open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ciampino lufthavn

**Rome Ciampino Airport** (italiensk: *Aeroporto di Roma-Ciampino* eller **Giovan Battista Pastine Airport**) (IATA: **CIA**, ICAO: **LIRA**) er en flyplass i byen Ciampino, like ved Italias hovedstad Roma. Flyplassen ligger 15 km sørøst for Roma, rett ved *Grande Raccordo Anulare*), en motorvei som omringer Roma. Før Leonardo da Vinci-flyplassen ble bygd i Fiumicino var Ciampino Romas hovedflyplass.

Ciampino er en liten flyplass, men populær, grunnet kort avstand til sentrum av hovedstaden, og dermed likevel en av de travleste flyplassene i Italia. Det totale antall passasjerer i 2006 var 4&nbsp;945&nbsp;158 (16,75% økning fra 2005).

## Ruter og selskaper

## Eksterne lenker
*
Ragnhild Furholt

**Ragnhild Furholt** (født 26. januar 1959 i Songdalen i Vest-Agder) er en norsk folkemusiker (kveding) og pedagog som arbeider ved Høgskolen i Telemark. Hun kommer fra en musikalsk familie og ga i 1981 ut albumet *Agderkrullar* sammen med far Halvdan Furholt og onkel Otto Furholt. Hun har vunnet Landskappleiken fire ganger, blitt tildelt arbeidsstipend som folkekunstner fra statens kunstnerstipend i 1999 og 2007 og blitt kåra til Årets Sogndøl i 1998. For albumet *Segner syng* vant hun Spellemannprisen 1997 i klassen folkemusikk. Hun har samararbeidet med musikere som Leiv Solberg, Ånon Egeland og Helene Waage.

## Diskografi
* *Agderkrullar* (1981) med Halvdan og Otto Furholt
* *Segner Syng* (Grappa, 1997) 
* *…På alle strengjer* (Lærdal musikkproduksjon, 2001) 
* *Lån meg vengjene* (Talik, 2007)

## Eksterne lenker
* Biografi fra folkogdans.no
Asgeir Borgemoen

**Asgeir Borgemoen** (født 1971) er en norsk programleder, skuespiller og artist. Han er mest kjent som «Asgeir – sjefen over alle sjefer» fra Barne-TV-serien *[[Fritt Fram]]* som gikk på NRK i perioden 1999–2001. Fra serien ble det gitt ut to musikkalbum med Borgemoen som vokalist og hovedartist og Jørund Fluge Samuelsen fra Trang fødsel som musikalsk medhjelper. Det første albumet, *[[Fritt fram (album)|Fritt Fram]]*, vant Spellemannprisen 2000 i klassen for barneplater.

### Programleder
#### Serier for voksne
Borgemoen var programleder for programserien *[[Ekstrem oppussing]]*, som gikk på TV3 i 2005.

Høsten/vinteren 2011 startet han som programleder for bilprogrammet *Garasjen* på Viasat 4. I de påfølgende årene ble det laget en rekke nye sesonger av *Garasjen*.

### Stemmeskuespiller
Som skuespiller er han mest kjent for å ha gitt stemme til hovedkarakteren i de norske utgavene av de tre første Shrek-filmene. Han har også gitt norsk stemme til «Rive-Rolf» i den amerikanske dataanimasjonsfilmen *[[Rive-Rolf]]*, som gikk på kino i 2013, og i oppfølgeren ''Rive-Rolf krasjer internett''.

### Reality-deltager
Høsten 2010 var han deltaker i realityserien *[[71° nord – Norges tøffeste kjendis]]* som gikk på TVNorge våren 2011. Han endte på andreplass, bak Pål Anders Ullevålseter.

Våren 2020 var han deltaker i fjerde sesong av reality-serien *[[Farmen kjendis (sesong 4)|Farmen Kjendis]]* på TV2.

## Diskografi
* *[[Fritt fram (album)|Fritt fram]]* (2000)
* *[[Sjefen over alle sjefer]]* (2001)
* *[[Turbo compressor noz injection]]* (2002)
* *[[Asgeirs beste]]* (2004)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
SunTrust Banks

**SunTrust Banks, Inc.** er et amerikansk bankeierselskap med historie tilbake til 1891. Hovedkontoret ligger i Atlanta og selskapet har verdier for 182,2 milliarder dollar (pr. 31. desember 2006). Konsernets største bankforetak, SunTrust Bank, har 1&nbsp;700 filialer i det sørøstlige USA.

SunTrust har et langvarig forhold til The Coca-Cola Company. Da Coca-Cola ble børsnotert i 1919 var SunTrust en av garantistene, og fikk som resultat en andel av Coca-Colas aksjer. Pr. 2006 eier SunTrust derfor 3,58 prosent av Coca-Cola, som tilsvarer en verdi av 2 milliarder dollar og 59 millioner dollar i årlig dividende. I tillegg er et originalt eksemplar av oppskriften til Coca-Cola lagret i en bankboks i en av SunTrusts filialer i Atlanta.

## Eksterne lenker
*
Kurt

**Kurt**, **Curt** eller **Kort** er et mannsnavn. Navnet er en kortform av det gammelhøytyske navnet Konrad, som betyr *modig rådgiver*, og av det engelske navnet Curtis, som har opprinnelse i et etternavn og betyr *høflig*. Navnet er i bruk i de skandinaviske, tysk- og engelskspråklige land.

Grunnavnet Konrad er kjent brukt i Norge siden 1300-tallet. Kortformene Kurt og Kort har vært i bruk siden 1400-tallet. Formen Kort er i dag ikke lenger i bruk i Norge.

I Norge har Kurt navnedag 26. november, mens navnedagen i Sverige er 12. november.

## Varianter med samme betydning

Formen Kurt er den langt vanligste i de skandinaviske og tyskspråklige landene. Formen Curt er vanligst i engelskspråklige land. Andre varianter av navnet, hovedsakelig brukt i andre land, er Cord, Curd, Kurth og Kort. Kurt og Curt forekommer også som etternavn.

## Utbredelse
*Kurt* var mest populært i Sverige på første halvdel av 1900-tallet.

I Tyskland var Curt og Kurt populære navn på guttebarn født på første halvdel av 1900-tallet.

Det var i 2007 3873 mennesker i Norge som har Kurt eller Curt som første eller eneste fornavn. 26 mennesker i Norge har Kurt eller Curt som etternavn. Som fornavn økte populariteten gradvis fra 1900, med en markert nedgang like etter 2. verdenskrig. Deretter økte navnets popularitet igjen fram til rundt 1960. Siden da har bruken av navnet sunket igjen, og er i dag på nivå med populariteten like etter 1900.

I Sverige var Kurt det 69. mest populære mannsnavnet i 2006. I Danmark var Kurt det 84. mest populære mannsnavnet mellom 1967 og 2005.

|}

## Kjente personer med navnet Kurt eller Curt
* Curt Bräuer (1889–1969), tysk diplomat, tysk sendemann til Norge ved angrepet i april 1940
* Kurt Weill (1900–1950), tysk-amerikansk komponist
* Kurt Georg Kiesinger (1904–1988), (vest)tysk politiker og advokat, bundeskansler
* Kurt Waldheim (1918–2007), østerriksk diplomat og politiker, generalsekretær i FN og president
* Kurt Vonnegut (1922–2007), amerikansk forfatter og kunstner
* Kurt Foss (1925–1991), norsk komponist, sanger og revyartist
* Kurt Hamrin (1934–2024), svensk fotballspiller
* Kurt Stille (1934–), dansk skøyteløper
* Kurt Aust (1955–), dansk forfatter og skribent
* Kurt Oddekalv (1957–2021), norsk miljøverner
* Kurt Cobain (1967–1994), amerikansk musiker
* Kurt-Arve (1971–), norsk musiker
* Kurt Asle Arvesen (1975–), norsk sykkelrytter
* Kurt Nilsen (1978–), norsk musiker

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Can Can (band)

**Can Can** var et norsk rockeband som eksisterte fra 1983 til 1987. Bandet ble etablert av Anne Grete Preus og Per Vestaby, som hadde spilt sammen i Veslefrikk. Bandet hadde skiftende medlemmer på gitar.  

Bandet fikk Spellemannprisen 1984 i klassen rock for sin første plate. 

## Besetning

*Anne Grete Preus – Vokalist, gitar, keyboard
*Per Vestaby – Bass
*Øyvind Hansen – Trommer
*Erik Østby – Gitar (1983)
*Jørn Christensen – Gitar (1983&ndash;1985)
*Tore Elgarøy – Gitar (1985&ndash;1987)
*Lasse Hafreager – Keyboard (1987)
*Bent Bredesen – Gitar (1987)

## Plater
* *[[En lek i forhold]]* (1984) 
* *[[European Rainbow]]* (1986) 
* Filmmusikk til *[[Snart 17]]*

## Eksterne lenker
* 
*  mic.no artikkel fra Norsk pop- og rockleksikon
Eight Days a Week

**«Eight Days a Week»** er en sang kreditert Lennon-McCartney, innspilt av The Beatles og utgitt i desember 1964 på deres album *[[Beatles for Sale]]*. Den er i hovedsak skrevet av Paul McCartney, men den ble sunget av John Lennon.

Tittelen i seg selv var noe som var en dekkende beskrivelse av The Beatles sin daværende hverdag da albumet *[[Beatles For Sale]]* kom ut. Tekstens jeg i originalen beskriver en mann som er forelska i en jente og har henne i tankene åtte dager i uka.

Den ble utgitt som singel i USA den 15. februar 1965, der den gikk rett til topps på hitlistene.

John Lennon sang førstestemme, med støtte fra McCartney i enkelte partier. Instrumenteringen er et klassisk oppsett for rockeband; elektrisk gitar, akustisk gitar, bassgitar, trommer og håndklapping.

The Beatles spilte aldri «Eight Days a Week» på konserter, men den var første sang på repertoaret da Paul McCartney åpnet sin «Out There»-turne 4. mai 2013 i Belo Horizonte i Brasil.

## Coverversjoner
«Eight Days a Week» har blitt spilt inn av andre musikere:

* Alma Cogan i 1965 som en dobbel A-side singel, den andre sangen var «Help!»
* The Swinging Blue Jeans i 1965
* Procol Harum i 1975 på deres album *Procol's Ninth*
* Den norske humortrioen Prima Vera spilte inn en norsk coverversjon kalt «Åtte dagers uke», opprinnelig utgitt 20. september 1977 som åpningsspor på debutalbumet *[[Prima Vera (album)|Prima Vera]]*. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977. Trioen parodierte The Beatles i Flimra (sendt 24. mai 1977) med en annen innspilling av sangen. I parodien satt Lisbeth Larsen bak trommene mens Teigen, Herodes Falsk og Tom Mathisen var i forgrunnen og mimet med hver sine instrumenter.
* Joan Jett i 1982
* The Libertines i 2003

## Referanser


## Eksterne lenker
* Song-by-Song Listing for «Eight Days A Week»
* Alan W. Pollack's Notes on «Eight Days A Week»
Frederik Schmidt

**Frederik Schmidt** (1771–1840) var en norsk/dansk teolog, dikter og medlem av Riksforsamlingen på Eidsvoll.

Schmidt var født i Asminderød i Danmark. Faren Christen Schmidt ble  biskop i Akershus stift i 1773 og familien flyttet til Christiania. Schmidt studerte teologi i København og ble Cand.theol. i 1791. Han arbeidet deretter som fengselsprest i Christiania, sokneprest i Eiker og fra 1808 var han prost i Kongsberg. Schmidt var en typisk opplysningsteolog og opptatt av skolesak og fattigomsorg.

Han representerte Buskerud Amt ved riksforsamlingen på Eidsvoll og var medlem av konstitusjonskomitéen. Schmidt ble regnet til selvstendighetspartiet. Han var kanskje riksforsamlingens fremste husdikter. Schmidts mange hyllingsdikt til Christian Frederik gjorde ham upopulær hos unionistene.  I tillegg skrev han dagbok som har blitt en viktig kilde: se nedenfor under «Eksterne lenker».

Han var også medlem av det første stortinget høsten 1814.

Schmidt flyttet til Danmark i forbitrelse over unionen med Sverige, men nok også i frustrasjon over at han ikke ble biskop i Bergen. I Danmark fikk han anerkjennelse som salmedikter.

Han gjorde også videre studier og fikk den teologiske doktorgrad i 1824. Han var innehaver av Dannebrogordenen.

Hans hjem i 1814, Eiker prestegård, ble revet i 1902.

## Referanser


## Kilder
* Schmidts biografi på nettstedet Eidsvoll 1814
* Biografi i www.kalliope.org (på dansk)
* 
* Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, *Cappelen Damm 2014, s. 215 flg.
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
* 
* *Provst Frederik Schmidts dagbøker • Udgivet af DET DANSKE SPROG- OG LITTERATURSELSKAB og DET NORSKE SPRÅK- OG LITTERATURSELSKAP  i tre kommenterte bind* ved O. Jacobsen og J. Brandt-Nielsen; bind 1 (København 1966) og 3  (København 1985) (men merkelig nok ikke bind 2) er tilgjengelig i skannet utgave hos Nasjonalbiblioteket: https://www.nb.no/items/dbbb545bd29d51f771715a5d5f29511f?page=0  og https://www.nb.no/items/05ce38c40d4f8f8f29196e3fd1c94094?page=0.
Olav Søfteland

**Olav Søfteland** (født 1937) var i perioden 1992 til 2007 vegdirektør og sjef for Statens vegvesen.

Han er utdannet sivilingeniør fra Norges tekniske høgskole (1960). Fra 1978 til 1981 var han vegsjef i Buskerud, trafikkdirektør fra 1981 til 1990. Deretter var han teknisk direktør i Vegdirektoratet inntil han ble utnevnt til vegdirektør. Søfteland trakk seg som vegdirektør i 2007 på grunn av kritikk i forbindelse med rasene i Hanekleivtunnelen i 2006.

## Referanser
.dz

**.dz** er Algeries nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Domenet administreres av NIC.DZ (Network Internet Center. DZ), en undergruppe av **CERIST** (**''C**entre de **R**echerche sur l**'I**nformation **S**cientifique et **T**echnique*).

*'.dz** er avledet fra ''Dzayer'', som er det lokale navnet på Algerie.

==Registrering==
Det er mulig å registrere domener på andre nivå, eller på tredje nivå under disse subdomenene på andre nivå:

* **.com.dz** : kommersielle foretak
* **.org.dz** : organisasjoner
* **.net.dz** : internettleverandører
* **.gov.dz** : regjeringssider
* **.edu.dz** : utdanning og vitenskap
* **.asso.dz** : foreninger
* **.pol.dz** : politiske institusjoner
* **.art.dz** : kunst og kultur
For å kunne registrere **.dz'''-domene, må du ha et selskap eller organisasjon med permanent adresse i Algerie. Du må velge et navn med minst tre bokstraver.

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* IANA.dz whois information 
* NIC.DZ
Enrique Badia Romero

**Enrique Badia Romero** (1930–2024) var en spansk tegneserietegner. Han signerte egne verk med etternavnet Romero.

## Liv og virke
Romero er mest kjent som tegner av Peter O'Donnells Modesty Blaise, han tok over etter den originale Modesty Blaise-tegneren Jim Holdaway, som døde i 1970. Romero gav Modesty Blaise en mykere og mer feminin linje enn Holdaways versjon. Han ble med dette Modesty-lesernes favorittegner.

Romero var selvlært som tegner. Han fikk sin første tegnejobb som 17-åring i Barcelona, etter dette forlot han aldri tegneserieverden. Fra 1947 til 1958 arbeidet han med reklame, forskjellige figurer, klistermerker og omslagstegninger ved siden av ulike eventyrserier. Romer startet et studio som drev fjernundervisning (korrespondanse&shy;undervisning) for tegnere, og gav ut magasinet *Alex* med tegninger av den tids beste artister. Fra 1959 ble Romeros arbeid brukt også utenfor Spania.

Fra 1970 til 1978 tegnet Romero Modesty Blaise, før han laget sin egen serie, Axa, som gikk i avisen *[[The Sun]]*. Etter uenigheter med redaktørene avsluttet Romero serien om Axa. Romero tegnet Modesty igjen fra 1986 til 2001, da O’Donnel bestemte seg for å avslutte serien om Blaise. Romero tegnet 59 historier om Modesty Blaise. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* www.serie.no om Blaise og Romero
* www.tegneserier.no om Romero
* www.tegneserier.no om planer om Axa-film
Akrofobi

:*For den am. filmkomedien fra 1977 med Mel Brooks, se [[Høydeskrekk (film)]]*

**Akrofobi** (fra gresk *ἄκρος*, *akros*, «topp», «høyde» + φόβος, *[[Fobi|phóbos]]*, «frykt»)  er en sykelig angst for høyder.

Akrofobi kan være farlig, siden lidende kan oppleve en panikkfølelse på et høyt sted og kan bli overivrige etter å komme seg trygt ned. Noen personer som har akrofobi lider også av en irrasjonell trang til å kaste seg selv utfor høye steder, uten at de kan betraktes som suicidale. 

Denne fobien tilhører kategorien spesifikke fobier.

## Referanser


## Se også
* Fobi
* Fobier – liste over fobier
.dj

**.dj** er Djiboutis nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.

Domenet er blitt markedsført ut mot musikkbransjen, med bakgrunn i den vanlige bruken av «DJ» i betydningen disc jockey. Det er også et prosjekt under utvikling for å bruke domenet for «Data Journaler». Men dette domenet har tross dette ikke vist seg å være spesielt populært til dags dato.

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* IANA .dj whois information
.dd

**.dd** var Øst-Tysklands ISO 3166-1-kode. Bokstavene DD var tatt fra landets tyske navn: «**D**eutsche **D**emokratische Republik» (DDR). I henhold til IANAs retningslinjer var **.dd** derfor tilgjengelig for å bli tatt til bruk som DDRs nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett, men dette ble aldri gjort, og **.dd** ble lagt til «root nameservers».

Da Tyskland ble gjenforent, ble Øst-Tyskland del av Forbundsrepublikken Tyskland, som allerede hadde fått tildelt landskodetoppnivådomenet **[[.de]]**.  ISO 3166-1 koden DD ble trukket tilbake i 1990.

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Referanser
Ingunn Elise Haakonsen

**Ingunn Elise Haakonsen** (født 29. oktober 1976) er en norsk styrkeløfter som representerer IL Kraftsport. Haakonsen løftet i -67,5 og -75-kilosklassen, og er seks ganger norsk mester. 

Haakonsen drev med håndball da hun studerte idrettsfag ved Linderud videregående skole (nå Bjerke videregående skole) fra 1992 til 1995. Hun oppdaget at hun var sterkere enn medspillerne på håndballbanen, og fikk smaken på styrketrening, og begynte med styrkeløft siste året på videregående. I 1999 / 2000 sluttet hun på grunn av en ryggskade. Etter noen års pause startet Haakonsen med styrkeløft igjen i 2005, og ble europamester i 2007 med 522,5 kg sammenlagt. I mesterskapet vant hun gull i knebøy med 197,5 kg, sølv i benkpress med 122,5 kg, og gull i markløft med 202,5. Totalt  kilo i markløft, totalt 522,5 kg.

Hun har også representert klubbene Bjølsen AK og Fredrikstad SK.

## Meritter
* Haakonsen har satt 14 norske rekorder og 1 europarekord 
* EM senior: gull 1997, gull 2007
* VM senior: sølv 2007
* NM senior: 7 gull (- 67,5 kg: 1996, 1997, 1998 og 2006. – 75 kg: 1999, 2000, 2010)
* VM junior: 1 gull, 1 sølv og 1 bronse
* EM junior: 2 gull og 2 sølv
* NM junior: 5 gull (- 67,5 kg: 1995, 1996, 1997. – 75 kg: 1998, 1999)

### Personlige rekorder
Dette er en liste over bestenoteringer i de tre styrkeløftsøvelsene, samt beste totalsum i en konkurranse.
 

## Se også
* Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole

## Kilder
* Utøverprofil på styrkeløft.no
* Utøverprofil på styrkeløft.org (med bilder)
Erik Stifjell

**Erik Stifjell** (f. 1976) er en norsk komponist og slagverker med musikerutdannelse fra Høgskolen i Tromsø og Nordjysk Musikkonservatorium, Aalborg. Komponistutdannelsen har han fra Vestjysk Musikkonservatorium, Esbjerg.

Ved siden av rene komposisjoner er han mye brukt som komponist for sceniske oppsetninger. Her nevnes i hovedsak hans arbeid med fri-teatergruppen 'Ferske Scener', Tromsø og deres oppsetning av Harold Pinters 'Ashes to Ashes', som høstet gode kritikker i Tromsø, Mo i Rana og Oslo, vinteren 2006. 

Som frilansmusiker har han spilt med flere symfoniorkestre i Norden, både som paukist og slagverker. I tillegg har han vært med i ulike impro- og støyprosjekter som f.eks. Pong Remix, Ur-Tur og Spontanfönk.

Stifjell har vært medlem av 'Northern light – fire art group', Musikalsk leder i 'Surtr – International Fire Art Symposium' og styreleder i 'Ny Musikk Tromsø'. I dag er han musikalsk ansvarlig i folkebevegelsen og kunstprosjektet Nordting, ledet av Amund Sjølie Sveen.

I 2006/2007 mottok Stifjell Troms fylkes kunstnerstipend. I 2004 ble han tildelt ung-kunst stipend med live-installasjonen 'Urbanic' under Festspillene i Nord-Norge.

Stifjell er stipendiat i komposisjon ved Musikkonservatoriet i Tromsø (2021–2025).

## Verkliste
2023: **søvnen** for bass flute and electronics - 9’ - Urfremføring: 9. juni 2023, Norsk fløyteforums fløytefestival, Førde

2021:  **de jaren** for saxophones and percussion - 4’ - Urfremføring: 28. oktober 2021, KulturHuset, Tromsø

2020: **Alert - Певек** for cl/b-cl, s-sx, b-sx, trp, trb, euph, pno, el-git, sizzle cym., e-bows, 7 sine waves - 8’40’’ - Urfremføring: 31. januar 2020, Nordlysfestivalen, Tromsø

2018: **Digging into my magnificent trash bin I’m searching for my life -** *Dance performance / «Permutations» by [[Lawrence Malstaf|Lawrence Malstaf,]]* for electronics, wireless speakers - 30’ - Urfremføring**:** **23. juni 2018, [[Festspillene i Nord-Norge]], Harstad**

2017: **alo - a loud voice talking, whining, yelling riot! -** concerto for tenor saxophone and sinfonietta - 20’ - First performance: Nov 8 2019, Festpielhaus Hellerau, Dresden(DE)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
.do

**.do** er Den dominikanske republikks nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.

Domenet administreres av NIC.DO

## Registrering
Registrering av domener foregår på tredje nivå, under disse subdomenene på andre nivå:

* **.art.dz** : kunst og kultur
* **.com.dz** : kommersielle foretak
* **.edu.dz** : akademiske institusjoner
* **.gob.dz** : regjeringssider
* **.gov.dz** : regjeringssider
* **.mil.dz** : militære institusjoner
* **.net.dz** : internettleverandører
* **.org.dz** : private institusjoner
* **.sld.dz** : helseinstitusjoner
* **.web.dz** : web-utvikling og -service

## Se også
* Domenenavn
* Landskoder (internett)
* Toppnivådomene

## Eksterne lenker
* IANA .do whois information
Mihimaru GT

**mihimaru GT** er en J-Urban og J-Pop gruppe signert med Universal Music Japan. Medlemmene er Mitsuyuki Miyake og Hiroko. Navnet mihimaru GT ble lagt til gruppen ved å ta de to første bokstavene i begge artistene sine etternavn og legge til "maru" eller "perfekjson" på slutten, så vel som initialene til Miyakes favoritt spill, Gran Turismo. mihimaru GT har vært aktive siden 2003.

## Diskografi
**Singler**

*Yakusoku (30. juli 2003)
*Kaerouka (帰ろう歌) (28. april 2004)
*Negai　(願 ～negai～) (28. juli 2004)
*H.P.S.J.-mihimaru Ball MIX-/So Merry Christmas (17. november 2004)
*Yurume no Lady (ユルメのレイデ) (6. april 2005)
*Love is... (7. september 2005)
*Koisuru Kimochi/YES (恋する気持ち／YES) (11. november 2005)
*Sayonara no Uta (さよならのうた) (15. mars 2006)
*Kibun Joujou (気分上々↑↑) (6. mai 2006)
*Tsuyoku Tsuyoku (ツヨクツヨク) (12. luli 2006)
*Itsumademo Hibiku Kono Melody/Magical Speaker (いつまでも響くこのmelody／マジカルスピーカー) (16. august 2006)
*Kakegae no Nai Uta (かけがえのない詩) (28. februar 2007)
*PUNKISH☆ (パンキッシュ☆) (4. april 2007)

**Albumer**

*mihimarhythm (8. september 2004)
*mihimalife (21. desember 2005)
*mihimagic (13. september 2006)
*mihimania ~Collection Album~ (mihimania ～コレクション アルバム～) (15. november 2006)
*THE BEST of mihimaru GT (2. mai 2007)

## Eksterne lenker
* 
* 
* Offisiell UMusic Japan Side
Arne Nygård-Nilssen

**Arne Nygård-Nilssen** (1899–1958) var en norsk kunsthistoriker. Han var riksantikvar i perioden 1946–1958. 

Nygård-Nilssen kom tidlig i kontakt med den sentrale kulturhistoriske virksomheten, da han i 1922 fikk en assistentjobb ved Riksantikvarens kontor. Da han i 1927 hadde fullført magistergraden («Skulpturen i 19. og 20. aarhundrede»), fikk han vitenskapelig stilling ved embetet. I 1945 tok han doktorgrad med ei avhandling om norsk ovnsindustri («Norsk jernskulptur»).

I 1946 overtok Nygård-Nilssen riksantikvarembetet etter Harry Fett. Viktige saker i hans embetstid var bevaring og restaurering av og undersøkelser rundt Håkonshallen og Bryggen i Bergen, Akershus slott og Basarene i Oslo, bispegårdene i Trondheim og Hamar, Utstein kloster, Borgund stavkirke og kulturmiljøet på Røros.

Nygård-Nilssen var sekretær i Fortidsminneforeningen fra 1929 til 1946 og i lang tid redaktør for foreningas årbok. Han var en lang periode redaktør av tidsskriftet *[[Kunst og Kultur]]* og av publikasjonsserien *[[Norske minnesmerker]]*. Han var styremedlem (og en tid formann) i Foreningen for norsk bokkunst.

Han var gift med skulptøren Maja Refsum, og far til Kirsti Hopstock.

## Bibliografi (utvalg)
* *Fyrdiriks tegner og forteller*, 1924
* *Skulpturen i 19 og 20. aarhundre. Magisteravhandling, i Norsk kunsthistorie, bd. 2*, 1927
* *Moderne norsk veggmaleri*, 1928
* *Piero della Francesca. Freskene i Arezzo. I Kunst og Kultur*, 1929
* *Ibsens ikonografi. I Kunst og Kultur*, 1932
* *Dommedag i norsk kirkekunst. Omkring noen nyfunne malerier. I fortidsminneforeningens årbok 1932*, 1933
* *På arbeid. Næringslivet i norsk kunst*, 1934
* *Bokbinderkunst til fest og hverdag (sammen med T. B. Kielland og W. P. Sommerfeldt)*, 1937
* *Brandvakten og basarene ved vår Frelsers kirke. I St. Hallvard*,1937
* *Nordens Chicago? En treårs-beretning fra Oslo. I Fortidsminner 18*, 1937
* *Norsk jernskulptur. Doktoravhandling i 2 bind*, 1944
* *En boksamlers bekymringer*, 1944
* *Norsk kunstforskning i det tyvende århundre. Festskrift til Harry fett 1875-8 september-1945. (redigert sammen med A. Bugge, T. B. Kielland og H. Sheteling*, 1945
* *Stiltillempning i eldre arkitektur. Fortidsminner 29*, 1948
* *Empirekvarteret og de antikvariske myndigheter. I Aftenposten 1949*,
* *Forening for norsk bokkunst 1900–1950*, 1950
* *Europa gjenreiser sine kulturminner. Fortidsminner 36*, 1952
* *Antikvariske problemer ute og hjemme. I Fortidsminneforeningens årbok 1957*, 1957

Fullstendig bibliografi i: 
* Pharo, A. L *Arne Nygård-Nilssen. Bibliografi 1912–1958*, 1959

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Liste over kvinnenavn med norrøn opprinnelse

**Liste over kvinnenavn med norrøn opprinnelse**  er en liste over kvinnenavn som var brukt i norrøn tid.

## Se også
*Liste over kvinnenavn med dansk opprinnelse
*Liste over kvinnenavn med finsk opprinnelse
*Liste over kvinnenavn med svensk opprinnelse
CFE-avtalen

**CFE-avtalen** (norsk: Avtale om konvensjonelle styrker i Europa)  (engelsk: *Treaty on Conventional Armed Forces in Europe*) er en nedrustningsavtale fra 1990 som ble inngått mellom den daværende Warszawapakten og NATO-landene.

Avtalen, som omhandler konvensjonelle styrker i Europa, ble undertegnet den 19. november 1990 i Paris av de 22 enkeltmedlemmene, og trådte i kraft 17. juli 1992.
Warszawapakta ble oppløst 1. juli 1991, før avtalen skulle iverksettes.

CFE-avtalen er siden modernisert og tilpasset de endringer som fant sted i europeisk politikk i 1990-årene. CFE-avtalen er en grunnpilar i arbeidet for å begrense offensiv militær kapasitet og sikre politisk stabilitet. Den bidrar således til å hindre destabiliserende styrkeoppbygging, og er ment å virke også i eventuelle krisesituasjoner. Marineavdelinger og deres aktivitet er ikke omfattet av dokumentet. 

Avtalen setter rammer for avtalerelatert materiell for medlemslandene. Avtalen gjelder for konvensjonelle våpen i Europa fra Atlanterhavet til Uralfjellene. Det er et ufravikelig krav at materielltakene skal overholdes. Medlemslandene skal holdes rettidig informert om mengden av avtalerelatert materiell og materiellets lokalisering. Avtalen gir rett og plikt til å gjennomføre og motta et antall inspeksjoner og/eller evalueringer av militære avdelinger.

CFE-avtalen dekker materiell innenfor kategoriene stridsvogner, pansrede kampvogner, artilleriskyts med kaliber på 100 millimeter og over, kampfly og kamphelikopter. Avtalen har ført til kraftig reduksjon i antall konvensjonelle våpen i Europa. 

## Norge
Avtalen forvaltes i Norge av Rustningskontrollseksjonen i Forsvarsstaben på vegne av Forsvarsdepartementet og Utenriksdepartementet.

## Historie

Forhandlingene før avtalen starta i 1989 etter at MBFR-forhandlingane om MBFR - Gjensidige og balanserte styrkereduksjoner ble avslutta uten avtale. Arbeidet med avtalen ble i 1990-åra ført videre av KSSE (OSSE) og samarbeidsorganet mellom NATO og den tidligere Warszawapakta, NACC. Etter at Sovjetunionen ble oppløst, klaget Russland over skjev styrkefordeling og krevde derfor endringer i avtalen.

Forhandlingene om å tilpasse CFE-avtalen til nye sikkerhetspolitiske rammer i Europa resulterte i at «Tilpassing av CFE-avtalen» ble undertegnet under OSSE-toppmøtet i Istanbul i 1999. Russland har ratifisert den, men de andre partene har ikke ratifisert fordi Russland ikke har holdt de såkalte «Istanbul-pliktene» som gjaldt tilbaketrekking av styrker fra Georgia og Moldova.

### Verifikasjon ved inspeksjoner
Avtalen har krav til detaljert informasjonsutveksling, inspeksjoner innenfor militærbaser, militærleirer og garnisoner, definerte områder også utenfor slike baser - og overvåking av destruksjon av militært materiell.

## Status

Russland suspenderte CFE-avtalen med virkning fra 12. desember 2007.
 Etter at Barack Obama overtok som president prøvde USA å gjenopplive avtalen gjennom forhandlinger med Russland, men forhandlingene stranda i 2011. I 2015 annonserte Russland at de trakk seg helt fra deltakelse, fordi NATO de facto hadde brutt avtalen.

## Referanser
Dalane–Suldallinjen

**Dalane–Suldallinjen** er en 1,1&nbsp;km lang forbindelseslinje på Sørlandsbanen i Kristiansand. Linjen er anlagt for at tog som bare skal passere Kristiansand skal slippe å kjøre innom Kristiansand stasjon, som er en sekkestasjon. Linjen er en-sporet og ble åpnet for midlertidig trafikk til Kristiansand-Audnedal i 1943. «Urlauber-tog» for Deutsche Wehrmacht ble kjørt fra 15. mai 1943 (benevnt «anleggstog»), mens det ble åpnet for reisende og reisegods fra november 1943. Midlertidig trafikk til Sira fra 17. desember 1943. Ordinær drift fra 1. mars 1944.

## Linjekart

|}

## Litteratur
*
Liste over kvinnenavn med hebraisk opprinnelse

**Liste over kvinnenavn med hebraisk opprinnelse** er en alfabetisk liste over kvinnenavn. Den viser også land hvor navnet er mye brukt.
U.S. Africa Command

**U.S. Africa Command** (**AFRICOM**) er en av de ti hovedkommandoene i det amerikanske forsvaret. Kommandoen ble vedtatt opprettet 6. februar 2007 og vil være fullt operativ 30. september 2008. Hovedkvarteret ligger i Stuttgart i Tyskland frem til en permanent base er ferdig bygget. Ansvarsområdet består av det afrikanske kontinent med unntak av Egypt. I tillegg kommer atlanterhavsøyene Kapp Verde, São Tomé og Príncipe, øyer tilhørende Ekvatorial-Guinea og indiahavsøyene Komorene, Madagaskar, Mauritius og Seychellene.

## Eksterne lenker
*
Hemsil I kraftverk

**Hemsil I kraftverk** er et vannkraftverk i Hemsedal kommune i Buskerud fylke.  Kraftverket ble satt i drift i 1960, og utnytter et fall på 540 meter fra Flævatn til elven Hemsil. Flævatn reguleres mellom 1109 og 1084 moh. Vannet er oppdemmet og ved høy vannstand består magasinet av Gyrinosvatnet og Flævann. Deler av magasinet ligger i Ål kommune. Kraftverket er ett av fire i Hemsilutbyggingen.

Det er installert to francisturbiner hver på 35 MW. Normal årsproduksjon er på ca. 293 GWh.

Tilsiget er på 225 millioner m³ og nedslagsfeltet er på 250 km². Magasinkapasiteten er på 205 millioner m³.

Kraftverket forsynes gjennom en driftstunnel på 15&nbsp;km. Kraftverket eies og driftes av Hafslund E-CO.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Hafslund E-CO

## Se også
Hemsil II kraftverk, Brekkefoss kraftverk og Gjuva kraftverk.
Jeanette

**Jeanette**, **Jeanett** og **Jeannette** er opprinnelige fransk kvinnenavn. De er dimimutive former av Jeanne, den feminine formen av mannsnavnet Jean som er den franske formen av Johannes.  Betydningen er «Gud er nådig».

Navnene har mange forskjellige skrivemåter, blant annet: Janet, Janeth, Janett, Janette, Jannet, Jannit, Jeanet, Jeaneth, Jeanett, Jeannet, Jeannett, Zsanett, Žanet. Formen Janet kan i tillegg til å være en skrivemåte av Jeanette også være en engelsk kjæleform av Jane.

Jeanette har navnedag 21. april i Norge, 29. mai i Sverige og 15. november i Finland. Janette har også navnedag 15. november i Finland.

## Utbredelse
Navnet *Jeanette* ble tatt i bruk i Norge sent på 1800-tallet, men ble vanlig først fra 1970- til 1990-årene. Det hadde en popularitetstopp med 0.7 % i 1986.

*Jeanette* er i dag et vanlig navn blant annet i De nederlandske Antiller og Aruba.

|}

*Jeanett* er i dag et vanlig navn i Lesotho.

|}

*Jeannette* er i dag et vanlig navn blant annet i Den demokratiske republikken Kongo og Kamerun.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

* Jeanette Jerome
* Jeanette Wolff
* Jeanette Roede
* Jeanett Kristiansen (f. 1992), norsk håndballspiller

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fi

**Fi** eller **FI** kan sikte til:

* Phi, bokstav
* Fiende
* Finland, ISO-kode FI
** Finsk språk, ISO-kode fi
** .fi, toppnivådomenet til Finland
* Icelandair, IATA-kode FI
* Forza Italia, politisk parti
* Feministiskt initiativ
* Finansinspektionen (Finland)
* Finansinspektionen (Sverige) (FI)
* Finansdepartementet (Sverige) (Fi)
* Den fjerde internasjonale, en internasjonal kommunistorganisasjon
Triskaidekafobi

**Triskaidekafobi** er betegnelsen på frykt for tallet 13. Dette er en fobi som vanligvis blir sett på som en overtroelse. 

Kristne tradisjoner hevder at i det siste måltid var Judas, disippelen som forrådte Jesus, den 13. person som satte seg ved bordet, og av den grunn tror man tallet 13 bringer med seg en slags forbannelse eller ulykke. Dette er antakelig opphavet til den overtro at hvis tretten personer samles vil en av dem dø i løpet av det neste året. Senere skal man i kristne tradisjoner ha trodd at Satan var Guds 13. engel.

Triskaidekafobi har også hatt sin innvirkning på Vikingene. I norrøn mytologi er Loke antatt å være gud nummer 13. Loke skal etter tradisjonen også ha stått bak drapet av guden Balder, og Loke var den 13. person som ankom begravelsen.

Enkelte har en spesiell frykt for fredag den 13.
Hans Midelfart

**Hans Christian Ulrik Midelfart** (1772–1823) var en norsk teolog, geistlig og medlem av Riksforsamlingen på Eidsvoll.

Midelfart var prest i Beitstad fra 1802, og prost i *Vestre Innherred* fra 1804. Han var en opplysningsteolog med stor sans for skole og annen opplysningsvirksomhet. Hans arbeid skal ha vekket anerkjennelse hos biskop Bugge i Trondheim, og «hans Skoleungdom karakteriseres som den 'mest dannede' i Stiftet». (DBL)

Midelfart representerte *Nordre Throndhjems Amt* ved riskforsamlingen på Eidsvoll. Her ble han medlem av konstitusjonskomiteen, men deltok lite i de politiske forhandlinger unntatt i skolesaker eller spørsmål som vedkom kirken. Han ble regnet som tilhørende selvstendighetspartiet. 

Henrik Wergeland beskrev ham som «En flink, liberalttænkende Geistlig af Falsens politiske Tro». På Eidsvoll talte han mot jødeparagrafen og gikk også inn for at dansker fortsatt skulle ha tilgang til norske embeter. Han gikk inn for at kirken skulle beholde sitt gods og verdier, men at avkastningen av disse i stor grad skulle tilfalle skolesaken. 

Han ble sokneprest i Skogn senere i 1814, og hadde dette embete til sin død i 1823. Han var ikke aktiv i politikken etter riksforsamlingen. Han ble valgt inn på Stortinget i 1823, men døde før stortingets åpning.

Hans bolig i 1814 var Beitstad prestegård på Solberg i Steinkjer. Alle bygningene på gården ble revet i 1980. I 1815 flyttet han til prestegården ved Alstadhaug kirke. Her består ammestua fortsatt. I Levanger er *Midelfarts vei* oppkalt etter ham. 

## Referanser


## Kilder
* Midelfarts biografi hos Eidsvoll 1814
* Biografi i ''Dansk biografisk leksikon'' fra 1905 (på dansk) DBL
* Kolbein Dahle: *Hans Christian Ulrik Midelfart og Beitstad prestegard, Solberg i Steinkjer*, i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter – Eidsvollsmennene og deres hus*, Cappelen Damm 2014 s. 472–473. 
* Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): *Eidsvollsmennene – Hvem var de?*, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814

## Eksterne lenker
* 
*
Patrick Finnerhan

**Patrick Finnerhan** (født mars 1872 i Northwich, død 1941) var en engelsk fotballspiller.

Finnerhan spilte for Northwich Victoria og Manchester City, før han ble kjøpt til Liverpool i mars 1897. Debuten for Anfield-klubben kom 11. september samme år. Han spilte 5 kamper i ligaen og scoret 1 mål mot Wolverhampton dette året. Målet hans var forøvrig Liverpools mål nr. 300 i ligaen. Han spilte også 3 kamper i FA-Cupen for de røde dette året.

Finnerhan fikk kun denne sesongen i Liverpool. Han signerte for Bristol City i 1898.

## Se også
* Statistikk om Liverpool FC.

## Eksterne lenker
* Profil på LFChistory.net
Vestfronten (Sovjet)

** Vestfronten** var en front (militært område) for de væpnede styrkene i Sovjetunionen. Vestfronten var en av flere sovjetiske fronter under andre verdenskrig. Vestfronten var ikke identisk med hele forsvarslinjen mot det tyske angrepet mot Sovjetunionen i 1941, operasjon Barbarossa. Vestfronten ble opprettet 22. juni 1941 og var da 470 kilometer lang, den strakk seg fra Litauens sørlige grense i nord til elva Pripyat og byen Vlodava i sør. Nord for vestfronten var Nordfronten som strakk seg fra Litauens grense til Østersjøen og sør for Vestfronten var den Sørvestlige fronten som omfattet Ukraina.
Sogn (Oslo)

**Sogn** er et boligstrøk i Bydel Nordre Aker i Oslo.

## Avgrensning
I vest går grensen fra og med John Brandts vei og i en rett linje rett sørover til den treffer krysset Sognsvannsbanen / Vestgrensa. Deretter følger den Sognsvannsbanen østover, til Ring 3 ved inngangen til Tåsentunnelen. Deretter går den rett nordover, først over ringveien, og deretter gjennom Damefallet som er grensen i øst. I nord er grensen området nord for Storkenebbveien.

Dermed grenser det i vest til Gaustad (nord for Ring 3) og Gaustadbekkdalen (sør for Ring 3), Ullevål Hageby og Berg i sør, Nordberg i øst og Kringsjå i nord (hvor Nordberg skole ligger).

## Historie

Sogn er gitt navn etter de to gårdene Vestre og Østre Sogn gård. Hovedbygningen til Vestre Sogn gård eksisterer fremdeles, og ligger i hjertet av Sogn studentby. Østre Sogn gård lå nordøst for Vestre Sogn gård, et par stenkast unna, men ble revet i forbindelse med byggingen av studentbyen. 

Større deler av villaområdet på Sogn ble bygget på 1930-tallet, og bærer preg av en funksjonalistisk stil. Husene ble bygget etter at A/S Akersbanene sammen med Aker kommune i årene rundt 1920 hadde foretatt store tomtekjøp på Sogn, men også i nærområdene Nordberg, Berg og Haugerud, i forbindelse med planlegging og utvikling av det man kalte for Sogn haveby. Noen år senere utparsellerte og solgte A/S Akersbanene tomtene til finansiering av Sognsvannsbanen. 

Bydel Sogn var tidligere også navn på den lokale bydelen før Bydelsreform 2004 fastsatte nye bydelsgrenser i Oslo.

## Bebyggelse
Foruten Sogn studentby finner man Sogn hagekoloni og Solvang Kolonihager på Sogn, samt den nedlagte Sogn videregående skole, som fra 2013 huser Kuben, avdeling Ullevål og fra 2014 den nye Blindern videregående skole. Ellers er Sogn i hovedsak et villaområde med en del rekkehus- og lavblokkbebyggelse i området langs Kaj Munks vei/Ring 3.

Imidlertid er også Ullevaal Stadion med området rundt en del av strøket, og dette skiller seg vesentlig ut fra resten av strøket. Dette stedet domineres både fysisk og identitetsmessig av Stadionanlegget. Mellom T-banelinjen og Ring 3 har området karakter av å være en urban grensesone med større, enkeltstående, nærings- og undervisningsbygg langs vestsiden av Sognsveien og av Ullevaal Stadion-anlegget på østsiden.

## Referanser
Syttende mai er jeg så glad i

**«Syttende mai er jeg så glad i»** (alt. «17. mai-sang for de små») er en norsk 17. mai-sang for barn. Den blir mye sunget i 17. mai-tog på Norges nasjonaldag. Teksten er skrevet av Margrethe Munthe.

Melodien er en gammel svensk folketone, og i Sverige brukes melodien til Julia Nybergs dikt «Den stackars Anna, eller Moll-toner från Norrland» (bedre kjent som «Vårvindar friska») fra 1828. I Norge ble en variasjon av melodien publisert av Agathe Backer-Grøndahl til Ivar Mortensson-Egnunds dikt «Østerdalsmarsjen» på slutten av 1800-tallet. Dette diktet fikk kort tid etterpå en ny og helt forskjellig melodi originalskrevet av Johan Halvorsen, og det er ikke lenger vanlig å bruke Backer-Grøndahls melodi til diktet. Når tidlige publikasjoner av «17. mai-sang for de små» bruker Egnunds dikt som melodireferanse, er det spesifikt Backer-Grøndahls melodi det refereres til.

## Sangtekst

Syttende mai er jeg så glad i, 
moro jeg har fra morgen til kveld! 
Da er det så du, om vi er små du, 
er vi med likevel. 
Jeg roper hurra dagen så lang, 
synger for Norge mangen en sang. 
Og jeg, jeg kan du elske mitt land du,
det skal du se en gang.

Pent lite flagg du,
fikk jeg i dag du,
flagg med en stang så lang og så ny
Nå skal jeg springe,
løfte og svinge
flagget mitt høyt mot sky
Ser du den sløyfen som jeg har på,
den er så gild, så rød, hvit og blå
Jeg bare venter
mor snart meg henter,
så skal vi sammen gå

Far skal bli med du,
tenk, vi skal se du,
barna som går i rekker og rad,
se flagg og faner
i lange baner!
Å, du hvor jeg er glad!
Høre musikk, trommer og sang
Å den som kunne bli med en gang
Kanskje jeg får du
lov neste år du,
da er jeg stor og lang!
Wolfgang Iser

**Wolfgang Iser** (født 22. juli 1926, død 24. januar 2007) var en av de mest markante skikkelsen innenfor leserorientert litteraturteori. 

Han grunnla, sammen med Hans Robert Jauss, den tyske resepsjonsestetikken. Mens Jauss utviklet den delen av den tyske resepsjonsestetikken som betegnes som resepsjonsteori, har Iser utviklet det som betegnes som estetisk responsteori. Isers teori er fenomenologisk orientert, og har klare hermeneutiske konsekvenser.

I store deler av sin karriere virket han som professor ved Universitetet i Konstanz, og ved Universitetet i California, Irvine. 

## Bibliografi
**Die Weltanschauung Henry Fieldings (1952)
**Walter Pater. Die Autonomie des Ästhetischen* (1960)
**Der implizite Leser. Kommunikationsformen des Romans von Bunyan bis Beckett* (1972)
**Der Akt des Lesens. Theorie ästhetischer Wirkung* (1976)
**Laurence Sternes «Tristram Shandy». Inszenierte Subjektivität* (1987)
**Shakespeares Historien. Genesis und Geltung* (1988)
**Prospecting: From Reader Response to Literary Anthropology* (1989)
**Das Fiktive und das Imaginäre. Perspektiven literarischer Anthropologie* (1991)
**The Range of Interpretation* (2000)
**How to do theory'' (2006)

## Referanser
John Doe

:*For det norske bandet med lignende navn, se [[Johndoe]].*
**John Doe** er det engelskspråklige navnet for en anonym mann eller en generell, ikke spesifikk mann. Det kvinnelige navnet er **Jane Doe**. 

Navnet brukes blant annet i rettslige sammenhenger, der parter er ukjente, eksempelvis *John Doe & Al.(llied parts)*, eller som navn på uidentifiserte lik.

Tilsvarende i Norden for navn som henviser til ikke spesifikk mann av nasjonal opprinnelse er Medel-Svensson (Sverige), Holger Danske (Danmark) og *[[Ola Nordmann|Ola]] og Kari Nordmann* (Norge). Holger Danske henviser til en legendarisk sagnhelt fra middelalderen. I Sverige brukes iblant «N.N.», fra latin *nomen nescio* («Jeg kjenner ikke til navnet») eller *notetur nomen* («Her bør navnet skrives»). En variant av dette er navnet Navn Navnesen.

*Frank Capra regisserte spillefilmen *[[Meet John Doe]]*, utgitt i 1941.
*Antagonisten i spillefilmen *[[Se7en]]* (1995) heter John Doe, spilt av Kevin Spacey. 

## Se også
* Nomen nescio
* Ola Nordmann
* Personer som nasjonalsymboler

## Referanser
Den gyldne bulle

**Den gyldne bulle** **fra 1356** ble utstedt av en tysk riksdag i Nürnberg under ledelse av Karl IV, keiser i Det tysk-romerske rike.  Bullen var fra 1356 til 1806 keiserrikets viktigste forfatningsdokument.  

Bullen som hadde et segl av gull, slår fast at valget av den (tysk-)romerske konge («Wahl eines Römischen Königs») skal foretas av sju kurfyrster (valgfyrster). Det dreide seg om erkebiskopene av Mainz, Köln og Trier, pfalzgreven ved Rhinen, hertugen av Sachsen, markgreven av  Brandenburg og kongen av Böhmen. Disse fyrstene oppnådde også fullstendig rettslig immunitet innenfor sine territorier; områdene skulle i stor grad bli styrt lokalt med liten grad av sentralstyre. 

Valget av den tysk-romerske konge måtte ikke lenger være enstemmig, men kunne skje med flertall. Paven hadde ingen medbestemmelse ved det tyske kongevalget. De tyske-romerske kongene ble gjerne utropt til keisere, men ikke alltid. De 23 første kapitlene av lovverket ble utgitt i 10. januar 1356 i Nürnberg, mens kapittel 24 til 31 kom 25. desember samme år, i Metz.

Samtlige sju eksemplarer av bullen fra 1356 er i behold og befinner seg i ulike tyske og østerrikske arkiver og biblioteker. I 2013 ble den gyldne bulle tatt opp i UNESCOs verdensminneregister
fra Tyskland og Østerrike.

Også andre buller med gyllent segl går under betegnelsen Den gyldne bulle, for eksempel det ungarske frihetsbrevet fra 1222.

## Galleri

Fil:Goldene Bulle Handschrift.jpg|Side fra eksemplaret til Wenzel konge av Böhmen og keiser av det tysk-romerske riket.
Fil:Goldene Bulle - Rückseite.JPG|Baksiden av eksemplaret fra Trier, viser et relieff av Roma.
Fil:Goldene Bulle - Komplettansicht.JPG|Den gyldne bulle med segl, Triereksemplaret i Stuttgart starsarkiv.


## Referanser
Maskinførerskolen for landbruk, Vikeid

**Maskinførerskolen for landbruk, Vikeid** er en nedlagt skole på Vikeid i Sortland kommune i Nordland. Skolen drev opplæring i bruk av landbruks- og anleggsmaskiner. Det ble også drevet forskning innen landbruksteknikk på skolen.

Opprinnelig ble området på Vikeid kjøpt med tanke på å bygge en landbruksskole på området. Nordland fylkesting vedtok i 1939 å bygge en småbrukerskole på Vikeid. Arbeidet med å planlegge skolen gikk imidlertid i stå på grunn av krigen, og etter krigen ble planene forandret. Det var usikkert om myrene på Vikeidet egnet seg til skolebruk, og det ble også argumentert med at skolen ville ligge for langt fra Sortland sentrum. I 1947 vedtok fylkestinget at landbruksskolen i stedet skulle legges til Kleiva, sør for Sortland. På Vikeid ble det i stedet bygd et såkalt maskinprøvebruk (maskinførerskole). Maskinførerskolen var i drift fra 1954.

Skolen var administrert under Landbruksdepartementet fram til 1990, og deretter under Utdanningsdepartementet. I 1997 ble skolen egen videregående skole under Nordland fylkeskommune. I 2000 ble maskinførerskolen omgjort til en avdeling ved landbruksskolen på Kleiva (nå Sortland videregående skole, avdeling Kleiva).

De neste årene ble usikre for maskinførerskolen. I 2002 vedtok fylkestinget at skolen skulle nedlegges delvis. Det ble arbeidet for å opprettholde skolen, etter hvert i form av en friskole, men endelig nedlegging ble vedtatt i 2004, og skolen ble nedlagt sommeren 2005. Nordland fylkeskommune ønsker å selge eiendommen med skolen, men pr. mai 2007 er dette ennå ikke skjedd.

Utenfor internatet på skolen står skulpturen «Plog» av Harald Oredam.

## Kilder
* Arkiv i Nordland: Marskinførerskolen for landbruk - Vikeid
* Vesterålen Online: Nyhetsarkiv om maskinførerskolen
* Alf Oxem: *50 år på Kleiva 1953-2003*. Kleiva videregående skole 2003. ISBN 82-303-0096-8
Northrop/McDonnell Douglas YF-23

**Northrop/McDonnell Douglas YF-23**, med det uformelle navnet **Black Widow II** etter Northrops klassiske nattjager fra den andre verdenskrig, P-61 Black Widow, var et amerikansk jagerfly utviklet etter det amerikanske flyvåpenets prospekt for et nytt taktisk jagerfly i konkurranse med Lockheed Martin F-22 Raptor. Kontrakten ble vunnet av Lockheed Martin og kun to prototyper av YF-23 ble produsert, en med to Pratt & Whitney YF-119-PW-100 turbofanmotorer og den andre med to General Electric YF-120-GE-100 turbofanmotorer.

## Spesifikasjoner

## Eksterne lenker
* Northrop Grumman YF-23 (Black Widow II)
Dick Forshaw

**Dick Forshaw** (født 20. august 1895 i Preston, død 1963) var en engelsk fotballspiller. Mest kjent er han fra tiden i Liverpool.

## Karriere
Forshaw spilte både for Nottingham Forest og Middlesbrough under 1. verdenskrig. 31. juli 1919 kom han gratis til Liverpool. Han fikk sin debut 8. september i 1-0 tapet i bortekampen mot Arsenal på Highbury. Hans første mål kom 12 dager senere i bortekampen mot Aston Villa på Villa Park. Målet hans ble det eneste i kampen.

Forshaw var med på laget som vant ligaen både i sesongen 1921/1922 og 1922/1923.

Totalt spilte Forshaw 288 kamper for Liverpool og scoret 124 mål for Anfield-klubben. Sesongen 1925/1926 scoret han 29 mål på 35 kamper og ble med det klubbens topscorer. Noe han også hadde vært i sesongen før.

3. mars 1927 signerte han for naboklubben Everton. Forshaw gikk til Wolverhampton i 1929. Han var også innom Hednesford Town og Rhyl Athletic før han la støvlene på hylla.

Forshaw døde i 1963.

## Statistikk
### Kamper - mål
* **Liverpool:** 266 ligakamper – 117 ligamål
* **Liverpool:** 288 kamper – 124 mål.

### Meritter for Liverpool
* **1921/1922:** Ligamester 1 . Divisjon.
* **1922/1923:** Ligamester 1 . Divisjon.

## Se også
* Statistikk om Liverpool FC.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Profil på LFChistory.net
* Profil på Liverpools offisielle hjemmeside
Solbergfossbanen

**Solbergfossbanen** var en 7,9 km lang privatbane fra Askim til Solbergfoss ved Glomma. Banen hadde sportilknytning til Østfoldbanens Østre linje. Den ble bygget av Kristiania (Oslo) kommune og stod ferdig i 1917. Banen ble anlagt for å frakte materiell frem til Solbergfoss kraftverk som da var under oppføring (1913–1924). Banen ble brukt til godstransport i byggetiden og frem til 1937. Passasjertrafikken varte fra 1920 til banens nedleggelse i 1965. Fra 1928 ble banen betjent med såkalte skinnebusser.

Linjen er ryddet for skinnegang, og går nå stort sett som gang- og sykkelvei og turvei. Det ligger fortsatt skinner på broen ut til kraftverket. Svingskiva i Askim er fortsatt delvis bevart. Skinnebussene, kalt «Gamla» og «Padda», er tatt vare på av Norsk Jernbaneklubb.

## Linjekart

|}

## Eksterne lenker
* 
* 
* Solbergfossbanen i openstreetmap.org