open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valentino Rossi

**Valentino Rossi** (født 16. februar 1979 i Urbino i Italia) er en italiensk motorsykkelracer som kjører for Fiat Yamaha i MotoGP 2010, og som kjørte for Ducati Team i 2011. Han er syv ganger verdensmester i MotoGP, og han har også tatt én tittel i både 125cc og 250cc-klassen.

Valentino Rossi, sønn av Graziano Rossi som også har deltatt i 500cc-klassen mellom 1978 og 1982, begynte karrieren i 125cc-klassen i 1996. Han tok sin første tittel året etter. Han kjørte så i 250cc-klassen i 1998, der han også tok tittelen på sitt andre forsøk. Det samme mønsteret fulgte han i 500cc-klassen, som i 2002 byttet navn til MotoGP. Rossi dominerte denne klassen fra 2001 til 2005, hvor han tok fem suksessive titler. I 2006 ble mesterskapet avgjort i det siste løpet Valencia, og det var amerikanske Nicky Hayden som tok tittelen foran Rossi. Det neste året var det australske Casey Stoner som tok tittelen, et år hvor Rossi slet med en mindre konkurransedyktig motorsykkel. I 2008 vant Rossi tronen tilbake, og han beholdt den i 2009.

Rossi startet 2010-sesongen sterkt med en seier i det første løpet etterfulgt av to pallplasser. Problemer dukket derimot opp da han fikk en highsider ved sving 13 *Biondetti* på Mugello under den 2. fritreningen før Italias Grand Prix. Resultatet var et åpent brudd på høyre legg, noe som førte til at Rossi måtte stå over fire løp. Han skal kjøre sitt første løp etter skaden på Sachsenring i Tyskland den 18. juli. Han endte løpet på en 4.-plass etter å ha kjempet med Casey Stoner om 3.-plassen de siste rundene.

Etter spekulasjoner om at Rossi skulle gå over til Ducati Team før 2011-sesongen, ble det den 15. august 2010 offentliggjort at Rossi har signert en to-års kontrakt med det italienske laget. Han skal ta over plassen til Casey Stoner, som går over til Repsol Honda før 2011-sesongen. Fra 2013 er Rossi tilbake i Yamaha's fabrikklag.

Ved siden av motorsykkelracing har Rossi testet en Formel 1-bil for Scuderia Ferrari i 2006, hvor han satte en rundetid som var ett sekund tregere enn den tiden syv ganger verdensmester Michael Schumacher satte. Rossi fikk sin andre test i 2010. Rossi deltok også i en VM-runde i WRC på New Zealand i 2006, hvor han endte på en 11.-plass. Rossi har sagt at han godt kunne ha tenkt seg å kjøre rally etter å ha endt karrieren i MotoGP.

Gjennom hele karrieren har Rossi kjørt med startnummeret #46. Nummeret har han tatt etter japanske Norifumi Abe som deltok i 500cc/MotoGP fra 1994 til 2004. Rossi fikk senere også vite at det var det nummeret som faren Graziano vant sine tre første løp med. Rossi har også kallenavnene *Rossifumi* (inspirert av Norifumi), *Valentinik* (inspirert av Paperinik, italiensk for Fantonald), *The Doctor* og *Vale*.

Valentino Rossi har totalt vunnet 115 VM-løp over alle klasser i GP-serien, og i alt tatt 229 pallplasser.

## Statistikk

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Merritt Island (by)

**Merritt Island** er en by i Brevard County i den amerikanske delstaten Florida, på øya Merritt Island. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 34 743 innbyggere. Området utgjør 121,9&nbsp;km², hvorav hele 62,49% er vann.

## Referanser
Fagott

**Fagott** er et treblåseinstrument som gir en dyp tone. En spiller på fagotten med et dobbelt rørblad. Ulike toner blir til ved at en åpner eller tetter fingerhull og klaffer. Fagotten er et ganske stort instrument, ca. 1,3 meter høyt. Det har stort toneomfang, 3,5 oktaver. Det finnes også en kontrafagott som klinger en oktav dypere enn en fagott, men har nesten samme omfang. I undervisningen av barn kan man bruke en fagottino, en liten fagott, som er stemt en kvart, kvint eller oktav høyere enn en vanlig fagott.

Fagotten har utviklet seg fra et instrument som ble kalt «curtal» eller «dulcian».
Man har veldig lite konkret kunnskap om opprinnelsen til dette instrumentet. Det var lenge antatt at den første fagotten ble konstruert på 1400-tallet under navnet bombard, man har senere funnet ut at dette var en slags sekkepippe. Det er i alle fall klart at forgjengerne til dagens instrument kom til Europa med tyrkerne, som hadde organiserte militærkorps.
Når fagotten konkret ble utviklet er det som sagt ingen konkrete årstall på. I renessansen og tidlig i barokken var fagotten vanlig i Nord-Europa, mens varianten Dulcian fortsatt var vanligst rundt middelhavet.

De fleste fagottister produserer sine egne rørblader. Emnet blir trukket i vann, fasongskåret og høvlet før det vikes sammen og bindes opp i fuktig tilstand (fuktigheten gjør at man unngår sprekkdannelser). Avslutningsvis må man skrape eller pusse rørbladene og justere wirene slik at rørbladene får passe motstand og passer fagottistens personlige klangideal og spillestil. Det tar minst 2 – 3 dager å spille inn et nytt rørblad, og man kan bruke det intensivt i 1 – 3 uker.
Brevard County

**Brevard County** er et fylke i den amerikanske delstaten Florida. Ved folketellingen i 2000 var innbyggertallet 476&nbsp;230. Fylkessetet er Titusville, men nesten all fylkesforvaltning administreres fra Viera.

Brevard County er mest kjent for John F. Kennedy Space Center hvor blant annet romfergene ble skutt opp fra.

## Befolkningsutvikling
 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ernst Pawel

**Ernst Pawel** (født i 1920 i Berlin, død 16. august 1994) var en tysk forfatter av flere biografier, blant annet om Franz Kafka.

## Bakgrunn
I 1933 flyttet familien Pawel fra Tyskland fordi de var jøder, og dessuten aktive sosialdemokrater. Samme år brente og forbød nazistene Franz Kafkas romaner. Familien Pawel flyttet først til Beograd, men foreldrene fikk ikke arbeidstillatelse der, så tidene var trange. I flere år forsørget den unge Ernst Pawel sine foreldre, siden han fikk arbeid i et forlag, men i 1938 ble familien utvist fra Jugoslavia. Familien Pawel kom deretter til USA der Ernst etterhvert havnet i forsikringsbransjen &ndash; en jobb han hadde i 36 år.

Pawel har gitt ut flere romaner, og en biografi om Theodor Herzl. Han har også anmeldt bøker for blant andre «The New York Times Book Review». Hans mest kjente verk er kanskje boken *The Nightmare of Reason. A life of Franz Kafka*. 

## Bibliografi
Ernst Pawel har gitt ut en hel del romaner, i tillegg til disse bøkene:

* *The Nightmare of Reason. A life of [[Franz Kafka]]*
* Biografi om Theodor Herzl
* Biografi om Heinrich Heine

## Referanser
Kognitivisme

**Kognitivisme** er en teoretisk tilnærming for å forstå sinnet. 

## Kognitivisme i bildeteori
Kognitivisme er en oppfatning av at man forstår bilder på grunnlag av våre medfødte synsevner i motsetning til semiologien som tror bilder er bygget opp av kulturelt betingede tegn.

## Kognitivisme i psykologi
Kognitivismen argumenterer for at mentale funksjoner kan bli forstått ved hjelp av kvantitative, positivistiske og vitenskapelige metoder, og at slike funksjoner kan bli beskrevet med databehandlingsmodeller.
Bassklarinett

**Bassklarinetten** er et treblåseinstrument. Bassklarinetten er en god del større enn de andre klarinettene. Den er ca. 1,2 meter lang, og har en dypere klang. Bassklarinetten spiller en oktav lavere enn det som er notert i notene. Toneomfanget til bassklarinetten er 3,5 oktaver.

Instrument som ligner på bassklarinett finner en helt tilbake til antikken, og da i Egypt. Slike instrumenter kan en fortsatt finne i folkemusikken rundt Middelhavet.

Videreutviklingen av disse mer primitive instrumentene til den første klarinetten ble gjort av en fløytebygger som het Johan Christian Denn på slutten av 1600-tallet.

De første klarinettene hadde fingerhull og noen få klaffer. Etter hvert kom forbedringer med flere klaffer, og stadig bedre lyd. Munnstykket med rørbladet ned ble også vanlig. Tidligere hadde en hatt rørbladet opp.

Utviklingen fra midten av 1800-tallet gikk i to retninger. Mange områder i Tyskland og Østerrike bruker derfor en annen klarinett enn det som er vanlig i resten av Europa og USA.

## Eksterne lenker
*
Patellaluksasjon

**Patellaluksasjon** (også kalt *kneskålen ut av ledd*) er en tilstand der patella (kneskjellet/kneskålen) ikke lenger ligger stabilt på plass i patellafuren. Den glir ut av stilling. Dette kan skje medialt (på innsiden av kneleddet), eller lateralt (på utsiden). Tilstanden kan oppstå både hos dyr og mennesker. Blant mennesker er tilstanden mest vanlig blant tenåringer, og den oppstår hyppigst blant jenter, ofte som følge av idrettsskader.

Patellaluksasjon brukes også om den tilstanden der patella ligger i normalt leie, men lett kan forskyves sidelengs. Det vanligste er at kneskålen lukserer (skyves ut) medialt (**medial patellaluksasjon**) hos små dyr (for eksempel katter og små hunderaser) og lateralt (**lateral patellaluksasjon**) hos store dyr (for eksempel større hunderaser), men det finnes unntak fra regelen.

Årsaken til patellaluksasjon er en defekt i utvikling av hele bakbeinet, og man vil derfor normalt kunne oppdage en slik lidelse i ung alder. Patellaluksasjon deles inn i fire grader, etter hvor store anatomiske avvik som foreligger. Symptomene vil kunne variere fra liten eller ingen halthet, til det at hunden ikke er i stand til å bruke bakbeina på en skikkelig måte. Jo høyere grad, jo tydeligere symptomer og jo vanskeligere å behandle.

## Gradering patellaluksasjon
Tidligere graderte man gjerne patellaluksasjon som 1–4, men i dag er det mer vanlig å bruke skalaen 0–3. 
* Grad 0 – Normal
* Grad 1 – Patella ligger på plass, men kan lukseres manuelt. Den glipper spontant tilbake til normalt leie
* Grad 2 – Patella lukseres lett manuelt eller spontant. Den er luksert mye av tiden, men kan reponeres
* Grad 3 – Patella er permanent luksert og kan ikke reponeres

## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Internasjonal Blå Kors

**International Blue Cross** er en internasjonal tverrkirkelig, diakonal bevegelse som fremmer rusfrihet i samfunnet. I 2021 hadde den internasjonale bevegelsen 38 uavhengige medlemsorganisasjoner i 37 land.

## Historie
«**Das Blaue Kreuz**» ble stiftet av Louis-Lucien Rochat den 21. september 1877 i Genève i Sveits, og spredte seg raskt til flere land. Den internasjonale sammenslutningen ble stiftet i Genève 1886.

## Referanser


## Se også
* Blå Kors Norge

## Eksterne lenker
*
The Time Machine

***The Time Machine*** er Alan Parsons tredje soloalbum etter at Alan Parsons Project opphørte. Albumets gjennomgangstema er tid og tidsreiser, et tema Alan Parsons ønsket å bruke allerede på «Prosjektet»s andre album *[[I Robot (album)|I Robot]]*. Men han ble da nedstemt av partner Eric Woolfson. 

Tittelsporet er svært inspirert av electronica-stilen til Robert Miles, en stil Parsons også tar med seg til sitt neste album *[[A Valid Path]]*. 

Her finnes også et bonusspor, «Dr. Evil Edit», som inneholder stemmen til Mike Myers fra den andre Austin Powers-filmen, *[[Austin Powers – Spionen som spermet meg]]*, der han faktisk nevner Alan Parsons Project.

## Sporliste
# «The Time Machine (Part 1)» (4:54)
# «Temporalia» (1:00)
# «Out of the Blue» (4:54)
# «Call Up» (5:13)
# «Ignorance Is Bliss» (6:45)
# «Rubber Universe» (3:52)
# «The Call of the Wild» (5:22)
# «No Future in the Past» (4:46)
# «Press Rewind» (4:20)
# «The Very Last Time» (3:42)
# «Far Ago and Long Away» (5:51)
# «The Time Machine (Part 2)» (2:14)

## Eksterne lenker
*
Hans Hansen (1920–1970)

**Hans Hansen** (født 14. november 1920 i Mikladalur, død 8. mars 1970 i København), også kjent som **Hans á Mikladali**, var en færøysk maler. 

Han arbeidet som fisker 1935-38 før han dro til København og tok sin kunsternutdannelse i perioden 1949-57. Han utførte veggutsmykninger på Føroya Fólkaháskúli, Føroya Banki og Fuglafjarðar skúli (sammen med Ingálvur av Reyni). Han deltok på utstillinger i Reykjavík, Lerwick og Edinburgh; og hadde separatutstillinger i Tórshavn og Klaksvík.

Fire av hans arbeider ble presentert på frimerker i 1998. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Listasavn Føroya biografi med verk gjengitt
* Dansk Kunstindeks  biografi og bibliografi
Hans Hansen

**Hans Hansen** kan vise til: 
*Hans Hansen (1769–1828), dansk portrettmaler
*Hans Hansen Pillarviken (1798&ndash;1863), lærer og folkeminnesamler fra Vågå
*Hans Hansen (billedhugger) (1820&ndash;1858)
*Hans Peter Hansen (1829&ndash;1899), dansk xylograf
*Hans Nicolai Hansen (1835&ndash;1910), dansk politiker
*Hans Hansen (stortingsrepresentant) (1844&ndash;1919), norsk politiker for H
*H.J. Hansen (1857&ndash;1919), norsk forretningsmann og politiker for V
*Hans Christian Hansen (1861&ndash;1900), norsk filosof
*Hans Trier Hansen (1893&ndash;1980), dansk turner
*Hans Gustav Hansen (1896&ndash;1979), norsk dekorert maskinist
*H.C. Hansen (1906&ndash;1960), dansk statsminister
*Hans Aleksander Hansen (1911&ndash;1983), norsk løsgjenger og forfatter
*Hans Hansen (roer) (1915&ndash;2005), norsk olympisk roer
*Hans Hansen (1920–1970), færøysk kunstmaler
*Hans Petter Hansen (redaktør) (født 1936), norsk høgskolelektor
*Hans Petter Hansen (1948&ndash;2020), norsk sanger
*Hans Petter Hansen (redaktør) (født 1936)
*Hans Morten Hansen (født 1964), norsk komiker og skuespiller

## Se også
* Hansen, peker til etternavnet
Vigo

**Vigo** er en by i provinsen Pontevedra i den autonome regionen Galicia nordvest i Spania.  hadde  innbyggere per   og er den største byen i provinsen, men ikke provinshovedstad. Vigo ligger ved Atlanterhavet, ca. 30 km nord for elva Miño som utgjør grensen til Portugal.

Vigo er den største fiskerihavn i Europa, med hensyn til ilandføringer av fiskeriprodukter. I byen finnes hovedkontoret for EU-byrået Det europeiske fiskerikontrollbyrå.
Fotballklubben Celta Vigo er hjemmehørende i byen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* www.vigo.com
Euromissile HOT

**HOT** (**H**aute subsonique **O**ptiquement **T**éléguidé) er et panservernmissil fra konsernet Euromissile, et fransk-tysk samarbeid. Det har vært i produksjon siden 1978.

Systemet er et anti-tank missil-system opprinnelig utviklet for å møte kravene fra et felles tysk-fransk anbud for hæren. Det ble utviklet av daværende Bölkow (tysk firma) og Nord Aviation (fransk firma), for å erstatte det eldre SS.11 *wire guided missile*-systemet som var i bruke i begge land. Et par år senere fusjonerte Bölkow med MBB mens Nord fusjonerte med Aérospatiale. Disse to firmaene dannet så senere selskapet Euromissile for å utvikle og produsere missilene MILAN, Roland og HOT.

Dette firmaet (som nå heter MBDA), er et joint-venture-selskap for franske og tyske forsvarsindustri-selskaper.
Althorn

**Althorn** er et musikkinstrument blant messingblåseinstrumentene. Althornet er helst er stemt i Ess/Eb og har tre ventiler. Det ser ut som en liten tuba eller et lite eufonium. Althornet oppstod på 1830-tallet i Østerrike. Den første delen av ordet kommer opprinnelig av det latinske ordet «altus» som betyr *høy*. 

Althornet brukes mest i brassband, men er også å finne i symfoniorkester og skolekorps.

## Eksterne lenker
*
1000 (tall)

**1000**  (**tusen**) er det naturlige tallet som kommer etter 999 og før 1001. I romertall blir tallet symbolisert med *[[M (bokstav)|M]]*.

## Innen matematikk

*Den desimale representasjonen av tusen er en fulgt av tre nuller.
*I vitenskapelig notasjon blir det skrevet som *1 × 10<sup>3</sup>*.
*SI-prefikset for tusen er *kilo-*
*Prefikset blir også forkortet *k*:  kan skrives som 30k.

## Innen tidsregning
*Et millennium varer i 1000 år. Året 1000 er det siste året i det første millenniet etter kristus.

## Innen økonomi

* I uformelle sammenhenger forkortes ofte tre nuller med en apostrof, slik at  skrives som 10.

## I populærkulturen

*[[Thousand (singel)]]* er en technosingel av artisten Moby, sluppet i 1993.

## Annet
Å telle til tusen, hvis man teller ett nummer hvert sekund fortløpende, tar 16 minutter og 40 sekunder.

## Eksterne lenker
Knut Tore Apeland

**Knut Tore Apeland** (født 11. desember 1968 i Haukeli i Vinje) er en norsk tidligere kombinertløper.

Apeland vant syv verdenscupseiere. Han tok sølv på normaldistansen i VM i 1993. Han tok VM-sølv for lag i 1993 og 1995, samt VM-gull i 1997. Han vant verdenscupen sammenlagt i 1996.

## Verdenscupseire

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Buddyprisen

**Buddyprisen**, eller **Buddy-prisen**, er en årlig utmerkelse innen norsk jazz, delt ut av Norsk jazzforbund, og senere Norsk jazzforum, siden 1956. Prisen ble i 2023 innlemmet som en av kategoriene under den nyetablerte Jazzprisen, som arrangeres annen hvert år av Norsk jazzforum. Buddyprisen fortsatte i tillegg med utdelinger også de årene Jazzprisen ikke blir arrangert, og forble en årlig pris.

Prisen tildeles en musiker som både har utmerket seg som en fremragende utøver på sitt instrument og samtidig har betydd mye som pådriver for å bedre jazzens utbredelse og kjennskap til musikkformen.  Vinneren mottar den såkalte «Buddystatuetten», som  er av den amerikanske trompeteren Buddy Bolden (1877–1931). Statuetten ble opprinnelig laget av billedkunstneren Lise Frogg (1929–58) som var innehaver av Kunstnerkroa og også delte den ut første gang, til Rowland Greenberg på Penguin Club den 22. april 1956.  I stedet for Boldenstatuetten ble det 1970 til 1972 delt ut et kunstverk laget av kunstneren Jo Vogt (1917–77), nærmere bestemt et blåseinstrument besatt med falloser. Fra 1987 tilkommer det også et reisestipend. Med Buddyprisen følger en pengesum som i 2023 var på  kroner.

## Liste over mottagere av Buddyprisen
* 1956: Rowland Greenberg
* 1957: Arvid Gram Paulsen
* 1958: Einar Iversen
* 1959: (ingen utdeling)
* 1960: Mikkel Flagstad
* 1961: Erik Amundsen
* 1962: Bjørn Johansen
* 1963: (ingen utdeling)
* 1964: Øistein Ringstad
* 1965: Karin Krog
* 1966: (ingen utdeling)
* 1967: Jon Christensen
* 1968: Jan Garbarek
* 1969: Arild Andersen
* 1970: Frode Thingnæs
* 1971: Carl Magnus Neumann
* 1972: Asmund Bjørken
* 1973: (ingen utdeling)
* 1974: (ingen utdeling)
* 1975: Bjørn Alterhaug
* 1976: Laila Dalseth
* 1977: Egil Kapstad
* 1978: Kristian Bergheim
* 1979: Guttorm Guttormsen
* 1980: Bjarne Nerem
* 1981: Knut Riisnæs
* 1982: Radka Toneff
* 1983: Terje Bjørklund – Knut Kristiansen – Espen Rud
* 1984: Jon Balke
* 1985: Terje Rypdal
* 1986: Thorgeir Stubø
* 1987: Tore Jensen
* 1988: Carl Morten Iversen – Terje Venaas
* 1989: Per Husby
* 1990: John Pål Inderberg
* 1991: Stein Erik Tafjord
* 1992: Morten Gunnar Larsen
* 1993: Egil Johansen
* 1994: Bjørn Kjellemyr
* 1995: Per Jørgensen
* 1996: (ingen utdeling)
* 1997: Ole Jacob Hansen
* 1998: Magni Wentzel
* 1999: Totti Bergh
* 2000: Sidsel Endresen
* 2001: Jon Eberson
* 2003: Nils Petter Molvær – ÆresBuddy: Petter Pettersson
* 2004: Bugge Wesseltoft
* 2005: Arve Henriksen
* 2006: Paal Nilssen-Love
* 2007: Jon Larsen
* 2008: Frode Gjerstad
* 2009: Dag Arnesen
* 2010: Karl Seglem
* 2011: Eldbjørg Raknes
* 2012: Tore Brunborg
* 2013: Jan Gunnar Hoff
* 2014: Erlend Skomsvoll
* 2015: Håkon Kornstad
* 2016: Live Maria Roggen
* 2017: Audun Kleive
* 2018: Ingebrigt Håker Flaten
* 2019: Ståle Storløkken
* 2020: Maja Ratkje og Solveig Slettahjell
* 2021: Eivind Aarset (gitarist)
* 2022: Mats Eilertsen (bassist)
* 2023: Elin Rosseland (sanger, orkesterleder og komponist)
* 2024: Maria Kannegaard (pianist og komponist)
* 2025: Eirik Hegdal (saksofonist og komponist)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bergsøy Idrettslag

**Bergsøy idrettslag** er en norsk idrettslag og  holder til på Bergsøya i Herøy kommune på Sunnmøre og ble stiftet i 1944.

Idrettslaget har friidretts-, fotball- og håndball- grupper og klubbens fotballag spilte 1981 en sesong i daværende i 2. divisjon.

April 2011 slutten Rimantas Zvingilas som hovedtrener for klubbens A-lag i fotball. Kjetil Paulsen går inn i en rolle som spillende hovedtrener. På denne tiden var han også kaptein på laget.

## Tabell

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lasse Ottesen

**Lasse Ingier Ottesen** (født 8. april 1974 i Aurskog) er en norsk tidligere skihopper som representerte Aurskog-Finstadbru Sportsklubb.

Han har åtte pallplasseringer fra verdenscupen, og satte verdensrekord i Planica med 212 meter i 1997. I 1994 tok han OL-sølv i normalbakken, bare slått av Espen Bredesen.

Etter sin aktive karriere har Ottesen vært hopptrener for det amerikanske kombinertlandslaget. Han var assisterende sportssjef under Ski-VM 2011 i Oslo. Fra 1. mai 2011 er han koordinator for kombinert i Det internasjonale skiforbundet.

Ottesen var elev ved NTG Bærum (1991 - 1995), eller NSG (Norges Ski Gymnas) som det het den gangen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Kontrafagott

**Kontrafagott** er det dypeste instrumentet i treblåserfamilien. Instrumentet er først og fremst brukt i store symfoniorkestre, og har en svært begrenset sololitteratur. Et eksempel på kontrafagotten som solo-instrument i symfoniorkesteret finnes i Maurice Ravels «Gåsemor forteller» (*Ma mere l'oye*). Den har også fremtredende partier i blant annet Ravels Klaverkonsert for venstre hånd, operaene *[[Salome]]* av Richard Strauss og *Wozzeck* av Alban Berg.

Kontrafagotten klinger én oktav under den vanlige fagotten (Sub-kontra Bb/A – c1)og har en dyp, litt celloaktig, klang.

De eldste kontrafagotter stammer fra midten av 1700-tallet. Joseph Haydn var den første betydningsfulle komponisten som skrev egne stemmer for kontrafagott, for eksempel i *Skapelsen*. Senere har komponister som Ludwig van Beethoven, Johannes Brahms, Claude Debussy, Maurice Ravel, Igor Stravinskij og Dmitrij Sjostakovitsj brukt kontrafagotten i sin orkestermusikk. Imidlertid har noen andre kjente komponister som Wolfgang Amadeus Mozart, Peter Tsjaikovskij og Jean Sibelius ikke brukt instrumentet i det hele tatt.

Kontrafagotter blir bygget av lønnetre. Det har opp gjennom historien vært foretatt eksperimenter med andre tresorter, dessuten alt fra pappmasjé til messing. I Frankrike ble kontrabass-sarrusofoner i en periode brukt i stedet for kontrafagott i orkesteret, derfor er en del av stemmene som i dag spilles på kontrafagott, for eksempel i verker av Debussy, egentlig skrevet for kontrabass-sarrusofon.

Instrumentet har som andre treblåserinstrumenter gjennomgått en kontinuerlig utvikling i både klang, intonasjon og tekniske muligheter. Først de siste tiårene på 1900-tallet oppsto en viss sololitteratur for instrumentet. Susan Nigro har spilt inn flere soloplater på kontrafagott, og i 2006 uroppførte Lewis Lipnick en kontrafagottkonsert av Kalevi Aho med Bergen Filharmoniske Orkester. En komponist som har gitt betydelige bidrag til kontrafagottlitteraturen er norske Terje Bjørn Lerstad.

Kontrafagott er et dyrt instrument, og de fleste eies av profesjonelle orkestre og musikkhøyskoler og konservatorier. Det er ikke vanlig å ha kontrafagott i korps og amatørorkestre, selv om det finnes unntak.

## Eksterne lenker
* Ressurser om kontrafagott
Kerry King

**Kerry Ray King** (født 3. juni 1964 i Los Angeles, California) er gitarist i det amerikanske thrash metal-bandet Slayer. Han og Tom Araya er de eneste Slayer-medlemmene som har vært med siden starten.

Han spilte også for Megadeth en kort periode i 1984, men da han ble bedt om å velge mellom Slayer og Megadeth valgte han førstnevnte band. Kerry King har senere uttalt at Dave Mustaine er en drittsekk og at alle hater han.

## Referanser
 	 
 	

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Stubøprisen

**Stubøprisen** er en utmerkelse som deles ut  hvert annet år til minne om jazzgitaristen Thorgeir Stubø (1943–1986). Det er basert på et minnefond etablert i 1987 med bidrag fra privatpersoner, kulturorganisasjoner, nordnorske kommuner og fylkeskommuner. Prisen gis til en person som har gjort en særlig innsats for jazzmiljøet i Nord-Norge.

Mottagere av prisen, som deles ut under Festspillene i Nord-Norge i Harstad, får et stipend på 15 000&nbsp;kroner og en statuett av Karl Erik Harr.

## Prismottagere
*1989: Kjell Bartholsen fra Hammerfest, saksofon
*1991: Henning Gravrok fra Bodø, saksofon
*1993: Marit Sandvik fra Tromsø, vokal
*1995: Øystein Norvoll fra Tromsø, gitar
*1997: Jan Gunnar Hoff fra Bodø, piano
*1999: Trond Sverre Hansen fra Narvik, slagverk
*2001: Konrad Kaspersen fra Tromsø, kontrabass
*2003: Øystein B. Blix fra Tromsø, trombone
*2005: Tore Johansen fra Bodø, trompet
*2007: Hallgeir Pedersen fra Øksfjord, gitar
*2009: Finn Sletten fra Bodø, slagverk
*2011: Jan Ditlev Hansen, musikkjournalist og forfatter
*2013: Tim Challman fra Stokmarknes og Nashville, saksofon og fløyte
*2015: Oddmund Finnseth fra Sortland, bassist og pedagog
*2017: Håvard Stubø fra Narvik
*2019: Roger Johansen fra Bodø, slagverk
*2021: Arvid Martinsen fra Mosjøen, trombone
*2023: Eivind Valnes fra Sørreisa, piano
* 2025: Fred Glesnes fra Tromsø, saksofon og bandleder

## Referanser
Ruth Smith

**Ruth Smith Nielsen** (født 5. april 1913 i Vágur på Suðuroy, død 26. mai 1958 ved Nes) var en færøysk maler.

Hun bodde i København fra 1930 til 1948, og tok sin utdannelse ved Høyers tegneskole og Kunstakademiets malerskole. Hun omtales som Færøyenes mest betydelige kolorist, og nøt stor anerkjennelse fra sin lærer Aksel Jørgensen. Hun var svært selvkritisk i sine arbeider. Separatutstilling i Tórshavn i 1959. Arbeider finnes i Listasavn Føroya, Ruth Smith savnið i Vágur og i Føroya Banki.

Hun døde på en ensom svømmetur i Vágsfjørður, ved nabobygda Nes.

## Referanser


## Litteratur
* Dagmar Warming: *Ruth Smith : Lív og verk*. Tórshavn: Listasavn Føroya, 2007 – ISBN 978-99918-987-0-4 (færøysk, 294 s.)

## Eksterne lenker
* 
* Dansk kvindebiografisk leksikon biografi
* Listasavn Føroya biografi og bilder
* Kunstindeks Danmark  biografi og bibliografi
Softphone

**Softphone** er et program som har funksjon for telefoni og kan knyttes opp mot telenettet.

## Introduksjon
Vi kjenner en «vanlig telefon» som et produkt med elektronikk spesielt utformet for telefonifunksjoner. Dette kan være en mobiltelefon, ISDN-telefon eller en «gammeldags» analog telefon. En *softphone* er imidlertid kun programvare som tilbyr telefonifunksjoner, og kjører typisk på en (bærbar) PC (datamaskin) eller en PDA (håndholdt datamaskin). Softphone-programmet kan ofte se ut som en slags fysisk telefon med nummertaster og ringeknapper. I tillegg tilbys ofte avanserte adressebokfunksjoner, eller andre funksjoner som integrerer med operativsystemet (miljøet på datamaskinen).

## Teknologi
Softphone-programmene bruker kommunikasjonsprotokoller som foregår over IP-nettverk. De mest brukte protokollene er ITU-H.323 og SIP. Førstnevnte er en omfattende protokoll utarbeidet av den tradisjonelle teleorganisasjonen ITU, mens den andre er utviklet på bakgrunn av HTTP-protokollen og senere standardisert av IETF. Senere ble det også besluttet å åpne for samkjøring og samspill mellom disse to protokollene. Begge protokollene benytter seg videre av såkalt RTSP-protokoll (Real Time Streaming Protocol) for å pakke inn lyddataene, mens en såkalt codec (COde-DECode) digitaliserer lyddataene. Nummertaster, eller såkalt DTMF, har egne representasjoner i protokollen, selv om enkelte land kan ha små variasjoner i frekvens eller krav til varighet av tonene.

Softphone eller andre klienter som benytter disse teknologiene kan knytte seg opp mot en sentral enhet – f.eks en H.323 Gatekeeper eller en PBX som Asterisk. Dermed kan man knytte softphone-programmene opp mot andre telenett gjennom en gateway som oversetter fra en protokoll til en annen.

I SIP var det tidligere vanlig å benytte email-adressen som identifikator og som «telefonnummer», men nå benytter man stort sett et vanlig telefonnummer fra en nummerplan slik som i H.323 E.164 nummeridentifikasjon. Både SIP og H.323 kan imidlertid bruke mange typer identifikasjoner for å rute samtalen til riktig klient – som f.eks brukernavn, IP-adresse med IP-port o.l.

Siden SIP var en enklere protokoll å implementere, samtidig som den var en åpen protokoll (kjent og uten restriksjoner for bruk), gjorde det at SIP nå er blitt mere populær enn H.323 fra ITU som har patenter og andre restriksjoner på bruk.

Både SIP og H.323 har støtte for videodata over RTSP og med video-codecer slik at de kan fungere som en «videotelefon».

## Eksempler
Et av de første såkalte softphone-programmene var Net2Phone, mens Microsoft NetMeeting var en annen med H.323-støtte. En tidlig norskutviklet H.323 klient var Interfon-PC som ble utviklet av Telenor Nextel i 1998 under ledelse av Ivar Plahte. DeltaThree fra Israel hadde også tidlig en softphone for å bruke på deres IP- og telenett. Nå har såkalte lynmeldingsklienter (IM-klienter) også softphone innebygd. De best kjente er i 2006 Skype, Yahoo Messenger og MSN Messenger.

## Eksterne lenker
* ZoIPer SIP & IAX Softphone – Linux,Windows,Mac
* KPhone
* Microsoft MSN Messenger
* Yahoo! Messenger 
* Skype
* Windows NetMeeting
* Net2Phone
* Pc to phone
Petter Pettersson

**Petter Pettersson** (født 1939) er en norsk skribent og kulturarbeider, utdannet i Oslo, Borås og London. Senere år aktiv i dags- og fagpresse om emner som musikk, fluefiske og reiseliv samt levert bidrag til diverse bøker om ulike emner.
Styremedlem i Moldejazz 1963 - 2013, og før den tid
med i Storyville Jazz Club og ledet klubbens dixieland-orkester.  
Nasjonalt har han vært styremedlem og nestleder i Norsk jazzforbund og redaktør
i medlemsbladet *[[Jazznytt]]*; senere *[[Norsk Jazzforum]]*. Han har også vært engasjert i næringsliv med tillitsverv i lokale og nasjonale organisasjoner.

## Utmerkelser
* Kongens fortjenstmedalje i gull (under Moldejazz, 2004)
* Buddyprisen, ærespris, 2003

## Referanser
Sverige under Paralympiske vinterleker 2006

**[[Sverige]]** deltok med i alt 19&nbsp;deltakere i de **[[paralympiske vinterlekene 2006]]** i Torino. Sverige var ett av fem land som deltok i alle idrettene ved disse lekene. De andre fire var Canada, Italia, Norge og USA.

Før lekene i Torino 2006 hadde Sverige vunnet 92 medaljer (25 gull, 30 sølv og 37 bronse) fra de 8 vinterlekene nasjonen hadde deltatt i siden 1976.

## Medaljer

### Bronse
;Rullestolcurling
:Glenn Ikonen, Rolf Johansson, Jalle Jungnell, Bernt Sjöberg, Anette Wilhelm

## Deltakere
;Alpin skiidrett
:Ronny Persson &ndash; skadet, kan ikke starte

;Kjelkehockey
:Amanda Ahrnbom, Aron Andersson, Magnus Carlsson, Jan Edbom, Marcus Holm, Kenth Jonsson, Göran Karlsson, Jens Kask (lagkaptein), Rasmus Lundgren, Peter Melander, Leif Norgren, Frank Pedersen

;Rullestolcurling
:Jalle Jungnell, Glenn Ikonen, Bernt Sjöberg, Anette Wilhelm, Rolf Johansson

;Langrenn/Skiskyting
:Stina Sellin

## Referanser


## Kilder
* Svenska handikappidrottsförbundet

## Se også
* Sverige ved de paralympiske leker
Henning Gravrok

**Henning Gravrok** (født 19. mars 1948 i Tovik ved Harstad) er en norsk jazzmusiker (saksofon) og musikkpedagog, oppvokst i Harstad, med lærerutdannelse.  Han har siden 1975 vært sentral i jazzmiljøet i Tromsø og Bodø.

I Tromsø spilte han i «Hei og Hå» (1975–79) og «Heraklium» (1976–78), i Inge Kolsvik kvartett (1979–80), i «Fusion Band» (1980–81) Kjell Svendsen kvintett (1981–83), Øystein Norvoll kvintett og «Synk» (1983–84).  I den senere tid har han tatt del i Nord-Norge-orkestret Bossa Nordpå, samt medvirket i Marit Sandvik Band.

Hans platedebut skjedde som medlem i Thorgeir Stubø kvintett (1981). I Bodø ledet han lenge Bodø Big Band samt Ad Lib Jazzklubb. Gravrok har gitt ut *Minner om i morgen* (1991) som ga ham Stubøprisen (1991). Hans Henning Gravrok Band utga *Hyss* (Euridice, 1996) og *Ord* med tekster av Rolf Jacobsen (Tylden, 1999). Hans seneste utgivelse er *Sense* (Turn Left Productions, 2006), med besetningen Eivind Valnes på piano, Rune Nergård på bass, Børge Petersen-Øverleir på gitar og Andreas Håkestad på trommer.

Som komponist har han bidratt med verk til Festspillene i Nord-Norge (1980, 1989) og Bodøs 175-årsjubileum (1991), samt tonesatt Ole Rølvågs romanserie «Peder Seier», oppsatt på Nordland Teater (2006). Han er også førsteamanuensis ved musikkonservatoriet ved Universitetet i Tromsø.

## Eksterne lenker

* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.
Click-to-call

**Click-to-call** eller **klikk-for-å-ringe** er en funksjonalitet som kan bygges inn i elektroniske dokumenter eller andre grenseflater på datamaskiner.

Typisk innebærer det at en spesiell hyperlenke opprettes og er markert i dokumentetet eller grenseflaten, mens et museklikk eller annen aktivering av lenken gjør at en telefonisk forbindelse opprettes. Dette er ofte forbundet med et softphone-program, men kan også aktivere andre fysiske eller eksterne telefonenheter.

## Eksempler
Telefonkatalogen på internett er et eksempel på et typisk (strukturert) dokument som har «klikkbare» telefonnummer. Det kan være gule (kommersielle) eller hvite (personlige) sider.

Banker eller andre serviceorganisasjoner har noen ganger en hyperlenke eller funksjon slik at de kan ringe kunden tilbake, uten at kunden (vanligvis) behøver å betale samtalekostnaden. Da vil typisk en kundebehandler ringe kunden som aktiverte lenken eller funksjonen, og samtidig vite i hvilken sammenheng kunden aktiverte forespørselen.

Den norskutviklede Interfon-PC klienten var et tidlig prosjekt med *click-to-call*, og var først i verden med klikkbare telefonnummer på gule og hvite sider på internett.
Dave Lombardo

**Dave Lombardo** (født 16. februar 1965 i Havanna på Cuba) er en amerikansk trommeslager.

Han har tidligere spilt med Testament og Slayer. Nå spiller han for The Misfits.

## Diskografi
**Album med [[Slayer]]**

**Album med [[Testament (band)|Testament]]**

**Album med [[Voodoocult]]**

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Bjørn Bjørnsen

**Bjørn Mangor Bjørnsen** (født 16. august 1937 i Stavanger) er en norsk journalist, redaktør og sakprosaforfatter. Han er blant annet forfatter av en lærebok i historie for den videregående skole og har skrevet et 50-talls bøker om alt fra Narvik i 1940 og filmkritikk til Landsbankens og arbeiderbevegelsens historie. Blant hans tidligere arbeidsplasser var *[[Sarpsborg Arbeiderblad]]* og senere i bladet *[[Aktuell]]* fra tidlig på 1960-tallet til bladet ble lagt ned i 1974. I 2005 skrev han boken om OBOS' historie.

Bjørnsen var Norsk Faglitterær Forfatterforenings første formann, og satt som foreningens formann i tre perioder: 1978–80, 1982–84 og 1986–88. Han var blant stifterne av Humanistiske sosialdemokrater 13. mars 2006.

## Bibliografi

* *Abort i Norge* (1966)
* *En mann kalt [[Gulosten]]* (1968)
* *Vel blåst* : et dag-til-dag program for dem som vil slutte å røyke (1971)
* *Det var en gang en folkeavstemning* (sammen med Hans Normann Dahl) (1973)
* *Balladen om en cellesanger* : Hans Aleksander Hansen, lyriker og løsgjenger (1973)
* *Hvem løy?* : referat av saken mellom Arne Haugestad og Aftenposten/Erling Norvik (1973)
* *Johannas verden* (1974)
* *[[Det utrolige døgnet]]* (1977)
* *[[Narvik]] [[1940]]* (1980)
* *Slik vi så det*: 50 år gjennom kameraøyet (1983)
* *Har du hjerte? Tusener lider!* (1984)
* *Har du frihet og sommersol kjær?* (1986)
* *Plutselig en dag* : november-revolusjonen i DDR (1990)
* *Våre nye folkeeventyr* : medieindustrien mot år 2000 (1993)
*
* *Vår historie* (1998)
* *Hele folket i hus - OBOS 1929-1970* (2007) 
* *Hele folket i hus - OBOS 1970-2009* (2009)

## Referanser
Serbokroatisk

**Serbokroatisk** er en felles betegnelse på noen av språkene som ble snakket i det tidligere Jugoslavia; serbisk, kroatisk, bosnisk og montenegrinsk. Nå til dags er betegnelsen omstridt og blir ikke brukt så ofte.

Det standardiserte språket baserte seg på štokavisk dialekt, og ble benyttet som offisielt språk i det tidligere Jugoslavia (sammen med slovensk og makedonsk) fra 1923 til ca. 1993. 

Oppdelingen av Jugoslavia etter krigene førte til at de nye statene Bosnia-Hercegovina og Kroatia begynte å bruke «sine» språk som offisielle språknormer og begynte å benytte seg av særegne trekk for å definere sin nasjonalitet.  

## Forskjeller

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Basic Instinct 2

***Basic Instinct 2*** er en filmthriller fra 2006 med Sharon Stone i hovedrollen som forfatteren Catherine Tramell. 

Filmen ble slaktet av kritikerne og ble en av årets største flopper på kino. Den ble kåret til årets verste film under Razzie-utdelingen.

Den er en oppfølger til *[[Basic Instinct]]*, som kom i 1992. *Basic Instinct 2* ble spilt inn i London mellom april og august 2005.

## Handling
Forfatter «Catherine Tramell» (Stone) er igjen kommet i konflikt med loven. Hennes ektemann, en engelsk fotballspiller (spilt av tidligere landslagsspiller for England Stan Collymore), druknet da bilen deres havnet i Themsen mens paret hadde sex i bilen. Scotland Yard ansetter psykiater «Dr. Michael Glass» (Morrissey) slik at han kan evaluere «Tramell» før hun blir stilt for retten. «Tramell» blir aldri stilt for retten, og hun ber «Glass» om å bli hennes private psykiater, samt hovedperson i sin neste roman. I likhet med detektiv «Nick Curran» (fra film nr 1) blir Glass lurt inn i et spill av seksualitet.

## Kontroverser
### «Development Hell»
Filmen havnet i det som man i filmbransjen kaller «Development Hell» i hovedparten av 2000-tallet. Filmens lanseringsdato var i utgangspunktet satt til mars 2002, men produksjonslaget havnet i en del problemer, blant annet med å finne en mannlig skuespiller til å ta spille Glass. De greide til slutt ikke å finne en skuespiller innen datoen for produksjonsstart i 2001, og filmen ble kansellert. Stone saksøkte produsentene kort tid etterpå på grunn av kontraktsbrudd.

I 2004, like før saken skulle opp i retten, inngikk de to sidene et forlik. En av betingelsene for forliket var at filmen skulle lages som opprinnelig planlagt. I 2005, etter å ha signert David Morrissey i den mannlige hovedrollen, startet produksjonen.

## Rolleliste
* Sharon Stone som Catherine Tramell.
* David Morrissey som Dr. Michael Glass.
* Charlotte Rampling som Dr. Milena Gardosh.
* David Thewlis som Roy Washburn.
* Flora Montgomery som Michelle Broadwin.
* Heathcote Williams som Dr. Jakob Gerst.
* Hugh Dancy som Adam Towers.
* Indira Varma som Denise Glass.
* Anne Caillon som Laney Ward.
* Iain Robertson som Peter Ristedes.
* Stan Collymore som Kevin Franks.
* Kata Dobó som Magda.
* Jan Chappell som Angela.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Arbeiderbevegelsen i Norge

**Arbeiderbevegelsen i Norge** er faglige og politiske organisasjoner som fremmer interesser, levekår og rettigheter for arbeidere i Norge.

Arbeiderbevegelsen vokste frem på 1800-tallet. Dannelsen av Marcus Thranes Thranebevegelse på slutten 1840-årene markerte starten på den moderne norske arbeiderbevegelsen. Den norske arbeiderbevegelsen før første verdenskrig skilte seg ut som mer radikal enn arbeiderbevegelsen i andre sammenliknbare land, særlig drevet fram av Arbeiderpartiet etter stiftelsen i 1887.

Arbeiderbevegelsen i Norge kan i vid forstand beskrive arbeiderklassens egenorganisering i fagforeninger og fagforbund, partier, samvirkeorganisasjoner og aviser, men benyttes også mer snevert om den sosialdemokratiske bevegelsen i Norge, som Arbeiderpartiet, LO og tilsluttede aviser.

## Referanser


## Se også
* Arbeiderbevegelsen
Georg Løkkeberg

**Georg Emil Løkkeberg** (1909–1986) var en norsk skuespiller, instruktør og teatersjef. Han hadde en rekke store roller i film og teater, både i Norge og utlandet. 

Løkkeberg var også en aktiv motstandsmann under krigen, der han blant annet var med på sabotasjeaksjonene mot Nordlandsbanen i Snåsa i 1945. 

## Trivia
* Etter krigen – fra 1945 til 1948 – var Løkkeberg teatersjef i Trondheim. Han bodde den første tiden på Britannia Hotel mens han ventet på at hans kone Rønnaug Alten og sønnen Pål skulle komme flyttende etter. Han var teatersjef ved Den Nationale Scene i årene 1948 – 1952. Løkkeberg var broren til skuespilleren Tore Segelcke.

## Filmografi (utvalg)
* 1978 – *[[Høstsonaten]]* (vesttysk)
* 1953 – *[[Kvinnehuset]]* (svensk)
* 1951 – *[[Bærende hav]]* (svensk)
* 1949 – *[[Kvinner i hvitt (film)|Kvinner i hvitt]]* (svensk)
* 1940 – *[[Pappa for en dag]]* (svensk)
* 1940 – *[[Mannen som alle ville myrde]]* (svensk)
* 1940 – *[[Vi tre]]* (svensk)
* 1940 – *[[Bastard (film)|Bastard]]* (svensk-norsk)
* 1939 – *[[Filmen om Emelie Högqvist]]* (svensk)
* 1939 – *[[Familien på Borgan]]*
* 1934 – *[[Syndere i sommersol (1934)|Syndere i sommersol]]*
* 1934 – *[[Sangen om Rondane]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jeff Hanneman

**Jeffrey John «Jeff» Hanneman** (født 31. januar 1964 i Oakland i California, død 2. mai 2013 i Inland Empire i California) var en amerikansk musiker.

I 1981 stiftet Hanneman det amerikanske thrash metal-bandet Slayer sammen med gitaristen Kerry King. Jeff Hanneman var siden gitarist for Slayer frem til et edderkoppbitt i 2011 tvang ham til å ta en pause. Foruten et kortvarig punkprosjekt, Pap Smear, var Slayer det eneste bandet han spilte i.

Hanneman døde av leversvikt 2. mai 2013. Den offisielle dødsårsaken var skrumplever som følge av alkoholmisbruk.

## Diskografi

### Album med [[Slayer]]

## Referanser
 	 
 	

## Eksterne lenker
* 
* 
*
World Geodetic System

**World Geodetic System (WGS)** er en standard som brukes innenfor geodesi, kartografi og navigasjon. Den støtter satellittbaserte målinger, som GPS, og er ment for global bruk. Standarden definerer et standard koordinatsystem for jorden, en referanseflate for koordinatene (geodetisk datum) og en geoide som definerer standard havnivå. Den gjeldende versjonen heter **WGS&nbsp;84**. 

Koordinatene i WGS angis som regel i grader (f.eks. desimalgrader) for lengde (øst i Norge) og bredde (nord i Norge). Origo for koordinatene er jordens massesentrum, og referansemeridianen er IERS-meridianen som ligger 5,31 buesekunder (0,0885 bueminutter; 0,001475 buegrader) øst for nullmeridianen, altså 102,5 meter på Greenwich' breddegrad.

Datumet er en omdreiningsellipsoide (oblat sfæroide) med store halvakse =  (ekvatorradius) og flattrykning = . Dette medfører at lille halvakse =  (polavstand) (altså 21384,6858 m kortere). WGS&nbsp;84 brukte opprinnelig GRS80-ellipsoiden, den samme som fortsatt brukes i det europeiske datumet EUREF89, men i WGS&nbsp;84 er det nå gjort en liten justering. 

WGS&nbsp;84 brukte først geoiden EGM84, men i 1996 skiftet man til geoiden EGM96, som sist ble justert i 2004. Høydeforskjellen mellom EGM96-geoiden og WGS&nbsp;84-ellipsoiden varierer mellom −105&nbsp;m og +85&nbsp;m.

Den kalde krigen, utviklingen innen romfart og andre årsaker gjorde at man i 1950-årene ble klar over behovet for et globalt geodetisk system. USAs forsvarsdepartement startet derfor utviklingen av WGS. Systemet er publisert i flere utgaver: WGS&nbsp;60, WGS&nbsp;66 og WGS&nbsp;72.

WGS&nbsp;84 kom i 1984, og flere mindre revisjoner er publisert fram til 2004. WGS ble utgitt av NIMA (National Imagery and Mapping Agency), som nå heter National Geospatial-Intelligence Agency og ligger under USAs forsvarsdepartement.

## Hvordan WGS 84 definerer Jorden
I tillegg til å være et kartdatum definerer WGS 84 (World Geodetic System av 1984) også formen og størrelsen på den omdreiningsellipsoiden (en oblat sfæroide) som blir betraktet å være den beste matematiske modellen av Jorden:

## Jorden ifølge WGS 84 (for hver hele breddegrad)

En **internasjonal nautisk mil** (int. naut. mil) er definert å være **nøyaktig 1852 meter** (IHC, Monaco, 1929).

## Se også
*EUREF89
*UTM-koordinater

## Referanser


## Kilder
*
*
*

## Eksterne lenker
* NASA nettside om jordgravitasjon.
Glødeplugg

En **glødeplugg** er en elektrisk anordning i en dieselmotor for å forhåndsvarme drivstoffet i sylinderen for at den skal antennes. Når motoren er startet så kobles glødepluggene ut og dieselen selvantennes på grunn av temperaturen motoren opparbeider seg. De aller fleste dieselmotorer må ha en eller annen form for å forvarme innsugsluften, slik at dieselen antennes lettere etter å ha blitt sprøytet inn i forbrenningskammeret (direkteinnsprøytning) ved kaldstart. Dette besørges vanligvis av en glødeplugg i toppen av hver sylinder, eller en gløde-/varmespiral i innsugsmanifolden på et lignende konsept som tennplugger i en bensinmotor.

Når motoren har kommet i gang og fått gå noen sekunder, så er ikke behovet for ekstern oppvarming av innsugsluften lenger til stede, da dette besørges av motorens egen arbeidstemperatur som oppstår pga. dieselmotorens høye kompresjon og arbeidstrykk.

## Eksterne lenker
*
Jens Bratlies regjering

**Jens Bratlies regjering** ble utnevnt 20. februar 1912. Regjeringen var en samarbeidsregjering mellom Frisinnede Venstre og Høyre. 

Bratlies regjering ble utnevnt etter regjeringskrisen der den forrige statsministeren, Wollert Konow, måtte gå av etter å ha snakket varmt om målsaken i en tale til Bondeungdomslaget i Kristiania. Konows utenriksminister Johannes Irgens og statsråd Bernhard Brænne trakk sine avskjedssøknader, og ble dermed en del av Bratlies regjering. Personlig var Bratlie imot Konows avgang på grunn av at han hadde snakket varmt om landsmålet, men flertallet i stortingsgruppen krevde Konows avgang. Utnevnelsen av Bratlie som statsminister førte til at han ble den første statsministeren fra Høyre siden Francis Hagerup.

Bratlie, som selv ønsket en forsoning innen målsaken, valgte å utnevne nynorskmannen Edvard Liljedahl til kirkeminister. Dette ble gjort for å vise vilje til samarbeid med landsmålsbevegelsen og kirkelige strømninger fra Vestlandet. Ved dette viste Bratlie at han ikke fulgte den stramme riksmållinjen satt av hovedstads-Høyre og Morgenbladet. Rent poltisk var Bratlie nemlig det man kan kalle folkelig konservativ, og følte seg sterkt knyttet til bondesamfunnet. Disse holdningene gjorde at Bratlie ikke så på målsaken som en stor politisk sak, og ønsket bare å balansere de stridende partene. 

Når regjeringen tiltrådte hadde Høyregruppen på Stortinget håpet at de fleste statsrådene fra Frisinnede Venstre ville bli sittende selv om Konow måtte gå, men slik gikk det ikke. Dramatikken rundt avgangen til Konow hadde skapt en splittelse i Frisinnede Vesntres stortingsgruppe, og flere forlot gruppen for å ikke gi Bratlie sin støtte. Blant disse som forlot gruppen var Konow og Abraham Berge. Dette førte til at i deres øyne, var Bratlies regjering en mindretallsregjering, noe som stred imot god parlamentarisme.

Bratlie ledet koalisjonen gjennom stortingsvalget i 1912. Valget resulterte i et klart nederlag for regjeringspartiene, som seg imellom mistet 40 mandater. Valget ble vunnet av Venstre, i samarbeid med Arbeiderdemokratene. Sammen fikk partiene ca. 40% av stemmene, noe som resulterte i 76 mandater og et klart flertall. På grunn av at regjeringen ikke fikk tilstrekkelig støtte i Stortinget etter valget. søkte de avskjed i statsråd 30. januar 1913. Avskjedssøknaden ble innvilget av kongen, og regjeringsskiftet fant sted dagen etter. Regjeringen ble etterfulgt av Gunnar Knudsens andre regjering.

## Regjeringsmedlemmer

## Referanser
Jomfruland fuglestasjon

**Jomfruland fuglestasjon**, tidligere **Jomfruland Ornitologiske stasjon**, ligger på nordspissen av Jomfruland, en langstrakt rullesteinsøy som ligger helt ytterst på Skagerrak-kysten i Kragerø kommune. Mye av fugletrekket vår og høst følger kystlinja, og passerer nordspissen av øya. Sammen med en vakker og variert natur gjør dette at Jomfruland har mye å by på for den naturinteresserte!

## Historie og drift
Fuglestasjonen ble opprettet i 1969. Til å begynne med holdt den til ved fyret midt på øya.

Siden mesteparten av stasjonsarbeidet i form av ringmerking og trekktellinger også da fant sted på Nordenden, ble det etter hvert tungvint. I 1980 flyttet fuglestasjonen inn i nye lokaler på Øitangen. Det gamle kalkunhuset på Øitangen gård ble satt i stand gjennom dugnadsinnsats fra medlemmene i Norsk Ornitologisk Forening, avdeling Telemark.
Fra og med 1980 har fuglestasjonen hatt kontinuerlig bemanning i sesongen (mars til november).

Helt fra starten har fuglestasjonen vært drevet på grunnlag av frivillig innsats. Siden 1990 har flere sivilarbeidere gjort tjeneste ved stasjonen. Disse og andre korttidsengasjerte har utgjort ryggraden for den faste bemanningen. Likevel er det adskillig innsats som legges ned av folk som deltar frivillig i stasjonsarbeidet i helger, ferier og liknende.

## Hekkende fugler
På grunn av den varierte vegetasjonen er forholdsvis mange fuglearter funnet hekkende på øya. Til nå er 92 arter funnet hekkende, hvorav ca. 40-50 trolig hekker årlig. Faste innslag er blant annet hauksanger (eneste faste hekkeplass i Norge per i dag?), nattergal, rosenfink og tornskate. Enkelte funn er gjort av østsanger (1992, eneste hekkefunn i Norge), skogdue, skjeand og hvitkinngås (de siste to på nærliggende øyer). Et stort antall sjøfugler hekker på holmer og skjær rundt Jomfruland. Blant disse kan nevnes teist.

## Eksterne lenker
* Hjemmesider til fuglestasjonen