open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oliviero Carafa

** Oliviero Carafa ** (født 1430 i Napoli, død 20. januar 1511) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble erkebiskop av Napoli i 1458.

Han ble utnevnt til kardinal i september 1467 av pave Paul II.

I 1472 sendte pave Sixtus IV ham med en flåtestyrke til Smyrna,  som han erobret. Han igangsatte viktige arkitektoniske arbeider i Roma og Napoli.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Carlo Carafa (1555); Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801) og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Biskop Leone de Simone (?-1469) *bispeviet 1442? 
* Kardinal *Oliviero Carafa* (1430-1511) *1458 
## Referanser

## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Distriktskommando Nord-Norge

**Distriktskommando Nord-Norge** (DKN) var den militære kommandoen for Nord-Norge. Den ble etabert i 1897 og ble nedlagt 17. desember 2002.

## Underliggende avdelinger
* 6. divisjon 
* 15. Brigade (BRIG 15)
* Brigaden i Nord-Norge (BRIG N)
* 14. Brigade (BRIG 14)
* Nordenfjeldske Dragonregiment (NDR)
* Finnmark Landforsvar (FLF)
* Troms Landforsvar (TLF)
* Nordhålogaland Landforsvar (NHLF/IR16)
* Sørhålogaland Landforsvar (SHLF/IR14)
* Garnisonen i Sør-Varanger (GSV)
* Varanger bataljon (VRGRBN)
* Garnisonen i Porsanger (GP)
* Alta bataljon (ALTABN)
* Hålogaland ingeniørbataljon (HÅLINGBN)
* Hålogaland sambandsbataljon (HÅLSBBN)
* Hålogaland sanitetsbataljon (HÅLSANBN)
* Bjerkvik tekniske verksted (BTV)
* Befalsskolen for Infanteriet i Nord-Norge (BSIN)

## Se også
* Liste over nedlagte norske militæravdelinger
Generalkonsul

En **generalkonsul** er en stats stedlige representant i en fremmed stat, og leder av et generalkonsulat. De typiske konsulære oppgaver er å assistere og beskytte senderstatens borgere i mottakerstaten, herunder å være et kontaktpunkt for handelssamarbeid, mens de i liten grad representerer senderstatens myndigheter i forhold til mottakerstaten.

Tittelen generalkonsul rangerer over konsul og visekonsul.

Konsulatvesenet består først og fremst av valgte (honorære) generalkonsuler, konsuler og visekonsuler. Dette er ofte privatpersoner, tradisjonelt gjerne fremtredende borgere i området som for eksempel kjøpmenn og skipsredere, som utfører konsuloppgavene gratis eller mot et beskjedent vederlag.

## Eksterne lenker
* Om generalkonsul, fra *[[Store norske leksikon]]*
Decio Carafa

**Decio Carafa** (født 1556 i Napoli i Italia, død 23. januar 1626 i Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var nuntius i Flandern og i Spania og ble senere erkebiskop av Napoli 1613&ndash;1626.

Han ble utnevnt til kardinal i februar 1611 av pave Paul V, med *[[Santi Giovanni e Paolo (Roma)|Santi Giovanni e Paolo]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1621, og ved konklavet 1623.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555); Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801) og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pier Luigi Carafa

**Pier Luigi Carafa** (den eldre) (født 18. juli 1581 i Napoli i Italia, død 15. februar 1655 i Roma, i konklave) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.

Han var biskop av Tricarico og nuntius i Köln.

Han ble utnevnt til kardinal i mars 1645 av pave Innocens X.

Han døde under konklavet i 1655.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531
* Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
* Pave Pius V (1504-1572) * 1556
* Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (ca 1535-1600) *1566
* Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
* Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (1588-1618) *1588
* Pave Urban VIII (1568-1644) *1604
* Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
* Kardinal *Pier Luigi Carafa*
## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Trafikketaten

**Trafikketaten** (egentlig **Trafikksjefens etat**, også kalt **Trafikksjefen**) var en kommunal etat i Oslo. Etaten hadde ansvar for å sikre fremkommelighet i Oslo-trafikken; til dette hørte ansvaret for parkeringshåndheving i henhold til veitrafikkloven og for kommunens offentlige avgiftsparkeringsordning.

Trafikksjefens etat ble etablert 1. januar 1954 med Thor Johne som første trafikksjef. Den ble innlemmet i Bymiljøetaten 1. mai 2011.

## Eksterne lenker
* Trafikketaten
Sega Mega Drive

**Sega Mega Drive** (japansk: メガドライブ, *Mega Doraibu*) er en spillkonsoll fra Sega. Konsollen kom på markedet i 1988 i Japan, 1989 i USA og 1990 i Europa. Den nordamerikanske versjonen av Mega Drive fikk navnet **Sega Genesis**, fordi Sega ikke kunne sikre rettigheter til navnet Mega Drive i regionen. Mega Drive solgte dårlig i Japan i forhold til konkurrentene fra Nintendo og NEC, men ble svært populær på det europeiske markedet. Det mest kjente spillet til konsollen er *[[Sonic the Hedgehog]]*.

Det ble produsert to utvidelsesenheter til konsollen; Mega-CD i 1991 og 32X i 1994, men ingen av dem ble noen salgssuksesser.

## Referanser
Diodotos Tryfon

**Diodotos Tryfon** (gresk: Διόδοτος Τρύφων, «den praktfulle»; født ukjent - død 138 f.Kr.) var konge av det hellenistiske Selevkideriket. Som general av hæren fremmet han tronkravet til Antiokos VI Dionysos, den purunge sønnen til Aleksander I Balas, i hovedstaden Antiokia etter at Aleksander var død, og han var den egentlige herskeren i tiden 145–142 f.Kr. da han styrte i navnet til Antiokos VI, og i 142 f.Kr. døde barnet. Diodotos tok selv makten i Koilesyria og styrte offisielt fra 142 f.kr. til 138 f.Kr.

Diodotos hevdet at unge Antiokos VI hadde blitt syk og sykdommen krevde kirurgi, og han døde under legenes omsorg. Det er blitt antatt at denne operasjonen var et skalkeskjul for å skjule drapet på den unge kongen. Uansett hva som var tilfelle tok Diodotos Tryfon tronen i eget navn.

Demetrios II Nikator, som hadde lovmessig arverett til tronen, var ikke i stand til å gjenerobre hovedstaden, og etablerte seg isteden i Seleukia ved Tigris, rikets andre hovedstad. Den interne situasjonen i det delte riket var innviklet og Diodotos var ivrig etter å skaffe seg allierte for å styrke sitt grep om riket. Han lot derfor det hasmoneiske dynasti (makkabeerne) ble opprettet på nytt i Judea i bytte for deres støtte. Tro mot sitt ord var det flere jødiske hærer som marsjerte mot Diodotos' rival Demetrios II Nikator og beleiret byer. De jødiske hærene, ledet av Jonatan Apphus, ble altfor dristige og gjorde også egne erobringer; Ashkelon underkastet seg frivillig da byen Gaza (Azzah) ble tatt med makt. Jonatan skal ha erobret eller hevdet sin autoritet til et området så langt nord som til Hazarsletten og tok den sterke festningen Beth-zur under det påskudd at den var støttet av tilhengere av Demetrios II. Diodotos Tryfon dro med en hær til Judea og inviterte Jonatan til Skytopolis for en vennskapelig konferanse, hvor han lovte å gi ham Ptolemais og andre festninger. Jonatan gikk troskyldig inn i en felle, hans menn ble drept og Jonatan selv tatt til fange og senere henrettet. Til tross for sin forberedelser og hensikt i å undertrykke jødene, var Diodotos ikke suksessfull.

I 139 f.Kr. fortsatte Mitridates I av Partia sine erobringer. Han okkuperte Susa og Elam. Demetrios II Nikator forsøkte å bremse partiernes framgang, men endte opp med å bli tatt til fange i juli/august i 138 f.Kr. Rett etter kom hans bror Antiokos VII Sidetes og krevde tronen i sin brors fravær. Han ble støttet av flere fraksjoner. De angrep og beleiret Diodotos Tryfon i Antiokia, og tok byen. Diodotos klarte å rømme, men begikk deretter selvmord i Apamea. Antiokos VII Sidetes ble således konge av et samlet Selevkideriket.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Diodotus Tryphon» , *Livius.org*
Sega

**Sega** (セガ) (grunnlagt i 1940) er et japansk selskap som produserer videospill og spill-maskinvare. Tidligere produserte de også spillkonsoller, men i 2001 la de ned denne virksomheten og konsentrerer seg nå om å produsere spill for andre plattformer. Blant de meste kjente konsollene fra Sega er Sega Master System, Sega Mega Drive og Sega Dreamcast. Den mest kjente spilltittelen fra Sega er Sonic the Hedgehog. Sega sitt hovedkontor ligger i den japanske hovedstaden Tokyo.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brodd (Tolkien)

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var **Brodd** eller **Stikk** en alvisk kniv (dolk) som ble laget i Gondolin i det første tidevervet.

Stikk ble brukt av Bilbo i hans eventyr i *[[Hobbiten]]*. Han fant sverdet i en trollhule nord for Kløvendal sammen med sverdene Glamdring og Orcrist. Selv om det bare var en dolk etter mennesker og alvers standard, ble det til et utmerket sverd for en hobbit. Bilbo ga sverdet til Frodo like før han dro avsted med Ringens brorskap fra Kløvendal.

Det har en kraft til å *føle* når orker er i nærheten, og når det skjer gir det fra seg en blå glød for å advare sin bærer (dette skjer bl.a. når brorskapet er i Moria)..
Gollum, som rett og slett avskyr alt som er laget av alver, er svært redd for Brodd. Denne frykten hjalp Bilbo til å overleve møte med Gollum på veien under fjellene i *Hobbiten*. Det hjalp også Frodo med å *temme* Gollum (midlertidig) i *[[Ringenes herre]]*.
Brodd

En **brodd** (fra norrønt *broddr*) er en spiss tapp, eller pigg. 

Brodd brukes i uttrykk og talemåter:
* *Ord med brodd*, er en talemåte i overført betydning; en skarp, sårende eller smertefull uttalelse
* *Å gå i brodden for noe*, er et uttrykk for å gå i spissen, eller å kjempe for en sak

Brodd kan ha flere betydninger:

* Brodd (Tolkien), et fiktivt sverd
* Brodd (Rosso), et tidsskrift utgitt av studentorganisasjonen ROSSO
* Brodd (konsult), en norsk konsulttjeneste
* IL Brodd, et idrettslag fra Stavanger
* Brodd IL, et idrettslag fra Gloppen kommune

* Giftbrodd, forsvarsredskap hos en del insekter, blant annet bier og vepser
* Skobrodder, metallplater med pigger som kan monteres under skoene på is og glatt føre.  

## Planteriket
* Et blad kan ha skarpe utvekster, eller torneaktige brodder (for beskyttelse)
Jeff Lynne

]
**Jeff Lynne** (født 1947) er en britisk musiker, spesielt kjent som vokalist og gitarist i ELO. 

Lynne begynte karrieren som musiker i bandet The Idle Race på midten av 1960-tallet. Senere gikk han over til The Move, som senere ble grunnlaget for bandet Electric Light Orchestra (ELO). 

Etter at Lynne ga seg i ELO (1986), startet han supergruppen Traveling Wilburys med artistene Bob Dylan, George Harrison, Tom Petty og Roy Orbison. Etter to utgivelser med Traveling Wilburys, ga han ut et soloalbum, *[[Armchair Theatre (album)|Armchair Theatre]]*. Han har også arbeidet som produsent og låtskriver for en hel rekke artister, blant andre: George Harrison, The Beatles («Free As A Bird» og «Real Love»), Tom Petty, Little Richard, Tom Jones og Roy Orbison.

I 2017 fikk Jeff Lynne som medlem av ELO plass i Rock'n'Roll Hall of Fame.

Lynne ble i 2020 utnevnt til offiser av Order of the British Empire (OBE).
## Diskografi (solo)
**Studioalbum**
* 1990: *Armchair Theatre*
* 2012: *Long Wave*

**Singler**
* 1977: «Doin' That Crazy Thing» / «Going Down to Rio»
* 1984: «Video!» / «Sooner or Later»
* 1990: «Every Little Thing" (12" remix og album versjoner) / «I'm Gone»
* 1990: «Lift Me Up» / «Sirens» / «Borderline»

**Samlingsalbum**
* 1989: *A Message from the Country – The Jeff Lynne Years 1968/1973*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Hutula

**Hutula** (engelsk: *Shelob*) er et fiktivt vesen fra J.R.R. Tolkiens univers. Hun er en kjempeedderkopp og datter av Ungolianth, og hun stammer antakeligvis fra edderkoppene fra *Nan Dungortheb*. Hun levde fra det første tidevervet til slutten av det tredje eller begynnelsen av det fjerde. Hutula unnslapp fra Beleriands undergang, og hun dro til Myrkskog og siden til Ephel Dúath. Hun hadde et stort reir i *[[Cirith Ungol]]*, og i mange år levde hun av mennesker, alver og orker og tjente på den måten som Mordors dørvokter.

Omkring året 3000 i det tredje tidevervet fanget hun Gollum, men hun lot han gå med betingelsen at han skulle bringe henne mat. I året 3019 samme tideverv førte han Frodo og Sam til reiret hennes, i håp om at hun skulle drepe dem og at han selv kunne ta Den ene ringen. Hutula lammet Frodo, men hun ble såret av sverdet Brodd og blendet av Galadriels flaske. Om Hutulas videre skjebne sier Tolkien ingenting.
Antiokos VI Dionysos

**Antiokos VI Dionysos** (gresk: Αντίοχος Ϛʹ Διόνυσος; født ca. 148 f.Kr., død ca. 142 f.Kr.) styrte kortvarig i navnet som konge av det hellenistiske Selevkideriket i tiden 145–142 f.Kr.

Hans far var Aleksander I Balas og hans mor var Kleopatra Thea, datter av Ptolemaios VI Filometor, konge av Egypt.

Antiokos VI var et barn og ingen egentlig hersker. Allerede i enten 145 eller tidlig 144 f.Kr. ble han nominert av general Diodotos Tryfon som arving til tronen i Selevkideriket i opposisjon til Demetrios II Nikator, og han forble kun et redskap for generalen. En gang i enten 142 eller 141 f.Kr. døde den unge kongen. Mens en del antikke forfattere har gjort Diodotos Tryfon ansvarlig for kongens død, har andre skrevet at han døde under kirurgi.

## Referanser


## Litteratur
* Schürer, E. (1973): *A History of the Jewish People in the Age of Jesus Christ (175 BC- AD 135)* (red. ved G. Vermes & F. Millar ed.). Edinburgh, s. 183–197.

## Eksterne lenker
* «Antiochus VI Dionysus» , Livius.org
* «Antiochus VI», oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith
Rohans kongerekke

Rohan er et land i J.R.R. Tolkiens univers. Alle kongene i denne kongerekken er derfor fiktive personer som man finner i de tre bøkene i *[[Ringenes herre]]*.

## Første ættelinje

(Tredje tideverv)
*1. Éorl Unge (2485–2545)
*2. Brego (2512–2570)
*3. Aldor Gamle (2544–2645)
*4. Fréa (2570–2659)
*5. Frëawin (2594–2680)
*6. Goldwin (2619–2699)
*7. Déor (2644–2718)
*8. Gram (2668–2741)
*9. Helm Hammerhand (2691–2759)
Med Helm ender den første ættelinjen og en ny tar til.

## Andre ættelinje

*10. Fréaláf Hildason (2726–2798)
*11. Brytta (2772–2842)
*12. Walda (2780–2251)
*13. Folka (2804–2864)
*14. Folkwin (2830–2903)
*15. Fengel (2870–2953)
*16. Thengel (2905–2980)
*17. Théoden (2948–3019)
Med Théoden ender den andre ættelinjen og en ny begynner.

## Tredje ættelinje

(Tredje og fjerde tideverv)
*18. Éomer (2991-63 F.T.)
*19. Elfwin (63-?)
Éorl Unge

**Éorl Unge** (2485-2545 av det tredje tideverv) var en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens bøker. Han var Herre av folket Éothéod fra år 2501-2510 T.T., og den første konge av Rohan (år 2510-2545), og grunnla Eorls hus og hans etterkommere hersket siden i Rohan.

Eorl, sønn av *Léod*, var herre over *Nordamennenes* stamme Éothéod som holdt til på landtungen mellom elvene Langvell og Grålin som sør for denne landtungen fløt sammen til elva Anduin.

Han fikk tilnavnet *Unge* fordi han fulgte sin fars fotspor alt i ung alder, og fortsatte og være gullhåret og rødlett til han døde. Han ble herre av Éothéod allerede som 16-åring.

Den mest kjente hendelsen i hans styre var da han helt uventete dukket opp i slaget verd Celebrants mark for å hjelpe Gondor. Han blir av mange sett på som den sanne helten i det slaget, for uten han og hans menn hadde det gått dårlig for Gondor. Som takk for hjelpen fikk han landområdet Calenardhon av Cirion, Riksforstanderen av Gondor. Eorl ledet deretter en del av folket sitt sørover og slo seg ned i på de vide gresslettene i Calenardhon, som ble kjent som Rohan, og ble Rohans første konge. Han svor Eorls ed til Cirion.

Eorl grunnla også sin nye hovedstad Aldburg i Fold.

Rohirrim kaller seg selv for *Eorlingas*, Eorls sønner.

Eorl døde i et slag i Kollemoene mot Austringene. Ved hans død ble den første gravhaugen reist, og Felaróf, hesten hans, ble gravlagt i den sammen haugen.
Rue Pavée

**Rue Pavée** er ei gate i Paris, i bydelen Le Marais i 3. og 4. arondissement. Den strekker seg fra Rue de Rivoli i nordøstlig retning.

Navnet har den fått fordi den var av de første brulagte («pavée») gatene i Paris. Før hoffet flytta til Versailles, hadde mange aristokrater sine «hòtels» i dette området nær Louvre, og gata fikk brulegning i 1450.

Tidligere lå det berykta fengslet La Force prison i Rue Pavée, bl.a. flittig brukt under den franske revolusjon.
Norske Drosjeeieres Felleskjøp

**Norske Drosjeeieres Felleskjøp** var en organisasjon som søkte å standardisere innkjøpet av biler for Norges Drosjeeierforbund.  Den ble stiftet i 1932.

I årenes løp var fellskjøpet i perioder en betydelig aktør innenfor bilimport og videresalg i landet.  De var ofte i konflikt med resten av bilbransjen, som ønsket å kontrollere det viktige drosjemarkedet.

I 1935 var det registrert 4&nbsp;155 drosjebiler i landet, av cirka 32&nbsp;000 personbiler. Andelen drosjer var mye høyere enn i 1995, hvor tallene var henholdsvis 32&nbsp;000 og 1,6 millioner.

## Førkrigstiden
Drosjeeierforbundet var opptatt av å standardisere innkjøpet av biler, og på landsmøtet i 1934 var spørsmålet oppe første gang.  Der ble det enstemmig vedtatt å anbefale Chevrolet som drosjebil.  Felleskjøpet ønsket derimot å selge Dodge, montert på Strømmen, og Den Norske Automobilfabrikk ønsket å selge Plymouth som de monterte selv.

Chevroletsatsingen ble aldri noen suksess, og i 1939 ble et arbeidsutvalg enig om å foreslå følgende merker: Chevrolet, Dodge, Ford og Plymouth.  Dette vedtaket fikk heller ikke noen større praktisk betydning.

Felleskjøpet prøvde seg med avtaler som forhandler, først med Volvo og senere med Hupmobile, uten at det ble noen stor suksess.  I 1939 var det Ford sin tur, men dette møtte motbør fra de andre Ford-importørene.  De ville ikke miste salget, og bare ble sittende igjen med service-avtaler.  Krigsutbruddet i 1940 punkterte videre jobbing med avtalen allikevel, og i 1945 så var stillingen fremdeles like låst mot Ford-forhandlerne.

## Kilder
**Norsk Motorveteran* 4-2005,  «Norske drosjebiler - del 1»
Carlo Carafa della Spina

** Carlo Carafa della Spina ** (født 21. april 1611 i Roma, død 19. oktober 1680 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler og var tilknyttet det pavelige diplomati.

Han var biskop av Aversa 1644 &ndash; senest 1665, og dessuten nuntius til de sveitsiske katolikker (med sete i Luzern), i Venezia og i Østerrike.

Han ble utnevnt til kardinal i januar 1664 av pave Alexander VII, med Santa Maria in Via som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1667 som valgte pave Klemens IX, konklavet 1669&ndash;1670 som valgte pave Klemens X, og konklavet 1676 som valgte pave Klemens X.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686, hans egen bror), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).

På morssiden var han beslektet med pave Paul V (1605&ndash;1621).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var:
* Kardinal Tolomeo Gallio (1527-1607)
* Biskop Cesare Speciano (Speciani) (1537-1607) *bispeviet 1584
* Biskop Andrés Pacheco (1550-1626) *1588
* Kardinal Agustín Spínola Basadone (1597-1649) *1623
* Kardinal Giulio Cesare Sacchetti (1587-1663) *1623
* Kardinal Ciriaco Rocci (1582-1651 ) *1628
* Kardinal *Carlo Carafa della Spina* (1611-1680) *1645

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bagoas

**Bagoas** var et persisk navn (*Bagoi*), en kortform av navnet Bagadata, «gitt av gud», ofte brukt for evnukker.

En evnukk, Bagoas, var en av Aleksander den stores favoritter.

Plutark, derimot, rapporterer et sint brev fra Aleksander til Dareios der han navngir Bagoas som en av personene som organiserte mordet på hans far, Filip II.

----
Den mest kjente av disse ble den konfidensielle ministeren til Artaxerxes III. Bagoas la Egypt inn under Det persiske riket igjen (antagelig 342 f.Kr.) med hjelp fra Rhodus, og administrete de øvre satrapiene og fikk på denne måten så mye makt at han var den reelle herren i kongedømmet Egypt.

Han ble svært rik ved å konfiskere hellige skrifter fra de egyptiske templene og gi dem tilbake mot store bestikkelser. 

I 338 f.Kr. drepte Bagoas kongen og alle hans sønner unntatt den yngste, Arses, som han satte på tronen. To år senere drepte han Arses og gjorde Dareios III til konge. Da Dareios forsøkte å bli uavhengig av den mektige visiren, forsøkte Bagoas å forgifte ham også, men Dareios ble advart og tvang ham til å drikke giften selv.

En senere fortelling om at Bagoas var egypter og drepte Artaxerxes III fordi han hadde drept den hellige Apis, er uten historisk grunnlag. Bagoas sitt hus i Susa, med rike skatter, ble gitt av Aleksander til Parmenion.

## Eksterne lenker
* En mer detaljert biografi om Bagoas
Fortunato Ilario Carafa della Spina

**Fortunato Ilario Carafa della Spina** (født 1630 eller 1632 i Napoli, død 16. januar 1697 i Porticios ved Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet det pavelige diplomati.

Han var biskop av Aversa 1687&ndash;1697. Han ble bispeviet 5. oktober 1687 av kardinal Savo (Savio) Millini (Mellini) av Orvieto, medkonsekrerende var erkebiskop Francesco Pannocchieschi d'Elci av Pisa. 

Han ble utnevnt til kardinal i januar 1686 av pave Innocens XI.

Han deltok ved  konklavet 1689 som valgte pave Alexander VIII, og konklavet 1691 som valgte pave Innocens XII.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555); Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1665, hans egen bror), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844). På morssiden var han beslektet med pave Paul V (1605&ndash;1621).

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pierluigi Carafa

**Pierluigi Carafa** (den yngre) (1677–1755) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati, blant annet som nuntius i Toscana. 

Han ble utnevnt til kardinal i september 1728 av pave Benedikt XII, med *[[Santa Prisca (Roma)|Santa Prisca]]* som tittelkirke. 

Han deltok ved konklavet 1730 som valgte pave Klemens XII, og konklavet 1740 som valgte pave Benedikt XIV.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1665), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844). På morssiden var han beslektet med pave Paul V (1605&ndash;1621).

Han var nevø til pave Innocens XII (1691&ndash;1700). Andre kardinaler i samme familie var Domenico Pignatelli di Belmonte (1802), og Francesco Maria Pignatelli (1794).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini (sr.) (1569-1646) *1625
* Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
* Kardinal Giambattista Spada (1597-1675) *1643
* Kardinal Carlo Pio di Savoia (1622-1689) *1655
* Kardinal *Pierluigi Carafa* (1677-1755) *1713

## Referanser
Aldor Gamle

**Aldor Gamle** (2544-2645 av det tredje tideverv) var en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens bøker. Han var den tredje kongen av Rohan, og den av alle kongene som styrte lengst (i hele 75 år) og ble 102 år gammel. Derav kom tilnavnet *Gamle*.
 
Han var den andre sønnen til Brego. Hans eldre bror Baldor forsvant da han forsøkte å gå *De dødes stier*, så Aldor ble konge i en alder av 26 år da faren døde i året 2570 T.T..

Hans lange styre var en gullalder for Rohan og Rohirrim vokste i antall, og de jaget ut eller tvang under seg alle Dunlendingene som var øst for elva Jarna og Adorn. Etter det ble Hovadal og andre fjelldaler bebygd, og han grunnla også tilfluktsstedet Dunhov. Det var lenge fred i Rohan i tiden etter kong Aldors død.

Aldor hadde mange barn, og av dem var de tre eldste døtre. Han styrte i 75 år, og ble kjent som Aldor Gamle. Han døde i år 2645 i det tredje tideverv, i en alder av 102 år, et år etter fødselen av sin første tipp-oldesønn. Han ble etterfulgt av sitt fjerde barn, sønnen Fréa, som hadde ventet til han var 75 år gammel før han endelig ble konge av Marken.
Elektrode

Med **elektrode** menes i allmennhet et elektrisk tilkoplingspunkt.

En elektrode er et stykke strømførende stoff som fører elektrisk strøm til eller fra en væske, en gass, en legemsdel osv, eller til en annen elektrode. Ved elektrolyse er det vanlig å bruke elektroder av karbon, ettersom metaller lett kan oksidere. Når det settes spenning mellom to elektroder, kalles den negative for katode, og den positive for anode. Elektrodene i brytere og andre elektriske kontakter bør ha veldig liten motstand, spesielt når spenningen er liten, ettersom kontaktflaten i virkeligheten er mindre enn den ser ut som, eller at urenheter på overflaten kan gjøre at strømmen bare går gjennom deler av kontaktflaten. Gode kontakter for svakstrøm, for eksempel til signaloverføring, kan ofte være belagt med gull fordi gull har god ledningsevne og ikke oksiderer.

Potensialdifferensen mellom to elektroder i en elektrokjemisk celle kalles elektrodepotensial. 

## Se også
*Elektrolytt
Francesco Carafa della Spina di Traetto

** Francesco Carafa della Spina di Traetto ** (født 29. april 1722 i Napoli, død 20. september 1818 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati.

Han var blant annet nuntius i Venezia, og prefekt for Kongregasjonen for biskoper og regularklerikere.

Han ble utnevnt til kardinal i april 1773 av pave Klemens XIV.

Han var medlem av kommisjonen som skulle gjennomføre opphevelsen av jesuittordenen.

Han deltok ved konklavet 1774–1775 som valgte pave Pius VI, og ved konklavet 1799&ndash;1800 som valgte pave Pius VII.

Under den franske okkupasjon av Roma 1809&ndash;1814 tok han tilflukt i et kloster i Marche.

Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
* Kardinal *Francesco Carafa della Spina di Traetto* (1722-1818) *1760

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Musée Carnavalet

**Musée Carnavalet** eller **Musée de l'Histoire de Paris** er bymuseet i Paris. det ligger i Rue Sévigné nr. 23 i bydelen Le Marais, i 3. arondissement.

Museet er lagt til to eldre bygninger, Hôtel de Carnavalet og (fra 1989) Hôtel Le Pelletier de Saint-Fargeau. Mellom de to bygningene ligger lycée Victor-Hugo, og de er forbundet med et galleri i andre etasje.

Museet rommer samlinger av malerier, skulpturer, brukskunst, bruksgjenstander og arkeologiske funn som dekker Paris' historie fra de tidligste tider til første verdenskrig.

## Hôtel Carnavalet
Bygningen ble oppført mellom 1548 og 1560 som bolig for Jacques de Ligneris, president i det franske parlamentet. I 1578 ble huset kjøpt av Françoise de Kernevenoy, enke etter en bretonsk adelsmann med tilnavnet **Carnavalet**. Fra 1677 til 1696 tilhørte huset Marquise de Sévigné. I 1650-åra fikk arkitekten François Mansart i oppdrag å ombygge og utvide huset med en ekstra fløy.

Etter den franske revolusjon kom huset i offentlig eie, og ble i 1866 kjøpt av Paris by. Det ble utvida og renovert mellom 1871 og 1890 for å huse byens historiske samlinger. Bl.a. ble en del bygningsdetaljer fra hus som ble revet under baron Haussmanns nyregulering av byen tatt vare på. I 1914 ble bygningen på nytt påbygd.

## Hôtel Le Pelletier de Saint-Fargeau
Huset ble tegna av Pierre Bullet i 1590. Den mest spesielle detaljen er trappa med bærende konstruksjoner i støpejern, utført i en teknikk som først ble gjenoppdaga på 1800-tallet. Det ble en del av Musée Carnavalet på 1960-tallet. Ombygningen som forbinder de to bygningene fant sted mellom 1982 og 1989.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ingvild Vaggen Malvik

**Ingvild Vaggen Malvik** (født 3. april 1971 i Trondheim) er en norsk, offentlig tjenestekvinne og politiker (Ap).

Hun vokste opp på Vikhammer i Malvik kommune som datter av dreier Henry Normann Malvik og sykepleier Aasa Vaggen. Hun har studiekompetanse fra Malvik videregående skole fra 1990 og er cand.mag. med samfunnskunnskap, statsvitenskap og historie i fagkretsen fra NTNU fra 1996 og cand.polit. med hovedfag i statsvitenskap fra 2000. På denne tiden var hun tilknyttet NTNU i ulike vitenskapelige stillinger. Hun var rådgiver og senere seniorrådgiver innen nettkonsesjoner, beredskap og energiforsyning i NVE 2008–2016. Fra 2016 er hun seniorrådgiver i Riksrevisjonen.

Hun har sin politiske bakgrunn fra AUF, der hun tilhørte kretsen rundt Trond Giske. Malvik var leder i AUF i Sør-Trøndelag 1991–1993, og markerte seg blant annet med motstand mot EU-medlemskap og ønske om utskiftninger i partiledelsen. Videre var hun ungdomssekretær for LO og AUF i Nord-Trøndelag 1993–1995. Som lokalpolitiker var hun nestleder i hovedutvalget for undervisning i Malvik kommune 1991–1992, medlem av Malvik kommunestyre 1994–1995 samt medlem av Sør-Trøndelag fylkesting og hovedutvalget for næring, samferdsel og kultur 1995–1999. Hun var styreleder i Framtiden i våre hender 1998–2001.

I 2000 meldte hun overgang til SV i protest mot partiledelsens ønske om bygging av gasskraftverk uten rensing. Malvik var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 2001–2005, og møtte fast som vararepresentant for statsråd Øystein Djupedal 2005–2007. Hun var medlem av Stortingets energi- og miljøkomité og sekretær i Lagtinget 2001–2005, deretter medlem av Stortingets næringskomité 2005–2007. I 2010 ble hun igjen medlem av Arbeiderpartiet. Malvik var innvalgt i Søndre Nordstrand bydelsutvalg 2011–2015.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brego

**Brego** (2512-2570 i det tredje tideverv) var en fiktiv person i J.R.R. Tolkiens bøker. Han var den andre kongen i Rohan. Han var sønn av Éorl Unge.
 
Brego ble konge etter sin fars død i 2545 (T.T.). Han og drev fiendene, som drepte hans far, ut av Kollemoene, og forsvarte Rohans grenser mot både Dunlendinger og Austringer.

Han bygde den gyldene hallen, Meduseld, i året 2569 i byen Edoras, og gjorde så Edoras til Rohans hovedstad i stedet for Aldburg. Da hallen var ferdig holdt han et stort gilde, og i dette gildet svor Baldor, Bregos eldste sønn, at han skulle gå De dødes stier, men derfra vendte han aldri tilbake. Brego døde av sorg året etter.

Bregor ble etterfulgt av sin andre sønn, Aldor. Brego hadde også en tredje sønn, ved navne Éofor. Éofor var stamfar ril Éomund av Østfold, far til Éomer.

----
I Peter Jacksons film versjon av To tårn er **Brego** en hest, som sannsynligvis er oppkalt etter den tidligere kongen. Aragorn møter hesten som er blitt vill og skremt ved å ha vært med på for mye slag og krig, og han snakker til den på alvers vis. Hesten hadde tilhørt Eowyns fetter, Kong Théodens sønn, Théodred.
Typisk norsk

***Typisk norsk*** er et underholdnings- og faktaprogram med Petter Schjerven som gikk på NRK1 fra 2004 til 2006. Programmet handlet om språk og kommunikasjon. Det handler videre om språkentusiaster og -forskere og tok opp problemer ved det norske språket. Konseptet var inspirert av den svenske serien ''Värsta språket'' med Fredrik Lindström.  

Programmet vant Gullruten 2005 i klassen beste magasin- eller kulturprogram. Programleder Schjerven ble samme år kåret til beste mannlige programleder for sin innsats i programserien. I 2006 fikk redaksjonen bak programmet Den store journalistprisen. 

Første sesong ble i snitt sett av , andre av  og tredje av . 

## Tema
* Særskriving eller orddeling
* Slang
* Hvordan norsk høres ut for innvandrere
* Dialekter
* Norsk i forhold til dansk og svensk

* Norrøne språk
* Hvordan vi fikk taleevne
* Skarring
* Den norske tellemåten
* Merkelige filmoversettelser

I 2005 presenterte Schjerven den nye bokstaven «Kjell» i programmet sitt, en bokstav som skulle forhindre at «kj» lyden forsvant ut av det norske språk, og bli erstattet av «sj».

## Referanser
Fréa

**Fréa** (2570-2659 av det tredje tideverv) var en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Han var den fjerde kongen av landet Rohan. Han ble konge da han var 75 år gammel da hans far, Kong Aldor Gamle, døde i 2645. Han var eldste sønn av Aldor Gamle, men hans femte barn. Han regjerte i bare 14 år, og etter kong Aldors styre varte freden i Rohan gjennom flere generasjoner, og lite er kjent om hans tidlige etterfølgere. Da Fréa døde i år 2659 T.T. ble han etterfulgt av sin sønn Frëawin.
Morten Lund

**Morten Lund** (født 6. januar 1945 i Bjugn) er en norsk politiker (Sp).
Han ble innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag i 1993.  
Han var vararepresentant i perioden 1989&ndash;1993.
Lund var ordfører i Bjugn i periodene 1987&ndash;1993, og varaordfører i perioden 1983&ndash;1987.

## Stortingets Presidentskap
* 1997 &ndash; 2001 annen varapresident i Odelstinget.

## Stortingskomitéer
* 2001 &ndash; 2005 medlem av Finanskomitéen.
* 2001 &ndash; 2005 varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
* 2001 &ndash; 2005 medlem av Fullmaktskomitéen.
* 1997 &ndash; 2001 leder av Næringskomitéen fra 27. mars 1999.
* 1997 &ndash; 2001 medlem av Kommunalkomitéen til 26. mars 1999.
* 1997 &ndash; 2001 varamedlem av Valgkomitéen.
* 1993 &ndash; 1997 medlem av Kommunalkomitéen.
* 1993 &ndash; 1997 medlem av Valgkomitéen.

## Eksterne lenker
*
Déor

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er **Déor** (2644 – 2718 tredje tideverv) den syvende kongen av Rohan. Han var sønn av kong Goldwin. Déor ble født i det siste året av sin tippoldefar Kong Aldor Gamles styre, noe som førte til den bemerkelsesverdige hendelsen at det på samme tid levde fem generasjoner av samme familie i et hus. Déor ble konge etter sin far Goldwins død i 2699 T.T..

Mens han var konge ble dunnlendingene igjen et problem, etter at de hadde blitt drevet ut av Aldor lenge før. De hadde sakte, men sikkert begynt å komme tilbake i den nordre delen av riket i Goldwins tid. Mens Déor styrte gjorde de ofte innfall over Jarna, og i 2710 tok de Jarnagard, som hadde vært forlatt, og var ikke til å få bort derfra. Déor red nordover, men måtte innse at Jarnagard var umulig å ta tilbake.

Déor døde i 2718, etter nitten urolige års styre, og ble etterfulgt som konge av Rohan av sin sønn Gram.
May Hansen

**May Hansen** (født 8. mai 1953 i Fredrikstad) er en norsk politiker (SV). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 2001 og gjenvalgt i 2005. SV tapte sitt Østfold-mandat ved stortingsvalget 2009, og Hansen gikk dermed ut av Stortinget.

Hansen er utdannet sykepleier fra Menighetssøsterhjemmets sykepleierskole 1971&ndash;1974 og jordmorskole årene 1975&ndash;1976. Hansen arbeidet deretter som jordmor, blant annet ved Moss sykehus, Våler kommune, Fredrikstad sykehus og Rygge kommune.

## Stortingskomiteer og andre stortingsverv
* 2005–09: innpisker SV.
* 2005–09: medlem av familie- og kulturkomiteen
* 2005–09: medlem av valgkomiteen
* 2001–05: medlem og første nestleder av familie-, kultur- og administrasjonskomiten

## Referanser


## Eksterne lenker
*
KDA

**KDA** kan vise til:

* Kongsberg Defence & Aerospace – norsk forsvarsindustribedrift; del av Kongsberg Gruppen (KOG)
* Det studieforberedende utdanningsprogrammet kunst, design og arkitektur 
* Krasnodar kraj – i Kaukasus, Russland
Helm Hammerhand

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er **Helm Hammerhand** (2691 – 2759 tredje tideverv) den niende kongen av Rohan, og den siste kongen av den *første ættelinjen*. Han var sønn av kong Gram. Han etterfulgte sin far da han døde i en urolig tid. Hans far hadde allerede kjempet i åpen krig mot Dunnlendingene, som opererte fra fortet Jarnagard som de hadde *overtatt*.

Sener i hans styre dukket det opp en mann ved navn Freka, som var dunnlending med rohansk blod. Freka holdt land på en av sidene av elva Adorn, ved Rohans grenser, og hevdet at han var en etterkommer av kong Frëawin av Rohan. Han planla å la sin sønn, Wulf, gifte seg med Helms datter. Freka marsjerte til Edoras med en stor hærstyrke menn, og planla å true kongen til å godta hans krav, men Helm Hammerhand knuser han med hånda si. Rasende dro Frekas menn fra Edoras, men kom igjen med en stor styrke av dunnleninger. Under ledelse av Wulf angrep de Rohan, men Helm trakk seg tilbake til Hornborg ved Helmsdjupet (som senere gitt nytt navn i hans ære), og der ble det en lang beleiring.

Hornburg hold et stort krigshorn, og alltid når det ble blåst i det brøt Helm gjennom fiendens rekker og drepte mange av mennene deres. Det er sagt at mange av de mennene han drepte ble drept med hans bare hender. Dette førte til den troen blant dunnlendingene at Helm Hammerhands vrede ennå vandret gjennom Rohan, og forsvarte Hornburg. Men på slutten av beleiringen ble Helm Hammerhand og begge hans sønner, Haleth og Háma, drept. Da Helm døde ble kroppen oppdaget frosset, mens den sto oppreist med åpne øyne og klar til kamp.

På gravhaugen til Helm Hammerhand skal blomsten Simbelmynë ha vokst hvitest og tettest. Dette anses som et bevis på at han var den største av alle kongene som Rohan hadde hatt.

Han ble etterfulgt av sin nevø, sønnen av Helms søster Hild ved navn Fréaláf Hildason, som beseiret Dunnlendingene.
Henrik Rød

**Henrik Rød** (født 14. september 1975 i Halden) er en norsk politiker (FrP).
Han ble innvalgt på Stortinget fra Østfold for perioden 2001-2005.  
Han var vararepresentant i perioden 1997–2001. Han var medlem av kommunestyret i Halden fra 1995.

Henrik Rød har siviløkonomutdanning fra 1998 og har vært selvstendig næringsdrivende innen eiendomsbransjen og driver investeringsselskapet Maxmill Group AS.

## Stortingskomitéer
* 2001–2005 medlem av Kontroll- og konstitusjonskomitéen.
* 2001–2005 varamedlem av Valgkomitéen.

## Eksterne lenker
* 
* 
* Maxmill Group AS – Henrik Røds investeringsselskap
Place de la Bastille

**Place de la Bastille** er en plass i Paris, mellom 4., 11. og 12. arrondissement. Den er anlagt der festningen Bastillen en gang lå.

Midt på plassen står *Colonne du Juillet* (Julisøylen), reist til minne om julirevolusjonen i 1830, da Karl X ble avsatt og erstatta med borgerkongen Ludvig Filip. Da Ludvig Filip i sin tur ble styrta i februarrevolusjonen 1848, fikk søylen en ny inskripsjon.

Til tohundreårsjubileet for den franske revolusjon i 1989 åpnet den nye Paris-operaen – Opéra Bastille – som i dag dominerer plassen.

Stormen på Bastillen er sjølve symbolet på franskmennenes frihetsbestrebelser og den franske republikk; derfor har Bastille-plassen stor symbolverdi. Fortsatt brukes plassen til store politiske markeringer, som under de store demonstrasjonene mot Le Pen i 2002.

## Napoleons elefant
Napoleon hadde planlagt å reise sin triumfbue på tomten der Bastillen hadde ligget, men det østlige Paris var dengang et nedslitt arbeiderstrøk, så han fikk i stedet triumfbuen sin lenger vest i byen. Han mente likevel at en statue av en elefant ville være et passende minnesmerke på Bastille-tomten, selv om elefanter symboliserte den tapende part i de puniske kriger. Elefanten skulle støpes av bronse fra kanoner erobret i Spania. Det skulle sprute vann fra snabelen, og statuen skulle være stor nok til at publikum kunne gå opp en innvendig trapp til tårnet på ryggen dens. Imidlertid krevde våpenindustrien den bronsen som fantes, så i stedet for en bronsestatue ble en elefant av gips satt opp på plassen, stor som et hus i tre etasjer. Etter Napoleons fall planla bourbonerne å reise en elefantstatue der i marmor, men så klarte de ikke å avse mer enn åtte hundre francs årlig som lønn til en vaktmann ved navn Levassure, som bosatte seg sammen med rottene i det ene av statuens smuldrende bein.

Mellom 1814 og 1846 ruvet elefanten over Bastilleplassen, som var et hav av søle i vinterregnet og en støvmark i sommervarmen. Under julirevolusjonen i 1830 hadde statuen mistet en støttann, og var svart og grimet av sot og skitt, omgitt av løvetann og tistel. Prosjektene med å grave ut Canal d'Ourcq og jevne Bastilleplassen, fikk statuen til å sige ned i grunnen. Store hull dannet seg i gipsen og ble nattely for rotter, hjemløse katter og omstreifere. Alt fra slutten av 1820-tallet var husene rundt plassen sterkt plaget av rottegjenger som holdt til i statuen, og foretok rene raid mot bolighusene i strøket. Myndighetene vurderte å omplassere gipskjempen til Tuileriene eller Les Invalides, men den ble stående til 1846.

## Referanser
Øystein Hedstrøm

**Øystein Hedstrøm** (født 7. august 1946 i Moss) er en norsk politiker (FrP). Han var stortingsrepresentant for Østfold 1989–2005.

Han er sønn av verkstedeier Åke Willem Hedström fra Karlstad og hustru Astri Thue fra Moss. Øystein Hedstrøm er bror av komponist Åse Hedstrøm. Han giftet seg i 1993 med kosmetolog Britt Huseby, som han møtte på *[[Reisesjekken]]* på TV Norge.

Han er utdannet tannlege fra Göteborgs universitet fra 1972. Han var skoletannlege og klinikksjef for tannhelsetjenesten i Rakkestad 1972–1981, deretter privatpraktiserende tannlege samme sted. 

Øystein Hedstrøm meldte seg inn i Anders Langes parti, som senere ble til Fremskrittspartiet, i 1973. Han hadde tidligere vært medlem av Unge Høyre. Han begynte sin politiske karrière på 1980-tallet som kommunepolitiker i Rakkestad, og satt i kommunestyret der i noen år. Han satt også i Østfold fylkesting i perioden 1988–1991. Som rikspolitiker skapte han mye oppmerksomhet i mediene da det ble avslørt at han i september 1995 hadde deltatt på det mye omtalte «møtet på Godlia Kino», arrangert av den innvandringskritiske organisasjonen Den Norske Forening. På 1990-tallet hadde han flere kampanjer sammen med Vidar Kleppe knyttet opp til innvandring som populært ble omtalt som «Hedstrøm & Kleppe show». Ellers arbeidet han i Stortingets næringskomité sammen med Kjell Opseth om prosjektet IT Fornebu.

## Stortingskomitéer
* 2001 &ndash; 2005 første nestleder  av Næringskomitéen.
* 1997 &ndash; 2001 nestleder av Næringskomitéen.
* 1997 &ndash; 2001 medlem av Valgkomitéen.
* 1993 &ndash; 1997 medlem av Næringskomitéen.
* 1989 &ndash; 1993 medlem av Energi- og industrikomitéen.
* 1989 &ndash; 1993 varamedlem av Valgkomitéen.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Svein Roald Hansen

**Svein Roald Hansen** (født 20. august 1949 i Fredrikstad) er en norsk politiker (Ap). Han har sittet på Stortinget for Østfold siden 2001. Han er medlem av Finanskomiteen og var Stortingets tredje visepresident fra 2013 til 2017.

## Utdannelse og yrkesliv

Hansen har studert historie og statsvitenskap og arbeidet som journalist, i NTB fra 1971 til 1974, deretter *[[Oppland Arbeiderblad]]* til 1978. Derpå var han redaksjonssjef i *[[Demokraten]]* fra 1978 til 1982 og så redaksjonssekretær i A-pressens Oslo-redaksjon til 1983. 

I perioden 1990–1992 var Hansen redaktør i *[[Sarpsborg Arbeiderblad]]*, og fra 1999 til 2001 var han direktør for informasjon og samfunnskontakt i Hafslund ASA.

## Politisk virke

Fra 1983 var han politisk rådgiver for Gro Harlem Brundtland på Stortinget. Han ble valgt inn i kommunestyret i Borge i 1983, og fortsatte i Fredrikstad ved kommunesammenslåingen i 1994. Han ble gjenvalgt seinest i 2011. Han var ordfører i perioden 1995–1999.

I 1986–89 var Hansen politisk rådgiver og i 1992–95 statssekretær ved Statsministerens kontor.Han ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 2001 og gjenvalgt i 2005, 2009 og 2013. 

Fra 2003 til 2009 var han leder for Europabevegelsen. 

## Regjering
* 1. januar 1986 &ndash; 1. januar 1989: politisk rådgiver ved Statsministerens kontor
* 10. januar 1992 &ndash; 4. august 1995: statssekretær ved Statsministerens kontor

## Stortingskomiteer
* 2013–2017: medlem i Utenriks- og forsvarskomiteen
* 2009–2013: første nestleder i Utenriks- og forsvarskomiteen
* 2005–2009: andre nestleder i Kontroll- og konstitusjonskomiteen
* 2001–2005: medlem i Finanskomiteen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Antonio Felice Zondadari den eldre

**Antonio Felice Zondadari** (den eldre) (født 13. september 1665 i Siena i Italia, død 23. november 1737 i Siena) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet den romerske kurie og det pavelige diplomati. Han var blant annet nuntius i Spania.

Han ble utnevnt til kardinal i mai 1712 av pave Pius VII, med *[[Santa Balbina all'Aventino]]* som tittelkirke. Han skiftet senere til *[[Santa Prassede]]*.

Han deltok ved konklavet 1721 som valgte pave Innocens XIII, konklavet 1724 som valgte pave Benedikt XIII, og  konklavet 1730 som valgte pave Klemens XII.

I samme slekt var kardinal Antonio Felice Zondadari den yngre (kreert 1801); han var også i slekt med pave Alexander VII (1655&ndash;1667).

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
* Kardinal *Antonio Felice Zondadari den eldre* (1665-1737) *1701

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church