open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Han Changling

**Changling** (kinesisk: 长陵, pinyin: *Chánglíng*), mer hensiktsmessig kalt **Han Changling**, er et gravkompleks  nord for Xi'an i Kina fra Handynastiets tid (206&nbsp;f.Kr.-220). Her er keiser Gaozu (død 195&nbsp;f.Kr.) begravet sammen med med enkekeiserinne Lü (død 180&nbsp;f.Kr.)

Changling ligger i bydistriktet Weicheng 20&nbsp;km nord for det sentrale Xi'an, og er en av et perlebånd bestående av ni keisergraver fra Handynastiet utenfor Xianyang rett nord fot Weifloden. 

## Beskrivelse
Keiser Gaozu, også kjent under sitt personnavn Liu Bang, grunnla det kinesiske Handynastiet og regjerte riket fra 206&nbsp;f.Kr. frem til han døde av sykdom i  195&nbsp;f.Kr. Changling er bygd etter inspirasjon fra grunnleggeren av Qindynastiets første keisers gigantiske mausoleum, skjønt i mindre skala. 

Keiser Gaozus grav er tildekket av en høyde av sammenpakket jord i form av en pyramide med flat topp. Pyramidens base er om lag 160 ganger 130&nbsp;meter. Rundt gravpyramiden var gravbyen som var oppbygd som en mindre kopi av Handynastiets hovedstad Chang'an (dagens Xi'an). Gravbyen hadde en omkrets av drøyt 3&nbsp;000 meter og ifølge historiske tekster bodde 50&nbsp;000 familier i byen. 

I dag kan man fortsatt se restene av gravbyens nordre, søndre og vestre bymur, og gravpyramiden ligger i dens vestre del. Øst for gravbyen ligger det satellittgraver för tjenestemenn og generaler som hadde hjulpet Liu Bang med å grunnlegge Handynastiet. Med et totalt antall av 63 satellitgraver er dette det største antall for Handynastiets keisergraver. Her er blant annet Xiao He, Cao Shen og Zhou Bo gravlagt.

Enkekeiserinne Lüs grav har lignende utforming som keiserens, skjønt i mindre skala, og hennes gravpyramide er plassert 400&nbsp;meter øst for keisergraven.

Navnet Changling er blitt benyttet også for andre kinesiske keisergraver. Ming-dynastiets keiser Yongle (død 1424) er begravd i Changling i Minggravene nord for Beijing og Qing-dynastiets keiser Jiaqing (død 1820) er begravd i Changling i de vestre Qinggravene sørvest for Beijing.

## Kulturminne
Changlingmausoleet (*Changling*) ble i 1988 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina (3-233).

## Referanser




## Litteratur
*
Regionalvei 955 (Finland)

**Regionalvei 955** er en 165 km lang vei i Lappland, Finland. Veien går fra krysset med E75 / Rv 4 i Enare til stamvei 79 i Sirkka.

Veien går gjennom svært tynt befolkede områder. Det er ikke noe tettsted med mer enn 200 innbyggere langs veien utover endepunktene. Veien er viktig for langdistansetrafikk, da den er en del av den korteste og raskeste ruten mellom Kirkenes eller Vadsø i Finnmark, og byer som Oslo eller Stockholm. Det blir 70 kilometer kortere her enn via den bredere E75. Også mellom Tromsø og  Kirkenes anbefales denne vei av navigasjonssystemer. Vei 955 er for det meste asfaltert, men har ca 30 km grusvei, så mange foretrekker E75 eller E6. Strekningen Köngäs-Hanhimaa på 13 km ble bygget om og asfaltert under 2022.

## Kommuner og knutepunkter
### [[Lappland (Finland)|Lappland]]
;Enare kommune
*  Enare →  (Norge)
* Köngäs

## Referanser
Ingen nordmann til salgs!

***Ingen nordmann til salgs!*** var tittelen på en lederartikkel skrevet av Trond Hegna i stavangeravisen *[[Rogalands Avis|1ste Mai]]*, i lørdagsutgaven 28. september 1940. Artikkelen fikk stor betydning for holdningskampen i det okkuperte Norge under andre verdenskrig.

Rikskommisær Josef Terboven hadde den 25. september 1940 gjennomført utnevning av tretten «kommissariske» statsråder. Samtidig med utnevningen holdt han en tordentale i radioen der han gikk til angrep på de etablerte politiske partiene. Lederartikkel kom ut få dager senere, og her tok Hegna et oppgjør med Terbovens fremstilling. Han omtalte den tyske rikskommissærens ord som «ærekrenkelser», ikke bare mot det politiske miljøet, men også direkte mot det norske folk.

Hegnas lederartikkel traff en nerve i folket, og teksten ble svært populær. Folk leste den høyt på gatene, og 28. september-utgaven av avisen ble populær på svartebørsen. Teksten ble kopiert opp på lapper og spredt, også over til Sverige og London.

Tyskerne reagerte ved å stenge *1ste Mai* og arrestere Hegna. Han ble fengslet samme kveld som artikkelen kom ut.. Hegna satt arrestert både i Stavanger kretsfengsel og på Møllergata 19, før han havnet på Grini.  På Grini ble han sittende frem til desember 1943.

## Referanser
Jingtailing

**Jingtailing** (kinesisk: 景泰陵, pinyin: *Jǐngtàilíng*) er et mausoleum der den kinesiske Ming-keiseren Jingtai er begravet. Jingtailing ligger i Haidiandistriktet nord for Jingmingparken 17&nbsp;km nordvest for det sentrale Beijing.

Etter Tumukrisen i 1449 satte keiser Jingtai sin bror, den tidligere keiser Zhengtong, i husarrest i Den forbudte by. I 1457 overtok keiser Zhengtong tronen etter en sammensvergelse, og keiser Jingtai døde kort etter. Jingtai-keiseren hadde ved sin død nesten ferdigstilt sin grav ved Minggravene der hans forfedre hvilte, men Zhengtong-keiseren raserte graven fullstendig. I stedet ble Jingtai-keiseren begravd som en prins sammen med keiserinne Wang nord for Yuquan Shan ved foten av Vestfjellene i nordvestre Beijings ytterområde. Under Chenghua-keiseren (regj. 1464–1487) ble graven oppgradert til en keisergrav.

Jingtai-keiserens opprinnelige og lenge ubenyttede grav ved Minggravene ble gjenoppbygs i 1621 som *Qingling*. Der ble Taichang-keiseren begravd samme år.

Sammenlignet med de øvrige keisergravene fra Mingdynastiets til er Jingtailing mindre. Restene av graven er i dårlig skikk, og nå er det omliggende området et bostedsområde for pensjonerte militære.

Jingtailing ble i 1988 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

## Referanser




## Litteratur
* 
*
Oslo Danse Ensemble

**Oslo Danse Ensemble** (**ODE**) er et av Norges største dansekompanier. Det ble grunnlagt i 1994 av Merete Lingjærde, og har siden da blitt en viktig del av norsk dansehistorie. Kompaniet arbeider med jazzdans og moderne dans, og drives fortsatt av Merete Lingjærde.

Selskapet er ikke bygget opp rundt en enkelt koreograf, men engasjerer dansere og koreografer til hver enkelt produksjon. Visjonen ved etableringen i 1994 var å fremme og videreutvikle jazz- og moderne dans som en selvstendig kunstnerisk uttrykksform på et høyt profesjonelt nivå. 25 år senere kjennetegnes kompaniet av en tilgjengelig publikumsappell, og av å ha dansere som ønsker å ta del i utformingen av koreografien.

Oslo Danse Ensemble ble tildelt Dansekritikerprisen i 1999, og Danseinformasjonens ærespris i 2014.

## Referanser
Fulingmausoleet

**Fuling-mausoleet** (kinesisk: 福陵, pinyin: *Fuling*; mandsjuisk navn etter Möllendorfs transkripsjon: *hūturingga munggan*) er graven til Nurhaci (*Qing Taizu*, 1558–1626) og hans hustru Monggo (det vil si keiserinne Xiao Ci Gao fra Yehe-Nara-klanen (孝慈高皇后叶赫那拉氏), 1575–1603).

Mausoleet befinner seg nordøst for Shenyang i den nordøstkinesiske provinsen Liaoning, og kalles  **det østlige mausoleum** (*Dongling*). Det ble bygd fra 1629 til 1651. Foran anlegget er elven Hun He, bak det er fjellet Tianzhu Shan, en utløper av  Changbai Shan.

Det står siden 1988 på listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner (3-257) og siden 2004 på UNESCOs verdensarvliste.

## Litteratur
* *Shengjing sanling*. Shenyang: Liaoning meishu 1990, ISBN 7-531-40683-7

## Eksterne lenker
* Imperial Tombs of the Ming and Qing Dynasties - engelsk (UNESCO)
* Fuling Tomb - engelsk
* Fuling Tomb - engelsk
* Fuling Tomb - engelsk
* Fuling - kinesisk
Jonesboromassakren

**Jonesboromassakren** var en skolemassakre som fant sted i Jonesboro i Craighead County i Arkansas i USA, den 24. mars 1998. Gjerningspersonene var Mitchell Johnson (13) og Andrew Golden (11).

På morgenen før massakren stjal guttene en bil fra Johnsons hjem, etter å ha fylt den med campingutstyr, mat og syv våpen som de hadde tatt fra et hus som tilhørte den ene guttens farfar.

Da de ankom skolen utløste Andrew brannalarmen. Da lærere og elever kom løpende, åpnet begge guttene ild. Tretten elever og to lærere ble truffet, og fem av dem døde. Etter ugjerningen sprang guttene tilbake til bilen og rømte, men ble stoppet av politiet.

Mitchell Johnson ble løslatt 11. august 2005, på sin 21-årsdag. Andrew Golden ble løslatt 25. mai 2007, og døde i en trafikkulykke 27. juli 2019.

## Dødsofre
* Natalie Brooks, 11
* Paige Ann Herring, 12
* Stephanie Johnson, 12
* Brittheny R. Varner, 11
* Shannon Wright, 32 (lærer)
Anisorrhina (Melinesthes) umbonata

***Anisorrhina (Melinesthes) umbonata*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor (16-22 millimeter), halvblank gullbasse med gule dekkvinger. Hodet er svart med et stort, gulhvitt felt i midten. Pronotum er svart, kan ha bredt oransje sidekanter. Scutellum er svart, dekkvingene lys gule med svart sømstripe og små, svarte flekker på "skuldrene". Antenner og bein er for det meste brunrøde. Noen individer kan være helt svarte. Hannen har to nokså lange, butte horn i pannen.

## Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

## Utbredelse
Arten er utbredt i det nordlige Sør-Afrika.

## Systematisk oversikt

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Stammen Goliathini
******* Slekten *[[Anisorrhina]]* Westwood, 1842
******** Underslekten *[[Melinesthes]]* Kraatz, 1880
********* ***Anisorrhina (Melinesthes) umbonata*** (Gory & Percheron, 1833)

## Kilder
* Liste over artene

## Eksterne lenker
* Bilder av en hunn
*
Anders Retzius

**Anders Adolf Retzius** (1796–1860) var en svensk anatom og antropolog.

Han var far til Gustaf Retzius.

## Referanser
Zhaolingmausoleet (Qing)

**Zhaoling** (forenklet kinesisk: 昭陵, pinyin: *Zhàolíng*) eller **Beiling** (北陵 / *Bĕilíng*) er et mausoleum i Kina der Qing-dynastiets andre keiser Hong Taiji er begravd sammen med sin keiserinne Xiaoduanwen. Zhaoling ligger i Beilingparken i nordre Shenyang i Liaoning.

Oppførelsen av Zhaoling ble påbegynt i 1643 og tok åtte år. Zhaoling kalles tilsammen med Fuling og Yongling for «De tre mausoleer av de ytre passasjer» (关外三陵) som viser til området mellom Shanhaipasset og Jiayupasset.

Anlegget er langs en nord-sør-akse lagt vest for Shenyangs ganle nordakse. Denne tilkonst danner en sjelevei på om lag 1,2&nbsp;km som fører frem til parkporten til gravbygningene.

I 2004 ble Zhaolingmausoleet sammen med 13 andre Ming- og Qing-dynastiske keiserlige graver opplistet av Unesco som kulturell verdensarv.

## Referanser
Kjell Roar Smidsrød

**Kjell Roar Smidsrød** er en norsk dukkespiller og skuespiller.

Som dukkespiller har han medvirket i en rekke oppsetninger ved Oslo Nye Teater og samt på NRK. Han har også vært dukkespiller ved Riksteatret. Som skuespiller medvirket han blant annet i NRKs tv-serie *[[Grenseland (TV-serie fra 1979)|Grenseland]]*, som var basert på Sigurd Evensmos bøker og hadde premiere i 1979.

Allerede i 1969 opptrådte Smidsrød som dukkespiller ved Oslo Nye. Stykket het *Smørbukk og dragen* og var skrevet av Arne Mykle, som den gang ledet Oslo Nyes dukketeater og som også var stykkets regissør. Fra da av var han en av ensemblets faste dukkespillere i en årrekke.

Smidsrød var dukkespilleren som førte musen «Tassmus» i tospann med Birgits Strøms «Teodor» da NRK laget barne-programserien *Slå på jul!* for sending i romjulen 1984. Smidsrød var også en av de tre dukkespillerne som ga liv til blant annet de velkjente hånddukkene «Pernille» og «Mr. Nelson», da NRK i 1988 gjorde en nyinnspilling av barne-tv-serien *[[Pernille og Mr. Nelson]]*. De to andre dukkespillerne i produksjonen var Åsmund Huser og Anne Stray.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Kjell Roar Smidsrød på www.sceneweb.no. Besøkt 17. februar 2018.
LWN.net

**LWN.net** er et online magasin med vekt på fri programvare for Linux og andre Unix-liknende operativsystemer. Det består av en ukentlig utgave, med separate historier som publiseres de fleste dager, og med diskusjoner tilknyttet hver historie. De fleste nyheter som publiseres daglig er korte oppsummeringer av artikler som er publisert andre steder, og er gratis for alle lesere. De opprinnelige artiklene blir publisert hver uke på torsdager og er tilgjengelige for abonnenter i en uke, hvoretter de også blir frie. LWN.net er en del av Eklektix, Inc.

LWN har et større teknisk publikum enn andre frie programvare-publikasjoner. Det blir ofte priset for sin dyptgående dekning av interne deler av Linuxkjernen.

Forkortelsen LWN stod opprinnelig for Linux Weekly News; dette navnet er ikke lenger i bruk fordi magasinet ikke lenger bare dekker Linux, men også har sitt ukentlige innhold.

## Referanser
Zhaolingmausoleet (Ming)

**Zhaoling** (kinesisk: 昭陵, pinyin: *Zhāolíng*) er et mausoleum der den kinesiske Longqing-keiseren er begravd. Zhaoling er en av de tretten Minggravene i Changpingdistriktet 45&nbsp;km nord for det sentrale Beijing i Kina.

## Beskrivelse
Lingqing-keiseren var det kinesiske Mingdynastiets (1368 - 1644) tolvte keiser og regjerte fra 1566 frem tll sin død i 1572 da han ble begravd i Zhaoling som er en del av Minggravene. Keiserens keiserinne Li, som døde i 1558, ble flyttet til Zhaoling i samband med at keiseren ble begravd. Også keiserens to senere fruer keiserinnene Cheng og Li ble begravd i Zhaoling sammen med keiseren.

Av Minggravenes tretten keisergraver er det bare Zhaoling som har gjennomgått en storskala renovering, noe som fant sted i 1980. Zhaoling, som ble åpnet for allmenheten i 1990, er sammen med Changling og Dingling de eneste av Minggravene som er åpne for turister.

Zhaoling var opprinnelig bygget for Jiajing-keiserens foreldre, men av forskjellige grunner begravde Wanli-keiseren sin far, Longqing-keiseren, i Zhaoling. Graven ble ferdigstilt i 1573.

Zhaoling er oppført i lignende stil som de øvrige Minggraver. Langsmed en gjennomgående geometrisk akse innledes komplekset med en stele i en paviljong. Deretter følger Ling'en-porten og Ling'en-palasset (隆恩殿). Ling'en-palasset ble benyttet når etterfølgende keisere viste sin filiale venerasjon for Longqing-keiseren. Neste bygning etter Ling'en-palasset er Åndetårnet som omsluttes av den kvadratiske borgen. Den kvadratiske borgen anslutter til Skatteborgen (宝城) som er en sirkulær mur som omslutter gravhaugen.

Gravhaugen er en kunstgjort sirkulærhaug av pakket jord. Under gravhaugen er det underjordiske palasset der de gravsatte hviler. Likesom de etterfølgende Østre Qinggravene og Vestre Qinggravene hadde også Minggravene en gård med et hellig kjøkken og et forråd i tilslutning til entréen til graven. Det er bare Zhaoling av Minggravene der dissa bygninger er bevarte. Zhaoling opptar et areal på 34&nbsp;000&nbsp;kvadratmeter.
 
Nabnet Zhaoling er også blitt benyttet for andre kinesiske keisergravar. Tangdynastiets keiser Taizong (død 649) er begravd i Zhaoling nordvest for Xi'an, og Qing-dynastiets keiser Hung Taiji (død 1643) er begravd i Zhaoling i Shenyang i Liaoningprovinsen.

## Galleri

File:明昭陵神功圣德碑亭.JPG|Stelepaviljongen.
File:明昭陵明楼.JPG|Åndetårnet.
File:明昭陵祾恩殿.JPG|Ling'en-palstset.
File:明昭陵宝城琉璃影壁.JPG|Søndre side av muren til Skatteborgen.


## Referanser




## Litteratur
* 
*
Sterk berøring

***Sterk berøring*** , (originaltittel: *Dotknięcie ręki*) er en polsk spillefilm fra 1992, regissert av Krzysztof Zanussi.

## Handling
Henry Kesdi er en tidligere klassisk komponist, og en overlevende fra Holocaust.

Men en dag blir Kesdi lokket ut av pensjonist-tilværelsen sin av en inspirert musikk-forsker, Stefan, som overbeviser ham om å komponere en ny kompleks symfoni på hans gamle, forsømte piano.

## Medvirkende
* Max von Sydow - Henry Kesdi
* Lothaire Bluteau - Stefan
* Sarah Miles - Helena
* Sofie Gråbøl - Annette Berg (som Sofie Grabol)
* Aleksander Bardini - Prof. Jerzy Kern
* Beata Tyszkiewicz - Gelda
* Sławomira Łozińska - Doctor's wife

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Duda Paiva Company

**Duda Paiva Company** er et nederlandsk figurteaterkompani som ble stiftet i 2004. Kompaniets brasilianske grunnlegger og kunstneriske leder Duda Paiva er utdannet i klassisk ballett, og har blitt verdensberømt for sin kombinasjon av dansk og figurteater.

Da Duda Paiva Company gjestet Norge i 2012, ble norske dansere inkludert i kompaniets nye forestilling *ManBeast* (per 2018 oppført i kompaniets produksjonsliste som *Bestiaires*), og fikk opplæring i kombinere dans med figurspill. Danseren Vilde Halle Ekeland var en av de norske kunstnerne som opptrådte i forestillingen som fikk verdenspremiere på Dansens Hus i Oslo.  Forestillingen turnerte deretter rundt i Norge gjennom et samarbeid med Riksteatret og Agder Teater/Kilden Teater- og Konserthus. Den bærende ideen i denne produksjonen er hva som skjer når skulpturene i et museum våkner til liv om natten. Figurene i forestillingen var laget av norske Kari Noreger, Jim Barnard og Joze Lasic.

Ved det samme norgesbesøket i 2012 opptrådte Duda Paiva selv også med sin soloforestilling *Bastard!* på Dansens Hus. Denne forestillingen ble presentert for publikum som følger:«*«Bastard!» er Duda Paivas mesterlige soloforestilling, hvor kun han selv og en mengde fantastiske figurer opptrer på scenen. Figurene levendegjøres av Duda Paiva på alle tenkelige – og utenkelige – vis, og er en studie i hva som er mulig å få til når figurteater og dans smeltes sammen.*»

## Referanser


## Eksterne lenker
* Duda Paiva Company - besøkt 17. februar 2018.
Zhaoling

**Zhaoling** kan sikte til 
* Bydistriktet Zhaoling (召陵区) i byprefekturet Luohe i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina.
* Zhaolingmausoleet (昭陵) fra det kinesiske Tang-dynastiet, i fylket Liquan i byprefekturet Xianyang i provinsen Shaanxi.
* Zhaolingmausoleet (昭陵) fra det kinesiske Ming-dynastiet, i Changpingdistriktet nord for det sentrale Beijing.
* Zhaolingmausoleet (昭陵) fra det kinesiske Qing-dynastiet,  i Shenyang i provinsen Liaoning.
Inger Marie Gulbrandsen

**Inger Marie Gulbrandsen** (født 26. januar 1923, død 20. mars 2016) var en norsk motstandskvinne fra andre verdenskrig.

Gulbrandsen vokste opp på Grønland i Oslo, og var som ung aktiv i Framfylkingen. I årene før krigen hjalp hun og familien tyskere som hadde flyktet fra Nazi-Tyskland, og da krigen kom drev hun illegalt arbeid der hun var med å hjelpe jødiske barn med å flykte fra jødeforfølgelsene. Gulbrandsen ble arrestert av tyskerne, og satt først på Grini og senere i Ravensbrück. Hun slapp fri i april 1945, og ble med de hvite bussene hjem.

Gulbrandsen reiste en rekke ganger som tidsvitne med Stiftelsen Hvite busser til Auschwitz. Hun bearbeidet også minnene fra konsentrasjonsleirene ved å lage modeller av dem, disse står fast utstilt ved Gamle Hvam Museum i Nes kommune, i Århus i Danmark og i Ravensbrück.

Opplevelsene hennes under krigen er beskrevet i Maria Konow Lunds barne- og ungdomsbiografi *Biografien om Inger Gulbrandsen : Ungdomstid i fangeleir*, som var en av vinnerne i en konkurranse Gyldendal arrangerte om beste biografi for ungdom i 1997.

Gulbrandsen mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 2002, og i 2015 mottok hun også Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig og Deltagermedaljen.

## Referanser
Margrete Aamot Øverland

**Margrete Aamot Øverland** (1913–1978) var en norsk riksmålsforkjemper og motstandskvinne under andre verdenskrig.

Øverland vokste opp i Stavanger, og tok artium på Kongsgård. Senere tok hun også handelsgymnas, og hun arbeidet deretter som journalist i avisen *[[Rogalands Avis|1ste Mai]]*. Under krigen drev hun med illegal trykke- og distribusjonsviksomhet av sin senere ektemann Arnulf Øverlands dikt, og de ble arrestert 11. juni 1941 sammen, mens de holdt på å trykke illegale aviser. Etter en periode på Grini ble Margrete Øverland sendt til Ravensbrück i mai 1943.

I 1956 ble Margrete Aamot Øverland redaktør for *[[Frisprog]]*. Hun ble styremedlem i Riksmålsvernet i 1966, viseformann i Riksmålsforbundet i 1970, og medlem av Det Norske Akademi for Sprog og Litteratur i 1972. Like til sin død var hun Riksmålsforbundets representant i Norsk Språkråd.

Margrete Aamot Øverland var også engasjert i flyktningesaken, og hun arbeidet blant annet med å hjelpe flyktninger fra Baltikum og Tsjekkoslovakia.

## Referanser
Lomvier

* lomvi
* polarlomvi

**Lomvier** (*Uria*) er en liten slekt med pelagisk dykkende sjøfugler som tilhører familien alkefamilien (Alcidae) og består av kun to arter. Alkefamilien er én av cirka 20 familier i ordenen vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Artene i gruppa er endemiske for den nordlige halvkule.

## Beskrivelse
Lomvienes fjærdrakt er ikke like fargefull som hos enkelte andre alkefugler. Den er tofarget sort (oversiden og hode/hals) og hvit (buksiden). Utfargingen minner om den enkelte delfinarter har, blant annet spekkhoggern. Vingene er relativt små i forhold til kroppen, noe som gjør at fuglene må slå svært hurtig med vingene for å kunne fly. Artene regnes ikke som spesielt dyktige flygere, men de er utmerkede svømmere og dykkere. Vingene brukes som luffer når fuglene dykker.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Nettleship & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008) og Syvertsen *et al.* (2017).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
*** Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
*** Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
*** Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
*** Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
**** Aethiinae
***** *[[neshornlunde|Cerorhinca]]*, neshornlunde
***** *[[lunder|Fratercula]]*, lunder
***** *[[sotalke|Ptychoramphus]]*, sotalke
***** *[[dvergalker|Aethia]]*, dvergalker
**** Alcinae
***** *[[dvergteister|Brachyramphus]]*, dvergteister
***** *[[teister|Cepphus]]*, teister
***** *[[stariker|Synthliboramphus]]*, stariker
***** *[[alker|Alca]]*, alker
***** *[[geirfugl|Pinguinus]]*, geirfugl (†)
***** *[[alkekonge|Alle]]*, alkekonge
***** *[[lomvier|Uria]]*, lomvier
****** *[[polarlomvi|U. lomvia]]*, polarlomvi
****** *[[lomvi|U. aalge]]*, lomvi
*** Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter

### Fotogalleri

Fil:Common Murre RWD1.jpg|Lomvi(*Uria aalge*)
Fil:Thick-billed Murres in Alaska refuge.jpg|Polarlomvi(*Uria lomvia*)


## Atferd og utbredelse
Alker lever av småfisk og krill som de fanger i neddykket tilstand. De trives best i kjølige farvann, der det er lettere å fange fisk, siden også fiskene beveger seg saktere i kjølig vann. At det finnes alker langs kysten av Portugal, California og Mexico skyldes utelukkende at farvannene utenfor har tilsig av kalde havstrømmer fra Atlanterhavet og Stillehavet.

Artene hekker enten i smågrupper eller såkalte *[[fuglefjell]]kolonier* langs kystene på den nordlige halvkule, herunder også langs kysten av Norge, inkludert Bjørnøya, Jan Mayen og Svalbard. Fuglene kommer stort sett bare inn til land for å hekke, og legger kun ett egg. Når kyllingene er klekket er det hunnen som besørger maten, mens hannen forsvarer ungene i reiret og når de kommer på sjøen.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Uria (andre betydninger)

**Uria** har flere betydninger

* Uria, en soldat i kong David av Israels hær
* Uria, en slekt i alkefamilien
Liste over Mordovias overhoder

Under følger en liste over Mordovias overhoder. Navnene er transkribert fra russisk.

**Den mordoviske okrug 1928 – 1930** / **Den mordoviske autonome oblast 1930 – 1934** / **Den mordoviske autonome sosialistiske sovjetrepublikk 1934 – 1990** / **Den mordoviske sosialistiske sovjetrepublikk 1990 – 1994** / **Republikken Mordovia 1994 –**

## Kilder
*  
*
*
*
Anous

* brunnoddy
* smånoddy
* svartnoddy

***Anous*** er en slekt i underfamilien noddyer (Anoinae), som inngår i måkefamilien (Laridae), og består av tre arter. Fuglene forekommer i tropiske og subtropiske havområder verden rundt.

## Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2016), som i all vesentlighet støttes av HBW Alive. Norske navn følger NOF der disse finnes. Norske navn i parentes er ikke offisielle.

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Chionidi, slirenebbfugler, 3 familier, 4 slekter, 13 arter
** Charadrii, lofugler, 6 familier, 3 underfamilier, 20 slekter, 90 arter
** Scolopaci (også kalt Limicoli), snipefugler (også kalt vadefugler), 5 familier, 5 underfamilier, 29 slekter, 112 arter
** Turnici, springvaktelfugler, 1 familie, 2 slekter, 17 arter
** Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
*** Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
*** Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
*** Stercorariidae, 1 slekt, 7 arter
*** Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
*** Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter
**** Anoinae, noddyer
***** *[[Anous]]*
****** *[[brunnoddy|A. stolidus]]*, brunnoddy
****** *[[smånoddy|A. tenuirostris]]*, smånoddy
****** *[[svartnoddy|A. minutus]]*, svartnoddy
***** *[[Procelsterna]]*
**** Gyginae, silketerner
**** Rynchopinae, saksenebber
**** Sterninae, terner
**** Larinae, måker

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Alcinae

* se inndeling

**Alcinae** (alker) er en underfamilie i alkefamilien (Alcidae) og består av sju slekter, hvorav to er monotypiske og én er utdødd. Gruppen teller 16 arter, hvorav én er utdødd.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Nettleship & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008) og Syvertsen *et al.* (2017).

* Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
** Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
*** Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
*** Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
*** Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
*** Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
**** Aethiinae, 4 slekter, 9 arter
***** *[[neshornlunde|Cerorhinca]]* (monotypisk), neshornlunde
***** *[[lunder|Fratercula]]*, lunder, 3 arter
***** *[[sotalke|Ptychoramphus]]* (monotypisk), sotalke
***** *[[dvergalker|Aethia]]*, dvergalker, 4 arter
**** Alcinae, 7 slekter, 16 arter (hvorav 1 slekt og 1 art er utdødd)
***** *[[dvergteister|Brachyramphus]]*, dvergteister
***** *[[teister|Cepphus]]*, teister
***** *[[stariker|Synthliboramphus]]*, stariker
***** *[[alker|Alca]]* (monotypisk), alke
***** *[[geirfugl|Pinguinus]]* (monotypisk), geirfugl (†)
***** *[[alkekonge|Alle]]* (monotypisk), alkekonge
***** *[[lomvier|Uria]]*, lomvier
*** Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Annonseblokkering

**Annonseblokkering** er fjerning eller endring av reklame på nettsider eller mobilapplikasjoner ved hjelp av programvare som filtrer innhold. Annonseblokkering er mest brukt som nettlesertillegg. 

Mange aktører i mediebransjen kritiserer eller forsøker selv å blokkere brukere som har installert annonseblokkering. Dette fordi annonseblokkering reduserer medienes inntekter. Brukere som installerer annonseblokkering oppgir raskere nettsider, mindre forstyrrende lesning som hovedgrunner for bruken.

## Se også
* Personvern
* Adware

## Referanser


## Eksterne lenker
* Pagefair.com 2017 Adblock Report
Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig

**Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig** («**Takk for din innsats 1939&ndash;45**») er en norsk medalje. 

Medaljen ble opprettet i forbindelse med markeringen i 2015 av at det var gått 70&nbsp;år siden frigjøringen etter andre verdenskrig. Medaljen skulle i utgangspunktet kun tildeles i jubileumsåret, men ordningen ble videreført de neste årene. Pr. 2017 var minnesmedaljen tildelt omtrent  personer.

Medaljen kan tildeles «norske og utenlandske militære [inkludert handelsflåten] og sivile som anerkjennelse for innsats under andre verdenskrig», så lenge vedkommende «bidro i kampen mot aksemaktene eller til støtte for sivilsamfunnet». Kommunene har som oppgave å utarbeide lister over personer som møter kriteriene, og disse listene danner grunnlaget for vedkommende statsforvalters beslutning om tildeling på vegne av staten. Medaljen utdeles ikke posthumt, og den kan ikke bæres på uniform.

## Se også
* Artikler på Wikipedia om personer som har mottatt Regjeringens minnemedalje for innsats under andre verdenskrig

## Referanser
Altered Carbon (Netflix)

***Altered Carbon*** er en amerikansk nett-TV-serie skapt av Laeta Kalogridis for Netflix og basert på romanen *[[Altered Carbon]]* av Richard K. Morgan.

Den første sesongen består av ti episoder som ble publisert på Netflix 2. februar 2018. En ny sesong ble bestilt i juli 2018, med Anthony Mackie i hovedrollen. Andre sesong ble publisert 27. februar 2020 og består av åtte episoder.

Til tross for generelt gode anmeldelser, ble serien kansellert etter to sesonger.

## Rolleliste
### Sesong 1
* Takeshi Kovacs … Joel Kinnaman
* Laurens Bancroft … James Purefoy
* Kristin Ortega … Martha Higareda
* Edgar Poe … Chris Conner
* Reileen Kawahara … Dichen Lachman
* Vernon Elliot … Ato Essandoh
* Miriam Bancroft … Kristin Lehman
* Mister Leung … Trieu Tran
* Quellcrist Falconer … Renée Elise Goldsberry

### Sesong 2
* Takeshi Kovacs … Anthony Mackie
* Trepp … Simone Missick
* Ivan Carrera … Torben Liebrecht
* Tanaseda Hideki … James Saito

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sjelah

:*For den bibelske personen med lignende navn, se [[Sjela]]*
**Sjelah** (hebraisk:  – *Šǽlaḥ*, i pausa  – *Šā́laḥ*; gresk:  – *Salá*; i bibeloversettelsen fra 1930 *Salah*) er i Bibelen en av forfedrene til Abraham. Sjelah var etterkommer av Sem. Ifølge masoretteksten og den samaritanske Pentateuken var Sjelah sønn av Arpaksjad, men ifølge Septuaginta og Lukasevangeliet var han *sønnesønn* av Arpaksjad og sønn av Kenan, som ikke må forveksles med sin tipptipptipptipptipptippoldefar ved samme navn.

Sjelah var far til Eber og farfar til Peleg og Joktan.
Ola Morset

**Ola Morset** (født 16. januar 1915 i Selbu, død 1. mai 2012 i Brandbu) var motstandsmann i Selbu under annen verdenskrig.

Han var sønn av Peder og Marit Morset, og eldste bror av Oddmund, Reidar, Tormod, Einar, Helge og Trond.

## Motstandsarbeid
Ola Morset måtte som resten av familien rømme fra Norge i mars 1943, da Gestapo og Rinnanbanden var etter dem. Familien var involvert i motstandsarbeid, og etter en stor razzia mot heimen deres i Selbu flyktet de til Sverige. Dette er beskrevet i Per Hanssons bok ''- Og tok de enn vårt liv''.

Ola Morset hadde i starten av 2. verdenskrig i Norge deltatt i kampene mot tyskerne. Da Morset-familien flyktet, hadde han gått landbrukshøgskolen, og var skogassistent i Brandbu allmenning. Han fikk flere varsler om at han burde dra fra landet, og reiste via Oslo til Reitan i Gauldalen, hvor han hadde slektninger. Flukten gikk så via slektninger ved Aursunden og på ski over grensa til Sverige.

## Senere liv
I Sverige arbeidet han en tid som skogtakstmann, og ble så länstillitsmann i Värmland og Örebro. I 1944 meldte han seg som menig soldat ved de norske reservepolitistyrkene.

Fra 1956 til 1982 var Morset skogbestyrer i Brandbu. Han hadde gått på Steinkjer skogskole og skogbrukslinja ved Norges Landbrukshøgskole.

Han representerte en tid (1960-tallet) Venstre i Gran kommunestyre.

## Referanser
Emil R. Steffensen

**Emil Ragnar Steffensen** (født i 1957) jobber i Det internasjonale valutafondet (IMF), etter å ha fått permisjon fra Finanstilsynet som direktør for bank- og forsikringstilsyn.

Steffensen er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole (NHH) i Bergen og har eksamen fra høyere avdeling med samfunnsøkonomi som hovedfag. Han har også vært stipendiat ved NHHs institutt for samfunnsøkonomi, universitetslektor ved Universitetet i Bergens (UiB) institutt for økonomi, samt forsker ved Samfunns- og næringslivsforskning (SNF).

Han ble ansatt i det daværende Kredittilsynet i 1994, og var seksjonssjef for analyse og rapportering fra 1997 til han 1. mai 2008 ble utnevnt som avdelingsdirektør for finans- og forsikringstilsyn etter Sven-Henning Kjelsrud.

Steffensen var konstituert finanstilsyndirektør fra 14. april til 15. august 2011, før Morten Baltzersen tok over stillingen på åremål.

## Referanser
Han Weiling

**Weiling** (kinesisk: 渭陵, pinyin: *Wèilíng*, med dynastimarkør **Han Weiling**)  er et gravkompleks i Xingping nordvest for Xi'an i Kina fra Handynastiets tid (206&nbsp;f.Kr.-220). I Weiling er keiser Yuandi (død 33&nbsp;f.Kr.) begravd..

Keiserens grav er i form av en jordpyramide med plattet topp og et bunnareal på ca 170 x 170&nbsp;m. Graven er orientert med en grads avvik mot nord-søraksen. UOpe på pyramidens flate topp er det et opphøyd platå. Det verserer en teori om at dette platå har gitt Djingis khan inspirasjon til utformingen av hans grav.

Direkte nordvest for keiserens gravpyramide finnes keiserinne Wang Zhengjuns noe mindre gravpyramide.

## Referanser




## Litteratur
*
Dabaotai

**Dabaotai** (forenklet kinesisk: 大葆台, pinyin: *Dàbǎotái*) er en keiserlig grav fra det vestlige Han-dynasti (206&nbsp;f.Kr.–24&nbsp;e.Kr.) i Beijing i Kina.

Den gravsatte er føydalfyrsten Liu Jian (73–45&nbsp;f.Kr.) fra den senere del av Vestre Han. Det underjordiske palasset er oppbygd av en trestruktur bestående av om lag 16&nbsp;000 stokker av sypresser. Trestrukturen er omsluttet av pakket trekull, grafitt og leire, noe som er samme teknikk (黄肠题凑) som ble anvendt for oppførelsen av dynastiets keisergraver.

Hele graven opptar 18&nbsp;000&nbsp;m2, og det underjordiske palasset er 23 x 18&nbsp;m, 4.7&nbsp;m under dagens marknivå. Mer enn tusen artefakter er blitt tatt opp av graven, som gjenstander av kopper, jern, jade, agat, gull, keramikk og tekstilier. I graven er også elleve hester og tre hestevogner begravde.

Dabaotai ligger sørvest for Beijings verdenspark utenfor sørvestre Fjerde ringvei i Fengtaidistriktet i sørvestre Beijing. Graven og dens artefakter utstilles på *Dabaotai Xi Han Dynasty Tomb Museum* (大葆台西汉墓博物馆) som er oppført rundt graven.

## Referanser




## Litteratur
*
Qiaoling

**Qiaoling** (forenklet kinesisk: 桥陵, pinyin: *Qiáolíng*, «brograven») er et gravkompleks fra det kinesiske Tangdynastiet der keiser Ruizong er begravd. Keiseren døde i år 716.

Qiaoling er en av Tangdynastiets atten keisergraver og ligger som et uthulet fjellrom i *Fengfjellet* (丰山) i Pucheng i bvyprefekturet Weinan i Shaanxi-provinsen drøyt 80&nbsp;km nordøst for Xi'an.

Navnet Qiaoling er tidligere blett brukt som navn for den mytologiske Gule keisers mausoleum, som for åt unnvike forveksling nå heller kalles Den gule keisers grav (黄帝陵).

## Referanser




## Litteratur
* 
*
*
Tangdynastiets atten keisergraver

**Tangdynastiets atten keisergraver** (kinesisk: 唐十八陵, pinyin: *Táng shíbālíng*) eller **[[Guanzhong]]s atten Tangkeisergraver**  (关中十八唐帝陵 / *Guānzhōng shíbā Tángdìlíng*) er en serie keiserlige gravfelt fra det kinesiske Tangdynastiet (618–907).

De 18 mausolene ligger som perler på en snor i øst- vestlig retning nord for Weifloden i Xianyang- og Weinanprefekturene i Shaanxi-provinsen nord for dagens Xi'an, som også var Tangdynastiets hovedstad under navnet Chang'an.

Dynastiets siste to keisere ble ikke begravet i Shaanxi. Keiser Zhaozong (regj. 888–904) ble begravd i mausoleet Heling i Yanshi utenfor Luoyang i Henan, og dynastiets siste keiser Tang Ai (regj. 904–907) i mausoleet Wenling i Heze i Shandong.

## Liste over Tangdynastiets atten keisergraver

## Galleri

Fil:唐德宗李适崇陵.JPG|Chongling
Fil:Zhao Mausoleum.JPG|Zhaoling
Fil:唐贞陵.JPG|Zhenling
Fil:Qianling Liangberget.JPG|Qianling
Fil:唐玄宗李隆基泰陵.JPG|Tailing
Fil:唐宣宗李镇李忱贞陵.JPG|Zhenling


## Referanser




## Litteratur
* 
*
*
Johan Gerhard de Besche

**Johan Gerhard de Besche** (født 31. mai 1821 på Kongsberg, død 19. februar 1875 på Frognerhaug i Aker) var en norsk lege og aviseier.

Han var sønn av kjøpmann, senere overtollbetjent Joachim Christopher de Besche og Elizabeth Birgitte Bergh. I 1845 ble han gift med Catharina Marie Hviid (1824–1879), datter av boktrykker Rasmus Hviid og Else Marie Ring. Han var far til Oscar de Besche og farfar til legen Arent Greve de Besche.

Etter å ha blitt *[[cand. med.]]* i 1843 var han et par år fattiglege i Christiania, før han i 1846 ble utnevnt til eskadronskirurg. I 1848 deltok han som frivillig i den første slesvigske krigen. I 1850 ble han utnevnt til korpslege ved opplandske ridende jegerkorps. På denne tiden ble han nærmere kjent med kronprins Karl. Han ble derfor i 1857 utnevnt til kongelig livmedikus, og i 1862 til første livmedikus. Han tok avskjed fra stillingen i 1869.

Som lege tok de Besche del i den faglige diskusjonen i tidsskrifter som *[[Militært Tidsskrift]]*, *[[Magazin for Lægevidenskaben]]*, *[[Den Militære Tilskuer]]* og i avisene. I 1863 arvet han halvparten av eierskapet til avisen *[[Morgenbladet]]* av sin svigermor, enken etter boktrykker Rasmus Hviid. I 1865 kjøpte han den andre halvparten av redaktør Stabells arvinger. Mot slutten av livet brukte han mesteparten av sin tid på den økonomiske driften av *Morgenbladet*.

## Litteratur
* S. C. Hammer: «de Besche, Johan Gerhard», i *[[Norsk biografisk leksikon]]*, bind 3. Oslo: Aschehoug, 1926
Oscar de Besche

**Oscar de Besche** (født 27. mai 1846, død 16. mars 1909) var eier og utgiver av avisen *[[Morgenbladet]]*.

## Liv
Han var sønn av militærlegen Johan Gerhard de Besche, som hadde arvet halvparten av eierskapet i *Morgenbladet* av sin svigermor, og kjøpt den andre halvparten av redaktør Stabells arvinger. Selv var han far til legen Arent Greve de Besche.

Etter farens død i 1875 oppga han universitetsstudiene for å fortsette driften av avisen sammen med broren Jean de Besche. Etter brorens død i 1883 var han eneeier. Han var avisens forretningssjef helt til 1902, da han solgte eierskapet til aksjeselskapet A/S Morgenbladet.

## Litteratur
* «Oscar de Besche», i *[[Salmonsens konversationsleksikon]]. Anden Udgave*, bind V (1916)
Spion Kop

**Spion Kop** er et fjell i provinsen KwaZulu-Natal i Sør-Afrika. Et av slagene i Boerkrigene foregikk under dette fjellet, og for å hedre alle "scousere" som døde i dette slaget, ble en ny tribune på Anfield Stadium, hjemmebanen til Liverpool FC, gitt navnet The Kop i 1906. Tribunenavnet står seg den dag i dag, mens fjelltoppen i Sør-Afrika ikke er like kjent.
Dinglingmausoleet

**Dinglingmausoleet** (kinesisk: 定陵, pinyin: *Dìnglíng*) er et mausoleum der den kinesiske keiseren Zhongzong er begravd. Dingling er 15&nbsp;km nord for Fuping utenfor Xi'an i Shaanxiprovinsen i Kina. Dingling er en av atten keisergraver fra Tangdynastiet (618–907) som er plasserte langs et drøyt 140&nbsp;km langt perlebånd av graver nord for Xi'an.

Keiser Zhongzong, som døde og ble begravet i år 710, var Tangdynastiets fjerde keiser. Likesom en stor del av Tangdynastiets keisere er også keiser Zhongzong begravd inne i et naturlig berg.

Navnet Dingling er også i bruk for andre kinesiske keisergraver. Mingdynastiets keiser Wanli (død 1620) er begravd i Dingling nord for Beijing, og Qing-dynastiets keiser Xianfeng (død 1861) er begravd i Dingling i de østlige Qinggravene øst for Beijing.

## Referanser




## Litteratur
*
Arent de Besche

**Arent Greve de Besche** (født 4. desember 1878 i Kristiania, død 16. september 1945) var en norsk lege.

Han var sønn av *[[Morgenbladet]]*s utgiver Oscar de Besche og Anna Sophie Løberg, og sønnesønn av legen Johan Gerhard de Besche. I 1914 ble han gift med Anita Iversen. Han var far til legen Arent de Besche (1917–1996).

Etter å ha vært elev ved Aars og Voss' skole ble han *[[cand. med.]]* i 1904. Fra 1906 til 1908 var han assistent ved laboratoriet ved Kristiania kommunale sykehus, og i 1908 studerte han bakteriologi under Georg Gaffky og August von Wassermann ved Robert Kochs institutt i Berlin, og tuberkulose ved sanatoriet i Beelitz. Fra 1909 til 1912 var han assistent ved Rikshospitalets patologisk-anatomiske institutt, og fra 1912 førsteamanuensis. Han fikk doktorgraden for en avhandling om «Bakteriologiske studier ved barnetuberkulose» i 1913.

I 1920 ble han utvevnt til dosent i medisinsk bakteriologi ved Universitetet i Kristiania og sjef for det bakteriologiske instituttet ved Rikshospitalet. Han tok avskjed i 1935.

Han var formann i Det norske medicinske Selskab fra 1930 til 1932, og var en av stifterne av Norske tuberkuloselegers forening.

## Utmerkelser
De Besche ble valgt til medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1930.

## Litteratur
* 

## Referanser
Ruggiero Bonghi

**Ruggiero Bonghi** (født 21. mars 1826 i Napoli, død 22. oktober 1895 i Torre del Greco) var en italiensk filolog.

## Liv
Han var sønn av en advokat. Etter farens død i 1836 giftet moren seg på nytt med dikteren Saverio Baldacchini. Bongi deltok i det liberale, neoguelfiske miljøet i Napoli. I revolusjonsåret 1848 oppholdt han seg i Roma og Firenze, men i 1850 ble han utvist fra Toscana etter oppfordring av regjeringen i Napoli. I de neste årene oppholdt han seg som landflyktig i Torino, Stresa, Paris og London. I 1859 ble han utevnt til professor i logikk ved Universitetet i Pavia. Etter Frans IIs amnesti i 1860 vendte han tilbake til Napoli, hvor han ble redaktør for avisen *Il Nazionale*.

Etter Garibaldis inntog i Napoli ble Bonghi utnevnt til professor i filsofi ved Universitetet i Napoli. Samtidig ble han valgt til representant i det nye deputertkammeret i det samlede kongeriket Italia. I 1865 ble han utnevnt til professor i latinsk litteratur ved *[[Istituto di Studi Superiori Pratici e di Perfezionamento]]* i Firenze, den nye hovedstaden. Men alt i 1866 flyttet han til Milano, hvor han var redaktør for avisen *[[La Perseveranza]]* til 1874. I årene 1874–1876 var han italiensk undervisningsminister. I 1881 grunnla han tidsskriftet *[[La Cultura]]*.

## Verk
Bonghi utga flere lærebøker i historie. Han skrev lenge på en stor *Storia di Roma* («Romas historie»), men rakk bare å utga de to første bindene. Fragmenter av det tredje bindet utkom posthumt i 1896.

## Referanser


## Litteratur
* Pietro Scoppola: «[BONGHI, Ruggiero](http://www.treccani.it/enciclopedia/ruggiero-bonghi_(Dizionario-Biografico)/)», i *[[Dizionario Biografico degli Italiani]]*, bind 12 (1971)
Philippe de Commynes

**Philippe de Commynes** (født omkring 1447 i Flandern, død 18. oktober 1511 i Argenton) var en fransk diplomat, historiker og rådgiver for kongene Ludvig XI og Karl VIII. Han regnes som en forløper for den moderne historieskrivningen og som den første franske memoarforfatteren.

## Liv
Han vokste opp i Flandern, som tilhørte hertugdømmet Burgund. Som ung kom han til hoffet i Brussel, hvor han trådte i hertug Karls tjeneste. I 1472 forlot han hertugen og gikk i tjeneste hos kong Ludvig VIII av Frankrike, som han hjalp med å beseire sin tidligere arbeidsgiver. Han bidro også til å utvikle det franske diplomatiet i Italia, og dro dit selv som sendemann i 1478.

Etter kong Ludvigs død i 1483 var Commynes' stilling svekket for en tid. I denne perioden begynte han å skrive på erindringene fra tiden hos kong Ludvig. I 1492 kunne han imidlertid vende tilbake til hoffet hos kong Karl VIII. I forkant av Karls felttog i Italia ble han sendt som diplomat til Venezia, hvor han forgjeves forsøkte å overtale byrådet til å holde seg utenfor «den hellige ligaen» rettet mot Frankrike. Tilbake i Frankrike fortsatte han å skrive på erindringene, hvor han nå skildret tiden under Karl VIII.

Erindringene ble først utgitt etter hans død, i 1524. De ble lenge ansett som en slags lærebok i politikk og diplomati.

Commynes' erindringer ble oversatt til dansk av Hans Mogenssøn (1524–1595). Oversettelsen ble utgitt på nytt av Poul Nørlund og Kristian Sandfeld (1913–1919). En svensk oversettelse ble utgitt av Johan Schroderus i 1624.

## Referanser


## Litteratur
* «Comines», i *Nouvelle biographie universelle depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours*, bind 11 (1852)
Hans Mogenssøn

**Hans Mogenssøn** (også *Mogensen*, født omkring 1525 i København, død 30. november 1595) var en dansk prest og den tredje lutherske biskopen i Trondheim.

## Liv
Han studerte først ved Københavns Universitet, før han fortsatte studiene ved tyske universiteter og i Paris. I 1558 fikk han magistergraden ble samme år professor i København. Kort etter overtok han undervisningen i gresk. I 1567 ble han sogneprest i Stege, og i 1574 i Lyngby i Skåne.

I 1578 ble han utnevnt til assistent for biskop Hans Gaas i Trondheim, men denne døde alt før Mogenssøn nådde frem. Han måtte derfor overta biskopsembetet og ble ordinert i 1579. En sønn av ham, Mogens Hansen, var sogneprest ved Trondheim domkirke.

I tiden som prest oversatte Mogenssøn flere verker til dansk. Han er mest kjent for sin oversettelse av Philippe de Commynes erindringer. Oversettelsen ble utgitt på ny av Poul Nørlund og Kristian Sandfeld 1913–1919.

## Litteratur
* R. Paulli: «Hans Mogensen», i *[[Dansk Biografisk Leksikon]]*, 3. utgave
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016 – Slopestyle jenter

**[[Slopestyle]] for jenter i [[freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016]]** ble avholdt i Hafjell Alpinsenter 19. februar 2016.

Russiske Lana Prusakova vant øvelsen foran Lou Barin fra Frankrike og Madison Rowlands fra Storbritannia.

## Resultater

## Referanser
Jerngress

***Jerngress*** (originaltittel ***Ironweed***) er en amerikansk dramafilm fra , regissert av Héctor Babenco. Filmen er basert på William Kennedys Pulitzerpris-vinnende roman *Ironweed*. Jack Nicholson og Meryl Streep ble begge nominert til Oscar for sin innsats i filmen. Carroll Baker, Michael O'Keefe, Diane Venora, Fred Gwynne, Nathan Lane og Tom Waits har biroller. Filmen handler om et hjemløst kjærestepar som prøver å holde gleden oppe under den store depresjonen.

Per Haddal fra *[[Aftenposten]]* var kritisk til filmen: «Babenco selv virker noe bundet av respekten for materialet. [...] Regien kunne ha vært strammere, men gloriøse øyeblikk finnes her nede på bunnen, ikke minst takket være Nicholson, som opponerer selv i glassaktigheten. Som evig og alltid.»

## Handling
Francis Phelan (Jack Nicholson) plages stadig av fortiden. Etter å ha vært sammen med Helen (Meryl Streep) i ni år, er de nå på vei tilbake til byen der Francis' liv brøt sammen for 22 år siden. Han som pleide å være en dyktig og aktiv mann, er nå blitt alkoholiker. Helen, som var i gang med sangerkarrieren, har nå blitt som mannen. Sammen prøver de å finne et gnist av liv på en plass som fremdeles lar seg prege av den store depresjonen.

## Medvirkende
* Jack Nicholson som Francis Phelan 
* Meryl Streep som Helen Archer
* Joe Davis som ung sjåfør
* Carroll Baker som Annie Phelan
* Michael O'Keefe som Billy Phelan
* Diane Venora som Margaret «Peg» Phelan
* Fred Gwynne som Oscar Reo
* Margaret Whitton som Katrina Dougherty
* Tom Waits som Rudy
* Nathan Lane som Harold Allen
* James Gammon som pater Chester
* Laura Esterman som Nora Lawlor
* Joe Grifasi som Jackson
* Hy Anzell som Rosskam
* Ted Levine som Pocono Pete
* Black-Eyed Susan som Clara
* Frank Whaley som unge Francis Phelan

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hotel Bayerischer Hof

**Hotel Bayerischer Hof** er et luksushotell på Promenadeplatz i den nordvestlige Altstadt i München. Hotellet ble oppført i 1839 etter ønske fra kong Ludvig I som ytret ønske om et førsteklasses hotell. Hotellet er årlig åsted for Sikkerhetskonferansen i München.

## Referanser