open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Løpsk rakett til Venus

***Løpsk rakett til Venus*** (amerikansk tittel: **) er en amerikansk science fiction-komedie fra 1959 regissert av David Lowell Rich. Manuset ble skrevet av Raphael Hayes. I rollene ses blant andre The Three Stooges (Moe Howard, Larry Fine, Joe De Rita), Jerome Cowan og norske Anna-Lisa. *Løpsk rakett til Venus* markerte Joe De Ritas debut som medlem av The Three Stooges. Han erstattet Joe Besser.

## Innspilling
Filmen ble spilt inn fra 18. mai til 1. juni 1959.

## Fakta om filmen
Den amerikanske originaltittelen, *Have Rocket, Will Travel*, var en parodi på tittelen til en daværende populær westernserie på TV: *Have Gun, Will Travel*.

I rulleteksten på begynnelsen av filmen står det skrevet: *«Columbia Pictures Corporation presents the Three Stooges in Have Rocket--Will Travel»*.  Howard, Fine and De Rita blir imidlertid kreditert på individuell basis i filmen og blir aldri referert til som The Three Stooges i fortellingen.

Til tross for at det i flere anmeldelser ble angitt at *Løpsk rakett til Venus* var den første langfilmen med The Three Stooges i hovedrollene, hadde faktisk trioen spilt hovedrollene i to langfilmer tidligere, *Rockin' in the Rockies* (1945) og *Gold Raiders* (1951). The Three Stooges hadde også opptrådt i biroller i tallrike langfilmer i årene 1930–1951. 

Ifølge en artikkel i *[[Daily Variety]]* i 1959 var The Three Stooges på randen til å trekke seg tilbake da Columbia Pictures' TV-produserende datterselskap, Screen Gems, slapp deres kortfilmer for visning på TV, noe som gav dem et nytt publikum. Økningen i popularitet førte til en rekke langfilmer med trioen i hovedrollene og kulminerte med filmen *Storbandittene kommer* i 1965.

## Handling
The Three Stooges befinner seg inni en romrakett som blir avfyrt ved et uhell. Den har blitt satt på automatisk kurs til Venus. Etter at raketten har landet blir de angrepet av en ildsprutende edderkopp. Senere treffer trioen på en talende enhjørning, en flyvende bil og en boksliknende robot. Sistnevnte lager onde robotkopier av dem. Når guttene vender tilbake på jorden, blir de hyllet som helter.

## I rollene
*Moe Howard - Moe
*Larry Fine - Larry
*Joe DeRita - Curly Joe
*Jerome Cowan - Mr. Morse
*Anna-Lisa - Dr. Ingrid Naarveg
*Robert Colbert - Dr. Ted Benson
*Don Lamond - Den venusianske roboten / avismann / forteller
*Marjorie Bennett - Mrs. Huntingford
*Nadine Ducas - Fransk pike
*Robert J. Stevenson - Tingens stemme
*Dal McKennon - Enhjørningens stemme

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Polarekspressen

***Polarekspressen*** (originaltittel: ***The Polar Express***) er en barnebok fra 1985, skrevet og illustrert av Chris Van Allsburg, tidligere professor ved Rhode Island School of Design. Boken regnes som en klassisk julefortelling.

I 1986 vant boken barnebokprisen Randolph Caldecott Medal, som deles ut av American Library Association. I en nettkåring i 2007 listet National Education Association boken som en av lærernes topp 100-bøker for barn. I 2012 ble den utpekt til alle tiders topp 100-billedbøker av *School Library Journal*.

Boken utspiller seg delvis i Grand Rapids i Michigan. 

## Handling
En liten gutt hører et tog og konduktøren tilbyr ham og noen andre barn en tur til Nordpolen, der julenissen bor. Han tilbys å få ta imot julens første julegave. Han får selv velge hva han vil ha, og han velger en bjelle. Deretter drar julenissen avgårde for å dele ut resten av gavene over hele verden.

På togturen hjem oppdager gutten at han har mistet bjellen. På juledagsmorgenen finner hans søster en julegave under juletreet. Det er julenissen som har lagt pakken der, og i pakken ligger bjellen gutten mistet. Bare han og hans søster kan høre den; foreldrene tror derfor at bjellen er ødelagt.

Barna blir voksne, og da hører heller ikke hans søster bjellen lengre. Men den lille gutten har bevart evnen til å høre den, selv som voksen – og fortellingens moral er at alle som virkelig tror på julenissen, kan høre lyden av bjellen.

## Filmatisering
I 2004 hadde en animasjonsfilmen ''Polarekspressen'' premiere. Tom Hanks ga stemme til konduktøren. Filmen ble Oscar-nominert. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Attentatet mot Thalys-toget 2015

**Attentatet mot Thalys-toget 2015** skjedde den 21. august 2015 da 27-årige Ayoub El Khazzani fra Marokko begynte å skyte mot togpassasjerer med et automatgevær på et høyhastighetstog mellom Paris og Amsterdam. Etter at terroristens våpen kilte seg, lyktes en gruppe passasjerer, to av dem amerikanske soldater, å overmanne terroristen og binde ham fast. Gjerningsmannen viste seg å ha ytterligere våpen med seg; en pistol og en 50 cl flaske med bensin.

## Gjerningsmann
El Khazzanis advokat uttalte at han ikke hadde tenkt å utføre et massemord, men i stedet befant seg på toget for å rane passasjerene. Franske myndigheter hadde ingen tro på denne forklaringen og pekte på det store antall magasiner El Khazzani hadde med seg om bord for å kunne lade om sitt våpen.

I 2020 ble gjerningsmannen dømt til livsvarig fengsel av en fransk domstol.

## Se også
* *[[The 15:17 to Paris]]*

## Referanser
Óli Mortensen

**Óli Mortensen** (født 7. februar 1996) er en færøysk svømmer. Han kom på 17. plass på 1500 meter fri under Kortbane-EM i svømming 2017. 

## Referanser
Sophie Hedvig av Sachsen-Lauenburg

**Sophie Hedvig** (født 24. mai 1601 i Lauenborg, død 21. mars 1660 på Glücksburg) var en tysk prinsesse, hertuginne av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg.

Sophie Hedvig var datter av Franz II av Sachsen-Lauenburg (1547–1619) og Marie av Braunschweig-Wolfenbüttel (1566–1626). Den 23. mai 1624 giftet hun seg i Neuhaus bei Boizenburg med hertug Philip av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg, en sønnesønn av Christian III av Danmark og Norge. Philip oppførte herregården *Sophienhof* i Nybøl til ære for sin hustru. Paret fikk sammen 5 sønner og ni døtre, hvor døtrene bli inngiftet i fyrstehusene Brandenburg-Culmbach, Augustenborg, Zeitz, Sachsen-Lauenburg, Lüneburg og Brandenburg. Deres fjerde sønn, Christian (1627–1698) etterfulgte, som eneste overlevende sønn, faren i Glücksborg. 

Sophie Hedvig døde 58 år gammel den 21. mars 1660, og ble gravlagt på Glücksborg. 

## Referanser
Domenico Acerenza

**Domenico Acerenza** (født 1995) er en italiensk svømmer. Han kom på 10. plass på 1500 meter fri under Kortbane-EM i svømming 2017. 

;2024
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2024 i Paris der han kom på 4. plass på 10 kilometer maratonsvømming.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Spiro Goga

**Spiro Goga** (født 4. mars 2001) er en albansk svømmer. Han kom på 21. plass på 1500 meter fri i Kortbane-EM i svømming 2017. 

## Referanser
Vanlige folk-argument

Et **«vanlige folk-argument»** (engelsk: *plain folks*) er en form for propaganda og en logisk feil.

Et vanlige folk-argument er et argument hvor taleren presenterer seg som en gjennomsnittlig person - en «hvermansen» som kan forstå og ha empati med lytterens bekymringer. Den viktigste delen av denne appellen er talerens skildring av seg selv som noen som har hatt en lignende opplevelse som lytteren, og derfor vet hvorfor de kan være skeptiske eller forsiktige med å godta talerens synspunkt. På denne måten inngir taleren en følelse av tillit og trygghet, og lytterne vil tro at taleren og publikum deler et felles mål og at de dermed bør være enige med taleren.

Eksempel: «Vi må øke skattene noe. Jeg vet at vi ikke liker skatteøkning. Jeg betaler selv skatt».

## Referanser
Pyrrhulini

* *[[rødfink|Agraphospiza]]*
* *[[Bucanetes]]*
* *[[sherpafink|Callacanthis]]*
* *[[fjellfinker|Leucosticte]]*
* *[[Konglebit|Pinicola]]*
* *[[mørkrosenfink|Procarduelis]]*
* *[[gullnakkefink|Pyrrhoplectes]]*
* *[[dompaper|Pyrrhula]]*
* *[[rosenvingefink|Rhodopechys]]*

**Pyrrhulini** (dompaper og nære slektninger) er én av fem tribus i underfamilien Carduelinae, som inngår som én av tre underfamilier i finkefamilien (Fringillidae). Tribuset inkluderer ni slekter med tilsammen 23 arter av dompap-lignende finkefugler, noe som også er grunnlaget for det vitenskapelige navnet på denne gruppen. Seks av de ni slektene er monotypiske. Artene finnes i Eurasia, Nord-Amerika og Afrika.

Artene karakteriseres av et relativt stort hode med et kort og kraftig nebb, der overnebbet er typisk lett nedoverkrummet mot tuppen. Fjærdrakten er variert, men fuglene har gjerne sort hette og hannene er typisk mer praktfullt utfarget enn hunnene.

## Inndeling
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.

* Passeriformes, spurvefugler
** Passeri, sangfugler
*** Passerida
**** Passeroidea
***** Fringillidae, finkefamilien
****** Fringillinae, (sanne finker)
****** Euphoniinae, (neotropisfinker)
****** Carduelinae, (stillitsfinker)
******* Coccothraustini, (kjernebiterfinker)
******* Drepanidini, (hawaiifinker)
******* Carpodacini, rosenfinker
******* Pyrrhulini, (dompaper og nære slektninger)
******** *[[Konglebit|Pinicola]]*, konglebit
******** *[[dompaper|Pyrrhula]]*, dompaper
******** *[[rosenvingefink|Rhodopechys]]*, rosenvingefink
******** *[[Bucanetes]]*
******** *[[rødfink|Agraphospiza]]*, rødfink
******** *[[sherpafink|Callacanthis]]*, sherpafink
******** *[[gullnakkefink|Pyrrhoplectes]]*, gullnakkefink
******** *[[mørkrosenfink|Procarduelis]]*, mørkrosenfink
******** *[[fjellfinker|Leucosticte]]*, fjellfinker
******* Carduelini

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Chen Zui

**Chen Zui** (kinesisk: 沈醉, pinyin: *Chén Zuì*; født 3. juni 1914 i Xiangtan i Hunan i Kina, død 18. mars 1996 i Beijing) var en kinesisk Kuomintang-general og spionasjesjef ved  Byrået for etterforskning og statistikk (kinesisk: 國民政府軍事委員會調查統計局, pinyin: *Guómín zhèngfǔ jūnshì wěiyuánhuì diàochá tǒngjìjú*). Han hadde en fremtredende rolle i den kinesiske borgerkrig i kampene mot kommunistene. Han ble tatt til fange av Lu Han som gikk over til kommunistene i 1949 og satt så i fengsel i tolv år, inntil han fikk amnesti sammen med anrdre tidligere Kuomintang-generaler som Du Yuming, Song Xilian, Wang Yaowu og Chen Changjie. 

Etter løslatelsen skrev han en rekke memoarer og historiske arbeider. Han døde i 1996 i Beijing.

## Referanser
Erlend Haddeland

**Erlend Haddeland** (født 15. juni 1990) er en norsk journalist, nå digital markedsfører, som var redaktør i Lyngdals Avis fra 2013 til 2017.

Han studerte medier og kommunikasjon ved Høgskolen i Oslo og Akershus da han overtok redaktøransvaret fra Magnus Aunevik.

Haddeland var en sentral skikkelse da Lyngdals Avis gikk fra å være en dugnadsdrevet nettavis til å bli en skikkelig avis med faste ansatte. Avisen ble utvidet med en ukentlig papirutgave fra og med 6. mars 2014. Under utdelingen av årets mediepriser fra Mediebedriftenes Landsforening i 2015 ble Lyngdals Avis tildelt prisen «årets nyskaping» for overgangen fra nett til papir.

Haddeland forlot redaktørjobben for å bli art director i Media Sør 1. september 2017. Lars Rekaa ble ny redaktør.

I 2025 ble Haddeland tildelt prisen «årets stjerneskudd» på Linkiaden, som er Norges største LinkedIn-konferanse.

## Referanser
Petar Bozhilov

**Petar Bozhilov** (født 18. februar 2000) er en bulgarsk svømmer. Han kom på 19. plass på 1500 meter fri i Kortbane-EM i svømming 2017. 

## Referanser
Alette Scavenius

**Alette Karine Brønnum Scavenius** (født 24. mars 1952) er en dansk teaterhistoriker, mag.art. i teatervitenskap, forfatter, forskningsbibliotekar og leder av Dramatisk Bibliotek ved Det Kongelige Bibliotek i årene 2012–2017. Hun er datter av godseier, kammerherre, hoffjegermester, oberstløytnant Carl Christian Brønnum Scavenius og kammerherreinne Birte Elsebe Sehestedt Juul, født Rist. Hun er søster til kunsthistorikeren Bente Scavenius, og gift med tegneren Per Marquard Otzen.  

Scavenius har utgitt flere publikasjoner, og har blant annet vært initiativtager og hovedredaktør på *Gyldendals Teaterleksikon*, 2007.

## Referanser
Johann Adam von Ickstatt

**Johann Adam Freiherr von Ickstatt** (født 6. januar 1702 i Vockenhausen, idag en del av Eppstein, død 17. august 1766 i Waldsassen) var en professor og direktør ved Universitetet i Ingolstadt. Han var en forsvarer av opplysningstidens ideer og regnes som grunnleggeren av den bayerske realskole.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
SRF 1

**SRF 1** er en tyskspråklig offentlig tv-kanal i Sveits. Kanalen eies av Schweizer Radio und Fernsehen (SRF), allmennkringkasteren for det tysktalende Sveits. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 19,3 prosent av det tysktalende tv-markedet i Sveits, og var med det den største kanalen i det tysktalende Sveits. 

## Bakgrunn
SRF 1 er den eldste og største tyskspråklige kanalen i Sveits og startet regulære sendinger sommeren 1953. Frem til 1990-årene var kanalen den eneste offentlig tyskspråklige kanalen i Sveits, og i 1997 startet søsterkanalen SRF zwei opp sine sendinger. 

Kanalen har skiftet navn en rekke ganger, senest i 2012, da kanalen skiftet navn fra SF1 til SRF 1. Navnebyttet skjedde etter at de to offentlige kringkasterne  Schweizer Radio DRS (SR DRS) og fjernsynskringkasteren Schweizer Fernsehen (SF) slo seg sammen til Schweizer Radio und Fernsehen (SRF). 

SRF 1 er SRFs hovedkanal og henvender seg til et bredt publikum med nyheter, lokalproduserte programmer samt amerikanske serier og filmer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sargodha

**Sargodha** (urdu: سرگودھا) er en by i Punjab i Pakistan. Den har omkring 455 400 innbyggere (1998). Sargodha er den 11. største byen i Pakistan, og en av de som vokser raskest.

Sargodha ligger om lag 200 kilometer nordvest for Lahore. Elven Jhelum renner vest og sør for Sargodha, mens Chenab renner øst for byen.

Stedet har hatt bosetning i lang tid, men den nåværende byen ble grunnlagt av de britiske kolonimyndigheter i 1903. Han er en av en håndfull planlagte byer i Pakistan.

Byen er et samferdselsknutepunkt og en handelsby i et større jordbruksområde. Det finnes også industri her med grunnlag i jordbruket, som foredling av sukker, korn, olje og tekstiler.

Sargodha har et universitet. opprettet i 2002, og flere høyskoler. Det ligger en militær flybase her, PAF Base Mushaf, som er den største i landet. Basen ble opprinnelig anlagt av britiske Royal Air Force på grunn av den strategiske plasseringen. Den sentrale luftkommando for det pakistanske luftforsvar har hovedkvarter her. Basen har også skole for kamppiloter.

## Referanser
Kult (tidsskrift)

***Kult*** er et norsk kulturtidsskrift med base i Tønsberg. 

Fra 1995 til 2016 ble tidsskriftet redigert av Bernt Eggen. I 2017 overtok den nystartede Foreningen Kult utgivelsen av tidsskriftet. Foreningen, som har org nr 819 192 332, ble stiftet på et møte på Villa Møllebakken i Tønsberg tirsdag 3. mai 2017. På stiftelsesmøtet ble det vedtatt vedtekter for foreningen, og et interimstyre ble valgt. Leder er Thorleif Bugge.  

Et første nytt nummer, nr 1/2017, kom ut høsten 2017 under ledelse av Ragnar Ytrehus. Fra 2018 har tidsskriftets redaktør vært Astrid Bjønnes. 

Tidsskriftet har siden kommet ut med fire nummer pr år, typisk på 64 sider. Deler av hvert nummer er gjerne viet et tema. 

## Referanser
SRF info

**SRF info** er en tyskspråklig offentlig tv-kanal i Sveits som sender nyheter. Kanalen eies av Schweizer Radio und Fernsehen (SRF), allmennkringkasteren for det tysktalende Sveits. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 1,8 prosent av det tysktalende tv-markedet i Sveits. 

## Bakgrunn
SRF info er en av tre tv-kanaler under Schweizer Radio und Fernsehen (SRF). Kanalen startet prøvesendinger i mai 1997 og regulære sendinger i januar 2001.
 
Kanalen sender i hovedsak egenproduksjoner til SRF og repriser av programmer fra søsterkanalene SRF 1 og SRF zwei. På kveldene sendes nyhetsprogrammer og magasinprogrammer innen økonomi og politikk. Ved store idrettsarrangementer som for eksempel OL, brukes kanalen som avlastningskanal for søsterkanalen. En HD-versjon av kanalen ble lansert i mars 2015.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Yle TV1

**Yle TV1** er Finlands største tv-kanal og eies av allmennkringkasteren Yle. Kanalen startet regulære sendinger 1. januar 1958 og sender hovedsakelig nyheter, dokumentarer og utdanningsprogrammer på finsk. I november 2017 hadde kanalen en markedsandel på 28,7 prosent av det finske tv-markedet.

## Bakgrunn
Kanalen startet opp med sendinger i 1958 under navnet *Suomen Televisio* (finsk fjernsyn). I 1964 kjøpte Yle opp den private tv-kanalen *Tamvisio* som sendte fra Tammerfors. Den nye kanalen drev videre som *TV-ohjelma 2*, mens Suomen Televisio skiftet navn til *TV-ohjelma 1* (tv-program 1).

I 1970-årene startet Yle med fargesendinger, og de to kanalene ble omdøpt til dagens navn: TV1 og TV2.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Flæskesteg

**Flæskesteg** er en tradisjonell dansk rett som spises i vintermånedene og til jul. Fleskesteken har vært festspise i Danmark i århundrer, men det var først etter at vedoppvarmede komfyrer ble en del av husholdningene på slutten av 1800-tallet, at retten ble allemannseie.

En flæskesteg er utskåret av nakken eller ryggen av et svin, enten som svinekam og ribbenstek fra mellomstykket eller som nakkekam fra forenden. Flæskesteg er, sammen med and, tradisjonell julemat i Danmark, og serveres med lun (småvarm) rødkål, karamelliserte– og alminnelig kokte poteter, brun saus og gjerne surt (f.eks. syltede asier).   

Flæskesteg fås også ferdig oppskåret som pålegg eller som ferdigmat i form av en *flæskestegssandwich*.

## Referanser
Yle TV2

**Yle TV2** er en finsk offentlig tv-kanal og eies av allmennkringkasteren Yle. Kanalen har historie tilbake til midten av 1950-årene som den kommersielle tv-kanalen *Tamvisio*. I 1964 kjøpte Yle opp kanalen, og den ble omgjort til dagens kanal i mars 1965. Kanalen henvender seg til et yngre publikum og sender idrett, underholdning, musikk, dramaserier og filmer. I november 2017 hadde kanalen en markedsandel på 11,3 prosent av det finske tv-markedet.

## Bakgrunn
I 1957 startet det private selskapet *Oy. Tesvisio Ab.* opp med tv-sendinger fra Tammerfors. Den private tv-kanalen gikk under navnet Tamvisio, og var landets første tv-kanal. I 1964 kjøpte den offentlige kringkasteren Yle opp *Oy. Tesvisio Ab.* Yle valgte å beholde Tamvisio, men omdøpte den til TV-ohjelma 2 i mars 1965. Yles førstekanal ble samtidig omdøpt til TV-ohjelma 1.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Yle Teema & Fem

**Yle Teema & Fem**, også skrevet **Yle Teema Fem**, er en offentlig finsk tv-kanal. Den ble etablert 24. april 2017, da de to tidligere kanalene Yle Teema og Yle Fem ble slått sammen til én, felles kanal. I november 2017 hadde Yle Teema en markedsandel på 1,5 prosent av det finske tv-markedet, mens Yle Fem hadde en andel på 1,1 prosent.

## Bakgrunn
Kanalen var tidligere to selvstendige kanaler: Yle Teema og Yle Fem. Yle Teema ble opprettet i 2001 og sender hovedsakelig dokumentarer og kultur- og musikkprogrammer. Yle Fem er Yles svenskspråklige kanal og ble opprettet i 1988. 

I april 2017 ble de to kanalene forent i den nye kanalen Yle Teema & Fem. Bakgrunnen var at kanalene hver for seg ikke hadde nok programmer til å fylle en sendeflate fra morgen til kveld, og finske politikere ønsket å tilpasse kanaltilbudet til det skiftende mediemarkedet. 

Teema sender sine programmer seks ettermiddager og fem kvelder i uken, mens Fem sender tirsdag ettermiddag og to kvelder i uken. Samtidig sluttet Fem med å videresende sendingene til svenske SVT World. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Universitetet i Ingolstadt

**Universitetet i Ingolstadt** var et universitet i den tyske byen Ingolstadt i den tyske delstaten Bayern. Universitetet ble grunnlagt i 1472 av Ludwig IX av Bayern og dens første direktør var biskopen av Eichstätt. Universitetet bestod av fem fakulteter for henholdsvis humanistiske fag, vitenskap, teologi, rettsvitenskap og medisin som alle var en del av *Hoheschule*. Universitetet hadde modell etter Universitetet i Wien, og dets hovedmålsetning var utbredelsen av kristendommen. Universitet ble stengt i mai 1800, etter ordre av kurfyrste Maximillian IV.

## Referanser
SRF zwei

**SRF zwei** (norsk oversettelse: *SRF to*) er en tyskspråklig offentlig tv-kanal i Sveits. Kanalen eies av Schweizer Radio und Fernsehen (SRF), allmennkringkasteren for det tysktalende Sveits. I 2016 hadde kanalen en markedsandel på 10,7 prosent av det tysktalende tv-markedet i Sveits, og er en av de største kanalene i det tysktalende Sveits. 

## Bakgrunn
Mens søsterkanalen SRF 1 startet regulære sendinger sommeren 1953, begynte SRF zwei regulære sendinger høsten 1997. Kanalen ble etablert etter at fellesorganisasjonen SRG SSR hadde gitt opp forsøket med å etablere en felleseuropeisk tv-kanal, kalt ''Schweiz'' ''4''. Kanalen sendte på alle de fire offisielle språkene i Sveits, men slet med lave seertall. I stedet ble Schweiz 4 lagt ned 1. september 1997 og erstattet av tre nye kanaler: RTS Deux (fransk), SRF zwei (tysk) og RSI La 2 (italiensk). 

Kanalen skiftet navn til SF zwei i 2005, og i 2012 fikk kanalen sitt nåværende navn etter at de to offentlige kringkasterne Schweizer Radio DRS (SR DRS) og fjernsynskringkasteren Schweizer Fernsehen (SF) hadde slått seg sammen til Schweizer Radio und Fernsehen (SRF). 

SRF zwei sender hovedsakelig idrett og programmer rettet mot et yngre publikum. Tidligere hadde kanalen også sendt barneprogrammer, men disse ble flyttet over til SRF 1 i 2012, da de to kanalene ble omdøpt.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den romerske katekisme

**Den romerske katekisme**, også kalt **katekismen fra konsilet i Trent**, er en katekisme som ble utgitt i 1566 og som ble satt sammen under den katolske motreformasjonen av Konsilet i Trient. Hensikten med katekismen var å forbedre den teologiske forståelsen hos presteskapet og å utbre læren til den katolske kirke. Den skiller seg fra andre oppsummeringer av den kristne lære på to punkter: Den er primært ment for sjeleforsørgere (*ad parochos*), og den ble en autoritet innenfor den katolske kirke frem til *[[Den katolske kirkes katekisme]]* ble publisert i 1992.
Weasel word

**Weasel word** («veselord», «hul frase») er en betegnelse for ord og vendinger som får et villedende eller innholdsløst utsagn til å se riktig og tillitvekkende ut. Eksempelvis kan et vagt eller udokumentert utsagn komme til å se mer substansielt ut enn det faktisk er, og en tilsynelatende konkret påstand kan modereres, så den reelt blir vag.

Weasel word benyttes til å fjerne oppmerksomheten fra ufullstendige eller motstridende opplysninger, så påstanden blir vanskeligere å argumentere mot. De brukes dessuten til å dempe virkningen av ladede eller kontroversielle utsagn. Brukes de bevisst, er det en form for *[[spin]]*.

## Eksempler
* «Flere eksperter mener at problemet er økende.» *(hvilke eksperter er det tale om?)*
* «Det ble foreslått å avslutte møtet.» *(hvem foreslo det?)*
* «Mange mener at strafferammen for voldtekt bør heves.» *(hvor mange, og hvor stor prosentdel av befolkningen?)*

Weasel word faller ofte i følgende kategorier:
* Numerisk vage uttrykk: «noen» *(hvem?)*, «mange» *(hvor mange?)*, «flere eksperter» *(hvilke eksperter?)*.
* Passiv diatese: «det nevnes ofte at …» *(hvem sier det?)*, «ryktet forteller at …» *(hvem brakte ryktet til torgs?)*.
* Vage adjektiv og adverb: «det skjer bare sjelden at …» *(hvor hyppig skjer det?)*, «en betydelig økning» *(hvor stor økning?)*.

## Opprinnelse
Betegnelsen *weasel word* stammer fra engelske navnet for vesel. Veselen betraktes i folkemytologien som et listig og ondsinnet dyr. En vesel kan tømme et fugleegg for innhold gjennom et ganske lite hull, slik at egget fortsatt ser helt ut. Egget ser således ut til å være intakt, men er i virkeligheten tomt. På samme måte kan veselord få en setning til å se troverdig ut, selv om den ved nærmere analyse viser seg å være innholdsløs.

Uttrykket opptrer første gang i Stewart Chaplins novelle *Stained Glass Political Platform* (utgitt i *The Century Magazine* 1900), hvor de omtales som «ord som suger livet ut av ordene omkring dem, som en vesel som suger et egg og etterlater seg skallet.» President Theodore Roosevelt tilskriver uttrykket Dave Sewall, som skulle ha brukt det i en privat samtale helt tilbake i 1879.

## Referanser
Ajit Pai

**Ajit Varadaraj Pai** (født 10. januar 1973) er en amerikansk advokat og formann for USAs Federal Communications Commission (FCC). Han er den første indisk-amerikaneren som har ledet kontoret. Han har arbeidet i ulike stillinger i FCC siden han i mai 2012 ble utnevnt til kommisjonen av president Barack Obama, på anbefaling av Mitch McConnell. Han ble bekreftet enstemmig av USAs senat 7. mai 2012, og ble innsatt for en femårsperiode 14. mai 2012.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Biografi på Federal Communications Commissions nettsider
Stewart Motor Corporation

**Stewart Motor Corporation** var en amerikansk kjøretøyprodusent i mellomkrigstiden som hadde egen karosserifabrikk, noe som var uvanlig blant de mindre lastebilprodusenter den gang. Dessuten hadde man flere fortrinn i modellutvelgelse og komponentutvikling som sørget for sterk kundeinteresse ikke bare i de forente statene, men også verden rundt. Men produksjonen forbli liten, rekorden var i året 1930 med kun 2315 biler. Til tross for sitt rykte som en solid og kvalitetsorientert produsent, ble det besluttet å oppløse selskapet i 1942.

## Historie
Grunnleggelsen av firmaet skjedde angivelig i 1912 da Raymond Stewart og Thomas Lippard innledet et samarbeid med hverandre. Den nye fabrikken ble åpnet i Buffalo i delstaten New York, og den første modellen som ble tilbudt var en lett lastevogn basert på et kjøretøy fra firmaet Lippard-Stewart (oppløst i 1919) ment for transport av kull. Etter hvert kom det nye lastebiler med større nyttelast, først 1 tonn, deretter 2 tonn og siden 3,5 tonn fra 1918. De første modellene hadde skrått motorpanser i «Renault-stil», men gikk over til konvensjonell radiatorplassering - dvs. radiatoren flyttes fra bak til foran motoren i panseret.

Fabrikken fulgt godt med i utviklingen, og dermed kom den opp med en rekke nyheter, som for eksempel førerhus med sovehytte, semi-diesel og sist halvbulldog hvor motoren dels plasseres over forakselen. Med karosserifremstilling var det mulig å levere komplette vare- og lastebiler som dertil kunne bygges etter kundens forespørsel, man hadde også chassis for buss og brannbil. Etter lang tid med ulike motorer fra forskjellige motorprodusenter standardiserte man seg først på sekssylindermotoren fra 1925, deretter kun motorer fra Waukesha, både bensinmotor og Hesselman dieselmotor.

Fabrikkens største lastebilmodell var på 7-8 tonn, men etter hvert som salget gikk dårlig ble det besluttet i 1939 å dumpe samtidige modeller med mindre lastekapasitet enn 3 tonn. Forhandlernettverket for Steward Motor Trucks, som firmaet også het, var globalt ettersom man hadde eksportert kjøretøyer til 87 land - spesielt Kina. Da firmaet ble oppløst, ble mesteparten av produksjonsutstyret solgt til Kina etter produksjonen avsluttes i 1942. Norge var ett av disse landene som det var eksportert Stewart lastebiler til, for hender på flere importfirmaer deriblant Bertel O. Steen i Oslo. Den siste Stewart i Norge ble levert i året 1938.

## Referanser


## Litteratur
* Denis Miller; *The Illustrated Encyclopedia of Trucks and Buses* Hamlyn 1982 ISBN 0-600-388-204
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105

## Eksterne lenker
* The Stewart Motor Corporation 
* Stewartmotors
* Buddy Stewart Pickup
En, men ett lejon!

***En, men ett lejon!*** er en svensk filmkomedie fra 1940 i regi av Gustaf Molander. Fremtredende roller spilles av Håkan Westergren, Annalisa Ericson, Marianne Aminoff og Fridtjof Mjøen.

## Handling
Motehusdirektøren Harry Martin inviterer hele personalet på «kräftskiva» i sitt hjem. Firmaets unge og nygifte dekoratør, Kurt Lejon, har også blitt invitert sammen med sin hustru Linda. Martin har rykte på seg for å være skjørtejeger, så derfor vil ikke Lejon at Linda skal treffe ham. Han overtaler derfor sin barndomsvenninne, Camilla Storm, til å posere som hans hustru på festen. Camilla og Harry forelsker seg i hverandre.

## Om filmen

### Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 1. august til 25. september 1940 i Filmstaden i Råsunda samt i Stockholm med omgivelser.

### Fakta om filmen
*En, men ett lejon!* ble under visningen presentert som om den bygde på en originalidé av Gösta Stevens, som også ble oppgitt som eneansvarlig for manuskriptet. Dette er uriktig. Det bygger på en synopsis, *Skilsmässokvartetten*, som den østerrikske emigranten Paul Baudisch (1899&ndash;1977) skrev sammen med Jules Sylvain (pseudonym for Stig Hansson, 1900&ndash;1968) og solgte til SF i mars 1940. På grunnlag av denne synopsis skrev Stevens et scenario, som siden ble ytterligere bearbeidet av Molander.

## Rolleliste
(I utvalg)

*Håkan Westergren - Kurt Lejon
*Annalisa Ericson - Camilla Storm
*Marianne Aminoff - Linda Lejon 
*Fridtjof Mjøen - Harry Martin, direktør for motehuset *Harry's* 
*Tollie Zellman - Fru Grönberg, Lindas mor 
*Eric Abrahamsson - Oskar Eugene
*Mimi Pollak - Frøken Blom
*Lill-Tollie Zellman - Frøken Lisa

## Referanser


## Eksterne lenker
*
La 1

**La 1** (norsk oversettelse: *eneren*) er Spanias eldste tv-kanal og flaggskipskanalen til den statlige allmennkringkasteren RTVE. Kanalen startet sendinger 28. oktober 1956 og henvender seg til et bredt publikum med debattprogrammer, debatter, idrett, nyheter og underholdning. Høsten 2017 hadde kanalen en markedsandel på 10,8 prosent i det spanske tv-markedet. 

Kanalen er en av tv-kanalene som driftes av Televisión Española (TVE), fjernsynsselskapet under allmennkringkasteren RTVE. La 1 var lenge Spanias eneste tv-kanal og var delvis reklamefinansiert frem til nyttårsaften 2009. Fra 2010 har kanalen vært reklamefri. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ruggles Motor Trucks Co

**Ruggles Motor Trucks Co** var en amerikansk lastebilprodusent som ble grunnlagt av Frank Ruggles i 1921. Ruggles hadde bakgrunn i Republic Motor Trucks, en av de største lastebilprodusentene i USA, og dermed ønsket å satse på egenutviklet motor. Men prosjektet var for ambisiøst, og økonomiske uføre rammet firmaet som hadde etablert seg i Saginaw i Michigan. 

Ruggles hadde opparbeidet seg et underskudd på over  i året 1926, og dermed forlot firmaet som kom ut i internt kaos. Dermed ble firmaet kjøpt av Dallas E. Winslow som la ned merket og tok i bruk fabrikklokalene til andre formål i 1928. I forbindelse med oppkjøpet ble delelageret og de uferdige lastebilchassisene solgt av Winslow & Co uten å ha den fullstendige oversikten. Resultatet var en rekke feilkonstruerte lastebiler. Mye tyder på at dette kom til Norge, hvor salget tok seg opp i høsten 1927 da Colbjørnsen & Co i Oslo importerte flere biler med dette merket. 

10 Ruggles biler havnet i Norge, hvor det raskt oppsto en klagestorm. Bare den første av disse bilene så et langt liv i Norge, den ble ikke avskiltet før i 1955.

## Litteratur
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Jugoslavias radio og fjernsyn

**Jugoslavias radio og fjernsyn (JRT)** (serbokroatisk: *Jugoslavenska radiotelevizija* eller *Jugoslovenska radio-televizija*) var den føderale allmennkringkasteren i Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia. JRT ble etablert i 1950 som *Jugoslovenska radio-difuzija*, men endret navn til *Jugoslovenska radio-televizija* med etableringen av fjernsynssendinger i 1958. JRT var en paraplyorganisasjon som etter hvert besto av åtte regionale kringkastere med base hver av de seks jugoslaviske republikkene og landets to selvstyrte provinser. JRT var en av grunnleggerne til Den europeiske kringkastingsunion (EBU) i 1950. Da Jugoslavia ble oppløst i 1990-årene, ble også JRT oppløst, og de regionale kringkasterne ble omgjort til statlige selskaper i de nye nasjonene.

## Bakgrunn
JRT drev ingen egen nasjonal radio- eller tv-kanal, men var en paraplyorganisasjon for de regionale senderne. I dragningen mellom det nasjonale og det regionale, vant den regionale tankegangen frem, og JRT ble i stedet et nettverk for samarbeid og felles radio- og tv-produksjon. De ulike kanalene samarbeidet også om en rekke idretts- og underholdningsprogrammer, og JRT hadde blant annet ansvar for utvelgelsen av landets bidrag til Eurovision Song Contest.

Hver av de regionale tv-kanalene laget sine egne programmer, og enkelte av dem drev flere kanaler. Kringkastingsselskapet JRT ble oppløst i forbindelse med Jugoslavias oppløsning i 1990-årene, da de fleste republikkene ble suverene stater. I denne prosessen ble også de regionale kringkasterne under JRT omgjort til nye riksdekkende allmennkringkastere. Siden har det versert planer om å starte opp en ny, felles tv-kanal for de eks-jugoslaviske landene.

## Referanser
Oryctes agamemnon

***Oryctes agamemnon*** er en bille som tilhører gruppen hornbiller (Dynastidae).

## Utseende
En nokså stor (30-35 millimeter), avlang, blank, brunrød til svart hornbille. Kroppsformen er sylindrisk. Hannen har et nokså kort, krumt horn i pannen. Pronotum har en dyp, U-formet grop foran, bunnen av gropa med tverrmasket mikroskulptur, øverst på bakkanten med et par korte tenner. Hunnen mangler hornet i pannen med har også en rund grop foran på thorax. Larven er opptil 70 millimeter lang og hvitaktig.

## Levevis
Larvene lever i død og levende ved, og kan også noen ganger gjøre skade på plener ved å ete på røttene. De voksne billene kan gjøre betydelig skade ved å gnage på palmer, som kokospalmer, oljepalmer og daddelpalmer. De gnager seg inn i og ødelegger skuddene på unge trær, og kan også legge til rette for soppangrep. De voksne billene klekkes om våren, det er én generasjon hvert år. De  er nattaktive og flyr ikke langt 

## Utbredelse
Arten er utbredt i det nordøstlige Afrika, Arabia og Midtøsten og østover til India.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Scarabaeoidea Latreille, 1806
**** Familien (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae (eventuelt familien Dynastidae)
****** Stammen Oryctini
******* Slekten *[[Oryctes]]* Illiger, 1798
******** ***Oryctes agamemnon*** (Burmeister, 1847) 
********* ***Oryctes agamemnon agamemnon*** (Burmeister, 1847) - Somalia og Sudan
********* ***Oryctes agamemnon arabicus*** Fairmaire, 1896 - sørlige Arabia
********* ***Oryctes agamemnon matthieseni*** Reitter, 1907 - Afghanistan, Iran og India
********* ***Oryctes agamemnon sinaicus*** Walker, 1871 - Egypt, Palestina og Israel

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Dynastidae du Monde - sjekkliste over verdens hornbiller med liste over underartene, bilder og utbredelsesdata

*
Odontolabis eremicola

***Odontolabis eremicola*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En stor til meget stor (opptil 69 millimeter), bred og kraftig, halvmatt rødlig svart hjortebille, med okergule dekkvinger. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, men formen på disse kan variere mye. Store hanner har gjerne lange, buede kjever med en butt, kløvet tann i den ytre delen, andre hanner har ofte korte, kraftige kjever som er mer eller mindre sagtakkede. Hodet har en kort, rundet tann bak fasettøynene. Pronotum er innsnevret bakerst bak en utstående tann, og har rødlige sider. Dekkvingene er blanke. Beina er helt svarte. Undersiden av bakkroppen er stort sett brunrød. Hunnen er bredere, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene. Hun har en svart, trekantet tegning på dekkvingene.

## Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo (Sabah).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen *[[Odontolabini]]*
******* Slekten *[[Odontolabis]]* Hope, 1842 – 44 arter
******** ***Odontolabis eremicola*** Möllenkamp, 1905

## Kilder
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker
* Bildegalleri over artene, foto: Benjamin Harink
* Bildegalleri
* Coleoptera-Atlas.com, *Odontolabis eremicola*, med bilde av begge formene av hanner http://www.coleoptera-atlas.com/lucanidae-scarabaeoidea/chalcodinae/odontolabini/odontolabis/Odontolabis-cypri-eremicola
* 
*
Service Motor Truck Company

**Service Motor Truck Company** var en amerikansk lastebilprodusent fra Wabash i Indiana i USA som startet i 1911. Til å begynne med hadde man tilbudt en liten varebil, men konsentrerte seg om utelukkende lastebiler fra 1912. Service ble reorganisert under navnet *Service Motor Inc.* i 1923, og siden kjøpt opp av Relay i 1927. Oppkjøpet var en del av en strategi om å smelte sammen fire merker, ettersom Commerce og Garford også var overtatt. Produksjonen ble dermed konsentrert i Lima i Ohio. Men hele prosjektet kollapset i 1932, og samtidige merker forsvant fra markedet.

12 Service lastebiler ble eksportert til Norge, av disse gikk 9 til Hedmark. Disse var spesielt populære for kunder i Hedmark og Oppland.

## Litteratur
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Signal Motor Truck Corporation

**Signal Motor Truck Corporation** var en amerikansk lastebilprodusent som startet i Detroit i Michigan i 1913. Det var et svært marginalt merke som tilbød modeller fra 1 til 5 tonn, med motorer fra Continental. Fabrikken hadde ikke ambisjoner om å tilby annet enn velprøvde og konvensjonelle lastebilmodeller, og dermed forsvant det i 1923. Idealet var å ha standardiserte lastekjøretøyer, noe som vant gehør på eksportmarkedet.

Bertel O. Steen i Oslo ble importfirma for dette amerikanske merket, som dermed fordelte disse importerte lastebilene til lokale forhandlere over hele landet. 34 Signal lastebiler kom til Norge i 1915 til 1921.

## Litteratur
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Rosenfinker

* se inndeling!

**Rosenfinker** (*Carpodacus*) er ei slekt i finkefamilien (Fringillidae). Slekten omhandler 25 arter (hvorav én utdødd art) og sorterer i det monotypiske tribuset **Carpodacini**, som inngår i underfamilien Carduelinae.

Artene karakteriseres av å ha et varierende innslag av rødt i fjærdrakten, noe som også er opphavet til det norske gruppenavnet. Det vitenskapelige navnet *Carpodacus* stammer fra de to greske uttrykkene *karpos* (frukt) og *dakno* (bite), og kan greit oversettes som *[[frukteter]]*.

## Inndeling
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.

* Passeriformes, spurvefugler
** Passeri, sangfugler
*** Passerida
**** Passeroidea
***** Fringillidae, finkefamilien
****** Fringillinae, (sanne finker)
****** Euphoniinae, (neotropisfinker)
****** Carduelinae, (stillitsfinker)
******* Coccothraustini, (kjernebiterfinker)
******* Drepanidini, (hawaiifinker)
******* Carpodacini
******** *[[Rosenfinker|Carpodacus]]*, rosenfinker
********* *[[Rosenfink|C. erythrinus]]*, rosenfink
********* *[[Skarlagenfink|C. sipahi]]*, skarlagenfink
********* *[[Boninfink|C. ferreorostris]]* (†), boninfink
********* *[[Sinoberfink|C. rhodochlamys]]*, sinoberfink
********* *[[Carpodacus waltoni|C. waltoni]]*, (ikke navngitt, tibetrosenfink eller rosagumprosenfink)
********* *[[Ametystfink|C. pulcherrimus]]*, ametystfink
********* *[[Brunrosenfink|C. edwardsii]]*, brunrosenfink
********* *[[Himalayarosenfink|C. rodochroa]]*, himalayarosenfink
********* *[[Yunnanrosenfink|C. verreauxii]]*, yunnanrosenfink
********* *[[Flekkvingerosenfink|C. rodopeplus]]*, flekkvingerosenfink
********* *[[Vinrosenfink|C. vinaceus]]*, vinrosenfink
********* *[[Carpodacus formosanus|C. formosanus]]*, (ikke navngitt, taiwanrosenfink)
********* *[[Ørkenrosenfink|C. synoicus]]*, ørkenrosenfink
********* *[[Carpodacus stoliczkae|C. stoliczkae]]*, (ikke navngitt, blekrosenfink)
********* *[[Gulnebbrosenfink|C. roborowskii]]*, gulnebbrosenfink
********* *[[Hettefjellfink|C. sillemi]]*, hettefjellfink
********* *[[Skrentrosenfink|C. rubicilloides]]*, skrentrosenfink
********* *[[Fjellrosenfink|C. rubicilla]]*, fjellrosenfink
********* *[[Langhalefink|C. sibiricus]]*, langhalefink
********* *[[Rubinfink|C. puniceus]]*, rubinfink
********* *[[Bærbit|C. subhimachalus]]*, bærbit
********* *[[Karminfink|C. roseus]]*, karminfink
********* *[[Blodrosenfink|C. trifasciatus]]*, blodrosenfink
********* *[[Krattrosenfink|C. thura]]*, krattrosenfink
********* *[[Glennerosenfink|C. dubius]]*, glennerosenfink
******* Pyrrhulini
******* Carduelini

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Aegus (Micraegus) eximius

***Aegus (Micraegus) eximius*** er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En nokså liten (13 - 20 millimeter), avlang, svartbrun hjortebille. Hannens hode er bredt og flatt, kjevene (mandiblene) sterkt krummede, kraftige med en kraftig, innoverrettet tann nær roten. Pannen er bredt, U-formet innbuktet foran. Antennene er kraftige med en tre-leddet klubbe. Hodet er nokså matt, fint og spredt punktert. Pronotum er rektangulært med avrundede bakhjørner, nokså blankt, fint og spredt punktert. Dekkvingene er jevnbrede, noe flate, med markerte punktstriper. Ytterkanten er kledt med korte, gulbrune hår. Beina er brunlige. Hunnen ligner hannen bortsett fra at hun er mindre,  at hode og kjever ikke er forstørrede, hode og pronotum er ganske tett og grovt punkterte.

## Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.

## Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien hjortebiller, Lucanidae Latreille, 1806
***** Underfamilien hjortebiller (Lucaninae) Latreille, 1806
****** Stammen Aegini - omfatter bare én slekt:
******* Slekten *[[Aegus]]* MacLeay, 1819 – ca. 210 arter
******** Underslekten *[[Micraegus]]* Maes, 1992
********* ***Aegus (Micraegus) eximius*** Nagel, 1933

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
* Lucanidae du Monde, nettside om arten
*
Republic Motor Truck Co

**Republic Motor Truck Co** var en amerikansk bilprodusent i mellomkrigstiden. De startet i 1913 og var blant de største lastebilprodusentene i USA i 1919. I Norge var dette merket et av de mest utbredte med 214 eksemplarer allerede i året 1925. Men avslutningen på første verdenskrig i 1918 var begynnelsen på en nedtur, som stadig førte til reorganiseringer og større finansielle vansker. 

Republic prøvde å redde seg først med å fusjonere med brannbilprodusenten American La France i 1929, deretter lot seg oppkjøpes av Sterling i 1932. Produksjonen av kjøretøyer med merket fortsatte fram til 1945, men firmaet hadde forsvunnet gjennom fusjonen i 1929.

## Republic i Norge
Øivind Holtan, som kom hjem fra et opphold i Amerika i 1919, startet et importfirma med agenturretten for Republic i Norge og åpnet et verksted i Platougaten på Grønland i Oslo. Der ble lastebil- og busschassis montert. Dette var begynnelsen på firmaet som etter hvert utvidet seg med flere agenturer; Federal, Mack, Gramm, Dürkopp, Dennis, Gilford, Commer og MAN. 

Holtan var interessert i nye løsninger, og allerede i 1919 hadde han satt sammen Norges første semitrailer med en Republic lastebil som trekkvogn. Men han var kjapt ute med å erkjenne at Republic hadde tapt terreng innenfor modellutvikling, og sikret seg agenturet for Federal i 1926. Fire år senere ble de siste Republic-kjøretøyene solgt.

## Referanser
 

## Litteratur
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Louise av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg (1820–1894)

**Louise** (født 18. november 1820, død 30. november 1894) var en dansk-tysk prinsesse av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg.

Hun var datter av hertug Vilhelm og prinsesse Luise Caroline av Hessen-Kassel. Prinsesse Louise hadde ni søsken, heriblant den senere kong Christian IX av Danmark.

Da Louises moster, Juliane zu Hessen-Kassel døde i 1860, overtok Louise stillingen som abbedisse i Itzehoe. Hun besøkte ofte sin mor, som hun var tett knyttet til, på slottet i Ballenstedt, liksom moren besøkte datteren i Itzehoe. Louise døde som 74-årig abbedisse i 1894, og ble gravlagt i Itzehoe.

Hun ble etterfulgt som abbedisse i Itzehoe av sin niese Marie av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Glücksborg (1859–1941).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Acason Motor Truck Company

**Acason Motor Truck Company** var en amerikansk lastebilprodusent i den amerikanske bilbyen Detroit i Michigan som eksisterte fra 1915 til 1925. Selskapet baserte seg på innkjøpte komponenter fra underleverandører for mer kjente merker, blant andre Waukesha motorer og Timken bakaksler.

Fabrikken leverte modeller fra 1 til 5 tonn, og eksporterte lastebilchassis til Norge fra 1919 fram til opphøret i 1925. Ved å være basert på veltestede komponenter fra kjente underleverandører fikk man rykte på seg for å være solid bygget for de krevende forholdene i Norge.

## Litteratur
* Asbjørn Rolseth: *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940*, Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
All-American Truck Company

**All-American Truck Company** var en amerikansk lastebilprodusent som startet i en fabrikk i Chicago i Illinois i 1918 som hadde blitt overtatt fra personbilprodusenten Jeg. Produksjonen ble flyttet i 1922 til Fremont i Ohio, men ble stengt i 1923. 

Lastebilene hadde et spesielt kjennetegn ved å ha overdimensjonerte radiatorer med kraftige kjølefinner på toppen. Modellutvalget for fabrikken var fra 1-tonner som hovedmodell, til 4 tonn i nyttelast. Som eksportvare kom All-American til en rekke land, deriblant Storbritannia hvor merkenavnet forkortes til AA, og ble solgt i Norge i 1919 til 1925, da var 68 lastebiler av det amerikanske merket registrert.

## Litteratur
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Atterbury Motor Car Co

**Atterbury Motor Car Co** var en amerikansk lastebilprodusent som den minste av de tre i byen Buffalo i delstaten New York - de andre var Pierce-Arrow og Stewart. Den var startet som firma av George Washington Atterbury (1854-1928) i året 1903 under navnet **Auto-Car Equipment Co.**, men navnet ble endret til Atterbury Motor Car Co. i 1909. Som alle andre smålastebilprodusenter i USA hadde man basert seg på kjøp av komponenter fra kjente underleverandører, men det gav ikke lang levetid i et stadig mer krevende marked.

Atterbury trakk seg fra virksomheten i 1915 og flyttet til California hvor han døde i 1928. Produksjonen i fabrikken var knapt over 150 kjøretøyer per år, ettersom markedet var lokalt basert på østkysten av USA. I 1935 ble lastebilfabrikken slått konkurs. Noen av Atterbury-lastebilene kom til Norge, som i 1922 hadde 10 lastebiler av dette merket i registreringen.

## Litteratur
* Asbjørn Rolseth; *Norsk lastebilleksikon; Lastebiler i Norge 1900-1940* Bilforlaget 2007 ISBN 9788291062105
Ambros Martín

**Ambrosio José Martín Cedres** (født 30. april 1968) er en spansk håndballtrener, som er sjef for det russiske kvinnelandslaget og den russiske klubben .

## Karriere
### Spiller
Som spiller spilte Martín for 3 de Mayo, Puerto Cruz, Torrelavega, Cadagua Gáldar og .

Før han avsluttet spillerkarrieren i 2003, rakk Martín å vinne Cupvinnercupen og Supercupen med San Antonio i 2000 og Mesterligaen året etter med samme klubb.

### Trener
Martín begynte sin trenerkarrière i  i 2004 og vant EHF-cupen med klubben i 2009 etter å ha tapt finalen året før. I 2011 ledet han Itxako til finale i Mesterligaen, men måtte gi tapt for .

Året etter Mesterligafinaletapet ble han ansatt som hovedtrener for den ungarske storklubben  etter Karl Erik Bøhn. Med Győr har han vunnet Mesterligaen tre ganger (2013, 2014, 2017) og ble den første spanjolen til å ha klart dette med en utenlandsk klubb.

Martín tok over som landslagssjef for det rumenske kvinnelandslaget i 2016, og ledet landslaget for første gang under Håndball-EM 2016 for kvinner hvor han ledet laget til en femteplass.

## Referanser


## Eksterne lenker
*