open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin og helsefag

**Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin og helsefag (NEM)** er en av de fire nasjonale forskningsetiske komiteene. Komiteen har som sitt ansvarsområde den forskningsetiske virksomhet innen det medisinske fagområde (helse- og livsvitenskap, inkludert psykologi), herunder kompetanseutvikling og forskning der medisinske problemer av etisk natur knytter seg til tverrfaglige forskningsprosjekter.

NEM er en uavhengig instans, opprettet ved stortingsvedtak i 1990, som skal fungere som nasjonal utkikkspost, opplyser og rådgiver i forskningsetikk innenfor de aktuelle fagområder. Komiteen har samtidig ansvar for forebygging av vitenskapelig uredelighet innen sitt virkeområde. NEM er i tillegg klageorgan for vedtak etter Helseforskningsloven og Forskningsetikkloven, fattet av De regionale komiteer for medisinsk og helsefaglig forskningsetikk (REK).

Komiteen er sammensatt av 12 personer med ulik faglig bakgrunn som oppnevnes for fire år om gangen. Kunnskapsdepartementet oppnevner komiteens medlemmer etter innstilling fra Norges forskningsråd.

Tilsvarende nasjonale etiske komitéer er oppnevnt for fagområdene naturvitenskap og teknologi (Den nasjonale forskningsetiske komité for naturvitenskap og teknologi) og samfunnsvitenskap og humaniora (Den nasjonale forskningsetiske komité for samfunnsfag og humaniora).

NEM har sekretariat sammen med de andre nasjonale forskningsetiske komiteer i Oslo sentrum

## Eksterne lenker
* Den nasjonale forskningsetiske komité for medisin og helsefag
Akvariet

***Akvariet*** er en norsk dokuserie som gikk på TV 2 sporadisk fra 2007 til 2014. Serien handlet om Akvariet i Bergen, både dyrene der og menneskene som jobbet der. I et halvt år fulgte TV 2s team hverdagslivet der.

## Referanser
Gemmologi

**Gemmologi** er læren om edelstener. Uttrykket stammer fra det latinske ordet «*gemma*», som betyr juvel, og det greske ordet «*logos*», som betyr lære. Gemmologer er således personer som har gjennomgått og bestått studiet i gemmologi (diplomeksamen). Disse personene får et internasjonalt sertifikat som dokumenterer at de er i stand til å vurdere edelstener.

Gemmologer spesialiserer seg i ulike retninger for ulike vurderinger av edelstener; verdi, kvalitet, opprinnelse, diamant, smaragd, ekte/syntetisk.

De senere år har det kommet stadig større mengder med syntetiske edelstener på markedet som f. eks. cubic zirconia.

## Eksterne lenker
* The Gemological Institute of America – London
* The Canadian Institute of Gemmology – Gemology World
* The Gemmological Association and Gem Testing Laboratory of Great Britain
* The Gemological Institute of America
* The Canadian Gemmological Association 
* The Gemmological Association of Australia
O. Henry

**William Sydney Porter** (1862–1910), kjent under pseudonymet **O. Henry**, var en amerikansk forfatter. Han er kjent for sine mange noveller. Han var den første til å bruke ordet *[[bananrepublikk]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Andy McGuigan

**Andy McGuigan** (født 24. februar 1878, død 1948) var en skotsk fotballspiller.

Han spilte for Hibernian før han ble kjøpt av Liverpool i 1900.

Han er en av kun fem spillere som har scoret fem mål i en kamp for klubben. Han spilte totalt 37 kamper, og scoret 14 mål i tiden hans i Liverpool.

## Se også
* Statistikk om Liverpool FC.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Profil på LFChistory.net
Javadverghjort

**Javadverghjort** (*Tragulus javanicus*) er en småvokst drøvtygger og én av seks arter i slekten *[[Tragulus]]*, som videre inngår i dvergmoskusdyrfamilien (Tragulidae). 

## Taksonomi
Tidligere regnet man tre underarter til javadverghjort, men i 2004 fikk  og  status som selvstendige arter.

## Biologi
Arten er endemisk for øya Java i Indonesia. Habitatet består av tropisk regnskog med tett underskog, der de småvokste dyra lett kan gjemme seg vekk. Den er sjelden observert under  og over , men den har blitt observert ved Gunung Gede–Pangangro på cirka . Ei gruppe fuglekikkere hevdet å ha observert et eksemplar av arten i Bali Barat nasjonalpark på øya Bali i 2006, men observasjonen har aldri latt seg verifisert.

## Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Bibi (2013). Ifølge Sarvani, Parmar, Tabasum *et al.* (2018) er *[[Moschiola]]* (med høyeste grad (1,00) av sannsynlighet og  bootstrapp) søstergruppen til *[[Tragulus]]* og *[[Hyemoschus]]*.  Navn i parentes er kun foreløpige beskrivelser på arter som mangler norsk navn.

* Artiodactyla, klovdyr
** Ruminantia, drøvtyggere
*** Tragulidae, dvergmoskusdyr
**** *[[Moschiola]]* (Sør-Asia)
**** *[[Tragulus]]* (Sørøst-Asia)
***** *[[javadverghjort|T. javanicus]]*, javadverghjort
***** *[[Tragulus kanchil|T. kanchil]]*, (kanchil, smådverghjort)
***** *[[Tragulus williamsoni|T. williamsoni]]*, (williamsonsdverghjort)
***** *[[Tragulus napu|T. napu]]*, (napu, stordverghjort)
***** *[[Tragulus pilandok|T. nigricans]]*, (pilandok, filippinerdverghjort)
***** *[[Tragulus versicolor|T. versicolor]]*, (vietnamdverghjort)
**** *[[Hyemoschus]]* (Afrika)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Duk

En **duk** er stykke tekstil, gjerne formet som en firkant eller en sirkel. Det legges som regel på toppen av et bord, ofte i den hensikt å beskytte bordet mot skader og søl. Duken kunne også skjule at bordet under var velbrukt.

Duker kan også brukes for å pynte opp. Pyntebrikker og -løpere er gjerne brodert, strikket, heklet, gimpet eller slått som nupereller. Mønstre og motiver er ikke sjelden lokalt preget, og utviklet med stor oppfinnsomhet.

Duker har tradisjonelt vært til fest. I Norden var linduker med innvevd mønster vanlige blant de velstående, mens almuen nøyde seg med vokset duk som tålte mere slitasje. Etter som bomullen fikk innpass, ble bomullsduker mer og mer vanlige.

I vår tid fås duker som er flekkavstøtende og sjelden trenger vask. Voksdukene er oftest plastbelagt, og det fås kjøpt papirduker på ruller a 10 meter til bruk der en er garantert søling.

Begrepet duk som tekstil finner vi også i seilduk og glassfiberduk.

## Eksterne lenker
* Historiske eksempler
* Hvordan velge bordduk (engelsk)
John Evans

**John Evans** (født 28. august 1929 i Essex, død 6. januar 2004) var en engelsk fotballspiller.

Evans spilte i Charlton i årene 1949–1953. 26. desember 1953 ble han kjøpt til Liverpool.
I tiden i klubben scoret han 53 mål på 107 kamper, inkludert 5 mål i en kamp mot Bristol Rovers. Han er en av kun 5 spillere som har scoret 5 mål i en kamp for Liverpool.

I 1957 skrev han under for Colchester. Han spilte også for Romford og Ford United som begge var amatørklubber før han la opp som fotballspiller.

## Se også
* Statistikk om Liverpool FC.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Profil på LFChistory.net
Svartdalen

**Svartdalen** er et naturområde og elvegjel i den nederste delen av den lange elvedalen som Alnaelva svinger seg gjennom.

Mye av Svartdalen tilhører strøket Kværner i Bydel Gamle Oslo, mens noe også ligger i bydelen Nordstrand og Østensjø. Svartdalen avgrenses forøvrig av Konows gate, Svartdalsveien og Arnljot Gellines vei. Enebakkveien danner skillet mot Lodalen i vest, eller Kværnerdumpa som øvre og østre delen av Lodalen tradisjonelt har blitt kalt av folk i området. Fram til midten av 1900-tallet var det store fossefall som skilte Svartdalen og Lodalen – de såkalte Kværnerfossene. Kværnerfallene ble lagt i rør i 1948.

Navnet *Svartdalen* kommer av de svarte fjellveggene langs sørsida av dalen. Ellers er Svartdalen et urskoglignende område der skogen har fått vokse fritt. Her vokser pil, lind, ask, alm, lønn, eik, svartor og hassel. Det er en rik edelløvskog der man kan møte både hare, bever og elg. Trærne gir spillerom for sjeldne og spesialiserte insektarter. På 1930-tallet ble Svartdalen tilrettelagt som naturpark.

Naturområdet slik det er definert av kommunen i grøntregistreringer 2009, med skogen sør for Svartdalsveien utelatt, er rundt 97 dekar stort. I den vestlige delen av Svartdalen, ned mot Enebakkveien ble det i 1993 anlagt en fem dekar stor park, Svartdalsparken. Navnet Svartdalsparken er også i bruk om hele Svartdalen. Kun Svartdalen er 1,3 kilometer lang.

16. mai 2011 ble turvei D10 i Svartdalen åpnet som en del av Alnastien. Turveien går langs fossen og igjennom urskogen og forbinder Bryn med Kværnerdalen, og deler av turveien går på en bordgang på høye påler gjennom et juv. Dalen der turveien går har stort innslag av gammelskog med edelløvskog, blant annet får død og døende vegetasjon ligge, som grunnlag for et stort biologisk mangfold.

## Referanser


## Eksterne lenker
Grazjdanskaja Oborona

**Grazjdanskaja Oborona** (ofte forkortet til **GrOb** eller **GO**) (russisk: *Гражданская оборона*, *ГрОб*, *ГО*) var ett av de tidligste og mest berømte russiske punkbandene. Navnet kan oversettes fra russisk til «sivilforsvar».

Bandet ble skapt av en ung sovjetisk dissident, Jegor Letov, i november 1984. På det tidspunktet var russisk undergrunnsmusikk på en topp. Rockeband som Aquarium, Mashina Vremeni og Kino var enormt populære. Punkrock som sjanger var imidlertid nytt for den sovjetiske undergrunnsmusikkscenen. GrOb ble dem som fylte denne nisjen, og i dag har bandet en stor skare fans, beundrere og følgere. Bandet inspirerte hundrevis av senere sovjetiske og russiske punkband.

Fram til Sovjetunionens kollaps ble GrOb ofte sett på som et antisovjetisk band. I sine dypt symbolske tekster talte Letov ofte mot militarisme, diktatur, det sovjetiske systemet og krigen i Afghanistan. Dette var grunnen til at bandet ble sensurert og forbudt. Letov og bandmedlemmene gjemte seg i flere år mens de spilte inn sanger i kjøkken og kjellere hos sine venner. Til tross for streng sensur, spilte Grazjdanskaja Oborona på flere rockfestivaler (spesielt premieren i Novosibirsk i 1987, hvor bandet ble regnet som en sensasjon).

I motsetning til det populære bilde av en antikommunist, hevdet Letov selv å være en «sann kommunist» og forlot ikke dette ståstedet før den siste vendingen i hans overbevisninger. Som den mest prominente figuren i sibirsk rock, var Letov alltid en kilde til mange selvmotsigelser. Til tider uttrykte han meninger som var nøyaktig motsatte av hans tidligere uttalelser. Dermed fremsto han som sympatiserende med den nasjonalistiske venstrevridde bevegelsen kalt NBP (National Bolshevik Party, russisk Национал-Большевистская Партия) til tross for sin tidligere sterke opposisjon mot despotisme og nasjonalisme. 

Grazjdanskaja Oboronas lyd besto for det meste av forvrengte elektriske eller akustiske gitarer, enkle basslinjer, grunnleggende perkusjon og Letovs stemme. I slutten av 1980-årene begynte de også å implementere harde industrielle lyder i bakgrunnen.

Bandet ga ut et album i 2004. (*A Long and Happy Life*, russisk *Долгая Счастливая Жизнь*) og 2005 (*ER*, russisk *Реанимация*).

28. september 2007 spilte de sin første konsert i Skandinavia, i Tromsø. Dagen etter spilte de i Oslo, før de dro videre til Øst-Europa for å turnere videre.
19. februar 2008 døde Jegor Letov.

## Eksterne lenker
* 
*
Nordlysfestivalen

**Nordlysfestivalen** er en musikk- og kunstfestival som avholdes årlig i januar måned i Tromsø. Festivalens formål er å profilere samtidsmusikk, verdensmusikk, klassisk musikk, folkemusikk og jazz. Hvert år deles Nordlysprisen ut til en nordnorsk kunstner.

## Eksterne lenker
* Nordlysfestivalens nettside
Jarle Storløkken

**Jarle Glesåen Storløkken** (født 1. april 1977) er en norsk gitarist, komponist og dirigent fra Lørenskog. Han har spilt i flere grupper og medvirket på mange CD-utgivelser. Han er nevøen til Ståle Storløkken. Jarle Storløkken er fast arrangør for tenThing Brassensemble, som har Tine Thing Helseth som kunstnerisk leder. 

## Musikalske samarbeid
Storløkken har medvirket i eller ledet følgende band og musikalske prosjekter:
* 4 Flate
* Bad Alchemy 
* Bluesbrekkerne 
* C.L.I.V.E. 
* Dead Dino Storage 
* Tarjei Grimsby Kvartett 
* Husarrest + Kong Kannibal 
* Made In Corea + Panzerpappa
* Robin Hood 
* Jarle Storløkken Kvintett 
* Per Gjermund Storrø 
* s.u.a.n. 
* Sugar Anne 
* Her Good Rockin' Daddies 
* Vangstein/Storløkken Duo
* Christianssand String Swing Ensemble
* Tine Thing Helseth Quintet
* Kong Kannibal

## Eksterne lenker
* Musikkguiden, Jarle G. Storløkken
Pasientskadenemnda

**Pasientskadenemnda** (**PSN**) er et statlig forvaltningsorgan underlagt Helse- og omsorgsdepartementet. Nemnda behandler klager på vedtak fattet av Norsk pasientskadeerstatning (NPE).

PSN ble opprettet 1. januar 2003. Nemnda bestør av fem faste medlemmer med fire sett av varamedlemmer. Nasjonalt klageorgan for helsetjenesten er sekretariatet for nemnda. Sekretariatet forbereder sakene som nemnda behandlet i deres møter.

Ordningen med pasientskadeerstatning omfatter både offentlig og privat helsevesen. Utvidelsen av ordningen til privat helsevesen fant sted 1. januar 2009.

Saksbehandlingen i PSN er gratis og vedtakene kan bringes inn for domstolene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Pasientskadenemnda
Christoffer Urne

**Christoffer Urne** (født 27. oktober 1593, Halsted kloster på Lolland, død 27. september 1663, Nielstrup på Lolland) var en dansk adelsmann, embetsmann og stattholder i Norge 1629-42.

Han var sønn av lensherre Knud Axelsen Urne til Aarsmarke (1564–1622) og Margrethe Eilersdatter Grubbe til Alslev (1568–1654). Urnes karriere fulgte den vanlige veien for datidens adelsgutter, godt hjulpet av at familien sto på god fot med kong Christian IV, og av hans egne evner. Han var til oppfostring hos slektninger, gikk på Sorø adelsskole 1605-09, reiste/studerte 6 år i Europa sammen med sine brødre, og begynte deretter i 1615 i kanselliet. Etter 10 år ved Rentekammeret ble han i 1627 lensherre over Nykøbing og Aalholm. 

## Stattholder
Ved trettiårskrigens slutt i 1629 ble Urne stattholder i Norge, med de tilhørende vervene: lensherre over Akershus, og medlem av riksrådet. Etter 13 år i Norge vendte han hjem til len i Danmark, og til stillingen som *rikskansler* fra 1646 til 1660. Fra 1658 var han forlenet med Lyse kloster, som han året etter byttet med Hardanger len, og Halsnøy kloster.

## Familie
Han ble i 1624 gift i København med Sophie Hansdatter Lindenov (1608–1652). Med henne fikk han barna:
* Knud Urne (født etter 1624, død som liten)
* Lisbeth Sophie Urne (Soffi) (1627–1693) 
* Christian Urne (1628–1669)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johan Vibe

:*Se også forfatteren [[Johan Vibe (1840–1897)]]

*'Johan Vibe** (eller **Johan Wibe''') (født 16. april 1637 i Frankrike, død 20. februar 1710 i Christiania) var dansk adelsmann, offiser og stattholder i Norge 1708-1710.

Han var født utenfor ekteskap under farens (rentemester Peder Wibe) opphold i Frankrike. Han hadde offisersutdannelse fra Nederland, og tjenestegjorde skiftevis i Norge og Nederland de første årene. Fra 1682 var han generalmajor, og bosatt i Trondheim som kommandant for militsen nordenfjells. I Trondheim oppførte han raskt en stor bygård. Denne gikk med under bybrannen i 1708, og Stiftsgården ble senere bygget på samme tomt. Vibe eide også Lade gård, og spilte en betydelig rolle for byutviklingen i Trondheim etter bybrannen i 1708.

Han karakteriseres som tapper, hissig og samvittighetsfull. De to siste, skrøpelige, årene av sitt liv var han stattholder, bosatt i Christiania.

Vibe ble tildelt Dannebrogordenen. Han er begravet i Nidarosdomen. Vibes gate i Oslo er oppkalt etter ham og etter hans slektning og stattholderkollega Ditlev Vibe. General Wibes veg i Trondheim er også oppkalt etter ham.
## Referanser


## Eksterne lenker

* Johan Vibe i Norsk biografisk leksiskon
Brannen

***Brannen*** er en norsk film fra 1973. Filmen er basert på Tarjei Vesaas' roman *[[Brannen (roman)|Brannen]]*. Haakon Sandøy har regien på filmen, og Jan Grønli spiller hovedrollen. I rollen som jenta spiller Unn Vibeke Hol.

Nils Vogt hadde sin filmdebut i *Brannen*.

## Handling
Filmen handler om en ung gutt som bor alene i et moderne boligkompleks. Han har en liten hybel med en telefon som ringer mer eller mindre konstant. Når han tar telefonen, hører han bare opptattsignal. Til slutt flykter han fra boligblokken i panikk. Gutten lar seg lede av forskjellige mennesker som helt uventet dukker opp. Han blir involvert i en manngard som leter etter en ung jente. Da letemannskapet etter noen dager er helt utslitt, finner gutten jenta. Filmen har et surrealistisk preg.

## Om filmen
*Brannen* er basert på den av Tarjei Vesaas' romaner som i form og innhold er mest eksperimentell, og mest eksistensialistisk. Filmens handlingsgang og uttrykksform er i stor grad tro mot romanen. Medietilsynet beskriver filmen som: «en ung gutts marerittliknende opplevelser og møte med underlige skjebner på sin vandring».

## I rollene
* Jan Grønli – Jon
* Bonne Gauguin – kvinna
* Unn Vibeke Hol – jenta
* Kjell Stormoen – mann i skogen som sager trær i tynne skiver
* Liliane Naumik – flyktningen
* Eva von Hanno – servitrisen
* Bjarne Andersen – mann på benk
* Svein Berglia – gutten
* Frimann Falck Clausen – sjef
* Torgeir Fonnlid – gruskjøreren
* Lars Gåsdal – en gammel mann
* Vegard Hall – den visne
* Frank Iversen – en bærer
* Lars Andreas Larssen – en bærer
* Svein Moen – sjåfør
* Øyvind Øyen – en kamerat
* Nils Sletta – en kamerat
* Nils Vogt – ung mann
* Kåre Wicklund – far

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Malakip atuarfia

**Malakip atuarfia** er den eneste skolen i bygda Tasiusaq, som ligger i Nanortalik kommune syd på Grønland.

I selve bygda bor det ca. 68 innbyggere, og skolen hadde 14 elever i skoleåret 2005/06. Skolens leirskole ligger i Nuugaarsuk i Tasermiutfjorden.

Pr skoleåret 2006/07 var dette den eneste skolen i kommunen som ikke hadde en utdannet lærer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Informasjonsside med bilde av skolen
Charlie Christian

**Charlie Christian** (født 29. juli 1916 i Bonham i Texas i USA, død 2. mars 1942 i New York City) var en amerikansk jazzgitarist som var fast medlem av Benny Goodmans orkester. Christian regnes av mange som jazzhistoriens mest innflytelsesrike gitarist og har vært den største inspirasjonskilden for gitarister som Jimmy Raney, Wes Montgomery og Jim Hall.

Christian regnes for historiens første elektriske gitarist, og den første som gjorde gitaren som et akseptert soloinstrument i jazzsammenheng.

Han kan blant annet høres på Goodmans innspilling "Solo Flight" fra 1941. Han regnes for å være en av de fremste eksponentene for stilen swing, men var også en av de første som beveget i retning av det som etterhvert skulle bli stilen bebop. Christian døde av lungebetennelse i en alder av 26 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Standalhytta

**Standalhytta** eller bare «skihytta» er de folkelige navnene på Aalesunds Skiklubs hytte «Ull» på Standaleidet i Ørsta. Ålesund-Sunnmøre Turistforening har brukt deler av hytta i samarbeid med skiklubben. Hytta stod ferdig til jul 1913 og taket brøt samme vinter sammen på grunn av snømengdene. Etter reparasjon ble den innviet 10. januar 1914. Det kostet 4600 kroner å oppføre bygget. Den har senere blitt påbygget flere ganger blant annet i 1935. I 1953 ble det satt opp kraftlinjer over eidet til Standal og hytta fikk mulighet til strømforsyning. Skiklubben ble i den forbindelse medeier i Hjørundfjord kraftlag. I nærheten av hytta arrangerte klubben hopprenn i egen liten bakke. Hytta ble pusset opp i 2002. Det er totalt 63 sengeplasser i hytta inkludert 6 senger i et frittliggende anneks.

Hytta brukes som utgangspunkt for turer, inkludert rene klatreekspedisjoner, til toppene i Sunnmørsalpene, blant annet Molladalen, Kolåstinden og toppene rundt. Arne Randers Heen gjorde en kjent vinterbestigning av Søre Setretind med utgangspunkt i hytta. Joachim Rønnberg var hyttesjef 1940-1941, han var også styreformann i klubben og klubbens æresmedlem. Rønneberg var på 1930-tallet en av klubbens ivrigste medlemmer og deltok selv i skikonkurransene på Standaleidet. På Standalhytta skrev han i mars 1941 brev til foreldrene og fortalte at han reist til Storbritannia for å slutte seg til motstandskampen. Det har vært arrangert norgesmesterskap i alpint tre ganger på stedet, blant annet i 1950. På den tiden var dette sentrum for alpin skiidrett på Sunnmøre, men ble mindre brukt til alpint etter at det kom skitrekk i Sykkylven, på Bondalseidet og på Strandafjellet. Til og fra Ålesund gikk transporten med rutebåt som la til ved Store Standal. Hytta brukes til leirskole for barn og Røde Kors hjelpekorps holder skredkurs der.

Det er en såkalt ubetjent hytte ved at brukerne må ta med seg forsyninger selv. Fra 2006 er det helårs bilveg.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Aalesunds Skiklubs hjemmeside
Legato

**Legato** (fra italiensk *legato*, «bundet (sammen)») er et musikkuttrykk brukt for å beskrive glidende bevegelser i musikken. Elegant frasering i musikken utføres ofte med legatoteknikker. Stakkato er det motsatte, der hver tone markeres. Man kan få fram legato-effekten hvis man nynner en melodi på lyden «a...» (lik gregoriansk sang) i stedet for «la-la-la...» (stakkato).

## Referanser
Ingvild H. Rishøi

**Ingvild Hedemann Rishøi** (født 1978) er en norsk forfatter. Hun er utdannet journalist, og arbeidet i perioden 1999–2003 som featurejournalist i *[[Dagbladet]]* og *[[Dagens Næringsliv]]*.

Hennes første novellesamling, *La stå*, ble hovedbok i Bokklubben Nye Bøker høsten 2007.

I 2014 kom novellesamlingen *Vinternoveller*. Den vant Kritikerprisen og Bokbloggerprisen, og ble nominert til Brageprisen i to klasser: kategorien for skjønnlitteratur og kategorien åpen klasse, som det året var noveller og essays. *Vinternoveller* vant åpen klasse. Rishøi ga bort pengepremien til miljøvernorganisasjonen Natur og Ungdom for at de skulle bruke dem til å arbeide mot utvinning av olje og gass på norsk sokkel. I 2021 ble hennes første roman *Stargate. En julefortelling* utgitt samtidig på norsk, svensk og dansk. I 2024 ble boken også oversatt til engelsk, den har blitt anbefalt av den amerikanske programlederen Oprah Winfrey og den britiske artisten Dua Lipa.

## Bibliografi
* 2007: *La stå* (noveller), Gyldendal Norsk Forlag
* 2007: *Unbrakomonsteret – Ikea om natten* (billedbok), N.W. Damm & Søn AS. llustrert av Inga Sætre
* 2011: *Historien om Fru Berg* (noveller), Gyldendal Norsk Forlag
* 2011: *Pling i bollen. Fine og ufine barnerim* (billedbok), Cappelen Damm – illustrert av Bendik Kaltenborn
* 2014: *Vinternoveller* (noveller), Gyldendal Norsk Forlag
* 2014: *Noveller i samling 2007–2014*, Gyldendal Norsk Forlag – inneholder bøkene *La stå, Historien om Fru Berg* og *Vinternoveller*
* 2021: *Stargate. En julefortelling* (roman), Gyldendal Norsk Forlag
* 2024: *Borti natta – rim for barn og voksne* (barnebok), Gyldendal Norsk Forlag. Illustrert av Bendik Kaltenborn.

## Priser
* 2011: Språklig samlings litteraturpris
* 2011: Kulturdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur, kategorien for beste bildebok, for *Pling i bollen – fine og ufine barnerim*
* 2012: Sult-prisen
* 2013: PO Enquists pris (Sverige)
* 2014: Brageprisen i åpen klasse, noveller og essays, for *Vinternoveller*
* 2014: Kritikerprisen, for *Vinternoveller*
* 2014: Bokbloggerprisen, for *Vinternoveller*
* 2015: Bjørg Vik-prisen
* 2019: Kulturhuset Stadsteaterns internationella litteraturpris (Sverige), sammen med oversetterne Nils Sundberg og Stephen Farran-Lee, for oversettelsen av *Vinternoveller* 
* 2021: Neshornprisen – *[[Klassekampen]]*s kulturpris
* 2022: Amalie Skram-prisen
* 2024: Doblougprisen
* 2025: Kultur- og likestillingsdepartementets priser for barne- og ungdomslitteratur, sammen med Bendik Kaltenborn

## Referanser


## Eksterne lenker
*Presentasjon av Ingvild Hedemann Rishøi i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
*   Ingvild H. Rishøi, hjemmeside
*   Ahlander Agency: Ingvild H. Rishøi, forfatterside
*  Gyldendal Norsk Forlag: Ingvild H. Rishøi, forfatterside 
*  Cappelen Damm: Ingvild H. Rishøi, forfatterside
*
Isak Lundip atuarfia

**Isak Lundip atuarfia** er den eneste skolen i bygda Ammassivik, som ligger i Nanortalik kommune syd på Grønland. Skolen ble etablert i 1899 som et skolekapell av misjonærer fra Brødremenigheten.

Bygda har ca. 95 innbyggere, og skolen hadde kun 6 elever i skoleåret 2005/2006.
Willie Davenport

**William «Willie» Davenport** (født 8. juni 1943 i Troy i Alabama, død 17. juni 2002 i Chicago) var en amerikansk friidrettsutøver og bobkjører.

Willie Davenport deltok i OL fire ganger på distansen 110 meter hekk. I OL 1964 ble han slått ut i semifinalen med tiden 14,28. Fire år senere, i OL 1968 i Mexico by tok han gullmedalje med tiden 13,33. Dette var for øvrig en av de få korte distansene det ikke ble satt verdensrekord på i disse sommerlekene. Han kom på fjerdeplass i München i 1972, mens han oppnådde en bronsemedalje i sine siste sommerleker, i Montreal i 1976. Han vant en sølvmedalje på 110 meter hekk i de Panamerikanske leker 1967 i Winnipeg i Canada.

33 år gammel avsluttet dermed Willie Davenport sin olympiske karriere som hekkeløper. I Vinter-OL 1980 i Lake Placid deltok Davenport i firerbob, og laget kom på 12.-plass.

## OL-medaljer
*  1968  Mexico by -  **Gull** i friidrett, 110 m hekk  USA
*  1976  Montréal -  Bronse i friidrett, 110 m hekk  USA

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Olympic gold medallist Willie Davenport dies – publisert 18. juni 2002 på IAAF sine sider.
*  Willie Davenport (USA) – 110mh gold at 1968 Mexici Olympic Games på Sporting-Heroes.net
*  Willie Davenport på National Track & Field Hall of Fame, USA Track & Field
Holmgang (andre betydninger)

**Holmgang** har flere alternativer:

*Et norsk tv-program som gikk på TV2 1992-2008: *[[Holmgang (TV-program)|Holmgang]]*.
*Et norsk tv-program fra 1967: *[[Holmgang (TV-program NRK)|Holmgang]]*
Stockholms-Tidningen

***Stockholms-Tidningen*** (kjent som *Stocken*, *StT*) var i periodene 1889&ndash;1966 og 1980&ndash;1984 en liberal, senere sosialdemokratisk, morgenavis i Stockholm. I dag bæres navnet av en regional abonnementsavis som kommer i trykt versjon en gang i uken i samarbeid med Aktuellt i Politiken og Ny Tid.

## Storhetstiden

Stockholms-Tidningen ble grunnlagt i 1889, og nådde allerede i sutten av 1890-årene et opplag på over 100&nbsp;000 eksemplarer. I storhetstiden var avisen Sveriges ledende morgenavis og fulgte en liberal, sosialreformistisk og forsvarsvennlig linje. Avisen var sterkt engasjert i stemmerettsbevegelsen og hadde også omfattende kulturell dekning. Stockholms-Tidningen var Sveriges største morgenavis frem til begynnelsen av 1930-årene, da Dagens Nyheter overtok tetplassen. 

I 1929 ble avisen slått sammen med Stockholms Dagblad. I 1937 ble avisen kjøpt av Torsten Kreuger, som solgte den videre til Landsorganisationen (sammen med Aftonbladet). I perioden 1946&ndash;56 var Torsten Kreugers sønn, Carl Kreuger, sjefredaktør. LO drev avisen i ti år med store tap (totalt ca. 180 millioner svenske kroner). 27. februar 1966 kom det siste nummeret av Stockholms-Tidningen ut.

## Et nytt forsøk
I 1980 gjenoppstod avisen som morgenavis, men ble begjært konkurs av eierne i 1984. Stockholms-Tidningen, som ble ledet av sjefredaktør Sven O. Andersson og redaksjonssjef Rolf Alsing, oppnådde i løpet av disse årene å få et godt rykte for god journalistikk og flere scoop, som iblant var ubehagelige for eierne. Blant annet lyktes det fotografen Paolo Rodriguez med teleobjektiv i Riksdagshuset å avfotografere Kjell-Olof Feldts dikt om de nylig gjennomførte lønnstakerfondene (*Löntagarfonder är ett jävla skit, men nu har vi baxat dom ända hit*).

## I dag: Ukeavis i liten skala
Stockholms-Tidningen ble startet på nytt i 1993 som søsteravis til Aktuellt i Politiken, og gis i dag (2006) ut som ukeavis med tilknytning til det sosialdemokratiske partiet. Avisen har ca. 2500 abonnenter, hovedsakelig i Stockholmsområdet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Morgan Kornmo

**Morgan Johre Kornmo** (født 17. april 1925 i Solum, død 26. mars 2010 i Oslo) var pastor og en av den norske pinsebevegelses mest markante skikkelser. Han var også Krf-politiker og vararepresentant til Stortinget i perioden 1965–1969.

Morgan Kornmo vokste opp i Porsgrunn og ble som ung døpt og tillagt menigheten i Porsgrunn. I 1944 ble han utsendt som evangelist, senere virket han som hjelpeforstander og pastor (forstander) i flere pinsemenigheter i Norge. Kornmo var en nasjonal leder som satte preg og retning for norsk pinsebevegelse.

Morgan Kornmo ble 84 år gammel. Han var sønn av Sverre Kornmo, svigerfar til Tina Shagufta Kornmo og onkel til Jens Brun-Pedersen.

## Pastor
* 1952&ndash;1959 som hjelpeforstander i Filadelfia Oslo
* 1959&ndash;1968 som forstander i Tabernaklet Skien
* 1968&ndash;1971 som forstander i Betel Trondheim 
* 1971&ndash;1989 som forstander i Filadelfia Oslo

## Bibliografi
* 1970 – *Jubileumsskrift. Pinsemenigheten Betel, Trondheim.  50 år. 1920 – 18.januar – 1970*. (Red.: Morgan Kornmo, Jan Sæther, Thorleif Egeland.) Betel Trondheim, 50 sider.
* 1990 – *Vakkert til hverdags*. REX forlag, 202 sider. ISBN 82-7388-128-8
* 1995 – *Jesu liv – vårt eksempel*. (den åndelige vekst og modning i Jesu liv). REX forlag, 155 sider. ISBN 82-7388-407-4
* 2008 – Jubileumsskrift "Tabernaklet Skien 100 år i pinsens tegn" Red: Jostein Janøy. (Erik Tanche Nilssen AS)

## Referanser


## Litteratur
* Gustavsen, Anne. 2010. *Morgan Kornmo er død.* Korsets Seier april 2010. KS på nett (besøkt 2. april 2010)
* Nilsen, Oddvar. 1982. *Lys på stien*. Filadelfiaforlaget AS. side 11. ISBN 82-534-0599-5

## Eksterne lenker
*
Christian Rantzau

**Christian Rantzau** (1684–1771) var en dansk adelsmann, embetsmann og riksstattholder i Norge.

## Biografi
Rantzau var sønn av grev *Otto Rantzau*, og gjennomgikk etter alt å dømme den sedvanlige utdannelse for tidens adelsmenn: Ridderakademiet, utenlandsreise og tjeneste som kammerherre. Fra ca. 1709 synes han å ha vært ansatt i statsforvaltningen. Fra 1711 til 1721 arbeidet han i *Søetatens Generalkommissariat*, hvorfra han ble avskjediget. Han gjenvant imidlertid tillit utover i 1720-årene, ble *geheimråd* i 1730 og samtidig preses i *Land- og Søetatens Generalkommissariat*. I 1731 mottok han Elefantordenen, og ble utnevnt til stattholder i Norge. 

Han falt imidlertid i kongens unåde – muligens på grunn av misforholdet mellom Christian VIs pietisme og Rantzaus egen livsførsel, og ble avskjediget i 1739, samtidig med at embetet ble suspendert. Rantzau kom imidlertid tilbake enda en gang, og satt som stiftamtmann over Fyn fra 1740 til han trakk seg tilbake i 1760. Han ble gravlagt i Gamtofte kirke på Fyn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Dansk biografisk Lexikon runeberg.org
Rutgers University

**Rutgers University** (*Rutgers, the State University of New Jersey*) er et delstatseid universitet i New Jersey i USA, grunnlagt som privat college i 1766. Det ble land-grant-college etter at Morrill Act ble vedtatt i 1862, og vedtak i 1945 og 1954 etablerte dette som delstatens *State University*. Det tilhører gruppen av offentlige, høykvalitets-universiteter med meget høy akademisk standard – den såkalte Public Ivy-gruppen.

Hovedcampus, egentlig fem anlegg, ligger i New Brunswick / Piscataway som ligger sydvest for New York City, innen dennes  storbyregion. Universitetet har også campus i Newark og i Camden.

I 2006 var det 49&nbsp;760 studenter ved Rutgers, og 2&nbsp;636 vitenskapelig ansatte. Skolepengene samme år varierte fra US$ 9&nbsp;535 til 9&nbsp;958, og studiene gis opp til doktorgradsnivået.

## Eksterne lenker
*
Bydel Helsfyr-Sinsen (1988–2003)

**Helsfyr-Sinsen** var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988–2003. Den var i grove trekk avgrensa av Trondheimsveien fra Carl Berners plass, Konghellegata, Mailundveien, Ring 3 fra Sinsenkrysset til Ulvenkrysset, deretter Ulvensplitten mot Hovedbanen, så denne og Alnaelva til forbi Etterstad, og derfra langs Gjøvikbanen tilbake til Carl Berner. Arealet var på 6,3 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet på rundt .

Bydelens logo var et stilisert bilde av en teglvegg og furutrær. Dette henspiller på gammel industri i området: teglverk og fyrstikkfabrikk.

Ved bydelsreformen i 2004 blei bydelen delt mellom de nye bydelene Gamle Oslo (Ensjø, Etterstad, Valle-Hovin og Helsfyr), Grünerløkka (Sinsen, Løren, Lille Tøyen og Hasle) og Alna (Teisen og Bryn).

## Litteratur
*
Riksdagshuset i Stockholm

**Riksdagshuset** er sete for Sveriges riksdag og ligger på Helgeandsholmen i Stockholm. Det ble oppført mellom 1897 og 1905. Arkitekt var Aron Johansson.

De såkalte Riksbygningene på Helgeandsholmen ble opprinnelig oppført for både Sveriges riksdag (bygningsmassen øst for Riksgatan) og Sveriges Riksbank (bygningsmassen vest for Riksgatan). Etter at tokammerriksdagen ble erstattet av enkammerriksdagen, bygde man om den tidligere bankdelen for å romme den nye plenumssalen. I ombygningsperioden holdt Riksdagen provisorisk til i det da nyoppførte Kulturhuset ved Sergels torg. Man flyttet tilbake til Helgeandsholmen i 1983.

## Oppføringen
Under gravearbeidene sjaktet man bort 37&nbsp;000 kubikkmeter masse. Under pælingen forut for byggeperioden brukte man over 9000 pæler. Grunnmuren ble oppført i 1897. Riksdagsdelen kunne innvies 12. januar 1905 og ett år senere ble riksbankdelen tatt i bruk.

## Mottakelse
Allerede ved innvielsen i 1905 møtte riksdagsbygningens utseende kritikk, mest fordi den nybarokke bygningen fremstod som lite moderne sammenlignet med jugendstilen som var i ferd med å slå gjennom.

## Reparasjons- og ombygningsarbeider
*I 1938 fjernet man mange av riksdagshusets dekorative detaljer, fordi man mente det var for stor risiko for at de kunne falle ned og gjøre skade.
*I 1971 ble det besluttet å gå over til enkammerriksdag.
*Fra 1978 til 1980 ble Riksplan gravd ut, og området fikk på folkemunne navnet Riksgropen. Under utgravningsarbeidene oppdaget man funn fra middelalderen og senere ble Stockholms medeltidsmuseum grunnlagt på stedet.

## Bildegalleri

Fil:Riksdagen June 2011.jpg|Sett fra Rosenbad
Fil:Riksdagshuset Stockholm från Riksbron 2005-07-19.jpg|Sett fra Drottninggatan
Fil:Sveriges riksdag.jpg|Sett fra Stockholms slott
Fil:Sveriges riksdag fr vasabron.JPG|Sett fra Vasabron


## Den svenske kulturkanonen
I 2025 ble Riksdagshuset tatt opp i Sveriges kulturkanon i kategorien «Offentlighet».

## Referanser

 


## Eksterne lenker
*
Anders Føyen

**Anders Føyen** (født 11. desember 1957) fra Asker i Akershus ble verdensmester i brettseiling i 1977 og 1978. Han er utdannet MBA fra Pacific Lutheran University i Seattle, USA, og har jobbet i Microsoft siden 1991.

## Eksterne lenker
*
Norsey Wood

**Norsey Wood** er et skogområde ved Billericay i Essex i England. 

Det har et lokalt naturreservat på 66 hektar, som på grunn av den spesielle lokale geologien er habitat for en rekke forskjellige arter. Skogen er derfor definert som en *[[Site of Special Scientific Interest]]*. 

Skogen har også flere fornminner i form av gravhauger fra bronsealderen og jernalderen. På grunn av dette er skogen et *[[Scheduled Ancient Monument]]*. 

Den 28. juni 1381 fant den siste konfrontasjonen under bondeopprøret sted i skogen. Rikard IIs soldater drepte i slaget omkring 500 opprørere fra Essex. 

## Eksterne lenker
* The Norsey Wood Society
Jan Wanggaard

**Jan Folke Wanggaard** (født 16. februar 1958) fra Asker i Akershus ble verdensmester i brettseiling i 1981. I 1983 skrev han boken *Brettseiling – en ny dimensjon*. Han har siden blant annet jobbet som kunstner.

Lars Nilssen laget i 2006  filmen *Alt flyter* om kunstneren Jan Wanggaard, filmen   vant  *Award for Creativity*  på kunstfilmfestivalen Festival International du Film sur l’art i Montréal, Canada.

Jan Wanggaard er prosjektleder i «Maud Returns Home», som går ut på å bringe Roald Amundsens gamle polarskute «Maud» tilbake til Vollen i Asker. Den ble slept fra Canada til Norge av skuta «Tandberg Polar», og ankom Vollen 18. august 2018.

## Bibliografi
* *Brettseiling – en ny dimensjon* ISBN 82-7340-001-8

## Eksterne lenker
*
Laura Barratt

**Laura Kristine Barratt**  (født *Jakobsen* 30. november 1866 i Bergen, død 6. januar 1951) var en norsk kristen predikant, og samarbeidet med sin mann Thomas Ball Barratt, som regnes som grunnlegger av den norske pinsebevegelsen.

## Liv og virke
Laura Jakobsen (Barratt) vokste opp i Bergen, og ble tidlig med i kristent arbeid. Hun tilhørte metodistene. Laura giftet seg 10. mai 1887, 19 år gammel, med Thomas Ball Barratt og tok sin manns slektsnavn. De fikk åtte barn, men bare fire vokse opp. Datteren Mary Barratt Due var pianist, sammen med sin mann Henrik Adam Due stiftet hun Barratt Due musikkinstitutt i 1927. Musikerne Cecilie Barratt Due og Stephan Barratt-Due er Barratts oldebarn.

Begge var ivrig med i kristent arbeid. Barratt var metodistprest, men brøt senere med metodistene. Han regnes som den som brakte pinsevekkelsen, eller *[[åndsdåp]]en*, til Norge og Europa, i desember 1906. Han omtales som «pinsevekkelsens apostel i Europa».

Sammen med sin mann var Laura med på å etablere den norske pinsebevegelsen fra 1907. Først den 15. september 1913, ble både Laura og hennes mann, døpt av pastor Lewi Pethrus.  Dette skjedde i Filadelfiamenigheten i Stockholm. Thomas Ball Barratt døde i 1940.

Laura Barratt var mye benyttet som taler (predikant) over hele Norge. Hun var virksom til det siste.

## Forfatterskap
* 1946 - *Minner (selvbiografi)* E-bok

## Referanser


## Litteratur
* Barratt, T.B. 1941. *Erindringer.* (selvbiografi) E-bok ISBN 978-1463578664
* Nilsen, Oddvar. 1982. *Lys på stien*. Filadelfiaforlaget AS. side 195. ISBN 82-534-0599-5
* Korsets Seier 2006 – 2007. Artikelserien: *Pinsebevegelsen 100 år*. 
* Lange, Solveig Barratt. 1962. *Et Herrens sendebud.*
* Lange, Solveig Barratt og Ski, Martin. 1956-58. *Pastor Barratt, minneutgave.*, bind I-VIII, (pinsebevegelsen 50 år)
* Ski, Martin.  *Pinsebevegelsens første 50 år.*
* Ski, Martin. 1979.  *T. B. Barratt. Døpt i Ånd og ild.* (biografi om Thomas Ball Barratt)  Filadelfiaforlaget AS, ISBN 82-534-0458-1
* Selbekk, Vebjørn K.. 2007. *T.B. Barratt – forfulgt og etterfulgt.* ISBN 978-82-302-0422-1
Frederik Gabel

**Frederik Gabel** (1645–1708) var en dansk adelsmann og embetsmann, blant annet som riksstattholder i Norge.

Frederik Gabel var sønn av Christoffer Gabel, kjent og mislikt for sitt handelsmonopol på Færøyene, og svigersønn av tidligere visestattholder i Norge Ove Juel. 25. april 1671 giftet han seg med dennes datter Anne Cathrine Juul i Christiania. Han arbeidet fra ca. 1667 til 1685 som diplomatisk utsending, i Paris, Russland og Berlin. Fra 1689 var han amtmann over Sorø, Ringsted og Færøyene. Fra 1695 fikk han tittelen *geheimråd*. Da Frederik IV ble konge i 1699 ble Gabel utnevnt til stattholder i Norge og amtmann i Akershus, selv om det var forventet at kongens halvbror Ulrik Frederik Gyldenløve skulle fortsatt beholde sin stilling. 

Gabel inntok et forholdsvis moderne synspunkt i det han foreslo en større adskillelse og større forskjeller mellom administrasjonen i Danmark og Norge, for at det ene rike ikke skulle hindre det annet i dets oppkomst, næring og handel.

Han døde i embetet i København den 21. juni 1708. Han ble begravet i Sankt Petri Kirke i København, og etterlot seg stor gjeld. Hans etterretninger finnes trykt i P.F. Suhms *Nye Samling til den danske Historie* i og III.

## Referanser
Vigdis Wisur

**Vigdis Lunde Wisur** (født 6. november 1972) er en norsk sanger. Hun ble kåret til beste sanger i NRK1s *[[Beat for beat]]* høsten 2003. Hun turnerte i Norge i 2004 med sin personlige “A tribute to Eva Cassidy”-forestilling og har turnert sammen med Numme og Gunnstrøm i forestillingen *“Swingende Gla’skap”* i 2005.

I september 2007 kom Wisurs debutalbum: «Both Sides». 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kåret til beste sanger
* Swingende Gla'skap!
*
Bydel Furuset (1988–2003)

**Furuset** var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988-2003. Den bestod av området mellom Hovedbanen og Østmarka fra (men ikke inkludert) Trosterud til kommunegrensa mot Lørenskog. Arealet var på 8,6 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet på rundt 29 000.

Bydelens logo var et stilisert bilde av tårnet på Lindeberg gård.

Ved bydelsreformen i 2004 blei Høybråten lagt til den nye Bydel Stovner, mens resten gikk inn i den nye Bydel Alna.
Basildon (andre betydninger)

**Basildon** kan vise til:

* Basildon, by i Essex i England
* Basildon (Berkshire), landsby i Berkshire i England
* Basildon (distrikt), distrikt i Essex
* Upper Basildon, landsby i Berkshire
* Basildon Park, herregård i England
Bydel Stovner (1988–2003)

**Stovner** var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988-2003. Den bestod av Groruddalen mellom Hovedbanen og Trondheimsveien fra og med Rommen-området til kommunegrensa mot Nittedal, Skedsmo og Lørenskog. Arealet var på 5,9 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet på rundt 21 000.

Ved bydelsreformen i 2004 gikk bydelen inn i den nye Bydel Stovner. Bydelens logo viste både før og etter reformen et stilisert bilde av Stovner gård med terrasseblokker bak.
Mauser HSc

**Mauser HSc** (tysk: Hahn Selbstspanner pistole C) er en pistol i kaliber 7,65 x 17 mm Browning.

Den ble  produsert i det nasjonalsosialistiske Tyskland av Mauser-fabrikken ifra 1940 frem til slutten av andre verdenskrig, ble produsert i 1945-46 under Fransk okkupasjon, og deretter ifra 1968-1977 av Mauser igjen. Den har en delvis synlig hammer, double-action avtrekk og enkelradet magasin.

Den var hovedsakelig Mausers svar på og konkurrent til Walther PP og Sauer 38H. Den var hovedsakelig ment for det kommersielle marked, men ble fort approbert av den tyske Marine og påfølgende Hæren og Politiet. HSc pistoler brukt av Luftwaffe og Waffen-SS ble tatt ifra Hærens og Politiets lagre.

De første pistolene ble produsert sent i 1940 med begynnende serienummer 700.000, som en forlengelse av Mauser sin modell 1934 pistol. Total krigsproduksjon ble 251.988 pistoler med siste serienummer omtrent 952,000.

## Krigsproduksjon (1940-1945)
* Hæren (Heer): 137 121 – 54,4 %;
* Marinen (Kriegsmarine): 27 100 – 10,8 %;
* Politi (Polizei): 28 300 – 11,2 %;
* Sivilt (Zivil): 59 467 – 23,6 %
* Total: 251 988 – 100,0 %

Pistolene laget under Fransk okkupasjon har RW stempel. Pistolene produsert av Mauser ifra 1968 til 1977 ble hovedsakelig levert til det amerikanske marked i både blånert og forniklet utgave. De fleste var kamret i kaliber 9mm Kurtz (.380 ACP)
HMS «Tartar» (1801)

:*Denne siden er om HMS «Tartar» fra 1801, for andre skip med samme navn, se [[HMS «Tartar»]]*

**HMS «Tartar»** var en 32-kanoners fregatt i den britiske marinen. Den ble bygget i 1801 og sank i 1811. Hun deltok stort sett i operasjoner i nordlige farvann, og var med det tilknyttet Kanalflåten. 

«Tartar» var part i slaget ved Alvøen i 1808, og deltok i angrepet på Kristiansund samme år. 

Skipet gikk på en sandbanke og sank i Østersjøen den 18. august 1811. Ingen av mannskapet omkom ved grunnstøtingen.
Bydel Hellerud (1988–2003)

**Hellerud** var en administrativ enhet i Oslo i henhold til den bydelsinndelinga som gjaldt i perioden 1988-2003. Den bestod av Groruddalen fra Hovedbanen til Østmarka mellom Tveita/Trasop og Lutvann/Trosterud/Alfaset. Arealet var på 6,1 kvadratkilometer, og folketallet var ved århundreskiftet på rundt 16 000.

Bydelens logo var et stilisert bilde av Tveten gård og blokkene på Tveita.

Ved bydelsreformen i 2004 ble Trasop-området lagt til den nye Bydel Østensjø, mens resten gikk inn i den nye Bydel Alna.
Helgeandsholmen

**Helgeandsholmen** er en øy i Norrström i Stockholm. Helgeandsholmen tilhører bydelen Gamla stan.

Helgeandsholmen med sin avlange form har oppstått dels gjennom landheving, dels gjennom langvarige utfyllingsarbeider. I dag kan man ikke se noen spor av den opprinnelige formen, som i middelalderen utgjorde tre holmer i Norrström. På slutten av 1200-tallet ble Helgeandshuset &ndash; *Den hellige ånds hus* &ndash; på holmene. Det var byens første hjem for fattige og syke. Huset inneholdt sykehus, kapell og kirkegård.

På dronning Kristinas tid fikk Helgeandsholmen et mer standsmessig utseende. I 1647 ble det bygd en stor hoffstall til Karl XI. Her stod det 200 hester i en bygning som også inneholdt ride- og vognhus. Hoffstallen ble stående til slutten av 1800-tallet, da man begynte å heve holmen. I perioden 1897&ndash;1905 ble Riksdagshuset bygd, og før dette Riksbanken. Riksgatan skiller bygningene fra hverandre. Etter en ombygning i 1978&ndash;1983 holder Sveriges riksdag til i begge husene.

Ved om- og påbyggingsarbeidene gjorde man rike arkeologiske funn, og disse, samt mange andre funn fra middelalderen er i dag utstilt på Stockholms medeltidsmuseum, som også ligger på Helgeandsholmen, med inngang fra den lille Strömparterren, øst for Norrbro.

## Se også
* Riksgropen

## Eksterne lenker
* 
* Stockholms Medeltidsmuseum
* Sveriges riksdag
Sergels torg

**Sergels torg** er et torg i det sentrale Stockholm. Det ble designet i 1957 og stod ferdig i 1967. Torget har fått navn etter billedhuggeren Johan Tobias Sergel og ble planlagt med utgangspunkt i Piet Heins superellipse. 

Det nåværende torgets nedre del, kjent som *Plattan*, ligger om lag 10 meter under den gamle bebyggelsens bakkenivå, som lå jevnhøyt med Malmskillnadsbron over Hamngatan. Den nedre delen, i torgets vestre del, er belagt med svart og hvit belegningsstein i et storskala trekantmønster.

Torget avgrenses i vest av Drottninggatan, i nord av Klarabergsgatan og den sørligste av de fem *Hötorgsskraporna*, i sør av Kulturhuset og i øst av en rundkjøring der Klarabergsgatan, Sveavägen og Havnegatan møtes. Midt i rundkjøringen står det en fontene, i form av superellipsen som ble utviklet av Piet Hein i samarbeid med arkitekten David Helldén som tegnet plassen. Fontenen domineres av en høy glassøyle kalt *Kristallvertikalaccent*.

Olle Bærtling  laget et utkast til en skulptur kalt *Asamk* som skulle stått der *Kristallvertikalaccent* står i dag.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om torgets fornyelsesprosess
* Webkamera – Sergels torg – live
Bryting under Sommer-OL 1928

**Bryting under Sommer-OL 1928** ble arrangert fra 30. juli til 5. august 1928 på Krachtsportgebouw i Amsterdam.

Bryting var med på det olympiske programmet for sjuende gang Sommer-OL 1928 i Amsterdam. 166 utøvere fra 29 nasjoner konkurrerte om tretten olympiske titler, seks i gresk-romersk stil og sju i fristil, kun for menn. Finland ble beste nasjon foran Sverige.
 
## Medaljefordeling

## Resultater
### Gresk-romersk stil
#### Bantamvekt (58 kg)

#### Fjærvekt (62 kg)

#### Lettvekt (67,5 kg)

#### Mellomvekt (75 kg)

#### Lett tungvekt (82,5 kg)

#### Tungvekt (over 82,5 kg)

### Fristil
#### Bantamvekt (56 kg)

#### Fjærvekt (61 kg)

#### Lettvekt (66 kg)

#### Weltervekt (72 kg)

#### Mellomvekt (79 kg)

#### Lett tungvekt (87 kg)

#### Tungvekt (over 87 kg)

## Eksterne lenker
* Wrestling at the 1928 Summer Olympics hos olympedia.org
* Resultater og profilside  hos sports-reference.com
ISSF 300 meter standardrifle

**300 m standardrifle**, tidligere **UIT standardgevær** er en av skyteøvelsene innen ISSF. Den ligner på 300 m rifle, men det er flere begrensninger på våpenet (ganske likt det som brukes i 10 m luftrifle). Skyteprogrammet består av 20 skudd i hver av de tre stillingene liggende, stående og knestående. Denne øvelsen er basert på konkurranser med armégevær, og har sine røtter helt tilbake til det 19. århundre. I de første mesterskapene ble det benyttet virkelige armégeværer, hvor man brukte modellen som vertslandet stilte med. Dagens standardrifle-øvelse ble til i 1947.

300 m standardrifle er også på programmet i de militære verdensmesterskapene (CISM).

## Gjeldende verdensrekorder

## Verdensmestere

## Eksterne lenker
* Regler  på skyting.no