Bombingen av Dresden

**Bombingen av Dresden** skjedde i perioden 13. til 15. februar 1945, da andre verdenskrig gikk mot slutten. En tysk historikerkommisjon kom i 2008 frem til at mellom  og  mennesker ble drept som følge av angrepet. Tidligere hadde anslagene over antallet døde vært betydelig høyere. Store deler av sentrum og den industrielle og militære infrastrukturen i byen ble ødelagt.

Tidlig i 1945 hadde et stort antall flyktninger kommet østfra på grunn av den fremrykkende røde hær. Det var anslagsvis 100.000 flytkninger i byen, hovedsaklig kvinner, barn og eldre. Anthony Beevor oppgir 300.000 flyktninger.

## Bombingen
De første angrepene ble gjennomført natten mellom den 13. og 14. februar 1945. I to angrepsbølger utført av 773 britiske bombefly, ble det sluppet store mengder sprengbomber. Etter at sprengbombene hadde ødelagt hustakene, ble det sluppet brannbomber som fullførte ødelggelsen. En ildstorm ødela omlag 80 000 leiligheter og andre boliger. 

Et nytt angrep gjennomført av 311 amerikanske bombefly, fulgte den 15. februar. 

De omfattende brannene brukte opp oksygenet og avga karbonmonoksid som førte til kvelning. Brannene skapte en intens varm og vind. Ødeleggelsene var i omfang mindre enn bombingen av Tokyo 9-10. mars 1945 der anslagsvis 100.000 omkom eller britisk bombing av Hamburg i juli 1943.

Dresdens befolkning i perioden blir anslått til omtrent . 

Bombingen utslettet et område på 15 kvadratkilometer i den indre byen, deriblant  boliger, 72 skoler, 22 sykehus, 19 kirker, 5 teatre, 50 bank- og forsikringsbygninger, 31 forretninger, 31 storhoteller og 62 administrasjonsbygninger.
 
Få dager etter bombingen ble flere tusen lik samlet og brent på Altmarkt. Allerede 1945 ble arbeidet med å rense ruinene påbegynt, og 1946 ble planene for den første gjenoppbygningen presentert. Mange av de historiske bygningene er blitt restaurert. Våren 2004 sto Frauenkirche ferdig. En engelsk bomberpilot som hadde deltatt under angrepet, hadde sammen med sin sønn laget det nye korset på toppen av kuppelen. Byen er vennskapsby med engelske Coventry, som ble rammet av tysk bombing under krigen, om enn i mye mindre omfang.

Disse flyangrepene var ikke de største under andre verdenskrig, men har i etterkant blitt et symbol på de alliertes strategi fra 1942, med omfattende bombetokt for å lamme aksemaktenes krigsinnsats.

Den britiske fallskjermsoldaten Victor Gregg var krigsfange i Dresden og opplevde konsekvensen av bombingen på nært hold. Gregg sier varmen var så sterk at asfalten kokte slik at folk ble stående fast. Også i noen tilfluktsrom hadde varmen vært så sterk at menneskene ganske enkelt hadde smeltet og rent ut over gulvet, han måtte telle hodeskallene for å fastslå hvor mange som hadde omkommet.

## Antall omkomne

### Historikerkommisjonen av 2004

En historikerkommisjon nedsatt av borgermesteren i Dresden i 2004, konkluderte i 2008 med at mellom 18 000 og maksimalt 25 000 mennesker omkom under bombeangrepene i februar 1945.

### Tidligere beregninger av antallet drepte

Sovjetiske myndigheter, som kort etter okkuperte byen, anslo at bombeangrepene hadde kostet 200&nbsp;000 mennesker livet. Tyske myndigheter rakk å identifisere 35&nbsp;000 døde, men ifølge den amerikanske forfatteren William L. Shirer må antallet minst ha ligget på mellom 120&nbsp;000 og 150&nbsp;000. I Aschehougs leksikon (1969) ble tallet anslått til mellom 150&nbsp;000 og 300&nbsp;000. De høye anslagene skriver seg fra tyske propaganda og det tyske regimets egne notater fra 1945 anslår tallet til 25&nbsp;000. De fleste omkomne var voksne kvinner, og en sjettedel var barn. Holocaustfornekteren David Irving hevdet at 250.000 omkom. De høye anslagene på rundt 200.000 var til dels et resultat av propaganda. Erling Bjøl oppga 60.000 som det trolige tallet.

## Etterspill

### Krigsforbrytelse?
Nordmannen Ragnar Solheim, som opplevde angrepet og mirakuløst overlevde, beskrev det som folkemord. Den norske XU-agenten Sverre Bergh var i Dresden og overlevde såvidt bombingen. Han mente det var en krigsforbrytelse og en skamplett. Bergh hadde selv rapportert til de allierte om at det ikke var noen militærstrategiske bombemål i byen, Gregg mener bombingen var en krigsforbrytelse og at Churchill burde blitt dømt og straffet. Forfatteren Gerhart Hauptmann, som kalte Dresden «min ungdoms morgenstjerne», skrev etter katastrofen som han selv hadde opplevd: «Den som hadde glemt hvordan man gråter, lærte seg det igjen under Dresdens ødeleggelse». 

Den amerikanske forfatteren Kurt Vonnegut befant seg i byen under bombingen. Hans øyenvitneskildring i romanen *Slaktehus 5* skildrer angrepet som et absurd eksempel på menneskenes ondskap mot hverandre.

Som forsøk på å forsvare det allierte bombeangrepet, har det blitt hevdet at Dresdens industri under krigen var blitt omgjort til krigsindustri. Dessuten at Dresden var et trafikknutepunkt som ville vært viktig for tysk troppeforflyttning til Østfronten. Jernbaneanleggene var da også et av hovedmålene for operasjonen hvilket påvirket dødstallene fordi området inneholdt mengder med flyktninger fra Schlesien. Spørsmålet om hvorfor de allierte ikke bombet byen tidligere i krigen hvis det var så at det bare var fordi den hadde militærstrategisk betydning, forblir ubesvart.

Britiske myndigheter har satt opp en statue i London av mannen som var ansvarlig for den allierte bombingen av Dresden, Arthur Travers Harris, sjefen for RAF Bomber Command. Tyske myndigheter har protestert mot dette, og også på hjemmebane har det vakt protester. Statuen er blitt tilgriset så mange ganger at den må ha politivakt.

I ettertid har de britiske handlingene blitt forklart med å «statuere et eksempel» for den røde árme om hva de vest-alliertes luftstyrker var istand til, akkurat som den de amerikanske atombombene i Japan. Dette siden de vest-allierte allerede begynte å forberede seg på den kalde krigen.

Nyere forskning gjengitt av Dag og Tid har vist at det ikke ble brukt fosforbomber, slik mange har hevdet tidligere. Fosforbomber ble ikke brukt etter bombing av Hamburg i 1943.

### I kunsten
Motetten *[[Wie liegt die Stadt so wüst]]* av Rudolf Mauersberger, ble skrevet påsken 1945. Mauersberger som var dirigent for guttekoret Dresdner Kreuzchor, prøvde natten 13. til 14. februar å redde guttene som bodde på internatet. Han klarte ikke å hindre at elleve av dem døde under angrepene.

I 2006 ble det laget en film om bombingen av Dresden

Det daværende britiske kongehuset var en gren av slekten Wettin, Sachsens kongehus, og Dresden var den britiske kongens slekts egen hjemby.

## Referanser



## Litteratur

* Addison, Paul & Crang, Jeremy A. (eds.). *Firestorm: The Bombing of Dresden*. Pimlico, 2006. ISBN 1-8441-3928-X
* Ross, Stewart Halsey (2003). *Strategic Bombing by the United States in World War II: The Myths and the Facts*. McFarland & Company, ISBN 9780786414123
* Taylor, Frederick (2004). *Dresden: Tuesday, February 13, 1945*. NY: HarperCollins. ISBN 0-06-000676-5.

## Eksterne lenker
* 
* «The Logic Behind the Destruction of Dresden», intervju med den britiske historikeren Frederick Taylor i *[[der Spiegel]].
* [http://www.guardian.co.uk/uk/2004/mar/03/military.germany «The legacy of Dresden»], kommentar av Paul Oestreicher i *The Guardian. 
* «Necessary or not, Dresden remains a topic of anguish», kommentar av John Keegan, fra avisen *[[The Daily Telegraph]]. 
* [http://www.spiegel.de/international/0,1518,341230,00.html Øyenvitneberetning om bombingen av Dresden, *spiegel.de]
* Om bombingen av Dresden, fra ''Deutsches Historisches Museum
* «Why the Allies bombed German cities | The strategic bombing campaign», *[[Imperial War Museums]]*, fra *YouTube*, lengde 0:13:52
* ''Gedenkbuch'' («minnebok») - navn på omkomne, Dresden 1945, ''Internet Archive