open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
USS «Bainbridge» (DDG-96)

**USS «Bainbridge» (DDG-96)** er en amerikansk jager i Arleigh Burke-klassen med hjemmehavn i Norfolk i Virginia. Skipet, som oppkalt etter William Bainbridge, tilhører Atlanterhavsflåten i Den amerikanske marinen.

## Historie
I april 2009 var USS «Bainbridge» en del av redningsoperasjonen utenfor Afrikas horn for å redde kapteinen ombord på Maersk Alabama som ble holdt som gissel av pirater. Operasjonen endte med at tre av piratene ble skutt og drept og en ble arrestert da amerikanske marinejegere befridde kapteinen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Handelsmann

**Handelsmann** er en person som driver med handel. I historisk sammenheng, særlig i tidlig moderne tid og tidligere, er begrepet brukt om den som drev ervervsmessig handelsvirksomhet. Begrepet er ofte synonymt med «kjøpmann» i sin tradisjonelle betydning, særlig når det er snakk om eldre forhold. I noe nyere tid er «handelsmann» til dels også brukt om en mindre handelsmann enn en grosserer, for eksempel en kremmer eller handelsreisende. Tilsvarende moderne begreper er «forretningsmann» og «næringsdrivende».

## Se også
*Kjøpmann
*Forretningsmann

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alpekonvensjonen

**Alpekonvensjonen** er en internasjonal konvensjon som er ratifisert av åtte land, og som har skapt et overnasjonalt samarbeidsorgan (*Alpekonferansen*) som skal styrke en bærekraftig utvikling av Alpene. Alpekonferansen finner sted annethvert år og består av medlemslandenes miljøministere. Alpekonvensjonens målsetning er ikke ren naturvern (å gjøre om Alpene til et stort naturhistorisk museum), men en integrert økonomisk-sosialpolitisk-regionalpolitisk-økologisk tilnærming med styrking av bærekraftige næringsgrener og infrastrukturer.

Alpekonvensjonens medlemmer er de åtte landene med andel i Alpene &ndash; Frankrike, Italia, Liechtenstein, Monaco, Slovenia, Sveits, Tyskland, Østerrike&nbsp;&ndash; samt EU. Alpekonvensjonen ble vedtatt i 1989, undertegnet i 1991 og etterpå ratifisert av medlemslandene og EU. Forløperne for Alpekonvensjonen var Alpevernkommisjonen CIPRA (grunnlagt 1952) og de tre regionale samarbeidsorganene *Arge Alp* (rundt Brenneraksen), *Arge Alp-Adria* (østlige Øst-Alpene og tilgrensende områder) og COTRAO (i&nbsp;Vest-Alpene; alle grunnlagt på 1970-tallet). Før dette var «alpepolitikk» et rent nasjonalt anliggende, noe som gjorde det umulig å ta tak i grenseoverskridende problemer (trafikk, forurensning, turisme m.m.). Samtidig utgjorde Alpene periferien i alle de større Alpelandene (spesielt Frankrike, Italia og Tyskland), slik at alpepolitikk ikke var noe prioritert politisk område på de nasjonale planene heller. Alpekonvensjonen er et forsøk på å endre denne situasjonen.

Ni organisasjoner har observatørstatus i Alpekonvensjonen:
* AEM (*Association européenne des élus de montagne*; europeisk forening av valgte representanter for fjellområder i EU-, nasjonale eller regionale parlamenter),
* Arge Alp (*Arbeitsgemeinschaft Alpenländer*; regionalt samarbeidsorgan for delstatene Baden-Württemberg, Bayern, Graubünden, Lombardia, Salzburg, St. Gallen, Ticino, Tirol, Trentino-Syd-Tirol, Vorarlberg),
* Arge Alp-Adria (regionalt samarbeidsorgan for [del]statene Baranya, Bayern, Burgenland, Friuli-Venezia Giulia, Győr-Moson-Sopron, Kroatia, Kärnten, Lombardia, Oberösterreich, Salzburg, Slovenia, Somogy, Steiermark, Trentino-Syd-Tirol, Vas, Veneto, Zala),
* CAA (*Club Arc Alpin*; paraplyorganisasjonen for Alpelandenes alpeforeninger),
* CIPRA (*Commission internationale pour la protection des Alpes*; Den internasjonale alpevernkommisjonen),
* Cittalpi (*Arbeitsgemeinschaft Alpenstädte*; interesseforening for Alpenes byer, dvs. Aosta, Bad Reichenhall, Bellinzona, Belluno, Biella, Bolzano, Chambery, Fontaine, Gap, Grenoble, Innsbruck, Kempten, Kranj, Lienz, Ljubljana, Maribor, Meran, Rovereto, St. Moritz, Sondrio, Trento, Varese, Villach).
* COTRAO (*Communauté de travail des Alpes Occidentales*; regionalt samarbeidsorgan for regionene Aostadalen, Genève, Liguria, Piemonte, Provence-Alpes-Côte-d'Azur, Rhône-Alpes, Valais, Vaud),
* FIANET (Den internasjonale fjellheis- og taubaneføderasjonen),
* IUCN (*International Union for the Conservation of Nature*, Verdens naturvernunion).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marmolada

**Marmolada** (italiensk), eller **Marmoleda** (ladinsk; tysk *Marmolata*), er med 3343&nbsp;meter over havet Dolomittenes høyeste fjellkjede. I&nbsp;videre forstand brukes *Marmolada* også om en delgruppe av Dolomittene.

Marmolada i egentlig forstand er en fjellkam som strekker seg 6&nbsp;km i vest&ndash;østlig retning. Kammens høyeste topper er Punta Penia (3343&nbsp;moh.), *Punta Rocca* (3309&nbsp;moh.), *Punta Ombretta* (3230&nbsp;moh.) og *Pizzo Serauta* (3035&nbsp;moh.). Kammen danner en 2&nbsp;km lang og opptil 800&nbsp;m høy bratt fjellvegg mot Val Pettorina i syd. Nordsiden har derimot en mye svakere helning, og her ligger Dolomittenes største isbre, Marmoladabreen eller *Ghiacciaio della Marmolada*.

Under første verdenskrig passerte sydfronten over Marmolada. De østerrikske forsvarsstyrkene anla i over 2700&nbsp;meters høyde en «isby», dvs. et flere kilometer langt system av ganger, brakker, kasematter og lagerrom i Marmoladabreens is.

Marmolada i vid forstand er et større område som begrenses av
* Pordoipasset i nord (mot Sela),
* Val Cordevole i øst (mot Col di Lana, Croda da Lago, Monte Pelmo og Civetta),
* San Pellegrino-passet i syd og av
* Fassadalen i vest (mot Ciadenac- og Saslonchfjellene).

Dermed omfatter Marmolada i vid forstand de følgende fjellene i tillegg til hovedkammen: 
* nord for hovedkammen (adskilt gjennom Fedaiapasset, Lago di Fedaia og elven Avisio) *Padonkjeden* med bl.a. *Sas de Mezdi* (2727&nbsp;moh.), *Belvedere* (2648&nbsp;moh.) og *Col de Cuch* (2563&nbsp;moh.);
* vest for hovedkammen (adskilt gjennom *Val de Contrin*) et massiv med bl.a. *Colac* (2715&nbsp;moh.), *Sas de Roca* (2618&nbsp;moh.) og *Sas Brunech* (2515&nbsp;moh.);
* syd for hovedkammen (adskilt gjennom *Ombrettapasset*) *Ombrettagruppa* med bl.a. *Sasso Vernale* (3058&nbsp;moh.) og *Cime d'Ombretta* (3011, 2998 og 2969&nbsp;moh.);
* syd for de nevnte gruppene (adskilt gjennom *Val de Sèn Nicolò*, *Sèn Nicolò-passet* og *Ombretolapasset*) en ytterligere kam som kan deles i tre grupper:
** *Monzoni* i vest med bl.a. *La Ricoletta* (2647&nbsp;moh.), *Cima Malinverno* (2630&nbsp;moh.) og *Forcicola Baranche* (2628&nbsp;moh.),
** *Costabellagruppa* i midten (mellom *Selle*- og *Forca Rossa-passet*) med bl.a. *Cima dell'Uomo* (3010&nbsp;moh.), *Sasso di Valfreddo* (3009&nbsp;moh.) og *Costabella* (2762&nbsp;moh.), og
** *Autagruppa* i øst med bl.a. *Cima dell'Auta* (2602&nbsp;moh.), *Cime di Pezza* (2396&nbsp;moh.) og *Sasso Bianco* (2407&nbsp;moh.).

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Sommeren med Monika

***Sommeren med Monika*** er en svensk romantisk dramafilm fra 1953 regissert av Ingmar Bergman. Den er basert på romanen med samme navn av Per Anders Fogelström som ble utgitt i 1951. Hovedrollene spilles av Harriet Andersson og Lars Ekborg.

Filmen den vakte oppsikt i sin samtid på grunn av dens erotisk karakter. 

## Handling
Harry som er en lagerarbeider på 19 år lever et trøstesløst liv inntil han en dag blir forelsket i den litt yngre, lidenskapelige, men overfladiske Monika. Hun hater jobben sin og holder ikke ut livet hjemme sammen med foreldrene. Monika og Harry bestemmer seg for dra til en øde øy og forlate det etablerte samfunnet. Den lykkelige sommeren blir kort, de blir fort innhentet av problemer, de går etter hvert tomme for mat og de må vende tilbake til det triste livet i byen. Monika føder deres barn, men har liten interesse både for barn og mann.

## Monika som inspirasjon
I sluttscenen ser Monika (protagonisten) rett inn i kameraet. Dette går på tvers av tradisjonelle filmkonvensjoner, der kamera skal være helt usynlig og ikke en deltagende part i filmen. Men ved å la protagonisten henvende seg til publikum, ved å se inn i kameraet, oppnås en effekt som har til hensikt å nå inn til seeren. Dette fascinerte François Truffaut som selv brukte den samme effekten i avslutningsscenen i sin debutfilm På vei mot livet.

## Rolleliste
* Harriet Andersson – Monika
* Lars Ekborg – Harry Lund
* Dagmar Ebbesen – fru Lindström, Harrys tante
* Åke Fridell – «Ludde» Eriksson, Monikas far 
* Naemi Briese – Monikas mor 
* Åke Grönberg – verksmesteren, Harrys arbeidskamerat 
* Sigge Fürst – Johan 
* John Harryson – Lelle, Harrys rival 
 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Punta Penia

**Punta Penia** (3343 moh.) er den høyeste toppen på Marmolada og den høyeste toppen i hele Dolomittene. Den ligger på grensen mellom provinsene Trentino og Belluno.

På toppen er det en liten tilfluksthytte, Capanna Punta Penia. Nordøst for toppen ligger isbreen Ghiacciaio della Marmolada.

Punta Penia bestiges enklest fra nord. Med utgangspunkt i bergstasjonen Pian dei Fiacconi krysser man breen 
Ghiacciaio della Marmolada. Når man nærmer seg toppen, går man opp på nordeggen og følger så denne sørover mot toppen.

## Fotnoter


## Eksterne lenker
* Capanna Punta Penia, Rifugio Castiglioni Marmolada (italiensk)
* Tourenberichte Capanna Punta Penia, Hikr.org (tysk)
* Marmolata – Punta Penia (3343 m) – Normalweg, tourentripp.de (tysk)
Ciadenac

**Ciadenac** (ladinsk, uttales «tsja-denatsj»), **Rosengarten** (tysk, uttales «rå:zn-gartn») eller **Catinaccio** (italiensk, uttales «katinatsj-jå»), er en 10&nbsp;km lang fjellkjede i Dolomittene (Nord-Italia), som skiller Eisack-, Tierser- og Eggendalen (Syd-Tirol) fra Fassadalen (Trentino).

De høyeste toppene er
* *Antermoa* (ty. *Kesselkogel*, it. *Catinaccio d'Antermoia*, 3004&nbsp;moh.),
* *Rosengartenspitze* (it. *Cima Catinaccio*, 2981&nbsp;moh.),
* *Tor de Vaiolet* (ty. *Vajolet-Türme*, it. *Torri del Vajolet*, 2821&nbsp;moh.) og
* *Laurinswand* (it. *Croda di Re Laurino*, 2813&nbsp;moh.).

Ciadenac ligger på grensen mellom det ladinske språkområdet i øst og det tyske i vest, selv om det også fins italiensktalende minoriteter i begge områdene (rundt 16&nbsp;%). Fjellene som Ciadenac grenser til, er Schlern og Saslonch i nord, og Latemar syd for Costalungapasset. På den motsatte siden av Fassadalen ligger Marmolada.

Fjellenes tyske navn, *Rosengarten* (=&nbsp;«rosehage»), henspiller på den rosa fargen som fjellene &ndash;&nbsp;sett fra vest&nbsp;&ndash; får i solnedgang. Fargen skyldes bl.a. mineralet dolomitt, som kjeden er oppbygd av. Ifølge et sydtirolsk sagn lå dvergekongen Laurins rike på Rosengarten. Da han ble tatt til fange av menneskene, forbannet Laurin rosehagen sin og sa at den skulle være usynlig «både dag og natt». Siden han ikke nevnte skumringen, kan man fremdeles se Laurins rosehage før mørkets frembrudd.

## Eksterne lenker
*
Sela

**Sela** (ladinsk) eller **Sella** (italiensk og tysk) er en fjellgruppe sentralt i Dolomittene. Den ligger i de italienske regionene Trentino-Syd-Tirol og Veneto. Selas høyeste topp er *[[Piz Boè]]* (3152&nbsp;moh.). Andre viktige topper er *Cima Pisciadù* (2986&nbsp;moh.), *Piz Beguz* (2974&nbsp;moh.) og *Sas de Mesdi* (2967&nbsp;moh.).

Sela er et nesten rundt dolomittmassiv som hever seg med bratte fjellvegger og spisse tinder over de allerede høytliggende fjelldalene. De fire dalene som ender i Sela, er:
* Gherdëina fra nordvest,
* Val Badia fra nordøst (som begge hører til Syd-Tirol),
* Fodom fra sydøst (provinsen Belluno) og
* Fascia fra sydvest (Trentino).
Dermed ligger Sela midt i det ladinske språkområdet.

Over fire fjellpass grenser Sela til andre delgrupper av Dolomittene:
* Freapasset (2121&nbsp;moh.) i nord danner forbindelsen til Pözgruppa,
* Campolongopasset (1875&nbsp;moh.) i øst grenser til Col di Lana-gruppa,
* Pordoipasset (2239&nbsp;moh.) i syd forbinder med Marmolada og
* Selapasset (2240&nbsp;moh.) i vest med Saslonch.

«Sellarunden» (*Sellaronda*), som følger passveien over disse fire passene, er en populær, men krevende sykkelrute.

## Eksterne lenker
*
Schlern

**Schlern** (tysk; ladinsk *Sciliër*, italiensk *Sciliar*; uttales hhv. «sjlærn», «sjili-ər», «sjili-ar») er et italiensk fjell (2563&nbsp;moh.) og et av Syd-Tirols mest kjente landemerker. Det som kjennetegner Schlern er den karakteristiske formen bestående av et høyplatå med noen fjelltårn foran (bl.a. *Santnerspitze* og *Euringerspitze*, 2413 resp. 2394&nbsp;moh.).

Schlern hører til Dolomittene og ligger mellom Gherdëina i nord, Eisacktal i vest og Tiersertal i syd. Andre fjell(kjeder) som grenser til Schlern, er Langkofel i øst og Rosengarten i syd. I&nbsp;nordøst grenser Schlern til Europas største fjellslått, *[[Seiser Alm]]*.
Mutopia project

**Mutopia prosjektet** drives av frivillige i den hensikt å skape et bibliotek av notemateriale i *public domain* på samme måte som Prosjekt Gutenbergs bibliotek over bøker som er offentlig eiendom.

Musikken gjengis fra gammelt materiale det ikke lengre er opphavsrett på. Det nye notematerialet lages ved hjelp av LilyPond og distribueres i PDF-, PostScript-, Midi- og LilyPond-format.

Det for tiden tilgjengelig over 1500 musikkstykker, over halvparten for piano. Det finnes også mye vokalmusikk og andre musikkinstrumenter.

## Se også
* Offentlig eiendom
* Prosjekt Gutenberg
* International Music Score Library Project

## Eksterne lenker
* 
* Mutopiaprosjektets hjemmeside 
* Speilside («mirror») i USA
* Speilside i Portugal
Edvard Amundsen

**Edvard Amundsen** (født 27. januar 1873 på Lille Kirkeholmen i Sannidal, død 21. desember 1928 i Larvik) var norsk protestantisk misjonær i Kina og Tibet. Han var også oppdagelsesreisende og tibetolog. Han er internasjonalt kjent som Edward Amundsen.

Sammen med Theo Sørensen kom dro i 1896 som misjonær for China Inland Mission til Darjeeling og Kalimpong.  I motsetning til Sørensen klarte han etter sine språkstudier å derfra begi seg til Lhasa. Senere dro de to til Dartsendo ved foten av det tibetanske platå i vest. 

Under bokseropprøret i 1900 måtte han forlate Kina, men i 1903 var han tilbake, da i Yunnan frem til 1911, for The British Bible Society. Fra 1918/1919 til 1924 virket han en siste periode Kina, da for Det norske misjonsforbund.  

En rhododendron er oppkalt etter ham: *Rhododendrum amundensianum*.

## Verker
* *Primer of Standard Tibetan*. Darjeeling, 1903
* *In the Land of the Lamas: The story of Trashilhamo*. London, 1910 (roman)
* (revidert av Amundsen:) Vincent E. Henderson: *Tibetan Manual, with Vocabulary*, Calcutta, 1903

## Referanser


## Litteratur
* http://www.rhododendron.no/Lapprosen_Web/Lapprosen_2008_3s.pdf  Per M. Jørgensen: «Edvard Amundsen – en norsk rhododentron-misjonær?». I *Lapprosen – Tidsskrift for den norske rhododendronforening*, 3/2008, s. 4-6
* A.E. Køhler: «Edward Amundsen – en norsk misjonær, språkforsker og oppdagelsesreisende (1873–1928)». i *Tidsskrift for Telemark historielag* 1985, s.131-147.
Saslonch

**Saslonch** (ladinsk; italiensk *Sassolungo*, tysk *Langkofel*; alt betyr «Langfjellet») er et fjell (3181&nbsp;moh.) i Dolomittene i Nord-Italia. Fjellet skiller dalene Gherdëina (Syd-Tirol) i nord fra Fascia (Trentino) i syd.

Sammen med bl.a. *Grohmannspitze* (3126&nbsp;moh.) og *Sasplat* (Sassopiatto/Plattkofel, 2969&nbsp;moh.) utgjør Saslonch den såkalte *Saslonchgruppa*. Denne grenser til Sciliër (Sciliar/Schlern) i vest, til Sela (Sella) i øst, og til Ciadenac (Catinaccio/Rosengarten) i sydvest.
Pözgruppa

**Pöz-** eller **Puezgruppa** er en fjellkjede i de sydtirolske Dolomittene. Den ligger mellom de ladinsktalende dalene Gherdëina i sydvest og Val Badia i øst. I&nbsp;nord går den over i Odlegruppa, og i syd berører den Sela i Freapasset. Den mest kjente og markante toppen i gruppa er *[[Sassongher]]* (2665&nbsp;moh.), men høyest er *[[Piz de Pöz]]* (tysk *Puezspitze*, 2918&nbsp;moh.). Andre viktige topper er *Piz Duleda* (2909&nbsp;moh.), *Col dles Piëres* (2747&nbsp;moh.) og *Crëp de Pöz* (*Puezkofel*, 2723&nbsp;moh.).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Odlegruppa

**Odle**- eller **Geislergruppa** er en fjellkjede i de sydtirolske Dolomittene. Den begrenses av Eisacktal i vest, Pustertal i nord og Val Badia i øst. I&nbsp;syd går den over i Pözgruppa. *Sas Rigais* (3025&nbsp;moh.) regnes som gruppas hovedtopp, men *Furcheta* er like høy. Andre viktige topper er *Sas dla Porta* / *Torkofel* (ladinsk/tysk navn, 2967&nbsp;moh.), *Sas dal' Ega* / *Wasserkofel* (2924&nbsp;moh.) og *Sas de Pütia* / *Peitlerkofel* (2875&nbsp;moh.).

Fra Eisacktal i vest strekker tre daler seg oppover i Odlegruppa: Lüsener Tal (egen kommune), *Aferer Tal* (til Brixen) og Villnösser Tal (egen kommune). Fra Val Badia i øst gjelder dette *Antermëia* og *Lungiarü* (begge til San Martin de Tor). Börzpasset (2003&nbsp;moh.) rett nord for Sas de Pütia forbinder Antermëia med Villnöss. Nord for dette passet blir fjellene tydelig lavere. Den mest markante toppen i dette området er *Plose* (2486&nbsp;moh.) rett øst for Brixen.
Fanes

:*For guddommen, se [[Fanes (mytologi)]]*

**Fanes** (tysk også *Kreuzkofelgruppe*) er en fjellkjede i Dolomittene i de italienske provinsene Syd-Tirol og Belluno. Kjeden begrenses av Val Badia i vest og Val da Tamersc i nord. I&nbsp;syd danner Valparolepasset forbindelsen til Col di Lana-gruppa og Falzaregopasset til Croda di Lago. I&nbsp;øst skilles Fanes av Tofane fra Cortina d'Ampezzo. Travenanze-bekken danner skillelinjen mellom disse to fjellkjedene. I&nbsp;nordøst berører Fanes også Senes (Prags-Dolomittene). Fanes’ høyeste fjell er *Piz dles Cunturines* (tysk *Cunturinesspitze*, 3064&nbsp;moh.).

Fanes ligger midt i det ladinske språkområde og har en sentral plass i ladinernes mytologi. Deres «nasjonalepos» handler om *Fanesfolket*, som skal ha holdt til i dette fjellandskapet. Fanesfolket lever ifølge dette sagnet i dag underjordisk sammen med murmeldyrene, etter at de ble forrådt av sin egen konge. Han ble som straff forvandlet til en stor steinblokk, som fremdeles kan tas i øyensyn rett ved Falzaregopasset (*falza rego* = «falsk konge»).

Viktige topper i Fanes er:
* Piz dles Cunturines (tysk *Cunturinesspitze*, 3064&nbsp;moh.)
* Piz de Lavarela (italiensk *Lavarella*, 3055&nbsp;moh.)
* Sas dles Diesc (tysk *Zehner*, 3026&nbsp;moh.)
* Fanis (2989&nbsp;moh.)
* Munt Ciaval (italiensk *Monte Cavallo*, 2912&nbsp;moh.)
* Sas dla Crusc (tysk *Heiligkreuzkofel*, 2911&nbsp;moh.)
* Col Becchei (tysk *Pareispitze*, 2794&nbsp;moh.)
* Lagazuoi (2778&nbsp;moh.)
* Croda Ciamin (2610&nbsp;moh.)
* Cima di Limo (2562&nbsp;moh.)
Choral Public Domain Library

**Choral Public Domain Library** (**CPDL**) er et prosjekt på Internett som samler kormusikk i public domain. Musikken er tilgjengelig i flere formater, blant annet som noter i PDF- og TIFF-format, lydfiler i MIDI- og MP3-format, samt i formater som støttes av de ulike musikknotasjonsprogrammene, som åpen kildekode-programmet Lilypond og mange kommersielt tilgjengelige programmer.

Det meste av notematerialet er tilgjengelig med åpen kildekode. CDPL har over  partiturer som over 300 brukere og samtids-komponister har bidratt med. Utvalget er spesielt stort av komposisjoner fra renessansen, for eksempel finner man nesten komplette verksamlinger av William Byrd og Tomás Luis de Victoria.

## Se også
* Mutopia project
* Werner Icking Music Archive

## Eksterne lenker
*
Prags-Dolomittene

**Prags-Dolomittene** er den delen av Dolomittene som ligger mellom Pustertal i nord, Höhlensteintal i øst og Val da Tamersc i sydvest. I&nbsp;syd grenser den til Fanesgruppa og (via Cimabanchepasset) til Monte Cristallo. Mens Prags-Dolomittenes nordlige side ligger i det tyskspråklige område, tales det ladinsk på sydsiden, der det sydlige høyplatået går under navnet **Senes**.

Den høyeste toppen i Prags-Dolomittene/Senes er *[[Hohe Gaisl]]* (3146&nbsp;moh.). Andre kjente topper er *Dürrenstein* (2839&nbsp;moh.), *Seekofel* / *Sas&nbsp;dla&nbsp;Porta* (2810&nbsp;moh.) og *Muntejela de Senes* (2787&nbsp;moh.). Lengst nordvest i Prags-Dolomittene, rett syd for byen Bruneck, ligger Kronplatz med sine kjente alpinløyper.

Prags-Dolomittene er oppkalt etter tettstedet Prags, som ligger i en liten sydlig sidedal av Pustertal på fjellkjedens område.
Intrum

**Intrum** (tidligere *Intrum Justitia*) er et svenskeid selskap som arbeider med behandling av kundefordringer, herunder inkasso, inkassoovervåking, billing, fakturering, reskontro og kjøp av fordringer. Konsernet er til stede i 24 Europeiske land i tillegg til Brasil. Selskapet har om lag 650 ansatte i Norge, med hovedkontor på Smestad i Oslo.

## Tjenester
Intrums inkassovirksomhet i Norge reguleres av inkassoloven og tilhørende forskrifter, og selskapet er medlem av Virke Inkasso. Finanstilsynet fører tilsyn med Intrum og inkassobransjen generelt.

*European Payment Index* er en årlig undersøkelse blant bedriftsledere i Europa som avdekker og sammenligner kredittrisiko og betalingsvaner. Undersøkelsen er den største i sitt slag. Utgiver av undersøkelsen er inkasso- og kreditthåndteringsselskapet Intrum.

## Historie
Selskapet ble stiftet i Sverige i 1923. Intrum AB har vært notert på Stockholmsbörsen siden juni 2002. Hovedkontoret ligger i Nacka utenfor Stockholm. 

### Fusjon med Lindorff
Den 27. juni 2017 fusjonerte svenske Intrum Justita og norske Lindorff og etablerte seg under navnet Intrum. Lindorff ble grunnlagt av Eynar Lindorff i 1898 under navnet Creditreformforeningen. Lindorff Group ble etablert i 2003 med Lindorff Holding og Contant OY i Finland.

EU-kommisjonen godkjente fusjonen gitt at det fusjonerte selskapet solgte Lindorffs aktiviteter i Danmark, Estland, Finland og Sverige, samt Intrum Justitias aktiviteter i Norge. Det norske selskapet Intrum Justita ble solgt til Lowell og skiftet navn til Lowell Norge oktober 2018. Tidligere Lindorff AS (Norge), nå Intrum AS, er et datterselskap i Intrum-konsernet. Intrums konsernjef Mikael Ericson ble ny konsernsjef i det fusjonerte selskapet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Intrum Justitias norske hjemmeside
Sexten-Dolomittene

**Sexten-Dolomittene** er den østligste delen av Dolomittene og ligger dels i Syd-Tirol, dels i provinsen Belluno. Fjellkjedens bratte og spisse tinder &ndash; fremfor alt *[[Drei Zinnen]]* eller *[[Tre Cime]]*&nbsp;&ndash; hører til Alpenes mest kjente fjell. Flere av toppene når over 3000&nbsp;meter over havet.

Sexten-Dolomittene utgjør også språkgrensen mellom tysk i nord og italiensk i syd. Den delen av Sexten-Dolomittene som ligger syd for provinsgrensen (i&nbsp;provinsen Belluno), kalles også for *[[Cadini di Misurina]]*, og skilles av og til ut som en egen fjellkjede.

Sexten-Dolomittene begrenses
* i nord av Pustertal (mot Defereggengebirge / Hohe Tauern),
* i øst av Sextental, Montecrocepasset og Comelico Superiore (mot De karniske Alpene),
* i syd av Valle d'Ansiei (mot to andre delkjeder av Dolomittene, Marmarole og Sorapiss), og
* i vest av San Angelo-passet og Höhlensteintal (mot Monte Cristallo og Prags-Dolomittene).

De høyeste og mest kjente fjelltoppene i Sexten-Dolomittene er:
* Dreischusterspitze (3145&nbsp;moh.)
* Zwölferkofel / Cima&nbsp;Dodici (3094&nbsp;moh.)
* Elferkofel / Cima&nbsp;Undici (3092&nbsp;moh.)
* Drei Zinnen / Tre&nbsp;Cime di&nbsp;Lavaredo (2999&nbsp;moh.)
* Haunold (2966&nbsp;moh.)
* Sextener Rotwand / Croda&nbsp;Rossa di&nbsp;Sesto (2965&nbsp;moh.)
* Birkenkofel (2943&nbsp;moh.)
* Cima Cadin di San Lucano (2839&nbsp;moh.)
* Cima Eötvös (2837&nbsp;moh.)
* Paternkofel / Monte&nbsp;Paterno (2744&nbsp;moh.)
* Croda da Campo (2712&nbsp;moh.)
* Einserkofel (2698&nbsp;moh.)
Cadini di Misurina

**Cadini di Misurina** er en undergruppe av den sydlige delen av Sexten-Dolomittene og ligger i den italienske provinsen Belluno. Området preges av tallrike imponerende tinder og topper og regnes som et klatreparadis. I vest avgrenses området av Misurinasjøen, i nord av Drei Zinnen/Tre Cime di Lavaredo og i syd og øst av Ansieital. Det høyeste punktet er *Cima Cadin di San Lucano* (2&nbsp;839&nbsp;moh).

På *Cima Cadin Nord Est* (2&nbsp;796&nbsp;moh) går den svært eksponerte *Via Ferrata Merlone*. Tvers over hele gruppa, dels eksponert og sikret med faste installasjoner, dels på stier fra første verdenskrig og over flere skar går *Sentiero Bonacossa*. En annen interessant rute er den høyalpine turen rundt den sentrale Cadini-Gruppe (*Giro dei Cadini*) på *Sentiero Durissini*.

Fra Misurinasjøen fører en stolheis opp til turisthytta *Rifugio Col de Varda*.

## Andre markante topper
* Cima Cadin di Rimbianco (2&nbsp;404&nbsp;m)
* Cima Eötvös (2&nbsp;837&nbsp;m), oppkalt etter Roland von Eötvös

## Turisthytter i Cadini-gruppen
* Rifugio Fonda – Savio (2&nbsp;359&nbsp;moh, CAI)
* Rifugio Città di Carpi (2&nbsp;100&nbsp;moh, CAI)
* Rifugio Col de Varda (2&nbsp;106&nbsp;moh, privat)

## Eksterne lenker
* 
*  Giro dei Cadini påsummitpost.org
Col di Lana

**Col di Lana** (italiensk) eller **Col&nbsp;de&nbsp;Lana** (ladinsk) er et 2462 meter høyt fjell i Dolomittene, som ligger over dalen (og kommunen) Fodom. På toppen står et kapell som minner om de harde kampene som fant sted her under første verdenskrig. Av samme grunn har fjellet fått binavnet *Col&nbsp;di&nbsp;Sangue* («Blodfjellet»).

Fjellet utgjør *Col&nbsp;di&nbsp;Lana-gruppa* sammen med *Monte&nbsp;Sief* (2424&nbsp;moh.), *Settsass* (2571&nbsp;moh.) og et høyplatå med fjellbeiter (1900&ndash;2100&nbsp;moh.) nord for selve Col&nbsp;di&nbsp;Lana. Denne fjellgruppa ligger mellom Sela i vest og Fanes og Croda da Lago i øst. Fjellpassene som begrenser gruppa, er Campolongo-, Valparole- og Falzaregopasset.

Da Italia erklærte Østerrike-Ungarn krig i 1915, hørte Col&nbsp;di&nbsp;Lana (sammen med Fodom og dagens Syd-Tirol og Trentino) til Østerrike-Ungarn. Col&nbsp;di&nbsp;Lana var et strategisk viktig punkt i sydfronten, siden italienerne håpet på å kunne invadere Østerrike-Ungarn over det forholdsvis lave høyplatået nord for toppen. Østerrikerne klarte lenge å forsvare toppen, om enn under enorme tap av menneskeliv, spesielt på italiensk side (både grunnet kamphandlingene og snøras). De italienske styrkene begynte derfor å underminere fjellet, og sprengte hele fjelltoppen i lufta natten fra 17. til 18. april 1916. Selv om de overlevende østerrikerne på Col&nbsp;di&nbsp;Lana måtte overgi seg, førte ikke sprengningen til det ønskede resultatet, siden østerrikerne trakk forsvarslinjen tilbake til Monte&nbsp;Sief, som de italienske styrkene ikke klarte å forsere.
Monte Cristallo

**Monte Cristallo** («krystallfjellet») er et fjell i Dolomittene, nordøst for Cortina d'Ampezzo i Italia. Det har en høyde på  meter over havet.

Sammen med blant annet *Cima&nbsp;di&nbsp;Mezzo* (3154&nbsp;moh.), *Piz&nbsp;Popena* (3152&nbsp;moh.) og *Cristallino&nbsp;d'Ampezzo* (3036&nbsp;moh.) utgjør Monte&nbsp;Cristallo den såkalte *Cristallogruppa*. Denne grenser til Prags-Dolomittene i nord (via Cimabanchepasset), til Sexten-Dolomittene i øst (via San Angelo-passet) og til Sorapiss i sør (via Tre Croci-passet).

## Referanser
Tofane

**Tofane** (flertall av italiensk *Tofana*) er en 8&nbsp;km lang fjellkjede i Dolomittene rett vest for Cortina d'Ampezzo. De tre hovedtoppene er:
* Tofana di Mezzo (ladinsk *Tofana de Meso*, 3&nbsp;244&nbsp;moh.)
* Tofana di Dentro (*Tofana de Inze*, 3&nbsp;238&nbsp;moh.)
* Tofana di Rozes (*Tofana de Ròzes*, 3&nbsp;225&nbsp;moh.)

Tofanes nabofjellkjede i vest er Fanes.
Leif Værum Larsen

:*For andre personer med samme navn se: [[Leif Larsen (andre betydninger)]]*

**Leif Værum Larsen** (født 26. juli 1948, død 6. april 2009) var en norsk trombonist og politiker. 

Værum Larsen var elev ved Stavanger katedralskole.Han var i mange år solotrombonist i Stavanger Symfoniorkester. Han var engasjert i prosjektet for å bygge konserthuset i Stavanger. Larsen var også opptatt av å utvikle symfoniorkesteret fram mot åpningen av det nye huset. Han var i mange år tillitsvalgt for musikerne, og på vegne av de ansatte satt han i styret for Stavanger Symfoniorkester. Leif Værum Larsen var sønn Leif Larsen, som tidligere var ordfører i Stavanger. Leif Værum Larsen satt også selv i mange år i bystyret for Arbeiderpartiet.

## Referanser


## Kilder
* Aftenbladet sin omtale av Leif Værum Larsen

## Eksterne lenker
*
Latemar

**Latemar** er en 9&nbsp;km lang fjellkjede i Dolomittene på grensen mellom Syd-Tirol og Trentino.

Lagorai begrenses
* i nord av Karerpasset (mot Rosengarten),
* i øst av Fassadalen (mot Pale di San Martino),
* i syd av Fiemmedalen (mot Lagorai), og
* i vest av Lavazepasset (mot Schwarz- og Weißhorn).
I nordvest går Latemar over i Regglberg-platået.

De høyeste toppene er
* *Cimon del Latemar* / *Diamantidi-Turm* (2842&nbsp;moh.),
* *Eggentaler Horn* (2799&nbsp;moh.),
* *Latemar-Spitze* (2791&nbsp;moh.).
Joanna Rutkowska

**Joanna Rutkowska** er en polsk sikkerhetsspesialist som er kjent for sin forskning på stealth malware og sine bidrag til forskning på bakdører i Windows Vista og hvordan slike installereres og skjules.

I august 2006 presenterte hun på Black Hat Briefings, en konferanse i Las Vegas, en metode for å angripe maskiner som kjører operativsystemet Windows Vista. For denne forskningen ble hun utmerket i listen *Five Hackers who Put a Mark on 2006* av eWeek Magazine.

Først presenterte Rutkowska hvordan en kan unngå Vista sin modell for beskyttelse av kjernen, og demonstrerte hvordan usignert kode kan lastes inn i kjernen. Under andre del av presentasjonen ble en teknikk kalt Blue Pill introdusert. Metoden kan beskrives som et rootkit som lar fremmed kode overta kontrollen av systemet gjennom virtualisering. Denne metoden er uavhengig av operativsystemet, selv om den er beskrevet og demonstrert på maskiner som kjører Windows Vista. Metoden er omdiskutert, og det debatteres hvor effektiv den er.

I mars 2007 demonstrerte Rutkowska på Black Hat Federal at enkelte typer hardware-basert minnetilgang, typisk slikt som brukes av kontrollere for Firewire, kan bli brukt for å injisere fiendtlig kode.

På neste Black Hat i Las Vegas så presenterte Rutkowska og Alexander Tereshkin forskning som viste at det i Vista finnes svakheter i enkelte av driverne som lar angripere omgå Vista sin kjernebeskyttelse. De publiserte også kildekoden til det åpne kildekodeprosjektet for Blue Pill. Det ble da også diskutert metoder for å unngå at slike virtualiseringer ble detektert, og hvordan de eksisterende metodene for å påvise virtualiseringer var ute av stand til å påvise hva som var ondsinnet kode og hva som ikke er ondsinnet. De demonstrerte også den første fungerende *[[proof of concept]]* for *nested virtualization*, hvor en Blue Pill hypervisor lar andre enkle hypervisors kjøre som gjester.

Rutkowska startet i april 2007 Invisible Things Lab i Warszawa. Selskapet fokuserer på sikkerhet i operativsystemer og virtualiseringer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* InvisibleThings &ndash; blog
* Invisible Things Lab &ndash; firmaside
* CNET news: Vista Hacked at Black Hat
* Computerworld Security: Black Hat: Microsoft hopes to swallow Blue Pill
Spiderwick-krønikene

**Spiderwick-krønikene** er en engelsk bokserie for barn på fem bøker skrevet av Holly Black og Tony DiTerlizzi. Bøkene forteller historien om Grace-barna, tvillingene Simon og Jared og deres eldre søster Mallory, etter at de flytter til Spiderwick-bygningen og oppdaget en verden av feer og andre fantasiskapninger som de aldri kunne forestille seg eksisterte.

Den første boken, *The Field Guide*, kom ut i 2003 og ble raskt etterfulgt av fire andre bøker. En andre serie, *Beyond the Spiderwick Chronicles*, har også blitt påbegynt.

Bøkene har også blitt filmatisert.
Marianne Harg

**Marianne Harg** (født 1. mai 1953) er en norsk sivilingeniør og tidligere fagforeningsleder bosatt i Skien.

Harg var president i Tekna fra 2005 til 2013 . Hun var medlem av foreningens hovedstyre i periodene 1995–1999 og 2003–2005, og var i 2003 ordfører i Representantskapet. Harg ble gjenvalgt som president tre ganger. Hun var den andre kvinnelige president i foreningens historie.

I perioden 2006–2008 var Harg medlem av Stjernøutvalget som anbefalte en ny struktur innen høyere utdanning i Norge. Harg tilhørte mindretallet i utvalget og var uenig i innstillingen.

Harg er siden 2008 innvalgt i NTVA - Norges Tekniske Vitenskapsakademi. 

## Utdanning og erfaring
Harg er utdannet sivilingeniør innen kjemi fra NTH i 1976. I 2005 var hun seksjonssjef i Hydro IS Partner, et IT-selskap under Hydro som i 2008 ble kjøpt opp av EDB Business Partner, et selskap som nå er kjent som EVRY. Hun har tidligere jobbet ved Norsk Hydros forskningssenter i Porsgrunn, vært produksjonssjef for farmasøytiske fiskeoljekonsentrater i Pronova Biocare og prosessingeniør i Hydro Agri. Harg har også diverse styreverv, blant annet i Innovasjon Norge Telemark og Norges miljø- og biovitenskapelige universitet; hun var styreleder i Teknisk Ukeblad Media AS fra 2006 til 2009.

## Referanser
Luke Wilson

**Luke Cunningham Wilson** (født 21. september 1971 i Dallas i Texas) er en amerikansk skuespiller. Luke Wilson er et av medlemmene i filmgruppen Frat Pack.

## Oppvekst
Luke Wilson vokste opp i Dallas. Han er sønn av Robert og Laura Wilson. Han har to eldre brødre: Owen og Andrew Wilson, disse er også skuespillere. Han gikk på St. Mark's School of Texas, og senere på Occidental College.

## Filmkarriere
Luke Wilsons første film var *[[Bottle Rocket]]* (1994), som var med skrevet av storebroren hans Owen Wilson. Etter å ha flyttet til Hollywood sammen med de to brødrene hans, ble han med i filmene: *[[Telling Lies in America]]* (1997), *[[Scream 2]]* (1997), *[[Best Men]]* (1997) og *[[Home Fries]]* (1998). I år 2000 ble han med i filmen  *[[Charlie’s Angels (film)|Charlies Angles]]*, som Pete Komisky. Senere ble han med i filmen *[[Legally Blonde]]* (2001), hvor han spilte med Reese Witherspoon. Så spilte han i filmer som *[[The Royal Tenenbaums]]* (2001) og *[[Old School (film)|Old School]]* (2003), som begge er Frat Pack-filmer.

Luke Wilson gjorde også en gjesteopptreden i *[[Et syttitallsshow]]*, hvor han spilte storebroren til Michael Kelso, Casey Kelso. Han ble senere med i filmene: *[[Minis First Time]]* (2006), *[[My Super Ex-Girlfriend]]* (2006) og *[[Blades of Glory]]* (2007). I 2009 skal han være med i filmen *[[Middle Men]]*.

## Filmiografi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Monte Civetta

**Monte Civetta** («uglefjellet») er et fjell i Dolomittene i Italia. Det har en høyde på  meter over havet.

Sammen med bl.a. *Piccolo&nbsp;Civetta* (3207&nbsp;moh.), *Cima&nbsp;della&nbsp;Busazze* (2894&nbsp;moh.) og *Monte&nbsp;Moiazetta* (2727&nbsp;moh.) utgjør Monte&nbsp;Civetta den såkalte *Civettagruppa*. Denne danner en seks kilometer lang og opptil tusen meter høy fjellvegg mot Val&nbsp;Cordevole i vest. I&nbsp;nord og øst begrenses fjellkjeden av Val Fiorentina respektive Val di Zoldo. Tilstøtende fjellkjeder er Monte Pelmo i nordøst (via Staulanzapasset) og Schiara i sør (via Duranpasset).

## Referanser
Lagorai

**Lagorai** er den sydligste fjellkjeden i Dolomittene (i&nbsp;hvert fall hvis Vicenza-Alpene ikke regnes til Dolomittene). Den ligger i den italienske provinsen Trentino.

## Avgrensning
Lagorai begrenses
* i nord av Avisio, Val di Cembra og Val di Fiemme (mot Latemar),
* i nordøst av Rollepasset (mot Pale di San Martino),
* i øst av Primiero (mot Vette Feltrine),
* i syd av Valsugana (mot Vicenza-Alpene), og
* i vest av Trento (mot Brentafjellene).

*Lagorai* kan også betegne en delgruppe av dette området, nemlig bare den nordøstlige delen. Lagorai sammenfattes til dels med noen angrensende fjell i nordvest (bl.a. Schwarz- og Weißhorn) som *Fiemme-Dolomittene* (*Dolomiti di Fiemme*).

## Topper
Den høyeste toppen i Lagorai i vid forstand er Cima d'Asta (2847&nbsp;moh.), mens Cima Cece (2754&nbsp;moh.) er det høyeste fjellet i den nordøstlige delen (dvs. Lagorai i snever betydning). Monte Croce (2488&nbsp;moh.) er det viktigste fjellet i den sydvestlige delen av området.

## Daler og pass
Fra hoveddalene som omgir fjellkjeden, strekker det seg mindre daler oppover i Lagorai. Tre av disse er bebodd:
* Valle del Vanoi strekker seg fra Primiero mot vest. Den skiller Cima&nbsp;di&nbsp;Cerce-gruppa i nord fra Cima&nbsp;d'Asta-gruppa i sydvest.
* Castello Tesino og
* Bersntol strekker seg fra Valsugana mot nord.

Det fins to veipass over Lagorai:
* Broconpasset (1616&nbsp;moh.) forbinder Valle&nbsp;del&nbsp;Vanoi med Castello&nbsp;Tesino, og dermed Primiero med Valsugana.
* Manghenpasset (2047&nbsp;moh.) danner forbindelsen mellom Val&nbsp;di&nbsp;Fiemme og Valsugana. Dette passer skiller også Monte&nbsp;Croce-gruppa i vest fra resten av fjellkjeden.

## Geologi
Selv om Lagorai geo''grafisk'' vanligvis regnes til Dolomittene, er kjeden geo''logisk'' sett nokså forskjellig fra resten av Dolomittene. Mens Dolomittene hovedsakelig består av kalkholdige sedimenter, er Lagorai oppbygd av såkalt *insubrisk krystallin*, dvs. magmatiske (granitt) og mer eller mindre metamorfe bergarter.

## Kultur og historie
I den isolerte østre siden av Bersntol, mellom 800 og 1400&nbsp;moh., finner man en av Trentinos språklige minoriteter. Innbyggerne taler her zimbrisk, en gammelmodig tysk «dialekt».
Barokkanerne

**Barokkanerne** er et oslobasert tidligmusikkensemble som har spesialisert seg på barokkmusikk på tidsriktige instrumenter.

Ensemblet ble opprettet i 1989, benytter barokkinstrumenter og konserterer både som kammergruppe og orkester. Ensemblet har gjestet Israel og Litauen, deltatt ved blant annet Oslo Kammermusikkfestival, Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival og har gjort produksjoner for NRK TV og radio.

Ensemblet består av profesjonelle musikere, fast ansatte i Oslo-Filharmonien og KORK samt frilansere. Kunstnerisk ledelse blir hentet inn fra inn- og utland: Kati Debretzeni (fast gjesteleder, også konsertmester i English Baroque Soloists og Orchestra of the Age of Enlightenment) Catherine Martin (konsertmester i Gabrieli Consort), Walter Reiter (konsertmester i The Sixteen), Clare Salaman, Rodolfo Richter (Palladians), Rolf Lislevand, Peter Spissky (konsertmester i Concerto Copenhagen), Maria Lindal, Dagny Bakken, Laima Olsson, Karolina Radziej og Sigurd Imsen.
Kunstnerisk råd består av Mari Giske, Torun Kirby Torbo, Christian Kjos og Johan Nicolai Mohn.

Barokkanerne opptrer jevnlig sammen med kor og vokalensembler. De siste årene har orkesteret samarbeidet med: Borg Domkor, Bærum Bachkor, Collegium Vocale, Det Norske Solistkor, Ensemble Energico, Frogner Kammerkor, Grex Vocalis, Hamar Domkor, Jeløy Kammerkor, Kristiansand Domkor, Lommedalenkoret, Norske Kammersangere, Oslo Chorale Selskap, Sofiemyr Kirkekor, Sofienbergkoret og Uranienborg Vokalensemble

I 2008 samarbeidet Barokkanerne med sopranen Tone Wik om CD-utgivelsen «Bellezza Crudel».

## Eksterne lenker
* Barokkanerne
Philip Potter

**Philip A. Potter** (født 19. august 1921, Roseau i Dominica, død 31. august 2015 i Lübeck i Tyskland) var en dominikisk teolog som var leder i Metodistkirken og den generalsekretær i Kirkenes Verdensråd (1972&ndash;1984).

Potter var gift med Bärbel Wartenberg-Potter, som var luthersk biskop av Lübeck fra 2001 til 2008.

## Barndom og det tidlige arbeidet
Potter ble født inn i en kristen familie, med en mor som var protestant og en far som var katolikk.

Fra tidlig alder var han aktiv i kirken, og han ble etterhvert legpastor og ordinert til prest etter å ha studert teologi ved Caenwood Theological College i Kingston på Jamaica og ved Richmond Theological College, som er knyttet til London University. Han jobbet på øyen Nevis og med de kreolsk-talende på landsbygda i Haiti, før han gikk inn i staben ved Methodist Missionary Society i London. På verdenskonferansen for kristen ungdom som ble holdt i Oslo i 1947, representerte han den kristne studentbevegelsen på Jamaica. På de to første generalforsamlingene til Kirkenes Verdensråd, i Amsterdam i 1948 og Evaston i Illinois i 1954 var han talsperson for de unge i kirken.

## Kirkenes Verdensråd
Potter flyttet til Genève i 1954 for å jobbe i KVs ungdomsavdeling. Han ble hos KV fram til han gikk av med pensjon. Fra 1960 til 1968 var han generalsekretær for World Student Christian Federation, fra 1961 til 1966 var han sekretær for Vest-Afrika og De vestindiske øyer for den britiske metodistkirken og fra 1967 til 1972 hadde han sentrale verv i KV, før ha generalsekretær for KV fra 1972 til 1984. Han ble regnet som en av lederne i verdens økumeniske bevegelse.

I sitt arbeid for Kirkenes Verdensråd jobbet han mye med nedrustning, og talte blant annet to ganger om dette til FN. Han organiserte også humanitært arbeid i Kambodsja.

I 1986 fikk han Niwano-prisen for sitt utholdende arbeid med økumenikk og for verdensfred.

I en tale i forbindelse med Potters 85-årsdag, ved KVs 9. generalforsamling som ble holdt i Porto Alegre i Brasil i februar 2006 sa Samuel Kobia som da var generalsekretær at det ble tatt store steg under Potters ledelse. Blant de viktige tingene han fikk gjennomført var utviklingen av dokumentet *Dåp, nattverd, embede* (også kalt *Limadokumentet*), fortsettelsen av en hard linje mot apartheid i Sør-Afrika og andre former for rasisme over hele verden, en viktig debatt om den post-koloniale kristne misjonen, et koordinert vitnesbyrd om fred i den kalde krigen, sammen med utforskning av nye former for spiritualitet, gudstjenesteliv og kristen musikk basert på de ulike tradisjonene i kirken.

27. november 2009 gav Kirkenes Verdensråd sitt store bibliotek i Genève navnet «Philip A. Potter Library» for å hylle Potter sitt arbeid for organisasjonen og økumenikken. Biblioteker og bøker har hele livet interessert Potter.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Talen holdt av Samuel Kobia i Porto Alegre.
EM i turn for kvinner 2002

Det 24 europamesterskapet i turn for kvinner ble arrangert i Pátra i Hellas i 2002.

## Resultater

### Lagkonkurranse

### Individuell mangekamp

### Apparatfinaler
#### Hopp

#### Skranke

#### Bom

#### Frittstående

## Medaljeoversikt

## Eksterne lenker
* Resultater sammenlagt
* Resultater enkeltapparater
Estlands politiske partier

Estland har et flerpartisystem med mange partier slik at et parti sjelden har mulighet til å regjere alene. Partiene må samarbeide i en koalisjon.

## Partier

### Partiene for tiden i Parliamentet

### Andre partier

### Tidligere partier
* Agrarian-Center Party (Estonia) (*Eestimaa Talupidajate Keskliit*)
* Coalition Party and Country Union (*Koonderakond ja Maarahva Ühendus*)
* Communist Party of Estonia (*Eestimaa Kommunistlik Partei*)
* Communist Party (on CPSU platform) (*Eestimaa Kommunistlik Partei (NLKP platvormil)*)
* Constitution Party (*Konstitutsioonierakond*)
* Estonian Biodiversity Party (*Elurikkuse Erakond*)
* Estonian Christian Democrats (*Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid*)
* Estonian Country Union (*Eesti Maaliit*)
* Estonian Democratic Labour Party (*Eesti Demokraatlik Tööerakond*)
* Estonian Free Party (*Eesti Vabaerakond*) 
* Estonian Greens (*Eesti Rohelised*)
* Estonian Independence Party (*Eesti Iseseisvuspartei*)
* Estonian Labour Party (*Eesti Tööerakond*)
* Estonian Left Party (*Eesti Vasakpartei*)
* Estonian National Independence Party (*Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei*)
* Estonian Party of Pensioners and Families (*Eesti Pensionäride ja Perede Erakond*)
* Estonian People's Party (*Eesti Rahvaerakond*)
* Estonian Rural League (*Eesti Maarahva Liit*)
* Estonian Rural People's Union (*Eesti Maarahva Liit*)
* Estonian Social Democratic Party (*Eesti Sotsiaaldemokraatlik Partei*)
* Estonian Social Democratic Independence Party (*Eesti Sotsiaaldemokraatlik Iseseisvuspartei*)
* Estonian Social Democratic Workers' Party (*Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööliste Partei*)
* Farmers' Union (*Põllumeeste Kogu*)
* Free Estonia (*Demokraatlik Ühendus "Vaba Eesti"*)
* Independent Royalist Party of Estonia (*Sõltumatud Kuningriiklased*)
* Libertas Estonia (*Libertas Eesti Erakond*)
* National Coalition Party Pro Patria (*Rahvuslik Koonderakond "Isamaa"*)
* New Estonia (*Uus Eesti*), merged to People's Union of Estonia
* Party of People's Unity (*Rahva Ühtsuse Erakond*) 
* People's Party of Republicans and Conservatives (*Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond*)
* Popular Front of Estonia (*Rahvarinne*)
* Pro Patria Union (*Isamaaliit*)
* Republican Coalition Party (*Vabariiklaste Koonderakond*)
* Res Publica Party (*Erakond Res Publica*)
* Russian Social Democratic Party (*Vene Sotsiaaldemokraatlik Partei Eestis*)
* Swedish People's League (*Rootsi Rahvaliit*)
* Vaps Movement (*Eesti Vabadussõjalaste Keskliit*)
* Russian Party in Estonia (*Vene Erakond Eestis*)

## Referanser
Bernina

**Bernina** betegner flere steder eller områder i den sveitsiske kantonen Graubünden:
* en fjellkjede (Bernina-Alpene),
* denne fjellkjedens høyeste topp (Piz Bernina),
* et fjellpass over fjellkjeden (Berninapasset),
* et forvaltningsdistrikt syd for dette passet (distriktet Bernina).
Bernina-Alpene

**Bernina-Alpene** er en den eneste fjellkjeden i Øst-Alpene som når over 4000&nbsp;meter over havet. Den er oppkalt etter den høyeste toppen, Piz Bernina. Bernina-Alpene ligger på grensen mellom den sveitsiske kantonen Graubünden og den italienske regionen Lombardia.

## Avgrensning
Bernina-Alpene begrenses
* i nordvest av Val Bregaglia og Oberengadin (mot hhv. Platta- og Albula-Alpene),
* i nordøst av Berninapasset og Valposchiavo (mot Livigno-Alpene),
* i syd av Valtellina (mot Sobretta og Bergamo-Alpene), og
* i vest av Valchiavenna (mot Lugano-Alpene)

## Topper og isbreer
De høyeste toppene i Bernina-Alpene er:
* Piz Bernina (4049 moh.)
* Piz Zupò (3996 moh.)
* Piz Scerscen (3971 moh.)
* Piz Roseg (3937 moh.)
* Bellavista (3922 moh.)
* Piz Palü (3900 moh.)

Det fins flere isbreer i Bernina-Alpene. De største er Morteratsch- (16&nbsp;km²), Roseg- (8&nbsp;km²), Palü- (6&nbsp;km²) og Tschiervagletscher (6&nbsp;km²).

## Daler og videre inndeling
Bernina-Alpene deles i to deler av Malencodalen og Murettopasset (2562&nbsp;moh.). Den vestlige delen heter *Bregaglia-Alpene* og regnes iblant som en egen fjellkjede. Dens høyeste topp er *Monte Disgrazia* (3678&nbsp;moh.).

## Geologi
Som en del av Sentral-Alpene dominerer metamorfe bergarter i Bernina-Alpene.

## Natur, kultur og historie
Murettopasset var en viktig forbindelse mellom Chur og Valtellina, spesielt da Valtellina var en graubündnerisk vasallstat. Helt frem til 1800-tallet hadde passet regional betydning for handelen, ble inntil 1900-tallet benyttet av smuglere, men i dag bare av fjellvandrere.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Piz Bernina

**Piz Bernina** er med sine 4049&nbsp;moh den høyeste fjelltoppen i Øst-Alpene. Den ligger i Berninamassivet på grensen mellom Sveits (Graubünden) og Italia (Lombardia). Selve toppen ligger på sveitsisk side av grensen og rundt 200 m fra denne. Nærmeste større sted er St. Moritz i Engadin.

Piz Bernina ligger på en nord-sør-gående egg som i sør begynner på toppen La Spedla (4020 moh.) på grensen mellom Sveits og Italia. Dalene på begge sider av eggen er dekket av isbreer: Vadret da Tschierva i vest og Vadret da Morteratsch i øst.

Piz Bernina bestiges enklest fra sør med utgangspunkt i hytta Rifugio Marco e Rosa sør for La Spedla. Herfra følger man søreggen (Spallagrat) opp mot toppen. Det er også mulig å bestige toppen via nordeggen (Biancograt).

## Fotnoter


## Eksterne lenker
* Piz Bernina, Die Viertausender der Alpen (tysk)
* Tourenberichte Piz Bernina, Hikr.org (tysk)
*  Hütte Marco e Rosa - Agostino Rocca, Rifugi­ Bivacchi (tysk)
Leif Harboe-Ree

**Leif Harboe-Ree** (født 1977) er en norsk tidligere fotballspiller som har spilt for klubbene Hamarkameratene og Lørenskog IF. Hans posisjon på banen var målvakt. Harboe-Ree fikk førstedivisjonskamper for både Ham-Kam og Lørenskog i perioden 2001-2002. Han både startet og avsluttet karrieren sin hos Furnes i nedre divisjoner. 

## Eksterne lenker
* HamKam.no – Harboe-Rees spillerprofil hos Hamarkameratene