open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Albert Pierrepoint

**Albert Pierrepoint** (født 30. mars 1905, død 10. juli 1992) er det mest kjente medlemmet av familien som ga fødsel til tre av Storbritannias offisielle bødler i første halvdel av det 20. århundre. 

I en alder av 11 år skrev han i en skolestil at «Når jeg blir stor vil jeg bli den offisielle bøddel». Det var få henrettelser i Storbritannia i løpet av den første halvdelen av 1930-tallet og den første henrettelsen som Pierrepoint deltok på foregikk i Mountjoy fengselet i Dublin, den 29. desember 1932. Den 29. august 1943, giftet Pierrepoint seg med Annie Fletcher som han hadde møtt i en butikk. 

Etter den andre verdenskrig gjennomførte de britiske myndigheter en rekke rettssaker mot de ansatte i de tyske konsentrasjonsleirene, og bare fra konsentrasjonsleiren Bergen-Belsen ble elleve dødsdommer avsagt i løpet av november 1945. 

Det ble avtalt at Pierrepoint skulle utføre disse henrettelsene, og den 11. desember 1945 fløy han til Tyskland for første gang for å gjennomføre flere titalls henrettelser. I løpet av de neste fire årene skulle han reise til Tyskland og Østerrike 25 ganger for å henrette hele 200 krigsforbrytere. 

Verdensmediene oppdaget hans identitet, og han ble en slags kjendis, og av flere ble han hyllet som en krigshelt på lik linje med militære som hadde slåss mot tyskerne under krigen. En av dem som ble dømt til døden i Oslo for krigsforbrytelser i Norge (Erich Hoffmann) ble fraktet til Hameln fengsel og henrettet av Pierrepoint. 

I 1951 hengte Pierrepoint morderen James Inglis; prosedyren tok bare syv sekunder fra Pierrepoint gikk inn i den dømtes celle til fullbyrdet avretting. Stor oppmerksomhet fikk også henrettelsen av Ruth Ellis i 1955, den siste kvinne som ble henrettet i Storbritannia.

Pierrepoint trakk seg fra bøddelvirksomheten i 1956 etter en uenighet med arbeidsgiverne angående hans honorarer. Pierrepoint og hans kone Annie Pierrepoint trakk seg tilbake til kystbyen Southport i England. Der døde han den 10. juli 1992 på et sykehjem hvor han hadde bodd de siste fire årene av sitt liv.  

Det er i årenes løp blitt produsert mange filmer der Pierrepoint er blitt portrettert.

Det antas at Pierrepoint henrettet minst 433 menn og 17 kvinner, deriblant seks amerikanske soldater i Shepton Mallet, og rundt 200 nazistiske krigsforbrytere som følge av krigsforbryterrettssakene etter den andre verdenskrig. Det ble hevdet at hans antall henrettede var 608 mennesker i rulleteksten på slutten av filmen Pierrepoint fra 2005, men det finnes ingen sikre referanser om dette antallet er korrekt. 

## Verker
* Albert Pierrepoint: *Executioner: Pierrepoint*, (2005). Dobby, ISBN 1-85882-061-8 (Reprint of the 1974 Harrap edition ISBN 0-245-52070-8).

## Referanser


## Litteratur
* Leonora Klein: *A Very English Hangman: The Life and Times of Albert Pierrepoint*, (2006). Corvo Books Ltd, ISBN 0-9543255-6-7.
* Tommy Jonason & Simon Olsson: *Agent TATE: The Wartime Story of Harry Williamson*, (2011). Amberley Publishing, ISBN 1-4456-0481-7.
* Michael Kronenwetter: *Capital Punishment: A Reference Handbook (2)*. Santa Barbara, California: ABC-CLIO. 2001. s. 176. ISBN 1-57607-432-3

## Eksterne lenker
*
Muhammed Nabbous

**Muhammed «Mo» Nabbous** (1983–2011) var en libysk blogger og borgerjournalist i Benghazi. I kjølvannet av opprøret i landet i 2011 grunnla han Libya Alhurra TV, den første private TV-kanalen i området under Det nasjonale overgangsrådets kontroll. Nabbous rapporterte fra den beleirede byen fra og med 19. februar 2011, og dekket blant annet regjeringsstyrkene i midten av mars. Det er antatt at han ble drept av én eller flere snikskyttere som støttet landets regjering.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Garges-lès-Gonesse

**Garges-lès-Gonesse** er en kommune i departementet Val-d'Oise i regionen Île-de-France, og er en av de nordlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 14,1&nbsp;km fra sentrum av Paris.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Garges-lès-Gonesse***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Vinn på minuttet

***Vinn på minuttet*** er et norsk gameshow som gikk på TV 2 fra 2011 til 2014. Programleder var Carsten Skjelbreid.

Spillet gikk ut på at en deltager skulle utføre oppgaver med stigende vanskelighetsgrad. Deltageren hadde ett minutt på å løse hver av disse praktiske utfordringene. Klarte deltakeren alle de ti oppgavene vant vedkommende én million kroner. Deltakeren hadde tre "liv". Tapte han en oppgave mistet han et liv, og så lenge deltakeren hadde flere liv igjen fikk han et nytt forsøk. Undervegs var det to «sikringer». Den første var på 50&nbsp;000 kroner. Klarte deltakeren å oppnå dette trinnet var han sikret denne pengepremien uansett hvordan det gikk videre i spillet. Deltakeren kunne avbryte spillet og ta med seg de opptjente pengene før en ny oppgave ble presentert. De ulike oppgavene som deltakeren skulle opp i ble presentert og demonstrert av en datamaskin.

Det var Rubicon TV som produserte programmet for TV 2, og produsent var Stein Johnsen.

Konseptet finnes også på svensk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arild Christopher Huitfeldt

**Arild Christopher Huitfeldt** (født 30. januar 1769 på Elingård, død 2. april 1845 i Fredrikshald) var en norsk offiser.

Han var sønn av generalmajor Valentin Vilhelm Hartvig Huitfeldt, og ble bare 12 år gammel utnevnt til fenrik ved 1. smålenske Infanteriregiment. Han ble forfremmet herfra i 1788 som sekondløytnant ved Søndenfjeldske infanteriregiment og til premierløytnant i 1790, kaptein i 1802, og til major i 1808. I felttoget mot Sverige i det sistnevnte år viste han seg som en dugelig soldat og ble omtalt flere ganger av prins Christian August for sin gode konduite, spesielt under kampene ved Prestebakke. Den 10. juni 1811 fikk han etter ansøkning på grunn av sviktende helse sin «afsked med ventepenge», men meldte seg på nytt til tjeneste i hæren i 1814, og deltok dette år i krigsbegivenhetene på den norsk-svenske grensen. Ved Norges avståelse til Sverige avsluttet han for bestandig sin krigstjeneste. 

Huitfeldt var fra 29. mars 1805 gift med Anna Elisabeth Wiel (16. juni 1781&ndash;1. november 1862). Han døde 2. april 1845 på sin gård Eskeviken i Halden.

Huitfeldt har en gate oppkalt etter seg på Os i Halden.

## Kilder
* Dansk Wikipedia angir disse kildene:
** S.A. Sørensen, «Arild Christopher Huitfeldt»,  i: C.F. Bricka (red.), *[[Dansk Biografisk Lexikon]]*, København: Gyldendal 1887-1905.
** *[[Personalhistorisk Tidsskrift]]*, IV, 137.
Kamilla Aslaksen

**Kamilla Aslaksen** (født 26. juni 1965 i Arendal) er førsteamanuensis ved Fakultet for lærerutdanning og pedagogikk ved Universitetet i Innlandet.

Kamilla Aslaksen har en ph.d.-grad i bibliotek- og informasjonsvitenskap fra OsloMet med avhandlingen «Amtmannens døtres liv. En bokhistorisk undersøkelse av Norges første moderne roman». Hun er i tillegg cand.philol. med hovedfag i norsk språk og litteratur fra Universitetet i Oslo (UiO) fra 1994. Etter studiene var hun stipendiat ved UiO der hun forsket på Henrik Ibsens skuespill. Deretter var Aslaksen lektor i norsk ved Universitetet i Amsterdam i perioden 1994–1999. Etter at hun returnerte til Norge arbeidet hun i J.W. Cappelens antikvariat i perioden 1999–2009. 

Aslaksen drev enkeltpersonforetaket Ka forlag fra 2005. Fra 1. januar 2010 var hun leder av bokavdelingen i Blomqvist Kunsthandel. Hun har også vært fast spaltist i *[[Morgenbladet]]*. Aslaksen har skrevet *Ibsenspørreboka* (Ka forlag 2005) og *Munch på Tøyen* (Pax 2011), samt redigert boka *Erindringer af mit Liv 1790-1830* av Conrad Nicolai Schwach (Ka forlag 2008).

Hun er aktiv i debatten om transpersoner, og har skrevet innlegg mot juridisk kjønnsskifte for transpersoner sammen med nestleder i Women’s Declaration International Anne Kalvig.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Ka forlags nettsider (Besøkt 29. mars 2011)
P.A.M. Mellbye

**Peter Andreas Munch Mellbye** (1918–2005) var en norsk arkitekt. 

Mellbye studerte arkitektur ved NTH i Trondheim da Norge ble angrepet i 1940. Han var medlem av styret i Studentersamfundet. I september 1941 vedtok styret ut fra situasjonen å dra i landflyktighet. De dro til Sverige, via Rørosbanen og på ski over grensen. Sammen med ham var blant annet Guthorm Kavli og Finn Lied. Han sluttet seg til de norske troppene i Storbritannia.

Mellbye var professor Odd Brochmanns medarbeider før han etablerte sitt eget arkitektfirma, nå Mellbye Arkitektur Interiør.

Det meste av Mellbyes prosjekter var lokalisert til Oslo-området. I tillegg til sitt arbeid som arkitekt, var han aktiv som skribent i faglitterære skrifter samt i *[[Dagbladet]]*.

Mellbye var formann i Oslo Arkitektforening og president i Norske Arkitekters Landsforbund. Fra 1972 til 1975 var han vara og etter hvert fast møtende i Oslo bystyre, som eneste representant for Natur- og miljøvernlisten. Han var en periode også leder for Krisefondet for Sør-Afrika, en norsk solidaritetsbevegelse mot apartheidstyret.

Han var sønn av lege Peter Andreas Munch (Ajas) Mellbye, som så var dattersønn av historiker Peter Andreas Munch.

## Verk – utvalg
* Emma Hjorths Hjem i Bærum 1955–75
* Tryvannsanlegget på Tryvannshøgda i Oslo 1957–63
* Vekterkvarteret i Moss  1960–65. Mellbye mottok Betongtavlen for Vekterkvarteret i 1966.
* Bredtvet kompetansesenter og Torshov kompetansesenter, Bredtvetveien, Oslo 1962–68

## Referanser
Notothecta

***Notothecta*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet  arter, to av dem er funnet i Norge.

## Utseende
Små (gjerne 3-4 millimeter), gulbrune kortvinger, kroppen forholdsvis bred. De kan kjennes fra de fleste av *[[Atheta]]-*artene på den lysere fargen.
Antennene er middels lange. Hodet er gjerne svart, ellers er kroppen ofte forholdsvis lyst gulbrun. Pronotum er mye bredere enn langt, bakkanten noe utbuktet. Dekkvingene er forholdsvis lange (mye lengre enn pronotum), tydelig utvidet bakover, med rett bakkant. Bakkroppen er ganske bred og parallellsidig.

## Levevis
*Notothecta*-artene er knyttet til maur og finnes helst i og nær maurtuer. Den vanligste arten i Europa, *N. flavipes*, er knyttet til røde skogmaur (*Formica rufa*-gruppen).
Den andre arten som er funnet i Norge, *[[Notothecta confusa]]*, er knyttet til reir av maurarten *[[Lasius fuliginosus]]* i hule trær. *N. confusa* er ikke funnet i Norge på mange år og antas å være en truet art, om den ikke alt er forsvunnet fra vår fauna.

## Systematisk inndeling / norske arter
Slekten blir noen ganger ført som en underslekt til den artsrike slekten *[[Atheta]]*.

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
**** Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
***** Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
****** Stammen Athetini Casey, 1910
******* Slekten *Notothecta* Thomson, 1858
******** *[[Notothecta flavipes]]* (Gravenhorst, 1806)
******** *[[Notothecta confusa]]* (Märkel, 1844)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av *Notothecta flavipes*: http://coleoptera.ksib.pl/search.php?img=25437
Deinopsis erosa

***Deinopsis erosa*** er en bille som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Den er den eneste representanten for slekten *[[Deinopsis]]* i Nord-Europa og er også funnet i Norge. Slekten omfatter 15 arter i Holarktis og Australia.

## Utseende
En liten (3-3,7 millimeter), ganske bred, mattsvart kortvinge. Kroppen er nærmest dråpeformet. Antennene er ganske tynne, også maksillepalpene er lange og tynne. Kroppen har kraftig mikroskulptur og virker ganske matt. *Deinopsis*-artene kan overfladisk minne noe om slekten *[[Aleochara]]*, kjennes imidlertid lett på de slanke antennene og de lange palpene.
Et annet påfallende trekk er at hale-vedhengene (cerci) er uvanlig lange og stikker ut fra bakkroppen, noe de sjelden gjør hos småkortvinger.

## Levevis
Denne arten lever på fuktige, sumpige steder som myrer og bredden av stilleflytende bekker.

## Systematisk inndeling / norske arter

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
**** Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
***** Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
****** Stammen Deinopsini Sharp, 1883
******* Slekten *[[Deinopsis]]* Matthews, 1838
******** *Deinopsis erosa* (Stephens, 1832)

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.
* *Deinopsis* på Tree of life: http://tolweb.org/Deinopsis/

## Eksterne lenker
* 
* Bilde av arten: http://coleoptera.ksib.pl/search.php?img=24786
Operation Odyssey Dawn

**Operation Odyssey Dawn** var kodenavnet for det amerikanske bidraget i den libyske flyforbudssonen. Canada hadde tilsvarende Operation Mobile, Frankrike Opération Harmatta og Storbritannia Operation Ellamy. Forslaget om en flyforbudssone kom etter det libyske opprøret i 2011. Formålet var å hindre styrker lojale til Muammar al-Gaddafi i å utføre luftangrep mot opprørstyrkene. Flere land var forberedt på å delta i militære aksjoner etter en konferanse i Paris 19. mars 2011. Den norske F-16 styrken på Kreta var fra 24. mars 2011 en del av «Odyssey Dawn». Det norske bidraget ble 31. mars 2011 overført til Operasjon Unified Protector.

## Kommandoforhold
General Carter F. Ham, U.S. Army, er sjef for *United States Africa Command (AFRICOM)* som har hovedkvarter i Kelly Barracks, Stuttgart i Tyskland. AFRICOM er strategisk kommando for operasjon Odyssey Dawn.  Taktisk kommando er gitt til admiral Samuel J. Locklear, som er sjef for USAs marinestridskrefter i Europa. Han utøver sin kommando fra kommandoskipet *USS Mount Whitney* som er i Middelhavet. President Obama har bestemt at USAs militære ledelse snart vil bli nedskalert og vurderer kommandooverføring av operasjonen til enten UK, Frankrike eller NATO

## Referanser
Cadaverota

***Cadaverota*** er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Den ble tidligere regnet som en undergruppe av den store slekten *[[Atheta]]*. Det er beskrevet  arter, to av dem er funnet i Norge.

## Utseende
Små (ca. 3 millimeter), mørke, forholdsvis tettbygde kortvinger. 
## Levevis
Disse billene finnes på bakken, mellom råtnende plantedeler, i kompost og ved møkk og åtsler. Navnet skulle tyde på at de er spesielt knyttet til åtsler, men dette er neppe tilfellet.

## Systematisk inndeling / norske arter
Disse artene ble tidligere regnet til den artsrike slekten *[[Atheta]]*, nå oftere til *[[Dimetrota]]*.

* Ordenen biller, **Coleoptera**
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien åtsel- og rovbiller, **Staphylinoidea**
**** Familien kortvinger (Staphylinidae) Latreille, 1802
***** Underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) Fleming, 1821
****** Stammen Athetini Casey, 1910
******* Slekten *Cadaverota* Yosii & Sawada, 1976
******** *[[Cadaverota cadaverina]]* (Brisout de Barneville, 1860)
******** *[[Cadeverota hansseni]]* (A. Strand, 1943)
******** *[[Cadaverota shigae]]* Sawada, 1976 – Japan

## Kilder
* Silfverberg, H. 1992. *Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae* (Liste over Nordens biller). Helsinki.

## Eksterne lenker
*
Aomori

**Aomori** kan vise til:

*Aomori (prefektur) – et japansk prefektur
*Aomori (Aomori) – en by i Japan, hovedstad i prefekturet Aomori
Tōhoku-motorveien

er en bompengefinansiert (Expressway) motorvei som binder sammen Tōhokuregionen med Kantōregionen i Japan. Veien er eid av Japan Expressway Holding and Debt Repayment Agency og blir driftet og vedlikeholdt av East Nippon Expressway Company (NEXCO East Japan).
Veien er ca 680 km lang, og Aomori-motorveien ligger i dens forlengelse.

## Broer
*Tonegawa-broen
*Watarasegawa-broen
*Omoigawa-broen
*Kinugawa-broen
*Hōkigawa-broen
*Nakagawa-broen
*Abukumagawa-broen
*Arakawa-broen
*Shiroishigawa-broen

## Eksterne lenker
* East Nippon Expressway Company
Den libyske flyforbudssonen

**Den libyske flyforbudssonen** (britisk kodenavn: Operasjon Ellamy, fransk kodenavn: Operasjon Harmattan, amerikansk kodenavn: Operation Odyssey Dawn) var en flyforbudssone over Libya som ble igangsatt den 19. mars 2011, dagen etter at FNs sikkerhetsråd vedtok resolusjon 1973. Aksjonen ble foreslått under opprøret i Libya 2011, angivelig for å forhindre Gaddafi-lojale styrker i å utføre luftangrep mot opprørerne og sivilbefolkningen. Flyforbudssonen ble i hovedsak håndhevet av USA, Storbritannia og Frankrike. Den første del av operasjonen gikk ut på å ødelegge det libyske luftforsvaret. Etter det følger angrep på bakkemål i Libya, samt patruljering av luftrommet.

Den 12. mars foreslo Den arabiske liga at det skulle bli opprettet en flyforbudssone, et forslag som ble støttet av Storbritannia og Frankrike. Den 17. mars avholdt Sikkerhetsrådet en avstemning over forslaget. Ti land stemte for forslaget, mens fem unnlot å stemme. Ingen stemte mot forslaget. Ved siden av Den arabiske liga, støttes også flyforbudssonen av Organisasjonen for islamske stater.

Den 18. mars erklærte Libyas utenriksminister Mussa Kussa en våpenhvile, men denne ble brutt samme dag da libyske styrker gikk til fortsatte angrep mot Ajdabiya og Misurata, og regjeringslojale soldater fortsatte sine fremstøt mot Benghazi.

Den 19. mars trådte flyforbudssonen i kraft, da franske fly gjennomførte tokt over Libya mens Royal Navy blokkerte den libyske kysten. Luftangrep mot libyske militære kjøretøy fra franske fly har siden blitt bekreftet, og den amerikanske destroyeren USS «Barry» avfyrte 112 Tomahawk-missiler mot det libyske luftvernsystemet.

Den 23. mars mente NATO at bombingen hadde ødelagt det libysk luftforsvar slik at det ikke lenger utgjorde en trussel. De fokuserte derfra mer på å slå ut bakkestyrker.

De fleste land trakk seg ut i løpet av flyforbudssonen. Av de som var igjen under Tripolis fall i august, trakk de fleste seg ut i de kommende ukene. USA og noen andre fortsatte bombingen etter denne perioden. Da var bombingen for det meste rettet mot enheter i områder som Gaddafis regjering fortsatt kontrollerte, spesielt byene Sirte og Bani Walid. Sirte ble rammet av massiv bombing, der mange sivile ble drept. Ifølge estimater fra den libyske regjering, ble 2000 drept i løpet av bare 17 dager i Sirte. Human Rights Watch hevder minst 72 sivile ble drept, mens granskningskommisjonen (FN) fant at minst 60 sivile hadde blitt drept som følge av NATOs bombekampanje.

Noen, blant annet Ugandas president Yoweri Museveni, har hevdet at aksjonenen fra begynnelsen av kan ha vært ment for å få tilgang til Libyas oljeressurser.

## Referanser
Liste over Ole Einar Bjørndalens verdenscupseire

**Liste over Ole Einar Bjørndalens verdenscupseire** viser Ole Einar Bjørndalens seire i verdenscupen i skiskyting og verdenscupen i langrenn.

Innen skisport gikk Bjørndalen den 17. februar 2009 forbi alpinisten Ingemar Stenmark som har 86 verdenscupseire. Det bør bemerkes at innen skiskyting har det vært vanlig å regne individuelle seire i olympiske leker og verdensmesterskap med i verdenscupen, mens dette ikke er tilfellet innen alpint. Stenmark har fem mesterskapsmedaljer i tillegg til sine 86 verdenscupseire, mens 15 av Bjørndalens seire er vunnet under OL og verdensmesterskap. Øvelsene fra OL i Sotsji i 2014 var derimot ikke en del av verdenscupen 2013/14, og Bjørndalens seier på åpningsdistansen 10 km, ga derfor ingen verdenscup-poeng.

Telemarkskjøreren Amélie Reymond har 133 verdenscupseire, og langrennsløperen Marit Bjørgen har 114. Den sveitsiske fristil-kjøreren Conny Kissling har 106 verdenscupseire, fordelt på øvelsene ballett, hopp, kulekjøring og sammenlagt. Idretten har til vanlig ikke vært regnet med i de mer tradisjonelle skisportene. 

## Bjørndalens verdenscupseire

## Se også
*Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport

## Referanser
Campo San Polo

**Campo San Polo** er den største campo (eng, plass) i Venezia, Italia og det nest største offentlige venetianske torget etter Markusplassen. 

Opprinnelig var den brukt til beite og annet landbruk, men ble i 1493 helt brolagt, med en brønn (en av de få fontene som finnes i Venezia) midt på plassen. Den ble senere brukt som scene for tyrefekting, masseseremonier og maskeradeball. Etter 1600-tallet ble de fattiges marked flyttet hit fra Markusplassen.

Det er til denne tid et av de mest populære karnevalsstedene og er også brukt til friluftskonserter og filmvisninger under Filmfestivalen i Venezia. 

Lorenzino de' Medici ble myrdet her i 1548.

Følgende bygninger vender mot plassen:

*Chiesa di San Polo
*Palazzo Tiepolo
*Palazzo Soranzo
*Palazzo Donà
*Palazzo Corner Mocenigo

## Eksterne lenker
* Campo San Polo: Den nest største offentlige plassen i Venezia
Luis Alberto Marco

**Luis Alberto Marco** (født 20. august 1986 i Sevilla) er en spansk friidrettsutøver, som hovedsakelig konkurrerer på 800 meter.

Han kom på 11.-plass på 1500 meter under ungdoms-VM 2003.

Han kom på fjerdeplass på 800 meter under EM i friidrett innendørs 2007 i Birmingham, og han fikk sølv på 800 meter under EM i friidrett innendørs 2009 i Torino.

Ved VM i friidrett innendørs 2010 kom han på sjetteplass, med tiden 1.48,99, og ved EM i friidrett innendørs 2011 kom han på femteplass.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Ca’ da Mosto

**Ca' da Mosto** er et 1200-tallspalass i Venezia, Italia og den eldste bygningen ved Canal Grande. Det er i venetianskbysantinsk stil, med høye smale buer og distinkte kapitéler.

## Historie
Utseende til palasset viser at det til å begynne med var et *casa-fondaco*, hjemmet og arbeidsplassen til dets opprinnelige eier som var kjøpmann. En tredje etasje ble bygget på i begynnelsen av 1500-tallet, og en fjerde på 1800-tallet.

Palasset har fått navn fra den venetianske oppdageren Alvise Cadamosto, som var født i palasset i 1432. Det var for meste i Da Mosto familiens eie inntil 1603, da Chiara da Mosto etterlot hele hennes bo til en fjern nevø heller enn hennes nærmere slektninger i Da Mosto-familien, som hun var blitt uvenner med.

Fra 1500-tallet og til og med 1700-tallet huset Ca' da Mosto det velkjente *Albergo Leon Bianco* (hotellet den hvite løve). I 1769 og 1775 den tysk-romerske monarken og sønnen av Maria Teresia, Josef II, bodde her under sitt opphold i Venezia.

## Nåtiden
Ca' da Mosto er nå for meste tomt siden høyvannet fører til at vannet kommer inn i kjelleretasjen. Ifølge et intervju i *[[The Lady (magasin)|The Lady]]*, er palasset den bygningen Francesco da Mosto, som nedstammer fra dets selvtitulerte tidligere eiere, helst ville like å få restaurert. Bygningen skal være under restaurering - det er montert større stillaser på veggene (2011).

## Kilder
*Francesco da Mosto, *Francesco's Venice* (London:BBC, 2004)

## Referanser
Bezons

**Bezons** er en kommune i departementet Val-d'Oise i regionen Île-de-France, og er en av de nordvestlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 12,6&nbsp;km fra sentrum av Paris.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Bezons***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Thomas A. Jackson

**Thomas A. Jackson** (født 21. august 1879 i Clerkenwell, død 18. august 1955) var en av grunnleggerne av Socialist Party of Great Britain og senere var han grunnlegger og medlem av Communist Party of Great Britain (CPGB). 

Han var en ledende kommunistisk aktivist og dette partiets redaktør, samtidig som han arbeidet blant annet som en partifunksjonær og frilans foredragsholder. I 1920 ble Jackson en av grunnleggerne av den kommunistiske partiet i Storbritannia. I løpet av 1920-tallet var han en viktig skikkelse innen CPGB. Han var medlem av den kommunistiske sentralkomiteen fra 1924 til 1929. Han ble fjernet fra ledelsen av det britiske kommunistpartiet i 1929. På begynnelsen av 1930-tallet var han sekretær i League of Militant Ateists.

Jackson var gift med en annen av CPGB sine grunnleggere, Kate Hawkins. 

Jackson døde 18. august 1955 i en alder av 75 år, bare tre dager før hans 76te bursdag.

## Referanser
Brian Helgeland

**Brian Thomas Helgeland** (født 1961) er en amerikansk manusforfatter, filmprodusent og regissør.

## Bakgrunn
Helgeland ble født i Providence i Rhode Island av norskfødte foreldre, Karin og Thomas.. Han tok bachelorgrad ved University of Massachusetts Dartmouth, og deretter mastergrad ved Loyola Marymount University i Los Angeles.

## Filmography
* *[[A Nightmare on Elm Street 4]]* (1988) — manus
* *[[976-EVIL]]* (1989) — manus
* *[[Highway to Hell (film)|Highway to Hell]]* (1992) — manus, samprodusent 
* *[[Assassins (film)|Assassins]]* (1995) — manus
* *[[L.A. Confidential (film)|L.A. Confidential]]* (1997) manus, samprodusent 
* *[[Sammensvergelsen  (film)|Sammensvergelsen]]* (1997) — manus
* *[[The Postman (film)|The Postman]]* (1997) — manus
* *[[Payback (1999)|Payback]]* (1999) — manus, regissør (erstattet med Paul Abascal)
* *[[A Knight's Tale]]* (2001) — manus, produsent og regissør
* *[[Blood Work (film)|Blood Work]]* (2002) — manus
* *[[Mystic River]]* (2003) — manus
* *[[The Order (2003 film)|The Order]]* (2003) — manus, produsent, regissør
* *[[Man on Fire (2004 film)|Man on Fire]]* (2004) — manus
* *[[Gåten Jason Bourne (film)|Gåten Jason Bourne]]* (2004) — manus (ikke kreditert)
* *[[The Vampire's Assistant (film)|The Vampire's Assistant]]* (2009) — manus
* *[[Metro 123 kapret]]* (2009) – manus
* *[[Green Zone (film)|Green Zone]]* (2010) — manus sammen med Paul Greengrass.
* *[[Robin Hood (2010)|Robin Hood]]* (2010) – manus
* *[[Salt (film)|Salt]]* (2010) – manus

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Edward Palmer Thompson

**Edward Palmer Thompson** (1924&ndash;1993) var en britisk historiker, forfatter, sosialist og fredsaktivist. Han er antagelig best kjent i dag for sitt historiske verk om den britisk radikale bevegelse fra slutten av 1700- og tidlig på 1800-tallet, *The Making of the English Working Class* (1963). Han har også skrevet innflytelsesrike biografier over William Morris (1955) og (posthumt) over William Blake (1993). Han var en profilert journalist og essayist. Han utga også romanen *The Sykaos Papers* (1988) og en samling med poesi.

Thompson var en av de fremst intellektuelle i det britiske kommunistpartiet. Selv om han gikk ut av partiet som følge av uenighet angående den sovjetiskee invasjonen av Ungarn i 1956, forble han uansett en «historiker i den marxistiske tradisjonen», betegnet et opprør mot stalinismen som en forutsetning for en gjenreising av kommunistenes «tiltro i vår eget revolusjonære perspektiv.»" På slutten av 1950-tallet spilte Thompson en nøkkelrolle for det første *New Left*, «det nye venstre», en politisk bevegelse som særlig på 1960- og 1970-tallet framsto som kritisk til både sovjetkommunismen og reformistiske kapitalismen, og ville skape en frihetlig og demokratisk sosialisme. Han var en høyrøstet venstreorientert sosialistisk kritiker av regjeringene til Labour Party i 1964–70 og 1974–79, og en tidlig og fast aktivist for kampanjene for atomnedrustning. På 1980-tallet var han et ledende intellektuelt lys i bevegelsen mot atomvåpen i Europa.

## Bibliografi (utvalg)
* *The Making of the English Working Class* (1963); 2. utgave med nytt etterord, 1968, 3. utgave med nytt forord 1980.
* *Whigs and Hunters: The Origin of the Black Act* (1975); med et nytt etterord, 1977; ny utgivelse 2013.
* *Albion's Fatal Tree: Crime and Society in Eighteenth Century* (1975). Redaktør
* *William Morris: Romantic to Revolutionary (1955), revidert 2. utgave 1976).
* *The Poverty of Theory and Other Essays* (1978)
* *Writing by Candlelight* (1980)
* *Zero Option* (1982)
* *Double Exposure* (1985)
* *The Heavy Dancers* (1985)
* *The Sykaos Papers* (1988), roman
* *Customs in Common: Studies in Traditional Popular Culture* (1991)
* *Witness Against the Beast: William Blake and the Moral Law* (1993)
* *Alien Homage: Edward Thompson and Rabindranath Tagore* (1993)
* *Making History: Writings on History and Culture* (1994)
* *Beyond the Frontier: the Politics of a Failed Mission, Bulgaria 1944* (1997)
* *The Romantics: England in a Revolutionary Age* (1997)
* *Collected Poems* (1999)

== Referanser ==
<references />

== Eksterne lenker ==
* [http://www.youtube.com/watch?v=MI7n7M6nAOA E. P. Thompson i diskusjon med C. L. R. James, 1983] - YouTube
* Kaldor, Mary: [http://www.independent.co.uk/news/people/obituary-e-p-thompson-1464255.html «Obituary: E. P. Thompson»], *The Independent*, 30. august 1993
* [http://www.nytimes.com/1993/08/30/obituaries/e-p-thompson-69-british-leftist-scholar.html «E. P. Thompson, 69, British Leftist Scholar»], (nekrolog), *New York Times'', 30. august 1993
Arkitekturåret 1961

## Bygninger
* Henninger tårn i Frankfurt am Main ble ferdigstilt og innviet 18. mai.

## Priser
* AIA-gullmedaljen &ndash; Le Corbusier 
* Betongtavlen &ndash; Erling Viksjø for Bakkehaugen kirke

* Royal Gold Medal &ndash; Lewis Mumford
* Treprisen &ndash; Knut Knutsen

## Fødsler
*6. mars &ndash; Knut Hjeltnes, norsk arkitekt

## Dødsfall

|-
|Juni
|9. || Arnstein Arneberg ||  || arkitekt ||align=center|78 ||align=center|1882 || 

|September
|1. || Eero Saarinen  ||  || arkitekt, sønn av Eliel Saarinen ||align=center| 51 ||align=center|1910 || 
|}

## Bildegalleri

Arnstein_Arneberg.jpg|Arnstein Arneberg(1882–1961)
Eero-Saarinen.jpg|Eero Saarinen(1910–1961)


## Referanser
Arkitekturåret 1970

**Arkitekturåret 1970** er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1970.

## Hendelser
* 7. mars &ndash; John Hancock Center i Chicago åpnet med en offisiell seremoni 

## Bygninger

## Priser
* AIA-gullmedaljen &ndash; Richard Buckminster Fuller
* Architecture Firm Award &ndash; Ernest J. Kump Associates 
* Betongtavlen &ndash; Ikke utdelt
* Kasper Salin-prisen &ndash; Ralph Erskine for Kvartalet Barberaren (Sandviken)
* Royal Gold Medal &ndash; Robert Matthew

## Fødsler

## Dødsfall
* 16. april &ndash; Richard Neutra, østerriksk arkitekt (født 1892)
* 15. juni &ndash; Ole Landmark, norsk arkitekt (født 1885)
* 20. juli &ndash; Egon Eiermann, tysk arkitekt (født 1904)
* 11. september &ndash; Ernst May, tysk arkitekt (født 1886)

## Se også
Arkitekturåret 1977

**Arkitekturåret 1977** er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1977.

## Hendelser
* 31. januar &ndash; offisiell åpning av Pompidou-senteret i Paris

## Priser
* AIA-gullmedaljen &ndash; Richard Joseph Neutra (posthumt)
* Architecture Firm Award &ndash; Sert Jackson and Associates
* Betongtavlen &ndash; Lund + Slaatto Arkitekter  for Det Norske Veritas
* Kasper Salin-prisen &ndash; Erik Asmussen for Rudolf Steinerseminariet (Järna). Prisen ble utdelt i 1981.
* Royal Gold Medal &ndash; Denys Lasdun

## Dødsfall

 
## Referanser
Arkitekturåret 1976

**Arkitekturåret 1976** er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1976.

## Hendelser

## Bygninger
* CN Tower i Toronto ble ferdigstilt.

## Priser
* AIA-gullmedaljen &ndash; Ikke utdelt
* Architecture Firm Award &ndash; Mitchell/Giurgola Architects
* Betongtavlen: 
**Sverre Fehn for Hedmarksmuseet
**Håkon Mjelva for Romsås stasjon
**Zakariasdammen
**Condeep-plattformen
* Kasper Salin-prisen &ndash; Ikke utdelt
* Royal Gold Medal &ndash; John Summerson

## Fødsler

## Dødsfall

*11. mai &ndash; Alvar Aalto, finsk arkitekt (født )
*19. november &ndash; Basil Spence, skotsk arkitekt (født )

## Referanser
Knut Tore Berland

**Knut Tore Berland** (født 7. desember 1964 på Matre i Kvinnherad) er en norsk trener innen skiskyting. Han var selv aktiv skiskytter. 

Berland var trener ved Norges Toppidrettsgymnas (NTG) på Geilo, og trente der løpere som Ole Einar Bjørndalen og Liv Grete Skjelbreid Poiree. Han flyttet i 1994 til Lillehammer, og bidro der til å bygge opp NTG. Der fortsatte han å trene frem norske skiskyttertalenter, som for eksempel Emil Hegle Svendsen, Rune Brattsveen, Alexander Os og Stian Eckhoff .  En av de siste store skiskyttertalentene som utviklet seg under Berlands ledelse på Lillehammer var Tarjei Bø fra Stryn.

Etter 16 år ved NTG fikk han i 2008 jobb som trener for det norske kvinnelandslaget i skiskyting. I 2010 takket han ja til jobb som teknikktrener for det russiske skiskytterne.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Traktorstråle

**Traktorstråle** er en hypotetisk anordning med muligheten til å trekke til seg et objekt til et annet fra en avstand. Siden 1990-tallet har teknologi og forskning arbeidet med å gjøre «traktorstrålen» en virkelighet, hovedsakelig på mikroskopisk nivå. 

Å kontrollere tyngdekraft med stråler er et forskningsområde innenfor fysikken, marginalvitenskap (engelsk *fringe science*), men betegnelsen «traktorstrålen» kommer fra science-fiction-litteraturen.

Det er kjent at lys innehar bevegelsesmengde og kan dytte på gjenstander – det kan blant annet utnyttes til solseil til romfartøyer. Laserlys kan også brukes til å holde små partikler på plass, en teknikk som er kjent som optiske pinsetter. 

Bøkene *Skylark of Space* av forfatteren E. E. Smith fra 1929 er muligens det første stedet hvor konseptet var beskrevet, men da under en annen betegnelse, «attractor beams» og «repellor beams».

TV-seriene, filmene, og bøkene om *[[Star Trek]]* er blant de mest visuelle og symbolske bruken av traktorstråle som konsept. *Star Trek* er en av de få prominente science-fiction-seriene som bruker slike stråler gjentatte ganger og viser til dem hele tiden som nettopp traktorstråler.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Traktorstråle hos *Memory Alpha* (en wiki for *Star Trek*)
Thomas Riggs

**Thomas Cooper Riggs** (født 22. mai 1903 i London, død 1976) var en britisk seiler som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.

Riggs vant en olympisk sølvmedalje i seiling under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på den britiske båten «Emily» som kom på andreplass i 8-metersklassen, bak norske båten «Bera». Seilasene ble gjennomført utenfor Le Havre i perioden 21. til 26. juli. Mannskapet på «Emily» var; Thomas Riggs, Edwin Jacob, Walter Riggs, Ernest Roney og Harold Fowler

## OL-medaljer
* 1924  Paris -  Sølv i seiling, 8-metersklassen  Storbritannia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Søndre Trondhjems Spellmannslag

**Søndre Trondhjems Spellmannslag (STS)** spiller norsk tradisjonsmusikk og ble startet i 1994, etter initiativ av Arild Hoksnes. Laget har navnet sitt fra Søndre Trondhjems Amt, som inntil 1918 var navnet på Sør-Trøndelag fylke. Søndre Trondhjems Spellmannslag samler musikere (ca 50 i 2008) i alle aldre fra flere kommuner i og rundt Gauldalen i Sør-Trøndelag, og har sine øvinger i Trondheim. Laget er medlem av FolkOrg, organisasjonen for folkemusikk og folkedans.

Laget ledes i 2017 av Jo Einar Sterten Jansen. Repertoaret til STS er i hovedsak fra tradisjonen i Gauldalen, og laget har gjennom sitt arbeid brakt til nytt liv mange gamle slåtter fra området. Laget legger stor vekt på å holde kontakten mellom spell og dans ved like. Hovedinstrument er fele, i tillegg til trekkspill, torader, bass og gitar, og dessuten fløyte, klarinett, nyckelharpe og trøorgel. Laget er etablert blant topp 10 spelemannslag i landet og har flere ganger plassert seg godt på Landskappleiken og Landsfestivalen. 

Søndre Trondhjems Spellmannslag har stor aktivitet, både på spilleoppdrag og egne aktiviteter. Første større arrangement var Trøndelagskappleiken i 1997 som ble arrangert i Budalen. I 2001 var laget arrangør for Landsfestivalen i gammaldansmusikk i Melhus, et arrangement som samlet mer enn  musikk- og danseglade fra hele landet. I 2006 arrangerte STS igjen Landsfestivalen på Melhus.  I 2002 startet STS Nordisk Polsfestival som med suksess, men også underskudd, ble arrangert fram til arbeidet med Landsfestivalen 2006 tok all kapasitet. I 1995 startet Arild Hoksnes og Morten Often *Folkemusikkpuben i Trondheim*, i stor grad drevet av medlemmer i STS, og dette samlingspunktet for folkemusikk i trondheimsområdet er nå videreført i TrondheimFOLK.

Søndre Trondhjems Spellmannslag ga ut cd-albumet * Den e grei, ja...*, som ble nominert til og deretter vant Folkelarmprisen i 2006, norsk folkemusikks høyeste utmerkelse, i klassen for gammeldans og tradisjonelt samspel.

## Plateutgivelser
*2001  *Gjenhør med...* Trondheim Audio Production (TAP). Digital remiks av opptak fra 1970-tallet med Hilmar Alexandersen og Petter A. Røstads kvartett.
*2006  *Den e grei, ja...* Egen utgivelse. Finnes på Spotify. 
## Referanser


## Eksterne lenker
Facebook: https://www.facebook.com/S%C3%B8ndre-Trondhjems-Spellmannslag-222300048134323/

https://store.cdbaby.com/Artist/SondreTrondhjemsSpellmannslag
Marias tempelgangs kirke (České Budějovice)

**Marias tempelgangs kirke** (tsjekkisk: *Kostel Obětování Panny Marie*) er den mest verdifulle historiske bygningen i České Budějovice. Den ble grunnlagt sammen med byen og klosteret i 1265 og befinner seg på Piaristikplassen. Den opprinnelige bygget ble stod ferdig rundt 1300. Den er en monumental gotisk bygning med barokk og rokokko tillegg og unike middelalder freskemalerier. Selv om det ikke er noen munker igjen i klosteret blir det holdt, messe onsdager og søndager.  Fra mai til oktober er kirken åpen for publikum (fra 10 til 17).

## Eksterne lenker
*
Doctor ingeniør

**Doktor ingeniør** (forkortet **dr.ing.**) var en doktorgrad tildelt av NTH/NTNU, innført 1974 og utfaset 2003–2008. Det var en av to doktorgrader i tekniske fag/ingeniørfag, ved siden av doctor technicae (dr.techn.). Dr.ing. ble innført ved NTH og avløste lic.techn.-graden (lisensiatgraden i tekniske fag), som var en grad plassert under dr.techn. Dr.techn. ble følgelig lenge oppfattet som en høyere grad enn dr.ing. I løpet av 1990-tallet ble imidlertid dr.ing. fastslått å være formelt likestilt med dr.techn., noe som også innebar at man ikke kunne ta dr.techn. innen samme fagområde etter først å ha tatt dr. ing. Graden var den første graden med organisert doktorgradsprogram med veiledning (ingen doktorgrader hadde vært veiledet i Norge tidligere).

## Referanser
Vettelandsteinen

**Vettelandsteinen** er en runestein funnet på gården Vetteland i Ogna, Hå kommune, Rogaland. 
Steinen ble funnet liggende begravd under flat mark, ved jordarbeid i 1896. Finneren slo den i stykker og la den til side, Tilfeldigvis kom læreren i bygda forbi og la merke til innskriften. Han varslet Stavanger museum, og steinen ble hentet inn senere samme år. 

Innskriften er i den eldre runerekken, og dateres til folkevandringstid, ca. 300-360. Bare deler av innskriften er bevart. Det manglende stykket har vært ettersøkt ved flere anledninger men uten resultat. Noen sikker tolkning kan derfor ikke gis.  Inntil videre kan leses:

…. **flagda faikinaR ist**
…. **magoR minas staina**
…. **daR faihido**

På moderne norsk kan en mulig tolkning bli:
*(Sønnen min) er blitt hjemsøkt av trolldom. (Jeg reiste) steinen over sønnen min. (Jeg) …dar laget disse runene*

Vettelandsteinen står i dag utstilt ved Arkeologisk museum i Stavanger

## Referanser
Lefdal

**Lefdal Elektromarked ⅍** var en norsk kjede som solgte forbrukerelektronikk, kjøkken og hvitevarer. Kjeden hadde 22 utsalgssteder i Norge, i tillegg til en nettbutikk og kundesenter. 

Selskapet ble startet i 1936 med første butikk på Bekkestua i Bærum, og i 1996 kjøpte Elkjøp Nordic varehandeldelen av selskapet. Lefdal Installasjon fortsatte følgelig som egen uavhengig enhet og beholdt også nettadressen lefdal.no.

Lefdals butikker lå i Oslo-området samt i Drammen, Tromsø, Haugesund, Hamar, Fredrikstad, Sandnes, Trondheim, Bergen, Volda, Ulsteinvik, Ålesund, Molde, Kristiansand, Skien og Moss.

Kjedens hovedsatsinger var husholdningsprodukter, lyd- og bilde-produkter og data-/tele-produkter.

Lefdal ble kjøpt opp av britiske Dixons Carphone, som også eier Elkjøp Nordic AS, og ble drevet som et selvstendig selskap med egen administrasjon.

Etter tre år med et samlet underskudd på nesten 30 millioner kroner, ble butikkdriften fra 15. januar 2018 overført til Elkjøp. De to kjedene hadde samme eiere, og hadde i flere år samarbeidet om administrasjon og innkjøp.

## Omstridt handel fra israelske bosetninger
Lefdal ble kritisert for sin handel med israelske fabrikker i israelske bosetninger på den okkuperte Vestbredden..

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norsk Betongforening

**Norsk Betongforening** er en interesseorganisasjon innen byggebransjen etablert i 1955. Pr. 31. mai 2010 hadde foreningen 902 medlemmer. Foreningen arrangerer seminarer og kurs, samt gir ut egne publikasjoner. I tillegg deler den ut arkitekturprisen Betongtavlen.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
FIS Worldloppet Cup

**FIS Worldloppet Cup** (til og med sesongen 2014/15 **FIS Marathon Cup**) var en serie lange løp i langrenn i regi av Det internasjonale skiforbundet (FIS). Marathon Cup ble arrangert første gang i 1999/00-sesongen og siste gang i 2019.

## Løp
Worldloppet Cup 2019 bestod av følgende sju renn:

## Herrer
### Sammenlagt

## Kvinner
### Sammenlagt

## Referanser


## Eksterne lenker
* FIS Marathon Cup presented by Worldloppet  – regler og program
Pierre Gauthier

**Pierre Gauthier** var en fransk seiler som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
 
Gauthier vant en olympisk bronsemedalje i seiling under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på den franske båten «Namoussa» som kom på tredjeplass i 8-metersklassen, bak norske båten «Bera» og britiske «Emily» . Seilasene ble gjennomført utenfor Le Havre i perioden 21. til 26. juli. Det var fem båter fra fem nasjoner i 8-metersklassen. Mannskapet på «Namoussa» var; Pierre Gauthier, Louis Bréguet, Robert Girardet, André Guerrier og Georges Mollard.

## OL-medaljer
*  1924  Paris - Bronse i seiling, 8-metersklassen  Frankrike

## Eksterne lenker
*
George Frederick Root

**George Fredrick Root** (født 30. august 1820 i Sheffield, Massachusetts, død 6. august 1895) var en amerikansk komponist og sangforfatter.

## Liv og virke
Root flyttet som 25-åring til New York hvor han livnærte seg som organist og musikklærer. I 1850 hadde han fått et godt rykte og dro på turne i Europa, før han kom tilbake til USA og ble assistent for Lowell Mason ved Boston’s Academy of Music. I 1851 begynte han å skrive sanger i den amerikanske sjangeren minstrel songs under pseudonymet G. Friedrich Wurzel («Wurzel» er tysk for «rot», på engelsk «root») Han fikk skrev sanger som «The Hazel Dell» i 1853 og «Rosalie, The Prairie Flower» i 1855.

Fra 1853 til 1858 bodde han i New York og samarbeidet med andre sangforfattere som Mary S. B. Dana, Frances Jane Crosby og David Nelson, før han i 1859 flyttet til Chicago for å jobbe sammen med brødrene sine med et forlag.

Da den amerikanske borgerkrigen brøt ut ble dette viktig for Roots sanger og han begynte å skrive krigssanger. Han skrev sanger som «The First Gun is Fired», «Just Before the Battle, Mother», «Just After the Battle», «Tramp, Tramp, Tramp», «On, On, On the Boys Came Marching», «The Vacant Chair» og ikke minst det musikkstykket han er mest kjent for «The Battle Cry of Freedom».

I 1872 fikk han et æresdoktorat i musikk av Universitetet i Chicago.

I Norge er Root kanskje mest kjent for å ha skrevet tekst og melodi til barnesangen «Jesus elsker alle barna» som blant annet står i *[[Salmer 1997]]*. Melodien til denne søndagsskolesangen er forøvrig den samme som sangen *[[Tramp, Tramp, Tramp]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Biografi i Songwriters Hall og Fame
Eiksteinen

**Eiksteinen** er en runestein, funnet på Eik prestegård ved Hauge i Sokndal kommune, Rogaland, i 1972, og en kopi er stilt opp i gangen på Soknatun (500 f.Kr.-500 e.Kr.). Steinen ble funnet under opprenskning av elvebredden like vest for et gammelt brosted over Sogna. 

Det ble da funnet en istykkerslått blokk av karakteristisk rød granitt, og deretter flere fragmenter i nærheten. Steinen er nå satt sammen og er på det nærmeste komplett. Den er utstilt i Arkeologisk museum i Stavanger. Utgravninger i 2000-01 viste at det hadde gått et gammelt veifar ned mot elva like ved funnstedet.

Innskriften er i runer fra den yngre runerekka, og dateres til 1000-tallet:
:**s a k (s) i : k i r þ i k o u s þ a k a f i r i r *s a l (o) m o u þ o r s i n ar þ o u r r i p i *b r u þ i s a**

På moderne norsk blir dette:
:*Sakse gjorde bro for at Gud som lønn skulle hjelpe hans mor Turid.*

Eiksteinen går inn i en gruppe av runesteiner fra Skandinavia, der en navngitt person reiste runesteinen til minne om en avdød, og hadde bygget en bro til minne om den avdøde, jfr Dynnasteinen: *Gunvor Thiriksdatter gjorde bro etter Astrid, dotter si. Hun var den hendigste møy på [[Hadeland]].* Samtidig gir disse innskriftene klart inntrykk av å være utarbeidet etter at kristendommen hadde fått fotfeste i landet, jfr billedmotivene på Dynnasteinen, tolket som blant annet Betlehemsstjernen og de hellige tre konger. Brobygging høres ut til å ha vært tenkt som en «sjelegave», en handling antatt å hjelpe den avdøde raskere ut av skjærsilden - kanskje fordi nettopp broer var til stor hjelp for datidens geistlighet på misjonsferder rundt om i landet.

Slike «brobyggersteiner» er relativt tallrike i Danmark, slik som den sjællandske Fjenneslevstenen: *Sasser reiste stenen og gjorde bro* - og særlig i Sverige. I Norge kjennes bare to slike runesteiner; Eiksteinen og Dynnasteinen fra Gran kommune på Hadeland.

## Referanser


## Litteratur
Aslak Liestøl: Innskrifta på Eiksteinen. *Stavanger museums årbok 1972* s.67ff
Fred Haise

**Fred Wallace Haise jr.** (født 14. november 1933 i Mississippi) er en amerikansk testflyger og astronaut.  

Haise fullførte flygertrening hos US Marine Corps i 1954. I 1964 var han ferdig utdannet testflyger ved USAF Aerospace Test Pilot School. I mellomtiden hadde han også fullført en flyingeniørutdannelse. Han begynte hos NASA i 1959 som testflyger, før han ble opptatt som astronaut i 1966.  Etter å ha vært satt opp som reservemannskap på to romferder, Apollo 8 og 11, skulle han i april 1970 endelig få sin måneferd med Apollo 13. Som flyger av månelandingsmodulen skulle han lande på månen sammen med Jim Lovell. Slik gikk det ikke, da ferden nesten endte i en katastrofe og måtte avbrytes.

Etter Apollo 13 var Haise reserve på enda en romferd, Apollo 16, før han ble satt opp som leder av Apollo 19-ferden. Denne ferden ble imidlertid avlyst.

Da romferge-programmet startet opp, ledet Haise landingstestene med Enterprise. Han var også satt opp som flyger på en av de første turene, STS-2. Denne romferden ble kansellert flere ganger, og ble omsider fløyet, men med et annet mannskap. 

Haise forlot NASA i 1979, og begynte i Grumman Aerospace. Han gikk av med pensjon derfra i 1996.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Ludovic Augustin

**Ludovic C. Augustin** (1902–1926) var en haitisk skytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.

Augustin vant en olympisk bronsemedalje i skyting under OL 1924 i Paris. Han var med på det haitiske laget som kom på tredjeplass i lagskyting frigevær bak USA og Frankrike. De andre på laget var Astrel Rolland, Ludovic Valborge, Destin Destine og Eloi Metullus.

## OL-medaljer
*  1924  Paris -  Bronse i skyting, frigevær lag  Haiti

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gonesse

**Gonesse** er en kommune i departementet Val-d'Oise i regionen Île-de-France, og er en av de nordøstlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 16,5&nbsp;km fra sentrum av Paris.

Kommunen var åsted for Concorde-ulykken i juli 2000.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Gonesse***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Axel Ekblom

**Axel Wilhelm Ekblom** (født 22. mars 1893 i Landskrona, død 26. juli 1957 i Borås) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
 
Ekblom vant en olympiske bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det svenske laget som kom på andre tredjeplass på 100 meter løpende hjort dobbeltskudd bak Storbritannia og Norge. De andre på laget Mauritz Johansson, Fredric Landelius og Alfred Swahn.

## OL-medaljer
* 1924  Paris &ndash;  Bronse i skyting, 100 m løpende hjort, dobbeltskudd lag  Sverige

## Eksterne lenker
*