James Last

**James Last** (født **Hans Last** 17. april 1929 i Bremen, død 9. juni 2015 i Palm Beach Gardens i Florida) var en tysk komponist og storbandleder.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Last lærte å spille piano som barn, men byttet til kontrabass som tenåring. 14 år gammel ble han skrevet inn i *[[Buckeburg]] militære musikkskole* av det tyske riket.

### Tidlig karriere
Etter nazistenes fall sluttet han seg til Hans-Gunther Österreichs Radio Bremens danseorkester i 1946. I 1948 ble han leder for Last-Becker Ensemble, hvor han var i sju år. I løpet av den tiden ble han kåret til beste bassist i landet i en tysk jazzavstemning tre år på rad, fra 1950 til 1952. Etter at Last-Becker Ensemble ble oppløst, ble han fast arrangør for Polydor Records, samt for en rekke europeiske radiostasjoner. Det neste tiåret hjalp han til med å arrangere treff for artister som Helmut Zacharias, Freddy Quinn, Lolita, Alfred Hause og Caterina Valente.

### Gjennombrudd i USA og videre karriere
James Lasts første albumutgivelse i USA var tittelen *The American Patrol* på Warner Brothers rundt 1964. Han ga også ut ni album i en serie kalt *Classics up to date Vols. 1-9* som satte sammen arrangementer av klassiske melodier med strengeinstrumenter, rytmer og vokal korsang fra midten av sekstitallet til begynnelsen av syttitallet. Last ga ut et album, *[[Non Stop Dancing 65|Non-Stop Dancing]],* i 1965, et opptak av kortfattede gjengivelser av populære sanger, alt bundet sammen av en pågående dance beat og lyder av menneskemengde. Det ble en hit og bidro til å gi ham et stort navn i Europa. I løpet av de neste fire tiårene leverte Last over 190 utgivelser, inkludert flere utgaver av *Non-Stop Dancing.* Han varierte sitt repertoar ved å legge til forskjellige sanger fra forskjellige land og sjangere, så vel som gjesteartister som Richard Clayderman og Astrud Gilberto. Han hadde også sin egen vellykkede TV-serie i 1970 med gjester som ABBA og Lynsey de Paul.

Selv om hans konserter og album ga Last stor suksess&nbsp;&ndash; spesielt i England, hvor han slapp 52 album mellom 1967 og 1986, noe som kun Elvis Presley kan matche&nbsp;&ndash; hadde han bare to hit-singler med *The Seduction*, temaet fra *[[American Gigolo]]* (1980), og *Biscaya* fra albumet *Biscaya*. Låten *The Lonely Shepherd*, skrevet av Last og utført av Gheorghe Zamfir og James Last Orchestra, kan høres i filmen Kill Bill vol. 1 (2003). http://www.imdb.com/name/nm0489904/

James Last mottok en rekke populære og faglige utmerkelser, inkludert *[[Billboard Magazine]]'s «Star of the Year» i 1976, og han ble i [[1994]] hedret for livslang innsats for den tyske *ECHO*-prisen. Hans sanger «Elizabethan Serenade» og musikk fra *Across the Way'' (innspilt av Andy Williams i 1972) er melodier med en klassisk følelse som slo an verden over. Last hadde mange fans i Europa og verden forøvrig. Hans varemerke var storband-arrangement av hits fra popmusikken. Hans serie «Party Album» er også velkjent. I løpet av karrieren solgte han over 100 millioner album.

### Norge
Platesalget var særlig bra i begynnelsen av 1970-tallet, og orkesteret hadde brukbar suksess frem til midten av 1980-tallet.  På 1960-tallet var James Last produsent og arrangør for Wenche Myhre.  Han avholdt konsert på Sjølystmessen i 1976, og på Konserthuset i 1982.  Det var planlagt en oppfølgingskonsert i Drammen i 1983, men denne ble avlyst.

### Privatliv
James Last ble enkemann i 1997 da hans kone, Waltraud, døde etter lang tids kamp mot kreft. Han giftet seg igjen i 1999 med den tretti år yngre Christine Grundner fra München.

Last bosatte seg i Miami i Florida, men oppholdt seg også en god del i Hamburg.

Han fikk to barn, datteren Catharina og sønnen Ron.

## Diskografi

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* 
*