open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hertuger av Slesvig

**Hertuger av Slesvig** er en liste over de slesvigske eller sønderjyske jarler og hertuger frem til 1864. Hertugdømmet Sønderjylland var først et jarledømme, som med Knud Lavard endret navn og funksjon til hertugdømme. 

Etter 1386 ble begrepet Hertugdømmet Slesvig i stedet for Hertugdømmet Sønderjylland mere og mere alminnelig. Det var vanlig at yngre medlemmer av den danske kongeslekt ble hertuger. Derfor ble flere av hertugene også konger av Danmark, og de *kan* ha forskjellig romertall i henhold til om det er kongedømmet eller hertugdømmet det refereres til. Dette endret seg etter at Abel av Danmark døde og hans sønn Valdemar III av Slesvig ble forhindret fra å være i Danmark, og onkelen ble valgt til konge isteden. Abel-slekten fikk da hertugdømmet, ved hjelp av sine tyske slektninger, gjort arvelig.

## Jarler
*1058–1095 Olav Hunger

## Første hertuger
*1119–1131 Knud Lavard
*1131–1134 Magnus den sterke
*ca. 1150 Valdemar I av Danmark
*til 1173 Christoph av Slesvig
*1182–1202 Valdemar Seier 
*1206–1215 Valdemar den unge
*1218–1231 Erik Plogpenning

## Abelslekten
*1232–1252 Abel
*1253–1257 Valdemar III av Slesvig
*1259–1272 Erik I av Slesvig
*1272–1312 Valdemar IV av Slesvig
*1312–1325 Erik II av Slesvig
*1325–1326 Valdemar V Eriksen, *første periode*
*1326–1329 Gerhard III av Holsten-Rendsborg, *mens Valdemar var konge av Danmark*
*1330–1365 Valdemar V Eriksen, *andre periode*
*1365–1375 Henrik av Slesvig

## Schauenburgere

*1375–1386 Henrik Jern og Klaus av Slesvig, samdømme
*1386–1404 Gerhard II av Slesvig
*1404–1427 Henrik av Slesvig
*1427–1459 Adolf I av Slesvig (som *Adolf VIII av Holsten*)

## [[Huset Oldenburg|Oldenborgerne]]
*1460–1481 Christian I
*1481–1533 Frederik I og Hans av Danmark
*1533–1544 Christian III

## [[Huset Holstein-Gottorp|Gottorperne]]
(samtidig med Oldenborgerne)

*1544–1586 Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp
*1586–1587 Frederik II av Slesvig-Holsten-Gottorp
*1587–1590 Philip av Slesvig-Holsten-Gottorp
*1590–1616 Johan Adolf av Slesvig-Holsten-Gottorp
*1616–1659 Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp 
*1659–1694 Christian Albrecht av Slesvig-Holsten-Gottorp 
*1694–1702 Frederik IV av Slesvig-Holsten-Gottorp
*1702–1713 Carl Frederik av Slesvig-Holsten-Gottorp

## [[Huset Oldenburg|Oldenborgerne]]
(inntil 1713 samtidig med Gottorperne)

*1544–1559 Christian III
*1559–1588 Frederik II
*1588–1648 Christian IV
*1648–1670 Frederik III
*1670–1699 Christian V
*1713–1730 Frederik IV
*1730–1746 Christian VI
*1746–1766 Frederik V
*1766–1808 Christian VII
*1808–1839 Frederik VI
*1839–1848 Christian VIII
*1848–1863 Frederik VII

## [[Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg|Lyksborgerne]]
*1863–1864 Christian IX av Danmark

## Se også
* Sønderjylland
* Hertugdømmet Slesvig
* Slesvigs amter (før 1864)
* Hertuger av Sønderborg
* Liste over Danmarks monarker

## Litteratur
*Carsten Porskrog Rasmussen (o.a.): *De slesvigske hertuger*, utgitt av *Historisk Samfund for Sønderjylland*, Aabenraa 2005

## Eksterne lenker
* TV Syd: De slesvigske hertuger
Erik I av Slesvig

**Erik I av Slesvig** (født ca. 1241, død 27. mai 1272) var hertug av Sønderjylland (Hertugdømmet Slesvig).

Erik var den nest eldste sønn av kong Abel av Danmark og arvet etter sin eldre bror Valdemar IIIs død i 1257 fordringen av lenet på hertugdømmet. Hans onkel, kong Kristoffer I av Danmark vil dog ikke gi det til ham. Etter at kongen i februar 1259 hadde brutt med stormennene ved å fengsle erkebiskop Jacob Erlandsen dro Erik til et møte med biskopen av Roskilde, Peder Bang, hos fyrst Jaromar II i Rügen. De dro sammen med en hær til Sjælland, og inntok København og beseiret kongens hær. I mellomtiden hadde Kristoffer I dratt til biskopen i Ribe, og her døde han brått under nattverden, antagelig forgiftet, den 29. mai 1259.

Etter kongens død fikk Erik hertugdømmet Slesvig i len i 1260, og året i forvegen hadde giftet seg med Jaromar IIs datter Margrethe. Fyrst Jaromar II selv døde i 1260 på et hærtokt i Skåne. I de kommende år og fram til 1266 var det enkedronningen Margarete Sambiria som var regjerende regent i Danmark. Hun fryktet nye angrep mot den danske tronen fra hertug Eriks side og besluttet å komme ham i forkjøpet. Hun angrep hertugdømmet, presset hertug Erik sørover over Dannevirke og leverte den 28. juni 1261 et hovedangrep på Lohede, mellom Sorgåen og Rendsborg. Her gikk hun imidlertid på et avgjørende nederlag. Både hun selv og sønnen Erik Klipping ble tatt til fange. Ved den endelige fred etter at kongen var satt fri på foråret 1264 ble det gitt store innrømmelser til hertugen, alt krongodset i Slesvig med Als i egen forlening mens hans yngre bror Abel Abelsøn fikk Langeland og slektsgodset på Fyn.

Erik arvet Gottorp av biskop Niels av Slesvig (død 1265) som også var blitt tatt til fange i 1261. På Gottorp oppførte han et fast tårn.

Hertug Erik døde 27. mai 1272. Hans hustru døde samme år. De etterlot seg to sønner, den senere hertug Valdemar IV av Slesvig og Erik (Langben) av Langeland, samt datteren Margrete (død ca. 1315).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi i ''Dansk biografisk leksikon 1. udgave
Charles Stenvig

**Charles Selmer Stenvig** (1928–2010) var en norsk-amerikansk politimann og politiker. Han var borgermester i Minneapolis 1969–1973 og 1976–1977. Stenvig tilhørte ikke noe parti, men klarte som fagforeningsleder i politiet, til det liberale establishmentets forbauselse, å besvare et folkelig krav om «lov og orden» under raseopptøyene og studentprotestene i 1960- og 1970-årene.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Charles Stenvig var norsk-amerikaner på begge sider av slekten. Foreldrene var Selmer Stenvig og Myrtle Lee. Slektsnavnet Stenvig kom fra en husmannsplass under Steinvik på Skatval i Trøndelag. Charles Stenvigs kone var også norsk-amerikaner. De besøkte Norge mens han var borgermester.

Etter Roosevelt High School studerte han sosiologi ved Augsburg College. Han tjenestegjorde i United States Air Force under den andre verdenskrig. 

### Politikarriere
Tilbake i Minneapolis arbeidet Stenvig seg opp til en stilling som politietterforsker i innbruddssaker. Fra 1965 til 1969 var han fagforeningsleder for Minneapolispolitiet.

### Politiker
I 1969 ville ikke byens sittende borgermester Arthur Naftalin fra Minnesotas demokratiske bonde- og arbeiderparti (DFL) stille til gjenvalg, noe som åpnet for mange kandidater. Stenvig stilte som partiuavhengig, uten noen tidligere politisk erfaring, på et løfte om videre fullmakter til politiet og tøffere kriminalitetsbekjempelse. 

Stenvig ble overraskende valgt til borgermester med 62 prosent av stemmene etter to valgomganger. Han ble gjenvalgt med stor margin i 1971, tapte mot Albert J. Hofstede fra DFL i 1973, men vant igjen i 1975. Han tapte valgene i 1977 og 1979.

Da president Ronald Reagan skulle foreta nye embedsutnevnelser i 1981, var Stenvig på tale som USAs ambassadør i Oslo, men ble ikke utnevnt.

Stenvig stilte til valg som sheriff i Hennepin County i 1982, men den sittende sheriffen, Stenvigs venn Don Omodt, ble gjenvalgt.

Han gikk av med pensjon fra politiet og flyttet som pensjonist til Arizona, hvor han døde i 2010.

## Referanser
Folkeminner. NFL-nytt

***Folkeminner. NFL-nytt*** er et tidsskrift utgitt av Norsk Folkeminnelag. Tidsskriftet het tidligere «NFL-nytt», men kom fra og med nr. 57 (høsten 2011) ut under det nye navnet.

Tidsskriftet startet som et rent meldingsblad, slik det opprinnelig ble kalt siden startet i 1974. Hensikten var da å gi medlemmene opplysninger fra styret om årsmøter, seminarer, osv., men bladet har også hele tiden inneholdt vitenskapelige artikler, bokmeldinger, meddelelser, og stoff til ren faglig orientering.

## Medlemsbladet blir kulturtidsskrift
Norsk Folkeminnelags styre vedtok i 2007 en utvidelse og omlegging av det tidligere medlemsbladet, slik at det mer fikk form av kulturtidsskrift, med en rekke vitenskapelige artikler, bok- og platemeldinger. Enkelte utgivelser har også vært utgitt som rene temanumre. Endringene var synlig fra og med nr. 50. Selv om det fremdeles gis rom for de sedvanlige orienteringssakene til NFLs medlemmer, er det nå de faglige artiklene til utdyping av diverse folkloristiske emner som dominerer innholdet. Tidsskriftet fikk samtidig en bedret papirkvalitet og spesialdesignede omslag.

Det er imidlertid ikke første gang at Norsk Folkeminnelag har latt bokserien bli supplert med tidsskriftutgivelser. I 1971 ble det første nummeret av det folkloristiske tidsskriftet *[[Tradisjon (tidsskrift)|Tradisjon]]* sendt ut som medlemslevering til alle medlemmene i Norsk Folkeminnelag. Det samme skjedde med nr. 2 i 1972.

NFL-nytt utkommer vanligvis med to nummer pr. år, og opplagstallet ligger et sted mellom 600 og 1000 eksemplarer, avhengig av om det også skal deles ut på seminarer, stevner, kulturdagene, etc.. Tidsskriftet er ikke lagt ut for løssalg, men distruberes gratis, og er tilgjengelig for nedlasting fra utgiverens hjemmeside. 

## Se også
* Norsk Folkeminnelag utgir også bokserien Norsk Folkeminnelags skrifter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Faueldalen naturreservat

**Faueldalen naturreservat** (også skrevet **Fugldalen** og **Fauldalen**) er et naturreservat i den østre delen av Tromsø kommune. Det omfatter den nedre delen av Fugldalelvas nedbørfelt. I øst grenser reservatet til Lyngsalpan landskapsvernområde, og ellers følger grensa stort sett Fugldalselvas dalføre, unntatt de nederste rundt 200 meter før elva munner ut i Sørfjorden. 

Verneformålet er kystnær furuskog med naturlig plante- og dyreliv, knyttet til etablering av vegetasjon i en interessant kvartærgeologi. Deler av grusavsetningene (sandur, endemorene og sidemorener) er uten vegetasjon. Næringsrik flora etablerer seg i en berggrunn av gabbro, amfibolitt og dioritt.

## Referanser
Fugldalelva

**Fugldalelva** (også skrevet **Fauldalelva**) er ei elv i Tromsø kommune i Troms. Den ligger lengst øst i kommunen, ved grensa til Lyngen, på østsida av Sørfjorden. Elva har fått navnet ettersom det tidligere lå et fuglefjell i dalen. Elva er  lang, og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

Elva starter som en rekke småbekker fra Fugldalsbreen og andre breer på vestsida av Jiehkkevárri, hvor breene henger nedover de opptil 1000 meter høye og steile dalsidene. Bekkene samles til ei elv i bunnen av den korte dalen som fører ned til Fugldalsvatnet (357 moh). Herfra renner elva mot nordvest, og danner den rundt 100&nbsp;meter høye Fugldalsfossen. Nedenfor fossen deler elva seg i mange løp over en bred, deltalignende elveslette, før den igjen samler seg til et enkelt løp. Den renner herfra stri ned til munningen i fjorden, gjennom et mer åpent landskap preget av furu- og bjørkeskog.

Elva ble varig vernet mot kraftutbygging i 1980, gjennom Verneplan II for vassdrag. Det eksisterte tidligere en plan om å bygge ut fallet mellom Fugldalsvatn og fjorden i et kraftverk ved Urbukta, med en estimert årsproduksjon på 18&nbsp;GWh.

Den øvre delen av nedbørfeltet ligger innenfor Lyngsalpan landskapsvernområde, mens Faueldalen naturreservat omfatter den nedre delen, ned til rundt 200 meter fra munningen.

## Referanser
Jarmers Tårn

**Jarmers Tårn** er ruinen av et tårn, som inngikk i Københavns festningsverk og vollgrav. 

Tårnet er oppkalt etter den vendiske fyrst Jaromar II av Rügen, som i 1259 angrep København og brøt igjennom festningen på dette sted. Tårnet ble oppført i begynnelsen av 1500-tallet, i nærheten av det såkalte Hanetaarnet. 1885 ble tårnet utgravd og restaurert.

Plassen omkring utgravningen hvor Nørre Voldgade munner ut i H.C. Andersens Boulevard er blitt døpt til Jarmers Plads.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Jarmers Plads på AOK
Fagerholt skole

**Fagerholt skole** ligger på Fagerholt i Kristiansand kommune. Før kommunesammenslutningen i 1965 het den **Justnes skole**, og var den østligste i Oddernes kommune. Første byggetrinn med tre klasserom og gymnastikksal ble tatt i bruk i 1956, og avløste da den gamle Justnes skole med lærerbolig og et klasserom fra 1881 på Eidet.

## Eksterne lenker
* Fagerholt skoles hjemmeside
JK Tallinna Kalev

**JK Tallinna Kalev** er en estisk fotballklubb fra Tallinn. Klubben ble opprinnelig stiftet i 1911 og deretter reetablert i 2002. Tallinna Kalev rykket i 2009 ned fra Meistriliiga, det høyeste nivået i estisk fotball, men rykket opp igjen i forkant av 2012-sesongen før den igjen rykket ned etter 2014-sesongen. De spiller hjemmekampene sine på Kalevi Keskstaadion i Tallinn, som rommer 12&nbsp;000 tilskuere. 

## Sesonger

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arlesheim

**Arlesheim**, kommune i distriktet Arlesheim, kantonen Basel-Landschaft, Sveits.
Språket er tysk. Arlesheim er omgitt av Dornach, Gempen, Münchenstein, Muttenz og Reinach.

## Domkirken
Domkirken med et dobbelt tårn er symbolet på Arlesheim og er fra 1681 og ligger midt i sentrum. Herfra er det en kort spasertur til Ermitage landskapspark.

## Eremitage
Eremitage (Hermitage) med slottet Birseck er den største parken i Sveits som er inspirert etter en engelsk landskapspark. Parken ble åpnet for besøkende i 1785 med en rekke stier, og inkluderer også grotter og innsjøer med fisker, et dobbelt fosseløp og mølle. Området egner seg for en rundtur. Slottet Birseck er åpent i sommermånedene. Det ble ødelagt under et jordskjelv i 1356.

## Ita Wegman klinikk
Ita Wegman klinikk er det første antroposofiske sykehuset som ble etablert av Ita Wegman og Rudolf Steiner i Arlesheim i 1921. Fra klinikken er det kun en kort spasertur til den antroposofiske sentrum Goetheanum i Dornach. I den gamle bygningen i parkområdet holdet Ita Wegman arkivet til. Sykehusparken er sertifisert «1000 Naturparks» i Sveits.

## Transport
Til Arlesheim kommer man med trikk nummer 10 fra Basel til Arlesheim Dorf eller tog fra Basel, S-Bahn 3, til Dornach-Arlesheim stasjon.

## Bilder

Eremitage Arlesheim.jpg|Eremitage og slottet Birseck i Arlesheim
Ita Wegman klinik.jpg|Ita Wegman klinik i Arlesheim


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Der Arlesheimer Dom
* Die Ermitage
* Ita Wegman Klinik
Valdemar III av Slesvig

**Valdemar III av Slesvig** (født ca. 1238, død 1257) var den eldste sønnen av kong Abel av Danmark og hans hustru Mechtild av Holstein, og således direkte arveberettiget til Danmarks trone. Fra 1252 var han som Valdemar III hertug av Sønderjylland, senere kalt Hertugdømmet Slesvig.

I ungdomsårene studerte Valdemar i Paris. Da hans far Abel ble konge av Danmark ble han kalt tilbake til København for å bli klargjort som etterfølger. På tilbakereisen ble han tatt til fange av erkebiskopen av Köln, Konrad av Ahr-Hochstaden. Da faren døde i 1252 var han ennå ikke sluppet fri da erkebiskopen krevde den enorme sum av 6000 mark sølv. Da Valdemar ikke var i Danmark gjorde det mulig for hans onkel, Kristoffer I, å bli kronet til Danmarks konge i Lund domkirke på juledagen 1252.

Grevene i Holstein, brødre av hans mor, krevde at hertugdømmet skulle bli gitt til Valdemar, og de kom med soldater til Sønderjylland for hevde kravet mot den danske kongen. Samtidig fikk de også betalt ut Valdemar fra fangenskapet i Köln, og kongen ble nødt til å la Valdemar få hertugdømmet Slesvig for å unngå borgerkrig. Valdemar var siden en konstant trussel for strid for den danske kongen. Kong Kristoffer kom med en hær til Slien i 1253, men mer er ikke kjent, noe som tyder på at de kom til en forsoning. I løpet av sommeren 1257 var han deltagende til fredsmøtet mellom Kristoffer og Norges store middelalderkonge, Håkon Håkonsson, i København. Det samme året døde han og ble etterfulgt av sin bror, Erik I av Slesvig.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dansk biografisk leksikon
JK Narva Trans

**FC Narva Trans** er en estisk fotballklubb fra Narva. Klubben ble grunnlagt i 1979. De spiller i Meistriliiga, det høyeste nivået i det estiske divisjonssystemet. De spiller sine hjemmekamper på Narva Kreenholmi Staadion.

## Sesonger

## Referanser


## Eksterne lenker
* Spillerstall fra Transfermarkt
*
Gågate

**Gågate** er en gate i en by som primært er innrettet til gående, og hvor biltraffikk er forbudt i butikkenes åpningstid, dog som regel med unntagelse av varelevering. De to nok mest kjente eksempler er Strøget i København og Strøget i Århus – andre er Kongensgade i Odense og Kordilgade i Kalundborg.

Danmarks første gågate var Houmeden i Randers, som fikk gågatestatus i 1963. Året tidligere, 17. november 1962, var Strøget i København på forsøksbasis blitt endret til gågate, men denne status først ble gjort permanent i 1964. 

I Sverige ble den første gågate Kullagatan i Helsingborg i 1961. I Norge er Karl Johans gate mest kjent, men Haraldsgata (Haugesund) er Norges lengste gågate (540&nbsp;m).


Haraldsgata 5844.JPG|Haraldsgata i Haugesund, Norges lengste gågate (540&nbsp;m)
Gågata - Ystad-2016.jpg|Gågaden Stora Östergatan i Ystad


## Se også
* Gatemøbel, gjenstander installert i gater og andre steder for å gi bestemte bruksmuligheter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tamaskan

**Tamaskan** er en moderne spisshund av typen nordiske sledehundraser, endelig utformet i Finland for å ligne mest mulig på en ulv, men med gode egenskaper som familiehund. 

Opprinnelsen til rasen, som fortsatt mangler internasjonal anerkjennelse som en egen hunderase, var fem amerikanske hunder av ukjent opprinnelse, trolig av huskytype. Disse hundene ble importert til Storbritannia fra Amerika og senere krysset med blant annet blandingshunder av typene Alaskan malamute, sibirsk husky og schäferhund i den hensikt å avle fram en hund med et ulvelignende utseende, godt gemytt og bra egenskaper som familiehund. Rasen har også blitt prøvd ut i norske hundespann, men siden rasen inneholder schäferhund så klarer den ikke å konkurrere med sibirsk husky i utholdenhet.

Avelsarbeidet ledet senere til at en gren ble ført til finsk Lappland, der det fantes sledehunder med et eksteriør som passet målsetningen. I februar 2006 ble så *The Tamaskan Dog Register* dannet. Senere også raseklubber i Storbritannia, Amerika og Europa. Fra Finland er det siden eksportert hunder til land som Danmark, Sverige, Nederland, Tyskland, Frankrike, Storbritannia, Hellas og USA.

Voksne hunder blir cirka 61-71 cm (hanner 63-71 cm, tisper 61-66 cm) i skulderhøyde og kan veie opp mot 45 kg (hanner 41-45 kg, tisper 23-38 kg).

## Se også
* Nordiske hunderaser
* Finske hunderaser

## Eksterne lenker
* Euro Tamaskan
Omans riksvåpen

**Sultanatet [[Oman]]s riksvåpen** er et emblem med en arabisk krum dolk *khanjar* (arabisk خنجر) i et skjefte, lagt over to kryssede krumsabler. Emblemet har vært Omans tradisjonelle symbol i hele Al Bu Said-dynastiets regjeringstid, siden 1746.

Emblemet er brukt på mange varianter av flagg, siden 1940 på nasjonal valuta, siden 1966 på frimerker, og som merke på Luftforsvarets fly.
Berengária av Portugal

**Berengária av Portugal** (født ca. 1194, død ca. 1221) var en portugisisk prinsesse, femte datter av kong Sancho I av Portugal og Dulce Berenguer av Barcelona, som ble dronning av Danmark som ektefelle av Valdemar Seier. Hun ble mor til de senere danske kongene Erik, Abel og Kristoffer. Hennes andrefødte var en pike, Sofie.

Berengaria var den yngste datteren av kong Sancho I av Portugal og var kusine til dronning Berengaria av Navarra, hustru til Rikard Løvehjerte av England. Begge var navngitt etter deres bestefar, grev Berenguela av Barcelona. Prinsessen ble introdusert for kong Valdemar gjennom hans søster, Ingeborg av Danmark (fransk dronning) som var gift med kong Filip II August av Frankrike, en annen fetter av Berengaria.

Valdemars første hustru, prinsesse Margrethe av Böhmen, senere kjent som dronning Dagmar, hadde vært meget populær i Danmark, kanskje på grunn av hennes blonde utseende som fikk henne til å se dansk ut. Dronning Berengaria var absolutt motsatt, mørkøyd, svart som en ravn i håret, men likevel en skjønnhet i egen rett. Danskene skrev sanger om den nye dronningens skjønnhet, men samtidig bebreidet de henne for de tunge skattene. Skattene gikk dog ikke kun til dronningen, men til kongens krigsinnsats. Danskene sørget fortsatt over den milde dronning Dagmar, se sangen *[[Dronning Dagmars død]]*, og det gjorde det vanskelig for den nye dronningen fra Portugal å vinne velviljen til sine nye danske undersåtter.

I løpet av sine år som gift med dronning Berengaria var Valdemar stadig i krig. I 1219 dro han på et seierrikt krigstokt til Estland. Fra denne ekspedisjonen oppsto legenden om da det danske flagget første gang kom til danskene ved å falle ned fra himmelen og således inspirerte danskene til seier.

Etter å ha født tre framtidige konger døde Berengaria i barsel i 1221 da hun var 31 år gammel. Dronning Berengaria er gravlagt i St. Bendts kirke i Ringsted. Ved hennes side ligger kong Valdemar og hans første dronning, Dagmar, er gravlagt på hans motsatte side.

Da Berengarias grav ble åpnet i 1885 fant man hennes tykke hårflette, hennes kranium («ædelt formede hovedskal») og fint bygde legemsknokler. Berengarias navn, på dansk navngitt som *Bengerd*, og som synes å ha hatt en hard klang som har kanskje bidratt til at hun i senere folkeviser har blitt skildret som stolt, hard og ond, – en motsetning til Valdemars første dronning Dagmar. Historieforskningen har ikke funnet noe støtte for at Berengaria skulle ha manglet Dagmars edle karakter.

## Etterkommere
Paret fikk fire overlevende barn
* Erik (1216-50), konge 1241-1250
* Sofie (1217-47), gift med markgreven av Brandenburg, Johan I (1213-1266)
* Abel (1218-1252), konge 1250-1252
* Christoffer (1219-59), konge 1252-1259

## Litteratur
* Heiberg, Steffen (2004): *Danske dronninger i tusind år*. København: Gyldendal. ISBN 87-02029-46-4. s. 28.

## Eksterne lenker
* 
* «Berengaria (ca. 1197 - 1221)», *Dansk Kvindebiografisk Leksikon*
* «Berengária av Portugal», *Gravsted.dk*
Jakkemerke

**Jakkemerke** eller **button** er et vanligvis billig, lite, rundt, flatt merke av metall eller plast med ei sikkerhetsnål bak. Det er ment å bli festet godt synlig som et lite skilt foran på jakker, vesker og andre gjenstander av tekstil. Merkene har påtrykt tekster, illustrasjoner eller symboler, ofte på et rundt stykke papir som er beskyttet under et ytterlag av gjennomsiktig plast. Det finnes utallige ulike motiver, men vanligst er politiske eller humoristiske slagord, propaganda eller reklame for organisasjoner og foreninger, kampanjer, arrangementer og begvenheter,  populærkulturelle motefenomener og kommersielle produkter, eller bare som fargerik dekor til en drakt.

Mindre merkenåler med støpte merker kalles på norsk gjerne pins. Små skilt og merker med personnavn, jobbfunksjon og liknende, som bæres godt synlig på klær eller om halsen, kalles ikke jakkemerke, men for eksempel navnemerke eller -skilt. På engelsk er betegnelsen *name tag*.

## Ordbakgrunn og typer

## Historikk

## Utforming og bruk

### Jakkemerker med politiske motiver (eksempler)

Fil:For Spanien.jpg|Emaljert, svensk jakkemerke fra 1930-tallet med en politisk støtteerklæring for republikanerne og Den andre spanske republikken under den spanske borgerkrig.
Fil:Pioneers Member Pin.jpg|Masseprodusert, emaljert pins eller propagandamerke for den sovjetrussiske pionerbevegelsen med Lenin-portrett og organisasjonens motto *ВСЕГДА ГОТОВ* («Alltid beredt»).
File:Folkeaksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget knapp samisk.jpg|Jakkemerke for tilhengere av Folkeaksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget med tekst på samisk. Lakse-tegningen er hentet fra Helleristningene i Alta. 
File:PeaceButton.jpg|Moderne jakkemerke dekorert med fargerikt fredssymbol. Det internasjonalt utbredte *peace*-merket ble opprinnelig tegnet til den britiske anti-atomvåpen-bevegelsen i 1958.


## Se også
* Emblem
* Kokarde, rosettformet eller rundt merke, ofte i nasjonalfarger
* Klistremerke
* Merke, insignier
* Merke (utmerkelse), festes til drakten med nål istedenfor med medaljebånd som på en medalje
* Skilt, plakat

## Eksterne lenker
* 
*
Nødutgang

En **nødutgang** (også kalt brannutgang) er en særskilt utgang som benyttes ved nødsituasjoner, for eksempel brann, i bygninger, tunneler, transportanlegg og andre konstruksjoner. Sammen med ordinære utganger legger nødutganger til rette for raskere evakuering, og de gir en alternativ rømningsmulighet dersom de vanlige utgangene ikke kan brukes.

## Bygninger
Etter norske og de fleste andre lands byggeforskrifter skal alle brannceller som brukes til personopphold ha minst to muligheter for evakuering på en sikker måte. Det kan gjøres unntak fra dette, f.eks. dersom en branncelle har utgang direkte ut på terreng.

I nybygg med flere boenheter skjer dette ved at der bygges separate trappeganger som skal være i brannhemmende materialer. Eldre bolighus er gjerne utstyrt med baktrapp. Noen har også utvendig monterte stiger, der nederste seksjon kun skal slippes ned ved behov.

## Transport
Også  lengre vei- og jernbanetunneler kan være med rømningsveier. Dersom slike ikke finnes, kan en finne sikrede rom hvor en kan søke inn ved behov.

Passasjerskip og -fly er utstyrt med merking for rømningsveier som ender i friluft.

## Norge
I Norge stilles det krav til nødutganger gjennom byggteknisk regelverk og bestemmelser om helse, miljø og sikkerhet. Regelverket fastsetter blant annet at bygninger skal ha et tilstrekkelig antall nødutganger ut fra størrelse og forventet personbelastning, at rømningsavstanden normalt ikke skal overstige 30 meter, og at utgangene til enhver tid skal være frie, tydelig merket og lett tilgjengelige. 

Kravene følger særlig av byggteknisk forskrift (TEK17), standarden NS-EN 1838 om nødbelysning, samt HMS-regelverket for arbeidsplasser.

## Se også
* Vindu som rømningsvei
* Brannseksjon
* Brannstige

## Referanser
Nord-Koreas riksvåpen

**[[Nord-Korea]]s riksvåpen** ble antatt sammen med nasjonalflagget i grunnlovens §169 i september 1948. Teksten ble endret til gjeldende versjon i 1993. Våpenet er et sirkulært emblem etter mønster av Sovjetunionens riksvåpen. Hovedmotivet er Supung-demningen med kraftverk og høyspentmast foran et vinterkledd Paektufjell, «*revolusjonens hellige fjell*». Øverst en rød, femtakket stjerne med stråler. Emblemet er omgitt av to risaks omviklet av et rødt bånd med innskrift i hvit hangul-skrift: (조선민주주의인민공화국 – *Den demokratiske folkerepublikken Korea*).

## Historisk utvikling

Fil:Emblem of North Korea (prototype).svg|Rekonstruksjon av den første framstillingen av et riksvåpen, som vist i *Chǒngro* 1946.
Fil:Emblem of North Korea (July – September 1948).svg|Riksvåpen etter forfatningen av 1948, benyttet bare de første månedene.
Fil:Emblem of North Korea (1948–1993).svg|Riksvåpenet som ble brukt fra dannelsen av Nord-Korea til 1993, med en uspesifisert fjellkjede.


## Referanser
FC Kuressaare

**FC Kuressaare** er en estisk fotballklubb fra Kuressaare. Klubben ble grunnlagt i 1997, og spiller sine hjemmekamper på Kuressaare linnastaadion. I 2008 ble de nummer to i den nest øverste divisjonen, Esiliiga, og spilte fram til sesongen 2014 i Meistriliiga før den rykket ned igjen.

## Sesonger

## Referanser
Meistriliiga

**Meistriliiga** er den øverste divisjonen i Estlands fotballforbunds årlige fotballserie. Ligaen ble grunnlagt i 1991. Seks av lagene er profesjonelle, de øvrige fire er halvprofesjonelle.

Sesongen starter i mars og varer til slutten av november. De 10 klubbene i Meistriliiga spiller mot hverandre fire ganger. Etter hver sesong rykker laget som ender sist ned, mens vinneren av Esiliiga rykker opp. Lagene som ender henholdsvis nest sist i Meistriliiga og som nummer 2 i Esiliiga, spiller to kvalifiseringskamper for å beholde plassen / rykke opp til Meistriliiga.

Laget som vinner Meistriliiga, er kvalifisert til første kvalifikasjonsrunde til Mesterligaen, mens laget som blir nummer to, får plass i 1. kvalifiseringsrunde til UEFA-cupen, sammen med vinneren av cupmesterskapet.

## UEFA-ranking (2022)
*UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.*


; Historisk ligarangering

## Vinnere

* 1992: Norma
* 1992/93: Norma
* 1993/94: 
* 1994/95: 
* 1995/96: Lantana
* 1996/97: Lantana
* 1997/98: 
* 1998: 
* 1999: 
* 2000: 
* 2001: 
* 2002: 
* 2003: 
* 2004: 
* 2005: TVMK
* 2006: 
* 2007: 
* 2008: 
* 2009: 
* 2010: 
* 2011: 
* 2012: Kalju
* 2013: 
* 2014: 
* 2015: 
* 2016: Infonet
* 2017: 
* 2018: Kalju
* 2019: 
* 2020: 
* 2021: 
* 2022: 
* 2023: 
* 2024: 
* 2025: 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielle nettsider
Inger Margrethe Boberg

**Inger Margrethe Boberg** (født 23. juli 1900, død 9. mai 1957) var en dansk folklorist.

I.M. Boberg studerte filologi ved Københavns Universitet og tok sin mag. art.-grad i 1925. I 1927 oppholdt hun seg ved Universitetet i Lund hvor hun ble veiledet av professor Carl Wilhelm von Sydow. I 1934 tok hun, som den første danske kvinne Doktorgraden i folkloristikk. Fra 1932 til sin død, var hun som arkivar knyttet til Dansk Folkemindesamling.

Samtidig hadde hun i årevis vikariater som skolelærer for å kunne klare seg. Ikke før i 1952, som vel etablert internasjonal forsker, mottok hun en fast stilling ved institusjonen.

I 1945 mottok I.M. Boberg Tagea Brandts Rejselegat, som gjorde henne istand til å foreta en studiereise til USA, hvor hun samarbeidet med Stith Thompson om utgivelsen av storverket *Motif-Index of Folk-Literature*.

## Selektiv bibliografi
* *The Tale of [[Cupid og Psyche|Cupid and Psyche]]*. Classica et Medievalia 1: 177-216. 1938.
* «Die Sage von Vermund und Uffe» (s. 129-157). *Acta Philologica Scandinavica* 16. 1943.
* *Folkemindeforskningens historie i Mellem- og Nordeuropa*. (382 pp). Danmarks Folkeminder vol. 60. Munksgaard. København 1953.
* «Baumeistersagen» (s. 1-24). Folklore Fellows' Communications Volume 151. Helsinki 1955.
* *Motif-index of Early Icelandic Literature*. (263 pp.) Bibliotheca Arnamagnæana vol. 27. Munksgaard. København 1966.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1945 – Mottaker av Tagea Brandts Rejselegat

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Germaniawerft

**Friedrich Krupp Germaniawerft** i Kiel var et av de største verftene for bygging av militære skip og ubåter for den tyske keiserlige flåte og Kriegsmarine. Verftet ble grunnlagt i 1867 som **Norddeutsche Schiffbaugesellschaft** i Gaarden ved Kiel. Etter en konkurs 1879 ble driften videreført som Germaniawerft som i 1896 ble tatt over av Kruppkonsernet.

Verftet fikk en oppgang i forbindelse med den militære opprustning som skjedde forut for første verdenskrig. Det tyske hangarskipet «Graf Zeppelin»s søsterskip, «Flugzeugträger B» ble påbegynt ved Krupp Germaniawerft i Kiel på høsten 1938, men byggingen ble avbrutt 19. september 1939. Fra 1934 ble det bygget 131 ubåter ved verftet. I 1944 var antallet ansatte oppe i 10&nbsp;000, hvorav 11&nbsp;% var tvangsarbeidere.  

Germaniawerft var ved krigens slutt delvis ødelagt og var et av de første verftene som ble demontert av seiersmaktene, som en form for krigserstatningsoppgjør. Det kom til store demonstrasjoner i forbindelse med demonteringen, og demonstrasjonene ble støttet av politikere fra både SPD og CDU. Germaniawerft ble aldri gjenoppbygget etter krigen. Beddingen der skipene ble montert, er i dag plassen for den såkalte Norwegenkai, der fergen fra Oslo legger til.. 

Siden slutten av 1960-tallet har Howaldtswerke-Deutsche Werft (HDW) benyttet Germaniawerfts tidligere område til bygging av ubåter.
## Referanser
Pakistans riksvåpen

**[[Pakistan]]s [[riksvåpen]]** ble tatt i bruk i 1954. Våpenet er holdt i grønt, islams farge, og har elementer fra både asiatisk symbolbruk og europeisk heraldikk. Det sentrale motivet er et firedelt, heraldisk  skjold. Hvert felt i skjoldet har symboler for de viktigste landbruksproduktene på den tiden da riksvåpenet ble antatt: Te, bomull, jute, og hvete. Skjoldet er delvis omgitt av en krans som består av to grener med Narsissblomster (*Narcissus*); de skal vise arven etter Mogulriket. Over skjoldet er det en halvmåne og stjerne, som er viktige islamske symboler, men som også er gamle europeiske våpenfigurer. Nederst har riksvåpenet et bånd med motto skrevet på urdu: ايمان، اتحاد، نظم, *Iman, Ittehad, Nazm* («*Tro, enhet, disiplin*»).

## Referanser
Ŏ

**Ŏ** og **ŏ** (*[[O]]* med breve) er en bokstav som brukes i diverse transkripsjonsoppsett, bl.a. McCune-Reischauersystemet for koreansk, og i khmer og latin. 

I Unicode kodes ŏ som U+014E (&#X14e;) og U+014F (&#X14f;).
Valdemar III av Danmark

**Valdemar III av Danmark** (født 1314 el. 1315, død 1364) var konge av Danmark 1326–1330 og var hertug av hertugdømmet Slesvig som *Valdemar V* i tiden 1325&ndash;1326 og på nytt 1330&ndash;1364. Valdemars far var hertug Erik II av Slesvig og hans mor var Adelheid av Holstein, datter av Henrik I av Rendsborg. Valdemar var en motkonge fremmet mot den lite suksessfulle Kristoffer II av Danmark, og var i stor grad mislikt og motarbeidet av sine undersåtter. Hans regjering ble avsluttet da han abdiserte, som den andre danske konge i historien.

Da kong Kristoffer II av Danmark ble avsatt av det danske riksrådet den 7. juni 1326 og flyktet ut av landet valgte de danske stormennene i riksrådet en ny konge. Valget falt på den 11-årige hertug Valdemar av Slesvig. Valdemar var etterkommer av kong Abel, og dermed rettmessig arving til den danske trone. På grunn av hans unge alder ble Valdemars onkel på morsiden, den mektige greve Gerhard III av Holsten-Rendsborg («grev Gert» eller «Den kullede Greve»), som også var den største pantehandler av dansk eiendom, utnevnt som riksforstander og formynder. Styret til Valdemar, ved greve Gerhard, var minst like strengt som Kristoffers. Av de nye bestemmelsene var at alle kongelige borger i Skåne skulle bli revet og ødelagt, og alle stormenn fikk lov til å befeste sine eiendommer og hjem. Det viktigste tiltaket var dog loven *Constitutio Valdemariana* som slo fast at for framtiden måtte samme person ikke være herre over hertugdømmet Slesvig og kongeriket Danmark på samme tid.

Således ga Valdemar opp sitt hertugdømme Slesvig og ga tittelen til sin onkel og formynder, og således ble den første holsteiner, Gerhard, hertug av Sønderjylland, eller av Slesvig som det kom til å bli hetende.

Danmark var nå i praksis totalt i hendene på enkelte stormenn. Det var ikke populært hos folket. Flertallet av stormennene var utlendinger, og mange skrev ut nye harde skatter. I 1328 reiste bøndene på Sjælland til opprør som dog ble nedkjempet. I 1329 var det bøndene i Jylland som reiste seg. De hadde noe større framgang, men også dette opprøret ble slått ned. Til slutt oppga greve Gerhard kongedømmet på Valdemars vegne og i 1329 ble Kristoffer II tillatt å komme tilbake til tronen. Valdemar ble igjen hertug av Slesvig hvor han regjerte til han døde i 1364.

I 1340 ga han sin eneste søster Helvig av Slesvig til ekteskap til Valdemar Atterdag, den nye kongen av Danmark. I løpet av slutten av hans styre ført hertugen av Slesvig en endret politikk mot Danmark hvor krig ble vekslet med samarbeid.

Valdemar ble gift med Richardis av Lauenburg (død 1384), datter av greve Günzelin VI av Schwerin-Wittenburg (død 1327). Sammen fikk de sønnene Valdemar (1338–1360) og Henrik (Heinrich) som arvet hertugdømmet etter farens død.

## Referanser
Dorothea Follestad

**Dorothea Follestad** (født **Karen Dorothea Follestad**; 1855–1921) var en norsk kunstmaler fra Stangvik kommune på Nordmøre, i dag i Surnadal kommune. Hun var først og fremst portrettmaler. Hun omtales også som billedhugger. 

## Slektsbakgrunn
Hennes foreldre kom fra bondeslekter i Ørsta på Sunnmøre. Faren Ingebrigt Follestad var lensmann, først i Vanylven på Sunnmøre (1846 – 1863), fra 1863 i Stangvik på Nordmøre, der han døde i 1870.

## Utdannelse
Hun gikk i lære 3 år på Knud Bergsliens malerskole. Senere fortsatte hun i lære hos Christian Krohg, Eilif Pettersen og Hans Heyerdahl. I 1885-86 var hun i Berlin, på Stauffer-Berns skole. I 1888 var hun i Paris sammen med Harriet Backer.

## Arbeid i Kristiania og Stangvik
Hun deltok på Høstutstillingen i Kristiania tilsammen fire ganger fra 1885 til 1895, men opplevde også å bli refusert. Hun har også hatt en utstilling i Bergen. I 1903 deltok hun igjen på Høstutstillingen med to landskapsbilder. I en årrekke bodde hun i Kristiania sammen med søsteren Paula. 

Follestad arbeidet også en del med skulpturer, særlig den tiden hun bodde i Kristiania. Mest kjent er hun som portrettmaler, men hun malte også landskaper og interiører. 

I 1904 eller 1905 flyttet Dorothea Follestad og søsteren hjem til Stangvik. I 1907 var hun med på Høstutstillingen for siste gang. 

På oppdrag fra Kristiansund Museum malte hun i 1911 et oljemaleri med interiør fra en dagligstue på Nordmøre. Situasjonen er kveldssete, med huslyden på fem personer samlet, opptatt med ulike typer arbeid. Det brenner på spikhylla, den typiske lyskilden i en dagligstue på en nordmørsgård på 1800-tallet. 

Dorothea Follestad er lite omtalt i litteraturen, men hun omtales i ukebladet Urd to år etter sin død.

## Verker
* 1890 malte hun altertavle til den nye Todalen kirke.  
* 1907 Portrett *Lille Ildri*. Høstutstillingen. 
* 1911 Dagligstua på Austigard Kvennset i Todalen. Oppdrag fra Kristiansund Museum. 
* 1911 I bestemors brudedrakt.

## Referanser


## Kilder
* Ivar Grøvik: Kunstnarinna Dorothea Follestad 1855 – 1921. I Årsskrift for Nordmøre Historielag. 1977.
* Karl Ragnar Gjertsen: I lyset fra spikhylla. Et stueinteriør fra Todalen 1911 slik Wilhelm Lund og malerinna Dorothea Follestad så det. Årbok for Nordmøre. 1982.

## Eksterne lenker
* Kyrkja i Stangvik og Surnadal Todalen kyrkje
* snl norsk kunstnerleksikon
Megalyridae

* 

**Megalyridae** er en familie parasittvepser innen vepser. Ulikt mange andre familier av snyltevepser er den forholdsvis artsfattig, med rundt  arter som er utbredt i tropene og i tempererte områder på den sørlige halvkulen.
 
## Utseende
Middelsstore til store (lengde inkludert eggleggingsrøret  vanligvis svarte snylteveps. Hodet er ganske stort, mer eller mindre rundt, med store fasettøyne. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Mandiblene (overkjevene) har tre tenner. På ryggen av forkroppen har de en midtfure. Vingene er velutviklede med et fullstendig årenett. Beina er forholdsvis korte. Bakkroppen er noe flat. Hunnene i noen slekter, spesielt *[[Megalyra]],* har svært lange eggleggingsrør som kan være fem til åtte ganger så lange som resten av kroppen; hos andre når eggleggingsrøret ikke utover bakkroppsspissen (slekten *[[Cryptalyra]]*). Et unikt kjennetegn, men vanskelig å se, er at spirakelen (åndehullet) på mesothorax har vandret opp og fram til den øvre kanten av pronotum.

## Levevis
De er parasitoider som utvikler seg på larver eller pupper av ulike insekter og til slutt dreper disse før de forpupper seg. Biologien er dårlig kjent, men man antar at larvene snylter på ulike insektlarver med et skjult levesett. En art snylter på trebukklarver (Cerambycidae) som borer i ved, en annen på graveveps-larver som lever i «krukker» av leire. De fleste av artene lever i skog, ofte i små rester av tropisk skog. Gruppen er dermed truet av avskoging i tropene.

## Fossiler
Flere fossile grupper blir gjerne regnet til denne familien, som sannsynligvis har eksistert siden jura-tiden.

## Systematisk inndeling

* ordenen vepser, (Hymenoptera)
** gruppen stilkvepser, Apocrita 
*** gruppen Megalyroidea – bare én nålevende familie
**** familien Megalyridae
***** *[[Rigel chiliensis]]* Shaw, 1987 – Chile
***** slekten *[[Megalyra]]* Westwood – 27 arter, mest Australia
***** *[[Neodinapsis pectiorum]]*
***** slekten *[[Dinapsis]]* Waterston, 1922 – minst 23 arter, Sørlige Afrika og Madagaskar
***** slekten *[[Ettchellsia]]* – to arter, Sørøst-Asia
***** slekten *[[Cryptalyra]]* Shaw, 1987 – tre arter, Sør-Amerika 
***** slekten *[[Carminator]]* Shaw, 1988 – fire arter, Sørøst-Asia og Australia
***** *[[Megalyridia capensis]]*

## Kilder
* Tree of Life Megalyridae
## Eksterne lenker
*
Phoebe Brand

**Phoebe Brand** (1907–2004) var en amerikansk skuespiller som ble svartelistet i Hollywood sammen med ektemannen Morris Carnovsky under mccarthyismen.

## Biografi
Phoebe Brand ble født i enten Ilion eller Syracuse i New York. Som voksen flyttet hun til New York der hun begynte å jobbe som skuespillerinne. Den 17. september 1941 giftet hun seg med Morris Carnovsky, som hun fikk sønnen Stephen Carnovsky med.

Brand og Carnovsky var blant de opprinnelige medlemmene av Group Theatre. Etter at Carnovsky hadde jobbet i Hollywood i noen år ble ekteparet svartelistet i 1951, da Elia Kazan, en av de andre medlemmene i Group Theatre, oppgav dem som kommunister til Representantenes hus' komité for uamerikanske aktiviteter.

Brand jobbet som skuespillerinstruktør i New York frem til hun var over 90 år gammel. Hun døde 3. juli 2004 av lungebetennelse.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
JK Viljandi Tulevik

**Viljandi Tulevik** er en estisk fotballklubb fra byen Viljandi.
Klubben ble opprinnelig stiftet i 1912. De spiller hjemmekampene på Viljandi linnastaadion. Tulevik er ikke en helt uavhengig klubb, men en del av FC Floras system.

2006-sesongen var meget skuffende for klubben, da de endte nest sist og måtte spille playoff-kamper for å berge plassen. Kampene mot JK Kalev Tallinn var jevne, men Tulevik tapte til slutt på bortemål. Klubben unngikk imidlertid nedrykk, da klubbene JK Maag og Tammeka ble slått sammen, slik at en Meistriliiga-plass ble ledig.

Tulevik spilte i den estiske cupfinalen to sesonger på rad (1999 og 2000), men tapte 2-3 og 0-2, begge gangene mot Levadia.

## Sesonger

## Referanser


## Eksterne lenker
* Spillerstall fra Transfermarkt
*
JK Nõmme Kalju

**JK Nõmme Kalju** er en estisk fotballklubb fra Nõmme i Tallinn. Klubben ble opprinnelig stiftet i 1923 og reetablert i 1997. Nõmme Kalju spiller i Meistriliiga, det øverste nivået i estisk fotball. Sprtland Arena og Hiiu Staadion er lagets hjemmebane.

Klubben ble gjenopprettet i 1997, med utgangspunkt i ungdomsspillerne fra klubbene Tallinna Jalgpallikool og Õhtulehe Noorte Jalgpalliklubi. Laget spilte åtte år på rad på nivå 4 i Estlands seriesystem. De rykket opp til nivå 3 i 2004. Året etter rykket de opp i Esiliiga. I 2007 leide de inn brasilianeren Fredo Getulio, som har arbeidet med trenerne som ledet Brasils U-17-landslag til VM-seier. Klubben kjøpte også fire brasilianske spillere. I 2007 rykket de opp til Meistriliiga.

Laget endte sin første sesong i Meistriliiga på en overraskende femteplass. Etter at FC TVMK ble deplassert, rykket de opp til fjerdeplassen.

## Sesonger

## Referanser


## Eksterne lenker
* Spillerstall fra Transfermarkt
*
Meistriliiga 2008

**2008-sesongen** i **[[Meistriliiga]]** (det øverste nivået i Estlands fotballseriesystem) var den 18. sesongen i ligaens historie. Sesongen startet 8. mars og ble avsluttet 15. november. Tittelforsvarerne FC Levadia Tallinn sikret seg et nytt ligatrofé.

## Sluttstilling

*6. november 2008 besluttet det Estlands fotballforbunds lisenskomite å inndra TVMKs Meistriliiga-lisens på grunn av økonomiske problemer i løpet av sesongen. Forbundet hjalp klubben med å fullføre sesongen, og de endte på 3.-plass. Spillerne og trenerne fikk sine bronsemedaljer, men klubben ble flyttet ned til 10. og siste plass.
Hans Norbye

**Hans Julius Eriksen Norbye** (født 16. januar 1987) er en norsk tidligere fotballspiller.

Norbye spilte for HamKam, Tromsø, Tromsdalen, Alta og Nordlys.

Som tidligere sprinter, ble han kjent som en rask, eksplosiv og hardtskytende fotballspiller. I tillegg til forsvar kunne han spille som kant og spiss. Han la opp etter 2022-sesongen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil på TUIL.no
Ambassadeokkupasjonen i Stockholm 1975

**Ambassadeokkupasjonen i Stockholm 1975** var et angrep på den vesttyske ambassade i Stockholm av den væpnede venstreekstremistiske organisasjonen Rote Armee Fraktion (RAF, også kjent som Baader-Meinhof-banden). Angrepet startet klokken tolv torsdag den 24. april 1975.

Aksjonen ble utført av gruppen «Kommando Holger Meins», i et forsøk på å ta gisler og få frigitt 26 fengslede RAF-medlemmer som satt i tyske fengsler. Gisseltakergruppen besto av 6 personer: Hanna Krabbe, Karl-Heinz Dellwo, Lutz Taufer, Bernhard Rössner, Ulrich Wessel og Siegfried Hausner. De tok 12 personer som gissel - inkludert ambassadøren Dietrich Stoecker. To av gislene, militærattachéen Andreas von Mirbach (født 1932) og handelsattachéen Heinz Hillegaart, ble skutt og drept av gisseltakerne for å understreke at de mente alvor. Klokken 23:47 detonerte en TNT-ladning i ambassaden, og det oppsto brann i bygningen. Brannen tok livet av RAF-medlem Ulrich Wessel, og påførte RAF-medlem Siegfried Hausner skader som han senere døde av. Det er ukjent hvorfor ladningen gikk av; det regnes med at det var et uhell, da forhandlingene var i gang. De fire overlevende RAF-medlemmene ble senere dømt for angrepet.
Soknabruket

**Soknabruket** eller **Moelven Soknabruket** er et sagbruk på Sokna i Ringerike, startet rundt 1970. Bedriften Skogeiernes Impregneringsverk på Hen hadde da kjøpt opp de to sagbrukene Sokna Dampsag og Kirkemoen sag på Sokna. De to gamle sagbrukene ble nedlagt etterhvert som Soknabruket overtok driften. Soknabruket eies i dag av Moelven Industrier.

I 2018 startet Moelven Industrier å bygge en ny pelletsfabrikk på Moelven Soknabruket. Fabrikken stod ferdig i 2020.

## Referanser
Vest-Saharas herrelandslag i fotball

**Vest-Saharas herrelandslag i fotball** er fotballandslaget for Vest-Sahara og Den saharawiske arabiske demokratiske republikk og kontrolleres av Den saharawiske fotballføderasjonen. De er ikke medlem av FIFA eller Confédération africaine de football og kan dermed ikke være med i Fotball-VM eller Afrikamesterskapet i fotball. De er medlemmer av NF-Board, en organisasjon for fotballandslag som er utenfor FIFA-systemet. Laget spiller med grønn og svart trøye, rød shorts og hvite sokker. Bortedrakten er i sort og hvitt.

I 1984, 1986 og 1994 spilte de mot en rekke klubblag i Algerie. I 1988 spilte de mot Le Mans i Frankrike og tapte 3-2. I 1987 spilte de i Spania og i 1994 i Italia.
John Fredrik Strøm

**John Fredrik Strøm** (født 23. september 1986) er en norsk fotballspiller som spiller for Lokomotiv Tromsø. Han har tidligere spilt for Tromsø IL, Tromsdalen og Fløya. Han har 21 obligatoriske kamper og to mål for Tromsdalen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Profil på TUIL.no
Eilert Waldemar Preben Ramm

**Eilert Waldemar Preben Ramm** (født 4. mai 1769 i Furnes, død 15. mars 1837 i Vang i Hedmark) var en norsk offiser. Han var en av Det Søndenfjeldske Dragonregimentets to representanter på riksforsamlingen på Eidsvoll. Han tilhørte selvstendighetspartiet. Her var han relativt taus, men engasjerte seg sterkt for allmenn verneplikt.

Ramm ble med i der sjællandske lette dragonregimentet i 1787. I 1790 ble han sekondløytnant i Oplandske Dragonregiment. Han steg i gradene, og ble senere premierløytnant og rittmester i 1808. Da bla han også sjef for den Vangske skvadron. I 1818 ble han overført til Kavaleribrigaden. Ramm hadde samme år kommandoen over troppene som ble satt inn mot storbonden og stortingsmannen Halvor Hoel på Nes. Kong Carl Johan benådet senere Hoel og ga Ramm en æressabel for godt utført oppdrag. Sju år senere ble han major. Han sluttet i militæret i 1829.

Ramm var bl.a. morfar til general Carl With og oldefar til kunstneren Gabriel Kielland.

Ramm bodde på sjefsgården Hol Nordre i Vang i 1814. Et stabbur består fortsatt på gården fra hans tid. Han flyttet i 1829 til nabogården Herset, hvor våningshuset står ennå, om enn i en ombygd versjon.

## Referanser


## Kilder
* 
* Magne Rugsveen (2014): *Eilert Waldemar Preben Ramm og sjefsgården Hol nordre i Vang, *i Jørn Holme (red.): *De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, * Cappelen Damm, s. 180-181, ISBN 978-82-02-44564-5. 

## Eksterne lenker
* 
*