open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Slaget ved Guararapes

**Slaget ved Guararapes** var faktisk to slag som foregikk på fjellet Guararapes sør for Recife. Episodene var avgjørende for opprøret i Pernambuco som markerte enden på den nederlandske okkupasjonen i Brasil i det 16. århundret.

Det første slaget fant sted 19. april 1648 og er sett på som den symbolske opprinnelsen til det brasilianske militæret. Det andre slaget fant sted den 19. februar 1649. 

## Det første slaget
Den 19. april 1648 dro om lag 4500 soldater fra Recife. Målet var å angripe bosetninger i Arraial Novo de Bom Jesus i Pernambuco. Lusobrasilianerne var imidlertid klar over det forestående angrepet. Under ledelse av blant annet João Fernandes Vieira ventet de lusobrasilianske styrker ved Guararapes hvor de utkjempet de nederlandske styrkene, som ble nødt til å trekke seg tilbake. Det er anslått at om lag 1000 nederlendere døde i slaget.

## Det andre slaget
Selv om Det nederlandske vestindiske kompani hadde en større og bedre utstyrt styrke led de av moralproblemer da mesteparten av hæren var bygget opp av leiesoldater fra Europa (hovedsakelig fra Tyskland) som ikke hadde noen tilknytning til krigen i Brasil. I motsetning til de europeiske soldatene følte de innfødte samt de lusobrasilianske kolonistene at Brasil var deres hjemland, og krigen var derfor av en patriotisk karakter. Den nederlandske styrken var også uvant med å kjempe i den tette jungelen og de fuktige omgivelsene som de traverserte i sine tykke og fargerike europeiske klær samt tunge metallrustninger. De nederlandske styrkene ved Guararapes var væpnet med lanser, kanoner og et antall forskjellige typer sverd.

Den lusobrasilianske styrken var satt sammen av innfødte, tidligere slaver og kolonister som både kjente og hadde erfaring med å kjempe i det vanskelige brasilianske terrenget. De svekket de nederlandske troppene med muskettild i skjul av trærne og angrep deretter med håndvåpen.

Nederlenderne forventet at fienden skulle benytte de etablerte kystveiene og hadde derfor etablert forsvarslinjer i denne forbindelse. Lusobrasilianerne benyttet derimot en rekke mindre stier og veier for å komme inn i Pernambuco og dukket opp i våtmarka vest for Guararapes-fjellene og flankerte dermed ut nederlenderne. Etter flere timers strid trakk nederlenderne seg tilbake nordover til Recife og etterlot artilleriet på veien. Etter det nederlandske tilbaketoget marsjerte den portugisiske hæren inn i Pernambuco.

## Eksterne lenker
*
Iljusjin Il-28

**Iljusjin II-28** (NATO-kallenavn **Beagle** og **Mascot**) er et taktisk bombefly utviklet av Iljusjin. Il-28 fløy første gang 8. august 1948 og var Sovjetunionens første jetdrevne bombefly. Flytypen ble produsert fra september 1950 og omtrent 3&nbsp;000 fly ble produsert av Sovjetunionen. I tillegg ble omkring 2&nbsp;000 fly produsert i Kina under betegnelsen **[[Harbin H-5]]**. Il-28 ble også produsert i Tsjekkoslovakia under betegnelsen **B-228**. Omkring halvparten av flyene produsert i Sovjetunionen ble eksportert til en rekke land, blant annet Afghanistan, Albania, Cuba, Finland, Indonesia, Irak, Kina, Nigeria, Polen, Romania, Tsjekkoslovakia, Ungarn, Vietnam og Øst-Tyskland. I Egypt og Kina var flyene i bruk til inn på 1990-tallet.

## Varianter

**Il-28R** var et taktisk rekognoseringsfly utstyrt med kameraer i bomberommet. **Il-28T** var et maritimt bombefly med kapasitet for en eller to torpedoer, eller som kunne brukes til minelegging, og **Il-28U** var en versjon for trening av mannskaper. NATOs kallenavn på bombeflyene er *Beagle* mens treningsvarianten Il-28U kalles *Mascot*.
Il-28 ble også brukt av Aeroflot som postfly under betegnelsen **Il-20**.

## Tekniske spesifikasjoner

## Eksterne lenker
*
Amund Ringnes

**Amund Ringnes** (1840–1907) var bror av bryggerieieren Ellef Ringnes. De vokste opp på storgården Ringnes, som de måtte forlate i 1858 fordi faren hadde pantsatt gården på grunn av gjeldsproblemer. Sammen med Axel Heiberg startet de to brødrene Ringnes Bryggeri. Det var Amund Ringnes som sørget for at spelemannen og sambygdingen Wilhelm Sorteberg fikk seg ny hardingfele, og slik satt denne i gang igjen som utøver.

## Referanser
Internettmarkedsføring

**Internettmarkedsføring** er bruken av Internett til å reklamere for og selge varer og tjenester. Internettmarkedsføring inkluderer søkeordannonser, banner annonser, e-postmarkedsføring, interaktive annonser, søkemotoroptimalisering og andre markedsføringstiltak på Internett.
Parkveien

**Parkveien** finnes en rekke steder:

* Parkveien (Oslo) 
* Parkveien (Bergen)
* Parkveien (Trondheim) 
* Parkveien (Bærum) – Lysaker
* Parkveien (Kristiansand) 
* Parkveien (Fredrikstad) – Gressvik
* Parkveien (Sandnes) 
* Parkveien (Asker) 
* Parkveien (Sarpsborg) – Borgenhaugen
* Parkveien (Bodø) 
* Parkveien (Larvik) 
* Parkveien (Sandefjord) 
* Parkveien (Hønefoss)
* Parkveien (Bardu) 
* Parkveien (Nøtterøy) 
* Parkveien (Notodden) 
* Parkveien (Hadsel) – Melbu
* Parkveien (Arendal) 
* Parkveien (Lyngen) – Lyngseidet
* Parkveien (Hemnes) – Korgen
* Parkveien (Loppa) – Øksfjord
* Parkveien (Ås)
* Parkveien (Rakkestad) 
* Parkveien (Tynset)
* Parkveien (Tvedestrand) 
* Parkveien (Sokndal) – Hauge i Dalane
* Parkveien (Halden) 
* Parkveien (Sauda)
* Parkveien (Bamble) – Langesund
* Parkveien (Alstahaug) – Tjøtta
* Parkveien (Holmestrand)
* Parkveien (Vefsn) – Mosjøen
* Parkveien (Nedre Eiker) – Mjøndalen
* Parkveien (Vestby) – Hølen
* Parkveien (Råde)
* Parkveien (Lenvik) – Finnsnes
* Parkveien (Ski) – Langhus
* Parkveien (Oppegård) 
* Parkveien (Kragerø) 
* Parkveien (Askim)
* Parkveien (Rana) – Mo i Rana
* Parkveien (Kristiansund) 
* Parkveien (Vågan) – Skrova
* Parkveien (Eigersund) 
* Parkveien (Åmot) – Rena
* Parkveien (Horten) 
* Parkveien (Sør-Varanger) – Kirkenes
* Parkveien (Trøgstad) 
* Parkveien (Hadsel) – Stokmarknes
* Parkveien (Kongsberg) – Hvittingfoss
* Parkveien (Vadsø)
* Parkveien (Lillesand) 
* Parkveien (Ballangen) 
* Parkveien (Rygge) 
* Parkveien (Orkdal) – Orkanger
* Parkveien (Farsund) 
* Parkveien (Narvik) 
* Parkveien (Stjørdal) 
* Parkveien (Eidsberg) 
* Parkveien (Alta)  
* Parkvegen (Skien) 
* Parkvegen (Ålesund) 
* Parkvegen (Time) – Bryne
* Parkvegen (Østre Toten) – Skreia
* Parkvegen (Eidskog) – Magnor
* Parkvegen (Rauma) – Åndalsnes
* Parkvegen (Sogndal) 
* Parkvegen (Vennesla) 
* Parkvegen (Gjøvik)
* Parkvegen (Porsgrunn) 
* Parkvegen (Sortland) 
* Parkvegen (Vestre Toten) – Bøverbru
* Parkvegen (Vaksdal) – Dalekvam
* Parkvegen (Vestre Toten) – Eina
* Parkvegen (Kvinnherad) – Husnes
* Parkvegen (Hå) – Nærbø
* Parkvegen (Lier) 
* Parkvegen (Ørsta) 
* Parkvegen (Stord) 
* Parkvegen (Nome) – Ulefoss
* Parkvegen (Ullensaker) – Jessheim
* Parkvegen (Sunndal) – Sunndalsøra
* Parkvegen (Hemnes) – Hemnesberget
* Parkvegen (Klepp) – Kleppe
* Parkvegen (Ringsaker) – Brumunddal
* Parkvegen (Ringsaker) – Moelv
* Parkvegen (Målselv) – Bardufoss
* Parkvegen (Trysil) – Nybergsund
* Parkvegen (Årdal) 
* Parkvegen (Harstad)
* Parkvegen (Kongsvinger) 
* Parkvegen (Båtsfjord)
* Parkvegen (Molde) 
* Parkvegen (Saltdal) – Rognan
* Parkvegen (Nord-Fron) – Kvam
* Parkvegen (Gran) – Brandbu
Geni

:*For nettstedet med navnet Geni, se [[Geni.com]]*

Et **geni** (fra latin *[[genius]]*, «ånd» i romersk mytologi) er en person med spesielt gode mentale evner; et enestående intellekt eller spesielt kreativt talent; eller universalgenier med evner på mange områder, som Leonardo da Vinci. Betegnelsen brukes vanligvis om personer med usedvanlig mental kapasitet. 

Georg Brandes beskrev i sin avhandling om H.C. Andersen geniet som «*et brennglass som samler og forener de vidt adspredte stråler*». Søren Kierkegaard beskrev genier «*som tordenvær; de går mot vinden, forferder menneskene, renser luften*».

## Referanser


## Se også
* Vidunderbarn
* Intelligens
* Intelligenskvotient
* Talent
* ''Genius
Fugløya naturreservat

**Fugløya naturreservat** ligger på vestsiden av Fugløya i Gildeskål kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 5482 dekar, hvorav 1742 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta et viktig hekkeområde for fugl, særlig lundefugl.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Fugløya naturreservat
Boeing E-3 Sentry

**Boeing E-3 Sentry**, også kjent som **[[AWACS]]**, er et amerikansk fly for overvåking, ildledning og elektronisk krigføring. Flyet ble utviklet under den kalde krigen. Fremdriften er med fire vinge-monterte jetmotorer. Flyet har ingen bestykning. Det kjennetegnes gjerne på den roterende radaren på flyets overside.

E-3 Sentry er produsert av Boeing, og fløy første gang operativt i april 1977.

## Historie

Fra mars 1977 fikk USAF levert i alt 24 fly av varianten **E-3A**. Flyet, radarer og teknisk utstyr ble videreutviklet gjennom 1980-årene. NATO fikk overlevert 18 E-3A i 1982, disse er offisielt registrert i Luxembourg, som de eneste militære flyene i dette NATO-landet. 

Varianten **E-3B** kom i juli 1984, med kraftigere radar, nyere datamaskiner, og flere operatørplasser ombord.

Varianten **E-3C** har enda større datakapasitet, med ytterligere operatørplasser, og sikrere samband.

## Tekniske spesifikasjoner

* Lengde: 46,6 m
* Høyde: 12,7 m
* Vingespenn: 44,4 m
* Maks takeoff vekt: 147&nbsp;417 kg
* Motorer: 4× Pratt & Whitney TF33-PW-100/100 turbojet-motorer
* Rekkevidde: 1&nbsp;610 km &ndash; kan tankes under flyging
* Maks. fart: 853 km/t
* Drift: Hydraulisk
* Bestykning: ingen

## Eksterne lenker
*
Mansion House

**Mansion House** kan vise til:

* Mansion House (Dublin)
* Mansion House (London)
* Mansion House (York)
* Mansion House undergrunnsstasjon i London
Gimsøymyrene naturreservat

**Gimsøymyrene naturreservat** ligger på Gimsøya i Vågan kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 6400 dekar, hvorav 4900 dekar myrareal og 1700 dekar (?) gruntvannsområder og saltvannsareal. Området er vernet for å bevare et variert myrområde med flere ulike myrtyper og tilliggende våtmarksområder.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Gimsøymyrene naturreservat
Berlin Südkreuz

**Berlin Südkreuz**, tidligere **Papestraße**, er en jernbanestasjon i Berlin i krysningspunktet mellom Ringbanen og Anhalter- og Dresdener Bahn. Den har plattformer i to etasjer, der ringbanens ligger øverst.  

## Pilzkonzept
Stasjonen Berlin Südkreuz er en del av det såkalte «Pilzkonzept» (soppkonseptet), en ny plan for jernbanetrafikken i Berlin etter gjenforeningen. Den omfatter blant annet en jernbanetunnel under Tiergarten i retning nord-sør.

Et ledd i denne planen er også gjenoppbyggingen av Anhalter- og Dresdener Bahn innenfor Berlins bygrenser. Disse jernbanestrekningene med de tidligere tilhørende stasjonene Anhalter Bahnhof og Potsdamer Bahnhof ligger i det som var Vest-Berlin. De ble liggende ubrukte etter at Deutsche Reichsbahn ledet trafikken rundt Vest-Berlin og til andre stasjoner i Øst-Berlin. Etter at muren ble reist, mistet de helt sin betydning og forfalt. Ruinen av Anhalter Bahnhof ble revet så nær som en liten bit av fasaden, og de store skifteområdene vokste igjen. Disse er idag regulert til park og skal ha en interessant flora og fauna.

Etter gjenforeningen er Anhalter Bahn bygd opp igjen og tatt i bruk sammen med en ny tunnel under Tiergarten til Berlin Hauptbahnhof.

## Fjerntrafikk

Berlin Südkreuz er ny stasjon for fjerntrafikk omtrent der disse banene, Anhalter Bahn og Dresdener Bahn, løper sammen i samme trasé og krysser Berliner Innenring. I tillegg er den stasjon for S-bahn på de samme strekningene og for S-bahn på ringbanen som krysser planfritt.
Mansion House (Dublin)

**Mansion House** har siden 1715 vært overborgermesteren av Dublins offisielle residens. Bygningen ligger på Dawson Street i Dublin. 

Blant de mest kjente elementene i bygningen finner man:

* En portiko foran huset, som ble reist i forbindelse med dronning Victorias besøk i 1900, slik at den aldrende monarken kunne være sikker på å gå tørrskodd fra vognen.
* Det runde rom, hvor Det første Dáil ble samlet 21. januar 1919 for å vedta opprettelsen av Den irske republikk og proklamere irsk uavhengighet. På femtiårsdagen for hendelsen, i 1969, ble begge hus i Oireachtas samlet der for å høre president Eamon de Valera tale.
* Spisesalen, hvor regjeringen i Den irske republikk møttes flere ganger i perioden 1919&ndash;1922. 

Blant de mest kjente overborgermesterne som har bodd der er:

* Daniel O'Connell, nasjonalistleder i det 19. århundre
* Alfie Byrne, den overborgermesteren som har sittet lengst i embetet i dets 800 år lange historie
* Jim Mitchell, den yngste overborgermesteren, som var 29 år da han ble valgt
 
Det har også vært mange kjente besøkende der, som dronning Victoria, Rainier III av Monaco og Grace av Monaco, og pave Johannes Paul II.

I 1930- og 1940-årene var det planer om å rive Mansion House og alle de andre bygningene i kvartalet, slik at man kunne bygge et nytt rådhus der. Regjeringen besluttet i stedet å legge et nytt industri- og handelsdepartement til området, hvilket betød at man ikke trengte å rive bygningene.

I august 2006 hevdet Ulster Volunteer Force at de hadde plantet en bombe i huset i 1981, i et forsøk på å drepe ledelsen i Sinn Féin under deres årlige partikonferanse. Dette førte til evakuering av bygningen mens politiet lette etter en 25 år gammel bombe. Det ble ikke funnet eksplosiver der.

## Referanser
Per Seyersted

**Per Eynert Seyersted**  (1921–2005) var en norsk litteraturviter, dr. philos. og professor i amerikansk litteratur ved Amerikansk institutt ved Universitetet i Oslo.

Per Seyersted tilhørte den norske slekta Sejersted som opprinnelig kommer fra gården Seierstad eller Serstad i Østre Toten. Han var sønn av den kjente kvinnesakskvinnen Dakky Kiær og var bror av juristen Finn Seyersted og tidligere direktør Knut Seyersted (1917–87). Han var gift med professor fil.dr. Brita Seyersted.

Seyersted tok sin mastergrad ved Harvard University i 1959 og ble dr.philos i 1969. Han var ansatt ved Universitetet i Oslo og arbeidet ved Amerikansk institutt som universitetslektor og siden professor i amerikansk litteratur fra 1968 til 1991. Han var internasjonalt kjent for sine biografiske verker om den amerikanske forfatteren Kate Chopin (Katherine O'Flaherty).

## Kronologisk oversikt
* 1939 examen artium
* 1939 &ndash; 1956 Salgssjef ved Viul Tresliperi og andre firmaer
* 1941 handelsgymnas
* 1959 Master of Arts Harvard University
* 1964 &ndash; 1966 Fellow American Council of Learned Societies, Harvard
* 1966 &ndash; 1970 forskningsstipendiat NAVF
* 1968 &ndash; 1973 lektor, Universitetet i Oslo
* 1969 dr. philos. 
* 1973 &ndash; 1991 professor amerikansk litteratur, UiO
* 1973 &ndash; 1979 bestyrer amerikansk institutt
* 1973 &ndash; 1979 president Nordic Association for American Studies
* 1979 medlem Det Norske Videnskaps-Akademi
* 1984 &ndash; 1983 visepresident Nordic Association for Canadian Studies

## Bibliografi
* *Gilgamesj* (redaktør for norsk utgave av eposet), Cappelen 1967
* *Kate Chopin: A Critical Biography*, (redaktør og forfatter av introduksjon) Louisiana State University Press 1969
* *The Complete Works of Kate Chopin* (2 bind), Louisiana State University Press 1970
* *Leslie Marmon Silko* 1980
* *The Life and Writings of H.H. Boyesen* 1983

;Kvinnesak
*

## Se også
* Gilgamesj
* Minnetale over Per Seyersted i Det Norske Videnskaps-Akademi

## Kilder
* 
*
The Queen’s Royal Hussars

**The Queen's Royal Hussars (The Queen's Own and Royal Irish)** (**QRH**) er det eldste kavaleriregimentet i British Army. Det ble dannet den 1. september 1993 ved sammenslutningen av The Queen's Own Hussars og The Queen's Royal Irish Hussars. Regimentet har røtter tilbake til 1685 og i løpet av de siste 320 år har det mottatt 172 Battle Honours (utmerkelse for regiment/bataljon) og 8 Victoria Cross. 

Den britiske statsministeren Winston Churchill hadde sin første tjeneste ved 4th Queen’s Own Hussars i Bangalore i India, og var under andre verdenskrig oberst i regimentet. 

I dag er regimentet stasjonert i Paderborn i Tyskland, og er deployert i Irak.

## Eksterne lenker
* Informasjon fra den britiske hæren om regimentet (engelsk)
* Regimentets offisielle nettside (engelsk)
* Churchills militære karriere, blant annet «4th Queen´s Own Hussars» (engelsk)
Henschel Hs 129

**Henschel Hs 129** med kallenavn *Panzerknacker* (stridsvognknekker),  var et pansret og tungt bevæpnet angrepsfly utviklet og produsert av tyske Henschel Flugzeugwerke AG under andre verdenskrig. Flyet ble utviklet etter en spesifikasjon nedsatt av RLM (Reichsluftfarthministerium) i april 1937. Fire flyprodusenter ble spurt om de ville være med i konkurransen, og av de tre konseptene som ble foreslått var det kun to som gikk videre i konkurransen; Henschel Hs 129 og en armert versjon av rekognoseringsflyet Focke-Wulf Fw 189.

Både Fw 189 og Hs 129 var utstyrt med to Argus Ar 410 motorer, som viste seg å produsere alt for lite motorkraft til disse flyene. Hs 129 veide 12% for mye og manglet 8% motorkraft. Resultatet var at flyet var svært vanskelig å fly. Under testing, viste det seg også at flyet fikk problemer i høy hastighet, da rorene nærmest låste seg som et resultat av lufttrykket. Etter hvert bestemte RLM at Hs 129 skulle videreutvikles til fordel for Fw 189. Begge flyene hadde vist seg å være stort sett likeverdige, men Hs 129 var noe mindre og billigere å produsere enn Fw 189.

Produksjon av flyene ble satt igang i 1941 og i desember samme år rullet de første modellene av samlebåndet. Det skulle imidlertid vare til april 1942 før de første flyene ankom sine skvadroner. Produksjonsmodellen var utstyrt med franske Gnome-Rhone 14M motorer som tyskerne hadde kommet over under okkupasjonen av Frankrike.

Hs 129 ble aldri noen suksess blant pilotene. I tillegg til generelt dårlige flyegenskaper hadde flyet en svært trang førerkabin, så trang at det nesten var umulig å bevege seg ved skuldernivå. Et annet problem var sikten fra førerkabin. Vindskjermen, som besto av 75&nbsp;mm tykt pansret glass, var innrammet av tykt stål som gjorde det vanskelig å se ut.

Nesepartiet var pansret og huset på enkelte modeller også en kanon på hele 75&nbsp;mm, modifisert fra panservognen Panzer IV.

Flyet ble, inkludert prototypen, produsert i 5 varianter og i svært lite antall. Det hadde ingen direkte virkning på utviklingen i krigen. En siste versjon av flyet ble påtenkt kraftige italienske Isotta-Fraschini Delta motorer, men på grunn av stadige utsettelser i utviklingen denne motoren, var denne versjonen enda ikke på vingene da fabrikken ble overrent av allierte styrker i 1945.

Hs 129 tilhører en meget lite klasse av fly (de andre er Fairchild-Republic A-10 Thunderbolt II, Northrop YA-9 og Sukhoj Su-25 Frogfoot) som utviklet utelukkende for å bekjempe panservogner. 

## Spesifikasjoner (Hs 129 B-2)

## Referanser


## Litteratur
* Stachura, Petr; Bernád, Dénes and Haladej, Dan. Henschel Hs 129 (CZ). Prague, Czech Republic: MBI, 1993 (second edition 1996 CZ/EN). ISBN 80-901263-4-0.

## Eksterne lenker
* Wings Palette-fargelegging
Mjasisjtsjev M-4

**Mjasisjtsjev M-4**, NATO-kallenavn «Bison», ble egentlig utviklet som et langtrekkende strategisk bombefly som skulle kunne levere atombomber på mål i USA, men med den begrensede teknologien Sovjetunionen hadde tilgjengelig viste dette seg å være et uoppnålig mål. Mjasisjtsjev M-4 viste seg allikevel å være et utmerket bombefly med middels rekkevidde.

## Referanser
Riksregalieutstillingen

**Riksregalieutstillingen** er en utstilling for publikum i Erkebispegården i Trondheim hvor kongeriket Norges regalier og kroningsutstyr blir vist. Utstilling ble åpnet 22. juni 2006, på dagen hundre år etter kroningen av kong Haakon VII og dronning Maud.

## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Tupolev Tu-16

**Tupolev Tu-16** ( NATO-kallenavn: *«Badger»* ) var et strategisk bombefly utviklet i Sovjetunionen og var i tjeneste fra 1954. Flyet ble senere utviklet til å fylle en rekke forskjellige roller, som for eksempel missilplattform og maritimt patruljefly. Tu-16 ble også produsert i Kina under betegnelsen Xian H-6.

De tidlige variantene av Tu-16 inkluderte bombeflyet **Tu-16A**, den maritime utgaven **Tu-16T** som kunne utstyres med torpedoer og synkeminer, og **Tu-16N** som var et tankfly. Disse ble fulgt av **Tu-16KS-1** (*«Badger-B»*) og **Tu-16K-10** (*«Badger-C»*), som var utstyrt med missiler. **Tu-16K-11-16** (*«Badger-G»*) var en oppgardert variant som ble operativ i 1968, også utstyrt med missiler.

Etterhvert som tidlige varianter av Tu-16 ble utdatert, ble mange av dem ombygd til elektroniske rekognoseringsfly. Varianter av disse inkluderer **Tu-16Je** (*«Badger-D»*), **Tu-16R** (*«Badger-E»*) og **Tu-16P** (*«Badger-F,-K,-L»*).

Et antall Tu-16 ble også ombygd til EMT-fly (*[[Elektronisk krigføring|elektronisk mottiltak]]*) med betegnelsene **Tu-16PP** (*«Badger-H»*) og **Tu-16RM** (*«Badger-J»*) for eskorte av andre fly.

## Spesifikasjoner

## Litteratur
* Yefim Gordon; *Tupolev Tu-16 Badger (Aerofax)* Midland Publishing 2004, ISBN 978-1857801774
* Yefim Gorden, Dmitriy Komissarov, Vladimir Rigmant; *Tupolev Tu-16: Versatile Cold War Bomber* Schiffer 2017 ISBN 978-0764354182
* Robert Bock, Jow Sewell; *Tu-16 in Action* Squadron/Signal Publications 1990, ISBN 978-0897472524

## Se også
* Hopen-ulykken

## Eksterne lenker
* Tupolev Tu-16 (Badger)
Elizabeth Anne Everest

**Elizabeth Anne Everest** (født 1833 i Chatham, død 3. juli 1895 i London) var en typisk engelsk *nanny* (barnepike) i victoriatidens England. 

I 1875 tok hun tjeneste som barnepike hos familien Churchill og fikk ansvaret for ekteparets nyfødte sønn, Winston. Viktoriatidens overklasse overlot barna til barnepiker, og hadde oftest et distansert forhold til sine barn; ekteparet Churchill var ikke noe unntak. Winston Churchills foreldre hadde liten kontakt med sønnen, og særlig faren Randolph Churchill var negativ.

Barnepiken Elizabeth Anne Everest ble den som faktisk oppdro unge Winston. Han kalte henne *Woom*, det nærmeste han klarte uttalen av *woman*. Hun var en from kristen, og forble ugift, selv om hun - slik det ble gjort overfor barnepiker, kokker og husholdersker - alltid ble titulert «fru Everest». Unge Winston var ikke noe lett barn, men fru Everest hadde en sterk pliktfølelse og var guttens faste holdepunkt i hans foreldres fravær.

Fru Everest bodde i sine siste år hos sin søster i 15 Crouch Hill i Finsbury, London. Etter hennes død i 1895 kom Churchill til begravelsen, betalte for gravsteinen, og betalte i mange år et årlig beløp for vedlikehold av graven.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bilde av Elizabeth Anne Everest og bilde av gravstedet (engelsk)
* Artikkel om Elizabeth Anne Everest og hennes betydning for Winston Churchill (engelsk)
General Post Office (Dublin)

**General Post Office** (forkortet til *GPO*, irsk: *Ard-Oifig an Phoist*) er hovedpostkontoret i hovedstaden Dublin, hovedkvarteret for An Post, Irlands postvesen. Det første hovedkvarteret var en mindre bygning på annet sted i byen, men den 6. januar 1818 flyttet postvesenet inn i det nye postkontoret på Sackville Street, som senere er omdøpt til O'Connell Street, nå byens fremste vei for gjennomkjørsel.

Bygningen ble tegnet av Francis Johnson, og grunnstenen ble lagt ned av Charles Whitworth, 1. jarl Whitworth den 12. august 1814. Konstruksjonen tok bare tre år, og kostet 50&nbsp;000 pund. Det er en av Irlands mest kjente bygninger, ikke minst ettersom den fungerte som hovedkvarter for lederne av påskeopprøret i 1916 mot britisk styre i Irland. Det var den siste store georgianske offentlige bygningen som ble reist i den irske hovedstaden. Det er et museum i bygning med interaktiv framstilling av opprøret.

Fasaden er nesten 70 meter lang, og har en bred portiko med seks joniske søyler. Frisen er rikt dekorert, og i tympanon er det kongelige våpen avbildet. Akroteriene har tre statier av John Smyth: Til høyre Merkur (som brukes som symbol for postvesenet i flere land), til venstre personifikasjonen av troskap og i midten Hibernia. Portikoen er i portlandskalkstein, mens resten av bygningen er i granitt. Det er tre etasjer, og en kuppel med klokketårn over midten av bygningen.

Nelsons søyler sto tidligere foran bygningen, men den ble sprengt av IRA i 1966. Nå finner man i stedet Spire of Dublin foran GPO, som er et stort, stiftlignende monument i rustfritt stål, 120 meter høyt.

## Påskeopprøret

Under påskeopprøret i 1916 var GPO hovedkvarter for opprørsledelsen, og påskeproklamasjonen ble lest opp utenfor bygningen. Under det britiske angrepet ble bygningen sterkt skadet av artilleriild, og store reparasjoner måtte utføres etter opprettelsen av Den irske fristaten i 1922. Merker på søylene skal være laget av kuler under opprøret. 

Til minne om opprøret er det reist en statue av den mytiske helten Cúchulainn utenfor. I 2005 ble det annonsert planer om å flytte hovedpostkontoret til en ny bygningen, og gjøre om GPO til et minnesmerke og museum for opprøret.

## Referanser


## Eksterne lenker

*An Post History and Heritage , GPO Museum
*The 1916 Rising , ved Norman Teeling]
Askimsvømmerne

**Askim svømmegruppe** ble etablert 23. august 1945. Før denne tid ble svømming i organisert av Askim Arbeideridrettslag og Askim Turnforening. I 2001 ble det enstemmig bestemt nytt navn: AIF Askimsvømmerne. De har i de senere årene hatt en god vekst og resultatmessig markert seg sterkt både i kretsen og nasjonalt. AIF Askimsvømmerne har til sammen tatt 26 NM-medaljer hvorav 11 gull (junior og senior).
Svømmegruppa arrangerer selv et eget stevne &ndash; G-Sport Cup. G-sport cup ble første gang holdt i 1980, og har i alle år hatt god deltakelse også av nasjonale elitesvømmere. De ble innført helelektronisk tidtaking fra 2002. Svømmegruppa startet en nettside 2002. I 2005 kjøpte svømmegruppa domet askimsvommerne.no
Svømmegruppa er aktiv i opplæring av svømmeferdigheter i regionen, med egne svømmekurs for barn.

## Historikk
Askim Bad var Askim svømmegruppes treningssted fram til 1985. Løken ungdomsskole var etter denne tid fast treningssted for svømmegruppa. I desember 2000 ble Østfoldbadet åpnet og det ble svømmegruppas nye treningssted for aktive svømmere. Barnas svømmeskole arrangeres fortsatt på Løken ungdomsskole.

AIF Askimsvømmerne er tilknyttet Askim Idrettsforening og har ca. 120 medlemmer.

## Eksterne lenker
*  Hjemmeside for AIF Askimsvømmerne
Gjerdevatnet naturreservat

**Gjerdevatnet naturreservat** ligger ved Ånnvika i Sømna kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter Gjerdvatnet (25 moh.) og områdene rundt vannet. Naturreservatet har et areal på 195 dekar, hvorav 60 dekar vannareal. Området er vernet for å bevare et viktig våtmarksområde.

Gjerdevatnet naturreservat ligger like ved Amundsgjerdlia naturreservat.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Gjerdevatnet naturreservat
Godfjordbotn naturreservat

**Godfjordbotn naturreservat** ligger innerst i Godfjorden i Sortland kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 125 dekar, hvorav 85 dekar landareal, 2 dekar ferskvann og 38 dekar sjøareal. Området er vernet for å bevare ei uberørt strandeng med tilhørende fugleliv som er representativ for en spesiell type strandengkompleks knyttet til de best skjermede fjordbotnene på Hinnøya, i Lofoten og Vesterålen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Godfjordbotn naturreservat
Suggesjon

**Suggesjon** er i psykologien en prosess som leder en person til ukritisk handling eller tro. Suggesjon er vanligvis verbal, men kan også være visuell eller involvere andre sanser. Suggesjon kan være symbolsk, for eksempel kan en person som er allergisk utvikle allergiske symptomer ved å se gjennom en frøkatalog. Suggesjon spiller en vesentlig rolle i kollektiv adferd, spesielt ved sosial uro. Suggesjon er det sentrale element i hypnose.

## Se også
* Massesuggesjon
* Hypnose
* Placebo

## Referanser
Golleriida naturreservat

**Golleriida naturreservat** er et tidligere naturreservat i Hamarøy i Nordland. Naturreservatet ble opprettet den 15. desember 2000, og utgjorde området ved Golleriida (Fagerbakken), som er ei li i sørvestsskråningen til Sluŋkávárre, mellom Sluŋkávárre og Gollarittinden i nord og Sluŋkájåhkå i sør. Golleriida naturreservat hadde et areal på 3&nbsp;215 dekar.

Den 25. februar 2011 ble Sagvassdalen naturreservat opprettet, med områdene som utgjorde Golleriida inkludert.

Lia Golleriida har en næringsfattig granittberggrunn som får tilført kalkrikt vann fra kalkbergarter ovenfor. Lia har en tett bjørkeskog med innslag av gråor, silkeselje og rogn. Undervegetasjonen er dominert av storbregner og storklokke, mens i de nedre delene av lia er det en del fattigmyr med lyngbevokste hauger mellom.

## Se også
* Sagvassdalen naturreservat
* Samiske geografiske navn i Hamarøy

## Referanser
Jelena Petrović

**Jelena Petrović** (serbisk: *Јелена Пeтрoвић*) (født **Jelena Jovanović** (*Јелена Јовановић*) 1764, død 8. februar 1842) var konen til Karađorđe Petrović. Sammen fikk de totalt syv barn, fire døtre: Sava, Sara, Poleksija and Stamenka, og tre sønner: Sima (døde like etter fødselen), Aleksa (døde da han var 29 år gammel i Kisinjev, Russland) og Aleksandar. 

## Referanser
Grunnfjorden naturreservat

**Grunnfjorden naturreservat** er et naturreservat og ramsarområde i Øksnes kommune i Nordland. Reservatet ble opprettet for å «bevare et viktig våtmarksområde med naturlig tilhørende vegetasjon og dyreliv. Det er spesielt viktig å sikre våtmarksområdets sentrale betydning for våtmarksfugl til alle årstider, samt å bevare et botanisk verdifullt strandengområde.».

Området omfatter Grunnfjorden, et myrområde på Langøya og en del av Gisløya. Området har et areal på 17 724 dekar, hvorav 7500 dekar landareal, 500 dekar ferksvann og 6700 dekar sjøareal. Området er et økosystem med store myrer preget av torvmoser, med små elver, kulper og tjern, grunne strandområder med holmer og skjær, fjæreområder påvirket av tidevannet og en brakkvannslagune. Lundefugl, bergand og brushane hekker her.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Verneforskriften hos Lovdata
* De norske ramsarområdene hos ramsar.org
Maria av Romania

**Maria av Romania** (født 6. januar 1900, død 22. juni 1961) var også kjent som **prinsesse Maria**, og var dronningen til Aleksandar, da gikk hun under navnet **dronning Marija**. Hun ble også kalt *Mignon* av sin mor.  Sammen med Aleksandar fikk hun tre sønner:

* Petar
* Tomislav
* Andrej

Etter attentatet i 1934 på hennes mann Aleksandar i Marseille, ble hennes eldste sønn, Petar Jugoslavias siste konge. Da Tyskland i 1941 okkuperte Jugoslavia flyktet familien til Sveits. Maria døde 22. juni 1961 i London, og ble begravet ikke langt fra Windsor Castle. 

I 2013 fikk hun, hennes sønn kongen og andre familiemedlemmer en statlig gjenbegravelse i Beograd. De ble gravlagt i famliliegraven i St. Georgkirken i Oplenac i det sentrale Serbia.

## Referanser
Dublin Castle

**Dublin Castle** er et slott i Dublin. Det var sete for den britiske administrasjonen i Irland frem til 1922. Det meste av bygningen er fra det 18. århundre, men det er noen rester av det opprinnelige slottet som ble reist under Johan av England, den første Lord av Irland. Slottet var allerede fra starten av øyas administrasjonssenter, i kraft av å være kongelig residens. 

Gjennom århundrene har den også vært residens for Irlands stattholder, også kjent som Irlands visekonge. Visekongens leilighet regnes som noen av de flotteste rom i Dublin, og brukes blant annet ved innsettelse av landets president. Slottet har også i perioder blitt brukt av parlamentet og forskjellige domstoler, og den har vært militærgarnison. 

På grunn av den sterke tilknytningen til den britiske administrasjonen har navnet *Dublin Castle* blitt brukt både om bygningen og om administrasjonen. Man fikk også skjellsordet *Castle Catholic*, som ble brukt om katolikker som ble oppfattet som for vennligsinnet mot britene. 

De irske kronjuvelene ble oppbevart i slottet. De ble stjålet derfra i 1907, og har ikke kommet til rette. 

Under den irske uavhengighetskrig var slottet senteret i den britiske krigsinnsatsen mot irske republikanere. Natten før Bloody Sunday i 1920 ble to IRA-offiserer og en venn av dem drept der, angivelig under fluktforsøk.

Da Den irske fristaten ble opprettet i 1922 ble bygningen overtatt av domstoler, ettersom Four Courts ble ødelagt samme år. Etter at de flyttet ut ble bygningen tatt i brukt til statsseremonier. Eamon de Valera tok imot akkrediteringer fra ambassadører der i 1930-årene, og i 1938 ble slottet for første gang brukt ved innsettelsen av en president, Douglas Hyde. President Erskine Hamilton Childers lå på lid-de-parade der i november 1974, og det samme gjorde de Valera i september 1975. Det eneste statlige organet som er fast lokalisert der er Office of the Revenue Commissioners.

Slottet er også en turistattraksjon, og etter en omfattende renovering brukes det som konferansesenter. Mens Irland hadde presidentskapet i EU var det møtested for Det europeiske råd ved flere anledninger. Når det ikke foregår statsseremonier eller møter som krever spesiell sikkerhet der er det meste av slottet åpent for allmennheten. Blant rommene som er åpne er St. Patricks hall, ballrommet hvor presidentinnsettelsene finner sted, og visekongens leilighet. Pr. 2006 er den siste som overnattet i de kongelige rommene Margaret Thatcher, som var der sammen med sin mann Dennis under et møte i Det europeiske råd i 1979.

Dublin Castle eies av staten og vedlikeholdes av Office of Public Works. 

## Eksterne lenker
*
Mesmerisme

**Mesmerisme**, også omtalt som **dyrisk magnetisme**, **animal magnetisme** og liknende (etter fransk *magnétisme animal*, fra latin *animus*, «pust, ånde»), var en type medisinsk behandling som ble utviklet av den tyske legen og naturforskeren Franz Anton Mesmer (1734–1815) på 1770-tallet, og siden videreutviklet av den franske aristokraten Puységur (1751–1826). 

 

Mesmer mente at det finnes en universell grunnkraft som han kalte «dyrisk», «animalsk» eller «animal magnetisme». Denne energien kan forklare fenomener som magnetisme og elektrisitet, samtidig som den påvirker menneskers velvære. Hos et sykt menneske er magnetismen i ubalanse (mennesket har en magnetisme). Med gjenoppretting av balansen ved hjelp av andre magneter, kan mennesket bli friskt, proklamerte Mesmer. Da han selv oppdaget at han uten magneter kunne helbrede mennesker ved stryking og berøring, antok han at han selv hadde magnetiske krefter. Han utviklet derfor et kar hvor han magnetiserte vannet. Mot betaling fikk folk tilgang til vannets krefter ved å holde i jernstaver som var i kontakt med vannet. Meningen var at den magnetiske kraften skulle gå til den syke legemsdelen, som slik ville bli helbredet. 

I 1779 skrev Mesmer *Mémoire sur la découverte du magnétisme animal* (*Avhandling om oppdagelsen av animalsk magnetisme*), en bok på 88 sider der han fremlegger sine berømte 27 påstander. Mesmers mystiske og ritualpregede terapiform var imidlertid svært omstridt, og to franske undersøkelseskommisjoner nedsatt i 1784 tilbakeviste den som virkningsløs, bortsett fra effekten av innbilningens kraft. Kommisjonen avviste også teorien om et usynlig «fluidum» i og mellom kropper. Mesmerismen fortsatte likevel å vekke en viss interesse i Europa og USA, og behandlingsmetoden regnes som en forløper til studiet av hypnose som fenomen, en teknikk som ble utviklet fra 1840-tallet. 

Mesmerismen er i dag en retning innen alternativ medisin. Den behandler pasienter ved hjelp av magnetisme og kunstig somnambulisme (søvngjengeri). Mesmers idé om at «tilværelsen består av en universell energi som har helbredende virkning, hører med blant de mest sentrale forestillingene» innenfor den New Age-bevegelsen som vokste fram fra 1970-tallet. Utdrag fra Mesmers bok er utgitt i antologien *[[New Age (bok)|New Age]]*, 2007. Noen har senere sammenlignet «den animalske magnetisme» med tradisjonell kinesisk medisins bruk av den såkalte qi (chi), og «mesmerisme» med kinesiske, medisinske qigong-øvelser.

## Se også
* Franz Mesmer
* Hypnose

## Referanser

* Karl Halvor Teigen: *En psykologihistorie*
Grunnfør fuglefredningsområde

**Grunnfør fuglefredningsområde** ligger i Hadsel kommune i Nordland. Fuglefredningsområdet ligger på Grunnfør på Austvågøya. Området har et areal på 1650 dekar, hvorav 671 dekar landareal. Fuglefredningen er innført for å bevare områdets rike fugleliv og deres livsmiljø, særlig av hensyn til områdets sentrale betydning som trekkområde for kortnebbgås.

Innenfor fuglefredningsområdet ligger Lågen naturreservat.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Grunnfør fuglefredningsområde og Lågen naturreservat
John McLoughlin

**John McLoughlin** (født ca. 1953) var en av to politimenn fra Port Authority Police som overlevde kollapsen av World Trade Center under terrorangrepet 11. september 2001.

Oliver Stones filmatisering av terrorangrepet, *[[World Trade Center (film)|World Trade Center]]*, er basert på hendelsene rundt John McLoughlin.

## Referanser
Grunnvatnet naturreservat

**Grunnvatnet naturreservat** ligger i Narvik kommune i Nordland. Naturreservatet består av Grunnvatnet med Knutvatnet, Djupvatnet og en del av Børselva. Området har et areal på 4450 dekar, hvorav 3300 dekar ferskvann. Området er vernet for å bevare et våtmarksområde av klar nasjonal og delvis internasjonal betydning. Det er et av de viktigste hekkeområdene for våtmarksfugl i Nordland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Grunnvatnet naturreservat
Budskap

Et **budskap** er en meddelelse eller et meningsinnhold. Innen kommunikasjonsteori er budskapet det en avsender formidler eller sender til en mottaker.

## Se også
* Kommunikasjon, *overføring eller utveksling av [[informasjon]] og [[kunnskap]]*
* Idé, mening, tanke
* Nyhet, hendelse eller begivenhet som gjøres kjent for første gang

## Referanser


## Eksterne lenker
* Søk på ordet «budskap» i norske ordbøker: 
* Oppslagsordet «budskab» forklart i ''Ordbog over det danske sprog'' (på dansk)
Grønlidalen naturreservat

**Grønlidalen naturreservat** ligger på sørvestsiden av Sausvatnet i Brønnøy kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 505 dekar. Området er vernet for å bevare og sikre et område med boreal regnskog.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Grønlidalen naturreservat
Gåsøya/Geitholmen naturreservat

**Gåsøya/Geitholmen naturreservat** ligger nord for Skogsøya i Øksnes kommune i Nordland. Naturreservatet består av  Gåsøya, Geitholmen og flere andre små holmer og skjær. Området har et areal på 6&nbsp;655 dekar, hvorav 6&nbsp;170 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta en rik hekkebiotop for sjøfugl.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Gåsøya/Geitholmen naturreservat
Frascati

**Frascati** er en by i storbyområdet Roma hovedstad i regionen Lazio i Italia. Byen ligger ca. 20&nbsp;km sørøst for Roma og er vakkert beliggende på Albanerfjellenes nordlige skråninger ned mot den flate *Campaniaen*. Den er en av de tretten byene som utgjør *[[Castelli Romani]]*, og er i dag mest kjent som det historiske utfartsstedet til rike romere som på 1600-tallet etablerte sine ferievillaer i Frascati.

## Historie
Byen ligger i de vulkanske Albanerfjellene, like nedenfor oldtidens Tusculum. I det 4. århundre f.Kr. var Tusculum et attraktivt feriested for rike romere; mest kjent er kanskje Ciceros og Lucullis' ferieboliger på stedet. Det gamle Tusculum ble ødelagt i 1191, og på 1500-tallet ble *Tusculum Novum* anlagt. Tusculum Novum ble senere til dagens Frascati. Frascati ble kraftig bombet av allierte styrker den 8. september 1943.

## Severdigheter og attraksjoner
Hjertet til den engelske tronfølger Charles Edward Stuart (1720–88) oppbevares fortsatt i en urne i Frascati.

Områdets hvite viner er også kjent verden over, og Oslo-restauranten *Frascati*, som ble etablert på 1950-tallet, tok navnet sitt fra disse vinene.

Det europeiske romforskninginstituttet (ESRIN) ligger i Frascati.

## Henrik Ibsen på Villa Grazioli
Henrik Ibsen bodde sommeren 1866 i *Villa Grazioli* like utenfor Frascati. Det nyutgitte dramaet *[[Brand]]* var i ferd med å gjøre suksess i Norden, og Ibsen var i villrede om hvordan han skulle følge det opp. Til kameraten Paul Botten-Hansen skriver han 22. juli 1866: «Fra Vinduerne i mit Arbejdsværelse ser jeg i det yderste Fjerne Mons Soracte isoleret og dejligt stigende opp over den umaadelige Slette; – kort, hvor Du vender Dig er det som om Du saa udover den Slagmark hvor Verdenshistorien har leveret sin Hovedtræfning. – Nu skal jeg snart till at skrive for Alvor; jeg gaar endnu og tager Ryggtag med Stoffet, men jeg ved at jeg snart skal have Bæstet under mig, og saa glider det øvrige af sig selv.»

Dramaet Ibsen hadde i tankene var *[[Kejser og Galilæer]]*. Ideene til dette verdenshistoriske dramaet fikk Ibsen av Lorentz Dietrichsons lesning sommeren 1864 i Genzano, men det tok ennå sju år før stoffet hadde modnet seg så det kunne diktes og utkomme i bokform (Edvardsen 2001:110-112). I stedet skrev Ibsen til forlegger Frederik Hegel den 22. august og forhørte seg om han «… ikke skulde være villig till som Julebog at udgive «Kjærlighedens Komedie.» Den udkom ved Nytaar 1862–63 som Nytaarsgave for Illustr. Nyhedsblads Abonnenter og er neppe meget kjendt i Danmark.» En ny rettet utgave, tillempet et nordisk publikum med noe mindre lokal forankring til Christiania-miljøet, kom da også i 1867.


Frascati wine DOCG area.png | kart over vinmarkene
St_Peter_Frascati.JPG|St. Peter-katedralen i Frascati
Villa_Aldobrandini.jpg|Villa Aldobrandini


## Referanser


## Litteratur
* Erik Henning Edvardsen 2001: *Henrik Ibsen om seg selv*. Oslo: Genesis forlag ISBN 82-476-0211-3
*
Hammarnesflåget naturreservat

**Hammarnesflåget naturreservat** ligger på østsiden av Langvatnet i Rana kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 548 dekar. Området er vernet for å sikre en av de største og botanisk rikeste almeforekomstene på indre Helgeland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Hammarnesflåget naturreservat
Hammerø naturreservat

**Hammerø naturreservat** ligger omtrent fem kilometer sørøst for tettstedet Nesna i Nordland, i ei sørvendt li mellom gården Hammarøya og toppen av Hammarøyfjellet. 

Naturreservatet har et totalt areal på 98 dekar, hvorav 74 daa utgjør lauv-, bar- og blandingsskog. Her er også stedvis nakne steinurer.

Området domineres av en jevnt over tett og frodig bjørke- og almeskog, med innslag av vanlig kyst- og fjellvegetasjon.

Formålet med vernet er å bevare den største almeforekomsten i Nesna, og en av de største i den nordlige delen av Helgeland.

## Se også
*Dillern-Ørnes naturreservat på Handnesøya
*Husbymarka naturreservat på Tomma

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Hammerø naturreservat
* Verneforskrifter for naturreservatet
* Direktoratet for naturforvaltning
Palazzo Barbaran da Porto

**Palazzo Barbaran da Porto** er et palass i Vicenza tegnet og bygget av den italienske renessansearkitekten Andrea Palladio. Palasset er et av de 23 bygg i Vicenza som har plassert byen på UNESCOs liste over verdensarven. 

Det var grev *Montano Barbarano* som fikk det bygget, og Palladio hadde det hele ansvaret fra prosjektering i 1569 til bygget var ferdig i 1575. Det er det eneste store palasset hvor Palladio hadde totalansvar for byggingen. Det finnes bevart flere planer for bygget, men de er alle forskjellige fra det ferdige palasset. Palladios bokverk *[[I Quattro Libri dell'Architettura]]* omtaler palasset og har plantegning og fasaden samt detalj fra fasaden.

Barbarano skaffet seg også nabotomten noe som Palladio også omtaler i *Quattro Libri*. Palladio setter sammen de eksisterende husene på tomtene til et symmetrisk hele.

Dekorasjonene er utført av Battista Zelotti, Anselmo Canera and Andrea Vicentino, som alle var blant tidens viktige kunstnere.
Lorenzo Rubini og sønnen Agostino laget stukkaturen.

## Eksterne lenker
* 
* Centro Internazionale di Studi di Architettura Andrea Palladio Fondazione (engelsk og italiensk)
Hensteinen, Horsvær og Gimsan fuglefredningsområde

**Hensteinen, Horsvær og Gimsan fuglefredningsområde** ligger i Brønnøy, Sømna og Bindal kommuner i Nordland. Fuglefredningsområdet omfatter flere mindre øyvær. Området har et areal på 4448 dekar, hvorav 2790 dekar sjøareal. Fuglefredningen er innført for å bevare et godt og uforstyrret hekke- og oppvekstområde for sjøfugl.

Fuglefredningsområdet ligger innenfor Horsvær naturreservat.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hensteinen, Horsvær og Gimsan fuglefredningsområde og Horsvær naturreservat
Herringbotn naturreservat

**Herringbotn naturreservat** ligger i Herringbotn i Vefsn kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 1956 dekar. Området er vernet for å bevare et egenartet og variert landskapsområde og et interessant våtmarksområde med tilhørende planteliv, dyreliv og fugleliv.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Miljøstatus: Herringbotn naturreservat
Hvitkløver

**Hvitkløver** (vitenskapelig navn *Trifolium repens*) er en kløver i erteblomstfamilien, og er en av de vanligste vekstene i engene i Norden.

## Beskrivelse
Hvitkløver er en flerårig plante som blir mellom 10 og 40&nbsp;cm høy. Stengelen er krypende og slår røtter ved leddene. Bladene er trekoplete, noe som vil si at bladplaten vanligvis er tre småblader som er sammenvokst ved grunnen. Når bladene ofte får lysere tegninger gjør det dem lett gjenkjennelige. Blomsterhodene som vanligvis er hvite, men en sjelden gang rosa, sitter på alene på toppen av lange skaft. Man tenker kanskje på hvitkløveren som én blomst, men blomsterhodet er i virkeligheten sammensatt av mange blomster. Planten blomstrer mellom juni og september. Etter blomstringen blir blomsterhodet svartbrunt. Belgen er svært liten og inneholder kun tre eller fire frø.

Hvitkløver kan forveksles med jordbærkløver som også har et krypende voksesett og hvite blomster, men hvitkløver har et noe større blomsterhode. Fargen på blomsten er dessuten mer kjøttfarget hos jordbærkløver. Først når plantene slår frukt ser man en tydelig forskjell. Hos jordbærkløveren svulmer begrene opp og minner litt om jordbær.

## Habitat og utbredelse
Hvitkløver er vanlig på plener, enger, veikanter og strandenger. Den trives ikke på enger som ikke holdes nede, siden den blir overskygget av andre planter. Hvor hvitkløver opprinnelig kommer fra er uvisst siden den har fulgt i menneskenes fotefar i uminnelige tider. Hvitkløver vokser i Europa, Vest-Asia og Nord-Amerika.

## Hvitkløver og mennesket

### Jordbruk
Mange arter i erteblomstfamilien inngår et symbiotisk forhold med mikroorganismer slik at de blir i stand til å utnytte nitrogen fra luften. Det kalles nitrogenfiksering, og i tilfellet med hvitkløver og rødkløver oppnås det ved hjelp av den nitrogenfikserende bakterien *Rhizobium  leguminosarum* bv. *trifolii*. 

### Overtro
Hvitkløver har hatt en plass i europeisk folketro. Den trebladede kløveren er i kristen tradisjon blitt tolket som et symbol på Den hellige treenighet. Firkløveren har i britisk og nordisk tradisjon vært ansett som lykkebringende og ble ofte båret som amulett. I skandinavisk folketro ble firkløver også tillagt evne til å gi sanndrømmer når den ble lagt under puten, samt vern mot overnaturlige vesener.

### «Mat»

Blomsten til både hvitkløver og rødkløver ble i gamle tider plukket av barn og spist. Blomstene inneholder store mengder nektar, og det var det som gjorde dem ettertraktet. Både blomst og blader kan brukes i salater. De inneholder mineraler som kalsium, kalium og magnesium i tillegg til garvestoffer.  

## Se også
* Kløvere
* Bakkekløver
* Rødkløver

## Referanser




## Kilder
* *Norges planter*, bind 2, J.W. Cappelen forlag, 1993
* *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, 1995

## Eksterne lenker
* 
*
Bjørn Ransve

**Bjørn Ransve** (født 1944) er en norsk maler bosatt på Nesøya.

Han er utdannet fra SHKS 1962–1964 og Statens kunstakademi 1964–1968. Han debuterte i 1968 med deltagelse på Høstutstillingen og med separatutstilling på *Galleri 27*, Oslo. Han har siden hatt over 30 separatutstillinger, og er kjøpt inn av de fleste gallerier i Norge og Sverige.

Sammen med Håkon Gullvåg, Marianne Heske og Arvid Pettersen var han norsk representant på den store europeiske vandreutstillingen *Eighty* (1987).

I 2023 ble han utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for sin «framifrå innsats som biletkunstnar».

## Referanser


## Litteratur
* Eckhoff, Audun. *Bjørn Ransve*. Orfeus, 2000. (Utgitt til utstilling i Museet for samtidskunst) ISBN 82-467-0041-3
* Eckhoff, Audun. «Ransves paradoksale figur». I: *Vi ser på kunst*. 2000, nr 3 
* Kunstbib Artikler om Ransve 

## Eksterne lenker
* Ransves nettsted  Besøkt 2012-07-17
* Startsiden.no/Magasinet Henriette W. Eriksen: Ransve - Figur og Bilde