open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Båteviktunnelen

**Båteviktunnelen** er en tunnel på fylkesvei 57 i Sunnfjord kommune i Vestland fylke. Den er 67 meter lang og ble åpnet i 1947.

## Se også
*Veitunneler i Norge
*Liste over veitunneler i Norge

## Referanser
Heggeviktunnelen

**Heggeviktunnelen** er en tunnel på fylkesvei 57 i Fjaler kommune i Vestland fylke. Den er 178 meter lang og ble åpnet i 2000. Tunnelen erstattet veien rundt Heggevikhammaren.

## Se også
*Veitunneler i Norge
Once Again (album)

__NOTOC__
***Once Again*** er den andre studioutgivelsen til den engelske progrock-gruppa Barclay James Harvest og ble gitt ut i begynnelsen av februar 1971. Utgivelsen er regnet for å være bandets sterkeste, og innehar episke låter som «Song for Dying», «She Said» og «Mocking Bird», hvor den sistnevnte er bandets mest kjente låt uansett utgivelse. Once Again ble i likhet med debutalbumet spilt inn med full orkestrering.

På låta «Galadriel» brukte John Lees Epiphone Casino-gitaren til John Lennon, en hendelse som ble gjenfortalt på BJHs utgivelse *Welcome to the Show* i 1990, med deres låt «John Lennon's Guitar». I et intervju med nettstedet Songfacts sa Keith Damone, forfatteren av Barclay James Harvests biografi, at John Lees skrev «Mocking Bird» i 1968 da han bodde hos sine svigerforeldre. Han sa også at sangen er basert på en musikalsk frase fra låta «Pools of Blue», som Lees skrev i samme periode.

I Q og Mojos spesialutgave «Pink Floyd & The Story of Prog Rock» i 2005 kom utgivelsen på en 39.-plass av totalt 40 i deres liste kalt «40 Cosmic Rock Albums».

## Sporliste
#«She Said» (8.21)(Les Holroyd)
#«Happy Old World» (4.40)(Woolly Wolstenholme)
#«Song for Dying» (5.02)(John Lees)
#«Galadriel» (3.14)(John Lees)
#«Mocking Bird» (6.39)(John Lees)
#«Vanessa Simmons» (3.45)(John Lees)
#«Ball and Chain» (4.49)(Woolly Wolstenholme)
#«Lady Loves» (4.07)(John Lees)
----
* *Den remastrede bonusutgaven fra [[Harvest]] i 2002 inkluderer også fem «nye» spor. Spor tre, fire og fem har såkalt kvadrofonisk lyd:*
#«Introduction – White Sails (A Seascape)» (1.43)
#«Too Much On Your Plate» (5.28)
#«Happy Old World» (4.40)
#«Vanessa Simmons» (3.46)
#«Ball and Chain» (4.48)

## Personell
* John Lees – Vokaler, gitarer, blokkfløyte
* Les Holroyd – Vokaler, bassgitar, gitar, keyboards
* Woolly Wolstenholme – Vokaler, mellotron, keyboards
* Mel Pritchard – Trommer, perkusjon

### Annet personell
* Alan Parsons – Munnharpe på «Lady Loves»
* Gavin Wright – Orkesterleder
* Robert Godfrey – Dirigent
* Norman Smith – Produsent
* Peter Bown – Lydtekniker

## Utgivelsesdetaljer
* 1971, Storbritannia, Harvest SHVL 788, LP
* 1973, Storbritannia, Harvest Q4SHVL 788, LP (kvadrofonisk lyd)
* 2002, Storbritannia, EMI 538 406 2, CD (Remastered)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bjharvest.co.uk – Informasjon om utgivelsen
Pappa!

***Pappa!*** er en norsk bildebok for barn skrevet og illustrert av Svein Nyhus. Boka kom ut på Gyldendal Tiden første gang høsten 1998. Boka handler om den lille gutten Tommy som skal sove, men lengter etter og fantaserer om den fantastiske faren sin. Illustrasjonene i boka er tegnet med blyant og viskelær og fargelagt med vannfarger.

*Pappa!* er tegnerens tredje barnebok med egen tekst. Boka fikk kulturdepartementets bildebokpris og gull i klassen «bildebøker» i Årets vakreste bøker for bøker utgitt i 1998. Den er oversatt til gresk (2002), fransk (2005), italiensk (2007) og polsk (2008).

## Eksterne lenker
* Nasjonalbibliotekets overbelyste faksimilekopi av ''Pappa!''
* Svein Nyhus' egne blogginnlegg om ''Pappa!''
* Forskning om barns møte med boka
Barclay James Harvest (album)

__NOTOC__
***Barclay James Harvest*** er debutalbumet til den engelske progrock-gruppa Barclay James Harvest, gitt ut i begynnelsen av juni 1970. Utgivelsen fikk gode kritikker av musikkjournalister, men fikk likevel moderate salgstall.

Utgivelsen ble produsert av den markante musikkprodusenten Norman Smith, som har arbeidet med blant andre The Beatles og Pink Floyd. Alle låtene ble kreditert Barclay James Harvest på den opprinnelige LP-en, men de faktiske låtskriverne er ført opp i sporlisten under.

## Sporliste
#«Taking Some Time On» (5.31)(John Lees)
#«Mother Dear» (3.20)(John Lees)
#«The Sun Will Never Shine» (5.07)(Woolly Wolstenholme)
#«When the World Was Woken» (5.50)(Les Holroyd)
#«Good Love Child» (5.10)(John Lees)
#«The Iron Maiden» (2.43)(Woolly Wolstenholme)
#«Dark Now My Sky» (12.01)(John Lees)
----
* *Den remastrede bonusutgaven fra [[Harvest]] i 2002 inkluderer også 13 «nye» spor. Spor tre til og med spor nummer ni er liveinnspillinger fra BBC Session i 1968:*

#«Early Morning» (2.34)
#«Mister Sunshine» (2.54)
#«So Tomorrow» (3.28)
#«Eden Unobtainable» (3.10)
#«Night» (3.20)
#«Pools of Blue» (3.29)
#«Need You Oh So Bad» (1.18)
#«Small Time Town» (2.12)
#«Dark Now My Sky» (3.43)
#«I Can't Go on Without You» (2.13)
#«Eden Unobtainable» (3.04)
#«Poor Wages» (2.34)
#«Brother Thrush» (3.06)

## Personell
* John Lees – Vokaler, gitarer, blokkfløyte
* Les Holroyd – Vokaler, bassgitar, gitar, cello
* Woolly Wolstenholme – Vokaler, mellotron, keyboards, gitar, munnspill
* Mel Pritchard – Trommer, perkusjon

### Annet personell
* Jim Litherland – Perkusjon på «Taking Some Time On»
* Gavin Wright – Orkesterleder
* Robert Godfrey – Dirigent
* Norman Smith – Produsent
* Phil McDonald – Lydtekniker

## Utgivelsesdetaljer
* 1970, Storbritannia, Harvest 1C 064-04 372, LP
* 2002, Storbritannia, EMI 538 405 2, CD (Remastered)

## Eksterne lenker
* 
* Bjharvest.co.uk – Informasjon om utgivelsen
George McCarthy

**George McCarthy** er en embetsmann og revisor, var sentralbanksjef (styreformann) for Caymanøyenes sentralbank fra 1997 til 2003 og fra 2009 til 2015.

Han er gift og har to døtre.

## Yrkeskarriere
Han begynte som embetsmann i Caymanøyene i 1974, i avdelingen for internrevisjon. I 1985 ble han forfremmet til viseøkonomisekretær (*Deputy Financial Secretary*). Etter dette tok han eksamen som Certified Public Accountant (CPA), tilsvarende statsautorisert revisor, og tok deretter to års permisjon, for å jobbe for Ernst & Young før han igjen returnerte til Caymanøyenes regjering. 

McCarthy har 35 års erfaring fra embetsverket i Caymanøyenes regjering. Blant annet var han *Financial Secretary* fra 1992 til 2004, og *Chief Secretary* fra 2004 til 2009. Som Chief Secretary hadde han ansvar for innenriks og utenrikssaker, herunder statsforvaltningen, lovgivende myndigheter, immigrasjonsmyndighetene og politiet. 

Da Caymanøyenes sentralbank ble etablert, 1. januar 1997, var McCarthy sentralbankens første styreformann. Han hadde denne stillingen fram til sentralbanken operativt var løsrevet fra regjeringen, i 2003. Da han ble sentralbanksjef i 2009 var dette dermed hans andre periode. Han ble utnevnt 21. juli 2009, og overtok da etter Carlyle McLaughlin. 

Han ble utnevnt til fredsdommer i 1992, og Offiser av Order of the British Empire i 1994. 

I juli 2015, da hans termin utløp, ble han erstattet av Grant Stein. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* CIMA - ''Mr. George McCarthy, OBE, JP'' (arkivert)
Ernst Waldschmidt

**Ernst Waldschmidt** (født 15. juli 1897 i Lünen, død 25. februar 1985 i Göttingen) var en tysk orientalist og indolog, og elev av den tyske indologen Emil Sieg.

Waldschmidt underviste ved Humboldt-Universität zu Berlin og begynte sin lærergjerning i Georg-August-Universität Göttingen i 1936. I mai 1937 meldte han seg inn i Nazi-partiet og i 1939 ble han medlem av Nationalsozialistischer Deutscher Dozentenbund.

Waldschmidt var spesialist i indisk filosofi og indisk og sentralasiatisk arkeologi. Han grunnla også Stiftung Ernst Waldschmidt.

## Publikasjoner
* Buddhistische Kunst in Indien, 1932 
* Die buddhistische Spätantike in Mittelasien (7. bind), 1933 
* Gandhara, Kutscha, Turfan, 1925 
* Die Überlieferung vom Lebensende des Buddha, 2 bind, 1944-1948

## Referanser


## Eksterne lenker
* bilder av Waldschmidt
* omtale ved universitetet i Göttingen
Friedrich Weller

**Friedrich Weller** (født 22. juli 1889 i Markneukirchen, død 19. november 1980) var en tysk filolog, sanskrit-forsker og lærd innenfor buddhisme.

Fra 1938 til 1958 var Weller professor i sanskrit og også leder av det indiske institutt ved Universität Leipzig. Weller publiserte mange studier av indisk og sentralasiatisk historie og kultur, deriblant tibetanske studier, og ga mange viktige bidrag til studiene av indiske, tibetanske, kinesiske, mongolske og sogdiske tekster som er viktige for forståelsen av buddhismen. Han utga og oversatte mange buddhistiske tekster, deriblant den tibetanske teksten av *Buddhacarita* av Ashvaghosa, de tibetanske og mongolske utgavene av *Brahmajala sutra*, *Kasyapaparivarta* og en rekke andre. I 1955 ble han tildelt DDRs nasjonalpris.

## Arbeider (utdrag)
* *Versuch einer Kritik der Kathopanisad*. Berlin, 1953.
* *Die Fragmente der Jatakamala* in der Turfan Sammlung der Berliner Akademie. Berlin, 1955.
* *Die Legende von Sunahsepa im Aitareyabrahmana und Sankhayanasrautasutra*. Berlin, 1956.
* *Zum Kasyapaparivarta*, utgave 2. Berlin, 1965

## Referanser
1. divisjon fotball for menn 1996

**1. divisjon fotball for menn 1996** var det nest øverste nivået i norsk fotball. Ligaen bestod av 24 lag fordelt på 2 avdelinger. Dette var siste året divisjonen bestod av to avdelinger.

## Opp- og nedrykk
Begge avdelingsvinnerne rykket opp til Eliteserien 1997, mens nummer to i hver avdeling spilte kvalifisering mot hverandre om opprykk. På grunn av sammenslåingen fra to til én avdeling var det seks lag fra hver avdeling som rykket ned til 2. divisjon 1997, mens de to 6.-plassene spilte kvalifisering mot de seks avdelingsvinnerne fra 2. divisjon 1996 om å beholde plassen.

Direkte opprykk:  og 

Kvalifisering til Eliteserien:  rykket opp etter kvalifiseringskamper mot 

Kvalifisering til 1. divisjon 1997:  og  beholdt begge plassen gjennom kvalifisering

Direkte nedrykk: , , , , , , , , , ,  og 

## Avdeling 1

## Avdeling 2

## Kvalifisering
### [[Kvalifisering til Eliteserien i fotball|Kvalifisering]] til [[Tippeligaen 1997|Eliteserien 1997]]

*  -  4-1
*  -  0-1 (sammenlagt 1-5)

### Kvalifisering til [[1. divisjon fotball for herrer 1997|1. divisjon 1997]]
Lagene på 6.-plass i de to avdelingene,  og , spilte kvalifisering mot de seks avdelingsvinnerne fra 2. divisjon: , , , ,  (2.-plass i avdeling 5, fikk spille kvalik da  ikke kunne rykke opp) og .

* ***' -  8–1 sammenlagt
* ***' -  4–1 sammenlagt
* ***' -  6–4 sammenlagt
* ***' -  3–2 sammenlagt

## Se også
* Kvalifisering til Eliteserien i fotball


## Eksterne lenker
* Norges Fotballforbund - 1. divisjon menn Avdeling 1 1996
* Norges Fotballforbund - 1. divisjon menn Avdeling 2 1996
Krzysztof Urbanski

**Krzysztof Urbanski** (født 1982) er en polsk dirigent. Han gikk ut fra Fryderyk Chopin musikkonservatorium i 2007. I perioden 2007-2009 var han assisterende dirigent ved Filharmonia Narodowa.

Urbanski var sjefsdirigent for Trondheim Symfoniorkester i tiden 2010 - 2017 og ble i 2017 utnevnt til orkestrets æres-gjestedirigent, siden 2011 har han vært kunstnerisk leder for Indianapolis Symphony Orchestra.

Hans engasjementer har inkludert konserter med NDR Sinfonieorchester Hamburg/Elbphilarmonie hvor han er 1. gjestedirigent siden 2016, SWR Sinfonieorchester Stuttgart, Philharmonia Orchestra, Frankfurt Radio Symphony, MDR Sinfonieorchester Leipzig, Bamberger Symphoniker, Deutsches Symphonie-Orchester Berlin, Berlin Philharmoniker, New York Symphony Orchestra, Tokyo Symphony, Osaka Philarmonic, Royal Philharmonic Stockholm, Oslo Filharmoniske Orkester, Finlands Radio Symphonorkester, Nederland Radio Philharmonic, WDR Sinfonieorchester Köln og Göteborg Symfoniorkester. 

I juni 2015 mottok Urbański den prestisjetunge Leonard Bernstein-prisen under Schleswig-Holstein Musikfestival. Det er første gang en dirigent har mottatt denne denne prisen.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Urbanski – biografi
DEFA (bedrift)

**DEFA**, opprinnelig D. Eidsvig fabrikker, ble grunnlagt i Sandvika utenfor Oslo i 1946 av Didrik Eidsvig, bestefar til dagens eier av DEFA, som heter det samme.

Det hele startet med produksjon av leketøy, som for eksempel dukker og modellfly og -biler til det norske markedet. Etter få år gikk produksjonen over i lysarmaturer, elektriske brytere, koblingsbokser og stikkontakter i aluminium. I løpet av 1950-tallet ble DEFA den første norske underleverandøren til den svenske bilindustrien.

I 1960 introduserte DEFA sin første motorvarmer. Det startet med en universalvarmer som passet til de fleste biler. Senere i denne perioden startet bedriften produksjon av blokkvarmere spesielt tilpasset hver enkelt motortype, og den første elektriske kupévarmeren ble introdusert i løpet av 1960-tallet. På denne tiden startet DEFA også produksjonen av servantholdere i aluminium.

På slutten av 1960-tallet flyttet DEFA deler av sin produksjon til Nesbyen i Hallingdal, før all produksjonen ble flyttet dit rundt 1970. Originaldeler til for eksempel Volvo, Scania og SAAB ble en anselig del av produksjonskapasiteten innen presstøping av aluminium.

På slutten av 1970-tallet introduserte DEFA sitt Plugin System for bilvarme. Et minikontaktsystem forenklet sammenkopling av motor- og kupévarmere vesentlig. Først på 1980-tallet introduserte DEFA et komplett bilvarmesystem som bestod av motorvarmer, kupévarmer, den første elektroniske batteriladeren for montering i motorrommet og et 12 V startur for montering innvendig i bilens kupé. Starturet var temperaturstyrt, slik at utetemperaturen styrte den nødvendige innkoblingstiden for bilvarmesystemet.

På 1980-tallet startet DEFA også å produsere sitt første alarmsystem for biler, og etablerte en utviklingsavdeling for elektronikkprodukter på Kongsberg. DEFA Protect vandalsikker belysning ble også introdusert samme periode.

I løpet av 1990-tallet ble bilalarm-systemet videreutviklet med blant annet Canbus-alarmer og den første MC-alarmen. Basert på utviklingen av produktene ble DEFA delt opp i tre separate divisjoner, Automotive Division, Electronic Division og Lighting Division.

Ved årtusenskiftet introduserte Lighting Division elektriske uttak for parkeringsplasser, marinaer og campingplasser, og Electronics Division introduserte DEFA BoatSecurity.

I 2005 etablerte DEFA en produksjonsenhet i Kina under navnet DEFA Technology Wuxi.

## Eksterne lenker
*
Hoppuka 2010/11

**[[Hoppuka]] 2010/11** inngikk i verdenscupen i skihopping og var den 59. utgaven av hoppuka. Hoppuka startet i Oberstdorf den 29. desember 2010 og ble avsluttet den 6. januar 2011 i Bischofshofen. Thomas Morgenstern vant sammenalgt foran Simon Ammann og Tom Hilde.

## Sammenlagt

## [[Oberstdorf]]
* Dato: 29. desember 2010
* Land: 
* Bakke: Schattenbergbakken
* Bakkerekord: 143,5 m ( Sigurd Pettersen i 2003)

## [[Garmisch-Partenkirchen]]
* Dato: 1. januar 2011
* Land: 
* Bakke: Olympiabakken
* Bakkerekord: 143,5 m ( Simon Ammann i 2010)

## [[Innsbruck]]
* Dato: 3. januar 2011
* Land: 
* Bakke: Bergiselbakken
* Bakkerekord: 134,5 m ( Sven Hannawald i 2002)

## [[Bischofshofen]]
* Dato: 6. januar 2011
* Land:  
* Bakke: Paul Außerleitner-bakken
* Bakkerekord: 143 m ( Daiki Itō i 2005)

## Det norske laget
Svenkerud

**Svenkerud** er et lite sted i Nesbyen i Hallingdal på vestsida av Hallingdalselva, like ved kommunegrensa mot Gol. Svenkerud stoppested på Bergensbanen lå her.
Brattebakktunnelen

**Brattebakktunnelen** er en tunnel på fylkesvei 91 i Høyanger kommune i Vestland fylke. Den er 140 meter lang og ble åpnet i 1955.

## Se også
*Veitunneler i Norge
*Liste over veitunneler i Norge

## Referanser
Statsateisme

**Statsateisme** viser til at et lands styre undertrykker religionsutøvelse eller offisielt «fremmer ateisme». 

Statsateisme gjelder i første rekke kommunistiske land. I dag er det Nord-Korea som er den mest ytterliggående statsateistiske staten i verden, men også land som Folkerepublikken Kina, Taiwan, Laos og Vietnam har en viss statsateisme. Blant land som tidligere har hatt statsateisme, finner vi Den første franske republikk, Sovjetunionen, Kambodsja under Røde Khmers diktatur, Mexico under Plutarco Elías Calles, Albania under Enver Hoxha og flere.
Jafar Panahi

**Jafar Panahi** (født 1960) er en iransk filmregissør som er internasjonalt anerkjent. I 2000 vant han Gulløven for filmen *[[Sirkelen]]*, og i 2006 vant han juryprisen under Berlinalen med filmen *[[Offside (film)|Offside]]*. Panahi er arrestert av iranske myndigheter, og ble 20. desember 2010 dømt til seks års fengsel. Samtidig fikk han forbud mot å regissere filmer eller skrive manus de neste 20 årene. Panahi støttet opposisjonen under og etter det kontroversielle valget i Iran i 2009.

Panahi ble tildelt Sakharovprisen for 2012. Ved Filmfestivalen i Berlin 2015 ble han tildelt festivalens hovedpris Gullbjørnen for filmen *Taxi Teheran* (iransk tittel: تاکسی); jurylederen beskrev filmen som «et kjærlighetsbrev til filmkunsten».

Om filmen *Ingen bjørner*, som hadde premiere i 2022, skrev Aftenpostens filmanmelder at den var «årets mest fascinerende og urovekkende film». Iranske myndigheter pågrep Panahi på nytt i juli 2022 da han hadde protestert offentlig mot at to andre filmskapere hadde blitt satt i fengsel etter å ha fremsatt regimekritikk. Panahi ble løslatt i februar 2023, to dager etter at han gikk til sultestreik i fengselet, men hans kone opplyste da at myndighetene samtidig hadde erklært at han ikke var ferdig med fengselssoningen. I desember 2025 dømte en iransk domstol ham in absentia til ett års fengsel og to års reiseforbud for propagandavirksomhet mot Iran; han var på reise i USA da rettssaken gikk.

I 2025 ble han tildelt gullpalmen ved filmfestivalen i Cannes for *[[Bare et uhell]]*. Han har dermed blitt tildelt førsteprisen i de tre ledende filmfestivalene i Europa for tre filmer.

*Bare et uhell* kom på kino i Norge 20. februar 2026. NRKs anmelder Birger Vestmo skriver at filmen er et svarthumoristisk thrillerdrama som fordømmer regimet effektivt og som er skarp og underfundig. Noen av skuespillerne er amatører. Filmen omhandler en tidligere politisk fange som ved en tilfeldighet på et bilverksted møter det han tror var hans sadistisk fangevokter. Filmen tematiserer hevn versus tilgivelse. Panahi har vært fengslet flere ganger for kritikk av regimet i Iran. Filmene hans er aldri vist i Iran og kan derfor ikke være Oscar-kandidat for Iran. *Bare et uhell* er påmeldt fra Frankrike og er Oscar-nominert i klassen for beste internasjonale film og beste manus. Han skrev manus under soning og filmen ble innspilt hemmelighet. Øyvor Dalan Vik skriver i *[[Dagens Næringsliv]]* at filmen er både gruoppvekkende og svarthumoristisk. Vik skriver at filmen tematiserer moral i et korrupt samfunn.

## Filmografi
* 1995: *Den hvite ballongen*
* 1997: *Speilet*
* 2000: *[[Sirkelen]]*
* 2003: *Crimson Gold*
* 2005: *Offside*
* 2011: *This Is Not a Film*
* 2013: *Closed Curtain*
* 2014: *Taxi Teheran*
* 2018: *3 kvinner* (engelsk tittel: *Three Faces*)
* 2022: *Ingen bjørner*
* 2025: *Bare et uhell* (fransk: **, persisk: )

## Familie
Jafar Panahis sønn Panah Panahi (født i 1984) er også filmskaper, og var blant annet klipper på filmen *3 kvinner* (2018), som Jafar Panahi regisserte.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Muswell Hillbillies

***Muswell Hillbillies*** er et album av den engelske rockegruppa The Kinks, utgitt i november 1971. Albumet er oppkalt etter Muswell Hill-kvarteret i Nord-London, hvor  bandets leder Ray Davies og hans bror Dave vokste opp.

## Sporliste
Alle sangene er skrevet av Ray Davies.

**Side en**
#«20th Century Man» – 5:57
#«Acute Schizophrenia Paranoia Blues» – 3:32
#«Holiday» – 2:40
#«Skin and Bone» – 3:39
#«Alcohol» – 3:35
#«Complicated Life» – 4:02

**Side to**
#«Here Come the People in Grey» – 3:46
#«Have a Cuppa Tea» – 3:45
#«Holloway Jail» – 3:29
#«Oklahoma U.S.A.» – 2:38
#«Uncle Son» – 2:33
#«Muswell Hillbilly» – 4:58

## Personell

* Ray Davies – vokal, akustisk gitar
* Dave Davies – gitarer, bakgrunnsvokal
* John Dalton – bass
* John Gosling – keyboard
* Mick Avory – trommer, perkusjon
* Mike Cotton – trompet
* John Beecham – trombone, tuba

## Eksterne lenker
*
Svenkerud bru

**Svenkerud bru** er i dag ei hvelvbru i betong der Bergensbanen krysser Hallingdalselva ved Svenkerud, men var opprinnelig ei tørrmurt steinhvelvbru som stod klar til Bergensbanens åpning i 1909. Den opprinnelige steinhvelvbrua ble 27. april 1940 sprengt av styrker fra 4. Feltbrigades Hallingdalsgruppe i forbindelse med kampene i Hallingdal under felttoget i Norge i 1940 , for å forsinke de tyske styrkenes framrykking.

Fra 21. juni 1940 tok de tyske ingeniørstyrkenes hurtig oppsatte midlertidige bru over for en tid. Brua ble døpt Falkenhorst Brücke etter den tyske okkupasjonsstyrkens øverstkommanderende, general von Falkenhorst. Falkenhorst Brücke var plassert rundt 600 meter lengre ned langs elva, som erstatningsbru for jernbanen fram til dagens betongbru var på plass mellom de gamle brukarene 25. januar 1941.

## Referanser
Robert Carradine

**Robert Reed Carradine** (1954–2026) var en amerikansk skuespiller. Han er trolig best kjent for sin rolle som Lewis Skolnick i den vellykkede *Revenge of the Nerds* og for sine opptredener i situasjonskomedien *Lizzie McGuire*. Han har blitt tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Carradine ble født inn i en skuespiller-familie, som sønn av skuespilleren og artisten Sonia Sorel og skuespiller John Carradine. Han er en av en rekke profilerte aktører i Carradine-familien. Han er bror av Christopher og Keith Carradine, og fars halvbror var Bruce og David Carradine, og mors halvbror var Michael Bowen som også arbeider som skuespillere. Carradines foreldre ble skilt da han var to år gammel. 

Carradine ble oppdratt hovedsakelig av sin stemor, fars hans tredje kone, Doris Grimshaw, og han trodde hun skulle være hans mor til han ble introdusert til Sonia Sorel på et juleselskap da han var 14 år gammel. Mens han fortsatte på videregående, bodde han sammen med sin halvbror, David, i Laurel Canyon i California.

Carradine filmdebuterte i 1972 med The Cowboys, der blant andre John Wayne var med. Han ble også omtalt i en kortvarig TV-serie med samme navn, basert på filmen. Han opptrådte som morder i Martin Scorsese sin film Mean Streets. På denne tiden spilte han sammen med sine brødre i flere filmer. Carradines største filmsuksess hittil kom i 1984 da han medvirket i Revenge of the Nerds som leder-nerden Lewis Skolnick. For å forberede seg for å kunne spille en komedie, tilbrakte Carradine mye tid ved Universitetet i Arizona, hvor denne filmen hovedsakelig ble tatt opp.

Carradines første TV-opptreden var i 1971, i den klassiske western-serien, Bonanza. Han spilte også i sin bror Davids serie, Kung Fu, som Sunny Jim, den stumme ledsageren til Serenity Johnson, spilt av faren, John, i en episode som heter Dark Angel i 1972. I 1984 spilte Carradine rollen som Robert Cohn i en TV mini-serie versjon av Ernest Hemingways Og solen går sin gang, og i 1990 fikk han en rolle i filmen Clarence. Han spilte i 1987 i HBO mini-serien, Conspiracy: The Trial of Chicago 8.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skibergfjelltunnelen

**Skibergfjelltunnelen** er en tunnel på fylkesvei 5722 som går langs nordsiden av Strynsvatnet i Stryn kommune i Vestland fylke. Den er 1&nbsp;036 meter lang og ble åpnet i 1994. Skibergfjelltunnelen erstattet et tidligere rasfarlig parti av fylkesveien, som inkluderte en ca. 350 m lang tunnel. Den gamle veien (inkl. tunnel) er fortsatt farbar for gående og syklende.  

I 2021 ble fv722 ytterligere rassikret med en tunnel til. Flotunnelen fra Veslebygda til bygda Flo på 3800 meter. 

## Galleri

File:Skibergfjelltunnelen Eastside.jpg|Østside|alt=Skibergfjelltunnelen, Fv722, Stryn


## Se også

*Veitunneler i Norge
*Berganetunnelen
Norges herrelandslag i kjelkehockey

**Norges herrelandslag i paraishockey** representerer Norge i paraishockey. Norge har tatt et gull, tre sølv og en bronse i Paralympics, og et gull og fire sølv i VM. 

Landslagssjef er Ole Eskild Dahlstrøm, og assisterende trener er Frank Dahlstrøm.

## Et utvalg av spillere
* Stig Tore Svee
* Roger Johansen
* Rolf Einar Pedersen
* Johan Siqveland
* Atle Haglund
* Tommy Rovelstad
* Loyd Remi Johansen
* Morten Værnes
* Helge Bjørnstad
* Eskil Hagen
* Knut André Nordstoga
* Kjell Vidar Røyne

## Referanser


## Se også
*Norges herrelandslag i ishockey

## Eksterne lenker
*
Keith Carradine

**Keith Ian Carradine** (født 8. august 1949 i San Mateo i California) er en amerikansk skuespiller som har hatt suksess både på teaterscenen, film og fjernsyn. I tillegg er han en Golden Globe og Oscar-vinnende låtskriver. Han vant blant annet Oscar for beste sang med sangen «I'm Easy» fra filmen *[[Nashville (film)|Nashville]]* i 1975. Han har blitt tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

## Biografi
Som medlem av den kjente Carradine-familien, er han del av et «skuespill-dynasti». Keith Carradine er sønn av skuespiller og artist Sonia Sorel (født Henius) og skuespilleren John Carradine. På farssiden har han halvbrødrene Bruce Carradine og den nå avdøde David Carradine. Hans halvbror på morssiden heter Michael Bowen, og hans brødre er Christopher og Robert Carradine.

Carradines barndom var vanskelig. Han sa at hans far var alkoholiker og hans mor «var en manisk depressiv paranoid schizofren person». Hans foreldre skilte lag i 1957, da han var seks år gammel. Han bodde sammen med brødrene Christopher og Robert, i tre måneder i et hjem for mishandlede barn. Carradine ble hovedsakelig oppdratt av sin mormor, og han fikk sjelden se noen av sine foreldre. Hans mor hadde heller ikke lov til å se ham.

Carradine hadde en drøm om å bli skogvokter, men han valgte i stedet å studere drama ved Colorado State University etter high school. Han sluttet etter et semester og flyttet tilbake til California sammen med sin eldre halvbror, David. Broren oppmuntret ham til å forfølge en skuespillerkarriere, og betalte for hans teater- og sangtimer, og hjalp ham med å finne seg en agent.

Som ungdom var Carradine noen ganger sammen med sin far, John Carradine, i sistnevntes oppsetninger av Shakespeare. Dermed hadde han noe bakgrunn fra teater da han kom med i den opprinnelige Broadway-produksjonen av *[[Hair]]* (1969). Carradine første kjente filmrolle var i regissør Robert Altmans *[[McCabe & Mrs. Miller]]* (1971). Han fortsatte med å spille en av de viktigste rollene, som folkesanger, i Altmans kritikerroste film *[[Nashville (film)|Nashville]]* (1975).

Han har tre barn med to kvinner; den eldste datteren, Martha Plimpton, som han fikk med Shelley Plimpton, har fulgt i begge foreldrenes fotspor. De to andre barna er fra ekteskapet med Sandra Will; Cade Richmond og Sorel Johannah som også er skuespillere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Philip Casnoff

**Philip Casnoff** (født 3. august 1949 i Philadelphia, USA) er en Theater World Award-vinnende amerikansk skuespiller som er blitt nominert til en Golden Globe Award som er kjent for sine roller i forskjellige TV-serier og på oppsetninger ved Broadway.

Casnoff begynte sin skuespiller-karriere på en turne i 1972 og 1973. Han fikk rollen som stedfortreder for hovedrollen i 1976 under Broadway produksjon av Rockabye Hamlet, en musikalsk versjon av Shakespeares skuespill, men showet ble stengt etter bare syv forestillinger.

I 1988 spilte Casnoff rollen som Freddie Trumper, en arrogant amerikansk profesjonell sjakkspiller i de kortvarige Broadway-produksjonen av musikalen Chess, som hun fikk varme anmeldelser på grunn av hennes prestasjon. Casnoff hadde hovedrollen som John Blackmore i Shogun: The Musical (1990), basert på den populære boken og miniserien av James Clavell. Han kom tilbake til Broadway som Billy Flynn i musikalen Chicago den 15. januar 2007.

Casnoffs første store rolle var som Elkana Bent i den populære miniserien fra North and South i 1985. Han fortsatte med denne rollen i to oppfølgere som ble sendt i 1986 og 1994. I 1992 ble han valgt til å spille Frank Sinatra i miniserien Sinatra. Casnoff møtte Sinatra under fotografering og fortsatte med å motta en Golden Globe-nominasjon for sine prestasjoner. Casnoff portretterte den russiske kriminelle Nikolai Stanislofsky på HBO sin kritikerroste TV-serie Oz i 1999 og 2000.

I 2000 ble han med i serien Lifetime Television's Strong Medicine. Som stabssjef Dr. Robert Jackson, oppholdt Casnoff seg på showet i fem sesonger, frem til 2005. Han har også regissert en episode og han var gjeste-skuespiller i en episode av serien Monk. Hans ble også kreditert for sine opptredener i Numb3rs, Without a Trace, Material Girls, Law & Order, Frasier, Kiss Tomorrow Goodbye, Chicken Soup for the Soul, Diagnosis Murder, ER, How Stella Got Her Groove Back. Casnoff ble uteksaminert fra Central High School i juni 1967. Han har vært gift med skuespillerinnen Roxanne Hart siden 1984. De har to sønner sammen, Alexander og Macklin.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Janne Tuven

**Janne Tuven** (født 25. oktober 1975) er en norsk tidligere håndballspiller. 

Hun spilte for Vestby HK, Nordstrand IF og Stabæk IF, men var også på utlån til Ikast. Hun debuterte på landslaget i 1994, spilte til sammen 108 landskamper på seniornivå, og scoret 268 mål. Hun vant sølv ved VM i 1997 og 2001, og ble europamester i 1998. 

Tuven har tatt "Trener 1"-kurs i regi av Norges Håndballforbund og er trener for flere alderslag i ØHIL Håndball,  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bruce Weitz

**Bruce Weitz** (født 27. mai 1943 i Norwalk, Connecticut) er en amerikansk skuespiller.

Han er kanskje mest kjent for sin rolle som politimannen Michael «Mick» Belker på TV-serien Hill Street Blues fra 1980-tallet, som han vant en Emmy Award for sin mannlige birolle i en dramaserie i 1984. Han portretteres Anthony Zacchara på General Hospital fra oktober til november 2007, fra januar 2008 til mars 2009. Weitz giftet seg med skuespillerinnen Cecilia Hart i 1971. De skilte lag i 1982, kort tid senere giftet hun seg med den kjente skuespilleren James Earl Jones.

Weitz var sønn av Sybil Weitz Rubel, en husmor, og Alvin Weitz, som eide ett vinmonopol. Weitz dukket opp i filmsuksessen Deep Impact fra 1998, og spilte også i filmer som Half Past Dead og El Cortez (2005). Noen av hans mange gjesteopptredener på TV inkluderer NYPD Blue, Quincy, Midnight Caller, Sisters, Superman: The Animated Series som Bruno Mannheim, JAG, The X-Files, The West Wing, og Highlander: The Series.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Charlotta Larsson

**Charlotta Larsson** (født 8. november 1957 i Stockholm) er en svensk skuespiller og teaterregissør. 

Larsson debuterte i 1980 i sin fars film *Marmeladupproret*, uten tidligere erfaring som skuespiller. Hun hadde imidlertid alltid ønsket å bli skuespiller og etter debuten utdannet hun seg ved Scenskolan i Stockholm 1981-1984. Etter studiene ble hun engasjert ved Dramaten. Sammen med Thorsten Flinck og Lena Nilsson dannet hun *Grupp 98* ved Teater Plaza. Hun er datter av skuespillerne Erland Josephson og Barbro Larsson.

## Filmografi (utvalg)
* 2009 –  *[[Oskyldigt dömd]]*
* 2007 – *[[Arn - Tempelriddaren]]*
* 2007 - *[[Beck – I Guds navn]]* (TV)
* 2000 – *[[Barnen på Luna]]*
* 1999 – *[[Nya tider (TV)]]*
* 1986 – *[[Hassel - Anmäld försvunnen]]*
* 1995 – *[[30:e november]]*
* 1983 – *[[Två killar och en tjej]]*
* 1982 – *[[Ingenjör Andrées luftfärd]]*
* 1980 – *[[Marmeladupproret]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gamle Hjelletunnelen

**Gamle Hjelletunnelen** er en tunnel på fylkesvei 720 i Stryn kommune i Vestland fylke. Den er 45 meter lang og ble åpnet i 1922. Den ble i 1996 erstattet av den nye Hjelletunnelen.

## Galleri

File:Gamle Hjelle tunnelen i Stryn 03.jpg|Nordside|alt=Gamle Hjelle tunnelen, Stryn, Norway
File:Gamle Hjelle tunnelen i Stryn 01.jpg|Sørside|alt=Gamle Hjelle tunnelen, Stryn, Norway


## Se også
*Veitunneler i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tunnelen på Google Streetview
Gurli Linder

**Ane Gurli Linder** (født *Peterson* 1. oktober 1865 på Irvingsholm, Tysslinge, død 3. februar 1947) var en svensk forfatter og feminist.

Linder studerte på Högre lärarinneseminariet i Stockholm 1882-85. Hun var tidvis virksom som lærer før hun i 1887 giftet seg med lektor Nils Linder (død 1904). Hun deltok aktivt i sosialt arbeid og i kvinnebevegelsen samtidig som hun bedrev en omfattende forfatter- og skribentvirksomhet, særlig i pressen. Hun oversatte også fra norsk. Hun var styremedlem i Folkbildningsförbundets bokförmedlingsstyrelse og fra 1911 medlem av en kongelig komité for å utbre god og billig folkelig litteratur i Sverige. 

Gurli Linder var Salomon August Andrées elskerinne. etter å ha blitt kjent med ham på starten av 1890-tallet da de vanket i samme liberale og radikale miljø. Dette forholdet kom til å dominere Linders liv, også etter at Andrée forsvant på sin ballongekspedisjon mot Nordpolen i 1897. Etter restene av Andrées ekspedisjon ble funnet på Kvitøya i 1930, begynte hun å skrive ned sine minner og fortelle om sin kjærlighet til Andrée. På mange måter delte hun skjebne med en langt mindre kjent kvinne, som i motsetning til Linder ikke skrev om sitt tap, nemlig Nils Strindbergs (medlem av Andrées ekspedisjon) forlovede Anna Charlier.

## Se også
* Salomon August Andrée
* Andrées ballongferd
* Anna Charlier

## Referanser
Nostunnelen

**Nostunnelen** er en tunnel på fylkesvei 698 i Stryn kommune i Vestland fylke. Den er 1155 meter lang og ble åpnet i 1969.. Like ved sørsiden kan man stoppe og gå ned til et utkikkspunkt. Det er merket med et skilt på stoppstedet.

## Galleri

File:Nostunnellen 01.jpg|Sørside|alt=Nostunnellen 
File:Nostunnellen 02.jpg|Nordside|alt=Nostunnellen 
File:Nostunnellen 03.jpg|Skilt utsiktspunkt|alt=Nostunnellen 
File:Nostunnellen 04.jpg|Sti til utsiktspunkt|alt=Nostunnellen 
File:Nostunnellen 05b.jpg|Utsiktspunkt|alt=Nostunnellen 
File:Nostunnellen 06.jpg|Utsikt fra utsiktspunkt|alt=Nostunnellen


## Se også
*Veitunneler i Norge

## Referanser
Blaksettunnelene

**Blaksettunnelene** er flere tunneler på fylkesvei 5742 i Stryn kommune i Vestland fylke. Den nyeste langs hovedløpet, Blaksettunnelen, er 1230 meter lang og åpnet for trafikk 2021, med offisiell åpning 3. mars 2022. De eldre tunnelene er henholdsvis 125 og 526 meter lange og ble åpnet i 1959. Blaksettunnelene er en del av Panoramaveien, som fører til bygda Blakset.

## Galleri

File:Blaksettunnelene 1 East.jpg|Blakset 1, østside|alt=Blaksettunnelene
File:Blaksettunnelene 1 West.jpg|Blakset 1, vestside|alt=Blaksettunnelene
File:Blaksettunnelene 2 East.jpg|Blakset 2, østside|alt=Blaksettunnelene
File:Blaksettunnelene 2 West.jpg|Blakset 2, vestside|alt=Blaksettunnelene


## Se også
*Veitunneler i Norge
*Undersjøiske veitunneler i Norge

## Referanser
Jacob Kornerup

**Jacob Kornerup** (1825–1913) var en dansk arkeolog, maler og konservator.

Kornerup var privatelev av maleren Martinus Rørbye og gikk senere på Kunstakademiet.

I perioden 1855-1866 var han med på å restaurere Roskilde domkirke. Senere deltok han i restaureringen av kalkmalerier i nærmere 80 danske kirker.

## Utmerkelser
I 1861 mottok han medaljen Ingenio et arti. Han ble ridder av Dannebrogordenen i 1877 og fikk Dannebrogordenens hederstegn i 1892.

## Referanser


## Kilder
*
Barclay James Harvest and Other Short Stories

__NOTOC__
***Barclay James Harvest and Other Short Stories*** er den tredje studioutgivelsen til den engelske progrock-gruppa Barclay James Harvest og ble gitt ut i begynnelsen av november 1971.

Utgivelsen av preget av gitarer, mellotron, bongotrommer og en hel del orkestrering typisk for perioden. Den kan i stor grad minne om både Buffalo Springfield og The Moody Blues.

## Sporliste
#«Medicine Man» (3.56)(John Lees)
#«Someone There You Know» (3.47)(Barclay James Harvest)
#«Harry's Song» (3.52)(John Lees)
#«Ursula (The Swansea Song) » (2.54)(Barclay James Harvest)
#«Little Lapwing» (4.56)(Les Holroyd)
#«Song With No Meaning» (4.21)(Les Holroyd)
#«Blue John Blues» (6.50)(John Lees)
#«The Poet» (5.33)(Woolly Wolstenholme)
#«After the Day» (4.05)(John Lees)

## Personell
* John Lees – Vokaler, gitarer
* Les Holroyd – Vokaler, bassgitar
* Woolly Wolstenholme – Vokaler, mellotron, keyboards
* Mel Pritchard – Trommer, perkusjon

### Annet personell
* David Whiston – Orkesterleder
* Martyn Ford – Dirigent, tamburin på «Little Lapwing».
* Wally Allen – Produsent
* Norman Smith – Ledende produsent

## Utgivelsesdetaljer
* 1971, Storbritannia, Harvest SHVL 794, LP
* 2002, Storbritannia, EMI 538 407 2, CD (Remastered)

## Eksterne lenker
* 
* Bjharvest.co.uk – Informasjon om utgivelsen
Eitråna tunnel

**Eitråna tunnel** er en tunnel på fylkesvei 5742 i Stad kommune i Vestland fylke. Den er 1056 meter lang og ble åpnet i 1981.

## Galleri

File:Eitråna tunnel 02.jpg|Østside|alt=Eitråna tunnel


## Se også
*Veitunneler i Norge

## Referanser
Jul Hansen

:*For tekstforfatteren, se [[Juul Hansen]].

*'Jul Halfdan Hansen''' (født 4. november 1875, død 14. oktober 1928) var en norsk flypionér, og var en av de første nordmenn med flysertifikat.

Hansen var en velkjent velocipedist på begynnelsen av nittenhundretallet, med flere fartsrekorder, blant annet Trondheim–Oslo på 25 timer i 1909. Han var ansatt ved Kristiania Elektriske Sporvei da han i 1910 var til stede ved Carl Cederströms flyoppvisning på Etterstad som hjelpemekaniker.

I 1912 reiste Hansen til Deperdussins flyskole i Frankrike. Der fikk han i september, som den sjette nordmann tildelt sitt flysertifikat, eller flygerpatent som det da ble kalt. Han tok også med seg et fly fra Deperdussin som Norsk Flyveselskap, der han nå var ansatt, hadde bestilt. 

## Referanser


## Kilder
* Fra Kontraskjæret til Tokio (Fasting, 1959)
* På vingene over Norge (Lindtveit, Thoresen, 1980)
* Til veirs på norske vinger (Arnesen, Sem-Jacobsen, 1930)
* Flyvningen &ndash; det moderne eventyr (Tvedte, 1958)
* Diverse artikler i Aftenposten 1910-1928
Peter Weller

**Peter Weller** (født 1947) er en amerikansk skuespiller, regissør, jazzmusiker og kunsthistoriker med doktorgrad.

Weller er jazztrompetist og spilte en tid sammen med Jeff Goldblum i Los Angeles. De begynte å opptre etter oppfordring fra Woody Allen som selv har holdt faste konserter med sitt band i New York.

## Skuespiller
Han er særlig kjent som den selvtitulerte karakteren «RoboCop» i de to første *[[RoboCop]]*-filmene så vel som karakteren Buckaroo Banzai i kultklassikeren *[[The Adventures of Buckaroo Banzai Across the eighth dimension]]*. Han mottok en Oscar-nominasjon for opptredenen i kortfilmen *Partners* fra 1993. Han var vert for et TV-program i serien «Engineering an empire» for History Channel.

Wellers teater-karriere begynte i 1970 med opptredener på Broadway i *Full Circle*, regissert av Otto Preminger, og *Summer Brave* av William Inge. Omtrent på denne tiden, ble han medlem av  Actors' Studio. I 1995 opptrådte han i *[[Screamers]]*, en science-fiction-film basert på novellen *[[Second Variety]]* av Philip K. Dick og regissert av Christian Duguay.

Han har opptrådt i mer enn 50 filmer og TV-serier. Han har blant annet dukket opp i  kritikerroste filmer som *[[Firstborn]]*, Woody Allens *[[Mighty Aphrodite]]*, *[[The New Age]]* og i *[[Naken lunsj]]*. I en episode av TV-showet *Lou Grant* fra 1977, spiller han Oberst SA-Führer Donald Sterner, en desillusjonert jødisk-amerikansk nazi-leder.

I 2005 hadde Weller forskjellige biroller som kaptein en TV-remake av *[[The Poseidon Adventure]]* med samme tittel. I 2006 var Weller med i TV-serien *[[24 (TV-serie|24]]* som en terrorist og samarbeidspartner med karakteren Christopher Henderson. I desember samme år spilte Weller karakteren som arkitekt Frank Lloyd Wright i *[[Chicago's Goodman Theatre]]* som var et nytt stykke av regissør Richard Nelson.

Weller har også regissert flere TV-prosjekter, blant annet enkelte episoder av **, *Monk* og *Odessey 5*. I 1997 regisserte han Elmore Leonard's *Gold Coast* med David Caruso og Marg Helgenberger i hovedrollene. Den 15. januar var 2010 ble Weller sett i traileren til dokumentaren *[[God of War]]*. Den 15. april 2010 hadde Weller en gjesterolle i en episode av science fiction-dramaserien *[[Fringe]]*. Weller ble også kjent etter en gjesterolle i serien *[[Dexter (TV-serie)|Dexter]]*.

## Kunsthistoriker
Han studerte først jazz og trompetspill ved North Texas State, og skiftet til engelsk og teater da han innså at han «ikke ville bli den neste Miles Davis». Weller spiller trompet i en jazzsekstett. Etter fylte 50 år studerte han historie ved Syracuse University og han tok i 2014 doktorgraden ved UCLA innenfor kunsthistorie med fordypning i italiensk renessanse.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bokformat

**Bokformatet** angir hvor mange blad en boktrykker kan lage av et ark papir. Man får mindre bøker med flere sider ved å brette arket flere ganger.

I Europa utviklet det seg fra 1500-tallet et systematiseringssystem for bokformater. En bok som er satt sammen av ark som var brettet én gang (slik at man får fire sider), kalles **folio** (latin *folio* av *folium* «blad»; forkortes gjerne 2o). Dersom man bretter arket to ganger, får man en **[[kvarto]]** (*quarto*, 4o, ca. 18–29 cm høy), dersom man bretter det tre ganger, en **[[oktavo]]** (*octavo*, 8o, ca. 9–20 cm høy), dersom man bretter det fire ganger, en **duodecimo** (12mo), og dersom man bretter det fem ganger, en **sedecimo** (16mo).

Som følge av dette vil et normalt *legg* i en bok i oktavformat utgjøre 16 sider. 

Etter hvert som bokpressene har blitt større, har også boktrykkernes ark blitt større, og begrepene har mistet sitt realinnhold. Begrepene er likevel fremdeles i bruk: «vanlig roman-format» kalles *oktav*, og bøker i tilnærmet A4-format kalles *kvarto* / *quarto*; herav også bruken av **q** i bibliotekenes kataloger og oppstillingssystemer for å markere hyller med høye bøker. 

## Kilder
* Odd Einar Haugen (red.): *Handbok i norrøn filologi*. Bergen: Fagbokforlaget, 2004. ISBN 978-82-450-0105-1
John Carradine

**John Carradine** (født **Richmond Reed Carradine**, 5. februar 1906 i Greenwich Village, New York City, død 27. november 1988) var en amerikansk skuespiller, mest kjent for sine roller i skrekkfilmer og westernfilmer, samt for å ha spilt i en rekke teateroppsetninger av Shakespeare. 

Han var en av de mest profilerte skuespillere i Hollywood og han regnes som patriarken av ett skuespillerdynasti som inkluderer fire av hans sønner og fire av hans barnebarn. Carradines første filmrolle var i *Tol'able David* i 1930. I 1935, da han undertegnet en kontrakt med 20th Century Fox, begynte han å bruke navne **John Carradine**. I 1936 ble Carradine medlem av John Fords faste skuespillertropp og spilte en rolle i ''Fangen på Tortugas''. I 1939 spilte han i *[[Siste vogn til Lordsbury]]* med John Wayne. Han spilte også den bibelske helten Aaron i DeMilles *[[De ti bud (film)|De ti bud]]* (1956). 

Carradine spilte i over 500 filmer (over 200 ifølge andre kilder). Han spilte ofte eksentriske, sinnssyke eller djevelske roller, spesielt innen grøssersjangeren, der han ble identifisert som en «stjerne» på midten av 1940-årene. Han spilte stundom en mer heroisk rolle, som i ''Vredens druer'', der han spilte rollen som Casy, den skjebnesvangre «predikant». Han dukket opp i flere titalls lavbudsjetts skrekkfilmer fra 1940-årene og framover, mest for å finansiere sin utdanning innen klassisk teater. Han gjorde mer enn 100 TV-opptredener, blant annet CBSs *[[My Friend Flicka]]* og på NBCs *[[Overland Trail]]* i 1960-årene.

Den 27. november 1988 døde John Carradine på grunn av omfattende organsvikt mens han var innlagt på et sykehus i Milano, Italia, i en alder av 82 år. Bare timer før han ble rammet, hadde han klatret 328 bratte trappetrinn i den gotiske katedralen Duomo i Milano. Ifølge David Carradine, hadde han nettopp gjort seg ferdig med en film i Sør-Afrika og skulle til å starte på en europeisk turné. 

For hans mange omfattende bidrag til filmindustrien, har John Carradine blitt tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved 6240 Hollywood Boulevard. I 2003 ble han gitt en plass ved Hall of Fame ved National Cowboy & Western Heritage Museum i Oklahoma City, Oklahoma. Hans sønner Keith Carradine og Robert Carradine arbeider også som skuespillere.

## Filmografi (utvalg)
* 1936 – *[[Fangen på Tortugas]]*
* 1936 – *[[Allahs have]]*
* 1937 – *[[På de store banker (film)|På de store banker]]*
* 1937 – *[[Ali Baba (film)|Ali Baba]]*
* 1939 – *[[Siste vogn til Lordsbury]]*
* 1939 – *[[Flammende villmark]]*
* 1940 – *[[Vredens druer (film)|Vredens druer]]*
* 1941 – *[[Farlig område]]*
* 1954 – *[[Egypteren Sinuhe (film)|Egypteren Sinuhe]]*
* 1956 – *[[De ti bud (film)|De ti bud]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
He Rui

**He Rui Niuhuru** (født 27. mai 1776, død 2. september 1850) var en kinesisk keisarinnr (1801–1820), gift med Jiaqing-keiseren. Hun var datter av Gongala fra den mandsjuiske Nihuhuru-klanen. 

He Rui kom i 1795 til Den forbudte by der hun ble hoffdame hos prins Jiaqing, som hun fikk to sønner med. I 1797 døde Jiaqings førstr keiserinne, Xiao Shu Rui: He Rui ble i 1801 keiserinne og stemor til prins Minning, som hun hadde et meget godt forhold til. Da Jiaqing-keiseren døde i 1820 uten å ha utsett sin arvtager, ble avgjørelsen om hvem som skulle bli landets neste keiser overlatt til He Rui. Hun sendte da bud til Minning, som befant seg i Chengde, og lot ham utnevne til keiser. Han roste henne da for ikke å ha utnyttet sjansen til å utpeke en av sine egne sønner til keiser.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Everyone Is Everybody Else

__NOTOC__
***Everyone Is Everybody Else*** er den femte studioutgivelsen til den engelske progrock-gruppa Barclay James Harvest og ble gitt ut i midten av juni 1974. Utgivelsen ble spilt inn ved Olympic Studios i London og mikset ved Trident Studios i London. 

Dette var for øvrig den første utgivelsen på plateselskapet Polydor etter at bandet byttet fra Harvest. Den nye produsenten Rodger Bain hadde for øvrig erfaring fra arbeid med tyngre metalband som Black Sabbath, Judas Priest og Budgie, noe som skapte samarbeidsproblemer med bandet. Utgivelsen førte likevel til at bandet ble invitert til BBC Radio 1 av John Peel i august samme år.

## Sporliste
#«Child of the Universe» (5.02)(John Lees)
#«Negative Earth» (5.28)(Les Holroyd, Mel Pritchard)
#«Paper Wings» (4.14)(Les Holroyd, Mel Pritchard)
#«The Great 1974 Mining Disaster» (4.35)(John Lees)
#«Crazy City» (4.05)(Les Holroyd)
#«See Me See You» (4.32)(John Lees)
#«Poor Boy Blues» (3.05)(Les Holroyd)
#«Mill Boys» (2.47)(John Lees)
#«For No One» (5.08)(John Lees)

## Besetning
* John Lees – vokaler, gitarer
* Les Holroyd – vokaler, bassgitar, gitarer
* Woolly Wolstenholme – vokaler, keyboards
* Mel Pritchard – trommer, perkusjon, vokaler

### Annet personell
* Rodger Bain – produsent
* Ted Sharp – lydtekniker, Trident Studios
* Rufus Cartwright – lydtekniker, Olympic Studios
* Alex Agor – coverfotograf

## Utgivelsesdetaljer
* 1974, Storbritannia, Polydor 2383 286, LP
* 2003, Storbritannia, Polydor/Universal 065 401-2, CD (Remastered)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bjharvest.co.uk – Informasjon om utgivelsen
Mackøl og måsegg (album)

***Mackøl og måsegg*** er et musikkalbum med Bjørn Jens, utgitt i 1988. Albumet ble utgitt på nytt i 1995 av selskapet Tylden & co. Dette er hans debutalbum.

## Sporliste

# «Mackøl og måsegg (mackøl i kveld)»
# «Ingen norske flagg»
# «Popartist»
# «En fengselsfugl blir aldri fri»
# «Med tusen tomme tanker»
# «Ensomme damer»
# «Vi skal prøv»
# «Vil du bli med til Tromsø?»
# «Sjømann (seiler for alltid)»
# «Ho kommer aldri igjen»

## Eksterne lenker
*
Midnattsol (album)

***Midnattsol*** er et musikkalbum med Bjørn Jens, utgitt i 1989.

## Sporliste

# «Band som spiller sjøl»
# «Når du går så lukk at døra»
# «Ho kjører trailer»
# «Ny pappa»
# «Til helvete med kvinnfolk»
# «Du kan høre hjertet mitt slår»
# «Midnattsol»
# «Ka sku e gjort uten dæ»
# «Oddemann»
# «Nå reise e fra Norge»

## Eksterne lenker
*
No må du skjærpe dæ gutt

***No må du skjærpe dæ gutt*** er et musikkalbum med Bjørn Jens, utgitt i 1991.

## Sporliste

# «No må du skjærpe dæ gutt»
# «Fire minutt»
# «Storsjarmøren»
# «Fra du sa gå»
# «Fast plass»
# «Jada jada jada»
# «Janne, 18 år»
# «Til tåran kom»
# «Da æ va sjømann»
# «Dama mi har hatt seg fremmed i natt»

## Eksterne lenker
Flagga ut

***Flagga ut*** er et musikkalbum med Bjørn Jens, utgitt i 1991.

## Sporliste
# «Flagga ut»
# «Rundt neste sving»
# «Meisla i stein»
# «Mallorca»
# «Bra Crazy»
# «Fulle seil»
# «Desperat behov»
# «Moder jord»
# «Ensomme damer, del 2»
# «Linda»

## Eksterne lenker
*