open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ruterørsopp

**Ruterørsopp** (*Xerocomellus chrysenteron*) er en sopp som tidligere ble klassifisert som tilhørende fløyelsrørsoppslekten (Xerocomus). Ruterørsoppen er en rørsopp, og har dermed et mykt, svampaktig lag med sporeproduserende rør under hatten. Arten ble først vitenskapelig beskrevet av Jean Baptiste François Pierre Bulliard i 1789, men er blitt flyttet fra *Boletus* (steinsopp) til en egen kategori, Xerocomellus av Šutara i 2008.

## Kjennetegn
Ruterørsopp er en middels stor rørsopp med en olivengrønn eller grågrønn hatt som er 2-9 cm i diameter. Hattehuden er som oftest filtaktig eller fløyelslodden. Den er matt heller enn skinnende og tørr. Hattehuden kan sprekke i et karminrødt, ruteliknende mønster hos eldre sopp. Sopphodet varierer fra halvkuleformet via hvelvet til flat. Rørlaget er gult til røråpningene, og under hatten har den derfor en gjennomført gul farge som kan bli svakt blågrønn ved trykk. Sporepulveret er olivengrønt.

Stilken er gul øverst, og blir rødere nedover stilken, helt nederst hvit. Den er enten jevn eller smalere nederst mot røttene. Stilken til en ruterrørsopp er typisk 3-10 cm høy og 0,5-1,5 cm tykk. Kjøttet er blekgult bortsett fra under hattehuden, der det er rødt. Kjøttet kan blåne ved overskjæring. Lukten er svak og smaken mild.

Ruterørsopp kan minne om fløyelsrørsopp. Forskjellen er i hovedsak den røde fargen under hattehuden, som fløyelsopp ikke har. Lukten er søtlig på fløyelsrørsopp, mens den er mer beskjeden hos ruterørsopp. Begge soppene er spiselige.

## Utbredelse
Ruterørsoppen er som oftest å finne i løvskog, ofte under bøk og eik. Den er observert særlig rundt Oslofjorden, spesielt i Vestfold, noe som muligens kan forklares med bøkeskogene i Larvik. Den går helt ned til Sørlandet og fortsetter noe mer spredt opp på Vestlandet med god utbredelse i Møre og Romstdal. I motsetning til fløyelsrørsoppen er den ikke registrert lenger nord enn Sørfold. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Cypridina albomaculata

***Cypridina albomaculata*** er en art i slekten Cypridina. Arten har beholdt sitt opprinnelige navn. Cypridina er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kjell Veine

**Kjell Sverre Veine** (født 17. mars 1934 i Gressvik, Fredrikstad) er en norsk arkitekt som har tegnet og vært med i flere byggeprosjekter til bygg og bolighus i Fredrikstad, Sarpsborg og flere steder i Østfold. 
Han hadde i mange år arkitektkontoret sitt i Gamlebyen i Fredrikstad.

## Oppvekst
Kjell Sverre Nicolaysen, som var hans opprinnelige navn, vokste opp i Storveien 22 på Gressvik. Da han vokste opp under andre verdenskrig ble det reist flere hus i nabolaget. Han var rundt på og så byggeplassene og fattet interesse for bygningsfaget. Etter han var ferdig på Fredrikstad Høyere Allmennskole i 1951, begynte han i lære på Fredrikstad Mekaniske Verksteds snekkerverksted. Her gjorde han svennestykket i møbelsnekkerfaget, et skrivebord for kapteinen på et skip, i 1957. 
Deretter studerte han to år med bygningsteknikk på Göteborgs tekniska institut. Som 17–18-åring bygde han en seilbåt, en Grimstadjolle, hjemme i hagen. Da den kjente båtbyggeren Bjarne Aas fikk se båten skal han ha blitt svært begeistret.

Planen var egentlig å bli interiørarkitekt, men tilfeldigheter førte han til arkitekt Aksel Fronth, som hadde behov for en medarbeider på kontoret. Han begynte som assistent i 1959 og arbeidet der i fire år. Hans oppgaver var i stor grad å lage arbeidstegninger og modeller til de ulike prosjektene.

En av hans første oppgaver var å utarbeide tegninger til barnehjemmet «Harald» i Labråten. I tiden hos Fronth laget han blant annet arbeidstegninger, detaljer og beskrivelser for Norske Folk-gården i Nygaardsgata 3, Hotel City, Onsøy Sparebank på Ørebekk og flere industrianlegg. 

## Offisielle bygg

* Fredrikstad Frikirke
*Bethel
*Stene R-bygget 
* Kongstenhallen
* Gressvik Menighetssenter

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://leksikon.speidermuseet.no/wiki/Frikirken,_Fredrikstad
* https://www.f-b.no/nyheter/nyheter/byggesaksgebyret-ble-dyrere-enn-bygningen/s/2-2.952-1.8452258
* https://www.f-b.no/nyheter/nyheter/arne-borresens-jernbaneimperium-vokser/s/2-2.952-1.6611471
SIAI-Marchetti S.210

**SIAI-Marchetti S.210** var et tomotors propelldrevne sportsfly med kabin designet og bygd av den italienske flyprodusenten SIAI-Marchetti i 1970-årene. Det var videreutviklet fra SIAI-Marchetti S.205 som hadde en propellmotor.

## Utvikling og historie
S.210 var utviklet fra forgjengeren S.205 ved å montere to 200 hk (149 kW) Lycoming O-360-A1B motor i en nacelle eller motorgondol i hver vinge i monoplanflyet. det hadde en rommelig kabin med plass for tre par seter, for en pilot og fem passasjerene. Det hadde også opptrekkbar understell i sin konstruksjon som lavvinget metallbygd fly.

Prototypen S.210M hadde sin jomfrutur den 18. februar 1970 og var sendt til Paris for utstilling under den årlige flyoppvisningen på Le Bourget i 1971, med kamuflasjefargesett og militære merker. En andre prototype var utviklet med større bagasjekapasitet og større vindu akterut. Med utgangspunktet i den andre prototypen ble en produksjonsserie på 10 fly bygd.

## Spesifikasjoner
* Type:Tomotors propelldrevne sportsfly med kabin

### Dimensjoner
* **Lengde**: 8,83 m
* **Vingespenn**: 11,63 m
* **Høyde**: 3,33 m
* **Vingeflate**: 17,23 m²
* **Tomvekt**: 1&nbsp;030 kg
* **Normalvekt**: 1&nbsp;850 kg

### Ytelser
* **Motorer**: 2 Avco Lycoming O-360/TIO-360-A1B boksermotor på 200 hk/149 kW kraft hver.
* **Topphastighet**: 357 km/t
* **Marsjhastighet**: 314 km/t
* **Maksimal operativ høyde**:
* **Tjenestehøyde**: 8&nbsp;100 m
* **Rekkevidde**: 1&nbsp;900 km

## Referanser


## Litteratur
* Taylor, John W. R. (1971). *Jane's All The World's Aircraft 1971-72*. London: Jane's Yearbooks. ISBN 0-354-00094-2.
* Taylor, Michael J. H. (1989). *Jane's Encyclopedia of Aviation*. London: Studio Editions. s. 206.
* *The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982–1985)*. Orbis Publishing. s. 2854

## Eksterne lenker
* http://www.aviastar.org/air/italy/siai_s-210.php
Bodibekken

**Bodibekken** (også skrevet *Boddibekken*) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Pasvikelva og er 4,0 kilometer lang. Elva har utspring fra Store Fiskevatnet og renner først mot nord og passerer gjennom Lille Fiskevatnet. Ved Rundmyra mottar den en sidebekk fra nordøst og snur deretter mot sørøst og fortsetter ned til munningen i Fossevatn i Pasvikelva.

## Referanser
Store Fiskevatnet

**Store Fiskevatnet** (nordsamisk: *Oaggunjávri*) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger rundt 7 kilometer sørøst for Bjørnevatn og har et areal på . Innsjøen har utløp mot nord til Bodibekken.

## Referanser
Ropelva

**Ropelva** (skoltesamisk: *Jurânjokk*; nordsamisk: *Juranjohka*) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den renner fra Lille Ropelvvatnet til Ropelvbukta i Bøkfjorden. Elva er 1,2 kilometer lang.

## Referanser
Hans Daae (1865–1926)

**Hans Daae** (født 15. oktober 1865 i Kragerø, død 10. desember 1926 i Oslo) var en norsk lege og militær offiser (generalmajor). Han var sønn av lege og fengselsdirektør Anders Daae, og Anne Honorie Hanssen (1846-1875). Onkelen Iver Munthe Daae var tolldirektør i Kina. Han var gift med Anna Helene Alm.

Han tok medisinsk eksamen i 1890 og var assistentlege på øre-, nese-, halsavdelingen på Rikshospitalet fra 1891, senere privat praksis. Daae var sjef for hærens sanitet fra 1909, med rang som generalmajor fra 1917 og arbeidet under første verdenskrig for å styrke saniteten.). Daae tok initiativet til og redigerte *[[Norsk Tidsskrift for Militærmedicin]].* Daae var som sanitetsoffiser med i den gresk-tyrkiske krig i 1897.  Han drev vitenskapelige undersøkelser av soldatenes høyde, vekt og hørsel, og forskjeller i høyde mellom landsdeler.

Daae var leder av Centralforeningen for utbredelse af idræt 1916-1920.

Han medvirket til stamtavle over familien Daae.

## Dunant og Røde Kors
I 1898 var han i Heiden der han ble kjent med Henri Dunant og de to ble gode venner. Dunant var på den tiden gammel, fattig og glemt. Dunant skal ha gjort et sterkt inntrykk på Daae som senere ivret for å tildele Dunant Nobels fredspris. En stor samling brev fra Dunant til Daae ble gitt til Norges røde kors. Dunant brukte bare noe av prispengene og overlot resten til Daae for humanitært arbeid i Norge. En del norske kvinneforeninger støttet Daaes innsats for Dunant, blant annet Fredrikke Marie Qvam i Sanitetsforeningen, mens for eksempel Bjørnstjerne Bjørnson ville gi prisen til Frederic Passy. Det var på den tiden mange som ikke betraktet Røde Kors som en fredsinstitusjon. Sammen med professor Rudolf Müller i Stuttgart hadde Daae hovedæren for tildelingen til Dunant. Daae var tilhenger av Røde Kors blant annet på bakgrunn av erfaringene fra gresk-tyrkiske krig. Daaes engasjement for Dunant medvirket til å redde fra Dunant fra glemsel og fattigdom.

Daae var Norges utsending til konferansen i 1906 for revidering av Genevekonvensjonen av 1864.

## Utmerkelser
Han ble utnevnt til Ridder av St. Olavs Orden (1911, for embetsfortjenste) og av Dannebrogordenen. Han var innehaver av de tyrkiske Osmanic- og Medjiordnene.

## Verk
*  
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser
Ivar Werner Oftedal

**Ivar Werner Oftedal** (1894–1976) var en norsk professor i mineralogi og geologi som skrev flere lærde bøker.

Etter examen artium fra Arendal gymnas i 1912 var han 1918–1920 assistent ved mineralogisk-geologisk museum, fra 1920 tilsatt som konservator. Han var cand.real. fra 1925 og innledet i 1929 et forskeropphold i Cambridge (Massachusetts), fulgt av et hos sin tidligere kollega Victor Goldschmidt som fra 1929 hadde blitt kallet til Göttingen.

Han tok doktorgraden (dr.philos.) i 1941 ved Universitetet i Oslo med en avhandling om spormetaller i norske mineraler.  I 1948 ble han førstekonservator og rapporterte i en bokutgivelse at det i Norge fantes 315 ulike mineraler. Allerede året efter ble han bestyrer, samt professor i  mineralogi og geologi ved Universitetet i Oslo.  Han satt der til i 1964.

Av mineralogiske verv kan nevnes at Oftedal var sekretær for Norsk geologisk forening 1932–1935, redaktør for Norsk geologisk tidsskrift 1944–1951, og at han i 1960 ble innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi.

Han var av Oftedal-slekt, sønn av lektor Johan Werner Oftedal (1857–1926) og Anna Marie Strandenæs (1857–1934).  I 1926 giftet han seg med Marie Elise (Mosse) Hellesen (1902–1996) fra Moss. som var kjent som pianist i stumfilmer.

## Utgivelser
:*Se [http://www.nb.no/nbsok/search?searchString=namecreators:%22Oftedal,%20Ivar%22&page=0 digitale bøker av Oftedal] tilgjengelig hos [[Nasjonalbiblioteket]]*
*
*
*
*
*

## Referanser
Institut aéronautique Jean Mermoz

**Institut aéronautique Jean Mermoz** (IAJM) er et treningssenter for piloter og bakkepersonell i flybransjen. Den er oppkalt etter den franske flyveren Jean Mermoz. Instituttet er en privat utdanningsinstitusjon til flyselskapet pilot handler og kabinansatte etablert i 1957 og ligger i Rungis, i nærheten av Orly lufthavn. En tredjedel av franske piloter har blitt utdannet ved instituttet.

## Historie
* 1957: Grunnlagt 24. april av André Ramondo, tidligere sjefspilot for flyselskapet Air France.
* 2016: Editor luftfarts verk i fransk, signert instituttet et partnerskap med ENAC til å omfatte publisering av bøker i engelsk språkskole.
* 2017: De første bøkene på engelsk, utviklet i samarbeid med Airbus, dukker opp på Flystevnet i Paris. Til denne datoen, signerer et partnerskap med IPSA Aeronautical Engineering Skole Institute for å tilby en dual læreplan ingeniør / pilot.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Henrik, hertug av Cornwall

**Henrik, hertug av Cornwall** (engelsk: *Henry, Duke of Cornwall*) av huset Tudor var den førstefødte sønnen til Henrik VIII av England og Katarina av Aragón. Han ble født 1. januar 1511, og stor var gleden i England over den nye tronarvingen, og til hans ære ble det skutt med kanoner fra Tower of London og gitt en rekke andre markeringer rundt omkring i landet. Den unge prinsen ble døpt 6. januar samme år, i Richmond Palace. Han døde imidlertid 22. februar, bare 52 dager gammel, angivelig av fordøyelsesbesvær.

## Referanser
Svartbrun rørsopp

**Svartbrun rørsopp** (*Imleria badia*) er en sopp i fløyelsrørsoppslekten (*Imleria*). Den ble først klassifisert som en steinsopp (*Boletus*), men i 1931 ble den plassert i fløyelsrørsoppfamilien (*Xerocomus*) av Édouard-Jean Gilbert. I 2014 ble den klassifisert som en egen slekt, *Imleria*, av Alfredo Vizzini. Siden det er en rørsopp har svartbrun rørsopp et mykt, svampaktig lag med rør under hatten. Rørene endrer farge til mørk blå mot svart ved hard berøring/trykk. 

## Kjennetegn
Svartbrun rørsopp er en middels stor rørsopp med en 5 til 12 cm stor hatt med filtet hud. Hatten er, som navnet indikerer, brun til svartbrun. Den blir gjerne klebrig i fuktig vær. Hatten er ofte halvkuleformet tidlig, men blir etter hvert hvelvet. Rørmunningen, altså den synlige delen på undersiden av hatten, er som oftest gul eller grønngul, men blir blågrønn under trykk. Rørene inne i hatten er også gule til grønngule.

Stilken er 5-10 cm høy og 1-2 cm tykk. Den er ofte jevn, men kan være tynnere nederst mot roten. Den er typsik rød eller rødbrun av farge. Kjøttet er mykt, hvitt eller blekgult. Kjøttet blir blått om man skjærer det opp.

Dersom svartbrun rørsopp har noen typiske forvekslingssopper, er det fløyelsrørsopp (*Xerocomus ferrugineus*) i ung alder, da begge har lodden hatt. Imidlertid er fargen blekere på svartbrun rørsopp. Ettersom begge er spiselige uten krav til behandling, er det av liten gastronomisk betydning hvilken sopp det er snakk om. Den kan også minne om orerørsopp (*Gyrodon lividius*), men denne er gulere og blekere enn svartbrun rørsopp. Orerørsopp er omtalt som spiselig av enkelte, men uspiselig av andre.

## Utbredelse
Svartbrun rørsopp finnes vanligvis under furu, men kan finnes i både løv- og barskog. Den finnes i Europa, Nord-Amerika og Asia. I Norge er den funnet særlig på kysten. Flest eksempler er observert rundt Oslofjorden, på kysten i Aust-Agder, ved Stavanger, i Hordaland og i Møre og Romsdal, samt flere i Trondheim. Den er sjelden nord for Trondheim, men den er observert i nærheten av Harstad. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Magne Oftedal

**Magne Oftedal** (født 10. mars 1921 i Sandnes, død 26. mai 1985 i Oslo) var en norsk professor i keltiske språk.

Etter examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger i 1940,tok han magistergrad i 1947 innen språkfaget og avhandlingen *Ordstruktur i Gjestalmålet*; Gjesdal i Rogaland er der Oftedal (slekt) er fra.  Året efter oppholdt han seg ved University of Wisconsin, før han frem til 1954 var universitetsstipendiat ved Universitetet i Oslo, mye stasjonert på Lewis (Hebridene), et arbeide som munnet ut i doktorgrad på avhandlingen *The Gaelic of Leurbost, Isle of Lewis * i 1956. Året etter etterfulgte han Carl Marstrander (1883–1965) som professor ved *Keltisk institutt.*

I 1958  ble han innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Han var i Norsk språknemnd 1956–65, leder for Norsk Forening for Språkvitenskap 1956–57, medlem av styret for Det Norske Teatret 1967–73 og i Kringkastingsrådet 1959–66.  I tiden 1969–74 var han redaktør for *Lochlann – A Review of Celtic Studies*, et tidsskrift.

## Familie
Han var av Oftedal (slekt), sønn av materialforvalter Sven S. Oftedal (1882–1956) og Dorthea Nygaard. Magne var gift med oversetteren Eli Oftedal (1921–).

## Referanser
Altrua

**Altrua** er en liten landsby, på den sør-østre kysten av Loch Lochy, langs veien A82, i nærheten av Letterfinlay ved Spean Bridge i det historiske fylket Inverness-shire i Skottland, i den skotske regionen Highland.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Highland Council (''Comhairle na Gaidhealtachd'')
* Highland council-området i Gazetteer for Scotland-nettsted
Engelske kongehus

**Engelske kongehus** er en oversikt over kongehus eller dynastier som har innehatt den engelske og senere den britiske kongetrone.

## Kongehus
* Huset Wessex, 871-1013, 1014-16, 1042-66
* Jellingdynastiet, 1013-14, 1016-42
* Normannere, 1066-1135
* Huset Blois, 1135-41
* Huset Anjou, 1154-1217
* Huset Plantagenet, 1216-1399
* Huset Lancaster, 1399-1461, 1470-1
* Huset York, 1461-70, 1471-85
* Huset Tudor, 1485-1603
* Huset Stuart, 1603-1714
* Huset Hannover, 1714-1901
* Huset Saxe-Coburg og Gotha, 1901-17
* Huset Windsor, 1917-nåtid

Knapt noen rekke av kongehus har gitt opphav til litterære suksesser som det engelske, fra Shakespeare, til Lord of the Rings og Game of Thrones.
Cypridina bradyi

***Cypridina bradyi*** er en art i slekten Cypridina. Arten har beholdt sitt opprinnelige navn. Cypridina er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karen Kvalevåg

**Karen Kvalevåg** (født 1966) er en norsk næringslivs- og idrettsleder som var generalsekretær i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité 2017-2021, da hun overtok etter at Inge Andersen måtte fratre sin stilling i mars 2017. 

Kvalevåg er utdannet statsautorisert revisor fra Norges handelshøyskole (NHH). Hun har blant annet vært daglig leder for Oslo Maraton, leder (CEO) for Løvenskiold Handel AS, Burger King Scandinavia og Umoe Restaurants og daglig leder i AMJ Capital. Fra 2017 er hun administrerende direktør i Revisorforeningen.
 
## Referanser
Storvatnet (Sortland)

**Storvatnet (Sortland)** er en 0,73 km² stor innsjø i Sortland kommune. Storvatnet ligger 152 moh på Hinnøya og er en del av Djupfjordvassdraget. Kraftverket Djupfjord I kraftverk utnytter et fall på 144 meter fra Storvatnet til havnivå i Djupfjorden. Før reguleringa var Storvatnet et ørretvatn, men etter reguleringen forsvant gytemulighetene for ørret. I stedet har røye overtatt vannet.

Storvatnet er oppdemmet og reguleres 19 meter mellom 152 og 133 moh. Opprinnelig konsesjon er fra 1951. Den ble revidert i 1955. 

## Kilder
*Om Storvatnet hos vann-nett.no
Lerkesopp

**Lerkesopp** (*Suillus grevillei*) er en sopp i kusoppfamilien (suillus).

## Kjennetegn
Lerkesopp er en middels stor rørsopp, og har dermed et mykt, svampaktig lag under hatten. Selve hatten er 5 til 12 cm stor hatt med fløyelslodden hud. Hatten er hvelvet, ofte med en kuppel. I fuktig vær kan den bli slimete eller klebrig, mens den gjerne er glinsende i tørt vær. Fargen er markant gul til rødbrun. Rørlaget, altså det svampaktige laget, var svovelgult, men blir rødbrunt om man trykker på den.

Stilken er 5-10 cm høy og 1-2 cm tykk. Den er ofte jevn, men kan være tynnere nederst mot roten. Den er typsik rød eller rødbrun av farge. Kjøttet er mykt og fargen varierer fra lysegul til gulbrun. Stilken har en gulaktig ring.

Dersom lerkesoppen har noen typiske forvekslingssopper, er det smørsopp (suillus luteus). Begge er spiselige, men smørsoppen regnes som bedre i smak. Ringen kan være hvit hos begge, men er ofte gul hos lerkesopp og brunaktig hos smørsopp. I tillegg finnes lerkesopp under lerketrær og smørsopp under furutrær.

## Utbredelse
Lerkesopp finnes bare under lerketrær, og derfor bare i barskog. Den er mest utbredt i Danmark, Sverige, Slovenia og Storbritannia, men også Tyskland, Norge, USA, Canada, Island, New Zealand og Japan har observerte arter. I Norge er den funnet særlig på kysten over hele landet, noen eksemplarer også innenlands. 

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Lille Ropelvvatnet

**Lille Ropelvvatnet** (nordsamisk: *Uhca Juranjávri*) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den har et areal på . Innsjøen har utløp mot nord via Ropelva til Bøkfjorden.

## Referanser
Ropelv

**Ropelv** (skoltesamisk: *Jurânjokk*, nordsamisk: *Juramgohppi*, kvensk: *Ruuppelva*) er ei bygd i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger på østsida av Bøkfjorden, ved munningen av Ropelva. Avstanden til Kirkenes er rundt 23 kilometer.

## Referanser
Duetre

**Duetre** (*Davidia involucrata*) er et løvfellende tre i sumptrefamilien.

Det blir opptil 20 m høyt. Unge trær har en kjegleformet krone, mens eldre har en kuppelformet krone med kransstilte greiner. Barken er avskallende. Knoppene er eggformede, glinsende røde og 1,5 cm lange. Bladene er bredt ovale, dypt hjerteformede, tilspissede, tannete, 8–15 cm lange og 7–12 cm brede. Bladstilken er 3,6–7 cm lang og grønn, eller mer sjeldent rød.

Blomstringen skjer samtidig med løvsprett. Blomstene sitter i endestilte, gule hoder, som er 2 cm i diameter og har en 7 cm lang stilk. Hodene er omgitt av to hvite støtteblad med ulik størrelse; det ene er 16 cm langt og det andre omtrent halvparten. Hodene blafrer selv i svak vind, og på avstand ser det ut som om treet er dekket av hvite duer, eller lommetørkler. Frukten er en steinfrukt som er pæreformet med ribber, grønn med purpur flekker, 3–4 cm lang og 1,5–2 cm bred. Fruktstilken er 10 cm lang og oppsvulmet nærmest frukten.

Duetreet er endemisk for Kina, der det vokser sør i landet i fjellskoger 1100–2600 moh. Det er to varieteter, som av og til regnes som egne arter:
* var. *involucrata* med tette, hvite hår på undersiden av bladene, utbredt i nordlige Guizhou, vestlige Hubei, vestlige Hunan, Sichuan og nordlige Yunnan
* var. *vilmoriniana* med glatt og lys, glinsende underside av bladene, utbredt i Guizhou, vestlige Hubei og Sichuan

Treslaget plantes i parker på grunn av den spektakulære blomstringen. Det er ikke særlig hardført, men blomstrer rikt blant annet i Bergen. Et eksemplar er plantet i Dronningparken vest for Slottet i Oslo.

Duetreet er den eneste arten i slekta *Davidia*. Mange botanikere anerkjenner ikke sumptrefamilien, og i tilfelle hører arten til kornellfamilien. Duetreet er ganske spesielt, og i flere eldre systemer ble det regnet til en egen familie, Davidiaceae. Slektsnavnet hedrer Armand David, en fransk misjonær som samlet inn kinesiske planter og dyr.

En utdødd art, *Davidia antiqua*, var vanlig i paleocen i Nord-Amerika, og slekta døde ikke ut i denne verdensdelen før tidligst i sen eocen. I Europa er det derimot aldri funnet fossiler av *Davidia*. Fossiler regnet til ulike *Davidia*-arter er kjent fra Kamtsjatka og Ussuriland i tidsrommet tidlig paleogen til miocen. På sentrale Honshu i Japan er det funnet frukt og blad fra pliocen som ikke lar seg skille fra den nålevende arten.

## Galleri

Davidia involucrata A.jpg|Vekstform
DavidiaInvolucrataBark.jpg|Stamme
Davidia-involucrata-var.-vilmoriniana-01-12-2009-081.jpg|Knopper
Davidia involucrata 004.jpg|Bladverk
Davidia involucrata 003.jpg|Blomsterstand
Davidiana involucrata Villa Jacoba fruit 04.jpg|Frukt


## Kilder
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Vera Lungu

**Vera Lungu** (født 9. september 1938) er en rumensk-født dikter som bor i Paris. 

Hun ble født i den serbiske delen av Banat, men familien flyttet da hun var ganske liten til Bocșa Montană, Caraș-Severin i Romania. Hennes far, som var rumener, var barneskolelærer og hennes mor, som var serbisk, var russisklærer. Da hun var 14 år gammel reiste hun til hovedstaden, București, for å gå på en teknisk veterinærskole.

I 1971 fikk hun tillatelse av rumenske myndigheter til å delta i en poesifestival i Belfast, Nord-Irland. Etter en del hendelser, der hun bl.a. ble meget syk i Paris og bodde i London en stund, reiste hun til Vest-Berlin, der hun hadde fått et stipend. Da stipendet tok slutt, ville hun fortsette å bo i utlandet en stund, men de rumenske myndighetene beordret henne hjem. Dermed bestemte hun seg for å hoppe av, og reiste til London, der hun gikk på en motedesignskole. Til slutt bosatte hun seg i Paris, der hun en stund ble hjulpet av den rumenske eksilforfatteren Ana Novac. Hun tok flere tilfeldige stillinger i begynnelsen (barnepike, butikkansatt), før hun ble ansatt som motetegner i Vogue.

Hun er også kunstmaler, med soloutstillinger i f.eks. Nederland og Key West, USA.

Hun er søster av filmregissøren Ioan Cărmăzan.

## Bøker
* *Poezii*, Editura pentru literatură forlaget, 1968

* *Moralizînd fără glorie*, Eminescu forlaget, București, 1970

* *Alexandros*, Cartea Românească forlaget, 1971, utgitt på engelsk på Agenda Editions, London, 1974, som *Alexandros, Selected Poems*, oversatt av Anne Beresford 

## Referanser

## Litteratur
* *Poetry Wales,* nr. 11, 1975, s. 120-121
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1928 – 10000 meter herrer

**10 000 meter [[hurtigløp på skøyter]]** var en øvelse under Vinter-OL 1928. Konkurransen ble avholdt tirsdag 14. februar 1928 i St. Moritz, Sveits. 

Ti løpere fra seks nasjoner deltok før konkurransen ble avbrutt under 5. par og deretter avlyst. 

## Rekorder
Dette var gjeldende verdens- og olympiske rekorder før Vinter-OL i 1928:

*(*)* Rekorden ble satt ved høy høyde (mer enn 1000 meter over havet) og på naturis.

## Resultater

**1. par**

**2. par**

**3. par**

**4. par**

**5. par**

Dette paret ble avbrutt etter 2000 meter på grunn av at isen smeltet.

## Stillingen etter fire par

## Kilder
*Official Olympic Report
*

## Eksterne lenker
*
Cypridinodes elongata

***Cypridinodes elongata*** er en art i slekten Cypridinodes som er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger *[[Catalogue of Life]]*: - og detaljene gis etter *WoRMS*-databasen.

* Rekke: krepsdyr (Crustacea) -  arter Brünnich, 1772
** **Klasse [[muslingkreps]] ([[Ostracoda]])** - 4 ordener,  arter Latreille, 1802
*** Familie Leguminocythereididae - 2 arter
**** *Slekt [[Leguminocythereis]]*
*** Orden Palaeocopida - 1 art
**** Familie Punciidae
***** *Slekt [[Puncia]]* N. de B. Hornibrook, 1949
*** **Underklasse [[Myodocopa]]**  Sars, 1866
**** Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
***** Underorden Myodocopina Sars, 1866
****** Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
******* Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
******** *Slekt [[Cypridinodes]]* Brady, 1902
********* *[[Cypridinodes acuminate]]* Skogsberg, 1920
********* *[[Cypridinodes asymmetrica]]* Mueller, 1906
********* *[[Cypridinodes bairdii]]* Brady, 1866
********* *[[Cypridinodes concentrica]]* Kornicker, 1979
********* *[[Cypridinodes dorsocurvata]]* Graf, 1931
********* *Cypridinodes elongata* Brady, 1866
********* *[[Cypridinodes favus]]* Brady, 1902
********* *[[Cypridinodes galatheae]]* Poulsen, 1962
********* *[[Cypridinodes inermis]]* Poulsen, 1962
********* *[[Cypridinodes kornickeri]]* Karanovic & Laperousaz, 2009
********* *[[Cypridinodes minuta]]* Poulsen, 1962
********* *[[Cypridinodes parallax]]* Kornicker in Kornicker & Thomassin, 1998
********* *[[Cypridinodes pix]]* Kornicker, 1996
********* *[[Cypridinodes plax]]*  Kornicker, 1991
********* *[[Cypridinodes relax]]*  Kornicker in Kornicker & Thomassin, 1998
********* *[[Cypridinodes reticulata]]*  Poulsen, 1962
********* *[[Cypridinodes rumex]]*  Kornicker, 1996
********* *[[Cypridinodes strophinx]]*  Kornicker in Kornicker & Thomassin, 1998
********* *[[Cypridinodes wyvillethomsoni]]* Brady, 1880

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Røykenvik stasjon

**Røykenvik stasjon** var endestasjon på Røykenvikbanen fra banen åpnet i 1900 til den ble nedlagt i 1957. Den 1. april 1932 ble imidlertid stasjonen nedgradert til stoppested i et forsøk på å kutte kostnader i en periode med dårlig lønnsomhet. Like etter ble det meste av persontrafikken på banen nedlagt. Helt nedlagt ble den i 1949. Etter det fortsatte banen som en ren godsbane.

Godstrafikken på Røykenvik var hovedsakelig stein fra Onsaker teglverk samt tømmer og trelast fra lokale sagbruk og høvlerier. Røykenvik ble også trafikkert av dampbåt som fraktet både folk og varer. Mens banen ble planlagt, var det ønske om å forlenge den til Odnes i Søndre Land, der det ble anlagt stasjon på Valdresbanen. Dette ble det ikke noe av. I stedet ble Røykenvik endestasjon på en kort sidebane. Ved åpningen hadde Røykenvik stasjon poståpneri, med stasjonsmesteren som poståpner. I 1918 ble imidlertid poståpneriet flyttet til hotellgården. 

## Bygningene ved stasjonen
Bygningene ved stasjon ble oppført i 1899–1900 og stod klare til banens åpning.

### Stasjonsbygning
Stasjonsbygningen ble tegnet av Paul Armin Due og oppført i pusset tegl. Den hentet inspirasjon fra forskjellige stilarter og skilte seg fra hans andre stasjonsbygninger. Fasaden mot toglinjen hadde en asymmetrisk plassert tverrgavl. Bygningen brant 12. april 1964. Selv om leiligheten i 2. etasje  fikk store skader, var bygningens eksteriør tilnærmet intakt. Likevel ble bygningen revet på vårparten året etter.

### Uthus
Uthuset («bryggerhuset») ble tegnet av Paul Due og ligner på mange slike hus langs Gjøvikbanen.

### Lokomotivstall
Lokomotivstallen er opprinnelig en Due-bygning, ifølge NSBs bygningsregistrering. Den ble etter 1940 (muligens rundt 1950) ombygget til arkivbygning og ser ut til å ha fått en ekstra etasje ved den anledning. Senere har den vært brukt som keramikkverksted, men fra 2015 huser den en restaurant.

### Godshus
Godshuset nede ved Randsfjorden huser i dag Café Oscar II.

### Vanntårn
Røykenvik stasjon hadde i sin tid også vanntårn. Det ble revet i 1949.

### Vedskjul
Ved siden av stasjonsbygningen har det dessuten stått et vedskjul.

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker

* Arkivnett Oppland  om Røykenvikbanen
Kolosjoki

:*«Kolosjoki» er også et tidligere navn på byen [[Nikel]].*
**Kolosjoki** (russisk: Колосйоки, også kalt *Bolsjaja Kolosjoki* – Большая Колосйоки) er ei elv i Murmansk oblast i Russland. Den er ei sideelv til Pasvikelva og munner ut i innsjøen Kuetsjarvi ved byen Nikel. Elva er 22 kilometer lang, og har et nedbørfelt på . De største sideelvene er Malaja Kolosjoki, som kommer inn fra nord 3,3 kilometer fra munningen, og Soukerjoki som kommer fra sørvest 18 kilometer fra Kolosjokis munning.

Forurensing og avløp fra smelteverk og kloakk fra Nikel har i mange tiår rent inn i elva og videre til Kuetsjarvi, Svanevatn og Pasvikelva. Siden 1990 er det på russisk side gjort flere tiltak for å stoppe forurensingen.

## Referanser
Huequenia

* Se Systematisk inndeling

***Huequenia*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Nokså små, avlange, lysbrune trebukker. Oversiden er fint hårete. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt. Dekkvingene er smale og jevnbrede, fint punkterte. Beina har klubbeformede baklår.

## Utbredelse
Artene lever i Chile.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Achrysonini Lacordaire, 1869
******** Slekten *Huequenia* Cerda, 1986
********* *[[Huequenia araucana]]* (Cerda, 1980)
********* *[[Huequenia livida]]* (Germain, 1898)

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
* 
*
Asmedia

* Se Systematisk inndeling

***Asmedia*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, slanke, blankt svarte trebukker, gjerne med gule tegninger på dekkvingene. Antennene er noe kraftige, litt kortere enn kroppen, den ytre halvdelen gul. Pronotum er rundet med en liten tann på hver side. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover, gjerne med et gult tverrbånd eller hele den bakre delen er gul. Beina er lange og nokså tynne.

## Levevis
Larvene utvikler seg i død ved.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Vest-Malaysia, Borneo og Sumatra).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Callichromatini Blanchard, 1845
******** Slekten *Asmedia* Pascoe, 1866
********* *[[Asmedia flavofasciata]]* Abang & Vives, 2004
********* *[[Asmedia mimetes]]* Pascoe, 1866
********* *[[Asmedia mimica]]* Podaný, 1968
********* *[[Asmedia nigricornis]]* Hayashi, 1994

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter 

## Eksterne lenker
* 
*
Samuel Nicolai Hansen

**Samuel Nicolai Hansen** (født 1810, død 1891) var en norsk verftseier og skipsreder fra Lillesand. 
Hansen etablerte skipsverft i Lillesand, hvor det i årene 1850-1890 ble bygget 20 skip. Verftet spesialiserte seg også på tjenester ovenfor havarerte skip.

Hansens forretninger omfattet også rederivirksomhet.

Hansen var barnløs og i 1882 overtok nevøen Johan Henrik Hansen (1857-1934) driften av forretningsvirksomheten, som etterhvert ble konsentrert rundt shipping. Rederivirksomheten ble avsluttet i 1923.

## S.N. Hansen gården
I 1836 oppførte Hansen en rederbolig i Lillesand, kjent som S.N. Hansen-gården. Huset er fredet.

## S.N Hansens park
Der verftet tidligere lå er det i dag laget en kommunal park med lekeplass og badestrand. Parken er oppkalt etter Hansen. På folkemunne kalles den "Bananparken".

## Arkiv
Arkivmateriale etter Samuel Nicolai Hansens forretningsdrift befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder bl.a. kopibøker, regnskapsbøker og dokumenter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oupyrrhidium

***Oupyrrhidium*** er slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, middels slanke, blodrøde trebukker. Antennene og beina er svarte, bakbeina nokså lange med klubbeformede lår.
Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er rundet uten tenner på sidene, litt bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede.

## Levevis
Larvene utvikler seg under barken på døde stammer av løvtrær.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Kina.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae  – 145 arter i Europa
******* Stammen Callidiini 
******** Slekten *Oupyrrhidium* Pic, 1900
********* *[[Oupyrrhidium chinense]]* Li, 1992
********* *[[Oupyrrhidium cinnaberinum]]* (Blessig, 1872)

## Kilder
* Artsliste med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
*
Kuetsjarvi

**Kuetsjarvi** (finsk: *Kuotsjärvi*, russisk: Куэтсъярви) er en innsjø i Murmansk oblast i Russland. Den er en del av Pasvikvassdraget og ligger på samme nivå som Svanevatn i vest, som den er forbundet med gjennom et én kilometer langt og 200 meter bredt sund. Innsjøen er rundt 16 kilometer lang og mellom 0,5 og 1,5 kilometer bred. Den har et areal på .

Ved østbredden av sjøen ligger byen Nikel. Avløp fra smelteverk og kloakk fra byen har i mange tiår rent inn i Kuetsjarvi via elva Kolosjoki og sterkt påvirket vannkvaliteten i innsjøen. Forurensingen påvirker også Svanevatn og Pasvikelva nedstrøms fra innsjøen. Siden 1990 er det på russisk side gjort flere tiltak for å stoppe forurensingen.

## Referanser
Stenodryas

* Se Systematisk inndeling

***Stenodryas*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, spinkle, lyst brunlige trebukker.  Antennene er tynne og vanligvis litt lengre enn kroppen. Pronotum er avrundet firkantet til tønneformet, noe lengre enn bredt, dekkvingene nesten jevnbrede.

## Utbredelse
Slekten er utbredt fra India i vest til Borneo og Sumatra i øst.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Callidiopini Lacordaire, 1869
******** Slekten ***Stenodryas*** Bates, 1873
********* *[[Stenodryas albovittata]]* Holzschuh, 2010
********* *[[Stenodryas apicalis]]* (Gahan, 1893)
********* *[[Stenodryas atripes]]* (Pic, 1935)
********* *[[Stenodryas bicoloripes]]* (Pic, 1922)
********* *[[Stenodryas clavigera]]* Bates, 1873
********* *[[Stenodryas consentanea]]* Holzschuh, 2019
********* *[[Stenodryas cylindricollis]]* Gressitt, 1951
********* *[[Stenodryas fascipennis]]* Holzschuh, 1984
********* *[[Stenodryas filipinus]]* Vives, 2009
********* *[[Stenodryas fuscomaculatus]]* Hayashi, 1977
********* *[[Stenodryas glabricollis]]* Holzschuh, 1991
********* *[[Stenodryas inapicalis]]* (Pic, 1922)
********* *[[Stenodryas leucophora]]* Holzschuh, 2010
********* *[[Stenodryas modestus]]* (Gahan, 1906)
********* *[[Stenodryas nigromaculatus]]* (Gardner, 1942)
********* *[[Stenodryas niveofasciata]]* Gouverneur, 2016
********* *[[Stenodryas pallidata]]* Holzschuh, 2006
********* *[[Stenodryas puberula]]* Holzschuh, 2016
********* *[[Stenodryas punctatella]]* Holzschuh, 1999
********* *[[Stenodryas rufus]]* (Pic, 1946)
********* *[[Stenodryas rugosula]]* Holzschuh, 2003
********* *[[Stenodryas suavis]]* Holzschuh, 1998
********* *[[Stenodryas torridus]]* Holzschuh, 2011
********* *[[Stenodryas unicolor]]* Hüdepohl, 1994
********* *[[Stenodryas ventralis]]* (Gahan, 1906)

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter 

## Eksterne lenker
* 
*
Dissaporus

* Se Systematisk inndeling

***Dissaporus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, slanke, brunlige trebukker, dekkvingene med lyse tegninger. Antennene er noe kortere enn kroppen, litt sagtakkede. Pronotum er tydelig smalere enn dekkvingene, lengre enn bredt med rundede sider. Dekkvingene er omtrent parallellsidige med rettvinklede "skuldre". Beina er forholdsvis korte.

## Levevis
Larvene utvikler seg i død ved av mange slags løvtrær. De voksne billene er aktive om våren og forsommeren.

## Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i tropisk Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Cerambycini Latreille, 1804
******** Slekten *Dissaporus* Aurivillius, 1907
********* *[[Dissaporus cachani]]* (Lepesme & Breuning, 1958)
********* *[[Dissaporus cylindricus]]* (Fåhraeus, 1872)
********* *[[Dissaporus juheli]]* Adlbauer, 2006
********* *[[Dissaporus malaisei]]* Corinta-Ferreira, 1954
********* *[[Dissaporus mythicus]]* (Gyllenhal, 1817)

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata, europeiske, afrikanske og asiatiske arter 

## Eksterne lenker
* Bildegalleri 
* 
*
Odnes stasjon

**Odnes stasjon** var en jernbanestasjon på den nedlagte Valdresbanen i Søndre Land kommune i Innlandet fylke. Den lå ved Valdresbanens laveste punkt, like inntil Land sag og høvleri.

Stasjonen åpnet i 1902 da banen ble ført frem til Dokka. Helt i begynnelsen ble navnet skrevet *Odnæs*. Stasjonen ble nedgradert til stoppested og så holdeplass i 1968. Etter banens nedleggelse hadde Odnes status som sidespor. På 2010-tallet er det lagt veidekke over skinnegangen flere steder mellom Eina og Dokka, så noen faktisk togkjøring ved stasjonen er neppe mulig.

Odnes var fra gammelt av et regionalt kommunikasjonssentrum med dampskipsanløp og knutepunkt på en gammel postrute. Før Valdresbanen ble vedtatt lagt vestover fra Eina, ble det også vurdert å føre traseen til Odnes via Røykenvik og nordover langs Randsfjordens østre bredd, men slik ble det ikke. Tidlig i banens historie var det en viss trafikk knyttet til hotellene på Odnes, men for øvrig hadde mye av virksomheten ved stasjonen å gjøre med Land sag og høvleri, som drev videre også etter at banen ble nedlagt. Ellers har Dokka overtatt rollen som regionalt sentrum.

Odnes fikk stasjonsbygning til åpningen i 1902. Den ble utvidet ca. 1940 ved Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Bygningen brant ned i 2001. Det kan være vanskelig å identifisere stasjonens beliggenhet i dag.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
Malaja Kolosjoki

**Malaja Kolosjoki** (russisk: Малая Колосйоки) er ei elv i Murmansk oblast i Russland. Den er ei sideelv til Kolosjoki, som den munner ut i ved byen Nikel. Elva renner parallelt med, og rundt 2–3 kilometer nord for hovedelva over mesteparten av sitt løp. Malaja Kolosjoki er 16 kilometer lang, og har et nedbørfelt på .

## Referanser
Bjørnerud stasjon

**Bjørnerud stasjon** var en jernbanestasjon på den nedlagte Valdresbanen i Søndre Land kommune i Innlandet fylke. Den lå mellom Hov og Fluberg.

Bjørnerud stoppested åpnet i 1902 da banen ble ført frem til Dokka. Før 1905 ble navnet skrevet *Bjørnrud*. I 1949 ble statusen oppgradert til stasjon. Så ble den nedgradert til stoppested og deretter holdeplass i løpet av 1959. Driften på banen ble nedlagt fra nyttår 1989.

Bjørnerud fikk stasjonsbygning til åpningen i 1902. Den er revet. Ved Bjørnerud gikk et sidespor til Bjørnerud Sag.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
Metavargula quintuplex

***Metavargula quintuplex*** er en art av slekten Metavargula som er en av tretten slekter i familien Cypridinidae. Den igjen er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger *[[Catalogue of Life]]*: - og detaljene gis etter *WoRMS*-databasen.

* Rekke: krepsdyr (Crustacea) -  arter Brünnich, 1772
** **Klasse [[muslingkreps]] ([[Ostracoda]])** - 4 ordener,  arter Latreille, 1802
*** Familie Leguminocythereididae - 2 arter
**** *Slekt [[Leguminocythereis]]*
*** Orden Palaeocopida - 1 art
**** Familie Punciidae
***** *Slekt [[Puncia]]* N. de B. Hornibrook, 1949
*** **Underklasse [[Myodocopa]]**  Sars, 1866
**** Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
***** Underorden Myodocopina Sars, 1866
****** Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
******* Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
******** *Slekt [[Metavargula]]* Kornicker, 1970
********* *[[Metavargula adinothrix]]* Kornicker, 1975
********* *[[Metavargula ampla]]* Kornicker, 1970
********* *[[Metavargula apex]]* Kornicker in Kornicker & Poore, 1996
********* *[[Metavargula bilix]]* Kornicker, 1989
********* *[[Metavargula bradfordae]]* Kornicker, 1979
********* *[[Metavargula calix]]* Kornicker in Kornicker & Poore, 1996
********* *[[Metavargula currax]]* Kornicker in Kornicker & Poore, 1996
********* *[[Metavargula hex]]* Kornicker, 1989
********* *[[Metavargula iota]]* Kornicker, 1975
********* *[[Metavargula mazeri]]* Kornicker, 1979
********* *[[Metavargula nobilis]]* Cleve, 1905
********* *[[Metavargula optilus]]* Kornicker, 1968
********* *[[Metavargula procax]]* Kornicker in Kornicker & Poore, 1996
********* *Metavargula quintuplex* Kornicker, 1989
********* *[[Metavargula spadix]]* Kornicker in Kornicker & Poore, 1996

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Phoenix–Mesa Gateway lufthavn

**Phoenix–Mesa Gateway lufthavn**  (IATA: AZA, ICAO: KIWA, FAA: IWA) er en lufthavn i delstaten Arizona i USA, 32 km sørøst for Phoenix. Lufthavnen avlaster Phoenix Sky Harbor internasjonale lufthavn som er den største lufthavnen i området.    Lavprisflyselskapet Allegiant Air dominerer den stadig økende flytrafikken fra Phonix-Mesa Gateway lufthavn, med flyruter til en rekke innenriks destinasjoner i USA og WestJet har ruter til Canada.

Lufthavnen var tidligere kjent under navnet  *Williams Air Force Base* (1941 - 1993) mens den var militær, senere som  *Williams Gateway Airport* (1994 - 2008).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lufthavnens hjemmesider
Orust og Tjørns fogderi

**Orust og Tjørns fogderi** *(Tiørn og Oroust Fogedi)* var et fogderi i det historiske norske landskapet Båhuslen, beliggende syd for Indlands fogderi og nord for Hisingens fogderi.

Det ble etter avståelsen av Båhuslen til Sverige ved freden i Roskilde i 1658 gitt navn *Orust och Tjörns fögderi*.

## Skrivemåte
Øyen Orust ble i historisk tid skrevet på ulike vis, herigjennom *Oroust*, *Ordust* og flere varianter av dette.

## Prestegjeld og sogn
Orust og Tjørns fogderi omfattet omkring år 1600 følgende prestegjeld og sogn:
* Mykleby
** Mykleby Hovedsougen
** Langeland Annex
** Torp Annex
* Tegneby
** Tegneby Hovedsougen
** Stala Annex
** Røre Annex
** Moland Annex
* StenKircke
** StenKircke Kircke
** Valla Kircke
** Kløvedal Kircke

## Se også
* Vikens fogderi
* Nordvikens fogderi
* Søndervikens fogderi
* Indlands fogderi
* Hisingens fogderi

## Eksterne lenker
* Orusts och Tjörns fögderi
Sprint-VM på skøyter 2017

**Sprint-VM på skøyter 2017** ble arrangert i Olympic Oval i Calgary i Alberta i Canada fra 25. til 26. februar 2017.

## Medaljevinnere

## Funksjonærer
* Overdommere var Erik Øsmundset, Norge for kvinnene og Ivan Djakov, Russland for mennene.
* Startere var Bruce Lanser, USA for kvinnene, og Ole Hermann Sørli, Norge for mennene.

## Referanser
VM i curling for kvinner 2017

**VM i curling for kvinner 2017** ble arrangert i Beijing i Kina fra 18. til 26. mars 2017. Canada vant mesterskapet ubeseieret foran Russland og Skottland.

Norge deltok ikke i A-VM.

## Referanser