Margaret av Skottland

:*Se også barnedronningen [[Margrete av Skottland]] (1283-1290)

*'Margaret*' (født ca. 1045, død 16. november [[1093]]) var dronning av [[Skottland]] fra ca. 1070 til sin død. Hun var gift med [[Malcolm III av Skottland|Malcolm III]], og grunnla med ham [[Huset Dunkeld]].

==Tidlig liv==
Margaret ble antagelig født i [[Reska]] ved [[Nádasd]] i [[Ungarn]], og var den yngste av fire barn. Moren var den tyske prinsessen [[Agatha av Bulgaria]], sannsynligvis en slektning av den tysk-romerske keiser [[Henrik III av det tysk-romerske rike|Henrik III]] eller en datter av [[Yaroslav I av Kyiv]]. Faren var den engelske prinsen [[Edward den landflyktige]], bror av [[Edvard Bekjenneren]] og sønn av [[Edmund II av England]]. Edward søkte tilflukt hos [[Stefan av Ungarn]] etter at [[Danelagen|danene]] tok kontroll over [[Wessex]]. Margaret vokste opp ved det ungarske [[hoff]]et, hvor hun fikk en god utdannelse. 

I 1057 kalte Edvard Bekjenneren Margarets far tilbake til England, i håp om å gjøre ham til arving, og hele familien reiste. Allerede samme år døde Edward, men familien fikk bo ved kongens hoff. I januar 1066 døde Edvard Bekjenneren, og senere samme år invaderte [[normannerne]]. Som et av de siste gjenværende medlemmer av den [[angelsakserne|angelsaksiske]] kongefamilien var Margaret i fare, og familien flyktet.

==Dronning==
Tradisjonen forteller at familien planla å reise til Ungarn, men skipet kom ut av kurs og drev i land i [[Skottland]], på stedet som i dag heter [[St. Margaret's Hope]]. Der ble familien tatt imot av Malcolm III Canmore. En annen versjon er at Edgar Aetheling etter et mislykket opprør i 1068 flyktet med familien til Skottland. 

Malcolms første kone, [[Ingebjørg Finnsdatter]], døde før [[1070]], muligens allerede i 1066. Kongen falt for den vakre og intelligente Margaret, og fridde til henne. De giftet seg i 1069 eller 1070 i [[Dunfermline Castle]], og i 1070 ble hun kronet som dronning av Skottland. 

Paret fikk åtte barn:
* [[Edward av Skottland|Edward]] (drept 1093)
* [[Edmund I av Skottland|Edmund I]]
* [[Ethelred av Dunkeld|Ethelred]], abbed av Dunkeld
* [[Edgar I av Skottland|Edgar I]]
* [[Alexander I av Skottland|Alexander I]]
* [[David I av Skottland|David I]]
* [[Matilda av England|Edith (Matilda)]], gift med [[Henrik I av England]]
* [[Mary av Skottland|Mary]], gift med [[Eustace III av Boulogne]]

Gjennom hennes innflytelse ble Malcolm forandret fra å være grov og brutal til å bli en av Skottlands mest rettskafne konger. Han lærte aldri å lese, men likte svært godt å se i hennes [[manuskript|illuminerte manuskripter]]. En av hennes bøker, en [[evangeliebok]] i lommeformat, er bevart i [[Bodleian Library]] i [[Oxford]], mens noen andre bevarte bøker kanskje er hennes. Hittil hadde man snakket [[skotsk-gælisk|gælisk]] ved det skotske hoffet; Margaret fikk dette erstattet med [[engelsk]]. Hun arbeidet også aktivt for å få slutt på messe[[liturgi]] som hadde utviklet seg lokalt, og uteblivelse fra [[nattverd]]en – noen keltiske munker hadde nemlig tatt til seg [[Paulus]]' ord om å ta imot nattverden på urett vis i slik grad at de helt hadde sluttet å ta imot den.

Hun gjorde mye for å spre den [[den romersk-katolske kirke|romersk-katolske]] formen for [[kristendom]] i Skottland, hvor [[keltisk kristendom|den keltiske kirke]] fortsatt dominerte. Sammen med Malcolm grunnla hun [[Dunfermline Abbey]] i 1072, og dette tok over for [[Iona]] som gravsted for Skottlands konger. Hun fikk også vekket liv i klosteret på Iona, som hadde begynt å forfalle. Margaret var fascinert av eremittene i den keltiske kirken, og besøkte noen av dem i cellene deres; men ellers gjorde hun hva hun kunne for å fjerne de siste ulikheter mellom keltisk kristendom og den romersk-katolske versjonen. 

Hele tre av hennes sønner ble konger av Skottland: [[Edgar av Skottland|Edgar]], [[Alexander I av Skottland|Alexander I]] og [[David I av Skottland|David I]]. Datteren Edith giftet seg med [[Henrik I av England]] og ble kronet som [[Matilda av England]], kjent som *Good Queen Maudi*. Hun ble stammor til det nåværende britiske kongehuset, som gjennom henne kan vise til røtter til de angelsaksiske kongene. 

Hun levde et [[askese|asketisk]] liv, og unnet seg selv lite mat og søvn. I 1092 ble hun alvorlig syk, og man mener at utmattelse kan ha bidratt til dette. Hun døde 16. november 1093, fire dager etter at hun hadde fått vite at mannen og deres sønn Edward hadde falt i et bakhold. Hun ble gravlagt sammen med Malcolm i Dunfermline Abbey.

==Helgen==
Matilda sørget for at det ble skrevet en biografi om Margaret. Det var antageligvis [[Turgot av Durham]] som skrev den; han hadde vært en av [[Vilhelm Erobreren]]s fanger og hadde flyktet til [[Norge]], hvor han underviste i kirkemusikk ved hoffet. *Vita Margaretae Scotiae reginae* ble skrevet mellom 1104 og 1108. 

Kort tid etter hennes død begynte skottene å ære henne som helgen, og det skal ha skjedd flere [[mirakel|mirakler]] ved hennes grav. I 1250 ble hun [[helligkåring|helligkåret]] av [[pave Innocens IV]], og 19. juni samme år ble hun skrinlagt. I 1560 ble klosteret plyndret under [[reformasjonen]], men bena etter Margaret og Malcolm ble reddet og fraktet til [[Escorial]] utenfor [[Madrid]], hvor de ble lagt i et [[kapell]] som ble innredet for formålet. Hodet hennes ble tatt med til [[Edinburgh]], hvor det en tid var i [[Maria Stuart]]s eie. Senere kom det til [[Antwerpen (by)|Antwerpen]], og så til [[Jesuittordenen|jesuittene]] i [[Douai]]. 

I 1673 utnevnte [[Klemens X]] henne til Skottlands nasjonalhelgen, nest etter [[apostelen Andreas]]. I 1693 ble hennes fest gjort universell, i en periode hvor de siste skotske [[Huset Stuart|Stuartene]] bodde i [[Roma]]. Hun er den eneste skotske helgen som har blitt vist denne ære. 

Minnedagen er [[16. november]], og det er en [[translasjon (kristendom)|translasjonsfest]] [[19. juni]]. Sistnevnte fest har også blitt feiret [[10. juni]] på grunn av en feil kirkehistorikeren kardinal [[Cesare Baronius]] gjorde da han skrev henne inn i *Martyrologium Romanum''. 

## Referanser