open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Svenska Deckarakademin

**Svenska Deckarakademin** er en svensk forening med formål å fremme kriminallitteratur og sakprosa om denne genren ved å utgi kvalitetskrim og faktalitteratur, samt å øke publikums oppmerksomhet ved hjelp av prisutdelinger.

Svenska Deckarakademin ble stiftet 16. april 1971 som en mindre prentensiøs versjon av Svenska Akademien.

Hvert år fra 1971 har foreningen delt ut Svenska Deckarakademins pris för bästa till svenska översatta kriminalroman (mellom 1996 og 2008 kalt *The Martin Beck Award*), og siden 1982 Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman. Etter forslag fra medlemmene kan foreningen også dele ut Svenska Deckarakademins Grand Master-diplom og Svenska Deckarakademins debutant-diplom, samt priser for barne- og ungdomskrim, faktabøker og oversettelser.
 
Deckarakademin utgir også faglitteratur, novellesamlinger og antologier om og innen genren.

## Eksterne lenker
* 
* Aftonbladet -Vem mördade deckarna?
Norges almenvitenskapelige forskningsråd

**Norges almenvitenskapelige forskningsråd** (**NAVF**) var et av fem norske forskningsråd med ansvar for å bevilge midler til forskning. Det ble opprettet i 1949.

I 1993 ble det fusjonert med de øvrige forskningsrådene til Norges forskningsråd.

## Referanser
Orange Bird

**Orange Bird** eller **Florida Orange Bird** er en figur i det fantastiske Disney-universet. 
Den ble laget som en figur som skulle få Disney-appelsinene til å selge bedre og bli mer morsomme for barn. Det ble laget noen sanger om han, og noen barnebøker.

Orange Bird kan ikke synge, og blir derfor ofte ertet av de andre fuglene, men han kan tenke orange/oransje tanker som folk kan se. 

Den «setningen» han er mest «kjent» for å si er: «NICE!»

Orange Bird er ikke så veldig kjent i Norden eller i Europa men er ganske kjent i Japan.
4H-bevegelsen

**4H-bevegelsen** er en betegnelse på liknende barne- og ungdomsorganisasjoner i mer enn 80 land rundt om i hele verden. I Norge er bevegelsen representert av 4H Norge. 

4H har som mål å utvikle en aktiv og samfunnsengasjert ungdom med ansvarsfølelse og respekt for natur og mennesker. Bevegelsen er ikke-religiøs og partipolitisk nøytral. Det finnes mange 4H-klubber, og det organiseres utflukter og leirer. Hvert år velger medlemmene en oppgave som de skal jobbe med gjennom et år. Da kan man velge veldig fritt, og det finnes temaer til stort sett alt. Eksempler er fotografering, fisking, baking, gartnerarbeide, sying eller matlaging. Når man har gått et bestemt antall år i 4H, vil man få plaketten som bevis for at du har gått i 4H.

De fire H-ene står for hode, hjerte, hender og helse.

## Historie
4H-bevegelsen startet først i USA 1902. I begynnelsen var det myndighetene som organiserte jordbruksklubber som skulle gi ungdommen interesse for landbruk. På steder der det var jordbruksklubber ble avlingene gjerne bedre enn på andre steder. 

«Landbruksklubbene» spredte seg videre til andre land innen få år. I 1926 holdt Det Kongelige Selskap for Norges Vel et møte om det som skulle bli 4H. I 1936 var det klubber over store deler av landet og Landslaget for Norske Jordbruksklubber ble stiftet. Organisasjonen skiftet navn til Norske 4H  i 1956 og til 4H Norge i 2006. 

I dag varierer både navnet og arbeidsområdene fra land til land, men så godt som alle deler firkløveren som symbol.

## 4H i Norge

## Bevegelsen i andre land
### USA
I USA administreres 4H, eller «4-H» som det skrives der, av det amerikanske landbruksdepartementet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 4-H World Atlas (engelsk)
* 4H Norge
Angolas herrelandslag i fotball

**Angolas herrelandslag i fotball** er det nasjonale fotballaget til Angola, og dette landslaget blir administrert av Angolas fotballforbund. Det angolanske fotballforbundet ble stiftet i 1979, og de ble medlem av FIFA i 1980. Angola har deltatt i ett VM-sluttspill, og nasjonalstadion er Citadella Stadium i Luanda.

## Historie
Angola, ofte kalt *Palancas Negras* som betyr de svarte impalaene, spilte sin første landskamp 1. juni 1977, mot . Det endte med 1&ndash;0-seier.

Landslaget deltok i fotball-VM 2006, og dette var første gang de kvalifiserte seg til et VM-sluttspill. Den 11. juni 2006 spilte de sin første kamp i et VM-sluttspill. Kampen var mot , og Angola tapte kampen 1-0.

Lagets trener er Luis Oliveira Goncalves, og den mest kjente spilleren er spissen Pedro Mantorras, som spiller for portugisiske Benfica.

## VM-resultater

## Kamper i VM-sluttspill

## Kilder
* Olsen, Egil Roger (2002): *DRILLOS VERDEN*.  Kagge Forlag AS, OSLO. ISBN 82-489-0244-7

## Eksterne lenker
*  Hjemmeside til det angolanske fotballforbundet
*  FIFAs profil om Angola 
*  FIFAs VM-2006 profil om Angola
Windleite

**Windleite** er et høgdedrag i Thüringen i Tyskland, nord for byen Sondershausen. Windleite har en overveiende øst-vestlig utstrekning, berggrunnen er sandstein, og skogen domineres av bøk og eik. Høgeste punkt er Zimmerberg med 374 moh. Sammen med Kyffhäuser-bergene mot øst og Hainleite mot sør utgjør Windleite naturparken Kyffhäuser. I Windleite ligger naturlige og kunstige dammer og våtmarker som er viktige rasteplasser for trekkfugler – framfor alt traner. Ellers er området kjent for sine mange orkidearter.

Windleite mangler de store turistattraksjoner, men gir fine muligheter for turgåere.

## Eksterne lenker
* Byen Sondershausens hjemmeside
* Naturinformasjon for området omkring Sondershausen 
* Turistinformasjon Sondershausen
* Wandern in der Windleite
Hardingfeleområdet

**Hardingfeleområdet** er den tradisjonelle betegnelsen på den delen av Norge der hardingfele har vært i bruk, i motsetning til «flatfeleområdet». 

Hardingfela har vært vanlig i Hordaland, Sogn og Fjordane, Valdres, Hallingdal, Numedal så langt som til Kongsberg, Telemark ovenfor Ulefoss, og Setesdal.

Nordfjord og Setesdal ble regnet som «overgangsområder» fordi vanlig fele hadde vært i bruk til langt opp i nyere tid.
## Referanser
Ellinor Flor

**Ellinor Dagmar Flor** (født 1946) er en norsk tekstilkunstner, som har blitt beskrevet som «en av forgrunnsfigurene i neo-tradisjonbevegelsen i Norge, moderne arbeider tuftet på gamle, nasjonale tradisjoner» og som «en av Norges mest særpregede kleskunstnere og har blant annet bidratt vesentlig til å fornye den norske strikketradisjonen».

Flor har utdannelse fra Statens høgskole for kunsthåndverk og designs linje for tekstilfag i Bergen, 1976&ndash;1980, og fra søm og tilskjærerlinjen ved Brundalen videregående skole, Trondheim 1981-82. I sin første år arbeidet hun mest med å lage hatter og andre hodeutsmykninger. Hun deltok i sin første utstilling på Vestlandske Kunstindustrimuseum i Bergen 1980., og hennes debututstilling var i  i Oslo, 1985. 

Fra 1985 har hun særlig arbeidet med å lage drakter med inspirasjon fra norsk folkekunst. Hun er inspirert av tradisjonelle norske strikkemønstre, men har samtidig et modernisert syn på norsk husflid og heimestrikk.  Hennes første prosjekt i den retning var strikkedrakten «Rosa heimanfrå» (1985) som ble utviklet på oppdrag fra . Initiativet hadde støttet fra Distriktenes Utbyggingsfond med tanke på å utvikle kvinnearbeidsplasser i bygdemiljø. Senere fulgte andre strikkedrakter fra Selbu: «Selbus svar på Coco Chanel» (1987), «Nygammel vals» (1989) og «Art deco» (1989); og drakter fra Rauland («Telemark-drakt» 1990, en kombinasjon av maskinstrikk og broderi) og Hardanger («Tradisjonsbærer» 1990, håndstrikk, broderi og mink), antrekk til hjelpekorpsene under Vinter-OL 1994, guidedrakter til Stiklestad Nasjonale Kultursenter og Håkonshallen og «Trondhjemsdrakten» (1994).. Hun har også designet teaterkostymer, kirketekstiler og møbelstoff. 

Hun fikk både *Tekoforums pris* og *[[Sparebanken Midt-Norge]]s eksportpris* i 1986; Sør-Trøndelag fylkes kulturpris og Roan kommunes kulturpris 1989. For sin innsats for å fornye norsk strikketradisjon fikk hun Jacobprisen fra Norsk Form i 1992. 

Hun har skrevet bøkene *Rosa heimafrå* (1991) om strikking og *Diva, donna, darling* (1993) om hatter. Hun var gift med kunstkritikeren Harald Flor, som døde i juli 2018. 
## Separatutstillinger og prosjekter
* Debutstilling Frognergalleriet Oslo (1985)
* Kunstnerforbundet Oslo (1987)
* Galleri Koloritten Stavanger (1988)
* Galleri Langegaarden Bergen (1989)
* Galleri K Oslo (1989 og 1995)
* Gilmfestivalen Haugesund Billedgalleri (1993)
* Retrospektiv jubileumsutstillinger ved Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum i Trondheim både i 1996 og i 2006

## Referanser
Dumfries and Galloway Constabulary

**Dumfries and Galloway Constabulary** var en britisk politistyrke med ansvar for regionen Dumfries and Galloway i Skottland.

Styrken ble opprettet i 1948, da man slo sammen eldre politistyrker i Dumfriesshire, Kirkcudbright og Wigtownshire. Dette skjedde 27 år før samme område ble samlet til én administrativ region.

I 1988 hadde Dumfries and Galloway Constabulary ansvar for etterforskningen av bombingen av Pan Am Flight 103 over Lockerbie.
Chorea

**Chorea** (fra gresk *khoreia*, «kordans»), tidligere også kalt **sanktveitsdans**;  på islandsk *engingarsott*, der *engja* betyr å presse sammen, er en sykdom og et sykdomstegn som kjennetegnes av ufrivillige bevegelser (dyskinesier) i armer, bein eller ansiktsmusklaturen som skyldes overaktivitet av de dopaminerge nevroner i de områdene av hjernen som kontrollerer bevegelser. Chorea karakteriseres ved kortvarige, uregelmessige rykninger som ikke er gjentakende eller rytmiske, men synes å bre seg fra den ene muskelgruppen til den neste.

Bevegelsene ved chorea er helt uten formål, men personene som har chorea forsøker ofte å kamuflere dem ved at de ser planlagte ut. Denne type ufrivillige bevegelser ses ved flere forskjellige sykdommer: Chorea opptrer ofte sammen med atetose, som tilfører vridende bevegelser. Chorea er et fenomen som opptrer ved Huntingtons sykdom, Sydenhams chorea, og kan forårsakes av medisiner (levodopa, antiepileptika og antipsykotika).

## Årsaker
Chorea kan opptre ved en rekke sykdommer og tilstander. 
* Chorea er et karakteristisk sykdomstrekk ved Huntingtons sykdom (arvelig sanktveitsdans), som er en progredierende arvelige sykdom. 
* Tyve prosent av barn og ungdommer som rammes av revmatisk feber, utvikler Sydenhams chorea som en komplikasjon. 
* Chorea kan også forårsakes av medisiner (levodopa, antiepileptika, antipsykotika), metabolske forstyrrelser, endokrine sykdommer og vaskulære sykdommer i hjernen.
* *Ataxia telangiectasia* (AT) er en sykdom som begynner i barndommen og kjennetegnes blant annet av okulær *telangiectasia*, okulær ataksi og progressiv ataksi.

## Sanktveitsdans
På slutten av 1600-tallet trengte den engelske legen Thomas Sydenham (1624-89), Oliver Cromwells protesjé og kjent som «den engelske Hippokrates», et navn på en sykdom med ukontrollerbare muskelbevegelser. Han tok i bruk ordet «sanktveitsdans» som navn på lidelsen, og det ble synonymt med Sydenhams chorea. På den tid var historiene om de opprinnelige sankt Veits-danserne stort sett glemt.

## Referanser
Sisyfos

**Sisyfos** (gresk &#931;&#943;&#963;&#965;&#966;&#959;&#962; , latinisert til *Sisyphus*) var konge, helt og skrekkeksempel i gresk mytologi. Ifølge mytene dømte gudene ham til å rulle en stein opp på et fjell, men hver gang han nådde toppen, rullet steinen ned igjen. Dette har gitt opphav til uttrykket *sisyfosarbeid* om et forgjeves evighetsarbeid eller en håpløs oppgave uten slutt.

## Myte
Sisyfos skal ha grunnlagt, og vært konge av, Korint, en gresk by på den smale landbroen som forener halvøya Peloponnes med resten av det greske fastland. Han var sønn av Aiolos og Enarete og gift med Merope, som han fikk en sønn med, den senere korinterkongen Glaukos. I noen senere kilder blir det også sagt at han var far til Odyssevs.

Som konge skal han ha oppmuntret skipsfart og handel, men også ha prøvd å bemektige seg mest mulig rikdom, gjerne ved å drepe reisende. Homer og senere diktere kaller ham en av verdens slueste menn. Da dødsguden, Thanatos, kom for å hente ham, klarte kongen å lenke ham fast slik at verken han eller noen andre trengte å dø. Til slutt måtte Ares komme og fri guden, mens Sisyfos ble sendt til dødsriket.

Kongen hadde flere kort i ermet. Han hadde avtalt med sin kone at hun ikke skulle ofre noe for ham, slik man pleide å gjøre før de døde. Han gikk til Hades og klaget over at kona ikke utførte pliktene sine, og ba om å få dra tilbake til jorden og snakke med henne. Så snart han var fri, nektet han å dra tilbake. Til slutt måtte Hermes ta ham til dødsriket med makt.

Som straff for alle triks, ugjerninger eller at han hadde røpet gudenes hemmeligheter, måtte Sisyfos rulle en stor stein opp på et fjell. Men hver gang han var nær ved å lykkes mistet han grepet, steinen rullet ned og han måtte begynne om igjen. Dette skulle han måtte gjenta til evig tid. Av dette har vi altså fått uttrykket *sisyfosarbeid*, om et tungt og endeløst arbeid som ikke fører til noe. 

## Motiv i kunst og kultur
Sisyfos har fascinert senere kunstnere og filosofer frem til vår tid. Welcker mener han er et symbol for mennesket som stadig tørster etter mer kunnskap. I essayet *[[Le Mythe de Sisyphe]]* sammenlikner Albert Camus Sisyfos med menneskelivet, som et absurd strev uten mål, og som vi likevel lever.


Fil:Punishment sisyph.jpg|Tizians maleri av Sisyfos fra 1548-1549
File:Franz Von Stuck - Sisyphus.jpg|«Sisyfos» malt av symbolisten Franz Stuck (1863–1928) i 1920


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Augusta av Reuss-Ebersdorf

**Augusta Caroline av Reuss-Ebersdorf og Lobenstein** (født 19. januar 1757 i Ebersdorf, død 16. november 1831 i Coburg) var en tysk grevinne. Hun var datter av grev Heinrich XXIV Reuss av Ebersdorf og grevinne Karoline Ernestine av Erbach-Schönberg.

Hun ble gift 13. juni 1777 i Ebersdorf med hertug Franz av Sachsen-Coburg-Saalfeld. De fikk følgende barn:

* Sophie (1778–1835)
* Antoinette (1779–1824)
* Juliane (1781–1860)
* Ernst I (1784–1844)
* Ferdinand (1785–1851)
* Viktoria (1786–1861)
* Marianne Charlotte (1788–1794)
* Leopold I (1790–1865), konge av Belgia fra 1831
* Maximilian (1792–1793)

Augusta var bestemor til både Victoria av Storbritannia og til Victorias mann Albert av Sachsen-Coburg-Gotha.

## Referanser
Jernbanelinjen Roosendaal–Vlissingen

**Jernbanelinjen Roosendaal–Vlissingen**, også **Zeeuwse linje** (Statslinje F), er jernbanelinjen som kjører fra Roosendaal og Bergen op Zoom til Goes, Middelburg og Vlissingen i de nederlandske provinsene Noord-Brabant og Zeeland. Den ble anlagt etter at øyene Zuid-Beveland og Walcheren fikk en fergefri forbindelse med resten av Nederland takket være Sloe- og Kreekrakdemningene i deltaprosjektet (ned.: *Deltawerken*).

I 1863 ble den første delen mellom Roosendaal og Bergen op Zoom åpnet. Dette var den tredje toglinjen som den nederlandske Staatsspoorwegen satte i drift i året bedriften ble grunnlagt. Fem år senere ble linjen trukket videre til Goes, og i 1872 var Vlissingen nådd.

Tidligere kunne man reise til England med båttoget via Vlissingen. Båttoget trafikkerte linjen mot Tyskland via Noord-Brabant.

Fra stasjonen i Goes ble trikkelinjer til Hoedekenskerke/Borssele, Wemeldinge og Wolphaartsdijk bygget ut i 1929. I 1942 ble linjene til Wemeldinge og Wolphaartsdijk lagt ned, og fra 1972 gikk linjen til Hoedekenskerke over fra godstrafikk til å bli en museumlinje drevet av *Stoomtrein Goes-Borsele* (Damptoget Goes-Borsele).

Under den store oversvømmelsen i 1953 ble også en del av toglinjen oversvømmet. Ved Kruiningen kunne en del av linjen kun brukes ved lavvann. Den gikk under navnet *badekarlinjen*.

I 1956 gikk man over til å kjøre elektriske tog på *Zeeuwse linje*, og fra da av er det en direkte forbindelse fra Vlissingen via Rotterdam til Amsterdam. På strekningen finnes to store jernbanebroer: en over Schelde-Rijnkanalen ved Bath og en over Kanalen gjennom Zuid-Beveland.

## Linjekart
Stasjon Roosendaal

**Stasjon Roosendaal** ble åpnet da linjen Antwerpen (Belgia) – Roosendaal ble tatt i bruk 23. juni 1854. Dermed var Roosendaal en av de første byene utenfor vest- og midt-Nederland med en jernbanestasjon. I provinsen Noord-Brabant var Roosendaal den første byen som ble knyttet til jernbanenettet. Nesten et år senere, 3. mai 1855 ble linjen mellom Breda og Moerdijk åpnet, og i 1872 ble denne trukket videre til Dordrecht – Rotterdam.

Fra 1863 var det mulig å reise med tog mellom Roosendaal og Bergen op Zoom og i 1868-1872 ble den Zeeuwse linjen trukket videre til Vlissingen. Den første stasjonsbygningen i Roosendaal var, med hensyn til arkitektur, lik stasjonen i Oudenbosch. I 1886-87 ble stasjonsbygningen utvidet og i 1905 fikk Roosendaal en ny stasjonsbygning. Arkitekter var D.E.C. Knuttel og G.W. van Heukelom.

Siden den ble tatt i bruk har denne stasjonen har vært en viktig grensestasjon på linjen mellom Nederland og Belgia, videre er den også et viktig knutepunkt for togforbindelsen til Sørvest-Nederland. Fra Roosendaal kan man ta toget til  
:Rotterdam – Amsterdam
:Bergen op Zoom – Vlissingen
:Antwerpen – Brussel
:Breda – 's-Hertogenbosch – Arnhem – Zwolle

Når den nye togforbindelsen Amsterdam – Brussel – Paris, *[[HSL-Zuid]]* (no.: den Sydlige Høyhastighetslinjen), tas i bruk i 2007 vil Roosendaals rolle som grensestasjon bli mindre viktig.
Pressing (straff)

**Pressing** eller **knusing** var en tortur- og henrettelsesmetode som ble brukt i flere land. Metodene som ble brukt varierte. 

Det er ikke lenger noe land som benytter metoden i lovlig sanksjonerte henrettelser. 

## Pressing i det engelske rettsvesenet

*Peine forte et dure* (fransk juridisk uttrykk for «streng og hard straff») var en torturmetode som ble brukt i Englands, og senere Storbritannias rettsvesen. Man kunne ikke dømme en person som ikke ville erklære seg skyldig eller uskyldig under rettssaken, og for å fremtvinge en erklæring ble den tiltalte dømt til pressing. Personen ble lagt på et gulv med en plate over seg. Deretter ble det lagt stein eller lodd på platen, med stadig økende vekt. Den dømte kunne være i live i flere timer, inntil brystkassen ble så sammenklemt at pusting ikke lenger var mulig. Prosessen stoppet når personen erklærte seg skyldig eller uskyldig. Den viktigste årsaken til at mange ble ihjelpresset var at de på denne ble fritatt dom. Dermed ble ikke eiendommen deres inndratt, og arvingene ble ikke rammet.

Metoden ble avskaffet i 1772. Den siste kjente bruken av metoden var i 1741. Senere innførte man regelen om at dersom personen ikke svarer på skyldspørsmålet, blir stillheten tolket som «ikke skyldig».

Det mest kjente offeret for pressing var den katolske helgenen Margaret Clitherow, som ble presset ihjel 25. mars 1586 etter å ha nektet å uttale seg om skyldspørsmålet da hun ble anklaget for å ha skjult prester i sitt hjem. Hun gjorde dette for å unngå en rettssak hvor hennes barn ville blitt tvunget til å vitne mot henne. 

Pressing har også blitt brukt ved ett tilfelle i USA. Under hekseprosessene i Salem nektet Giles Corey å uttale seg sin skyld eller uskyld, og 19. september 1692 ble han presset ihjel. Hans siste ord skal ha vært «mer vekt!».

## Henrettelse med elefant
I Sør- og Sørøst-Asia har henrettelse med elefanter blitt brukt som henrettelsesmetode i minst 4000 år, en metode også romerne og kartaghenerne i noen tilfeller brukte.
Leopold av Hohenzollern-Sigmaringen

**Leopold Stefan Karl Anton Gustav Eduard Tassilo av Hohenzollern-Sigmaringen** (født 22. september 1835 i Krauchenwies ved Sigmaringen, død 8. juni 1905 i Berlin) tilhørte den sydtyske katolske gren av huset Hohenzollern. Han var sønn av fyrst Karl Anton av Hohenzollern-Sigmaringen, og bror av den senere kong Carol I av Romania.

Etter revolusjonen i 1868 ble Leopold av den spanske regenten valgt til tronfølger i Spania. Valget ble støttet av den prøyssiske statsminister Otto von Bismarck, men avvist av Frankrike. Leopolds far, fyrst Karl Anton, valgte imidlertid å gi avkall på familiens krav på den spanske tronen. Saken førte likevel til et diplomatisk spill mellom Bismarck og franskmennene som ledet til den fransk-prøyssiske krig.

Leopold ble i 1861 gift med Antonia Maria av Sachsen-Coburg-Gotha, prinsesse av Portugal, og hadde tre barn:
* Wilhelm (1864–1927)
* Ferdinand I (1865–1927), konge av Romania
* Karl Anton (1868–1919)

Han var fyrste av Hohenzollern-Sigmaringen fra 1885 til sin død.

## Referanser
Liste over episoder av Star Trek: Deep Space Nine

Dette er en liste over alle episodene i TV-serien *[[Star Trek: Deep Space Nine]]*.

Emissary, The Way of the Warrior og What You Leave Behind er 90 minutter lange. Produksjonskodene i parentes er de kodene episodene ble tildelt da de ble hver kuttet ned til to 45 minutter lange episoder for repriser og salg til andre TV-stasjoner.

## 1. sesong ([[1993]])

## 2. sesong ([[1993]]&ndash;[[1994]])

## 3. sesong ([[1994]]&ndash;[[1995]])

## 4. sesong ([[1995]]&ndash;[[1996]])

## 5. sesong ([[1996]]&ndash;[[1997]])

## 6. sesong ([[1997]]&ndash;[[1998]])

## 7. sesong ([[1998]]&ndash;[[1999]])
Rangin Dadfar Spanta

**Rangin Dadfar Spanta** (født 1954) har siden mars 2006 vært utenriksminister i Afghanistan.

Han tilhørte en rik jordeierfamilie fra Herat. Som 15-åring sluttet han seg til et maoistisk parti. Da Sovjetunionen invaderte Afghanistan i 1979 flyktet han fra landet, og i 1982 fikk han politisk asyl i Tyskland. Der studerte han statsvitenskap, fikk stipend fra Heinrich-Böll-Stiftung og tok doktorgraden i 1992. Han bodde i Aachen, hvor han var dosent i statsvitenskap ved RWTH-universitetet. Der grunnla han også Det demokratiske råd for Afghanistan og var medlem av De grønne.

Rangin Dadfar Spanta er gift og har to voksne barn.

## Eksterne lenker
* Pressemitteilung der Heinrich-Böll-Stiftung zu seiner Ernennung zum Außenminister, enthält Lebenslauf
*
Stasjon Bergen op Zoom

**Stasjon Bergen op Zoom** er en jernbanestasjon på "Zeeuwse linje" (Roosendaal – Vlissingen). Stasjonen har en regional funksjon ved at den også er et knutepunkt for regionens busslinjer ved siden av bybussene i byen Bergen op Zoom i den nederlandske provinsen Noord-Brabant.

Stasjonsbygningen ble åpnet 23. desember 1863, og i 1971 ble den opprinnelige bygningen byttet ut mot en moderne bygning med mye glass som arkitekt Cees Douma hadde tegnet. Perrongen med det opprinnelige taket kan nås via en vei til stasjonshallen vest for jernbanesporene og en fotgjengertunnel. På østsiden av stasjonen ligger en parkeringsplass for pendlere.

I første halvår 2006 stopper fjerntogene (intercity) på linjen Amsterdam sentralstasjon – Vlissingen og lokaltoget Roosendaal – Vlissingen en gang i timen i begge retninger. Under morgenrushet er stasjonen endestasjon for lokaltoget Den Haag – Roosendaal. Lokaltoget til Roosendaal kjører videre som intercity til Amsterdam sentralstasjon.

## Eksterne lenker
* Stasjon Bergen op Zoom på stationsweb  (nederlandsk)
Stasjon Rilland-Bath

**Rilland-Bath** er en jernbanestasjon i kommunen Reimerswaal i den nederlandske provinsen Zeeland. Stasjonen befinner seg på linjen Zeeuwse linje mellom Roosendaal og Vlissingen. Stasjonen ligger på den andre siden av fylkesvei *A58*, omtrent en kilometer nordvest for lansbyen Rilland.

Stasjonsbygningen ble åpnet i 1872. I 1951 ble en ny bygning oppført (arkitekt Sybold van Ravesteyn), denne ble revet på våren 2006. Perrongene ligger skrått overfor hverandre på hver sin side av jernbaneovergangen. I første halvår 2006 stopper lokaltoget Roosendaal – Vlissingen ved stasjonen en gang i timen, i begge retninger. 

## Eksterne lenker
* Stasjon Rilland-Bath på stationsweb  (nederlandsk)
Svalbard Forskningspark

**Svalbard Forskningspark** er en forskningspark tilknyttet Universitetssenteret på Svalbard (UNIS). Den ligger i Longyearbyen på Svalbard. 

Forskningsparken brukes av Universitetssenteret på Svalbard, Norsk polarinstitutt, Sysselmesteren på Svalbard og Svalbard museum. Tanken er å få til et internasjonalt samarbeid om arktiske tema, både knyttet til forskning og utdanning, ved å samlokalisere de akademiske miljøene på Longyearbyen. 

Grunnsteinen for forskningsparken ble lagt ned 20. september 2003 av Børge Brende, og forskningsparken ble åpnet 26. april 2006 av det norske kongeparet. Bygget er Svalbards største, med 8500&nbsp;m².
Liste over episoder av Star Trek: The Next Generation

## Sesong 1 (1987-1988)

## Sesong 2 (1988-1989)

## Sesong 3 (1989-1990)

## Sesong 4 (1990-1991)

## Sesong 5 (1991-1992)

## Sesong 6 (1992-1993)

## Sesong 7 (1993-1994)
A4-papir

**A4** er et standard papirformat definert av den internasjonale standarden ISO 216 som 210&nbsp;mm&nbsp;×&nbsp;297&nbsp;mm. 

Et A4-ark som deles i to på tvers av langsiden gir to A5-ark. Tilsvarende er et A3-ark dobbelt så stort som et A4-ark. Alle A-formatene er formlike. Forholdet mellom langsiden og kortsiden er tilnærmet kvadratroten av 2. Det kan bevises matematisk at dette er det eneste forholdet som gir denne spesielle egenskapen.

Alle A-formatene tar utgangspunkt i A0, som har et areal på 1 m². A4 har altså et areal på  m².

I Europa ble A4 forretningsstandard på midten av det 20. århundre og spredde seg videre til resten av kloden de neste årene. 

## Referanser


## Kilder
* Das Papierformat DIN A4 

## Se også
* Papir
* Ris, enhet for papir
* Bok, enhet for papir
A4

**A4**, **a4** eller **A-4** kan vise til

* A4-papir – et internasjonalt standardisert papirformat (ISO 216)
* LNER A4 Pacific – et britisk damplokomotiv
* McDonnell Douglas A-4 Skyhawk – et amerikansk angrepsfly
* A-4 (undervannsbåt) (1914-1940) – en norsk undervannsbåt
* A4 – en variant av stridsvognen Leopard 2
* A4 – en betegnelse på det tyske gjengjeldelsesvåpenet V2
* A4 – en gradering (klatring) i teknisk klatring

## Veitransport
* Audi A4 – en tysk bilmodell
* A4 (Storbritannia) – en hovedvei i Storbritannia
* A4 – en motorvei i Bulgaria, se liste over motorveier i Bulgaria 
* A4 – en motorvei i Luxembourg, se liste over motorveier i Luxembourg 
* A4 – en motorvei i Nederland, se liste over motorveier i Nederland
General Post Office (Storbritannia)

**General Post Office** (**GPO**) var et britisk departement, grunnlagt i 1660 av Karl II og etter hvert med virksomhet både som statlig postverk og televerk. I 1969 ble det omgjort fra departement til et nasjonalisert foretak. Tilsvarende postkontorer ble etablert over hele det britiske imperiet. Det ble til slutt avskaffet i 1981 og erstattet av Royal Mail og British Telecom.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The British Postal Museum & Archive
* BT Archives 
* Connected Earth, kommunikasjonshistorie
Django d’Or

**Django d’Or** (etablert i Paris, 1992) er en årlig utmerkelse innen jazz, med det mål å «hedre jazzmusikk og -musikere». Initiativtakerne var Babik Reinhardt jazzgitarist, Frank Hagegé fra European Jazz Foundation og Jaqueline Danno; åstedet var Hotel Warwick, fra 1994 var utdelingen dekket på riksdekkende fransk fjernsyn. Prisen er en statuett av Django Reinhardt, utformet av den franske kunstner Raymond Moretti.

Den belgiske Django d'Or ble først delt ut i Brussel 1995; den svenske har siden 1998 vært delt ut på Nalen i Stockholm, som en del av «Swedish Jazz Celebration», den italienske i Roma 1999, i 2001 begynte man i Tyskland, samt i Danmark, der prisen deles ut som en del av konserten «Swinging Europe» (to statuetter av Raymond Moretti, samt to av Svend Asmussen, utformet av kunstneren Keld Moseholm).

Siden 2000 har «European Jazz Trophies» vært utdelt som en del av «Eurodjango», først i Brussel. Det deles da ut en europeisk
Django d'Or-pris, utvalgt fra de nasjonale vinnerne.
Peter Hanson

**Peter Hanson** (født 1977) er en svensk golfspiller. Han ble profesjonell i 1998 og har spilt på Challenge-touren og Europatouren. 

Hanson har seks seire på Europatouren. Han deltok i Ryder Cup 2010 og 2012.

## Meritter
### Seire på Europatouren
* 2012 KLM Open, BMW Masters
* 2010 Iberdrola Open Cala Millor Mallorca, Czech Open
* 2008 SAS Masters
* 2005 Jazztel Open de España en Andalucía

## Deltakelse i lagturneringer
* Ryder Cup Matches (for Europa): 2010, 2012
* Seve Trophy (for Kontinental-Europa): 2005, 2007, 2009, 2011
* World Cup (for Sverige): 2007

## Eksterne lenker
*
CGI

**CGI** har flere betydninger:

*CGI Group, et globalt IT-tjenesteselskap
*Common Gateway Interface, en teknologi som brukes i webservere
*Computer-generated imagery, en teknologi for filmproduksjon
*Cuerpo Guardia de Infantería, en argentinsk politistyrke
Cuerpo Guardia de Infantería

**Cuerpo Guardia de Infantería** (**CGI**) er den offisielle betegnelsen på opprørspolitiet i Argentina. Både føderale og provinsielle politistyrker har CGI-avdelinger.

CGI er små, hurtige utrykningsgrupper som har spesialutdannelse innen «massetjeneste» &ndash; kontroll av store menneskemengder, for eksempel under demonstrasjoner. Avdelingene er utstyrt med ikke-dødelige våpen som skytevåpen med gummikuler, tåregass, pepperspray, batonger, skjold og gassmasker.

På grunn av CGI-avdelingenes oppdrag blir de ofte kalt *Pacificadores* (fredsbevarere) av pressen og vanlige folk.
Bloddoping

**Bloddoping** skjer ved at man overfører en person sitt blod til en annen, man kan også bruke personens eget blod. Det kan også skje ved inntak av hormonet EPO. Dette hormonet stimulerer benmargen til å lage flere røde blodlegemer. Dette gjøres ofte rett før konkurranse. Det man vil oppnå med denne typen doping er å øke antallet røde blodceller og dermed mengden hemoglobin, blodprosenten, til et unormalt høyt nivå. Blodet kan da frakte mer oksygen fra lungene til muskulaturen. Dette forbedrer kondisjonen til idrettsutøvere og de vil prestere bedre.

Blodet som brukes kan være fra samme person som er tappet tidligere, eller fra en annen person med samme blodtype. 
Hvis overføringen skjer med eget blod har utøveren én måned tidligere blitt tappet for blod. Så vil utøveren fortsette å trene på vanlig vis. Kroppen vil da produsere opp de røde blodlegemene. Når man så sprøyter inn blodet igjen vil nivået av røde blodlegemer være unormalt høyt.  

EPO har tidligere vært umulig å avsløre, men nå finnes en måte å gjøre det på. Det kan skilles mellom EPO som kroppen skaper selv og kunstig EPO. Men denne teknikken for å skille mellom kunstig og ekte EPO er fortsatt så tungvint at den ikke kan brukes i store idrettsarrangementer. Etter hvert som metoden er blitt mer automatisert, vil den kunne brukes ved store arrangementer.

Det finnes også måter å oppdage om blodlegemene er unormalt gamle.
Tim Petrovic

**Tim Petrovic** (født 16. august 1966) er en amerikansk golfspiller på PGA-touren. Han er født i Northampton i Massachusetts og studerte sammen med Patrick Sheehan og Jerry Kelly ved University of Hartford. Han ble profesjonell i 1988 og fikk sin første seier på PGA-touren i Zurich Classic of New Orleans i 2005.

## Eksterne lenker
*
Special Achievement Academy Award

**Special Achievement Award** er en Oscar-pris som deles ut til noen som har gitt et eksepsjonelt bidrag til filmindustrien, men som ikke har noen vanlig kategori ved Oscar-utdelingene. En slik pris gis imidlertid bare for bidrag i produksjoner som kvalifiserer seg til å bli vurdert av juryen, og som gis ut det aktuelle året og innen tidsfristen for det aktuelle årets utdeling.

## Mottakere av prisen
*1972 – *[[SOS Poseidon]]* – L. B. Abbott, A. D. Flowers (Visuelle effekter) 
*1974 – *[[Jordskjelv (film)|Jordskjelv]]* – Frank Brendel, Glen Robinson, Albert Whitlock (Visuelle effekter) 
*1975 – *[[Hindenburg (film)|Hindenburg]]* – Peter Berkos  (Lydeffekter) 
*1975 – *[[Hindenburg (film)|Hindenburg]]* – Albert Whitlock, Glen Robinson (Visuelle effekter) 
*1976 – *[[King Kong (1976)|King Kong]]* – Carlo Rambaldi, Glen Robinson, Frank Van der Veer (Visuelle effekter) 
*1976 – *[[Logan's Run]]* – L. B. Abbott, Glen Robinson, Matthew Yuricich (Visuelle effekter) 
*1977 – *[[Star Wars Episode IV: Et nytt håp|Star Wars]]* – Benjamin Burtt, Jr. (Skaping av romvesner og stemmer til skapninger og roboter)  
*1977 – *[[Nærkontakt av tredje grad]]* – Frank E. Warner (Klipp av lydeffekter)
*1978 – *[[Supermann (film)|Supermann]]* – Les Bowie, Colin Chilvers, Denys Coop, Roy Field, Derek Meddings, Zoran Perisic (Visuelle effekter)
*1979 – *[[Den svarte hingsten]]* – Alan Splet (Lydklipp) 
*1980 – *[[Star Wars Episode V: Imperiet slår tilbake]]* – Brian Johnson, Richard Edlund, Dennis Muren, Bruce Nicholson (Visuelle effekter)
*1981 – *[[Jakten på den forsvunne skatten]]* – Ben Burtt, Richard L. Anderson (Klipp av lydeffekter)
*1983 – *[[Star Wars Episode VI: Jediridderen vender tilbake]]* – Richard Edlund, Dennis Muren, Ken Ralston, Phil Tippett (Visuelle effekter)
*1984 – *[[Elven (1984)|Elven]]* – Kay Rose (Klipp av lydeffekter)  
*1987 – *[[RoboCop]]* – Stephen Flick, John Pospisil (Klipp av lydeffekter) 
*1988 – *[[Hvem lurte Roger Rabbit?]]* – Richard Williams (Regi av animasjonssekvensene)
*1990 – *[[Total Recall (1990)|Total Recall]]* – Eric Brevig, Rob Bottin, Tim McGovern, Alex Funke (Visuelle effekter)
*1995 – *[[Toy Story]]* – John Lasseter (Første helaftens dataanimerte spillefilm)
*2017 - *[[Flesh and Sand]]* - Alejandro González Iñárritu (Kunstig virkelighet/VR)
Babik Reinhardt

**Babik Reinhardt** (født 8. juni 1944 i Paris, død 13. november 2001 i Cannes) var en fransk jazzmusiker (gitar) og komponist, av sinti opphav, kjent for virtuost spill innen gypsy-jazz og for å være sønn til Django Reinhardt.

Hans bror Henri Baumgartner var også jazzmusiker (melodien *Louson* er dedikert ham).
Sønnen David Reinhardt er også jazzgitarist.

Babiks første innspilling var med Georges Arvanitas trio (*Swing 67*, EP),
etterfulgt av *Babik joue [[Sidney Bechet]]* (LP, 1968).  Etter en periode med utstrakt turnévirksomhet til bl.a. USA utga han *Sinti Oun Brazil* (1973) med Fernando Martins band. Albumet *Sur Le Chemin mon Pere* (1974) var dedikert hans far.

I 1983 spilte han med Stéphane Grappelli i *Anniversary Concert*.
I «Trio Gitan» spilte han med søskenbarnet Boulou Ferré og Christian Escoudé
(*Three of a Kind* 1986), 
etterfulgt av soloplatene
*All Love* og *Live!* (turne i Frankrike, Canada og Jugoslavia, 1989),
*Nuances* (1992), *Vibration* med Emmanuel Bex orgel og Simon Goubert batteri (1995).
Etter USA-turne med gitaristen François Vola ga han ut *A Night in Conover* (1997).
I 1997 spilte han inn platen "Hot Shots" sammen med Hot Club de Norvège, bl a melodien "The Lonely Wolf", komponert til ham av Jon Larsen. 
Han medvirket i «New Quintette du Hot Club de France» med Romane (1998), samt
med Françoise Hardy (*Baccara*, 1999).

Han har også komponert filmmusikk (*Le Prix du Silence*; *[[Mohamed Bertrand Duval]]* 1991).
I 1992 var han initiativtaker til Django d'Or, og var deltaker i den første Django Reinhardt Festival i New York (2000).  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Henri Baumgartner

**Henri Baumgartner** (1929–1992) var en fransk jazzmusiker (gitar), av sinti opphav; kjent for virtuos gypsy-jazz. Han var sønn av Django Reinhardt og var således også kjent som **Lousson Reinhardt**, og halvbror til jazzgitaristen Babik Reinhardt. Henri ble født mens Django lå på sykehus med brannskader. Moren Bella skilte seg fra Django giftet seg på nytt og Baumgartner var stefarens etternavn som Henri tok i bruk. Fornavnet var kjælenavnet l'Ourson (fransk for bjørnunge). Han holdt kontakt med faren etter skilsmissen. Han lærte jazz av andre sigøynere og kopierte til dels faren. Etter hvert sluttet han seg til Djangos band. Han medvirket på en plate med sin far (*Concert de [[Brussel|Bruxelles]]* (1948).

## Referanser
Georges Arvanitas

**Georges Arvanitas** (født 13. juni 1931 i Marseille, død 25. september 2005) var en fransk jazzmusiker (piano, orgel).

Han debuterte i 1952 og etablerte etterhvert sin egen **George Arvanitas Trio** Jacky Samson bass, Charles Saudrais batteri (bl.a. *in Concert* 1969; *Orgue hammond* 1988) samt bl.a. spilte med Babik Reinhardts første utgivelse, på *[[Pepper Adams]], live in Europe* (1977) og på *[[Sonny Criss]] & G.A. Trio* med turneopptak fra Bologna i 1974 (Fresh Sound).
Arvanitas bodde tidvis i USA, og medvirket med andre amerikanske storheter som Ben Webster, Ted Curson og Dexter Gordon på deres Europaturneer.

Med David Murray ga han ut *Tea for two*, med jazzslagere (Abeille, 2004).
Han medvirket på Yusef Lateefs *Psychicemotus* (2005).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bevegelsessyke

**Bevegelsessyke** er en tilstand med kvalme og brekninger som oppstår på grunn av forskjell mellom forventede og faktiske bevegelser. Andre navn er **kinesi**,, **reisesyke**, **bilsyke**, **sjøsyke**, **togsyke** eller **flysyke**.

Sjøsyke brukes ofte som betegnelse for bevegelsessyke generelt og kan således også oppstå i andre sammenhenger enn på båt i sjøgang, for eksempel berg-og-dal-baner, bilkjøring, husking og andre bevegelsesintensive aktiviteter som akrobatikkflyging. Astronauter i vektløs tilstand kan få de samme symptomene som da kalles romsyke.

Ofte brukes betegnelsen **reisesyke**, men reisesyke brukes også av og til om «reisefeber», altså det at man er ivrig oppsatt på å reise.

## Bakgrunn
Tilstanden oppstår ved at hjernen oppfatter motstridende signaler fra balansenerven/ vestibularisorganet, kontakten med underlaget og inntrykk fra synsnerven.

## Symptomer
Tilstanden gir kaldsvetting,  kvalme, ubehag og oppkast. Symptomene rammer de fleste i mer eller mindre grad, med en del forskjell fra person til person. Tilstanden kan komme på kort tid, under ett minutt ved bevegelser som personen ikke har full oversikt over. Plagene går ofte over etter en kort stund (10-15 minutter) etter at bevegelsene er over. En enkelt person kan med trening venne seg til å tåle bevegelsene bedre og unngå plagene ved bevegelsessyke.

## Behandling
Bevegelsessyke blir ofte behandlet forebyggende med reisesyketabletter (antihistaminer) like før bevegelsene starter. Mange av disse gir søvnighet og bør ikke kombineres med bilkjøring, e.l. Meclozin hydroklorid (Postafen) kan kjøpes reseptfritt på apotek mot bevegelsesyke.

Fra gammelt av har det å tygge på noe, vært ansett som hjelpsomt. Avkok av ingefærrot anses å være effektivt.

Et gammel sjømannstips er å feste blikket til noe som er stillestående, for eksempel horisonten eller å studere en stillestående pendel. Hvis personen greier å holde rede på hva som er opp, og hvilken retning han skal mot, eller en annen retning, vil han tåle bevegelsene bedre. Tilstanden kan forverres ved å se ned, for eksempel å lese i en bok.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svenska Deckarakademins debutant-diplom

**Svenska Deckarakademins debutant-diplom** er en litterær pris til beste svenske forfatter som debuterer med en  kriminalroman. Prisen utdeles av foreningen Svenska Deckarakademin etter forslag fra medlemmene. Diplomet utdeles ikke årlig, kun når Deckarakademin finner en særlig verdig debutant. Fra og med 2020 nomineres debutene.

## Prisvinnere
*1971: Ulf Durling for *Gammal ost*
*1974: Valter Unefäldt for *Råttan på repet*
*1976: Tomas Arvidsson for *Enkelstöten*
*1982: Kjell-Olof Bornemark for *Legat till en trolös*
*1984: Bobi Sourander for *Ett kilo diamanter*
*1985: Mats Tormod for *Movie*
*1990: Hans Lamborn for *Den röda slöjan* og: Gunnar Ohrlander for *Downwind*
*1991: Olle Häger for *Bandyspelaren som försvann i Gambia*
*1993: Håkan Nesser for *Det grovmaskiga nätet*
*1995: Åke Edwardson for *Till allt som varit dött*
*1997: Lennart Lundmark for *Den motsträvige kommissarien*
*1998: Liza Marklund for *Sprängaren*
*1999: Kjell Eriksson for *Den upplysta stigen*
*2001: Eva-Marie Liffner for *Camera* og Åke Smedberg for *Försvinnanden* 
*2002: Tove Klackenberg for *Påtaglig risk att skada*
*2003: Åsa Larsson for *Solstorm*
*2006: Karin Alfredsson for *80 grader från varmvattnet*
*2007: Johan Theorin for *Skumtimmen*
*2008: Ingrid Hedström for *Lärarinnan i Villette*
*2009: Olle Lönnaeus for *Det som ska sonas*
*2010: Anders de la Motte for *[geim]*
*2012: Lars Pettersson for *Kautokeino*
*2013: Thomas Engström for *Väster om friheten*
*2014: Anna Lihammer for *Medan mörkret faller* 
*2015: Sara Lövestam for *Sanning med modifikation*
*2017: Niklas Natt och Dag for *1793* 
*2019: Malin Thunberg Schunke for *Ett högre syfte* 
*2020: Maria Grund for *Dödssynden* 

## Referanser
Jack Lemmon

**Jack Uhler Lemmon III** (1925–2001) var en amerikansk skuespiller og musiker.

Lemmon debuterte i 1954 og ble raskt kjent som en allsidig skuespiller. Han fikk ry som en glimrende komedieskuespiller, men gjorde også en rekke dramatiske rollefigurer. I komediene spilte han ofte rollen som den uheldige anti-helten som møter verden med et oppfarende, nervøst gemytt. Lemmon huskes kanskje mest for filmene han spilte i sammen med Walter Matthau, samt komedien *[[Noen har det hett]]* (1959).

Lemmon var yrkesaktiv i over femti år og mottok en rekke nominasjoner og utmerkelser. Han vant to Oscar, én for rollen som fenrik Frank Thurlowe Pulver i filmen *[[Mister Roberts (1955)|Mister Roberts]]* (1955) og én for rollen som Harry Stoner i filmen *[[Det blåser på toppen]]* (1973). 

Lemmon har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.

## Filmografi (utvalg)
* 1955 – *[[Mister Roberts (1955)|Mister Roberts]]*
* 1959 – *[[Noen har det hett]]*
* 1960 – *[[Ungkarsleiligheten]]*
* 1963 – *[[Irma la Douce]]*
* 1973 – *[[Det blåser på toppen]]*
* 1974 – *[[Stopp pressen!]]*
* 1977 – *[[Airport '77 – Flight 23 savnet]]* 
* 1979 – *[[Kinasyndromet]]*
* 1981 – *[[Kompis, kompis]]*
* 1982 – *[[Savnet (film fra 1982)|Savnet]]*
* 1993 – *[[Gretne gamle gubber (film)|Gretne gamle gubber]]*
* 1991 – *[[J.F.K. – saken fortsetter]]*
* 1993 – *[[Short Cuts]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svenska Deckarakademins Grand Master-diplom

**Svenska Deckarakademins Grand Master-diplom** er en litterær hederspris for særlig innsats innen kriminallitteraturen som utdeles av den svenske foreningen Svenska Deckarakademin. Prisen utdeles ikke med faste intervaller, kun etter forslag fra foreningens medlemmer.

## Grand Master-diplom
*1972: Ellery Queen og Agatha Christie 
*1973: John Dickson Carr og Rex Stout
*1974: Georges Simenon og Eric Ambler
*1975: Vic Suneson og Michael Innes
*1976: Ross Macdonald og Ed McBain
*1977: Julian Symons
*1978: Graham Greene
*1979: Patricia Highsmith 
*1980: W. R. Burnett og Geoffrey Household
*1981: Bernhard Borge, Christianna Brand, Michael Gilbert, Dorothy B. Hughes og Hillary Waugh 
*1982: Jan Broberg
*1986: Allen J. Hubin 
*1988: Hammond Innes
*1989: John le Carré
*1993: Tony Hillerman
*1996: P. D. James og Ruth Rendell
*1997: Jan Ekström  
*2000: Colin Dexter 
*2004: Jenny Berthelius
*2005: Gösta Unefäldt
*2007: Olov Svedelid
*2008: Len Deighton, Jan-Olof Ekholm, Donald Westlake
*2009: Peter Lovesey og K. Arne Blom
*2010: Sara Paretsky og Ulf Durling
*2011: Reginald Hill og Bo Lundin
*2012: Jean Bolinder
*2015: Gunnar Staalesen

## Special Grand Master-diplom
*1981: Ellery Queen
*2010: Jan Broberg

## Referanser
James Rosenquist

**James Rosenquist** (1933–2017) var en amerikansk kunstner. Han var blant de tidlige popkunstnerne i USA på begynnelsen av 1960-tallet, og regnes som en av de mest innflytelsesrike amerikanske kunstnere fra siste halvdel av 1900-tallet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman

**Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman** er en litterær pris for fjorårets beste svenske kriminalroman. Prisen utdeles siden 1982 årlig av foreningen Svenska Deckarakademin.

## Prisvinnere
*1982: Leif G.W. Persson for *Samhällsbärarna*
*1983: Ulf Durling for *Lugnet efter stormen*
*1984: Staffan Westerlund for *Svärtornas år*
*1985: Jean Bolinder for *För älskarns och mördarns skull*
*1986: Staffan Westerlund for *Större än sanningen*
*1987: Olov Svedelid for *Barnarov*
*1988: Jan Guillou for *I nationens intresse*
*1989: Kjell-Olof Bornemark for *Skyldig utan skuld*
*1990: Jean Bolinder for *Dödisgropen*
*1991: Henning Mankell for *Mördare utan ansikte*
*1992: Gösta Unefäldt for *Polisen och mordet i stadshuset*
*1993: Kerstin Ekman for *Händelser vid vatten*
*1994: Håkan Nesser for *Borkmanns punkt*
*1995: Henning Mankell for *Villospår*
*1996: Håkan Nesser for *Kvinna med födelsemärke*
*1997: Åke Edwardson for *Dans med en ängel*
*1998: Inger Frimansson for *God natt min älskade*
*1999: Sven Westerberg for *Guds fruktansvärda frånvaro* 
*2000: Aino Trosell for *Om hjärtat ännu slår*  
*2001: Åke Edwardson for *Himlen är en plats på jorden*
*2002: Kjell Eriksson for *Prinsessan av Burundi* 
*2003: Leif G.W. Persson for *En annan tid, ett annat liv*
*2004: Åsa Larsson for *Det blod som spillts*
*2005: Inger Frimansson for *Skuggan i vattnet*
*2006: Stieg Larsson for *Flickan som lekte med elden*
*2007: Håkan Nesser for *En helt annan historia*
*2008: Johan Theorin for *Nattfåk*
*2009: Anders Roslund og Börge Hellström for *Tre sekunder*
*2010: Leif G.W. Persson for *Den döende detektiven*
*2011: Arne Dahl for *Viskleken*
*2012: Åsa Larsson for *Till offer åt Molok*
*2013: Christoffer Carlsson for *Den osynlige mannen från Salem*
*2014: Tove Alsterdals for *Låt mig ta din hand*
*2015: Anders de la Motte for *UltiMatum*
*2016: Malin Persson Giolito for *Störst av allt*
*2017: Camilla Grebe for *Husdjuret*
*2018: Stina Jackson for *Silvervägen*
*2019: Camilla Grebe for *Skuggjägaren*
*2020: Tove Alsterdal for *Rotvälta*
*2021: Åsa Larsson for *Fädernas missgärningar*
*2022: Sara Strömberg for *Skred*
*2023: Christoffer Carlsson for *Levande och döda*

## Referanser
Almesevjefluer

**Almesevjefluer** (Aulacigastridae) er en liten familie av små, mørke fluer. En art, *Aulacigaster leucopeza*, finnes i Norge. Den ble første gang registrert sommeren 2010.

## Utseende
Små (2-5 mm lange), mørke fluer. Kroppen er matt glinsende. Hodet er ganske stort med bred panne og store, runde fasettøyne. Fasettøynene har påfallende, annerledes fargede tverrbånd. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det tre børster. Mellom de tre punktøynene sitter det to små, fine børster, og et par korte, innoverrettede børster bak dem. Antennene er av vanlig fluetype, ganske korte, med lang antennebørste (*arista*). Kinnbørste (*vibrissa*) finnes, det er også flere kraftige børster ved underkanten av hodet. Brystet (thorax) er dekket av fin, grålig bestøvning som gir det en matt glans, og har flere kraftige, mørke børster. Vingene er middels store uten noen spesielle særtrekk. Beina er korte og kraftige, bakkroppen sylindrisk, en anelse flattrykt. Larvene er pølseformede, tilspisset i hodeenden. Bakenden er trukket ut til et ånderør som kan være omtrent halvparten så langt som kroppen.

## Levevis
Larvene lever i utflytende sevje fra løv- eller bartrær. De kan også leve i tykk og seig sevje. De voksne fluene finner man også på og ved steder der sevje flyter ut. Det er minst to generasjoner per år. De overvintrer som voksne fluer og kan komme ut ganske tidlig på våren.

## Systematisk inndeling
Det er delte meninger om hvilke slekter som skal regnes til denne familien. Noen vil inkludere bare *Aulacigaster*-artene, andre vil også ta med blant annet artene her regnet til Stenomicridae. 

* Ordenen tovinger, **Diptera**
** Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
*** Gruppen **Schizophora**
**** Overfamilien **Opomyzoidea**
***** Familien **[[almesevjefluer]] Aulacigastridae**
****** Slekten ***Aulacigaster*** Macquart, 1835  – fire arter i den Palearktiske region, ni totalt
******* ***Aulacigaster leucopeza*** (Meigen, 1830)  – kjent fra Sverige og Finland, finnes i Norge

## Referanser




## Litteratur
* Papp, L. 1998. Family Aulacigastridae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera*. 3: 279-284. Science Herald, Budapest.

## Eksterne lenker
* 
*  ''Spennende fangst etter årets jakt!'' Artsdatabanken (Publisert: 16. november 2010)
* Nettressursen Fauna Europaea