det er nære forhold mellom interesseorganisasjoner og politiske partier. Mange ledere i sentrale interesseorganisasjoner er rekruttert fra den politiske arena, samtidig som organisasjonene også er rekrutteringsarenar for personer til politiske verv.

## Referanser
Knole House

**Knole House** er en herregård ved byen Sevenoaks i det nordvestlige Kent i England. Den er omgitt av en stor rådyrpark, Knole Park. Interiøret fra det 17. århundre er svært godt bevart, i motsetning til i mange andre engelske herregårder hvor det ble foretatt renovasjoner i det 18. århundre. Parken er også i svært god forfatning, bortsett fra at mange trær ble ødelagt under en kraftig storm i 1987.

Huset ble bygget av Thomas Bourchier, erkebiskop av Canterbury fra 1456 til 1486. Han døde i huset, som etterpå ble testamentert til Canterbury erkebispedømme. Mellom 1486 og 1538 bygde erkebiskopene på en borggård, i dag kjent under navnet "Green Court". I 1538 tok Henrik VIII huset fra erkebiskop Thomas Cranmer.

I 1566 ble Knole anskaffet av Thomas Sackville, fetteren til Elisabeth I. Hans etterkommere bor fortsatt der. En av disse var forfatteren Vita Sackville-West, hvis bok *Knole and the Sackvilles* (1922) regnes som en klassiker i litteraturen om engelske herregårder. Hennes venninne Virginia Woolf skrev *Orlando* etter inspirasjon fra huset og Sackville-familien.

Huset eies av National Trust, og mange av rommene er åpne for publikum. Blant det som er utstilt er møbler og tekstiler fra det 17. århundre, og portrettet malt av blant annet Van Dyck, Thomas Gainsborough, Peter Lely, Godfrey Kneller og Joshua Reynolds. Flere gjenstander fra den engelske renessansen er unike. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over lordkanslere i Storbritannia

**Listen over lordkanslere i Storbritannia** starter med den første kjente lordkansler i 1068. Det er mulig at embetet ble opprettet før dette; ifølge en kilde så tidlig som 605, men mer sannsynlig under Edvard Bekjenneren, som døde i 1066. Listen omfatter også voktere av det store riksseglet.

Listen er delt i to: Lordkanslere i England fram til 1707 og i Storbritannia etter dette. Skottland hadde fram til 1708 egen lordkansler, se liste over rikskanslere i Skottland.

## Lordkanslere og voktere av det store riksseglet i England, 1068–1500

## 1500–1654

Det store seglet ble tatt av Parlamentet og ødelagt 11. august 1646.

## Commissioners of Parliament's Great Seal 1643–1660

## Fra Restaurasjonen 1660 til Act of Union 1707

## Lord High Chancellors and Lord Keepers of Great Britain (1707–)

## Fotnoter

## Referanser


## Kilder
*
Adam Stegerwald

**Adam Stegerwald** (født 14. desember 1874 i Greußenheim ved Würzburg, død 3. desember 1945 i Würzburg) var en tysk  kristelig-konservativ politiker (Zentrum, senere CSU). Han var en av grunnleggerne til de kristne fagforeningene i Tyskland og til det konservative partiet CSU i Bayern.

## Liv og virke
Stegerwald tok svennebrev som snekker. Under vandreårene kom han i 1894 til München. Her gikk han på kurs i den katolske arbeiderforeningen og var i 1900 til 1902 gjest under forelesninger ved universitetet, blant andre hos Lujo Brentano. 

Stegerwalds vei inn i politikken gikk via fagforeningverv i det kristne trearbeiderforbundet, som han i 1899 var medgrunnlegger av.  I 1919 til 1921 var han prøyssisk minister for folkevelferd, og fra mars til november 1921 også prøyssisk ministerpresident. I 1929/1930 var han rikssysselsettingsminister,  fra 1930 til 1932 riksarbeidsminister. Han var medlem av den tyske riksdagen og grunnlovgivende forsamlingen fra 1919 for Det katolske sentrumspartiet. 

I perioden med nasjonalsosialistisk styre var Stegerwald uten innflytelse og satt i 1944 to måneder i fengsel på grunn av sine kontakter til antinazister. 

De amerikanske besetningsmyndighetene sørget for at Stegerwald 11. mai 1945 ble oppnevnt til regjeringspresident i regionen Unterfranken i Bayern, men han døde av lungebetennelse allerede i desember samme år.  

Politisk bekjente Stegerwald seg uttrykkelig til demokratiske verdier og avviste alle ideer om en allmektig stat. Opprinnelig var han en overbevist monarkist, men etter første verdenskrig forsvarte han Weimarrepublikken mot de radikale partienes forsøk på å styrte republikken. 

Stegerwald fikk stor betydning for grunnleggelsen av de kristne fagforeningene i Tyskland og kort tid før sin død også for partiet CSU i Bayern.

## Litteratur
* 

## Referanser
Paul Hirsch (politiker)

**Paul Hirsch** (født 17. november 1868 i Prenzlau i Uckermark, død 1. august 1940 i Berlin) var en tysk politiker (SPD). Han var ministerpresident i Preussen fra 1918 til 1920.

## Referanser


## Litteratur
* 
* Wilhelm Heinz Schröder: *Sozialdemokratische Parlamentarier in den deutschen Reichs- und Landtagen 1867–1933. Biographien, Chronik und Wahldokumentation. Ein Handbuch*. Düsseldorf, 1995. ISBN 3-7700-5192-0, s.&nbsp;509.
* *Hirsch, Paul.* I: *[[Lexikon deutsch-jüdischer Autoren]].* Band 11: *Hein–Hirs.* Utgitt av Archiv Bibliographia Judaica. Saur, München 2002, ISBN 3-598-22691-8, s. 393–397.
* Renate Karnowsky: *Paul Hirsch, ein preußischer Ministerpräsident aus Prenzlau.* In: *Prenzlau, Hauptstadt der Uckermark, 1234–1984, ein bürgerliches Lesebuch.* Herausgeber: Heimatkreis Prenzlau, 1984, s.&nbsp;301–321, online.
* Renate Karnowsky: *Paul Hirsch.* I: *Biographien bedeutender Dortmunder, Menschen in, aus und für Dortmund.* herausgegeben von Hans Bohrmann, Verlag des Historischen Vereins Dortmund, 1994, s. 41–43, online. 

## Eksterne lenker
* 
*
Morgan Motor Company

**Morgan Motor Company** er en britisk bilfabrikk. Selskapet ble grunnlagt i 1912 av H.F.S. Morgan. Fra 1959 til 2003 ble det drevet av hans sønn Peter Morgan. Nå styres selskapet av H.F.S. Morgans sønnesønn, Charles Morgan.

Fra starten og til 1936 produserte firmaet utelukkende sportslige trehjulsbiler med to hjul foran og et hjul bak. Da den første «bilen» kom i 1936 ble den kalt «4/4» fordi den hadde en firesylindret motor og fire hjul.

I 2000 kom Morgan Aero 8. Dette var merkets første fundamentalt nye modell på 64 år, men også denne er bygget rundt en asketreramme. Alle Morgan håndbygges etter kundens spesifikasjoner og ventetiden kan være nesten ett år.

Til tross for deres gammeldagse utseende har Morgan fartsegenskapene til en moderne sportsbil. Morgan Plus 8, med en 196 hestekrefter stor Rover V8-motor, akselererer fra 0 til 100 km/t på 5,6 sekunder.  Morgan Aero 8 er enda raskere.
 
Fabrikken befinner seg i Malvern Link (i Worcestershire) og har ca. 130 ansatte. Produksjonstallene var oppe i 50 biler i uka på 1920-tallet, men har ligget rundt 10 biler per uke de siste tiårene.

## Modeller
* Morgan 4/4
* Morgan Plus 4
* Morgan Plus 4 Plus
* Morgan Plus 8
* Morgan Aero 8
* Morgan Runabout
* Morgan Roadster

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Norsk Morgan Klubb
* AS Insignia, norsk importør av Morgan
Ludwig Curtius

**Ludwig Michael Curtius** (født 13. desember 1874 i Augsburg, død 10. april 1954 i Rom) var en tysk arkeolog og kunsthistoriker. Hans verker om antikke temaer, særlig *Das antike Rom* og *Antike Kunst* (2 bd.) har i særlig grad preget ettertidens forståelse av disse historiske epokene.

## Liv
Ludwig Curtius studerte etter gymnasiet filosofi, jus og sosialøkonomi i München og Berlin, før han lot seg begeistre til å studere klassisk arkeologi under Adolf Furtwängler. I 1899 ble han privatlærer for dennes sønn, den senere dirigenten Wilhelm Furtwängler.

Fra 1904 til 1907 deltok Curtius i tyske utgravninger i Aegina og Boghazköj i Tyrkia. Etter hans habilisasjon i 1907 ble han professor i klassisk arkeologi ved universitetene i Erlangen, Freiburg im Breisgau og tilslutt det prestisjetunge Heidelberg.

I 1928 ble han vitenskapelig direktør for Det tyske rikes arkeologiske institutt i Rom. Han ble pensjonert i 1937.

## Viktige verker

* *Deutsche und antike Welt*, 1950
* *Antike Kunst*; 3. oppl., Darmstadt 1959
* *Das antike Rom*; Wien 1944
* *Die Wandmalerei Pompejis*; Darmstadt 1972

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ludwig Curtius
* Geschichte des ''Seminars für Klassische Archäologie Heidelberg''
Deutsches Archäologisches Institut

**Deutsches Archäologisches Institut** (det tyske arkeologiske institutt, DAI) er en vitenskapelig forskningsinstitusjon underlagt det tyske utenriksdepartementet. Det utfører utgravninger og forskning innenfor arkeologi og beslektede fagområder. Viktige utgravningssteder inkluderer Madrid, Roma, Istanbul, Athen, Kairo, Damaskus, Bagdad, Teheran og Sanaa.

Instituttet ble grunnlagt i 1829 i Roma under navnet Instituto di corrispondenza archeologica. Hovedkontoret befinner seg siden 1832 i Berlin. Den romersk-germanske kommisjonen har sete i Frankfurt am Main, kommisjonen for eldre historie i München og kommisjonen for allmenn og sammenlignende arkeologi i Bonn.

## Eksterne lenker
*  Deutsches Archäologisches Institut
Evklid (andre betydninger)

**Evklid** eller **Euklid** (gresk: Ευ̉κλείδης, *Eukleides*) kan vise til:

*Euklid fra Alexandria, gresk matematiker
*Evklid fra Megara, gresk filosof
*Eukleides (arkont), arkont i Athen 403–402 f.Kr
*Euklids algoritme, matematisk algoritme
Evklid fra Megara

**Evklid fra Megara** (ca. 450 f.Kr.–374 f.Kr.) var en filosof i antikkens Hellas. Han var elev av Sokrates og ellers inspirert av Parmenides. Evklid ble grunnlegger av «den megariske skolen», som leverte sine viktigste filosofiske bidrag innen logikk. Det er kjent at Evklid skrev seks dialoger, men ingen er bevart.

## Referanser
Megara Hyblaea

**Megara Hyblaea** var en gresk koloni på Sicilias østkyst, noe nord for Siracusa. Den ble grunnlagt i 728 f.Kr. av kolonister fra Megara i Hellas. Hundre år senere grunnla kolonister fra Megara Hyblaea byen Selinus vest på Sicilia. Sicilia var den gang del av det greske kulturområdet Magna Graecia.

Megara Hyblaea var aldri noen by av stor betydning. Den ble ødelagt av Gelon omkring 481 f.Kr. Under arkeologiske utgravinger er det avdekket deler av bymuren, en gravlund og offergaver til et tempel.

## Eksterne lenker
* 
* Encyclopædia Britannica, ''Megara Hyblaea''
Habilitasjon

**Habilitasjon** (*Habilitation*) er et begrep som brukes i universitetssystemet på store deler av det europeiske kontinentet, og som innebærer at man kvalifiserer seg til de øverste stillingene ved universitetene (dvs. får professorkompetanse).  Ordningen finnes i Frankrike, Tyskland, Sveits, Ungarn, Polen, Tsjekkia, Slovakia og Slovenia.

Det er en forutsetning at man fra før har tatt doktorgraden. Habilitasjonen skjer ved at kandidaten etter å ha kvalifisert seg gjennom publisering av vitenskapelige arbeider (den kumulative modellen), eller etter å ha skrevet en helt ny, lengre avhandling (*opus magnum*, latin 'stort verk'), forsvarer seg i offentlig disputas.

En person som har habilitert seg i Tyskland får tillatelse til å holde forelesninger, enten i form av *[[venia legendi]]* (tillatelse til å lese) eller sjeldnere *[[venia docendi]]* (tillatelse til å undervise), og blir *[[privatdosent]]* (Privatdozent). Dermed får vedkommende rett til å søke professorstillinger. Habilitasjonsordningen ble innført av Wilhelm von Humboldt i Preussen i 1809.

## Litteratur
* Rüdiger vom Bruch: *Qualifikation und Spezialisierung: Zur Geschichte der Habilitation.* I *Forschung und Lehre.* 2, 2000, s.&nbsp;69–70.
* Jochen Fröhlich: *Die Habilitation in Frankreich.* Universität Karlsruhe: Froehlich_HDR_2005.pdf 
* Ernst Schubert: *Die Geschichte der Habilitation.* I Henning Kössler (red.): *250 Jahre Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg.* Universitätsbibliothek, Erlangen 1993, ISBN 3-922135-91-9, S.&nbsp;115–151. (=&nbsp;Erlanger Forschungen, Sonderreihe&nbsp;4).
* Hermann Horstkotte: ''Akademische Doktorspiele – Professor Dr. h.c. Volkswagen.'' Spiegel Online, 15. november 2007.

## Eksterne lenker
* ''Postdoc / Habilitation = postdoctoral university degree with lecture qualification'', *[[Freie Universität Berlin]]*
* ''Austria Higher Education System'', euroeducation.net
Dalby (etternavn)

Personer med **Dalby** som etternavn:

* Andy Dalby (f. 1948), en engelsk rockegitarist
* Camilla Dalby (f. 1988), en dansk håndballspiller
* Gene Dalby (f. 1957), en norsk lyriker. 
* Irene Dalby (f. 1971), en av Norges beste svømmere gjennom tidene, representerte Hamar IL.
* Orrvar Dalby (f. 1952), en norsk organisasjonsmann
* Terje Dalby (1944&ndash;2006), en norsk journalist som vokste opp i Vardal og Gjøvik.
* Åge Dalby (f. 1944), en norsk journalist og kommentator i VG og senere daglig leder av NRK TV-Sporten.
Toyota Celica

**Toyota Celica** er en sportsbil produsert av den japanske bilprodusenten Toyota siden begynnelsen av 1970-tallet.

Den første utgaven av Celica kom på markedet i 1971 og var en «strippet» utgave av Toyotas «superbil», 2000GT, og forholdsvis billig til sportsbil å være.  Felles for alle de syv generasjonene Celica, er at de er bygd rundt Toyotas firesylindrede rekkemotor.  Den mest «drastiske» endringen skjedde i 1986 da man gikk over fra bakhjulstrekk til forhjulstrekk; GT-modellene av Celica med bakhjulstrekk hadde doble overliggende kamaksler og et større utvalg når det gjelder interiøret i bilen, mens GT-modellene med forhjulstrekk hadde turbo og&nbsp;&ndash; i de siste modellene&nbsp;&ndash; variable ventiltider.

Celica har gjort seg bemerket i rallysammenheng ved flere anledninger, og spesielt på begynnelsen av 1990-tallet da den spanske rallysjåføren Carlos Sainz gjorde det meget godt (og ble verdensmester i 1990 og 1992).  En egen utgave av Celica er oppkalt etter ham. Toyota vant imidlertid også konstruktør-rally-VM i både 1993 og 1994 med GT-Four, med førerene Juha Kankkunen(1993) og Didier Auriol(1994) som vinnere av rally-VM for førere.

2005 blir det siste produksjonsåret pga. økende konkurranse og sviktende salg. Toyota solgte 52&nbsp;406 enheter i 2000, men dette tallet sank til bare 14&nbsp;856 i 2003 (og var offer for en ytterligere nedgang på 33,8&nbsp;% fra 2003 til juni 2004). Man antar at Toyota Scion tC overtar det amerikanske Celica-markedet, mens Toyota sluttet å produsere nisjebiler som Celica i Europa.

I januar 2012 ble imidlertid Toyota GT86, utviklet i samarbeid med Subaru, lansert på det europeiske markedet. Modellen markedsføres som Scion FR-S i USA og Canada.

## Kilder
*Bilnorge.no: Toyota krymper modellprogrammet

## Se også
* Toyota
Herfast

**Herfast** (død 1084) var den første kjente rikskansler i England, fra 1068 til 1070.

Han var født i Normandie, Frankrike, og sluttet seg til Vilhelm Erobreren under invasjonen av England i 1066. Han ble utnevnt til sjef for det kongelige skriverkontoret etter slaget ved Hastings.

Etter 1070 ble han biskop av Norwich. Der kom han i konflikt med abbediet i Bury St. Edmunds, og da saken ble lagt fram for erkebiskop Lanfranc av Canterbury gikk dommen mot ham, og det antas at han ble avsatt.

Biskop Herfast døde i 1084.  Han var en gift biskop og hans sønner er registrert som landeiende i Norfolk i 1086.

## Referanser
William Giffard

**William Giffard** (død 23. januar 1129) var rikskansler i England under Vilhelm II og Henrik I fra 1093 til 1101.

I 1100 ble han utnevnt til biskop av Winchester av Henrik I. Året etter nektet erkebiskop Anselm av Canterbury å bispevie ham, ettersom han var innsatt av den verdslige makt. Giffard var vennlig innstilt overfor Anselm, og da han fikk tilbud om å bli bispeviet av erkebiskopen av York i 1103 nektet han dette. Han ble derfor forvist av kongen. 

I 1106 var han en av biskopene som lyktes i å presse Anselm til å gi etter for kongen, og året etter kom det til forlik mellom kirke og konge. Dermed kunne han endelig bispevies, den 11. august 1107, syv år etter utnevnelsen. Han hjalp i sin tid som biskop cistercienserne med å opprette sitt første kloster i England, og restaurerte Winchesterkatedralen.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Erkebiskop Robert av Jumièges (?-1070)
* Biskop William the Norman (?-1075) *bispeviet 1051
* Erkebiskop Lanfranc (1005-1089) *1070
* Erkebiskop Thomas av Bayeux (?-1100) *1070
* Erkebiskop Anselm av Canterbury (1033-1109) *1093
* Biskop *William Giffard* (?-1129) *1107

## Referanser
Winchester bispedømme

**Winchester bispedømme** er et av de eldste i England. Det ble opprettet i 635, da Winchester og Sherbourne ble utskilt fra Dorchester bispedømme. Det var også et av de rikeste bispedømmene i middelalderens England, og flere av biskopene ble derfor utnevnt til viktige embeter. Blant biskopene i det 8. århundre var St. Svithun, som katedralen i Stavanger ble viet til i middelalderen.

Biskopene av Winchester hadde sin London-residens i Winchester Palace i Southwark.

På grunn av reformasjonen ble bispesetet stående vakant fra Stephen Gardiners død i 1531 til utnevnelsen av den siste katolske biskopen av Winchester, John White i 1556. Da han døde i 1560 ble den første anglikanske biskopen, Robert Horne, utnevnt.
Bolsjevik

**Bolsjevik** var opprinnelig et medlem av «majoritetsfraksjonen» i det russiske arbeiderpartiet ledet av Vladimir Lenin. Den andre fraksjonen var kjent som mensjeviker («minoritetsmenn»). Partiet ble splittet under partikongressen i 1903. Kort etter at bolsjevikene kom til makten gjennom den russiske revolusjonen i 1917, endret de partiets navn til «Det all-russiske kommunistpartiet (bolsjevikene)». Det var først i 1952 at «bolsjevikene» ble strøket fra partinavnet.

Bolsjevikene, som ble grunnlagt av Vladimir Lenin, var i 1905 en masseorganisasjon bestående hovedsakelig av arbeidere under et demokratisk indre hierarki styrt av prinsippene for demokratisk sentralisme som betraktet seg selv som ledere av den revolusjonære arbeiderklassen i Russland. Deres overbevisning og praksis ble ofte referert til som bolsjevisme. Den bolsjevikiske revolusjonære lederen Lev Trotskij benyttet vanligvis begrepene «bolsjevisme» og «bolsjevik» etter hans landflyktighet fra Sovjetunionen for å skille mellom hva han anså var sann leninisme og det regime innenfor staten og partiet som vokste fram under Josef Stalin.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''Bolshevism, the Road to Revolution'', av Alan Woods
* Chronology of the Bolshevik Party World History Database
* The Bolsheviks and Workers Control, av Maurice Brinton
Ely bispedømme

**Ely bispedømme** i England ble opprettet i 1109, med sete i byen Ely. Opprettelsen hadde blitt foreslått i 1105 av en Richard, som var abbed i byens kloster, for å avlaste Lincoln bispedømme.

Elykatedralen var opprinnelig klosteret kirke, som ble utvidet for å dekke det nye behovet for plass. Ely var organisert som et palatinat under biskopen, samt at biskopen også automatisk ble abbed for det rike klosteret, og derfor ble det et velstående bispedømme. Dette gjenspeiles i katedralen, som er rikt utsmykket. 

Etter reformasjonen i det 16. århundre gikk det over fra å være et katolsk til et anglikansk bispesete, samtidig som klosteret ble oppløst. 

Fram til 1830 dekket bispedømmet kun Cambridgeshire, men det ble det året utvidet til å dekke også Bedfordshire, Huntingdonshire og den vestlige delen av Suffolk. Dette ble igjen endret i 1914, da Suffolk bispedømme ble opprettet. Det vestlige Suffolk gikk da dit, mens Bedfordshire ble gitt til St. Albans bispedømme. Samtidig ble den vestlige delen av Norwich bispedømme gitt til Ely. 

Bispedømmet har i 2005 omkring 300 menigheter, 341 kirker og 610&nbsp;000 medlemmer av Den anglikanske kirke.

## Biskoper

## Eksterne lenker
* Diocese of Ely
York erkebispedømme

**York erkebispedømme** er nummer to i Den engelske kirkes hierarki, etter Canterbury erkebispedømme. Yorks historie som bispesete strekker seg lenger tilbake enn Canterburys, da byen allerede i 314 nevnes som bispesete under navnet *Eborus*. Men dette romerske bispedømmet falt bort i 625.

I 631 ble det gjenopprettet, nå som metropolitanerkebispedømme. Det var en tidstrid mellom York og Canterbury om hvem som skulle være fremst i rang, og det ble til slutt bestemt av Canterbury skulle være først, men at erkebiskopene av Canterbury skulle innsettes av erkebiskopen av York. Etter reformasjonen har erkebiskopen av York vært primas for Den engelske kirke, mens erkebiskopen av Canterbury er åndelig overhode for hele Den anglikanske kommunion.

I 1579 døde den siste katolske erkebiskopen av York, og Den anglikanske kirke tok over. 

## Se også

*Liste over erkebiskoper av York
Thietmar av Praha

:*Se også [[Thietmar av Merseburg]]*.

**Dětmar**, **Thietmar** eller **Dietmar** (død 2. januar 982 i Praha i Hertugdømmet Bøhmen) var den første biskop av Praha. Han kom fra fyrstedømmet Sachsen og lærte seg å tale tsjekkisk. 

Bispedømmet Praha ble suffragan under erkebispedømmet Mainz da Thietmar ble valgt til første biskop der i 973 i Boleslaus II av Bøhmens regjeringstid. Dannelsen av dette bispedømmet gav Bohemia religiøs uavhengighet fra keiserdømmet. Thietmar var kjent som en vis og from mann, som bygget mange kirker og den første katedral. 

Han døde i 982. Til hans etterfølger ble valgt Adalbert av Praha.

## Referanser


## Litteratur
* Jaroslav Kadlec: *Založení pražského biskupství.* Roztoky 1971
* Jaroslav Kadlec: *Přehled českých církevních dějin.* 1, Roma 1987
* J. Sláma: *Výkladový heslář vybraných historických osob, míst a reálií*. I: Rostislav Nový, Jiří Sláma, Jana Zachová (utg.): *Slavníkovci ve středověkém písemnictví.* Vyšehrad, Praha 1987
Manihiki

**Manihiki** er en av de nordligste øyene i øygruppen Cookøyene.

Øya er en atoll, og består av 40 småøyer rundt en ca. 4 km bred lagune. 

Øya kalles ofte «perleøya» på grunn av sine forekomster av sorte perler. Østersene hører naturlig til her, og trives i det rene vannet. 

Øya trekker også mange turister, bl.a. for dykking. Her finnes et rikt undervannsliv med fargerike fisker og flotte koraller. 

Manihiki befinner seg på toppen av et 4&nbsp;000 m høyt undervannsfjell. Tradisjonelt har øya vært en viktig kilde til mat for naboøya Rakahanga, ved at innbyggerne herfra har kommet til Manihiki dersom de selv har lite mat, slik at naturressursene får fornyet seg. Denne reisingen førte til tap av menneskeliv, og ble forbudt av misjonærer i 1852. Etter dette har befolkningen på disse to øyene vært delt. 

Polynesierne har trolig bodd her siden ca. år 1500, og øya ble oppdaget av europeerne i 1822, da det amerikanske skipet «Good Hope» fikk øye på den. Kapteinen (Captain Patrickson) kalte øya Humphrey Island. 

Flyselskapet Air Rarotonga flyr hit ukentlig fra Rarotonga, via Aitutaki. Hver ankomst blir behørig ønsket velkommen av de lokale på øya. Turen tar ca. 3 timer og 40 minutter. 

I 1998 ble Manihiki truffet av en syklon, og mange av husene er ennå ikke bygd opp igjen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nassau (Cookøyene)

**Nassau** er ei øy i Cookøyene i Sør-Stillehavet. Den hadde i 2011 en befolkning på 73. Nassau hører administrativt sammen med naboøya Pukapuka.

## Geografi

Nassau har et areal på 1,3 km². Øya er nærmeste nabo til Pukapuka. Nassau ligger 48 nautiske mil fra Pukapuka og 673 nautiske mil fra Rarotonga.

Nassau er ei sandøy som er omgitt av et bredt korallrev. Den er den eneste av de nordlige Cookøyene som ikke har lagune. Sanddynene går opp i elleve meters høyde.

## Historie
Øya ble benyttet av folk fra Pukapuka, men var ikke permanent bebodd. Franskmannen Louis Coutance på skipet «Adèle» ble i 1803 den første europeer som fikk øye på øya. Han ga den navn etter skipet, men det ble ikke stående. Navnet Nassau ble gitt øya av kaptein John Sampson fra USA etter hvalfangstskuta han kom til øya med i 1835. 

I 1876 ble øya kolonisert av amerikanere som plantet kokospalmer, bananplanter og andre avlinger. Storbritannia annekterte øya i 1892.

Fra 1916 til 1926 ble øya utleid til et selskap fra Samoa. Det ble da produsert kopra. Arbeidskraft ble hentet fra Gilbert- og Elliceøyene og Samoa. I 1945 ble øya kjøpt av Cookøyenes regjering som i 1951 solgte den til høvdingene på Pukapuka.

## Samfunn
Folketellingen i 2011 viste et innbyggertall på 73. Øya var lenge ubebodd, men i 1936 hadde den en befolkning på 18. Folketallet steg til 167 i 1966. Siden har det falt.

I likhet med på naboøya Pukapuka taler folket på Nassau pukapukansk, et språk som er i slekt med samoansk.

Nassau har ingen flystripe. 

## Referanser


## Kilder
*''Cook Islands 2011 Census of Population and Dwellings. Main Report'', Statistics Office
*''Pukapuka Island Profile 2003'', Office of the Minister for Island Administration