open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frugivor

**Frugivor**, **frukteter** eller **fruktspiser** (av lat. *frux* - frukt; *vorare* - fortære) er en benevnelse som beskriver hvilken type ernæring (mat) en art har preferanse til. Frugivore organismer eter i hovedsak frukt, men ikke nødvendigvis kun frukt. Frukt er nemlig svært proteinfattig føde som ikke alle organismer kan utnyttet godt nok til sitt ernæringsbehov. Mange må derfor supplere med mer proteinrik kost for å tilfredsstille sitt behov. I så måte eter også mange kjøtt, spesielt insekter. Når dietten utelukkende består av frukt, kaller man det **fruktarianisme**.

Det er mange eksempler på frugivore organismer. Blant de med sterkest adapsjon er flygehunder (*Pteropus*), orangutanger (*Pongo*), tukaner (Ramphastidae) og neshornfugler (Bucerotinae). Mange insekter er også frugivore, som for eksempel fruktfluer (Drosophilidae). I et litt bredere konsept er alle primater opprinnelig frugivore, selv om mange arter også har utviklet en viss adapsjon for å ete annet enn frukt. Det gjelder ikke minst mennesket, som bærer alle tegn på en frugivor.

## Frugivor tilpasningern
Mange arter har tilpasninger til en frukt-basert diett, selv om graden kan variere. Om frø av frukt kan passere gjennom hele fordøyelseskanalen, og allikevel spire når det kommer ut igjen, har arten frugivor tilpasning. Arter med slike tarmsystemer er derfor viktige for spredning av fruktplanter.

Frugivore dyr finner ofte maten sin på dagtid ved hjelp av synet og har, i motsetning til carnivore og herbivore, millioner av porer for utskillelse av svette til å holde seg kjølige nok til å plukke frukt om dagen i solrike områder. De har dessuten jeksler som er tilpasset å male og tygge maten, og et fordøyelsessystem som er opptil tolv ganger lengre enn kroppen, så det skal kunne absorbere næringsstoffene som finnes i frukt. Frugivorer har dessuten spyttkjertler, for sekresjon av det stivelsesspaltende enzymet ptyalin (spyttamylase), men de avsondrer kun cirka  så mye saltsyre som carnivorene.

## Se også
* Carnivor, kjøttetende organisme
* Herbivor, planteetende organisme
* Omnivor, altetende organisme

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Fylt av glede over livets under

**«Fylt av glede over livets under»** er en norsk salme, som er skrevet av den norske billedkunstner og salmedikter Svein Ellingsen (1929–2020) før 1971. Melodien er komponert av Egil Hovland (1924–2013) i 1976.

Salmen er en dåpssalme og handler om dåpens betydning.

## Tekst
Ellingsens dåpssalme, som er kanskje hans meste kjente salme, ble skrevet til sønnen Eystins dåp i 1976.
I 1969 mistet Svein Ellingsen sin eldste datter, Margrethe, i en ulykke. «Teksten blir skrevet i spennet mellom sorgen og savnet etter Margrethe og gleden over at et nytt barn er på vei». «Fylt av glede over livets under» har derfor en underliggende alvorstone:
Og ved tidens grense lever fortsatt,
dine løftes-ord ved døpefonten,
dåpens lys forblir når livet slukner.». (v5)

Salmen er å finne i den norske salmebok på nummer på nr. 586, under dåp, og i salmeboken fra 1985 på nummer 618. Salmen er oversatt til svensk, dansk, engelsk og tysk

## Melodi
Egil Hovlands melodi fra 1976 er valgt i Norsk Salmebok. Hovland  har selv fortalt om hvordan melodien ble til: 


{  \time 2/4 \tempo "Andante" 4 = 80 \key e \major
   gis'8 gis'8 a'4 gis'4 fis'8 fis'8 a'8 gis'8 fis'4 e'4 | 
   gis'8 gis'8 fis'8 gis'8 a'8 e'8 e'8 fis'8 gis'4 fis'4 |
   b'8 b'8 a'8 gis'8 cis*8 cis*8 b'8 gis'8 a'4 gis'4 |
   b'8 b'8 fis'8 a'8 gis' e'8 e'8 a'8 gis'4( fis'4) e'2   
}
  \addlyrics {Fylt av gl -- de o -- ver li -- vets un -- der | 
   med et ny -- født barn i vå -- re hen -- der, |
   kom -- mer vi til deg som gav oss li -- vet, |
   kom -- mer vi til deg som gav os li -- vet.
}


## Referanser
Myklebust kraftverk (Gloppen)

**Daleelva kraftverk** er et vannkraftverk i Myklebustdalen i Gloppen kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 97 meter i Daleelva.

Installert effekt er 2,5 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 9 GWh.

Kraftverket eies av ni lokale grunneiere, organisert i Myklebust Energi AS.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Småkraft
Strupen kraftverk (Gloppen)

**Strupen kraftverk (Gloppen)** er et vannkraftverk i Myklebustdalen i Gloppen kommune i Vestland.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 77 meter i Strupen.

Installert effekt er 1,9 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 5 GWh.

Den opprinnelige søknaden var å utnytte 390 meter av elva inkludert Strupenfossen. Planlagt effekt var 6,9 MW og årlig produksjon på 27 GWh. Et så stort kraftverk ble avslått av naturvernhensyn.

Strupen Kraft AS eies 100% av Forte Energy Norway AS.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Forte vannkraft - våre kraftverk
* Cloudberry
Nedre Urdalen kraftverk

**Nedre Urdalen kraftverk** er et vannkraftverk i Hovin, på østsiden av Tinnsjøen i Tinn kommune i Telemark.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 82 meter i Urdalsåe.

Det er installert 4 aggregater. En plateturbin (francis) på 500&nbsp;kW, og tre peltonturbiner på 80&nbsp;kW hver.

Samlet installert effekt er 740 kW. Årsproduksjon er 1,3 GWh.

Kraftverket eies av lokal grunneier.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Cyclasteropinae

**Cyclasteropinae** er en underfamilie av familien Cylindroleberididae som er den ene av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Denne underfamilien har 9 slekter og 24 arter. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cylindroleberididae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger *[[Catalogue of Life]]*: - og detaljene gis etter *WoRMS*-databasen.

* Rekke: krepsdyr (Crustacea) - 67.000 arter Brünnich, 1772
** **Klasse [[muslingkreps]] ([[Ostracoda]])** - 4 ordener, 13.000 arter Latreille, 1802
*** Familie Leguminocythereididae - 2 arter
**** Slekt *[[Leguminocythereis]]*
*** Orden Palaeocopida - 1 art
**** Familie Punciidae
***** Slekt *[[Puncia]]* N. de B. Hornibrook, 1949
*** **Underklasse [[Myodocopa]]**  Sars, 1866
**** Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
***** Underorden Myodocopina Sars, 1866
****** Overfamilie Cypridinoidea Baird, 1850
******* Familie Cypridinidae - 27 arter Baird, 1850
****** Overfamilie Cylindroleberidoidea Müller, 1906
******* Familie Cylindroleberididae - 70 arter Müller, 1906
******** Underfamilie *Cyclasteropinae* Poulsen, 1965
********* Slekt *[[Alphaleberis]]* Kornicker, 1981
********* Slekt *[[Amboleberis]]* Kornicker, 1981
********* Slekt *[[Cyclasterope]]* Brady, 1897
********* Slekt *[[Cycloleberis]]* Skogsberg, 1920
********* Slekt *[[Eocypridina]]* Kesling & Ploch, 1960 †
********* Slekt *[[Leuroleberis]]* Kornicker, 1981
********* Slekt *[[Mesoleberis]]* Kornicker, van bakel, Fraaije & Jagt, 2006 †
********* Slekt *[[Radiicypridina]]*  Bless, 1973 †
********* Slekt *[[Tetraleberis]]* Kornicker, 1981

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Léon Frapié

**Léon Eugène Frapié** (født 27. januar 1863 i Paris, død 29. september 1949 i Paris) var en fransk forfatter som i 1904 mottok Goncourtprisen for romanen *La Maternelle*. Hans verker tilregnes den realistiske romans tradisjon.

Gaten *Rue Léon Frapié* i Paris er oppkalt etter ham.

## Verker

**L’Institutrice de province* (1897)
**Marcelin Gayard* (1902)
**[[La Maternelle]]* (prix Goncourt 1904)
**Les Obsédés* (1904)
**L’Écolière* (1905), recueil de contes
**La Boîte aux Gosses* (1907)
**La Figurante* (1908)
**Les Contes de la maternelle* (1910)
**Les Contes de la guerre* (1915)
**Les Bonnes Gens* (1918)
**Nouveaux Contes de la maternelle* (1919)
**Les Amies de Juliette* (1922)
**Les Filles à marier* (1923)
**La Divinisée* (1927)
* *Gamins de Paris* - Librairie Baudinière
* *Les contes de Paris* - Librairie Baudinière

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Rue Léon Frapié
* Biografi hos www.babelio.com; lest 23. februar 2013
Harbitz (slekt)

**Harbitz** er en norsk slekt med tysk opphav.

* Johan Harbist (–1695), kannestøper i Trondheim, g. Kjerstine Hansdtr.
** Kirsten  Harpiks (1683–1742) g. Anders Bach
*** Johan Harbitz (1707–81) g. Gjertrud Nilsdatter
**** Niels Harbitz (1742–1810), gjestgiver på Haus ved Bergen, g. Elisabeth Ibsen av Ibsen (slekt)
***** Jens Harbitz (1790–) g. Johanne Nilsen
****** Nils Andreas Harbitz (1824–85) malermester g. Elisabeth Harbitz
******* Julie Harbitz (1856–1923) kvinneaktivist, g. Emil Mohr
******* Nicoline Harbitz (1861–1926) g. skolebestyrer Edvard Isak Hambro
******** *Se [[Hambro]] for kjente efterkommere som [[Carl Joachim Hambro d.e.]] 
***** [[Georg Prahl Harbitz]] (1802–89) prest og stortingspresident, ga navn til [[President Harbitz' gate (Oslo)]] g. Mariken Hof (1806–39)
****** [[Johannes Winding Harbitz]] (1831–1917), skipsreder og stortingsrepresentant, ga navn til [[Harbitz gate (Tønsberg)]], g. Louise Lunnevig
******* Georg Prahl Harbitz (1871–1960) oberst, g. Aagot [[Midelfart]].
****** Christian Fr. Gottfr. Bohr Harbitz (1833–1916) grosserer, ga navn til [[Harbitzalléen (Oslo)]], g. briten Frances Theobald (1839–72)
******* [[Edmund Harbitz]] (1861–1916), jurist og politiker, g. Helga Fredrikke (1870–1947)
******* [[Francis Harbitz|Francis Gottfr. Harbitz]] (1867–1950), patolog og medisinprofessor, g. Alma [[Borchgrevink]] (1871–1952)
******** Hans Fredrik Harbitz  (1900–71), overlege, g. Elise Bache.
******** Sophie Harbitz (1901–89) g. ing. Jacob Dahl
********* [[Hans Fredrik Dahl]] (1939–) historiker 
******** Nicoline Harbitz (1903–2006) g. h.r.adv. Fredrik Sejersted av slekten [[Sejersted]]
********* [[Francis Sejersted]] (1936–2015) historiker g. [[Hilde Sejersted|Hilde Robberstad]]
********** [[Fredrik Sejersted]] (1965–) jusprofessor, regjeringsadvokat
******** Georg Prahl Harbitz (1906–2000), direktør g. Anna Blom (1906–)
******* Georg Prahl Harbitz (1872–1950) byråsjef
****** Georg Prahl Harbitz (1837–1911) sokneprest g. forfatter [[Nikoline Harbitz|Nikoline Dahl]] (1841–98), søster til ordf. [[Walter Scott Dahl]] og forf. [[Konrad Dahl]]
******* [[Alf Harbitz]] (1880–1964), forfatter og journalist, g. forfatter [[Rakel Harbitz|Rakel Hall]] (1887–1944), datter av [[Birger Anneus Hall]] og 2) 1945 m Else Dahm
==Andre Harbitzer==
*Ingrid Harbitz (1894–1968) g. dobbeltagenten [[Otto Robsahm]] (1890–1969).
*[[Ole Harbitz]] (1950–) direktør i [[Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet]]
<gallery>
Portrett av Georg Prahl Harbitz.jpg | [[Georg Prahl Harbitz]] (1802–89) prest og stortingspresident
Johannes Winding Harbitz.jpg | [[Johannes Winding Harbitz]] (1831–1917), skipsreder og stortingsrepresentant.
No-nb bldsa 2a004 (Edmund Harbitz).jpg | [[Edmund Harbitz]] (1861–1916), jurist og politiker
Francis Harbitz.jpg | [[Francis Harbitz]] (1867–1950), medisinprofessor
AlfHarbitzOBF06006b.jpg | [[Alf Harbitz]] (1880–1964), forfatter, journ.
CJ Hambro.jpg | [[C.J. Hambro]] (1885–1964) red. og stort.pres.
Francis Sejersted 2.jpg | [[Francis Sejersted]] (1936–2015) historiker
</gallery>

== Referanser ==
<references/>

==Litteratur==
*[[Francis Sejersted]], *Harbitz-slekten'', 1967
Claude Farrère

**Claude Farrère**, egentlig **Frédéric-Charles Bargone** (født 27. april 1876 i Lyon i Frankrike, død 21. juni 1957 i Paris) var en fransk forfatter. Hans romaner utspiller seg blant annet på steder som Istanbul, Saigon og Nagasaki.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Farrère kom fra en gammel militærfamilie. Hans far var oberst og sønnen gikk i hans fotspor og begynte sin militære karriere i 1894 da han ble opptatt på École navale.

### Offiser
Han ble forfremmet til *enseigne de vaisseau* i 1899, ble løytnant i 1906, kjempet i første verdenskrig og ble korvettkaptein i 1918.

### Forfatter
Året etter forlot han den franske flåte for å helt vie seg til sitt forfatterskap. Han hadde da allerede mottatt Goncourtprisen for sin roman *[[Les Civilisés]]*.

Farrère var i sitt forfatterskap influert særlig av Pierre Louÿs og Victor Segalen. Hans eget forfatterskap influerte i din tur blant annet Pierre Loti.

Parfymeselskapet Guerlain i Paris lot seg inspirere av Farrères roman *Die Marquise Yorisaka* (*La Bataille*) og kreerte en parfyme oppkalt etter verkets protagonist «Mitsouko».

I 1933 engasjerte Farrère seg i *Comité français pour la protection des intellectuels juifs persécutés*, en organisasjon som arbeidet for å besskytte jødiske intellektuelle fra forfølgelse, og krevde at Frankrike skulle ta i mot jøder som flyktet fra Tyskland, såvel av barmhjertighetsgrunner som for Frankrikes eget beste; det skulle være til gagn for Frankrike å ta imot dem på samme vis som Tyskland hadde tatt imot franske protestanter (hugenotter) som hadde dratt sin vei i samband med opphevelsen av ediktet i Nantes i 1685.

Den 6. mai 1932, da den mentalt ustabile russiske emigrant Paul Gorgulov myrdet Paul Doumer ved åpningen av en bokmesse i *Hôtel Salomon de Rothschild*, kastet Farrère seg i veien og ble skuddskadet i den ene armen av to kuler. Doumer døde dagen etter.

Farrère ble innvalgt i det franske akademi den 28. mars 1935, samtidig som André Bellessort og Jacques Bainville og slo sin konkurrent til den avdøde politiker Louis Barthous plass 28, Paul Claudel, med fem stemmer.

## Bibliografi (i utvalg)

* *Fumée d'opium*, roman (1904)
* *Les civilisés*, roman (1905)
* *L'homme qui assassina*, roman (1907)
* *La bataille*, roman (1909)
* *La maison des hommes vivants*, roman (1911)
* *La marche funèbre*, novellesamling (1929)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Claude Farrere  på Librairie Marine
*  Claude Farrère på webstedet Lettres du Mékong
*  Biografi Det franske akademi
John Antoine Nau

**John Antoine Nau**, egentlig **Eugène Léon Édouard Torquet** (19. november 1860 i San Francisco i USA, død 17. mars 1918 i Tréboul i Frankrike) var en fransk forfatter innen symbolismens tradisjon, som i 1903 ble den første overhodet som mottok Goncourtprisen, for sin roman *Force ennemie*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hans far, som var ingeniør og forretningsmann, hadde emigrert fra Frankrike til California rundt 1845 og ble naturalisert amerikansk borger; sønnen var i kraft av å ha blitt født i USA også amerikansk statsborger.  Faren fikk tyfus og døde i 1864, og etterlot seg enke og tre barn. I 1866 vendte de tilbake til Frankrike, først til Le Havre og så til Paris. 

### Karriere
I 1881, i en alder av 21 år, dro Nau ut med en tremaster og virket i Haiti og de vestindiske øyer som losassistent. Senere ble han assisterende kommissær og reiste til Colombia, Venezuela og New York.

Han vendte tilbake til Frankrike i 1883 og giftet seg i 1885. Det nygifte paret dro på bryllupsreise til Martinique, og ville gjerne ha blitt der. Men familieforpliktelser gjorde at de måtte vendte tilbake til Europa. Nau skulle andri se Martinique igjen.  I 1886 bodde han i San Raphaél; i 1887 i Piriac; så annetsteds. 

Mens han bodde i Carteret i La Manche skrev han sitt første poetiske verk, *Au seuil de l’espoir* (På håpets terskel), som han utgav på egen bekostning i 1897. Han var da 37 år gammel. Så dro han til Mallorca i 1898, og så til Tenerife (Kanariøyene).  I Puerto de la Orotava påbegynte han sin prisvinnende roman som han etterhvert fullførte i Andalucía.  Mellom 1903 og 1906 bodde han i Saint-Tropez.  I 1903 utgav han, atter på egen bekostning, romanen *[[Force ennemi]]*.  Den ble et økonomisk tapsprosjekt; den ble ikke engang anmeldt ettersom forfatteren ikke hadde sendt eksemplarer til litteraturkritikere. Men så skrev han ikke for å ha det som levebrød, kun for egen glede. 

Han mottok imidlertid Goncourtprisen for boken.

Han flyttet så til Alger, og så til Korsika der han bodde i syv år (det ble hans rekord på ett og samme sted). Verdenskrigen tvang ham til å dra til Paris 1916–17, så til Tréboul i Bretagne, og der døde han i 1918, i en alder av 57 år.

## Referanser


## Litteratur
* Éléments biographiques d'après l'« article inédit libre de droit » de Catherine Harlé-Conard, « John-Antoine Nau (1860-1918) », 30 septembre 2003. Texte en ligne consulté le 3 mai 2007
* Éléments biographiques et critiques d'après la préface de Lucien Descaves à l'édition de *Force ennemie* publiée par Ernest Flammarion en 1918.Texte en ligne consulté le 3 mai 2007
* Eugène F.-X. Gherardi, Tournant de la Marine. La Corse de John-Antoine Nau, Ajaccio, Albiana, 2016.
Pepperrørsopp

**Pepperrørsopp** (*chalciporus piperatus*) er en sopp i pepperrørsoppfamilien (calchiporus = kopperrød pore). Den har tidligere vært assosiert med steinsoppfamilien, skrubbfamilien og smørsoppfamilien, før Bataille ga den en egen familie i 1908. I Norge finnes to arter, pepperrørsopp og mild pepperrørsopp.

## Kjennetegn
Pepperrørsopp har en hatt som er 3-8 cm bred, og dermed er soppen en liten sopp. Soppens hode er flat og hvelvet. I tørt vær er den glinsende, i vått være klebrig. Fargen er gulbrun, ofte med rødbrun tone. Rørene er ntilvokst eller noe nedløpende, det vil si at de går noe nedover stilken. Rørmunningen, og dermed fargen under hatten, er rustfarget til oransjebrun. Stilken er mellom 4 og 7 cm høy og mellom 0,5-1 cm tykk. Stilken er brungul bortsett fra nederst, derden er sitrongul. Stilken er bar, uten ringer eller krager, og glatt.  Kjøttet er blekgult i stilken bortsett fra nederst, der den er sitrongul. Den har en brennende skarp smak.

## Utbredelse
Pepperrørsopp finnes mest i barskog, men også i løvskog og i fjellet. Den er svært utbredt i Norge og Sverige, men også funnet på Island, i Tyskland, Danmark og til dels ved Seattle i USA, sørøst i Australia og i Skottland. I Norge er den funnet i hele landet. 

## Bruksområder
Pepperrørsopp regnes ikke som spiselig, men kan brukes som krydder. Den kan også brukes til farging av garn. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Svein-Erik Fevolden

**Svein-Erik Fevolden** (født 1946 i Sør-Fron) er en norsk professor med spesialfelt innen populasjonsgenetikk og arktisk marinbiologi. Han er tilknyttet institutt for marin- og ferskvannsbiologi ved Universitetet i Tromsø. Fevolden viste gjennom studier av DNA i 2002 at kysttorsk og skrei ikke er av samme art.

Fevoldens forskning har tyngdepunkt i populasjonsgenetikk hos marine og limniske arktiske organismer.
## Referanser

## Eksterne lenker
* Google Scholar
Alangium

***Alangium*** er en planteslekt som i APG IV-systemet regnes til kornellfamilien. Den ble tidligere ofte regnet til en egen familie, Alangiaceae.

Artene er løvfellende eller eviggrønne trær, busker eller lianer. Bladene er hele med buete nerver og sitter spredt. Blomstene er tvekjønnede og sitter i sidestilte kvaster. Det er 4–10 begerblad og like mange kronblad. Frukten er en steinfrukt med ett eller to frø.

De fleste artene vokser i tropiske og subtropiske deler av Øst- og Sørøst-Asia. Fem arter finnes utenom dette området. *Alangium platanifolium* har en utbredelse som strekker seg fra Øst-Asia inn i Russlands fjerne østen. *Alangium chinense* (i vid betydning) er utbredt fra Sørøst-Asia til Afrika. *Alangium salviifolium* har den største utbredelsen, fra Afrika til Australia, Fiji og Ny-Caledonia. *Alangium villosum* forekommer fra Sørøst-Asia til Australia og de vestlige stillehavsøyene. *Alangium grisolleoides* er endemisk for Madagaskar.

I tertiær hadde slekta en vid utbredelse på den nordlige halvkule, og pollen og fruktrester er funnet i Europa og Nord-Amerika. I Mellom-Europa døde *Alangium* ut i tidlig pliocen, men i Georgia overlevde slekta til calabrium i pleistocen.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
1. etappe av Tour de France 2017

**1. etappe av [[Tour de France 2017]]** var en 14 kilometer lang tempoetappe i Düsseldorf 1. juli 2017.

## Etapperesultater

## Sammenlagt

## Eksterne lenker
* 
* 
* letour.fr - etappe 1
2. etappe av Tour de France 2017

**2. etappe av [[Tour de France 2017]]** gikk mellom Düsseldorf i Tyskland og Liège i Belgia 2. juli 2017.

Alexander Kristoff kom på 15. plass, mens Edvald Boasson Hagen kom på 19. plass.

## Etapperesultater

## Sammenlagt

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* letour.fr - etappe 2
Leuroleberis

***Leuroleberis*** er en slekt i familien Cylindroleberididae som er den ene av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Denne familien har 23 slekter og 70 arter. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.

Gruppen Cylindroleberididae har arter med mykt skall *(carapax)* på overkroppen *(thorax)* og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.

## Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på  morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger *[[Catalogue of Life]]*: - og detaljene gis etter *WoRMS*-databasen.

* Rekke: krepsdyr (Crustacea) -  arter Brünnich, 1772
** **Klasse [[muslingkreps]] ([[Ostracoda]])** - 4 ordener,  arter Latreille, 1802
*** **Underklasse [[Myodocopa]]**  Sars, 1866
**** Orden Myodocopida - 3 overfamilier, 5 familier, 228 arter Sars, 1866
***** Underorden Myodocopina Sars, 1866
****** Overfamilie Cylindroleberidoidea Müller, 1906
******* Familie *[[Cylindroleberididae]]* - 70 arter Müller, 1906
******** Underfamilie *[[Cyclasteropinae]]* Poulsen, 1965
********* *Slekt Leuroleberis* Kornicker, 1981
********** *[[Leuroleberis mackenziei]]* Kornicker, 1981
********** *[[Leuroleberis orbicularis]]* Brady, 1897
********** *[[Leuroleberis poulseni]]* (Moguilevsky & Ramirez, 1970) Kornicker, 1981
********** *[[Leuroleberis sharpei]]* Kornicker, 1981
********** *[[Leuroleberis surugaensis]]* Hiruta, 1982
********** *[[Leuroleberis zealandica]]* Baird, 1850

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rødkremle

**Rødkremle** (*Russula emetica*), tidligere kalt **giftkremle** er en kremle som inntil 2023 var regnet som giftig. Navnet «emetica» spiller på det greske ordet *emetike* som betyr brekkmiddel.

## Kjennetegn
Kremle er en skivesopp, det vil si at under soppens hatt er det skiver som oppbevarer sporer, i motsetning til for eksempel rørsopp, der sporene sitter i rør. Rødkremle har en 3–10 cm bred hatt. Hattens utforming kan varierer fra halvkuleformet tidlig til hvelvet og deretter utbredt og svakt nedsunket i midten. Rødkremle er klebrig, glinsende og med en markant rødfarge som kan nærme seg blodrød. Hatten kan ha hvite flekker. Skivene er avrundete, altså de går inn fra kanten av hatten til stilken, og hvite. De regnes som middels tettsittende. Stilken er typisk 5–8 cm høy og 1–2 cm tykk. Kjøttet er hvitt og sprøtt. Lukten er svak og kan minne om frukt, mens smaken er brennende skarp.

Rødkremle kan likne på andre kremler, som rød bøkekremle, fjellkremle og grantårekremle. Imidlertid er ingen av disse heller spiselige. Bøkekremle finnes bare under bøk, fjellkremle mister fargen etter hvert og grantårekremle har også rød stilk. Siden rød fluesopp har klar rød hatt og kan miste de hvite prikkene på hatten kan den muligens forveksles med rødkremle. Rød fluesopp har derimot ring på stilken og slire ved basis, noe rødkremle ikke har.

## Utbredelse
Rødkremle finnes i næringsfattig blandingsskog og barskog. Den er særlig observert i Norge, Sverige, Danmark, Finland, Storbritannia og Tyskland, men dukker også opp i USA, Canada og Mexico, og noen få tilfeller i Japan, Australia og Colombia. I Norge er den funnet i hele landet. 

## Bruksområder
Rødkremle ble regnet som giftig av soppkontrollører inntil 2023, men endret da status til «spiselig etter avkoking». Kort tid etter ble den forandret til «ikke matsopp».

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Hakkespetter

:*Se [[Hakkespettene]] for den fiktive speiderorganisasjonen i Disney-tegneseriene.*

* se inndeling

**Hakkespetter** eller **egentlige spetter** (Picinae) er den mest tallrike av tre underfamilier i spettefamilien (Picidae), som i alt teller cirka 233 arter.

Artene i denne gruppen har tilnærmet kosmopolitisk utbredelse, men de finnes ikke naturlig på Madagaskar og i Australasia øst for Wallacelinjen. De aller fleste artene er trelevende, men terrestriske hakkespetter med preferanse for treløse områder finnes på den sørlige halvkule.

Ni hakkespetter hekker i Europa, hvorav sju i Norge; svartspett, grønnspett, gråspett, dvergspett, flaggspett, hvitryggspett og tretåspett.

## Inndeling
Inndelingen følger Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017), som regner med kun 206 arter. Det hersker imidlertid uenighet om denne inndelingen. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn. Alle arter har nødvendigvis ikke fått norsk navn.

* Piciformes, spettefugler, 484 arter
** Galbuli, (jakamarfugler), 57 arter
** Pici, (egentlige spettefugler), 427 arter
*** Ramphastides, 157 arter
*** Picides, 270 arter
**** Indicatoridae, vokseterfamilien, 16 arter
**** Picidae, spettefamilien, 233 arter
***** Jynginae, vendehalser
***** Picumninae, pikuletter
***** Picinae, hakkespetter, 203 arter
****** Nesoctitini
******* *[[Nesoctites]]*, 1 art
****** Hemicircini
******* *[[Hemicircus]]*, 2 arter
****** Chrysocolaptini
******* *[[Blythipicus]]*, 2 arter
******* *[[Reinwardtipicus]]*, 1 art
******* *[[Chrysocolaptes]]*, 2 arter
****** Campephilini
******* *[[Campephilus]]*, 12 arter
****** Picini
******* *[[Micropternus]]*, 1 art
******* *[[Meiglyptes]]*, 3 arter
******* *[[Gecinulus]]*, 2 arter
******* *[[Dinopium]]*, 6 arter
******* *[[Chrysophlegma]]*, 3 arter
******* *[[Picus]]*, 13 arter
******* *[[Geocolaptes]]*, 14 art
******* *[[Hylatomus]]*, 3 arter
******* *[[Dryocopus]]*, 3 arter
******* *[[Mulleripicus]]*, 4 arter
******* *[[Celeus]]*, 13 arter
******* *[[Piculus]]*, 7 arter
******* *[[Colaptes]]*, 13 arter
****** Melanerpini
******* *[[Chryserpes]]*. 1 art
******* *[[Sphyrapicus]]*, 4 arter
******* *[[Xiphidiopicus]]*, 1 art
******* *[[Melanerpes]]*, 7 arter
******* *[[Centurus]]*, 16 arter
****** Picoidini
******* *[[Picoides]]*, 3 arter
******* *[[Yungipicus]]*, 7 arter
******* *[[Dendrocoptes]]*, 3 arter
******* *[[Leiopicus]]*, 1 art
******* *[[Chloropicus]]*, 15 arter
******* *[[Dendrocopos]]*, 12 arter
******* *[[Dryobates]]*, 5 arter
******* *[[Leuconotopicus]]*, 6 arter
******* *[[Veniliornis]]*, 14 arter

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Hakkespettene våre: En innføring i økologi
Roma Marathon 2017

**Roma marathon 2017** ble arrangert 2. april 2017, i Roma i Italia.

## Resultater, herrer






## Resultater, kvinner






## Eksterne lenker
* Maratona di Roma - 23^ Maratona di Roma 2/4/2017
Laukkujoki

**Laukkujoki** (russisk: Лауккуйоки) er ei elv i Murmansk oblast i Russland. Den er ei sideelv til Pasvikelva. Elva har utspring fra innsjøen Laukkujavri, og munner ut sørøst i Langvatnet. Elva er 25 kilometer lang, og har et nedbørfelt på .

## Referanser
Peranakan

**Peranakan**-kinesere eller **baba-nyonya** er uttrykk som benyttes om etterkommere av kinesiske innvandrere (opprinnelig etterkommere av kinesiske menn og malayiske eller indonesiske kvinner) i den indonesiske øyverden (Nusantara) i kolonitiden på sent 1600- og 1700-tall.

Medlemmene av denne befolkningsgruppe i Malakka kaller seg **nyonya baba** i stedet for *baba-nyonya*. Nyonya er termen for damene og baba for herrene. Ordet sikter særlig til den etnisk kinesiske befolkning i de britiske Straits Settlements i Britisk Malaya og den tidligere nederlandsk-kontrollerte øya Java og på andre steder, som helt eller delvis har antatt Nusantara-kulturen for å assimileres inn i de lokale samfunnene. De utgjorde eliten i Singapore, mer lojale til britene enn til Kina.

De fleste har bodd i generasjoner langs Malakkastredet. De var oftest kjøpmenn, mellomledd mellom briter og kinesere, eller kineserer og malayer, ettersom de oftest var engelskkyndige. På grunn av dette har de nesten alltid hatt ferdigheten å tale to eller flere språk. I senere generasjoner har en del tapt evnen til å kommunisere på kinesisk idet de ble assimilert med Malakkahalvøyas kultur og begynte å tale malayisk flytende som første eller annet språk.

## Litteratur
* Barbara Farkas: *Chinesische Einwanderer in Penang*. Peter Lang, Frankfurt am Main 2009, ISBN 978-3-631-58327-2.
* Lee Chin Koon: *Mrs. Lee's Cookbook. Nonya Recipes and other favourite recipes.*
* Mahmood, Datin Sari Endon, *The Nyonya Kebaya: A Century of Straits Chinese Costume*, ISBN 0794602738
Sarpsborg festning

**Sarpsborg festning** var et festningsanlegg bygd som for å støtte mobile feltstyrker som skulle forsvare en landgang fra sjøen. Festningen bestod av Greåker fort og Ravneberget batteri befestning. Den hadde betegnelsen «Sarpsborg befestninger» fram til 1937. I 1933 ble festningen stilt i reserve.

## Opprettelse og oppbygging

1. juli 1907 vedtok Stortinget opprettelsen av festningen. Festningen bestod da av fortet Greåker, batteriet på Ravneberget og to kanonstillinger for å dekke overgangen over Glomma. 

## Referanser
Aegon International Eastbourne 2017

**[[Aegon International Eastbourne]] 2017** var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2017 som fant sted i Eastbourne i England fra 26. juni til 1. juli 2017. Den var også en del av WTA-touren 2017.

Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn og kvinner på gress.

## Vinnere
### Singel menn
*  **[[Novak Djokovic]]** slo  Gaël Monfils, 6–3, 6–4

### Singel kvinner
*  **[[Karolína Plíšková]]** slo  Caroline Wozniacki, 6–4, 6–4

### Dobbel menn
*  **[[Bob Bryan]]** /  **[[Mike Bryan]]** slo  Rohan Bopanna /  André Sá,  6–7(4–7), 6–4, [10–3]

### Dobbel kvinner
*  **[[Chan Yung-jan]]** /  **[[Martina Hingis]]** slo  Ashleigh Barty /  Casey Dellacqua, 6–3, 7–5

## Eksterne lenker
*
E. Alexander Powell

**Edward Alexander Powell** (født 16. august 1879 i Syracuse i New York, død 13. november 1957 i Canaan i Connecticut) var en amerikansk journalist og forfatter. Han er kjent som krigskorrespondent i Europa under den første verdenskrig.

Han var journalist i *Syracuse Journal* fra 1898 til 1899 og ble redaktør i *Craftsman* i 1902. Fra 1903 til 1904 var han annonsesjef i Smith Premier Typewriter Company i London. I 1905 drog han til det nære østen som korrespondent for britiske og amerikanske aviser. Fra 1906 til 1909 tjenestegjorde han ved konsulatene i Syria og Egypt.

Fra 1914 var Powell krigkorrespondent i Europa, og som amerikansk statsborger var han nøytral og kunne få innpass på begge sider. Powells artikler ble trykt i aviser og magasiner som *[[The War Illustrated]]*, *[[New York World]]* og *[[Daily Mail]]*, og hans bøker fra krigen ble publisert av Charles Scribner's Sons. Idet USA gikk inn i krigen i 1917, ble Powell kaptein i den militære etterretningen. Han ble såret i september 1918 og fikk behandling frem til våpenhvilen i november det året, hvorpå han drog tilbake til USA. Han forlot de amerikanske væpnede styrkene med rang av major.

Etter krigen ble han en vellykket reiseforfatter og utgav 20 bøker mellom 1920 og 1954. Han var gift første gang med Jessie Northrup, andre gang med Florence Taylor. Powells skrifter oppbevares ved Library of Congress.

## Referanser
Antalya Open 2017

**[[Antalya Open]] 2017** var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2017 som fant sted i Antalya i Tyrkia fra 25. juni til 1. juli 2017. Den var også en del av WTA-touren 2017.

Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn på gress.

## Vinnere
### Singel
*  **[[Yūichi Sugita]]** slo  Adrian Mannarino, 6–1, 7–6(7–4)

### Dobbel
*  **[[Robert Lindstedt]]** /  **[[Aisam-ul-Haq Qureshi]]** slo  Oliver Marach /  Mate Pavić, 7–5, 4–1 ret.

## Eksterne lenker
*
VM i sjakk 1929

**VM i sjakk 1929** ble arrangert i Wiesbaden, Heidelberg og Berlin i Tyskland i 1929.

## Resultater

## Referanser
VM i sjakk 1921

**VM i sjakk 1921** ble arrangert i Havanna i Cuba i 1921. Det ble spilt best av 24 partier, men etter 14 partier valgte verdensmester Emanual Lasker å gi opp kampen.

## Resultater
:

## Referanser
Sejgijarv

**Sejgijarv** (russisk: Сейгиярв) er en innsjø i Murmansk oblast i Russland. Den er utspring for Sejgijoki, ei sideelv til Pasvikelva. Den største tilløpselva er Runnijoki, som kommer inn fra øst. Innsjøen har et areal på .

## Referanser
Runnijoki

**Runnijoki** (russisk: Руннийоки) er ei elv i Murmansk oblast i Russland. Den er ei tilløpselv til Sejgijarv som er utspring for Sejgijoki, ei sideelv til Pasvikelva. Elva har utspring fra sørhellingen av fjellet Virnimja (419 moh.). Runnijoki er 22 kilometer lang.

## Referanser
Kornetijoki

**Kornetijoki** (russisk: Корнетийоки) er ei elv i Murmansk oblast i Russland. Den er ei sideelv til Pasvikelva. Elva har utspring fra et lite tjern sørvest for åsen Kjeltavara (284 moh.), og renner mot nord til munningen sørøst i Hestefossdammen, bare 1,4 kilometer sør for Sejgijokis munning.

## Referanser
Aulacorhynchus

* se inndelingen!

***Aulacorhynchus*** (grønne tukanetter) er ei slekt i tukanfamilien (Ramphastidae) som består av tretten arter, som er endemiske for den neotropiske faunaregionen. Alle artene er frugivore standfugler.

## Etymologi
Det vitenskapelige slektsnavnet *Aulacorhynchus* følger av de greske uttrykkene *aulakos* (αυλακος = fure) og *rhunkhos* (ῥυγχος = nebb). «En gruppe som utmerker seg med sine rillenebb» (Gould 1835).

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Short & Horne (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle beskriveler. Alle arter har ikke blitt navngitt på norsk.

* Piciformes, spettefugler
** Ramphastidae, tukanfamilien (5 slekter, 50 arter)
*** *[[Ramphastos]]* (11 arter), (typiske tukaner)
*** *[[Aulacorhynchus]]* (13 arter), (grønne tukanetter)
**** *[[gulpannetukan|A. wagleri]]*, gulpannetukan
**** *[[smaragdtukan|A. prasinus]]*, smaragdtukan
**** *[[blåstrupetukan|A. caeruleogularis]]*, blåstrupetukan
**** *[[andestukan|A. albivitta]]*, andestukan
**** *[[Aulacorhynchus cyanolaemus|A. cyanolaemus]]*, (ikke navngitt)
**** *[[svartstrupetukan|A. atrogularis]]*, svartstrupetukan
**** *[[rødgumptukan|A. haematopygus]]*, rødgumptukan
**** *[[gulbryntukan|A. huallagae]]*, gulbryntukan
**** *[[blåbåndtukan|A. coeruleicinctis]]*, blåbåndtukan
**** *[[Aulacorhynchus calorhynchus|A. calorhynchus]]*, (ikke navngitt)
**** *[[furenebbtukan|A. sulcatus]]*, furenebbtukan
**** *[[bruntipptukan|A. derbianus]]*, bruntipptukan
**** *[[tepuitukan|A. whitelianus]]*, tepuitukan
*** *[[Andigena]]* (4 arter), (fjelltukaner)
*** *[[Selenidera]]* (7 arter), (dikroiske tukanetter)
*** *[[Pteroglossus]]* (15 arter), (aracarier)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Pteroglossus

* se inndelingen!

***Pteroglossus*** (aracarier) er ei slekt i tukanfamilien (Ramphastidae) som består av femten arter, som er endemiske for den neotropiske faunaregionen. Alle artene er frugivore standfugler.

## Etymologi
Det vitenskapelige slektsnavnet *Pteroglossus* følger av de greske uttrykkene *pteron* (πτερον = fjær) og *glōssa* (γλωσσα = tunge). Beskrivelsen henspiller på typeartens (*P. aracari*) lange, fjærlignende tung.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Short & Horne (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle beskriveler. Alle arter har ikke blitt navngitt på norsk.

* Piciformes, spettefugler
** Ramphastidae, tukanfamilien (5 slekter, 50 arter)
*** *[[Ramphastos]]* (11 arter), (typiske tukaner)
*** *[[Aulacorhynchus]]* (13 arter), (grønne tukanetter)
*** *[[Andigena]]* (4 arter), (fjelltukaner)
*** *[[Selenidera]]* (7 arter), (dikroiske tukanetter)
*** *[[Pteroglossus]]* (15 arter), (aracarier)
**** *[[safrantukan|P. bailloni]]*, safrantukan
**** *[[gulbuktukan|P. viridis]]*, gulbuktukan
**** *[[Pteroglossus humboldti|P. humboldti]]*, (ikke navngitt)
**** *[[skrifttukan|P. inscriptus]]*, skrifttukan
**** *[[halsbåndtukan|P. torquatus]]*, halsbåndtukan
**** *[[marmornebbtukan|P. sanguineus]]*, marmornebbtukan
**** *[[bleknebbtukan|P. erythropygius]]*, bleknebbtukan
**** *[[ildnebbtukan|P. frantzii]]*, ildnebbtukan
**** *[[rødbeltetukan|P. aracari]]*, rødbeltetukan
**** *[[brunkinntukan|P. castanotis]]*, brunkinntukan
**** *[[tobeltetukan|P. pluricinctus]]*, tobeltetukan
**** *[[elfenbeinstukan|P. azara]]*, elfenbeinstukan
**** *[[krølltukan|P. beauharnaesii]]*, krølltukan
**** *[[Pteroglossus sturmii|P. sturmii]]*, (ikke navngitt)
**** *[[rødbrysttukan|P. bitorquatus]]*, rødbrysttukan

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Wilhelm Sulpiz Kurz

**Wilhelm Sulpiz Kurz**, kalt *Sulpiz Kurz*, pseudonym: *Johann Amann* (født 5. mai 1834 i Augsburg i Bayern, død 15. januar 1878 på Pinang), var en tysk botaniker som var botanisk direktør i Buitenzorg på Vest-Java og Calcutta i Britisk India. Han arbeidet i det som i dag er India, Indonesia, Malaysia, Burma og Singapore.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hans far, Aloys Kurz (død 13. januar 1842), *geprüfter Lehramts-Kandidat* og litograf, var i 1836 tegnelærer ved *Kreis-Landwirtschafts- und Gewerbs-Schule* i Augsburg, og fra 1839 også ved den polytekniske skole der. 

Etter hans død flyttet famlen til München, og det var der at Sulpiz' interesse for plantenes verden våknet. Etter latin- og handelsskole begynte han på gymnasium, der Otto Sendtner ledet hans samlelyst inn i «bestemte baner». For å finne tilfredsstillelse for sin reiselyst forsøkte han seg en kortere tid å utdanne seg til kjøpmann, men bestemte seg snart for heller å bli botanisk reisende. Som hospitant ved universitetet i München besøkte han forelesninger om botanikk, mineralogi, kjemi og fysikk. Han var student under Carl Friedrich Philipp von Martius.

### Reisende
I 1854 tvang ulykkestilfeller i familien og derpå følgende pangemangel ham til å lete etter eget livsunderhold. Han dro avsted til Hollandog arbeidet i et apotek i in Delft. 

Han lærte seg det nederlandske språk, og seilte til Java med falske papirer (på «Johann Amann») og trådte inn i nederlandsk tjeneste der, for Koninklijk Nederlandsch-Indisch Leger. Han tjenestegjorde i Batavia, Bangka og i krigen mot buggineserne på Celebes. Guverneurgeneral av Nederlandsk India fikk i september 1859 forflyttet som botanisk medarbeider ved den bortaniske have (Kebun Raya Bogor) i Buitenzorg sør for Batavia. I perioden 1856–1863 assisterte han Johannes Elias Teijsmann.

I 1864 ble han beveget av den britiske botanikeren Thomas Anderson, som da reiste i de nederlandske kolonier, om å bli med ham tilbake til Calcutta og der bli kurator for herbariet i den botaniske hage i Seebpore der. Denne stilling innehadde han til sin død, noe som viste seg å være til stor gagn for indisk botanikk.

Kurz ble ofte sendt på botaniske forskings- og innsamlingsoppdrag. Han utforsket i Burma og Pegu, og tilbragte tre måneder på Andamanøyene, hvorom han utarbeidet en omfattende beretning i 1870.

Et av hans spesialfelter var bananslekten (*musa*).

Planten *[[Hydnocarpus kurzii]]*, som vokser i India og i Burma, ble oppkalt til hans ære.

## Litteratur
* *Flora: oder, Allgemeine botanische Zeitung.* Band 61; S. 114
* Indian Journal of Forestry, Bände 7-9 (1984); S. 135
* Bulletin of the Botanical Survey of India - Band 26 - Seite 159
* https://archive.org/stream/amanualindianti01gambgoog/amanualindianti01gambgoog_djvu.txt
* http://plants.jstor.org/stable/10.5555/al.ap.person.bm000152226
* http://www.senckenberg.de/files/content/forschung/abteilung/botanik/index_collectorum.pdf

## Referanser
VM i sjakk 1975

**VM i sjakk 1975** skulle egentlig blitt arrangert i Manila på Filippinene, men ble aldri spilt fordi regjerende mester Bobby Fischer aldri møtte opp til kampen mot Anatoly Karpov. Karpov fikk tittelen verdensmester på walkover.

## Referanser
Youssef I Absi

**Youssef I Absi** (borgerlig navn *Joseph Absi*; født 1946) er en syrisk teolog og musikkviter. Absi er melkittisk patriark av Antiokia og hele Orienten, av Alexandria og av Jerusalem, og er dermed overhode for den melkittisk-katolske kirke. Han er også erkeepark av Damaskus (Syria), der han har sitt sete. 

Den melkittiske kirke er en av den katolske kirkens særkirker og anser paven som overhode. Den melkittiske kirken har 1,3 til 1,7 medlemmer hovedsakelig i Syria, Libanon og Israel/Palestina.

## Liv og virke
### Prest
Absi ble presteviet i 1973 og tjenestegjorde i den hellige Paulus misjonsselskap. Etter å fullført teologiske og filosofiske studier i ved St. Pauls seminar i Harissa (Libanon), oppnådde han en lisensiatgrad i filosofi ved Det libanesiske universitet (Université libanaise, الجامعة اللبنانية‎‎) og lisensiatgrad i teologi ved St. Paul i Harissa. Han har også en doktorgrad i musikkvitenskap og hymnologi.

Fra 2001 var Youssef Absi president for Caritas i Syria (*Commission Commune de Bienfaisance* (CCB)) som drev med en administrativ gruppe mer enn 40 prosjekter i Damaskus, Aleppo og Hassake. Han komponerte for nonnen og sangerinnen Marie Keyrouz «L'Ensemble de la Paix», en hymne som ble medtatt i albumet *Cantiques de l'Orient*.

### Biskop
Han ble bispeviet i 2001. Fra 2001 til 2006 var han generalsuperior for sitt ordensfellesskap. Fra 2006 til 2017 var han den melkittiske patriarkens representant i Damaskus, først som apostolisk vikar.

### Patriark
Den 21. juni 2017 ble han av den melkittiske synoden i Ain-Traz i Libanon valgt til ny patriark og uken etter bekreftet av pave Frans. Han etterfulgte Gregor III Laham som gikk av 6. mai 2017. 

Den melkittiske kirken var inne i en krise blant annet på grunn av motstand mot Laham og kritikk av hans forvaltning av kirkens midler. Over ti fremstående biskoper boikottet synoden i 2016 i protest mot Laham. Absi blir beskrevet som lavmælt («réputé discret») og dialogorientert, og har ikke inntatt en klar politisk posisjon i landet. 

Den melkittiske kirken i Syria kom i en vanskelig situasjon på grunn av borgerkrigen, blant annet fordi mange medlemmer av kirken har flyktet.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Biskop Leonce (?-1686) 
* Patriark Athanasius Dabbas (1647–1724) *bispeviet 1685
* Biskop Néophytos Nasri (?–1731) *1722
* Biskop Euthyme Fadel (Maalouly) (?–1774) *1724
* Patriark Cyril VII (François) Siaj (Siage) (?–1796) *1763
* Patriark Agapios III Matar (1736–1812) *1795
* Patriark Maximos III Michel Mazloum (1779–1855) *1810
* Patriark Clément Bahous (1799–1882) *1836
* Patriark Grégoire II Youssef (Sayyour) (1823–1897) *1856
* Patriark Peter IV Géraigiry (1841–1902) *1886
* Patriark Cyril IX Mogabgab (1855–1947) *1899
* Patriark Maximos V (George) Hakim (1908–2001) *1943
* Patriark Grégoire III (Loutfi) Laham, B.S. (1933- ) *1981
* Patriark *Youssef I Absi* (1946–) *1943

## Referanser
Ramphastos

* se inndelingen!

***Ramphastos*** (typiske tukaner) er ei slekt i tukanfamilien (Ramphastidae) som består av elleve arter, som er endemiske for den neotropiske faunaregionen. Alle artene er frugivore standfugler.

## Etymologi
Det vitenskapelige slektsnavnet *Ramphastos* følger av de greske uttrykkene *rhamphēstēs* (ῥαμφηστης = snute) og *rhampē* (ῥαμφη = nebb). Carl von Linné kalte dem «*Rhamphastos* ...et bredt sverd, etter formen på nebbet» (Pennant 1773).

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Short & Horne (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle beskriveler. Alle arter har ikke blitt navngitt på norsk.

* Piciformes, spettefugler
** Ramphastidae, tukanfamilien (5 slekter, 50 arter)
*** *[[Ramphastos]]* (11 arter), (typiske tukaner)
**** *[[tocotucan|R. toco]]*, tocotucan
**** *[[gulnebbtukan|R. ambiguus]]*, gulnebbtukan
**** *[[Ramphastos cuvieri|R. cuvieri]]*, (ikke navngitt)
**** *[[vinnebbtukan|R. tucanus]]*, vinnebbtukan
**** *[[regnbuetukan|R. sulfuratus]]*, regnbuetukan
**** *[[chocotukan|R. brevis]]*, chocotukan
**** *[[sitronstrupetukan|R. citreolaemus]]*, sitronstrupetukan
**** *[[tupinambatukan|R. culminatus]]*, tupinambatukan
**** *[[kanalnebbtukan|R. vitellinus]]*, kanalnebbtukan
**** *[[Ramphastos ariel| R. ariel]]*, (ikke navngitt)
**** *[[rødbuktukan|R. dicolorus]]*, rødbuktukan
*** *[[Aulacorhynchus]]* (13 arter), (grønne tukanetter)
*** *[[Andigena]]* (4 arter), (fjelltukaner)
*** *[[Selenidera]]* (7 arter), (dikroiske tukanetter)
*** *[[Pteroglossus]]* (15 arter), (aracarier)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
VM i sjakk 1981

**VM i sjakk 1981** ble arrangert i Merano i Italia i 1981.

## Intersoneturneringer 1979

To intersoneturneringer ble avholdt i 1979 og i Riga og den andre i Rio de Janeiro.

:

:

Intersone i Rio så Portisch, Petrosian og Hübner dele førsteplassen mellom seg og alle tre gikk videre til kandidatturneringen

Hjemmefavoritt Henrique Mecking (rating 2615) måtte trekke seg etter to runder, etter å ha spilt remis i begge kampene sine mot Ivkov og Smejkal. Resultatene hans ble ikke regnet med i totalsummen for de andre spillerne. Turneringens overraskelse var den brasilianske Jaime Sunye Neto, som var blant lederne under midtfasen av turneringen før tre tap på rad ødela sjansene hans til å kvalifisere seg.

## 1980/81 Kandidat-turneringer 1980/81

Kortsjnoj, taperen av den siste mesterskapskampen og Spasskij, taperen av den siste kandidatfinalen, ble seedet direkte inn i turneringen og fikk selskap av de tre beste fra hver av de to Intersone.

Da kvartfinalen mellom Portisch og Spasskij endte uavgjort etter 14 partier, ble Portisch erklært som vinneren fordi han hadde vunnet flest partier med svart.

I finalen skulle vinneren kåres etter maksimum 16 partier. Hübner ga seg setter 10 partier (8 spilt, 2 utsatt) og dermed vant Kortsjnoj. Hübner leder med ett  poeng etter seks partier, men gjort et sjokkerende tabbe i ett trekk i parti 7 (tillot en enkel gaffel) og tapte også parti 8.

## Mesterskapskampen i 1981

## Referanser
VM i sjakk 1984

**VM i sjakk 1984** ble arrangert i Moskva i Sovjetunionen i 1984 og 85. Kampen ble avbrutt etter 48 partier (40 remis), da Karpov ledet kampen. Kampen ble restartet senere i 1985.

## Resultater
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*Tidenes lengste VM-kamp. nrk.no
VM i sjakk 1985

**VM i sjakk 1985** ble arrangert i Moskva i Sovjetunionen i 1985. Kampen var en rematch av VM i sjakk 1984.

## Resultater

## Referanser


## Eksterne lenker
*Tidenes lengste VM-kamp. nrk.no
Jicarilla

**Jicarilla** er en indianerstamme som holder til i delstaten New Mexico i det sørlige USA. Deres tradisjonelle språk er apachespråket jicarilla som blir snakket av ca 300 personer. 

## Referanser
Jicarilla (språk)

**Jicarilla** (**jicarilla**: Abáachi mizaa) er et sørathabaskisk språk brukt av jicarillafolket i nordlige New Mexico i USA. Språket brukes av omtrent 300 personer.

## Referanser