Slaget ved Fitjar på Stord

**Slaget ved Fitjar på [[Stord (øy)|Stord]]** var det siste slaget i en krig mellom Eirikssønnene som etterfulgte faren Eirik Blodøks og deres onkel Håkon Adalsteinsfostre, også kalt Håkon den gode, om makten over Norge. 

## Bakgrunnen og slagets gang
Etter Slaget på Rastarkalv ved Frei i Kristiansund omkring 952-955 forlot de gjenværende Eirikssønnene Norge. I dette slaget falt Gamla. Det kan være danskekongen Gorm den gamle, eller en Gamla Eiriksson som ikke dukker opp i kildene før på slutten av 1100-tallet. Det er også foreslått at Gamla var et tilnavn på Guttorm Eiriksson. Etter dette slaget ønsket Eirikssønnene å hevne Gamla.

Eirikssønnene fikk støtte fra morbroren Harald Blåtann, konge av Danmark til å angripe Håkon. En stor flåte under Eirikssønnenes ledelse, dro fra Danmark til Vestlandet. Håkon kalte inn både håløygene og holmrygene (folk fra Ryfylke og Trøndelag). Eirikssønnene angrep en langt mindre kongehær. Før slaget framførte Håkon trolig en krigsdans. Kong Håkon hadde tatt på seg ringbrynje, men ettersom han så at motstanderne var mange tok han av seg ringbrynjen for å oppildne og sette mot i sine menn, vise mot og villighet til å seire eller dø. Ved å bruke hirden i tillegg til bondehæren håpet han å kunne rette et overraskende angrep mot motstanderne og slå deres slagorden i stykker. Idet signalet kom, angrep den kongelige hæren med stor kraft inn i hæren til Eirikssønnene. Håkons hær jaget vekk angiperne, men Håkon ble dødelig såret og døde like etter. Etter noen av kongesagaene forblødde Håkon og døde i Håkonshella.   Hákonarmál fra 960-tallet gir ingen indikasjon på at Håkon ble fraktet bort fra Stord før han døde. Tvert imot antyder overgangsstrofen at han døde der, på slagmarken ved stranden, sammen med de andre falne krigerne.

Den islandske annalen Annalis Regii (fra ca. 1300–1328) mente at Håkon falt i 960. Claus  Krag regnet seg fram til 961.

## Slaget som omtalt i skaldekvadene fra 960-tallet
Slaget er omtalt i uvanlig mange skaldkvad, som viser at dette ble betraktet som en svært viktig hendelse.

### Øyvind Skaldespillers kvad Håkonarmål
Skalden Øyvind Skaldespillers diktet kvadet Håkonarmål. Kvadet lyder: 

* Vers 2: De fant Bjarnes bror som tok på seg brynjen, den beundringsverdige kongen som stod under sitt kampbanner. Kampens spyd senket seg og banneret skalv – da var striden løftet i gang.   
* Vers 3: Jarlenes beseirer! Kalte sammen både håløygene og holmrygene! Han dro til kamp! Den ærerike skremmer av øyboerne! Hadde nordmennenes gode støtte! Han sto under sin metallhjelm!    
* Vers 4: Hirdens leder! Kastet av seg krigsklærne! Kastet brynjen på marken! Før han begynte kampen! Den muntre herskeren spøkte! Med sine menn! Han måtte beskytte landet! Han sto under en gullhjelm!   
* Vers 5: Da bet sverdet i kongens hånd! Inn i Odins klær (brynjer?)! Som om det skar gjennom vann! Spissene klang! skjold brast! sverd skranglet i menneskenes hodeskaller!   
* Vers 6: Skjold og hodeskaller knustes under sverdenes egg! Kampen raste på øya! Krigerne rødfarget de blinkende skjoldborgene! I mennenes blod!   
* Vers 7: Sverdene brant i blodige sår! Sverdene svingte ned! Mot mennenes liv! Blodet brølte der sverdene traff! Blodet falt på Stords strand!   
* Vers 8: Røde farger blandet seg! Under skjoldkantens himmel! Skoguls stormer spilte! Mot skjoldringenes skyer! Spissenes bølger bruste i Odins storm! Mange mennesker sank ned for sverdets tidevann (blodet)!    
* Vers 9: Da satt krigerne med dragne sverd! Hogde skjold! Gjennomborede brynjer! Hæren var ikke i godt humør! De var på vei til Valhall!   
* Vers 10: Gondel sa dette - lent mot et spydskaft: Gudenes styrke vokser nå, siden gudene har innbudt Håkon hjem med en stor hær.   
* Vers 11: Lederen hørte fra hesteryggen hva de berømte valkyrjene sa. De oppførte seg klokt og ble værende, med hjelmer på, og holdt skjold foran seg.   
* Vers 12: Håkon: Hvorfor avgjorde du kampen slik, Geir-Skogul, selv om vi var verdige til seier fra gudene? Skogul: Vi sørget for at du beholdt slagmarken og at dine fiender flyktet.   
* Vers 13: Vi to skal ri, sa den mektige Skogul, gjennom gudenes grønne boliger, for å si til Odin at nå kommer en høyeste for å se ham personlig.   

### Tord Sjårekssons dråpa om Toralv Skolmsson
Diktet lyder i oversettelse:
* Vers 1: Hæren gikk ivrig til sverdenes sammenstøt ved Fitjar på Stord, der de hardføre kjemperne av landkjedens skip kjempet. Og slyngeren av ilden fra trollkvindens storm av det skjermende måneskinnet til skipshusenes hest våget å rykke fram ved siden av nordmennenes herre. 
* Vers 2: Fredløshetens dreper forsvarte hærens front vidt; slik skal man rive freden i stykker; de ønsket at denne fyrsten skulle bli gammel i landene. Ulykken begynte da arvingen til Gunnhild kom fra sør, etter at den gavmilde hadde falt i flukt. 
* Vers 3: Utmattelsen var åpenbar da sårede bønder satte seg ved sine ubøyelige åretak; én mann ga opp sitt liv, og ikke få andre. Og de sverdkrevde trøsterne til ravnens gaukfugl av kjøttstykket hadde sand i munnen ved grunnen, skylt av bølgene. 
* Vers 4: Det vitner om en ekstraordinær gjerning når den allmektige kampens Njord, som forberedte Hugins gilde, rykket fram ved siden av fyrsten i et slikt slag. 

### Glum Geirasons lausvise
Glum Geirason forteller i ei lausvise om Harald Gråfell:

* Harald har hevnet Gamla godt. Krigerne gir fra seg livet. Kampmodige fører, du kjempet fremragende. De mørke ravnene drikker Håkons blod over havet. Jeg har hørt at spydene ble farget røde.

### Guttorm Sindres Håkonardråpa
Guttorm Sindre skildrer i Håkonardråpa felttoget mot Danmark omkring 950 og slaget på Fitjar. Han forteller i de bevarte versene av Håkonardråpa:

* Vers 7: Eirik Blodøkses sønner ble mange ganger tvunget til å innse Håkons makt, og minnes dette. Krigeren styrte krigsskip ut til havs og jaget bort alle sine brødre, Eiriks sønner; de flyktet unna.  
* Vers 8: Hæren gikk i frykt for slagets lyd foran våpenkrigeren. Den besluttsomme krigeren gikk fram foran fanene. Kongen verner ikke seg selv i valkyrjenes angrep. Han som oppnådde en fremragende gunstig vind av sinnet.   

### Kampens forløp etter skaldekvadene
Skaldekvadene beskriver hvordan Håkon samlet sine styrker fra Hålogaland og Ryfylke til kamp på Stord. I et bemerkelsesverdig motiv fortelles det at kongen kastet av seg brynjen før slaget og spøkte med sine menn, før han gikk til angrep under sin gullhjelm. 

Selve kampen skildres med kraftfulle bilder: sverd som "brant i blodige sår", skjold og hodeskaller som knustes, og blod som "falt på Stords strand". Kvadene fremhever Håkons mot og kampferdighet – han lot sverdet bite gjennom fiendens brynjer "som om det skar gjennom vann".

Kvadene bekrefter at Håkon vant selve slaget – fiendene flyktet og han beholdt slagmarken. Fra motstandernes side hevder Glum Geirason at Harald Gråfell hevnet Gamli godt, og at "de mørke ravnene drikker Håkons blod". Dette viser at Håkon ble dødelig såret i kampen til tross for seieren.

### De mytologiske perspektivene i skaldekvadene
Et sentralt motiv i Øyvind Skaldespillers Håkonarmål er valkyrjene Gondel og Skogul som kommer for å hente den døende kongen til Valhall. Når Håkon spør hvorfor de avgjorde kampen slik når han var verdig til seier, svarer valkyrjene at de nettopp sørget for at han beholdt slagmarken. Kvadet avsluttes med at valkyrjene skal ri til Åsgard for å fortelle Odin at "nå kommer en høyeste for å se ham personlig". Dette løfter Håkon opp som en heroisk skikkelse verdig gudenes hall.

## Slaget i sagalitteraturen
Med grunnlag i skaldekvadene som primærkilder har så sagaene fra slutten av 1100-tallet og spesielt på 1200-tallet diktet videre i den som kan kalles historiske romaner. Det er likevel forskjeller i tolkningene. Som i hvordan slaget ble avsluttet. Håkon jaget Eirikssønnene på flukt, men Håkon ble så truffet i sluttfasen av kampen. De eldste sagaskriftene forteller:
* Noregs konungatal sier han ble skutt i hånden.
* Ågrip forteller at en pil traff skulderen under brynjen.
* Historia Norvegiæ forteller at han ble truffet av et spyd i den høyre armen.
* Theodoricus forteller at han uventet ble rammet av en pil.
* Saxo Grammaticus ca. 1200 forteller at det var et spyd.

## Håkons død
Slaget var vunnet, men Håkon døde av skadene. Skaldekvadene forteller at han døde på stranda på Stord. Sagaene forteller likevel at kongen ble ført hjemover til gården sin på Alrekstad, der han døde. Trolig er dette oppdiktet.

Ved sin død ba kong Håkon ifølge Snorre Sturlason om at nordmennene skulle akseptere Eirikssønnene som hans etterfølgere til kongemakten i Norge og således avslutte krigen. Året etter ble Eirikssønnene innsatt som konger.

## Referanser