open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Morten M. Kristiansen

**Morten M. Kristiansen** (født 1948), kjent som **Morten M.** eller **Morten M**, er en norsk illustratør, avistegner og humorist. Fra 1979 til ut 2011 leverte han daglige vitsetegninger til avisa *[[VG]]*.

## Bokillustratør og vitsetegner
Morten M. Kristiansen har utgitt flere bøker med egne tekster og tegninger, blant annet *Om badecar og andre...* (1979), *Tjaså ..?* (1982), *Tjasså!* (1987) og *Ute alene* (2003). Han har dessuten Illustrert en lang rekke bøker, både for barn og voksne, deriblant flere skrevet av Arild Nyquist og Per Inge Torkelsen. I 1978 mottok han Kulturdepartementets bildebokpris sammen med Arild Nyquist for *[[Snekkerne kommer]]*. 

Morten M. Kristiansen er imidlertid mest kjent som humorist og kommentator i *VG*, der han hver dag fra 1979 og ut 2011 bidro med en liten vitsetegning under signaturen «Morten M» på siste side. Tegningene var i enkel og klar tegneseriestil, det vil si «én-rutere» med humoristiske figurer tegnet med tydelig kontur og jevne fargeflater. Vitsene var ofte grovkornete ordspill, uhøytidelig lek med aktuelle nyhetssaker og blødmer med tørrvittige eller mer diffuse poeng, ikke sjelden om øl, biler og underliv, og gjerne inspirert av surrealisme og anarkistisk tankegang. Ved 25-årsjubileet i 2004 hadde Morten M. produsert  enkelttegninger for VG. Vitsetegningene var de siste årene også å finne på nettsidene til VG. Morten M. Kristiansen tegnet tidligere for avisene *[[Nationen]], [[Aktuell]]* (1967-1972), *[[Dag og Tid]], [[Ny Tid]]* og humormagasinet *[[KOnK]]*. 

Morten M. Kristiansen arbeider ellers blant annet som konstruktør og designer av møbelobjekter.

Morten M. Kristiansens mor var tegner, faren oppfinner. Han vokste opp i Oslo. Han er i dag gift med illustratøren Sissel Gjersum. De bor i Rolfsbukta i Bærum.

## Referanser

## Eksterne lenker

* Morten Ms vitsetegning i dagens VG
* Lydklipp med Morten M og Knut Borge fra Nattradioen
* Morten M. Kristiansen slutter i VG
Smeden og Bageren

***Smeden og Bageren*** er et dikt av Johan Herman Wessel. Det er en humoristisk fortelling utformet som en parodi på den tids memento mori og som kritiserer rettsvesenet og mangelen på fornuft i samfunnet. Diktet ble skrevet i 1770-årene og trykket for første gang i 1784, i Wessels ukeblad, *[[Votre Serviteur Otiosis]]*. På denne tiden hadde man ingen begreper om plagiering; handlingen i diktet fikk han mer eller mindre i sin helhet fra en engelskspråklig tekst.

Handlingen finner sted i en liten by der det bor to bakere og en smed. Smeden dreper en annen mann og blir stilt for retten. Fire av borgerne i byen sier til dommeren at de bare har en smed i byen, og derfor må dommeren la smeden gå. Og siden byen har to bakere, og den ene er gammel og skrøpelig, kan heller han sone straffen, og bli hengt, i stedet for smeden. 

Slik går det: Bakeren blir dømt til døden uskyldig, mens den skyldige smeden får gå fri. Fra dette diktet stammer uttrykket «å rette baker for smed», om å straffe feil person for en forbrytelse.

Moralen i fortellingen, hevder Wessel, er at man alltid skal være forberedt på døden. 

Flere steder i diktet vender forfatteren seg til leseren for å overbevise ham om at han ikke skriver om seg selv. 

## Eksterne lenker
* 
* ringstrom-antikvariat.no
* Tekst med bilde og diskusjonsspørsmål på skoletorget.no


Fil:Theodor Kittelsen - Illustration for Johan Herman Wessel's poem Smeden og bageren (2).jpg
Fil:Theodor Kittelsen - Illustration for Johan Herman Wessel's poem Smeden og bageren (1).png
Fil:Theodor Kittelsen - Illustration for Johan Herman Wessel's poem Smeden og bageren (3).jpg
Fil:Theodor Kittelsen - Illustration for Johan Herman Wessel's poem Smeden og bageren (4).jpg


Fil:Theodor Kittelsen - Illustration for Johan Herman Wessel's poem Smeden og bageren (5).jpg
Fil:Theodor Kittelsen - Illustration for Johan Herman Wessel's poem Smeden og bageren (6).jpg
Fil:Theodor Kittelsen - Illustration for Johan Herman Wessel's poem Smeden og bageren (7).jpg
Tidspreferanse

**Tidspreferanse** er en antakelse, som gjøres av økonomer, om at en forbruker vil foretrekke å få sine behov eller interesser tilfredsstilt nært i tid, framfor fjernt i tid. Når en person har *høyere tidspreferanse* betyr det at personen ønsker å konsumere og forbruke nå, snarere enn å spare og utsette. En person med *lav tidspreferanse* er en person som er villig til å spare også. 

Typeeksemplet på personer med høy tidspreferanse er barn, som i en viss alder finner det utålelig å vente på tilfredsstillelse. Andre eksempler er kriminelle som finner det utålelig å gjøre det arbeid som skal til for å kunne kjøpe seg de goder vedkommende har lyst på nå. Typeeksemplet på en person med lav tidspreferanse er en skogbonde som planter skog i påvente av å kunne begynne å høste av skogen først om en 20-40 års tid. Et annet eksempel er de menneskene som begynte å dyrke jord under jordbruksrevolusjonen. De var nødt til å spare såkornet, og ikke falle i fristelse til å spise det opp.

Tidspreferanseteorien om renter er et forsøk på å forklare renter gjennom etterspørsel etter akselerert tilfredsstillelse. Dette har vært av stor betydning i mikroøkonomien. Den østerrikske skolen betrakter tid som roten til usikkerhet i økonomisk teori.

I sin bok *[[Kapital og Renter]]* bygde den østerrikske økonomen Eugen von Böhm-Bawerk videre på den østerrikske økonomen Carl Mengers idé om tidspreferanse, og insisterte på at det alltid er en forskjell i verdi mellom nåværende og fremtidige goder av samme kvalitet, kvantitet og type. Videre hevdet han at verdien av fremtidige goder minker med lengden av tid som det tar å frembringe dem.

Böhm-Bawerk henviser her til tre grunner for hvorfor det er en slik forskjell. 
# I en voksende økonomi vil tilbudet av goder alltid være større i fremtiden enn i nåtiden.
# Folk har en tendens til å undervurdere deres fremtidige behov, bla. som følge av kortsiktighet, innfall, lettsindighet, bekymringsløshet etc.
# Entreprenører vil foretrekke å sette igang produksjon av goder som allerede er tilgjengelig, snarere enn å vente på fremtidige goder og utsette produksjon.

I boka «Democracy: The God that Failed» har Hans-Hermann Hoppe videreutviklet innsikten om tidspreferanse til et **mål på graden av sivilisasjon** i et gitt samfunn. Teorien er at lover som i et samfunn bryter med eiendomsretten, bidrar til høyning av tidspreferansen i samfunnet, mens en sivilisasjon som har tradisjon for å respektere eiendomsretten, bidrar til samfunn med lavere tidspreferanse.

## Eksterne lenker
* Ludwig von Mises, Human Action, s. 483ff.
* George Reisman, Capitalism: A Treatise on Economics, s. 743ff och 792ff
* Hoppe, Hans-Hermann Time Preference, Governement, and The Process of De-Civilization – From Monarchy to Democracy (PDF), Journal des Economistes et des Etudes Humaines. A bilingual journal of interdisiplinary studies.
* Hoppe, Hans-Hermann, Democracy: The God That Failed (Transaction, 2001).
* Hoppe, Hans-Hermann, Marxist and Austrian Class Analysis (PDF) s. 81ff, The Journal of Libertarian Studies, Vol, IX, No. 2 (Høst 1990).
A Theory of Socialism and Capitalism

***A Theory of Socialism and Capitalism*** er en avhandling av Hans-Hermann Hoppe, en student av Jürgen Habermas, som bruker et av Habermas prinsipper om argumentasjonsetikk, for å legge et grunnlag for et forsvare for selveierskap og privat eiendom som sosiale prinsipper. 

Boka som ble publisert i 1989, har betydning innenfor anarkokapitalismens historie, siden den bidro til at Hoppe i dag fremstår som lederen av denne bevegelsen, etter Murray Rothbard, som var hans faglige rådgiver og nære venn.

Professor Hoppe definerte her en kontrakt som et samtykke til bruk av en annens eiendom, aggresjon som et ikke-samtykke til bruk av en annens eiendom, og kapitalisme som institusjonalisert respekt for eiendomsrett (og kontrakt).

Sosialisme er etter Hoppes oppfatning best definert som et system der man har institusjonalisert ikke-respekt for, eller aggresjon overfor eiendomsretter. Han diskuterer i så måte Eugen von Böhm-Bawerk sin innsikt i tidspreferanse-aspekter ved ulike former for ordning av eiedom, i termer av gitte sosiale systemers kulturell framsynthet og økonomisk velstand. Boka skiller videre mellom fire mulige typer sosialisme: 
* Sovjetisk
* Sosialdemokratisk
* Konservativ
* Teokratisk 

Disse adskiller seg fra kapitalisme ved å ikke innrømme innbyggerne full eiendomsrett. Hvert av de ulike sosiale systemer diskuteres med historiske eksempler og ikke bare utfra et etisk-økonomisk synspunkt, men også ved å identifisere de forskjellige typene politisk makt og grupper som bygger sin fordel på hver type politikk, ved på forskjellige måter å skade  opprettholdelsen og vedlikeholdet av kapitalgoder og sosial kapital. Et senere kapitel diskuterer gyldigheten dogmet om "offentlige goder" (som beskrevet av blant annet av økonomen Paul Samuelson). Det siste kapitlet beskriver de mulige utsikter til en rent kapitalistisk samfunnsorden der statens funksjoner utøves gjennom privat forsikring og forsvarsselskaper.

## Bibliografi
*Hans-Hermann Hoppe, *A Theory of Socialism and Capitalism*. Kluwer Academic Publishers, 1989, ISBN 0-89838-279-3.

## Eksterne lenker
* PDF-versjon er offentlig tilgjengelig
Axel Christian Smith

**Axel Christian Smith** (født 8. mai 1744 i Stavanger, død 20. juni 1823 i Nedenes) var en norsk prest og forfatter.

Han var sønn av kjøpmann Anders Smith og Sophie Amalie (født Prahl), ble student 1761 og teologisk kandidat 1768. Etter 5 år som huslærer ble han 1773 kapellan i Elverum og Trysil. Da prestegjeldet deltes, ble han 1780 sogneprest i Trysil. 1787 ble han befordret til Elverum, og samme år ble han prost over Østerdalen. 1794 fikk han Øyestad prestekall og ble prost i Nedenes. Han var gift første gang med Mette Dop (d. 1791) og annen gang med Hilleborg Dop, søster av hans første kone.

Smith skrev en topografisk beskrivelse over Trysil som ble trykt i «Topographisk Journal for Norge». Han skrev også en avhandling om vaksinasjonens utbredelse blant den norske almuen, utgitt 1773 av Landhusholdningsselskapet. Hans virksomhet for vaksinasjonssaken skaffet ham selskapets gullmedalje.

## Referanser
Gunde Lange

**Gunde Lange** (født ca. 1570, død ca. 1645) var en norsk offiser og godseier med store besittelser i Norge og Danmark.

Gunde Lange var sønn av Dorthe Christoffersdatter Lindenov og Frederik Lange (død 1612). Farsslekta var jysk adelslekt, Gundes farfar kom til Norge i begynnelsen av 1570-årene. Frederik var lensherre i Tønsberg og da han døde overtok sønnen Tønsberg len med St. Olavs kloster. Han eide betydelige jordegods i Norge og Danmark; i 1625 utgjorde det omkring  tønner hartkorn. Han eide godsene Søfde i Skåne, Brunla, Fossesholm, Strømsgodset, Falkensten, Melø, Fritsø, og gods på Romerike, i Aker, Follo, Hedemarken og langs vestkysten fra Sunnhordland til Senja og Trondenes, foruten gammelt norsk adelsgods på Shetland. Lange styrte sine mange gods på en lite heldig måte og i 1626 måtte han selge alle sine danske gods og det meste av det han eide i Norge. I 1633 måtte han gi avkall på Tønsberg len.

Gunde Lange ble ansett for å være en av de fremste i den norske adelen. Ved landmilitsens opprettelse i Norge 1628 ble han oberstløytnant med kommando over det tønsbergske regiment og fungerte fremdeles som oberst under Hannibalsfeiden 1644–1645, da han lå ved grensen mot Sverige på strekningen fra Halden til Vinger. Han var på det tidspunktet en gammel og skrøpelig mann som fikk assistanse av sønnen, generalkrigskommissær Niels Lange, major Jens Bay og magister Kjeld Stub, som tidligere hadde reist utenlands med hans sønner. Gunde Lange synes å være død ikke lenge etter at krigen var slutt.

Gunde Langea hustru, Anne Hansdatter Litle (eller Basse), var datter av den norske kansler Hans Pedersen Litle (ca. 1540–1602) til Fossesholm.

## Referanser


## Kilder
**Dansk biografisk Lexikon*
Hans-Hermann Hoppe

**Hans-Hermann Hoppe** (født 2. september 1949) er en tysk økonom som tilhører den østerrikske skolen. Han er en kjent anarkokapitalistisk (libertariansk) filosof, og er professor i økonomi ved University of Nevada, Las Vegas. Hoppe var elev hos Murray N. Rothbard.

## Bakgrunn og virke
Hans-Hermann Hoppe ble født i Peine i Vest-Tyskland. Han studerte ved Universität des Saarlandes i Saarbrücken, og ved Johann-Wolfgang-Goethe-Universität i Frankfurt am Main, der han studerte filosofi, sosiologi, historie, og økonomi. Han tok doktorgraden i filosofi (dr. phil.) i 1974 og habiliterte seg i 1981, ved samme Goethe-universitetet. Han foreleste ved University of Michigan, Ann Arbor fra 1976 til 1978.

Han underviste ved flere tyske universiteter og ved Johns Hopkins University Bologna Center for Advanced International Studies, i Italia. I 1986 flyttet han fra Tyskland og bosatte seg i USA, og studerte der under Murray Rothbard, som han forble nært forbundet med og en nær venn av helt til Rothbard døde i januar 1995.

Hoppe er for tiden professor i økonomi ved universitetet i Nevada, i Las Vegas, og Distinguished Fellow ved Ludwig von Mises Institute. Han var inntil desember 2004 redaktør for Journal of Libertarian Studies. Hoppe har skrevet en rekke bøker og artikler som har vært gjenstand for bred debatt. Han har fremmet et argumentasjonsetisk forsvar for libertarianske rettigheter, delvis basert på diskursetiske teorier fremsatt av den tyske filosofen Jürgen Habermas (som var Hoppes veileder da han doktorerte) og Karl-Otto Apel.

## Se også
* Tidspreferanse

## Publikasjoner

* *Handeln und Erkennen* (Bern 1976)
* *Kritik der kausalwissenschaftlichen Sozialforschung* (Westdeutscher Verlag 1983)
* *Eigentum, Anarchie und Staat* (Westdeutscher Verlag 1987)
* *Praxeology and Economic Science* (Ludwig von Mises Institute, 1988)
* *[[A Theory of Socialism and Capitalism]]* (Kluwer Academic Publishers 1989)
* *The Economics and Ethics of Private Property* (Kluwer Academic Publishers, 1993)
* *Economic Science and the Austrian Method* (Ludwig von Mises Institute, 1995)
* *Democracy: The God That Failed*/*Demokratie. Der Gott, der keiner ist* (Transaction Publishers, 2001)
* red: *The Myth of National Defense. Essays on the Theory and History of Security Production* (Ludwig von Mises Institute, 2003)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Mer om Hoppes argumention ethics.
* Hans-Hermann Hoppe, The Mises Institute
* "Professor Who Was Accused of Making Derogatory Remarks in Class Wants UNLV to Clear His Record" The Chronicle of Higher Education, February 14, 2005
Jørgen Otto Brockenhuus

**Jørgen Otto Brockenhuus** (født 11. mars 1664 på Storhamar, død 1728 i Vang) var en dansk-norsk offiser.

Han var sønn av oberst Ove Brockenhuus og Sophie Spang. I sin ungdom var han fenrik i Holland og tjente i drabantgarden i Danmark, men hører ellers hjemme i Norge og i den norske hær. 1710 ble han oberst og sjef for 1. oplandske nationale Regiment Fodfolk. Han deltok i krigsbegivenhetene i Norge under den store nordiske krig og ble 1715 ansatt som nestkommanderende under general Jens Maltesen Sehested, som var sjef for troppene i det sønnenfjeldske Norge. 1717 overtok han igjen sitt regiment, som han kommanderte til sin død.

Brockenhuus eide gårdene Aker og Disen på Hedemarken, og var gift første gang med Blancheflor Sophie Due, annen gang med Bertha Magdalene Brockenhuus, en datter av hans fetter.

## Eksterne lenker
* Brockenhuus (SNL)
Individualisme

**Individualisme** er en etisk, politisk og sosial filosofi som vektlegger individuell frihet. Sentralt står troen på at hensynet til individets frihet er viktigere enn hensynet til fellesskapet, samt verdier som individuell integritet, selvstendighet, selvrådighet, autonomi, personlig uavhengighet og ideen om det myndige mennesket. Individualismen representerer en opposisjon til autoritet, og alle former for kontroll over den enkelte, og særlig den som blir utøvd av staten («fellesskapet», «samfunnet»). Individualismen er således en filosofi som står i direkte motsetning til kollektivismen.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Christopher Frederik Lowzow

**Christoph Frederik Peter Theodor von Lowzow** (født 29. juni 1752, død 30. mars 1829) var en dansk-norsk offiser.

Han var sønn av generalmajor Ehler Ditlev Lowzow (1711&ndash;1785) og Hedevig Ulrikke Pfuel (1715&ndash;1780), og bror til geheimeråd Adam Gottlob Lowzow. Syv år gammel ble han fenrik i farens regiment, to år senere sekondløytnant i Falsterske Regiment og 23 år gammel kaptein i 1. Oplandske Nationale Regiment i Norge. Til dette var han knyttet i 36 år, kun avbrutt 1783&ndash;1785, da han stod i Livgarden til Fods og Prins Frederiks Regiment. Han ble generaladjutant 1781, major 1785, oberstløytnant 1790, oberst 1803 og sjef for sitt gamle regiment 1806.

I det norske felttog 1788 førte han en grenaderbataljon og i 1808 en brigade. For sitt utviste «militære Talent og berømmelige Forhold» ble han på Christian Augusts anbefaling 1808 generalmajor, 1809 kommandør av Dannebrogordenen. 1812 ble han sjef for Bergenhusiske Regiment og kommandant på Bergenhus festning. Ved Norges adskillelse fra Danmark 1814 forble han i Norge, men søkte om avskjed. I stedet ble han utnevnt til generalløytnant og kommanderende general i Bergens stift. I 1818 ble han sjef for Bergenhusiske Brigade. Han tok avskjed 24. juni 1828.

## Ekteskap
Han var gift 12. august 1784 med Juliane Margrethe von Rappe (1760&ndash;1790), datter av Friderich Otto v. R. (1726-) (og Alette Maria Eilschow), som var en uektefødt sønn av stiftamtmannen i Akershus stift og preses i overhoffretten, Friderich Otto v. Rappe (1679-1758), som siden 1727 levde i barnløst ekteskap med Dorthe Giords (1686-1742): se Thrane.

## Referanser
Limburg

**Limburg** kan vise til:

* Limburg (Belgia) – en provins i Belgia
* Limburg (Nederland) – en provins i Nederland
* Limbourg (by) – en by i den belgiske provinsen Liège
* Limburg an der Lahn – en by i den tyske delstaten Hessen
* Limburg bispedømme – et katolsk bispedømme i de tyske delstatene Rheinland-Pfalz og Hessen
* Hertugdømmet Limburg – et tidligere hertugdømme i Det tysk-romerske rike

## Se også
*Limburgsk
Halvor Hoel

**Halvor Nielsen Hoel** (født 4. februar 1766 i Ringsaker i Hedmark, død 5. mars 1852) var en norsk bondefører.

Han overtok gården Hoel i Nes 1815, ble en dyktig gårdbruker, og vant landhusholdningsselskapets gullmedalje. I sin hjembygd lå han i strid med øvrigheten og ble tiltalt for å ha medvirket til kirkeran og mord. 1814 arbeidet han for å velges til Riksforsamlingen og forfattet et grunnlovsforslag. Han ble valgt til stortingsmann 1815, men valget ble forkastet på grunn av den tidligere tiltalen. Senere medvirket han til bondereisningen 1818. Han ble tiltalt og dømt til festningsarbeid 1826, men benådet av kong Carl Johan.

I Tryggve Andersens historiske roman *I Canselliraadens Dage* (1897), som dels bygger på folkelige overleveringer, dels på arkivalier, skjuler Hoel seg bak personen Hans Dahlbye.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Joachim Breda

**Joachim Breda** (Achim von Breda, eller Bredow, født 1593, død september 1660) var en dansk offiser.

Han var av brandenburgsk adelsett, og er sannsynligvis trådt inn i den danske hæren ved Christian IV's vervinger under tredveårskrigen. Han ble 1633 oberstløytant i det jyske regiment under Jesper Friis. 1640 tok kongen ham i tjeneste som hoffjunker, 1641 gjorde han ham til jegermester, 1642 ble han dansk adelsmann, og 1643 ble han oberst og sjef for jyske regiment. Denne kommando fratrådte han året etter, da han ble lensmann over Vesterålen og Lofoten og ansatt i den norske hær. Denne førte han under krigen som generalmajor.

1653 vendte han tilbake til Danmark, hvor han 1655 arbeidet på forsvaret av Sjælland sammen med Ulrik Fredrik Gyldenløve. Ved krigens utbrudd 1657 førte en sykdom til at han måtte gi avkall på den tiltenkte kommandoen over infanteriet, og han ble i stedet kommandant i København, inntil han ble avløst av Frederik Ahlefeldt. Under stormen på København førte han kommandoen på nordøstfronten mellom Helmers Skanse og Østerport.

Han ble begravet i Hjembæk Kirke. 

## Kilder
* ''Breda (eller Bredow), Joachim'', Dansk biografisk Lexikon
Waldemar Theodor Dons

**Waldemar Theodor Dons** (født 26. mars 1849 i Trondheim, død 2. januar 1917 i Kristiania) var en norsk filosof.

Han var sønn av adjunkt ved Trondheim katedralskole Carl Jacob Waldemar Dons (1810–78) og Severine Dorthea Lindemann (f. 1814). Etter å ha blitt student med utmerkelse 1867, begynte han å studere filosofi og oppholdt seg i 1873 med kongelig reisestipend ved Universitetet i Uppsala. Fra 1. november 1875 ble han ansatt som universitetsstipendiat i filosofi.

Sommeren 1877 dro han ut på en vitenskapelig reise til utlandet. Han oppholdt seg mest i Tyskland, før han vendte tilbake i mars 1878. I andre semester 1879 påbegynte han en rekke forelesninger på universitetet, over spørsmålet «Hvorvidt kan en sand religiøs Livsanskuelse forbindes med den moder Videnskabs resultater?» Forelesningene ble imidlertid innstilt på grunn av sykdom. Fra sommeren 1880 til sommeren 1881 oppholdt han seg med stipendium i Tyskland og Frankrike for å studere moderne filosofi. Med utløpet av første semester 1882 opphørte hans forbindelse med universitetet.

Samtidig med at Dons hadde studert protestantisk teologi ved universitetet, hadde han under pater Stubs veiledning studerte katolsk teologi ved den katolske misjonen i Kristiania. Under sitt opphold i Berlin lot han seg 16. januar 1881 oppta i den katolske kirke, og i konfirmasjonens sakrament Allehelgens søndag 1883 mottok han navnet Alexius, som han føyde til sine tidligere navn. Etter å ha fratrådt stillingen ved universitetet, oppholdt han seg en tid i Trondheim, hvor han holdt offentlige foredrag om katolisisme og protestantisme.

Etter professor Lyngs død sommeren 1884 vendte han tilbake til Kristiania, hvor han levde som privatlærer i filosofi og meldte seg blant flere ansøkere til Lyngs ledige professoratet. I begynnelsen av 1885 holdt han en rekke foredrag om katolisisme og protestantisme i Kristiania, og dro senere ut på en utenlandsreise på den katolske misjonens vegne.

## Referanser


## Kilder
* *Norsk forfatter-lexikon 1814–1880*
Kjeld Stub

**Kjeld Stub** (1607–1663) var en dansk prest og militær offiser.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Kjeld Stub var sønn av presten Laurids Stub, og var født i Varberg i Halland, som den gangen var en dansk provins. Han gikk i skole i Landskrona og Slagelse. Deretter gikk han ut av Københavns Skole i 1626. 

### Offiser og lærer
Etter han utenlands, tok keiserlig krigstjeneste i Brabant, og avanserte til ingeniørkaptein, men vendte hjem 1631 og ble øverste hører ved Københavns Skole. Etter et par år dro han igjen utenlands, til Nederlandene og Frankrike, nå som informator (huslærer) for den norske adelsmann Gunde Langes barn og dessuten understøttet av Ove Gjedde. I 1632 finnes han innskrevet ved universitetet i Leiden som «stud. math.»

Etter å ha gjort enda en reise, som informator for stattholder Christoffer Urnes barn, tok han 1635 magistergraden i København. 

### Prest, ... og militær
Samme år, i 1635, ble han utnevnt til sogneprest i Christiania. Etter 6 år byttet han embete med sognepresten i Ullensaker, Trugels Nielsen, etter å ha kommet i strid med borgermester Lauritz Ruus.

Da krigen (Hannibalsfeiden) med Sverige brøt ut, fikk man bruk for Stubs militære erfaring. Hannibal Sehested oppsøkte ham straks ved krigens begynnelse i januar 1644 på Ullensaker prestegård. Under krigen holdt han tittel av stattholderens «Kammerraad». Han virket særlig som ingeniør, som ved anlegget av en større skanse ved Eidskog kirke. Han hadde også ansvaret for grensebevoktningen. 

Etter krigen vendte Stub tilbake til sitt prestekall og ble 1647 prost over Øvre Romerike og Solør.

Han var gift første gang med Karen Glostrup (død 1641), datter av biskopen i Christiania, annen gang med Gunhild Andersdatter, og tredje gang med Maren Michaelsdatter. Han var svigerfar til Colbjørn Torstensen Arneberg.

### Publisist og utgiver
Det er allment antatt at Kjeld Stub må ha vært den anonyme utgiver av *[[Aggershusiske acter]]s første quartaels summariske beskriffelse paa nerverende aar 1644 flitteligen samlet oc forfattet*, som regnes som det første forsøk på å etablere en periodisk presse i Norge.

## Bortgang og ettermæle
Kjeld Stub døde på prekestolen første påskedag 1663, under prekenen.

Flere gater og veier i Norge er oppkalt etter Kjeld Stub, deriblant:

* Kjeld Stubs gate i Oslo sentrum
* Kjeld Stubs gate (Larvik)
* Kjeld Stubs veg (Jessheim)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kjeld Stub i Norsk biografisk leksikon
Liste over nederlandske provinsflagg

**Nederlandske provinsflagg**

Dette er de offisielle flaggene som brukes ved siden av fylkesvåpnene (sortert etter ansiennitet): 

Ved å klikke på provinsens navn åpnes artikkelen om provinsen, mens artikkelen om flagget selv åpnes ved å klikke på 'flagg'


Fil:North Brabant-Flag.svg|Noord-Brabantsflagg
Fil:Flag of Gelderland.svg|Gelderlandsflagg
Fil:Flag Zuid-Holland.svg|Zuid-Hollandsflagg
Fil:Flag North-Holland, Netherlands.svg|Noord-Hollandsflagg
Fil:Flag of Zeeland.svg|Zeelandsflagg
Fil:Utrecht (province)-Flag.svg|Utrechtsflagg
Fil:Frisian flag.svg|Frieslandsflagg
Fil:Flag of Overijssel.svg|Overijsselsflagg
Fil:Flag Groningen.svg|Groningensflagg
Fil:Flag Drenthe.svg|Drenthesflagg
Fil:Flag of Limburg (Netherlands).svg|Limburgsflagg
Fil:Flag of Flevoland.svg|Flevolandsflagg
Falkensten

**Falkensten** er en herregård i Borre ved Horten. Gården hadde en storhetstid da den tilhørte adelsslekten Lange fra slutten av 1500-tallet til 1696. Gården ble senere kjøpt av Jørgen Qval (eller Qvall). Han satte i gang forsøk med glassverk, og fikk i 1736 det første privilegium i Norge til slik produksjon. Men han lyktes ikke med å komme i ordinær produksjon, og mistet privilegiet igjen.

Rundt 1900 ble det anlagt ullvarefabrikk med farveri, teglverk, mølle og sagbruk på gården. Til godset hører to vannfall i elven som kommer fra Borrevannet. Fabrikkene ble anlagt ved dem.

Falkensten eies i dag av Trond Schmidt, som arvet den i 1987, ifølge grunnboka.


File:76856 Øvremølla ved Falkensten Bruk (25506224294).jpg|Øvremølla ved Falkensten Bruk 
File:89770. Bassinet (25838143540).jpg|« Bassinet» 1904 
File:76851 Dammen ved Øvremølla, Falkensten (25508370063).jpg|Dammen ved Øvremølla, Falkensten 1903


## Referanser



## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Om Falkensten med omgivelser på nettsidene til Kulturarv i Vestfold fylkeskommune
*
Nederlandene

**Nederlandene** (nederlandsk: *De Lage Landen* eller de Nederlanden; fransk: les Pays Bas) er en historisk betegnelse for et område i det nordvestlige Europa som først og fremst omfatter dagens stater Nederland og Belgia, og dels også Luxembourg. Inkludert er også de lavtliggende deltaet til elvene Rhinen, Maas, Schelde, Ems hvor mye av landet er ved eller under havnivået. Dette brede området i vestlige Europa strekker seg løselig fra det franske departementet Nord ved dens sørvestlige punkt og til tyske Øst-Friesland ved dets nordligste punkt.

Under Romerriket var regionen en militarisert grense og kontaktpunkt mellom Roma og Germania. Med sammenbruddet av Romerriket på midten av 400-tallet ble Nederlandene et område hvor det utviklet seg uavhengige handelssentre som ble betydningsfulle i Europa på 1100-tallet. Navnet oppstod på 1200-tallet, og betegnet da også deler av nordlige Frankrike. I nyere tid  bruktes det også av og til om kongeriket Nederlandene (nederlandsk «Koninkrijk der Nederlanden») alene. På enkelte eldre middelalderkart kalles området *Niederdeutschland*.

## Referanser


## Litteratur
* Arblaster, Paul (2006): *A History of the Low Countries*. Palgrave Essential Histories Series New York: Palgrave Macmillan, ISBN 1-4039-4828-3.
* Blom, J.C.H.; Lamberts, E., red. (1999): *History of the Low Countries*

## Eksterne lenker
*
Hartkorn

**Hartkorn** er en dansk betegnelse for det som i Norge kalles skyldmark, som var en målestokk for jord på grunnlag av jordens avkastningsverdi. Navnet stammer opprinnelig fra adelens jordebøker. Avgiftene som den som leide jorda (forpakteren) skulle betale, ble her beregnet etter avkastningen av «hardt korn», det vil si rug og bygg, i motsetning til for eksempel havre.

Tidligere var jorden det viktigste direkte fundamentet for skatt, og skyldmark eller hartkorn bestemte målestokken for skattens fordeling. I Norge ble skyldmark innført som måleenhet ved revisjonen av matrikkelen i 1886.

## Slå i hartkorn
Uttrykket **slå i hartkorn** brukes i dagligtale om behandling av likt og ulikt på samme måte.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Salmonsens konversationsleksikon'', 2. udgave, bind X, s. 917–921; oppslag: Hartkorn
* A. P.: ''Den danske Hartkornsbeskatning'' (''Nationaløkonomisk Tidsskrift'', Første række, Bind 14; 1879)
* Viggo Hansen: ''Fynsk landbrug 1682'' (''Historie/Jyske Samlinger'', Ny række, Bind 16; 1985)
* Holger Hjelholt: ''Den jydske landmålingsmatrikel'' (''Historie/Jyske Samlinger'', 4. række, Bind 3; 1917)
* Holger Hjelholt: ''Ansættelsen til mølleskyld i Christian V.s matrikel'' (''Historisk Tidsskrift'', 10. række, Bind 2; 1932)
* M. Koefoed: ''Hartkornet som Maalestok for Landbrugsproduktionen og Landbrugsskatterne'', Foredrag i Nationaløkonomisk Forening d. 2. Marts 1899 (''Nationaløkonomisk Tidsskrift'', 3. række, Bind 7; 1899)
* Johannes C. H. R. Steenstrup: ''Nogle Bidrag til vore Landsbyers og Bebyggelsens Historie'' (''Historisk Tidsskrift'', 6. række, Bind 5; 1894)
Noord-Brabants flagg

**[[Noord-Brabant]]s [[flagg]]** er et rutete flagg i fargene rødt og sølv (hvitt).

## Historikk
Dette flaggets historie går tilbake til middelalderen og det er dermed Nederlands eldste fylkesflagg. Fargene stammer fra den tiden da Nederland var en del av hertugdømmet Lothringen. Flagget var i bruk til slutten av det 18. århundre, etter dette ble det ikke brukt inntil 1959. Da ble det takket være riksarkivaren tatt i bruk som provinsen Nord-Brabants offisielle flagg.

## Beskrivelse
Flagget ble fastlagt av *provinciale Staten* (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 21. januar 1959: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget er bygget opp i fire horisontale baner, hver av banene inndelt i seks vekselvis røde og hvite flater og seks vertikale baner inndelt i fire vekselvis røde og sølv (hvite) flater slik at sølv aldri grenser til sølv eller rød til rød.

## Verd å vite
Siden dette er Nederlands eldste provinsflagg henger det rett til høyre for dronningens trone i *de Ridderzaal* i den Haag (her leses trontalen hver 3. september). Ved andre offisielle tilstelninger henger flagget helt til venstre, sett fra tilskuernes plass.

## Se også
*Liste over nederlandske provinsflagg

## Eksterne lenker
*
Brabant

**Brabant** kan vise til:

## Geografi
* Noord-Brabant &ndash; en provins i Nederland
* Flamsk Brabant &ndash; en provins i Belgia
* Vallonsk Brabant &ndash; en provins i Belgia

## Historie
* Hertugdømmet Brabant &ndash; et historisk fyrstedømme
* Hertug av Brabant &ndash; gammel hertugtittel og tittelen til dagens belgiske kronprins

## Annet
* Brabant (hest) &ndash; en hesterase
Juntafil

***Juntafil*** er et norsk opplysningsprogram for ungdom som har gått på NRK Radio siden 2001. Programmet retter seg mot ungdom og tar for seg temaer som sex, kropp og følelser. I februar 2019 gikk programmet over til podkast som publiseres mandag og onsdag hver uke. Programleder er Tuva Fellman og reporter er Remi Horgar.  

Programmet benytter seg av fagfolk fra og Sex og samfunn for å gi råd om samliv og seksualitet.  

*Juntafil* er et av P3s lengstlevende program og har gått siden 2001. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Haslum kirke

**Haslum kirke** er en korskirke fra ca. 1190 i Bærum kommune i Akershus.

Bygget er i hvitkalket bruddstein. Kirken er veikirke og sognekirke for Haslum menighet.

## Kirkebygget
Kirken ligger ved Kirkeveien på Haslum i Bærum. Den opprinnelige romanske delen  er bygget i kalket mur på 1100-tallet og fremdeles i bruk, og 800-årsjubileum ble feiret i 1990.

Det har fra gammelt av eksistert et viktig veikryss her, med forbindelser til Oslo, Nidaros og Ringerike. I området skal også cistercienser-munker ha drevet gårdsdrift for å skaffe mat til klosteret på Hovedøya. Det foreligger derfor en teori om at munkene derfra bygget denne kirken på samme tid som Halvardskatedralen i gamlebyen i Oslo ble bygget.

Kirken skal opprinnelig ha vært en langkirke, men allerede etter 100 år ble kirken for liten, så den ble bygget om til en korskirke, slik som den også fremstår i dag. Rundt 1300 skal kirken ha hatt 12 altere for forskjellige helgener. Figurer fra disse altrene skal finnes på Universitetets Oldsaksamling.

Kirken ble ombygget i 1853 ved arkitekt P.H. Holtermann. I 1924 ble kirken forsøkt tilbakeført til sitt opprinnelige utseende, selv om lite i dag står igjen fra middelalderen. Arkitekter var Finn Bryn og Johan Ellefsen.

## Interiøret
En rund stein med hull i midten har antagelig vært den opprinnelige døpefonten fra middelalderen. Fra middelalderen er det også bevart en klokke i tårnet og to
gotiske skulpturer.

Altertavlen er fra 1631. Døpefatet i tinn er fra 1647 og er plassert i døpefonten i tre fra 1700-tallet. I forbindelse med feiringen av 800-årsjubileet i 1990 ble det skåret en kopi av en Maria-skulptur i tre, som antagelig sto i en veggnisje i middelalderen. Kopien i kalksten er plassert i en nisje i nordveggen i det ene tverrskipet.

Prekestolen er utført i renessansestil og antagelig malt for første gang i 1642.

Kirken fikk i 2012 nytt orgel med sidestilt spillepult levert av det danske orgelbyggerfirmaet Marcussen & Søn.


Haslum kirke20120718-03.JPG|Altertavle
Haslum kirke20120718-12.JPG|Prekestol
Haslum kirke20120718-08.JPG|Døpefont
Haslum kirke20120718-19.JPG|Orgelgalleri
Haslum kirke20120718-26.JPG|Madonna


## Referanser


## Litteratur
* Teigen, Jorun (red): *Haslum kirke 800 år*. Haslum menighet 1990.
* Sigrid Marie Christie, Håkon Christie. Haslum kirke i *Norges Kirker* utgitt av NIKU og KA

## Eksterne lenker
* Kirken i Bærum
* Haslum menighets nettside
* 
*
Vena Galeni

***Vena Galeni*** (Galens vene), også kjent som *vena cerebri magna* er en av de store blodårer i hodet, som drenerer blod fra hjernen. Den er oppkalt etter den greske legen Galen.

## Eksterne lenker

* Illustrasjon av vena Galen fra Gray's Anatomy
Hode

**Hodet** er i anatomiens verden, den delen av et dyr som inneholder bl.a. munnhulen, nesen, øynene, ørene og hjernen. Hodet er festet til kroppen med halsen (som ikke er definert hos alle dyr), som regel fremst og høyt (hos dyr som enten går på fire eller flere bein, flyr, kryper eller svømmer) eller øverst (hos primater). Dersom halsen er definert kan hodet beveges i forhold til resten av kroppen, avhengig av hvor godt definert og hvor lang halsen er.  

Hos høyerestående dyr er sanseorganene for syn, lukt, hørsel og smak plassert i hodet. Mer primitive dyr kan ha sanseorganene plassert andre steder på kroppen.

## Hode hos virveldyr
Hos virveldyrene er innholdet av hodet beskyttet av sammenvokste og omkransende ben, som tilsammen utgjør kraniet, som igjen er forbundet med ryggraden. 

### Ansikt
Framsiden av hodet kalles gjerne et ansikt når det gir identitet, eksempelvis hos primater, kjæledyr, mange husdyr, rovpattedyr og noen andre pattedyr.

## Hode hos leddyr
:*For en oversikt over virvelløse dyrs anatomi, se [[thorax (leddyr)]]*
Hos leddyr er hodet plassert på det første segmentet av kroppen. Edderkoppdyr og krepsdyr har en tredelt kropp med alternative vitenskapelige betegnelser for de tre delene. Hodet (*cehpalon*, *prosoma*) sitter forrest og rommer blant annet øynene, munnen, ofte klør, og eventuelle antenner. Det er hos edderkoppdyr sammenvokst med brystet (*thorax*, *mesosoma*) til et sammenvokst segment - et hodebryststykke (*cephalothorax*). Resten av kroppen kalles bakkropp eller haleparti, og utgjør da det tredje segmentet (*abdomen*, *pygidium*, *metasoma*); eller subsidiært det andre segmentet (*abdomen*) dersom hode og kropp er sammenvokst. Hos krepsdyr brukes benevnelsene cephalon-thorax-pygidium, mens hos skorpioner brukes benevnelsene prosoma-mesosoma-metosoma. 

Hos insekter er hodet (caput) et eget segment.  Det består av flere ledd, ofte seks ledd, som er vokst sammen til en enhet.  Hoveddelene er, *Vertex* (isse),  *Frons* (panne),  *Clypeus* (munnskjold),  *Labrum* (overleppe),  *Ocelli* / *Ommatidium* (fasettøyne / punktøyer) og  *Mandibler* / *Maxiller* (munn, eller leppe / kjever).

## Se også
* Hode (insekt) 
* Skalle
* Thorax
Arteria carotis

**Arteria carotis** er en betegnelse innen menneskets anatomi for flere store arterier på halsen og i hodet:

*Arteria carotis communis (den delen av blodåren som avgår fra aorta)
*Arteria carotis externa
*Arteria carotis interna
Vene

En **vene** (biologi) er en blodåre som fører blodet fra mikrosirkulasjonen tilbake til hjertet.
Blodet som transporteres er da oksygenfattig, og skal tilbake til hjertet og lungene for å få påfyll av oksygen før det igjen blir pumpet ut i kroppen via arteriene. Dette med unntak av lungevenene og navel-venen som transporterer oksygenert blod til hjertet fra henholdsvis lungene og ut fra morkaken.

Vener har en muskulatur i åreveggen som blir styrt av det autonome nervesystemet, noe som gjør at venene kan styre blodstrømmen tilbake til hjertet ved behov.

Venene i armer og ben er utstyrt med veneklaffer som sørger for at blodet strømmer i riktig retning. Ved bruk av muskulaturen i armer og ben vil seksjoner av vener mellom klaffene trykkes sammen og utvides. Dette pumper blodet oppover mot hjertet. Dersom man står helt stille og er i ferd med å besvime, er det fordi det er for lite blod til hjernen. Ved bruk av musklene i bena vil mye blod strømme oppover og besvimelsen unngås.

Vener samler metabolske avfallsprodukter fra hele kroppen og samles til slutt i *[[vena cava]]*, som fører til hjertet. Unntaket er portåren, som samler næringsrikt blod fra tarmene og fører det til leveren. Enda en vene, levervenen, drenerer leveren igjen og tømmes i *vene cava*.

## Se også
*Overfladisk vene
*Dyp vene
Álvaro Uribe Vélez

**Álvaro Uribe Vélez** (født 4. juli 1952 i Medellín) er en colombiansk politiker. Han var Colombias 58. president, fra 7. august 2002 til 7. august 2010.

Uribe er utdannet advokat fra universitetet i Antioquia med en spesialisering i administrasjon fra Harvard. I 1998 og 1999 var han tilknyttet som student ved University of Oxford. Han ble ordfører i Medellín i 1982 og var guvernør i Antioquia mellom 1995 og 1997.

Han ble valgt til president i Colombia for perioden 2002–2006 for det konservative partiet i landet, med slagordet «Et stort hjerte og en sterk hånd», som henviste til den militære linja som det konservative partiet så som løsningen på volden i landet. Valgkampen dreide seg i stor grad om løsninger på Colombias langvarige og blodige borgerkrig, der den strengt konservative Uribe valgte en hard, militær linje.

Han er blitt anklaget for brudd på borgerrettigheter og forbindelser til paramilitære grupper som sammen med landets armé skal ha begått tusenvis av drap på sivile. På grunn av pågående undersøkelser omkring påstander om bedrageri og bestikkelser av vitner i denne saken ble Uribe ilagt husarrest av landets høyesterett den 5. august 2020.

Uribe er gift med Lina Moreno, som han har to barn med.

## Utmerkelser
Han mottok i januar 2009 den amerikanske utmerkelsen Presidentens frihetsmedalje.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* De offisielle sidene til den colombianske presidenten (spansk)
* BBC Profile: Alvaro Uribe Velez (engelsk)
K1

**K1** eller **K-1** kan være:

* Masherbrum, også kalt K1, et fjell i Pakistan
* K-1, en kampsport
* K1 Carbine, skytevåpen 
* Hyundai Type 88, også kalt K1, en stridsvogn 
* TGR K Class første type, delt damplokomotiv
* K-1 Attack, et sportsbilmerke
Johan Georg Ræder

**Johan Georg Ræder** (1751–1808) var en norsk offiser.

Han var sønn av kaptein ved 2. throndhjemske Regiment Johan Christopher Ræder og dennes annen hustru Cathrine Riiber. Ræder fikk sin militære oppdragelse i København, hvor han gjennomgikk de første militære grader ved Kongens Regiment. 1769 ble han sekondløytnant og 1782 premierløytnant ved dette regimentet, som han først forlot da han ble kaptein og sjef for romsdalske Kompagni av 2. throndhjemske Regiment 1787. Han ble ved dette regimentet inntil sin død.

Under den kortvarige krigen med Sverige 1788 fulgte Ræder sitt regiment til Kongsvinger, men det kom ikke til noen kamp. Som sjef for romsdalske kompani bodde han på sin gård Nes, nær Veblungsnes. Her ble han også boende etter at han 1804 var utnevnt til major og sjef for regimentets 2. grenaderbataljon. Han ble i 1806 forflyttet til sjef for 3. bataljon og tok da bopel på Orkdalsøra.

Ved fredsbruddet med England i august 1807 måtte han som sjef for regimentets grenaderbataljon rykke i garnison i Trondheim. Bortsett fra et kort besøk i hjemmet ved nyttår 1808 ble dette et farvel for alltid. Hans bataljon marsjerte nemlig til sørover i første halvdel av mars, da krigen med Sverige også brøt ut.

Ræder og hans styrke gjennomførte en særdeles vellykket 14 dagers marsj fra Trondheim til Elverum. Ferden foregikk i frost, på dårlige veier og ofte med slett innkvartering. Vel fremme rykket bataljonen straks på forpost. Katastrofen ved Trangen 25. april avsluttet denne felttogepisoden. Den fremrykkende svenske styrken, en bataljon av Dalregimentet under oberst Karl Pontus Gahns kommando, ble fullstendig tilintetgjort. Æren for dette utfallet tilfalt i særlig grad Ræder, fordi han var den, som kraftigst tilrådde kampen, og fordi han som eldste tilstedeværende offiser hadde ledelsen av hovedangrepet. Mindre heldig ledet han angrepet ved Mobekk, nær Kongsvinger, 18. mai samme år. Flere uheldige omstendigheter førte her til at trøndernes angrep ble slått tilbake med tap.

Utpå høsten, da været ble kaldt og rått, og fienden hyppigere foruroliget forpostene, ble tjenesten besværlig og helsenedbrytende. Ræder, som nå var utnevnt til oberstløytnant, ble syk. Sykdommen utviklet seg til nervefeber, og av dette døde han. Han etterlot enken Catharina Margrethe Lind (1762&ndash;1820) og 9 barn. Han var svigerfar til eidsvollsmannen Frederik Heidmann.

## Referanser


## Kilder
* *Dansk biografisk Lexikon*
* C. O. Munthe: Oberstløytnant Johan Georg Ræder 1751 -1808. Særtrykk av Historisk tidsskrift 4. Rekke 6. bind. Kristiania 1909
* Oberst Jacob Thode Ræders barndoms- og ungdoms erindringer. Gyldendalske boghandel, Nordisk forlag København 1912
Mao Zetan

**Mao Zetan** &#27611;&#27901;&#35203;; Pinyin: **Máo Zétán**, også kalt **Máo Zélín** &#27611;&#27901;&#28107;, **Y&#466;ngjú** &#21647;&#33738; eller **Rùnjú** &#28070;&#33738; (født 25. september 1905 i Shaoshan i Hunan, død 25. april 1935 i Fujian) var den yngste av Mao Zedongs brødre, Han ble medlem av Det kinesiske kommunistparti i 1923. I 1927 deltok han under Nanchangopprøret og var blant de kommunistene som etterpå flyktet inn i Jinggangshan-fjellene. 

Mao Zetan ble drept under en trefning med Kuomintang-tropper i vestlige Fujian, innen sovjetrepublikken Jiangxi, i en alder av 29 år.

## Referanser
Guinea (mynt)

En **guinea** var en engelsk og senere britisk gullmynt som ble slått mellom 1663 og 1816. Den var den første britiske gullmynt som ble slått med maskin, og fikk navn etter Guinearegionen i Afrika, hvor gullet i myntene kom fra. Opprinnelig var den et gullpund og hadde en verdi på 20 shilling. Under Karl II ble gullverdien oppjustert, og den fikk en verdi på 21 shilling, det vil si 1 pund og 1 shilling. Det fantes også halvguineamynter (Half Guinea) med verdi 10 shilling og 6 pence. Guinea var lenge den viktigste denominasjonen ved større transaksjoner. Ved myntreformen Great Recoinage i 1816 ble den erstattet av pund som viktigste myntenhet. 

Selv etter at guineamyntene ble tatt ut av sirkulasjon ble begrepet lenge brukt for å angi 21 shilling, tilsvarende 1,05 pund i desimalisert valuta. Guineaen hadde en aristokratisk overtone; særlig priser for kjøp av fast eiendom, hester og kunst ble ofte oppgitt i guineas helt til desimaliseringen i 1971. Enheten brukes fortsatt ved salg av veddeløpshester (dog uformelt, ettersom salgssummen i kontrakten må være oppført i pund og pence). Den "ekstra" shillingen i hver guinea ble tradisjonelt ansett som meglerens provisjon. Mange hester i Storbritannia og Irland har navn som ender på *1000 Guineas*' eller **2000 Guineas**, selv om prisen i dag ligger langt høyere enn de tallene tilsier.
Britisk shilling

**Shilling** (uformelt kalt **bob**) var en engelsk og senere britisk myntenhet. Den første shillingmynten som ble slått for alminnelig sirkulasjon kom i 1548 under Henrik VIII, men hans far Henrik VII hadde allerede i 1487 slått testmynter av samme verdi. Navnet antas å komme fra norrønt språk, og betyr «merke på en stokk», i overført betydning «inndeling».

Før desimaliseringen i 1971 hadde skillingen en verdi av 12 gamle pence, og tilsvarte 1/20 pund. Det gikk dermed 240 pence på ett pund. Etter desimaliseringen har navnet shilling uformelt blitt brukt om 5-pencemynten; siden det går 100 nye pence på ett pund er den verdt 1/20 pund. Shillingsmyntene var fortsatt gangbare etter desimaliseringen – de hadde samme størrelse og verdi som 5-pencemyntene. Tilsvarende kunne toshillingene brukes som 10-pencemynter. 

Forkortelsen er *s*, som ikke kommer fra s'en i shilling, men fra solidus, en romersk mynt. Priser ble ofte skrevet uformelt med en skråstrek mellom shilling og pence, slik at for eksempel *1/6* angav en shilling og seks pence og 11/- angav 11 shilling blank. 

Shilling inngår i to kjente engelsk uttrykk som fortsatt er i bruk:
*«Å ta kongens shilling» («*To take the King's shilling*») betyr å verve seg til hæren eller marinen og
*«Å avskjære noen uten en shilling» («*To cut someone off without a shilling*») betyr å gjøre noen arveløs. 

## Kilder

* «Pounds, shillings & pence» , fra The Royal Mint Museum (engelsk)
Sondrio (provins)

**Provinsen Sondrio** (it. *Provincia di Sondrio*) er en provins i regionen Lombardia i det nordre Italia. Sondrio er provinsens største by og hovedstad. 

Det var 176&nbsp;856 innbyggere ved folketellingen i 2001. 

## Geografi
Provinsen Sondrio grenser:
* i nord mot Sveits (kantonen Graubünden),
* i øst mot provinsen Brescia og Trentino-Syd-Tirol (provinsene Trento og Syd-Tirol),
* i syd mot provinsen Bergamo og
* i vest mot provinsene Lecco og Como.

Provinsen Sondrio består av to dalfører, som møtes i Comosjøen. Den største delen av provinsen utgjøres av Valtellina, som strekker seg øst-, nordøst- og til slutt nordover mot Umbrailpasset. Valchiavenna strekker seg nordover til Splügenpasset. Begge dalene er innrammet av høye fjellkjeder: Valtellina av Bergamo-Alpene (opptil 3052&nbsp;moh.) i syd, Sobretta (3296&nbsp;moh.) og Ortler-Alpene (3905&nbsp;moh.) i øst samt Bernina- (4049&nbsp;moh.) og Livigno-Alpene (3439&nbsp;moh.) i nord/vest; Valchiavenna av Platta-Alpene i øst og Adulagruppa i vest.

## Administrativ inndeling
Provinsen er delt i fem distrikter:
* Valchiavenna
* Valtellina di Morbegno
* Valtellina di Sondrio
* Valtellina di Tirano
* Alta Valtellina

## Historie
I den tidligere middelalderen ble Valtellina og Valchiavenna tildelt biskopen av Como, selv om også biskopen av Chur og hans fogder, herrene av Matsch, gjorde krav på deler av området. 1348 tilfalt dalene hertugdømmet Milano.

1512 erobret Graubünden dalene og gjorde dem til *[[Untertanenland]]e* (vasallstater). Valchiavenna (tysk *Kleven*) og den øverste delen av Valtellina (Bormio, tysk *Worms*) hadde imidlertid en stor grad av selvstyre. 1797 ble dalene innlemmet i Den cisalpinske republikk, og delte dennes videre skjebne, dvs. kom 1815 til Lombardia-Venetia, og 1861 til Italia.

## Kommuner

*Albaredo per San Marco
*Albosaggia
*Andalo Valtellino
*Aprica
*Ardenno
*Bema
*Berbenno di Valtellina
*Bianzone
*Bormio
*Buglio in Monte
*Caiolo
*Campodolcino
*Caspoggio
*Castello dell'Acqua
*Castione Andevenno
*Cedrasco
*Cercino
*Chiavenna
*Chiesa in Valmalenco
*Chiuro
*Cino
*Civo
*Colorina
*Cosio Valtellino
*Dazio
*Delebio
*Dubino
*Faedo Valtellino
*Forcola
*Fusine
*Gerola Alta
*Gordona
*Grosio
*Grosotto
*Lanzada
*Livigno
*Lovero
*Madesimo
*Mantello
*Mazzo di Valtellina
*Mello
*Menarola
*Mese
*Montagna in Valtellina
*Morbegno
*Novate Mezzola
*Pedesina
*Piantedo
*Piateda
*Piuro
*Poggiridenti
*Ponte in Valtellina
*Postalesio
*Prata Camportaccio
*Rasura
*Rogolo
*Samolaco
*San Giacomo Filippo
*Sernio
*Sondalo
*Sondrio
*Spriana
*Talamona
*Tartano
*Teglio
*Tirano
*Torre di Santa Maria
*Tovo di Sant'Agata
*Traona
*Tresivio
*Val Masino
*Val di Dentro
*Valdisotto
*Valfurva
*Verceia
*Vervio
*Villa di Chiavenna
*Villa di Tirano

## Eksterne lenker
*