open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Den internasjonale dagen for FNs fredsbevarende styrker

**Den internasjonale dagen for FNs fredsbevarende styrker** er en FN-dag som markeres 29. mai hvert år. Dagen ble innstiftet av De forente nasjoner i 2004 som en honnør til alt fredsbevarende FN-personell. FNs fredsbevarende styrker har gjort en omfattende tjeneste for fred i mange land i alle verdensdeler og ble tildelt Nobels fredspris i 1988.

FNs første fredsbevarende operasjon, United Nations Truce Supervision Organization (UNTSO), ble etablert 29. mai 1948 og dette er grunnen til at denne dagen er valgt for å hedre dem som har tjenestegjort for FN i fredsbevarende styrker.

## Tema
* 2007: «Courage for Peace»
* 2008: «Honouring 60 Years of UN Peacekeeping»
* 2009: «Women in Peacekeeping: The Power to Empower»
* 2010: «Responding to Haiti tragedy»
* 2011: «Law.Order.Peace»
* 2012: «Peacekeeping Is a Global Partnership»
* 2013: «UN Peacekeeping: Adapting to New Challenges»
* 2014: «UN Peacekeeping: A Force for Peace. A Force for Change. A Force for the Future»
* 2015: «UN70 and UN Peacekeeping: Past, Present, and Future»
* 2016: «Honouring Our Heroes»
* 2017: «Investing in peace around the world»
* 2018: «UN Peacekeepers: 70 Years of Service and Sacrifice»
* 2019: «Protecting Civilians, Protecting Peace»
* 2020: «Women in Peacekeeping: A Key to Peace»

## Se også
* Liste over FN-dager
* Internasjonal dag i solidaritet med FN-ansatte som blir holdt fanget eller er borte
* Internasjonal fredsdag
* FN-medaljen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Past Observances, via De forente nasjoner – Tidligere avholdte dager
* Internasjonal dag for fredsbevarende personell , via FN-sambandet
Alfonso Michele Litta

** Alfonso Michele Litta ** (født 19. september 1608 i Milano i Italia, død 28. august 1678 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han ble senere erkebiskop av Milano 1652&ndash;1679.

Han ble utnevnt in pectore til kardinal i januar 1664 av pave Pius VII, publisert i februar 1666, med *[[Santa Croce in Gerusalemme]]* som tittelkirke.

I samme slekt var kardinal Lorenzo Litta (kreert 1801), og på morssiden nevø til kardinal Agostino Cusani (1588).

Han deltok ved konklavet 1667, konklavet 1669-1670 og konklavet 1676.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Erkebiskop Filippo Archinto (1500-1558)
* Pave Pius IV (1499-1565) *bispeviet 1546
* Kardinal Giovanni Antonio Serbelloni (1519-1591) *1557
* Kardinal Carlo Borromeo (1538-1584) *1563
* Kardinal Ottavio Paravicini (1552-1611) *1584
* Kardinal Giambattista Leni (1573-1627) *1608
* Kardinal Giulio Roma (1584-1652) *1621
* Kardinal *Alfonso Michele Litta* (1608-1678) *1652
## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu

**Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu**, eller **Taumatawhakatangihangakoauauotamateapokaiwhenuakitanatahu**, er en 305&nbsp;meter høy ås på New Zealand. Den befinner seg nær Porangahu, sør for Waipukurau i sørlige Hawke's Bay på Nordøya. Stedsnavnet forkortes ofte *Taumata* av de lokale av praktiske årsaker. Navnet betyr «Bakketoppen hvor Tamatea, kjent som 'landslukeren', mannen med store knær, steg ned fra, klatret opp på, og slukte fjell, mens han spilte nesefløyte for sin elskede.»

På skiltet til åsen står det *Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu*, som på 85&nbsp;bokstaver er et av verdens lengste stedsnavn. Det er mange forskjellige måter å stave navnet på.

Det har også blitt skrevet *Tetaumatawhakatangihangakoauaotamateaurehaeaturipukapihimaungahoronukupokaiwhenuaakitanarahu*, 92&nbsp;bokstaver, som kom inn i Guinness rekordbok som verdens lengste stedsnavn.

## Se også
* Liste over verdens lengste stedsnavn

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jostein Wilmann

**Jostein Wilmann** (født 15. juli 1953) er en norsk tidligere proffsyklist på slutten av 70-tallet og begynnelsen av 80-tallet.

I Norge vant han Telemark rundt i 1974, 77 og 78.
Blant hans prestasjoner i utlandet finner man en andreplass i Rheinland-Pfalz i 1975, tredjeplass i Slovakia rundt i 1976, og fjerdeplass i Rheinland-Pfalz samme år. I 1978 vant han Østerrike rundt og Steiermark rundt.

Suksessen fortsatte i 1979 med tredjeplass i Tour de l'Avenir uten laghjelp, og han utklasset alle da han vant sammenlagt i sitt tredje forsøk i Rheinland-Pfalz. I Tour de France 1980 lå han etter åtte etapper på tredjeplass sammenlagt, men tapte mye etter et stygt fall. Han endte på 14. plass sammenlagt etter å ha kjempet seg opp fra 64. plass etter fallet. Dette var den beste sammenlagtplassering en nordmann hadde i rittet i 45 år til Tobias Halland Johannessen kom på sjetteplass i 2025. 

I Tour de France 1981 lå Wilmann også godt an i Touren, men enda en gang ble det spolert av en stygg velt. I 1982 vant han Romandie rundt og ledet verdenscupen i sykling. Han var blant favorittene til å vinne Tour de France, men han pådro seg lungebetennelse og måtte bryte på den 19. etappen. 

På begynnelsen av 80-tallet innrømmet Jostein Wilmann at han hadde prøvd doping tre ganger, men sa videre at det ga ingen effekt.

I 1982 kom boka *Mil etter mil &ndash; Jostein Wilmann går i brudd* (ISBN 82-03-10890-3), ført i pennen av Arild Nyquist. 

Jostein Wilmann har tre barn, deriblant syklisten Frederik Wilmann.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Jostein Wilmann og blodsporet over Tourmalet 
*  Sykkelbutikk og kafé på Viggja 
*  Jostein Wilmann - proffsyklist og gårdbruker! 
*
Ignazio Michele Crivelli

**Ignazio Michele Crivelli** (født 30. september 1698 i Cremona i Italia, død 29. februar 1768 i Milano) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet det pavelige diplomati, blant annet som nuntius i Köln, Nederlandene (nå Belgia) og Østerrike.

Han ble utnevnt til kardinal i september 1759 av pave Klemens XIII, med *[[San Bernardo alle Terme]]* som tittelkirke.

Han var onkel til kardinal Carlo Crivelli (kreert 1759).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Flavio Chigi den eldre (1631-1693) *1686
* Kardinal Giovanni Antonio Guadagni, O.C.D. (1674-1759) *1724
* Kardinal *Ignazio Michele Crivelli* (1698-1768) *1739

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Francesco Maria Pignatelli

** Francesco Maria Pignatelli** (født 19. februar 1744 i Rosarno i Calabria i Italia, død 14. august 1815 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var blant annet prefekt for Kongregasjonen for disiplinen for regularklerikere.

Han ble utnevnt til kardinal i februar 1794 av pave Pius VI.

Han deltok ved konklavet 1799&ndash;1800 som valgte pave Pius VII.

Andre kardinaler i samme familie var Domenico Pignatelli di Belmonte (1802) og Francesco Pignatelli. (1703).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Luigi Gazzoli

**Luigi Gazzoli** (født 4. mai 1735 i Terni i Italia, død 23. januar 1809 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i Den romerske kurie.

Han ble kreert *[[in pectore]]* til kardinal i mai 1803 av pave Pius VII, publisert mai 1803.

Han var nevø til kardinal Ludovico Gazzoli (kreert 1831).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Mace Windu

**Mace Windu** er en jediridder i George Lucas sitt fiktive Star Wars-univers. Han er medlem av jedirådet, og regnes for å være blant jediene som er flinkest med lyssverd. I filmene spilles Mace Windu av Samuel L. Jackson. 

Mace Windu ble født på planeten Haruun Kal. Etter at hans foreldre døde da han var seks måneder, ble han overlevert til Jediordenen, hvor han senere ble trent opp til jediridder.

I Star Wars II: Klonene angriper leder han jediene mot droidehæren til separatistene i slaget på Geonosis. Der dreper han dusørjegeren Jango Fett.

Mace Windu er kjent for å være den eneste jedien med lilla lyssverd.Han er også kjent for å si nei til Anakin Skywalker's forespørsel om å bli en jedimester. Lyssabelen hans er laget av en veldig sjelden Hurrikaine-krystall, kalt Windus Guile etter Windu selv. Mace Windu er også den eneste jedien som noensinne mestret lyssabelform VII, og ikke har blitt fristet av og gått over til den mørke siden. Siden lyssabelform VII grenser til den mørke siden av kraften gikk alle de andre som mestret form VII over til den mørke siden.

Mace Windu blir drept i den sjette Star Wars-filmen (Episode III), Sithene tar hevn, av Palpatine under en arrestasjon av kansler Palpatine selv. 

Karakterens lilla lyssverd var en personlig forespørsel fra Samuel L. Jackson til Lucas som en quid pro quo for å opptre i filmen, som en måte å gjøre karakteren unik og lett å skille ut fra resten.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fréaláf Hildason

**Fréaláf Hildason** eller **Fréaláf sønn av Hild** (2726 – 2798 tredje tideverv) er i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard den tiende kongen av Rohan, og den første kongen av den *andre ættelinjen*.

Fréaláf var nevøen til Helm Hammerhand. Han ble konge etter at Helm ble drept i beleiringen av Hornborg i 2759 i det tredje tidevervet.

Fréaláf ledet et vågalt raid for å ta tilbake Edoras, og han klarte faktisk å gjenerobre byen. Han klarte etter en tid også å drive dunnlendingene bort over elene Jarna og Adorn, og alt land som tilhørte Rohan.

Ved denne kroningen dukket trollmannen Sarumann plutselig opp etter et fravær på flere år. Sarumann tilbød Fréaláf sin støtte og sitt vennskap. Etter råd fra Fréaláf lånte Beren, Riksforstander av Gondor, bort nøklene til Orthanc til Sarumann, og ga han dermed Jarnagard til oppholdssted under de betingelsene at han skulle beskytte det fra dunnlendingene.

Han regjerte i 39 år, og ble etterfulgt av sin sønn Brytta Léofa da han døde i 2798.

## Referanser
Carlo Alberto Guidobono Cavalchini

**Carlo Alberto Guidobono Cavalchini** (1683–1774) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie, blant annet som prefekt for Kongregasjonen for biskoper og regularklerikere.

Han ble utnevnt til kardinal i september 1743 av pave Benedikt XIV, med *[[Santa Maria della Pace]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1758 som valgte pave Klemens XIII, og ved konklavet 1769 som valgte pave Klemens XIV.

Han var nevø til kardinal Francesco Guidobono Cavalchini (1807).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1740) *1675
* Kardinal *Carlo Alberto Guidobono Cavalchini* (1683-1774) *1728
## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Liste over ledere for Landsorganisasjonen i Norge

**[[Landsorganisasjonen i Norge|Landsorganisasjonen]] har siden stiftelsen i [[1899]] hatt følgende ledere:**

*1899–1900: Hans G. Jensen
*1900–1901: Dines Jensen
*1901–1904: Adolf Pedersen
*1904–1905: Joh. Johansen
*1905–1906: Adolf Pedersen
*1906–1925: Ole O. Lian
*1925–1934: Halvard Olsen
*1934–1939: Olav Hindahl
*1939–1965: Konrad Nordahl
*1965–1969: Parelius Mentsen
*1969–1977: Tor Aspengren
*1977–1987: Tor Halvorsen
*1987–1989: Leif Haraldseth
*1989–2001: Yngve Haagensen
*2001–2007: Gerd-Liv Valla
*2007–2013: Roar Flåthen
*2013–2017: Gerd Kristiansen
*2017–2021: Hans-Christian Gabrielsen
*2021–2025: Peggy Hessen Følsvik
*2021–:

**Under 2. verdenskrig gikk Landsorganisasjonen i illegalitet. Ledere for det legale LO, den delen av organisasjonen som ønsket samarbeid med okkupasjonsmakten, var:**
*1940: Elias Volan
*1940–1941: Jens Tangen
*1941–1945: Odd Fossum
*1945: Kåre Rein

## Referanser
Francesco Pignatelli

** Francesco Pignatelli** (født 6. februar 1652 i Senise i Kongedømmet Napoli, død 5. desember 1734 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han erkebiskop av Taranto fra 1684, deretter nuntius i Polen før han ble erkebiskop av Napoli 1703&ndash;1734.

Han ble utnevnt til kardinal i mai 1703 av pave Klemens XI.

Han deltok ved konklavet 1721 som valgte pave Innocens XIII, konklavet 1724 som valgte pave Benedikt XIII, og  konklavet 1730 som valgte pave Klemens XII.

Han var nevø til pave Innocens XII (1691&ndash;1700). Andre kardinaler i samme familie var Domenico Pignatelli di Belmonte (1802), og Francesco Maria Pignatelli (1794).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini (sr.) (1569-1646) *1625
* Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
* Kardinal Giambattista Spada (1597-1675) *1643
* Kardinal Carlo Pio di Savoia (1622-1689) *1655
* Biskop *Francesco Pignatelli* (1652-1734) *1783

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Montagne Sainte-Geneviève

**Montagne Sainte-Geneviève** er et høydedrag i Paris, i Latinerkvarteret.

Toppen av høyden er bebygd med institusjoner som Panthéon, Lycée Henri IV og Bibliothèque Sainte-Geneviève.
Giovanni de Gregorio

**Giovanni de Gregorio** (født 20. januar 1729 i Messina i Italia, død 11. juli 1791 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han ble utnevnt til kardinal i februar 1785 av pave Pius VI.

Han var i slekt med kardinal Emmanuele de Gregorio (kreert 1816).

## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Liste over traktormerker

## A
ACAM, ADN, Aebi, Agria, Agrip, All Work, Allgaier, Allis Calmers, Alu-Trac, Antonio Carraro, Aultman-Taylor, Austin, Austro-Daimler, Avance, 

## B
Babiole, Bates, Bautz, Belarus, Benz, Best, Blackstone and Garrett, Bofors, Bolinder-Munktell, Bristol, Bucher, Bukh, Bull, Bungartz, Bührer, Big Bud

## C
Caldwell Vale, Carraro, Case, Case IH, Cassani, Caterpillar, Ceres, Chamberlain, Champion, Citröen, Claas, Clayton & Shuttleworth, Cletrack, Cockshutt, County

## D
Daimler, Danhorse, David Brown, Derot-Tecnoma, Deutz, Deutz-Fahr, Doppstadt, Dutra

## E
Ebro, ECO, Eicher, Energic

## F
Fahr, FAMO, Farmall, Fendt, Ferguson, Fiat, Fiatagri, FMC Bolens, Ford, Fordson, Foster-Daimler, Fowler

## G
Garner, GeDe, General, Glasgow, Global, Goldoni, Güldner, Gyldner

## H
Hanomag, Hart-Parr, Hatz, Heinrich Lanz, HELA, Hermann Lanz, Hinomoto, Holt, Honda, Howard, HSCS, Huber, Hymas, Hürliman

## I
Industria masina i traktora (IMT), International Harvester, Iseki, Ivel

## J
JCB, Jelbart, John Deere

## K
Komatsu, Kramer, Kubota

## L
Labourier, Lamborghini, Landini, Lanz Bulldog, Lenke, Laurin & Klement, Le Pecheron, Leyland, Lindner

## M
Malves, MAN, Map, Marshall, Massey Ferguson, Massey Harris, 
McCormick, McDonald, Mecavia, Meili, Mercedes Benz (MB-track), Minneapolis Moline, Mogul, Monarch, Moto Standard, Muir-Hill, Multidrive, Munktell

## N
New Holland, Nichols & Shepard, Normag, Normag Zorge, Nuffield

## O
O+K, Oliver, OM

## P
Pavesi, Pettert, Porsche, Poutilovet, Praga 

## R
RABA, Ransomes, 
Reform, Renault, Richard Continental, Rigitrac, Roadless, Ronaldson Bros & Tippett, Rushton

## S
Sabatier, SAME, Samson, Saunderson, Schiltrac, Schlüter, SFV, Shibaura, SIFT, SIMCA, Škoda, SOMECA, St. Chamond, Steiger, Steyr, Stihl, Sulzer, Sunshine, Swed-track

## T
Torpedo, Tourand-Latil, Tractoroexport, Tructor

## U
Ursus, UTB

## V
Valmet, Valpadana, Valtra, Vendeuvre, Versatile, Vevey, Vickers, Vierzon, Volvo

## W
Wallis, Waterloo Boy, White

## Y
Yito

## Z
Zetor, Zettelmeyer, ZT

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 
*  Traktoroversikten hos *[[Bedre Gardsdrift]]*
Walda

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er **Walda** (2780 – 2851 tredje tideverv) den tolvte kongen av Rohan. Han ble konge da hans far Brytta døde i år 2842. Han hadde kjempet i sin fars hær og jaget vekk orker som hadde prøvd å invadere Rohan under Bryttas styre. Men da Waldas kroning kom trodde man at Rohan var tømt for orker.

Det ble allikevel noen orker igjen i landet, og i året 2851, etter bare å ha regjert i ni år, ble Walda og hans følge drept av orker i bakhold, men de red fra Dunhov.
Han ble etterfulgt av sin sønn Folka.
TSS

**TSS** kan vise til:

* Trondhjems Studentersangforening
* Toksisk sjokksyndrom
* Ton Steine Scherben
* Telemark sentralsjukehus (tidligere navn på Sykehuset Telemark)
* IATA-koden for East 34th Street Heliport i USA
DeviantART

**deviantART** er en kunstside på nettet, lansert 7. august 2000. Den er den største av sitt slag, med over seks millioner «deviants» (registrerte brukere) og over 60 millioner «deviations» (kunststykker). Man kan registrere seg og laste opp kunst gratis, som kan være i form av fotografier, litteratur (både prosa og poesi), digital kunst, tradisjonell kunst, og så videre.

Her er det folk fra hele verden som kan se dine bilder/tegninger o.a. og gi dem kommentarer eller velge dem som favoritter. Det går også an å selge eller kjøpe bilder.

## Eksterne lenker
* 
*
QuickTime Player

**QuickTime Player** er en medieavspiller laget av Apple. Den kan spille av mange mediafilformater og dets eget filformat QuickTime-filmfil, med filetternavnet .mov.

Programmet leveres i to versjoner - begge er tilgjengelig for Apple Macintosh og Windows - QuickTime Player og QuickTime Player Pro. Den første utgaven er gratis og kan brukes til å spille av film, musikk og bilder. Pro-utgaven koster rundt 300,- NOK og har tilleggsfunksjoner som å eksportere filmfiler til et stort utvalg av andre formater .

QuickTime Player 7.0 var den første avspilleren som tok i bruk film-teknologien H.264 (High Definition) og er en forkjemper for MPEG-4-koding av musikk- og filmfiler.

## Se også
*iTunes
*Apple
*Winamp
*Windows Media Player

## Eksterne lenker
*
Brytta

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er **Brytta Léofa** (2772 – 2842 tredje tideverv) den ellevte kongen av Rohan. 

Brytta var sønn av Fréaláf Hildason, og ble konge etter hans død i år 2798 i det tredje tidevervet).

Mens han regjerte reiste Rohan seg sakte opp igjen etter krigen med Dunnlendingene, og fiendskap forble på de vestre grensene. Brytta fortsatte sin fars vane med å hjelpe dem som trengte hjelp, og for dette fikk han tilnavnet **Léofa**, *elskede* i det Rohirriske språk.

Ved siden av problemene med dunnlendingene kom det et nytt problem under hans styre. Det var da krigen mellom dverger og orker gjorde at mange orker flyktet fra Tåkefjellene for å prøve å lage seg et hjem i Kvitklettene sør for Rohan. Brytta kjempet mot disse orkene, og da han døde ble det antatt at Rohan var helt fritt for orker.

Han regjerte i 44 år, og ble etterfulgt av sin sønn Walda ved sin død i år 2842 T.T..
Institut du monde arabe

**Institut du monde arabe** (**IMA**) er et museum og forskningssenter i Paris. Det ligger på venstre bredd, rett overfor Notre-Dame.

Instituttet var ett av president François Mitterrands prestisjeprosjekter. Det ble bygd av den franske regjering og Den arabiske liga i fellesskap, og sto ferdig i 1987. 

Bygget er tegna av arkitekten Jean Nouvel. Sørveggen består av felter med 240 sensorstyrte lukkere som reguleres etter sollyset og modulerer lyset inne i bygningen. Samtidig etterlikner feltene den tradisjonelle arabiske flettverksteknikken *[[moucharabieh]]*

Instituttet består av et museum som dekker arabisk historie, et forskningsbibliotek og multimediasenter. I tillegg finnes det et auditorium som viser filmer og brukes som konsertlokale. Mange ledende musikere fra den arabiske verden har holdt konserter her.

## Eksterne lenker
* 
* Fotografier
Kyrie

**Kýrie, eléison** kommer fra det greske språket og betyr *Herre, miskunne deg * (over oss).

Uttrykket forekommer i gudstjenesten og gjentas da gjerne tre ganger for å understreke treenigheten: Uttrykket blir rettet mot Gud Fader, Herre Krist og Den hellige ånd. Det brukes både i protestantisk, katolsk og ortodoks liturgi.
Hosianna

**Hosianna** kommer opprinnelig fra hebraisk og betyr «kom med hjelp» eller «gi frelse». Hosianna-ropet er hentet fra Salme 118:25. Uttrykket er kanskje mest kjent fra Bibelens beskrivelse av Jesu inntog i Jerusalem hvor folket ropte «Hosianna Davids sønn». Denne hendelsen markeres i dag med feiringen av palmesøndag. 

I Den norske kirke brukes uttrykket nå i forbindelse med lovprising før en går opp til nattverd. Det inngår også i lovsangen *[[Sanctus]]*, der «Hosianna i det høye» gjentas to ganger. 

## Referanser
Wolfgang Pintzka

**Wolfgang Michael Pintzka** (født 7. oktober 1928 i Zwickau, Sachsen, død 23. juli 2006 i Oslo) var en tysk-norsk teaterregissør som arbeidet med Bertolt Brecht i Berliner Ensemble og senere tilhørte det opposisjonelle miljøet i DDR. Han ble ansett som en av de fremste Brecht-tolkere i sin tid.

## Liv og virke
### Oppvekst
Wolfgang Pintzka vokste opp i Zwickau i Sachsen, og var sønn av Otto Pintzka og Olga Johanna Förster. Faren jobbet på bilfabrikken Horch. I 1939, da han var elleve år, fortalte faren ham for første gang at farfaren hadde jødiske røtter; siden nevnte faren det aldri igjen. Han ble oppdratt protestantisk, i likhet med faren. Hans tre øvrige besteforeldre var protestanter. Pintzka fikk en tidstypisk tysk oppdragelse og var medlem i Hitlerjugend, der medlemskap var obligatorisk siden 1936. I 1945 ble han og resten av skoleklassen hans utskrevet til å delta i Folkestormen, som det var meningen at skulle fungere som en motstandsbevegelse mot russerne og som i stor grad bestod av ungdommer. I 1945 ble han angitt til russerne og sendt til en Gulagleir i Sibir, der han var i fem år. I leiren møtte han den tyske kommunisten Max Emendörfer, som satt ni år i Gulag frem til 1956 og som ble som en slags farsfigur og veileder for ham. Da Pintzka slapp fri i 1950 var moren død og faren gift på nytt. Etter 1950 fullførte han Abitur og studerte ved *Theaterinstitut Weimar/Leipzig*.

Han hadde en søster, Eva (gift Hentschke), som døde i 2016.

### Karriere
Som medarbeider og regiassistent ved Berliner Ensemble ble han elev av Erich Engel og en nær medarbeider av Helene Weigel. Fra 1966 arbeidet han som regissør ved teatre i Finland, Island og Norge, og som foreleser ved teaterhøyskoler. Pintzka beskriver Bertolt Brecht som ambivalent til DDR, men peker på at Brecht bare virket i DDR i noen få år og heller ikke rakk å oppleve oppstanden i Ungarn og at regimet tok ham til inntekt for seg dels gjennom utelatelse av hans kritikk.

Fra 1984 bodde han i Norge, hvor han grunnla en familie og fikk to barn, og mottok Statens stipend for eldre fortjente kunstnere. I Norge oppsøkte han rabbiner Michael Melchior og ønsket å konvertere til jødedommen, hans farfars religion. Melchior var skeptisk og mente at «en god kristen er bedre enn en dårlig jøde», men Pintzka stod på sitt. Som 60-åring konverterte han sammen med sin familie.

Han har skildret sin dramatiske livshistorie i selvbiografien *Von Sibirien in die Synagoge* (norsk utg. 2003 *Fra Sibir til synagogen – erindringer fra to verdener*), et sterkt personlig dokument om hvordan det 20. århundres politiske omveltninger og lidelser har formet både hans eget liv og andres. I 2006 utgav han *Pulverturm und Schwanenteich – Eine Jugend in Sachsen* om ungdomsårene i Sachsen fra 1928 og frem til 1950 da han vendte tilbake fra Sibir.

Han døde i 2006 i Oslo av kreft etter kort tids sykdom.

## Utgivelser
* *Von Sibirien in die Synagoge*, ISBN 3-933471-31-1
* norsk utgave: *Fra Sibir til synagogen Erindringer fra to verdener*, ISBN 82-7547-143-5
* *Pulverturm und Schwanenteich – Eine Jugend in Sachsen*, ISBN 3-89850-144-2

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sofiemyr

**Sofiemyr** er et område rett sør for Kolbotn i Nordre Follo kommune i Akershus fylke.   Området er en del av tettstedet Oslo. 

## Boligområder
Området inneholder stort sett villa- og rekkehusbebyggelse fra 1960- og 1970-tallet. Det nyeste boligfeltet, Sofiemyr 2 – med eneboliger, rekkehus og lavblokker – syd for Tømteveien, ble bygget ut i perioden 1990–1995.

## Utdanning
Området har flere barnehager, barneskoler, ungdomsskole (Fløysbonn) og videregående skole (Roald Amundsen videregående skole). Barne- og ungdomsskolene er nå slått sammen til en storskole under navnet Sofiemyrtoppen skole.

## Trossamfunn
Sofiemyr kirke ble innviet i 1987.

## Samferdsel
Det er muligheter for å komme seg mot Oslo eller Ski med både buss og tog. Nærmeste jernbanestasjoner er Solbråtan, Kolbotn og Myrvoll. Busslinjene 81 Fløysbonn - Prinsdal - Fornebu, 83 Jernbanetorget - Mastemyr - Tårnåsen og 87 Hauketo Stasjon - Prinsdal - Vevelstad Stasjon (Fugleåsen i hverdagene) er hovedbussforbindelsene i området. I rushtidene kjører også ekspresslinjene 82E Jernbanetorget – Sønsterudveien – Tårnåsen og 84E Jernbanetorget – Sofiemyr – Myrvoll.

Den Fredrikhaldske Kongevei gikk gjennom området, fra Prinsdal til Sofiemyr og fortsatte mot sør. 

## Idrett
Sofiemyr har også et stor stadion, som er hovedstadionet til Kolbotn ILs Kvinnelag i fotball. Denne stadionet har også blitt brukt under 17-mai-arrangementet i kommunen, men hele arrangementet ble flyttet til Kolbotn Torg i 2014 på grunn av slitasje-problemer på gresset.

På Sofiemyr finnes  i tillegg et større idrettsområde, med ca. 7 fotballbaner, svømme- og idrettshall og ishockeybane. Det er også en liten spasertur til spa-anlegget The Well. Derfra er det fem minutters gangavstand til golfbanen Oppegård Golfklubb.

## Referanser
Zwickau

**Zwickau** er en by i den sydvestlige delen av fristaten Sachsen. Innbyggertallet passerte 100 000 i 1944, og den fikk status som storby.

Byen er fødested for bl.a. den romantiske komponisten Robert Schumann.

## Bilder

Zwickau_Robert_Schumann_Statue.jpg|Statue av Robert Schumann
Zwickau_Cathedral.jpg|Domkirken


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Joachim Murat

**Joachim Murat** (1767–1815) var konge av Kongedømmet Napoli fra 1808 til 1815, og var Napoléon Bonapartes svoger og fransk marskalk.

Bondesønnen Joachim Murat begynte sin militære karriere i 1789, under den franske revolusjon. Under Napoléon Bonapartes Italia-felttog i 1796 var han hans adjutant. Han utmerket seg i kavaleriet under Napoleons Egypt-felttog, og ble forfremmet til divisjonsgeneral i 1799. Der han også fikk sabelen til mamelukenes leder Murad Bey. Under statskuppet den 18. november 1799 støttet Murat Napoléon. Ett år senere ble han Napoleons svoger da han giftet seg med hans yngste søster, Caroline Bonaparte.

I 1804 utnevnte Napoleon ham til marskalk, i 1805 til keiserlig fyrste, og den 15. mars 1806 til hertug av Berg og Kleve. Den høyeste utmerkelsen fikk han den 15. juli 1808: Da gjorde Napoléon ham til konge av Kongedømmet Napoli.

Joachim Murat moderniserte statsforvaltningen og sosial- og rettsordningen i Napoli. Han utførte Napoleons ordrer i 1808 og 1809 da Kirkestaten ble kontrollert og senere okkupert, og pave Pius VII og flere av hans nærmeste ble tatt i forvaring og sendt i eksil. Napoléons mistanker om at Murat selv ville overta makten i Frankrike førte til brudd mellom de to i 1812, etter Russlandsfelttoget.

I 1814 forsøkte Murat først å alliere seg med Østerrike, men sluttet seg senere likevel på nytt til Napoleon. Med det napoleonske rikes undergang mistet også Joachim Murat sin makt. Hans forsøk på å berge sin trone og mobilisere befolkningen for uavhengighet, slo feil. Han ble tatt til fange, og henrettet den 13. oktober 1815 i Pizzo i Calabria.

## Referanser
Konklavet 1846

**Konklavet 1846** ble innledet etter pave Gregor XVIs død den 1. juni 1846. 

## Beskrivelse
Det var 50 av de 62 medlemmene av kardinalkollegiet som kom sammen i Quirinalpalasset, en av pavens eiendommer i Roma som også har vært benyttet til to tidligere konklaver på 1800-tallet. Konklavet startet den 14. juni og måtte velge en pave som både skulle være overhode for Den katolske kirke og for Pavestatene, som var landområdene rundt Roma og i Nord-Italia styrt av den katolske kirke.

Giovanni Maria Mastai Ferretti ble valgt den tredje dagen, og tok navnet Pius IX. Han ble kronet den 21. juni 1846, og ble den lengst regjerende pave etter St. Peter da han ble sittende på pavetronen i 32 år.

## Deltagere

*Ludovico Micara O.F.M.Cap.
*Vincenzo Macchi
*Luigi Emmanuele Nicolo Lambruschini
*Pietro Ostini
*Castruccio Castracane degli Antelminelli
*Mario Mattei
*Carlo Oppizzoni
*Giacomo Filippo Fransoni
*Benedetto Colonna Barberini di Sciarra
*Francesco Serra-Cassano
*Ugo Pietro Spinola
*Luigi Brignole
*Costantino Patrizi Naro
*Giuseppe Alberghini
*Paolo Polidori
*Ambrogio Bianchi O.S.B.Cam.
*Gabriele Della Genga Sermattei
*Luigi Amat di San Filippo e Sorso
*Giovanni Soglia Ceroni
*Chiarissimo Falconnieri-Mellini
*Antonio Francesco Orioli O.F.M.Conv.
*Antonio Tosti
*Giuseppe Mezzofanti
*Filippo De Angelis
*Gabriele Ferretti
*Charles Acton
*Ferdinando Maria Pignatelli C.C.R.T.
*Giovanni Maria Mastai Ferretti
*Gaspare Bernardo Pianetti
*Luigi Vannicelli Casoni
*Lodovico Altieri
*Tommaso Paschalis Gizzi
*Cosimo Corsi
*Antonio Maria Cadolini C.R.S.P.
*Fabio Maria Asquini
*Antonio Maria Cagiano de Azevedo
*Nicola Clarelli Parracciani
*Domenico Caraffa di Traetto
*Lorenzo Simonetti
*Giacomo Piccolomini
*Sisto Riario Sforza
*Tommaso Riario Sforza
*Tommaso Bernetti
*Ludovico Gazzoli
*Adriano Fieschi
*Luigi Ciacchi
*Giuseppe Ugolini
*Francesco Saverio Massimo
*Giovanni Serafini
Inessiv

**Inessiv** er en kasus som tilsvarer preposisjonen «inne i» eller «på innsiden av». Inessiv kasus finnes i blant annet finsk, estisk og ungarsk.

## Referanser
Halleluja

**Halleluja** er en språklig interjeksjon. En teori går ut på at opphavet er hebraisk (***') &ndash; av ***' (*halelu*, imperativ av *hillel*, å lovprise) og **** (Jah) &ndash; altså «lovpris Jah(ve)» eller «lovpris Herren». Det brukes som et religiøst ladet gledesrop. I israelittisk liturgi er det menighetens svar-rop under tempelgudstjenesten.

Ordet er ofte brukt av både jøder og kristne, og finnes blant annet i salmene, blant de såkalte hymnene, i det gamle testamentet. Jødene fremførte sitt «hallel» ved påske- og tabernakelfestene. Salme 146-150 kalles «det store hallel». I det nye testamentet har halleluja mer preg av seierssang.

## I Den katolske kirke

I Den katolske kirke brukes ordet i forbindelse med lesningen av Evangeliet under ordets liturgi, ved at lesningen forutgås av et trefoldig halleluja og et hallelujavers. I fastetiden bruker man ikke ordet *halleluja*, da det er et gledesrop som ikke passer i denne perioden. Ved påskevigilien tas det igjen i bruk, gjerne i en spesielt høytidelig form.

## I karismatiske kirker
I karismatiske kirker blir ordet ofte brukt som et spontant gledesrop under en gudstjeneste, eller under bønnemøter.

## Referanser
Aleksander II Zabinas

**Aleksander II Zabinas** (gresk: Ἀλέξανδρoς Zαβίνας; født ukjent - død 122 f.Kr.) var en motkonge i det hellenistiske Selevkideriket i tiden 128–122 f.Kr. Hans motstander var Demetrios II Nikator, den lovmessige kongen.

Aleksander II dukket opp i kaoset etter selevkidenes tap av Mesopotamia til Partia. Zabinas var den påståtte sønnen til Aleksander I Balas, som i sin tid antagelig var en bedragersk sønn av Antiokos IV Epifanes. Faktisk synes Zabinas å ha vært sønn av en egyptisk handelsmann ved navn Protarkos. Antiokia, og flere andre byer i Syria, som var misfornøyd med styret til Demetrios II, anerkjente Aleksander II som konge til tross for hans tvilsomme bakgrunn. I virkeligheten var han et politisk redskap for den egyptiske konge Ptolemaios VIII Fyskon som innførte Alexander II Zabinas som et politisk grep mot Demetrios II ettersom denne hadde gitt støtte til hans søster Kleopatra IIs borgerkrig mot ham.

Zabinas greide å beseire Demetrios II som flyktet til Tyr og ble drept der. Zabinas styrte deler av Syria i tiden 128–123 f.Kr., men mistet etter hvert sin egyptiske støtte, som han var avhengig av, og ble da nedkjempet og beseiret av Demetrios IIs sønn Antiokos VIII Grypos.

Aleksander II Zabinas flyktet til hovedstaden Antiokia hvor han plyndret flere templer for å skaffe seg rikdommer. Etter sigende skal han ha vitset om å smelte ned en statuett av seiersgudinnen Nike som ble holdt i hånden av en større Zevs-statue ved å si at «Zevs har gitt meg Seier!» Rasende over hans ugudelighet jaget befolkningen i Antiokia ham ut av byen. Han falt deretter i hendene til pirater som avleverte ham til Antiokos VIII Grypos i 122 f.Kr. Han ble da raskt henrettet.

Hans epitet *Zabinas* betyr «den kjøpte», og ble benyttet i nedsettende mening på ham som svar på at han hadde blitt kjøpt av Ptolemaios VIII. Av ukjente årsaker var Aleksander II den eneste av de sene selevkidere som ikke benyttet epiteter på de myntene han preget, hvorav flere mynter er kjente.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Alexander II Zabinas», *Livius.org*
Rocketboom

**Rocketboom** er en videologg med base i New York City i USA. Ifølge Startsiden.no sitt magasin *Neste klikk* har den over 30&nbsp;000 faste seere. Konseptet er en daglig, gjennomsnittlig tre minutters «nyhetssending» bestående av både underholdning og nyheter. Temaer er lokalt stoff, teknologi og internettfenomener, kunst, samt internasjonale nyheter. Ifølge Rocketbooms nettsider baserer videologgen seg på lavkost-produksjon. Staben består ifølge Rocketbooms egen omtale av fire personer, hvor nyhetsoppleseren Amanda Congdon lenge var den mest kjente skikkelsen. I september 2006 kom et nytt anker på veven, britiske Joanne Colan. I tillegg til redaksjonelle bidragsytere har Rocketboom også tilknyttet seg korrespondenter i andre deler av USA, samt i Europa.

Også Norge har vært tema i vloggen. «Memorial day»-utgaven den 27. mai 2005 brakte et innslag om norske soldaters amatørvideoproduksjon i Kosovo, der soldatene hadde laget en musikkvideo som en versjon av The Beach Boys' sang «Kokomo».  

## Eksterne lenker
* Rocketboom
FedEx

**FedEx Corporation** er et amerikansk selskap som tilbyr bud-, frakt- og logistikktjenester. Selskapet ble grunnlagt i 1971 under navnet Federal Express. I 2000 ble navnet endret til FedEx Corporation.

## Bilder

FedEx DC10.jpg|Et FedEx transportfly.
FEDEX Freight (8915186339).jpg
FedEx Toyota HiAce (Jamaica) (34844761962).jpg


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skjegg

**Skjegg** (norrønt: *skegg*)er hårvekst hovedsakelig hos menn som er vanlig å ha rundt munnen, haka og kinna oppover til ørene og nedover halsen. Skjeggvekst begynner vanligvis etter puberteten. Gutter etter puberteten i 14–15-årsalderen begynner å få dunbart og kinnskjegg, men normal skjeggvekst kommer først rundt 18 år, og kan avta noe rundt 30 år. De fleste menn får sin fulle skjeggvekst i løpet av 20-årene. Noen menn er dessuten genetisk disponert for større skjeggvekst enn andre, dette kan blant annet bero på større lokal produksjon av dihydrotestosteron (DHT).

Gjennom menneskets historie har samfunnsholdninger til menn med skjegg variert mye avhengig av faktorer som rådende kulturelle tradisjoner og dagens motetrender. Flere religioner har ansett et helskjegg som essensielt og pålegger det som en del av deres overholdelse. Andre kulturer, selv om de ikke har offisielt mandat, ser på et skjegg som sentralt for en manns virilitet, og eksemplifiserer dyder som dyd, skjønnhet, visdom, styrke, fruktbarhet, seksuell dyktighet og høy sosial status. I kulturer der ansiktshår er uvanlig (eller for tiden ute av moten), kan skjegg være assosiert med dårlig hygiene eller en ukonvensjonell oppførsel. I land med kaldere klima hjelper skjegg med å beskytte brukerens ansikt mot elementene. Skjegg gir også solbeskyttelse.

Antydninger til hårvekst i ansiktet kan forekomme hos kvinner, særlig etter menopausen, men utvikler seg svært sjelden til skjegg. Kvinner med hirsutisme eller svært mye testosteron kan også få litt skjegg. På sirkus har det blitt vist frem såkalte «skjeggdamer». All hårvekst, også skjeggvekst, varierer fra person til person og mellom folkegrupper.

Det lengste skjegget som er kjent hadde norskamerikaneren Hans N. Langseth som døde i USA i 1927, skjegget hans var 5,33 m langt. Den lengste barten er 339 centimeter lang og tilhører Kalyan Ramji Sainv fra India.

Skjeggmotene har som hårmotene ellers, variert stort gjennom tidene. Det er forskjellige måter å ha skjegget på. Skjegg har ulik betydninger og statuser i kulturer og samfunn. Mer om moter også videre drøftes nærmere i artikkelen frisyrer.

Ordet *skjegg* kommer fra norrønt og betegner noe som stikker fram. *Barba* er latin og betyr også skjegg. Derfor heter skjeggsalonger «Barbershop».

## Se også
* Frisyre
* Bart
* Snurrebart
* Hår

## Referanser


## Litteratur
* Rue, Anders Kvåle (2003): *Skjegg - en kulturhistorie*, Schibsted, ISBN 9788251620161.
* Oldstone-Moore, Christopher (2017): *Of Beards and Men - The Revealing History of Facial Hair*, SD Books, ISBN 9780226479200.

## Eksterne lenker
* 
* «Klær skaper folk. Skjegg skaper menn», *Dagbladet* 2006
Ole Martin Moen

**Ole Martin Moen** (født 1985) er en norsk filosof og professor ved Institutt for helsevitenskap ved Oslomet – storbyuniversitetet. Han jobber særlig med anvendt etikk og medisinsk etikk. 

Moen har ph.d.-grad i filosofi fra Universitetet i Oslo fra 2013, med en avhandling om hedonisme. I løpet av doktorgradsstudiet hadde han også opphold ved University of Oxford. 

Moen har publisert artikler i tidsskrifter som *Journal of Medical Ethics*, *Journal of Bentham Studies*, *Philosophia*, *Reason Papers* og *Think*. Moen har også deltatt i samfunnsdebatten om temaer som prostitusjon, aktiv dødshjelp, dyrevelferd, skole, monogami og transhumanisme.

Sammen med to andre lærere etablerte han Humanistskolen AS i Oslo. Skolen fikk først avslag på godkjenning fra Kunnskapsdepartementet, men etter at Likestillings- og diskrimineringsombudet (LDO) kom til at departementet hadde avslått i strid med loven, fikk skolen godkjenning.

## Politikk
Han var medlem av kommunestyret i Øvre Eiker 2003–2005, først for Fremskrittspartiet og fra november 2004 for Det Liberale Folkepartiet. Moen har også vært sekretær i Øvre Eiker Fremskrittsparti, nestleder i ungdomsorganisasjonen Liberalistisk Ungdom, leder for Liberalistisk Ungdoms fylkeslag i Oslo, leder for Human-Etisk Studentlag og prosjektmedarbeider i Civita i 2007. 

## Publikasjoner
* 2015. «The Case for Cryonics». *Journal of Medical Ethics* 41(8):677-81. DOI:10.1136/medethics-2015-102715
* 2015. «Hedonism Before Bentham». *Journal of Bentham Studies* 17
* 2015. «The Ethics of Pedophilia». *Nordic Journal of Applied Ethics* 9 (1) 2015:111-124. DOI:dx.doi.org/10.5324/eip.v9i1.1718
* 2014. «Should We Give Money to Beggars?». *Think* 13(37):73–76. DOI:10.1017/S1477175613000481
* 2014. «Is Prostitution Harmful?». *Journal of Medical Ethics* 40(2):73–81
* 2014. «Prostitution and Harm: A Reply to Anderson and McDougall». *Journal of Medical Ethics* 40(2): 84–85
* 2014. «Prostitution and Sexual Ethics: A Reply to Westin». *Journal of Medical Ethics* 40(2):88
* 2013. «The Unity and Commensurability of Pleasures and Pains». *Philosophia* 41(2):527–543. DOI:10.1007/s11406-012-9383-4
* 2012. «Is Life the Ultimate Value?» A Reassessment of Ayn Rand’s Ethics. *Reason Papers* 32(2):84–116
* 2012. «Cosmetic Surgery». Think 11(31):73–79. DOI: 10.1017/S1477175612000048
* 2011. «Innledende essay» i Wilhelm von Humboldt: *Statsmaktens grenser*, oversatt av Andreas Harald Aure og Øystein Skar. Oslo: Unipub, 8–28
* 2011. «Essayskriving»: kort og klart. Kristiansand: Høyskoleforlaget. ISBN 978-82-7634-932-0

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Ole Martin Moen, ansattside ved Oslomet
*
Languedoc-Roussillon

**Languedoc-Roussillon** er en tidligere administrativ region i sør i Frankrike. Regionen besto av departementene Aude, Gard, Hérault, Lozère og Pyrénées-Orientales. Regionen var den sørligste i Fastlands-Frankrike og hadde i 2010 i overkant av 2,6 millioner innbyggere.

Regionene Languedoc-Roussillon og Midi-Pyrénées ble fra 1. januar 2016 slått sammen til en ny region med det midlertidige navnet Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées. Det ble foreslått å kalle den nye regionen Occitanie, et navn som også ble vedtatt.

Regionen sammenfalt med et gammelt vinområde, som allerede under Romerriket leverte god vin. Her ligger også noen av Frankrikes eldste byer og universiteter, konsentrert om Nîmes og regionhovedstaden Montpellier.

## Geografi
Regionen grenser i sør til Spania, Andorra og Middelhavet, og de franske regionene Auvergne og Rhône-Alpes i nord, Provence-Alpes-Côte d'Azur i øst og Midi-Pyrénées i vest.


Pontdugard.jpg|Pont du Gard
Nîmes, Centre ville.jpg|Sentrum i Nîmes
Peyrepertuse (66).jpg|Slottsruin
0 Saint-Chély-du-Tarn.jpg|Steinhvelvbro Gorges du Tarn


## Se også
*Roussillon

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oslo Filharmoniske Kor

**Oslo Filharmoniske Kor** (**OFK**) er Oslo-Filharmoniens vokale hovedsatsing. Koret arrangerer også egne konserter i inn- og utland.

Filharmonisk Selskaps Orkester ble opprettet i 1919. Orkesterets første sesong ble avsluttet med Beethovens 9. symfoni i samarbeide med Cæciliaforeningen. Selskapet forsto at det var behov for et permanent kor for at symfoniorkestret skulle kunne fremføre musikk som krevet kor. I 1921 ble derfor Filharmonisk Selskaps Kor opprettet. Korets første instruktør var Maja Flagstad. Debutkonserten ble holdt i januar 1922. Koret ble organisert som en egen Korforening med en viss selvstendighet fra 1923. Beethovens 9. symfoni sto på programmet hvert år fram til 1935 og er blitt kalt korets «kjenningsmelodi». En av korets største suksesser startet i sesongen 1930/31 med uroppførelsen av Ludvig Irgens-Jensens *[[Heimferd]]*. Verket er senere oppført tolv ganger. Oppførelsen 4. november 1940 ble stanset av det nazistiske kulturdepartementet med begrunnelse av at publikum ville kunne legge inn aktuelle begivenheter i teksten og «lage ytterst uheldige demonstrasjoner». Korets styre nedla da virksomheten, og koret opphørte fram til 1947. Ved gjenopprettelsen ble det opprettet en fast korinstruktørstilling. 

Siden 2008 har koret vært fast tattookor i forestillingene til Norsk Militær Tattoo i Oslo Spektrum, redigerte utdrag av forestillingene har blitt sendt på NRK1 i de aktuelle årene. 

Da orkesteret skiftet navn i 1979, skiftet også koret navn til Oslo Filharmoniske Kor.

Koret ble reorganisert i 1983 med sterkere integrering i Filharmonisk Selskap. Det skulle ikke lenger være en selvstendig korforening med eget styre og generalforsamling, men ble ført inn under Selskapets styringsorganer. Korets dirigent ble bindeleddet mellom kor og orkester, blant annet gjennom deltagelse i selskapets repertoarutvalg. Selv skulle koret bidra til den daglige administrasjonen gjennom et arbeidsutvalg sammensatt av stemmeførere og en formann.

Antallet sangere har variert mellom 80 og 150.

## Kunstnerisk leder

* Oskar Raaum (1964 – 1983)
* Terje Kvam (1983 – 1987)
* Erik Westberg (1987 – 1990)
* Stefan Sköld (1990 – 1997)
* Tore Erik Mohn (1997 – 2006)
* Øystein Fevang (siden 2006) 

## Diskografi
* 1979: Edvard Grieg op. 23: Peer Gynt. London Symphony Orchestra under dirigenten Per Dreier. Gullplate. Unicorn-Kanchana.
* 1989: Edvard Grieg op. 23: Peer Gynt, med Oslo Filharmonisk Orkester under Esa-Pekka Salonen. CBS Masterworks.
* 1991: «Norge, mitt Norge». a cappella under Stefan Sköld. EMI norsk.
* 1993: «Edvard Grieg a capella» under Stefan Sköld. Simax Classics.
* 2006: «Gregorian Key» a cappella under Tore Erik Mohn. MTG.
* 2009: «Julestemning». Kongelige Norske Marines Musikkorps og Solveig Kringlebotn under Ingar Bergby. Forsvaret/Universal Music Group.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Toulon

**Toulon** (*Tolon* på provençalsk) er en by i det sørlige Frankrike med en stor flåtebase ved Middelhavet. Byen ligger i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur, og er *préfecture* (hovedstad) for *[[Frankrikes departementer|departement]]et* Var i den tidligere provinsen ved navn Provence. Toulon har et interkommunalt samarbeid med 11 av nabokommunene som kalles Communauté d'agglomération Toulon Provence Méditerranée. Befolkningen i kommunen ved folketellingen i 2021 var på . Inklusive forsteder (dvs. i  *[[aire urbaine]]*) ved 2010-tellingen talte befolkningen noe over  personer.

## Historie
Området har vært bebodd siden paleolitikum. Byen ble grunnlagt av romerne under navnet *Telo Martius*. Den ble kjent som et senter for fremstilling av fargen purpur, tegn for den romerske overklassen. Området ble kristnet på 400-tallet og Toulon ble bispesete.

I 1486 kom ble Provence lagt inn under Frankrike. Deretter startet en utvikling som gjorde Toulon til Frankrikes fremste militærhavn i Middelhavet. En allianse mellom Frankrike og Tyrkia mot Habsburgerne førte til en avtalt okkupasjon av Toulon av den ottomanske hæren og marinen i vinteren 1543/44.

Under Ludvig XIV ble militærhavnen befestet under ledelse av Sébastien de Vauban på slutten av 1600-tallet. Under den franske revolusjon utleverte rojalister byen og havnen til Storbritannia i september 1793. Blokaden av byen over seks uker førte til gjenerobringen i desember. Napoleon var avgjørende i denne gjenerobringen og det var et første steg i hans vei til makten.

I 1849 var Baron Haussmann prefekt i Var. Han begynte med en betydelig ombygging av byen, noe han skulle senere gjenta i Paris. Gamle forsvarsanlegg ble revet og store bulevarder ble bygget. Toulon fikk i 1862 en opera som er Frankrikes nest største.

Under andre verdenskrig, etter den allierte landingen i Nord-Afrika (Operation Torch) inntok tyskerne Sør-Frankrike (Unternehmen Anton). Det førte til selvsenking av den franske flåten i Toulon (27. november 1942). Byen ble bombet av allierte 24. november 1943 og store deler av havna ble ødelagt, over fem hundre innbyggere drept. Byen ble frigjort 28. august 1944.

## Referanser


## Litteratur
* Maurice Arreckx, *Vivre sa ville*, 1982 ; *Toulon ma passion*, 1985
* Jean-Pierre Thiollet, *Le Chevallier à découvert*, 1998

## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Broadcatching

**Broadcatching** er et begrep som beskriver bruken av RSS og BitTorrent  som en alternativ måte å distribuere multimedia-innhold (særlig video) på Internett. Navnet er et ordspill som spiller på det engelske ordet for kringkasting, *broadcasting*.

RSS brukes til å publisere en liste med .torrent-filer som igjen kan brukes for å laste ned mediafilene. Siden BitTorrent er en peer-to-peer-protokoll hvor brukerne laster ned fra hverandre vil den originale utgiveren ha behov for mindre båndbredde enn med vanlig web-publisering, noe som gjør det tilgjengelig for flere som ikke har ressurser til å publisere video på vanlig måte.

Det finnes flere programmer og tillegg til BitTorrent-programmer som muliggjør nedlasting av filer som publiseres på denne måten. Programmer for podkasting, som også bruker RSS, har også begynt å få støtte for BitTorrent som et alternativ til å laste ned lydfilene direkte fra tjeneren.

## Se også
*Podkasting
Henrik III av Frankrike

**Henrik III** (fransk: *Henri III*; polsk: *Henryk III Walezy*, *Henryk Walezjusz*, litauisk: *Henrikas Valua*, 1551–1589) var storfyrste av Litauen og konge av Polen (1573&ndash;1574) og deretter konge av Frankrike  (1574&ndash;1589).

Med Henrik utdøde familien Valois.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Henrik III av Valois-Angoulême på Historiesajten

|-
Augustin de Robespierre

**Augustin Bon Joseph de Robespierre** (født 21. januar 1763 i Arras, henrettet 28. juli 1794 i Paris) var lillebroren til Maximilien de Robespierre, den fremste av lederne av den franske revolusjon.

Han hjalp Napoleon på de første skrittene på karrierestigen etter den korsikanske offiserens innsats ved beleiringen av Toulon i 1793. 

Da Maximilien de Robespierre ble arrestert, krevde Augustin den ære å få dele hans skjebne, døden.

## Referanser