open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sigrun Hoel

**Sigrun Hoel** (født 1951) er en norsk jurist, statstjenestekvinne og organisasjonsleder. Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening fra 1984 til 1988 og var fungerende likestillingsombud i 1984, 1988 og 1991.

Hun ble utdannet cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 1977 og arbeidet deretter i Trygderetten. 
Hun ble ansatt hos Likestillingsombudet fra etableringen i 1979, og var med å bygge opp institusjonen. Hun var nestleder hos Likestillingsombudet i store deler av Eva Kolstads og Ingse Stabels ombudsperioder. Hun var fungerende likestillingsombud i 1984, deretter i 1988 mellom Kolstads og Stabels ombudsperioder, og igjen i 1991.

Hun kom med i Norsk Kvinnesaksforening (NKF) som 25-årig jusstudent i 1976. Hun var leder i organisasjonens største lokallag Oslo Kvinnesaksforening i fire år før hun i 1982 etterfulgte Anne Kari Lande Hasle som 1. nestleder på nasjonalt plan. I 1984 etterfulgte hun senere høyesterettsdommer Karin Bruzelius som NKF-leder. NKF markerte sitt hundreårsjubileum på landsmøtet hvor hun ble valgt til leder. Hennes to forgjengere var Norges første og andre kvinnelige departementsråd.

Hun ble senere høgskolelektor i jus ved Høgskolen i Oslo og Akershus. Hun var norsk representant i planleggingskomiteen for Nordisk Forum i 1988. Hun var også medlem av Utvalget for menneskerettigheter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Presentasjon på sidene til Høgskolen i Oslo
Stephan El Shaarawy

**Stephan Kareem El Shaarawy** () (født 1992) er en italiensk fotballspiller som spiller for . El Shaarawy er også en del av Italia sitt landslag.

## Karriere
Stephan El Shaarawy ble født i Savona i Italia i 1992, faren var opprinnelig fra Egypt og moren var italiensk. El Shaarawy begynte å spille for juniorlaget til Genoa CFC da han var 13 år. Den 21. desember 2008, da han var 16 år og 55 dager gammel, debuterte han i Serie A. El Shaarawy fikk ti minutter mot Chievo, og ble dermed den fjerde yngste Serie A-debutanten i historien. Dette var også hans eneste kamp denne sesongen, selv om han flere ganger satt på benken.  

I juni 2010 ble han lånt ut til Serie B-laget Calcio Padova. I dette låneoppholdet ble han raskt en nøkkelspiller for laget, og var med på å føre laget til en opprykkfinale som de tapte mot Novara Calcio.

### Milan
Den 25. juni 2011 ble det klart at El Shaarawy hadde skrevet kontrakt med AC Milan

Den 18. september samme år debuterte han for Milan i 3-1-tapet mot SSC Napoli. Bare tre dager senere, etter å ha kommet inn for en skadet Alexandre Pato, skåret han sitt første mål for klubben, og sikret 1-1 mot Udinese Calcio. På sine første seks måneder i Milan, spilte han bare sju kamper, og media ville ha det til at han kom til å bli utlånt igjen, for å få spille regelmessig fotball.

El Shaarawy skåret sitt andre mål for Milano-klubben i 1-2-tapet mot Juventus i semifinalen i Coppa Italia. Tre dager senere skåret han vinnermålet mot Udinese, og påførte Udinese sitt første tap for sesongen.

### Roma
Den 21. juni 2016 skrev han under en kontrakt til 30. juni 2020 med Roma. El Shaarawy hadde vært på lån i Roma fra Milan siden januar 2016. Roma betaler 13 millioner euro i overgangssum.

### Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.

Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2024.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ivar Ekeland

**Ivar Ekeland** (født 2. juli 1944 i Paris) er en fransk matematiker med norske aner. Han studerte ved École normale supérieure 1963–67 og fikk doktorgrad 1970. Han jobber for Centre national de la recherche scientifique og underviser ved Université Paris-Dauphine, École polytechnique (polyteknisk høgskole) og École spéciale militaire de Saint-Cyr (militærakademi). Ekeland  ble innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1998. Hans bok *Tilfeldighetenes spill* bruker blant annet Snorres kongesagaer til å forklare kaosteori og kompleksitetsteori, oversatt til norsk av filologen Kjell Olaf Jensen (født 1946) og utgitt på Pax forlag i 2002. 

Under et forskningsopphold ved University of Chicago bisto han doktogradsstudenten Paul Romer.

Datteren Marie Ekeland er økonom og fra 2017 leder av Conseil national du numérique.

## Referanser
Clara Ottesen

**Clara Johanne Ottesen** (født 30. oktober 1911 i Halden, død 8. mai 1997) var en norsk samfunnsøkonom, statstjenestekvinne, bistandsarbeider og kvinnesaksforkjemper. Hun var leder for Norsk Kvinnesaksforening fra 1968 til 1972 og redaktør for tidsskriftet *[[Kvinnesaksnytt]]* 1967–1970.

Hun tok examen artium i hjembyen Halden i 1931, deretter datidens eneste handelsutdanning ved Oslo handelsgymnasium og ble utdannet cand.oecon. ved Universitetet i Oslo i 1938. Hun arbeidet som lærer i handelsfag 1938–1940, som sekretær (saksbehandler) i Forsynings- og gjenreisningsdepartementet 1940–1949 og som sekretær og førstesekretær (fra 1954) i Sosialdepartementet 1949–1956. Fra 1956 arbeidet hun i Departementet for familie- og forbrukersaker/Forbruker- og administrasjonsdepartementet, med tittelen konsulent, den gangen den høyeste saksbehandlerstillingen under ledernivået i departementene og typisk med fagansvar for et politikkområde. Hun var en sentral byråkrat på familie- og likestillingsfeltet i 1950- og 1960-årene. Hun var FN-ekspert (*Community Development Expert*) i Øst-Pakistan (nå Bangladesh) med bosted i Dhaka fra 1962 til 1964, og arbeidet med å utvikle programmer for å styrke kvinners stilling i landet.

Hun var 2. nestleder i Norsk Kvinnesaksforening 1966–1968; hun etterfulgte Eva Kolstad som NKF-leder i 1968 og satt i vervet til 1972. Hun var også styremedlem i International Alliance of Women fra 1967 til 1973. Hun var fra 1971 sentralstyremedlem i Europabevegelsen, der tidligere utenriksminister Svenn Stray da var leder.

Hun ble i 1939 gift med cand.oecon. Kjell Ottesen, sønn av Immanuel Ottesen. De ble skilt i 1947, men hun beholdt navnet.

## Referanser
Slaget ved Río de Oro

**Slaget ved Río de Oro** var en marinetrefning i august 1914 under første verdenskrig. Den britiske armerte krysseren HMS «Highflyer» angrep den tyske hjelpekrysseren SS «Kaiser Wilhelm der Grosse» utenfor den spanske kolonien Río de Oro (i dagens Vest-Sahara).

## Bakgrunn
SS «Kaiser Wilhelm der Grosse» var et tysk passasjerskip som hadde blitt rekvirert av den tyske marinen og gjort om til en hjelpekrysser med seks 4-tommer og to 37&nbsp;mm kanoner. Hun var på vei ut i Atlanterhavet for å senke allierte handelsskip. HMS «Highflyer» var del av 5th Cruiser Squadron og hadde i oppgave å finne SS «Kaiser Wilhelm der Grosse».

## Slaget
Slaget begynte 26. august 1914 da SS «Kaiser Wilhelm der Grosse» ble overrasket i havn mens hun ble forsynt med kull fra tre tyske og østerrikske kullskip. HMS «Highflyer», som hadde overtaket med betraktelig store kanoner enn SS «Kaiser Wilhelm der Grosse», krevde først at tyskerne overgav seg. Tyskerne nektet og mente at britene hadde krenket spansk nøytralitet. Britene valgt å se bort fra dette, siden tyskerne allerede hadde krenket spansk nøytralitet gjennom å bruke mer enn en uke for å ta inn forsyninger i en nøytral havn.

Slaget begynte klokken 15:10 og varte til 16:45 der begge skipene utvekslet ild før SS «Kaiser Wilhelm der Grosse» gikk tom for ammunisjon og forsøkte å flykte. Uten ammunisjon og forfulgt av HMS «Highflyer» valgte tyskerne å senke sitt eget skip og rømme inn i Sahara.
Lüderitz

**Lüderitz** er en havneby i sørvestlige Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde byen en folkemengde på . 

Byen ble grunnlagt i 1883 av Heinrich Vogelsang for Adolf Lüderitz fra Bremen i Tyskland. I begynnelsen var næringsveiene fiske og guanosanking. I 1909 ble det funnet diamanter i området og Lüderitz vokste som følge av rushet. Rett utenfor Lüderitz ligger spøkelsesbyen Kolmanskop som vokste opp under diamantrushet.


Fil:Görke-Haus_Lüderitz.jpg|Goerke Haus
Fil:Bergstraße_Lüderitz.jpg|Bergstraße


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Inger Karset

**Inger Agnethe Karset** (født 24. august 1951) er en norsk tidligere skøyteløper som representerte Norge i internasjonale mesterskap i perioden 1970–1972. Nasjonalt representerte hun flere skøyteklubber: Romedal IL, Hamar IL og etter aktiv karriere Stange Spk som veteranløper.

## Personlige rekorder

## Internasjonale mesterskap
Allround-VM på skøyter (deltatt 1 gang)
:* Helsingfors 1971.
::* beste resultat 20.-plass sammenlagt i Helsingfors 1971.

Sprint-VM på skøyter (deltatt 1 gang)
:* Eskilstuna 1972.
::* beste resultat 20.-plass sammenlagt i Eskilstuna 1972.

EM på skøyter (deltatt 2 ganger)
:* Heerenveen 1970 og Leningrad 1971.
::* beste resultat 18.-plass sammenlagt i Heerenveen 1970.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Profil på The-Sports.org (mesterskapsresultater)
José Luís Peixoto

**José Luís Peixoto** (født 1974) er en portugisisk forfatter. Hans første roman vant Jose Saramago Literary Award. Hans romaner er oversatt til 20 språk og er internasjonalt anerkjent.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Biografi
Strømdal

**Strømdal** er en bydel i Skien, nordvest for sentrum. Alle eiendommer, veier, lekeplasser og annet areal er skilt ut fra Strømdal gård. Det anslås at dette dreier seg om ca 1&nbsp;000 eiendommer. Strømdal ligger på Gulset. Tidligere hadde Strømdal en egen barneskole, men den ble lagt ned i 2009 og senere overtatt av Grenland kristne skole. Tidligere har det vært kolonialforretnng på Strømdal. Den siste var Rema 1000. Elevene ved Strømdal skole ble overflyttet til Kollmyr og Stigeråsen skoler, som begge ligger på Gulset. Gulsetveien, som er en av Strømdals gjennomfartsveier, går fra Falkumbrua til Gulset. Falkumelva skiller Falkum og Strømdal. Kjente personer fra Strømdal er artist Vidar Letho og fotballspiller Alexander Aas.
Elias Anton Cappelen Smith

**Elias Anton Cappelen Smith** (født 6. november 1873 i Trondheim, død 25. juni 1949 i New York City) var en norsk kjemiker og metallurg som ga viktige bidrag til utvinningen av kobber.

Etter middelskole ved Trondheim katedralskole og kjemilinje ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt dro han til Verdensutstillingen i Chicago 1893, og jobbet for *Chicago Copper Refining Company*.  Fra 1896 til 1900 jobbet han i Butte i Silver Bow County, (Montana), for *[[Amalgamated Copper Mining Company]]*, fra 1915 kalt Anaconda Copper. På grunn av elektrifiseringen var kopper en lukrativ bransje å være i, og  Elias sitt firma var på denne tiden eid av Rothschild-familien og fra 1899 kontrollert av John D. Rockefeller sitt Standard Oil, som klarte å holde kopper-prisen kunstig høy.  Fra 1900 var Elias sjefsmetallurg ved *Baltimore Copper Smelting and Rolling Company* i  New Jersey, der han sammen med William A. Pearce fant han opp *Peirce-Smith-prosessen* for konvertering av kobber.

Fra 1912 virket han i Antofagasta i Chile for blant annet Guggenheim Brothers, eid av Murry Guggenheim og Solomon R. Guggenheim. Elias ble  senere medeier i dette selskapet. Der fant han opp enda flere teknikker for utvinning av det chilenske salpeter, blant det som fra 1922 het *Guggenheim-prosessen*.  Han  ble belønnet med American Institute of Mining and Metallurgys gullmedalje i 1922.  Fra 1924 gikk selskapet i gang med å etablere
Chilean Nitrate Company (*Compañía de Salitre de Chile*), der Elias ble direktør i 1930.  Han mottok også den chilensle *Al Merito*-medaljen.

Han besøkte Norge ofte, ble i 1925 innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab og ble utnevnt til kommandør av 1. klasse av St Olavs Orden. Han mottok denne under en bankett holdt av Norges Bank i 1925. I 1928  ga han 20 000 dollar så de kunne kjøpe nytt orgel i Nidarosdomen.

Han var sønn av Elias Anton Smith (1842–1912) som i 1869 hadde etablert metallgrossisten *[[E. A. Smith]]*.  Via sin farfars mor var han etterkommer av slekten Cappelen.

## Referanser
Slaget ved de masuriske sjøer

**Slaget ved de masuriske sjøer** kan vise til to slag under første verdenskrig:

*Det første slaget om de masuriske sjøer (6. – 14. september 1914)
*Det andre slaget om de masuriske sjøer (7. – 22. februar 1915)
M.95 Loopgraafgeweer

**M.95 Loopgraafgeweer** var et nederlandsk periskoprifle som ble laget i 1916 for den nederlandske hæren. Den var basert på M.95-geværet som var standardgevær for den nederlandske hæren. Selv om Nederland var nøytral under første verdenskrig fulgte de våpenutviklingen på vestfronten. Periskopriflen ble oppfunnet av australske styrker under slaget om Gallipoli i 1915 og spredde seg til resten av Europa. Den nederlandske overkommandoen mente at et slikt gevær ville være nyttig hvis Nederland ble dratt med inn i krigen.
Frederick Wilhelm Cappelen

**Frederick Wilhelm Cappelen** (født 21. oktober 1857 i Drammen, død 16. oktober 1921 i USA) var en norsk ingeniør.

Etter å ha gått på skole i Fredrikstad, studerte han ved en teknisk skole i Örebro, så ved Dresden tekniske universitet, før han i 1880 emigrerte til USA.  De seks første årene jobbet han for et jernbaneselskap, *Northern Pacific*. Fra 1886 var han ingeniør i byen  Minneapolis i Minnesota, fra 1893 byingeniør. Han sto for flere av byens i dag kjente monumenter, blant annet hans siste, «F. W. Cappelen Memorial Bridge», som han drev med da han døde i oktober 1921.  Den ble bygd ferdig av Kristoffer Olsen Oustad (1857–1943) som også var norskfødt broingeniør i Minneapolis, og tidligere hadde bygget Third Avenue Bridge for Cappelen.  Broen åpnet 7. desember 1923, men de fleste kaller den *Franklin Avenue Bridge*. Frederik var fra 1895 medlem i American Society of Civil Engineers.

Han tilhørte den såkalte «Fossesholmgrenen» av den norske  Cappelen-slekten, og hans farfars farfar Diderich von Cappelen (død 1762) eide Fossesholm. Frederick ble gift i New York City 1883 med *Augusta Emilie Felicitas Wessel* (født 1860) som han hadde møtt som student i Dresden. Deres barn var Arthur Sutherland Cappelen (1885–1932), Victor Onvard Cappelen (1885–1889) og Felix Grower Cappelen (1889–1926). To av disse har etterkommere i USA, bl.a. Joan Cappelen Feehan, tidligere borgermester i La Canada Flintridge i California.

## Galleri

Kenwood Park Water Tower -4-.jpg | Vanntårn i Kenwood Park , 1910
Prospect park witchs hat fall.jpg | Vanntårn i Prospect Park, 1914
Third Avenue Bridge Minneapolis.jpg| Third Avenue Bridge, 1914–18
Franklin Avenue Bridge Minneapolis.jpg|F. W. Cappelen Memorial Bridge, innviet 1923
N. Pac. Br. 9 Minneapolis 1.jpg | North Pacific Bridge No. 9, innviet 1924


## Referanser


## Litteratur
* Erik Andreas Thomle: *Familien (von) Cappelen i Norge og Danmark*, Christiania 1896
* Haagen Krog Steffens: ''Norske Slægter 1912'', Gyldendalske Boghandel, Kristiania 1911
* Lambrecht Haugen: *Cappelen-slekten 1627-2008*, Rosendal 2008.
Stephan Tschudi

**Stephan Tschudi** (født 2. januar 1908, død 8. desember 1996) var en norsk teolog, prest i Den norske kirke og forfatter.

I 1931 ble Tschudi cand. theol. Han var aktiv i Oslo Indremisjon, senere Kirkens Bymisjon, og var fra 1934 til 1957 redaktør i *[[Bymisjonæren]]* (navn fra 1951: *Vår Kirke*). I 1957 ble han sogneprest i Røa menighet i Oslo. Tschudi ble i 1965 rektor ved Det praktisk teologiske seminar ved Universitetet i Oslo, en stilling han hadde til 1978.

Tschudi skrev sakprosa om kirkelige emner og utga  i 1939 en roman med tittelen *Tross alt*. Han oversatte flere bøker til norsk, blant annet erindringsboken *Fra min barndom og ungdom* av Albert Schweitzer.

Han skrev også skjønnlitteratur, og i 1939 vant hans nåtidsroman *Tross alt* den norske førsteprisen i en romankonkurranse om «beste kristelige roman».

## Bibliografi

### Skjønnlitteratur

* 1939: *Tross alt* (samtidsroman)

### Sakprosautgivelser
* 1944: *Foreldres ansvar* – brosjyre nr. 7 i serien «Kristen hjelp», forlegger: Arne Gimnes 
* 1945: *Norsk kirke i dag. Oppgjør og program*, Oslo: Land og kirke

*1955: *Hundre år i kamp mot nød. Oslo indremisjon 1855-1955*, Oslo: Land og Kirke
*1969: *Fri kirke*, Oslo: Aschehoug
*1975: *Nok av muligheter. Streiflys over kristen tro og adferd*, Oslo: Land og kirke/Gyldendal
* 1976: *Forsvar for Hansen*, Oslo: Land og kirke/Gyldendal

#### Oversettelser
* *Paradoks* av Gilbert. K. Chesterton, oversatt av Stephan Tschudi for forlaget Land og Kirke, 1949 (originaltittel *Orthodoxy*)
* *Fra min barndom og ungdom* av Albert Schweitzer.

## Referanser
Olaf Hegland

**Olaf Hegland** (født 17. januar 1885 i Arendal, død 10. januar 1939) var en norsk høyesterettsadvokat og embetsmann. Han var fylkesmann i Telemark fra 1933 til 1938.

Hegland avla i 1908 juridisk embetseksamen. I 1922 ble han advokat. Han arbeidet fra 1910 i Kristiansand, der han var sakførerfullmektig og byfogdfullmektig, før han i 1913 begynte hos sorenskriveren i Vest-Telemark. I 1913 ble han også fullmektig hos advokat Didrik Cappelen i Kviteseid. I 1916 ble han kompanjong i advokatfirmaet, som han helt overtok i 1918. 

I Kviteseid var Hegland også engasjert i lokalpolitikken for Venstre. Han var medlem av kommunestyret og var fra 1929 ordfører i Kviteseid. Hegland ble i 1932 utnevnt til fylkesmann i Telemark.

## Referanser
Ernst Johannesen

**Ernst Andreas Johannesen** (født 4. februar 1870 i Bergen, død 11. juni 1957) var en norsk embetsmann. Han var fylkesmann i Bergen og Hordaland fra 1929 til 1933 og i Østfold fra 1933 til 1940.
 
Johannesen ble i 1892 cand. jur. Han ble året etter sorenskriverfullmektig og arbeidet fra 1896 i Justisdepartementet. I 1909 ble han dommer i byretten i Bergen, der han i 1921 ble byrettsjustitiarius.  Fra 1923 til 1929 var Johannesen ekstraordinær høyesterettsdommer. Fra 1929 til 1933 var Johannesen fylkesmann i Bergen og Hordaland. Deretter var han fra 1933 fylkesmann i Østfold. Johannesen gikk av i 1940.

Johannesen var engasjert i Den norske Sjømannsmisjon og var medlem av organisasjonens hovedstyre fra 1916 til 1927, deretter styreformann fra 1927 til 1933. I 1934 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for embedsfortjeneste og for fortjenester av Den norske Sjømannsmisjon».

## Referanser
Aadel Lampe

**Aadel Lampe** (1857–1944), også kjent som Aadel Knudsen, var en norsk kvinnesaksforkjemper, lærer og liberal politiker. Hun var lærer ved Nissens Pikeskole, datidens sentrum for kvinnesaken, og kom med i den organiserte kvinnesaksbevegelsen i 1880-årene. Hun var formann i Norsk Kvinnesaksforening fra 1922 til 1926 og vararepresentant på Stortinget i perioden 1922–1924, som en av de første kvinnene valgt til Stortinget.

## Utdannelse og yrkesliv
Hun ble født i Stranda i Møre og Romsdal. Hun tok eksamen ved Nissens Pigeskoles Høiere Skole for Voxne unge Piger (også kalt «Guvernanteskolen») i Christiania, datidens høyeste utdannelse som var åpen for kvinner, og ble deretter ansatt som lærer ved Nissens Pikeskole. I dette miljøet, som bestod av datidens høyest utdannede kvinner i Norge, stiftet hun bekjentskap med kvinnesaken. Senere videreutdannet hun seg som lærer for døve barn, og var ansatt som lærer ved Balchens døveskole og deretter ved Hedevig Rosings skole for døvstumme barn. Da Hedevig Rosings skole ble nedlagt sluttet Lampe som lærer og begynte å arbeide ved det såkalte «Pleiebarnskontoret», som senere var en del av Oslo helseråd.

## Politikk og aktivisme
Lampe var medlem av Norsk Kvinnesaksforening fra starten i 1880-årene; hun ble styremedlem i 1895 og var viseformann i periodene 1899–1903 og 1912–1922, i formannsperiodene til statsministerfruene Fredrikke Marie Qvam og Randi Blehr. I 1922 etterfulgte hun Blehr som foreningens formann. Hun ble i 1926 utnevnt til æresmedlem i foreningen i forbindelse med at hun gikk av som formann etter over 30 år i styret. 

Lampe var opprinnelig medlem av Venstre, men ble senere aktiv i Frisinnede Venstre. Hun var vararepresentant til Stortinget for Christiania i perioden 1922–1924, innvalgt på Høyres og Frisinnede Venstres fellesliste ved Stortingsvalget 1921. Valget var første gang en kvinne ble innvalgt som fast representant: Karen Platou som stod foran Lampe på den samme listen i den samme valgkretsen; Lampe var en av fire kvinnelige vararepresentanter innvalgt det året og dermed blant de første kvinnene valgt til Stortinget.

Hun var også varamedlem av hovedstyret i Frisinnede Venstre og styremedlem i partiets kvinneorganisasjon. Lampe er også kjent som medunderskriver av et brev til regjeringen, sammen med Randi Blehr og Cecilie Thoresen Krog, som krevde at kvinner kunne bli utnevnt som embetsmenn.

## Familie
Hennes foreldre var sogneprest Claus Ernst Lampe (f. 1807) og Drude Cathrine Haar Daae (1817-1917). Hun ble gift i 1885 med statsrevisor Henrik Magnus Knudsen og var som gift kjent som Aadel Knudsen. Etter at hun ble skilt brukte hun igjen navnet Lampe. Hennes søster Dina Lampe var gift med stortingsmann og stadsfysikus Ole Jacob Sparre.

## Referanser
Bymålslaget

**Bymålslaget** er en norsk språkforening dannet i 1902. Laget oppstod da Det norske Samlaget (dannet 1868) ble delt i to: Landsmålslaget (senere Noregs Mållag)  og **Bymålslaget**. Årsaken til dette var at Samlaget utviklet seg til i hovedsak å bli talsorgan for landsmålet. Bymålslaget ble i praksis en selvstendig organisasjon. I 1972 ble samarbeidet tatt opp igjen idet Bymålslaget begynte å utgi sine publikasjoner på Det Norske Samlaget. Dette samarbeidet varte fram til  2010 da laget skiftet til Novus forlag.

Bymålslaget ønsket å utvikle norsk språk ved å justere det danske bokmålet i samsvar med talemålet i de norske byene. Knud Knudsen (1812–95) var rektor ved Oslo katedralskole og kalles ofte det norske bokmålets far. Da han døde, gav en stor gave til videreføring av dette arbeidet. Denne arven forvalter Bymålslaget. Pengene brukes til å gi ut Knudsens egne skrifter, samt støtte annet arbeid som er i samsvar med det språkpolitiske programmet hans. Bymålslaget og Oslo katedralskole har satt opp en minnesten over ham på Vår Frelsers gravlund i Oslo.

Fra 1909 har Bymålslaget utgitt tidsskriftet *[[Maal og Minne]]*.

## Ledere
*Andreas Drolsum Haraldsrud (2013– )
* Ruth Vatvedt Fjeld 
*Trygve Knudsen
*Didrik Arup Seip (1916–1948?)
*Jonathan Aars (1906–1908)
*Jens Daniel Carolus Lieblein (1902– )

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bymålslaget 100 år i Knud Knudsens fotspor. ''Uniforum'' Juni 2002
* Bymålslaget 100 år, i ''Språknytt'' 2/2002
* Omtale hos Novus forlag
* Leder med historisk oversikt i Maal og Minne nr. 1-2010
Jaktflaske

**Jaktflaske** eller *lommeflaske* er en liten, flat smal flaske av glass for brennevin til jakt-  og turbruk. Betegnelsen *lommeflaske* er også brukt for lommelerker. Jaktflasker er på størrelse med lommelerker, men lommelerker i glass har gjerne et tilnærmet sirkelformet, vertikalt tverrsnitt.

Jaktflasker ble laget på de norske glassverkene fra slutten av 1700-årene. Lommeflasker og jaktflasker er oppført i priskurantene fra Hadeland Glassverk  i 1851 og 1856, men de er ikke avbildet.

I 1860-årene kom en ny type jaktflasker, *løveflasker*. De ble blåst i form svært populære. De har gjerne riksvåpenet med Den norske løve som dekor på siden og ofte også en drueklase. Løveflasker ble blåst både i klart og i farget glass. De ble produsert til omkring 1900 både på norske og på svenske glassverk. Løveflasker er laget både med form som jaktflasker og som lommelerker.

## Litteratur
* Lie, Inger-Marie (1977): *Hadelandsglass 1850-1900.* Oslo 
* Korshavn, Jan Håvard (1994): *Norsk empire glass. Gjøvigs Glasværk 1807-1843.* Gjøvik. ISBN 82-09323-21-2
* Polak, Ada (1958): *Glassboken.* Oslo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Se jaktflasker i DigitaltMuseum
* Se løveflasker i DigitaltMuseum
Michael Aris

**Michael Vaillancourt Aris** (født 27. mars 1946 i Havanna på Cuba, død 27. mars 1999) var en britisk akademiker som spesialiserte seg på bhutansk, tibetansk og himalayisk kultur og skrev mange bøker om buddhismen i de regionene. Han var gift med Aung San Suu Kyi. Tvillingbroren Anthony Aris ble også ekspert på Tibet.

Etter sin universitetseksamen tilbragte han seks år som privatlærer for kongebarna i Bhutan. Han underviste senere i asiatisk historie ved Universitetet i Oxford. I 1972 giftet han seg med Aung San Suu Kyi, som han traff under sine studier. 

Siden 1988 kunne han bare treffe Aung San Suu Kyi, som hadde vendt hjem til Burma, et fåtall ganger (siste gang ble julen 1995), ettersom den burmesiske regjering nektet å innvilge ham visum og Aung San Suu Kyi fryktet at hun ikke skulle bli sluppet tilbake inn i landet igjen dersom hun reiste ut for å treffe Aris.

## Verker
* med Aung San Suu Kyi: *Tibetan Studies in Honour of [[Hugh E. Richardson|Hugh Richardson]]: Proceedings of the International Seminar on Tibetan Studies, Oxford, 1979: Seminar Proceedings (Aris & Phillips Central Asian Studies)*. Orchid Press, Thailand 1979, ISBN 9780856681905 
* med Joseph F. Rock: *Lamas, Princes, and Brigands: Joseph Rock's Photographs of the Tibetan Borderlands of China*. University of Washington Press, 1992, ISBN 978-0295972091
* *The Raven Crown: The Origins of Buddhist Monarchy in Bhutan*. Serindia Publications, 2005, ISBN 9781932476217
* med Françoise Pommaret: *From the Land of the Thunder Dragon: Textile Arts of Bhutan*. Serindia Publications, 2008, ISBN 9781932476422
* med John A. Ardussi: *Sources for the History of Bhutan*. Motilal Banarsidass, 2009, ISBN 9788120834095

## Referanser
Heliumfusjon

**Heliumfusjon** er en form for kjernefysisk fusjon som involverer heliumatomer, og finner sted i eldre stjerner.

Fusjonen av helium-4 (alfapartikler) er kjent som trippel-alfaprosessen. Fusjon av to heliumkjerner danner beryllium-8, som er ustabil og henfaller til to heliumkjerner med en halveringstid på 1&times;10−16 til 2.6&times;10−16 sekunder. Hvis en stjernes kjernetemperatur overstiger 100 millioner kelvin (100 megakelvin, 8.6 KeV), noe som kan skje i de senere fasene i en rød kjempe eller rød superkjempe, vil det imidlertid være en signifikant sjanse for at en tredje heliumkjerne fusjonerer med beryllium-8-kjernen før den henfaller, og det dannes karbon-12. Videre kan enda et heliumatom fusjonere med karbon-12 og danne oksygen-16, og ved ekstremt høye temperaturer kan enda tyngre grunnstoffer dannes (se alfaprosess).

Fusjonen av helium-3 med seg selv eller med helium-4 foregår samtidig med fusjon av hydrogen i stjerner i hovedserien (se proton-protonkjeden), og dette refereres vanligvis ikke til som heliumfusjon.

## Kilder
* Ray, Alak K. (2004) «Stars as thermonuclear reactors: their fuels and ashes.»
Færøyenes nasjonalmuseum

**Føroya Fornminnissavn** (norsk: Færøyenes nasjonalmuseum) er det offisielle nasjonalmuseet på Færøyene og ligger i Tórshavn.

## Museet
Nasjonalmuseet på Færøyene har sin hovedutstilling i museumsbygget som ligger i Brekkutún 6 i ytre kanter av Tórshavn sentrum. Formålet med museet og gjenstandene er å fortelle om den unike færøyske kultur og historie fra vikingtiden og i middelalderen. 
De fleste gjenstandene representerer derfor Færøyenes jordbrukskultur og sjøfartshistorie. Museets mest kjente gjenstander er de såkalte Kikjubøstólarnir som er deler av benkene fra Ólavskirkjan i Kirkjubøur. Disse benkene var i mange år utstilt i Danmark, men har nå returnert til Færøyene.

## Heima á Garði
Heima á Garði er et gårdsbygg i det færøyske tettstedet Hoyvík, nær Tórshavn. Hovedbygget ble reist omkring 1812, men bærer innredningen til et typisk færøysk bondehus fra starten av 1900-tallet. Bygningen er idag et utendørsmuseum og regnes som en del av Færøyenes nasjonalmuseum.

## Kulturinspirerte frimerker
Sankt Olavskirken i Kirkjubøur har inspirert en rekke Færøyske frimerkeserier. Frimerkeseriene under er gravert av Czesław Słania.

**Færøyske frimerker fra 1980:**

Image:Faroe stamp 049 pew end from kirkjubour - maria and baby jesus.jpg|
Image:Faroe stamp 050 pew end from kirkjubour - st john the babtist.jpg|
Image:Faroe stamp 051 pew end from kirkjubour - st peter.jpg|
Image:Faroe stamp 052 pew end from kirkjubour - st paul.jpg|


**Færøyske frimerker fra 1984:**

Image:Faroe stamp 087 pew ends from kirkjubour - st john.jpg|
Image:Faroe stamp 088 pew ends from kirkjubour - st james.jpg|
Image:Faroe stamp 089 pew ends from kirkjubour - st thomas.jpg|
Image:Faroe stamp 090 pew ends from kirkjubour - st judas thaddeus.jpg|


**Færøyske frimerker fra 2001:**

Image:Faroe stamp 379 the kirkjubour pew ends - st andrew.jpg|
Image:Faroe stamp 380 the kirkjubour pew ends - st bartholomew.jpg|
Image:Faroe stamp 381 the kirkjubour pew ends - unidentified apostle.jpg|
Image:Faroe stamp 382 the kirkjubour pew ends - unidentified apostle.jpg|


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Terje Eidesmo

**Terje Eidesmo** (født 7. august 1960, oppvokst i Overhalla) er grunnlegger, sammen med Svein Ellingsrud og Ståle Johansen, av det børsnoterte selskapet EMGS. Sammen med Ellingsrud oppfant Eidesmo noe som de den gangen kalte havbunnslogging som er en spesiell anvendelse av CSEM-metoden (Controlled Source Electromagnetic). Eidesmo var administrerende direktør i EMGS fra starten i 2002 frem til 2009. I dag er han *vice president* i selskapet. 

## Utdanning og karriere
Eidesmo har en cand scient-grad fra Universitetet i Trondheim (nå integrert i NTNU) fra 1987, med hovedfag innen fysikk; og doktorgrad i fysikk fra samme sted i 1990. Eidesmo var forsker ved Statoils forskningssenter på Rotvoll fra 1991 til 2002. Der jobbet han sammen med Svein Ellingsrud, som var utdannet ved samme institutt på NTNU og som hadde samme faglige veileder som Eidesmo.  

Det tverrfaglige miljøet som Eidesmo og Ellingsrud var del av på forskningssenteret omfavnet seismikk, akustikk, elektromagnetisme, petrofysikk og problemstillinger rundt boring og brønn.  
Sammen med Svein Ellingsrud oppfant Eidesmo i 1997 en elektromagnetisk metode der man kunne logge refraktert energi fra lag under havbunnen for å finne områder med høy elektrisk resistivitet. Frem til da var logging av elektrisk resistivitet en velkjent metode for å logge brønner gjennom karakterisering av bergarten/sedimentet i et borehull.

Bakgrunnen for oppfinnelsen, var at Ellingsrud og Eidesmo samme året deltok i et prosjekt mellom Statoil og NASA der elektromagnetisme ble forsøkt benyttet til å posisjonere og styre borekronen riktig ved å måle avstanden til kjente geologiske lagdelinger.
Det var på ett av prosjektmøtene i NASAs lokaler i Houston at noen nevnte i forbifarten en professor som hadde utviklet en elektromagnetisk kilde som var så sterk at den kunne sende energi to kilometer inn i en formasjon. Resultatet av denne tilfeldige informasjonen var at Eidesmo og Ellingsrud på vei hjem fra Houston sammen utviklet idéen om å bruke elektromagnetisme til en helt ny problemstilling; oljeleting.

Tilbake i Trondheim fikk Eidesmo og Ellingsrud godkjent finansiering fra Statoil ved Ståle Johansen til å teste gjennomførbarheten av konseptet.
 
Den første full-skala demonstrasjonen skjedde utenfor kysten av Angola i 2000. Den første kommersielle utnyttelsen av teknikken fant sted ved Statoils Ormen Lange-felt i 2002, og var utført av EMGS, selskapet som Ellingsrud, Eidesmo og 
Ståle Johansen startet samme året.

## Utmerkelser
* 2007: Virgil Kauffman Gold Medal av Society of Exploration Geophysicists (SEG)
* 2008: Geophysical Award, av Norsk Petroleumsforening,
* 2009: Honorary Award, av Norsk geologisk forening, med begrunnelsen «For notable achievements in the development and application of CSEM in petroleum exploration” (
* 2011: Health, Safety and Environment (HSE) Recognition Award 
* 2012: Globetrotter Award av Golden Crown, 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Birhane

**Birhane** fra tysk *bierhahn*er en løs tappekran til å skru inn i øltønner eller andre beholdere. De er laget av metall, gjerne messing.

I en del bygder som Sunndal, Oppdal, Meldal, Rennebu og Selbu har *birhane* også vært overført som betegnelse på *vannkran* når de fikk innlagt vann på gårdene.

## Litteratur
* Jenstad, Tor Erik og Dalen, Arnold (red.)(2002): *Trønderordboka.*Trondheim. ISBN 82519-1711-5

## Eksterne lenker
* Se birhane i Digitaltmuseum
Marit Aarum

**Marit Johanne Aarum** (1903–1956) var en norsk samfunnsøkonom, kvinnesaksforkjemper og Venstrepolitiker, som var leder i Norsk Kvinnesaksforening 1955–1956. Hun hadde en rekke verv i Venstre og var vararepresentant til Stortinget.

## Karriere
Aarum tok examen artium i 1921 og ble utdannet cand.oecon. ved Universitetet i Oslo i 1926; etter et utenlandsopphold ble hun ansatt som sekretær (saksbehandler) i Statens arbeidstilsyn, der hun i 1945 ble inspektør og senere konsulent, på det tidspunktet en relativt høy stilling. Hun arbeidet blant annet med internasjonale avtaler og forhandlinger, og særlig med FN-systemet. Hun var regjeringsutsending for Norge til den internasjonale arbeidskonferansen i 1948, representerte ofte Norge på møter med Den internasjonale arbeidsorganisasjonen (ILO) og jobbet som FN-ekspert i Pakistan for ILO 1952–1953, der hun var beskjeftiget med å bedre arbeidsforholdene i industri og landbruk.

## Politisk arbeid
Aarum var engasjert i Venstre og Norsk Kvinnesaksforening.

Hun var 1. viseformann i Norsk Kvinnesaksforening 1952–1955 og overtok som fungerende formann da Ingerid Gjøstein Resi døde i en flystyrt i Sovjetunionen i august 1955. Hun satt i formannsvervet til hun selv døde i februar 1956. Hun var også redaktør for tidsskriftet *[[Kvinnesaksnytt]]* og medlem av arbeidsutvalget i Norske Kvinners Nasjonalråd, en paraplyorganisasjon der NKF var medlem.

Hun var formann i Oslo Venstre, medlem av Oslo bystyre, varamedlem av Oslo formannskap og medlem av en rekke kommunale komiteer i Oslo for Venstre. Hun var vararepresentant til Stortinget for Venstre fra 1954 til sin død. Hun var også engasjert i Norges Venstrekvinnelag.

## Utgivelser
* *Midlertidig lov om Arbeidsvilkår for hushjelp av 3. desember 1949 : med kommentarer samt en del om Ferieloven og Syketrygdloven*, 1949

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Indherreds Kreditbank

**Indherreds Kreditbank** var en forretningsbank i Steinkjer. Den ble etablert i 1887 av blant andre overrettssakfører Halvor Bachke Guldahl, kjøpmann J.W. Klüwer, forretningsmann Ananias Kleven og Jakob Gram. Aksjekapitalen var 100&nbsp;000 kroner. Bache Guldahl og Klüwer var henholdsvis første banksjef og styreformann. Blant senere styreformenn var sakfører Arne Falstad. Banken opplevde økonomiske problemer i mellomkrigstiden, og ble avviklet i 1932.

## Eksterne lenker
*
Knutepunkt Sørlandet

**Knutepunkt Sørlandet** var et interkommunalt samarbeidsorgan mellom sju kommuner i Kristiansandsregionen: Birkenes, Iveland, Kristiansand, Lillesand, Songdalen, Søgne og Vennesla. Kommunene har samlet 133 690 innbyggere og er en felles bo- og arbeidsregion i sterk vekst. Seks av kommunene deltok fra etableringen i 1996, mens Iveland tiltrådte 1. januar 2006. Samarbeidet mellom kommunene omfatter tiltak knyttet til tjensteyting til innbyggere og generell utvikling av kommunene. Organet ble relansert med nytt navn og nye vedtekter fra 1. januar 2018 med navnet Region Kristiansand.

## Organisering
Samarbeidet i Knutepunkt Sørlandet ble etablert i 1996. Øverste politiske organ i kommunesamarbeidet er et styre med ordførerne i de sju kommunene. Øverste administrative organ er et rådmannsutvalg med rådmenn fra de sju kommunene. Knutepunkt Sørlandet har også et sekretariat med to faste stillinger, daglig leder og rådgiver.   

Det er etablert fagnettverk på en rekke fagområder: Helse, sosial og omsorgsnettverk, Oppvekstnettverk (skole og barnehage), Kulturnettverk, og Teknisk nettverk, samt flere administrative nettverk som arbeidsgivernettverk, økonominettverk, næringsutvalg, IT-utvalg, GIS-utvalg, kriminalutvalg og felles innkjøpstjeneste. Flere tjenester er også lagt til interkommunale selskap, som Kristiansandsregionen brann og redning – KBR.   

En rekke regionale og internasjonale prosjekter har også base i kommunesamarbeidet i Kristiansandsregionen, som ATP-samarbeidet (areal- og transportplan), Framtidens byer, Felles klimaplan og lokalmedisinske tjenester med mer. 
 
Dagens fylkesstruktur med to Agder-fylker splittet kommunene i Kristiansandsregionen – tre kommuner hørte til i Aust-Agder, og fire i Vest-Agder.  Lillesand, Birkenes og Iveland søkte i 2011 om overflytting til Vest-Agder, men fikk avslag.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Knutepunkt Sørlandets hjemmeside
* Vi ligger tett – og sammen er vi sterke. Brosjyre om samarbeidet.  
* Birkenes
* Iveland
* Kristiansand
* Lillesand
* Songdalen
* Søgne
* Vennesla
Tove Berntsen

**Tove Berntsen** (født 29. november 1951), er en norsk tidligere skøyteløper som representerte Norge i internasjonale mesterskap i perioden 1971–1972. Nasjonalt representerte hun Arbeidernes Skøyteklubb.

## Personlige rekorder

## Internasjonale mesterskap
Allround-VM på skøyter (deltatt 2 ganger)
:* Helsingfors 1971 og Heerenveen 1972.
::* beste resultat 27.-plass sammenlagt i Helsingfors 1971.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Tove Berntsen på The-Sports.org (mesterskapsresultater)
Jean-Marc Ayrault

**Jean-Marc Ayrault** (født 25. januar 1950 i Maulévrier, Maine-et-Loire) er en fransk politiker. Han var Frankrikes statsminister, utnevnt av president François Hollande fra 15. mai 2012 til 31. mars 2014, da han ble han erstattet av Manuel Valls. Han ble utenriksminister i forbindelse med omrokering av regjeringen i februar 2016. Han har tidligere vært borgermester i Nantes, medlem av den franske nasjonalforsamlingen 1986–2012 og parlamentarisk leder for sosialistpartiet (PS) 1987–2012.

## Biografi
Ayrault ble født i 1950 i  Maulévrier i Maine-et-Loire. Faren var fabrikkarbeider. Ayrault studerte tysk ved universitetet i Nantes og arbeidet deretter en periode som tysklærer. Denne utdanningsbakgrunnen skiller Ayrault fra mange andre franske topp-politikere som typisk har utdannelse fra de elitepregede Grandes écoles.

Som 27-åring ble han i 1977 valgt til borgermester i Nantes-forstaden Saint-Herblain og ble med det den yngste borgermesteren for en kommune på over 30 000 innbyggere. Han beholdt denne posisjonen fram til han i 1989 ble valgt til borgermester i Nantes. Han ble senere kontinuerlig gjenvalgt i første runde og var den lengst sittende borgermesteren av en større by i Frankrike fram til han gikk av 21. juni 2012.

Aurault har sittet i den franske nasjonalforsamlingen siden 1986, siden 1997 har han vært parlamentarisk leder for det franske sosialistpartiet, PS. Gjennom denne posisjonen har han hatt et nært samarbeid med François Hollande.

Under presidentvalgkampen til Hollande fungerte Aurault som spesialrådgiver, med spesielt ansvar for kontakt med partier og politiker i andre land, særlig Tyskland.

## Regjeringsperioden
JAyrault ble utnevnt til statsminister av president François Hollande 15. mai 2012 og presenterte sin regjering 16. mai. Regjeringen hadde 34 ministre, hvorav 16 var plassert under en annen minister som ministre déléguée. I tillegg til medlemmer fra det franske sosialistpartiet inkluderte regjeringen to medlemmer fra venstrepartiet Parti radical de gauche, to medlemmer fra 
De Grønne og et medlem uten ordinær partitilknytning. For først gang i Frankrikes historie var halvparten av medlemmene kvinner. Sentrale statsråder var utenriksminister Laurent Fabius og finansminister Pierre Moscovici. Najat Vallaud-Belkacem ble regjeringens talsperson.

I det første statsrådet ble det besluttet at presidents og regjeringens lønninger skulle senkes med 30%.

I det franske parlamentsvalget i juni 2012 ble Ayrault gjenvalgt i første runde.

I tråd med fast praksis i forbindelse med parlamentsvalget gikk Aurault av som statsminister 18.juni 2012. Ettersom sosialistpartiet ved valget hadde oppnådd rent flertall i nasjonalforsamlingen ble han straks gjenoppnevnt av president Hollande. Den nye regjeringen som da ble utnevnt hadde fire flere medlemmer (tre fra sosialistpartiet og en av fra PRG) slik at den tilsammen hadde 38 medlemmer, hvorav halvparten kvinner.

I 2019 ble han utnevnt til kommandør av Æreslegionen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* France Info: Jean-Marc Ayrault (fransk)
* Angelique Chrisafis: Jean-Marc Ayrault named as France's new prime minister The Guardian 15. mai 2012.
Martin Widmark

**Karl Martin Widmark** (født 19. mars 1961) er en svensk lærer og barnebokforfatter.

## Bibliografi
### Ungdomsbøker
* 2008 – *Kabinettets hemlighet*
### [[Billedbok|Billedbøker]]
* 2000 – *Att fånga en tiger* (med Joakim Lindengren)
* 2006 – *Att lura en elefant* (med Kiran Maini Gerhardsson)
* 2006 – *Från himmelens topp till havets botten* (med Pietro Galeoto)
* 2009 – *Drömmarnas park* (med Marco Trisorio)
* 2011 – *Fånga farliga djur* (illustrasjon: Kristina Grundström)
### LasseMajas detektivbyrå
*Se [[LasseMajas detektivbyrå]]*
### Rakel (med Britt Sternehäll)
* 2006 – *Riddar-Rakel och de tre stordåden*
* 2007 – *Sjörövar-Rakel och kapten Snorfinger*
* 2007 – *Racer-Rakel och fångarna i svinstian*
* 2008 – *Mirakel-Rakel Rekordmamma*
* 2008 – *Rymd-Rakel och Gubben i månen*
* 2009 – *Charter-Rakel och Fuskhajarna*
* 2010 – *Upptäckar-Rakel och den okända kungens grav*
### [[Nelly Rapp]] (med Christina Alvner)
* 2003 – *Monsterakademin*
* 2003 – *Frankensteinaren*
* 2004 – *Varulvarna*
* 2005 – *Trollkarlarna från Wittenberg*
* 2006 – *Spökaffären*
* 2007 – *De vita fruarna på Lovlunda slott*
* 2008 – *Häxdoktorn – och den sista zombien*
* 2009 – *Sjöodjuret i Bergsjön*
* 2010 – *I Bergakungens sal*
* 2011 – *Snömannens hemlighet*
### David og Larissa (illustrasjon: Katarina Strömgård)
* 2006 – *Antikvariat Blå spegeln*
* 2006 – *Den trettonde gästen*
* 2007 – *Dårarnas ö*
* 2008 – *Nåjdens sång*
* 2009 – *Under en himmel av glas*
### I elfte timmen
* 2007 – *Tvättade pengar* (med Petter Lidbeck)
* 2007 – *Lyckans hjul* (med Lidbeck)
* 2008 – *Bröllop och barn* (med Lidbeck)
* 2008 – *Förbjuden frukt*
### Tyko Flores eventyr (illustrasjon: Henrik Tamm)
* 2011 – *Den dansande djävulen*
* 2011 – *Fyrtornet i Son-Li*
* 2011 – *Polyhymnias guld*
### Halvdan viking (illustrasjon: Mats Vänehem)
* 2011 – *Hövdingens bägare*
* 2012 – *Främlingens grav*
### Emma og Larry (med Kristina Grundström)
* 2008 – *Huset på Alvägen*
* 2008 – *Vägen till skatten*
* 2009 – *Ben och Koko söker jobb*
* 2010 – *Den försvunna elefanten*

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 2008 – Spårhunden for *Nåjdens sång*
* 2005 – Spårhunden, sammen med Helena Willis for *Tidningsmysteriet*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Martin Widmark og Helena Willis på LasseMajas webside
Amalia Eriksson

**Amalia Eriksson** (1824–1923) var en svensk bedriftseier og oppfinner av sukkertøyet polkagris.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cogia

***Cogia*** er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).

## Utseende
Middelsstore (vingespenn 35-50 millimeter), brunlige smygere. Disse artene mangler påfallende fargetegninger.

## Utbredelse
Artene er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra det sørligste USA i nord til Argentina i sør.

## Systematisk inndeling

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
*********** Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
************ Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien **smygere**, Hesperiidae
************** Eudaminae Mabille, 1877
*************** Slekten *Cogia* Butler, 1870 
**************** *[[Cogia abdul]]* Hayward, 1947
**************** *[[Cogia aventinus]]* (Godman & Salvin, [1894])
**************** *[[Cogia azila]]* Evans, 1953
**************** *[[Cogia caicus]]* (Herrich-Schäffer, 1869)
**************** *[[Cogia cajeta]]* (Herrich-Schäffer, 1869)
**************** *[[Cogia calchas]]* (Herrich-Schäffer, 1869)
**************** *[[Cogia cerradicola]]* (Mielke, 1967)
**************** *[[Cogia elaites]]* (Hewitson, 1867)
**************** *[[Cogia grandis]]* Riley, 1921
**************** *[[Cogia hassan]]* Butler, 1870
**************** *[[Cogia hippalus]]* (Edwards, 1882)
**************** *[[Cogia mala]]* Evans, 1953
**************** *[[Cogia outis]]* (Skinner, 1894)
**************** *[[Cogia punctilia]]* Plötz, 1882
**************** *[[Cogia troilus]]* Mabille, 1898

## Kilder
* Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) *Cogia* på *Tree of life* http://tolweb.org/Cogia/
* Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 15.5. 2012.

## Eksterne lenker
* 
* Butterflies of America – *Cogia* spp. http://butterfliesofamerica.com/t/Cogia_a.htm
* Bilde av ''Cogia hippalus''
Makaker

se tekst

**Makaker** er en slekt av dyreaper (Cercopithecidae) i underfamilien Cercopithecinae. De er utbredt i Asia sør for 40° nordlig bredde, og det er også én art i Nord-Afrika, berberape, som finnes så langt øst som til Gibraltarstredet og også på selve Gibraltar. Makaker finner en hel del av maten sin på bakken, og har gjerne no etyngre bygning og kortere hale enn for eksempel mangabeyer. Fleer av artene har svært korte haler, slik som bjørnemakak, Celebesmakak og grisehalemakakene.

## Arter

* *M. sylvanus*-gruppen
** berberape (*M. sylvanus*)
* *M. nemestrina*-gruppen
** skjeggape (*M. silenus*)
** nordlig grisehalemakak (*M. leonina*)
** sørlig grisehalemakak (*M. nemestrina*)
** *[[Macaca pagensis|M. pagensis]]*
** *[[Macaca siberu|M. siberu]]*
** maurermakak (*M. maura*)
** *[[Macaca ochreata|M. ochreata]]*
** tonkinmakak (*M. tonkeana*)
** *[[Macaca hecki|M. hecki]]*
** *[[Macaca nigriscens|M. nigriscens]]*
** celebesmakak (*M. nigra*)
* *M. fascicularis*-gruppen
** krabbemakak (*M. fascicularis*)
** bjørnemakak (*M. arctoides*)
* *M. mulatta*-gruppen
** rhesusape (*M. mulatta*)
** formosamakak (*M. cyclopis*)
** japanmakak (*M. fuscata*)
* *M. sinica*-gruppen
** *[[Macaca sinica|M. sinica]]* 
** *[[Macaca radiata|M. radiata]]*
** assammakak (*M. assamensis*)
** tibetmakak (*M. thibetana*)

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*