Edward Idris Cassidy

**Edward Idris Cassidy** (1924–2021) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han virket i det pavelige diplomati, og var 1989&ndash;2001 president for Det pavelige råd for fremme av kristen enhet.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Edward Idris Cassidy arbeidet etter gymnaset i tre måneder ved Departementet for transport og veikontroll i New South Wales. Han valgte å fortsette utdannelsen ved presteseminaret i Springwood, hvor han begynte i februar 1943. Studiene ble fullført ved seminaret i Manly.

### Prest
Han ble presteviet i 1949. Frem til 1952 arbeidet han i sognet Yende i bispedømmet Wagga Wagga. Deretter begynte han å studere ved Lateranuniversitetet i Roma. I 1955 tok han en doktorgrad i kirkerett der. I mellomtiden hadde han, i 1953, også begynt på Det pavelige kirkeakademiet, som er Pavestolens diplomatskole.

**Det pavelige diplomati:** Fra 1955 var han i Den hellige stols diplomatiske tjeneste. Han virket ved nuntiaturene i India (1955&ndash;1962), Irland (1962&ndash;1967), El Salvador (1967&ndash;1969) og Argentina (1969&ndash;1970).

### Erkebiskop, pro-untius til Republikken Kina (Taipei) .. og til Burma
I 1970 ble Cassidy utnevnt til titulærbiskop av Amantia med personlig rang av erkebiskop, og pro-nuntius i Republikken Kina (det vil si på Taiwan) av pave Paul VI. Cassidy ble bispeviet den 15. november 1970 i Roma av kardinalstatssekretær Jean Villot. Medkonsekranter var kuriebiskopen Giovanni Benelli og erkebiskop Matthew Beovich, erkebiskop av Adelaide.

Folkerepublikken Kina hadde i 1951-tallet holdt den pavelige nuntius Antonio Riberi i husarrest og deretter utvist ham fra landet, og dermed flyttet han til den beseirede kinesiske regjering i Taipeh; det lå dermed ikke noe sidevalg fra Pavestolens side bak nuntiens plassering. I 1973 ble han i tillegg til stilling på Taiwan også apostolisk delegat til Burma. 
### Delegat til Sør-Afrika og nuntius til Lesotho
Deretter ble han i 1979 apostolisk delegat i Sør-Afrika og pro-nuntius i Lesotho.
### Nuntius til Nederland
Hans siste diplomatiske postering var som pro-nuntius i Nederland, hvor han var fra 1984 til 1988.

### Den romerske kurie
I 1988 ble han kalt til Roma, og ble *sostituto* (nestkommanderende) i seksjonen for alminnelige anliggender i Statssekretariatet.

I 1989 ble han president for Det pavelige rådet for fremme av kristen enhet, en stilling han hadde til han gikk av på grunn av høy alder i 2001. I 1999 var kardinal Cassidy sammen med Det lutherske verdensforbund ansvarlig for publikasjonen av *[[Felleserklæringen om rettferdiggjørelseslæren]]*, som ble ansett i vide kretser som en økomenisk milepæl mellom katolikker og lutheranere. Da han senere reflekterte på dette, sa Cassidy at dette var den ene ting han med trygghet ville fremlegge til sitt forsvar på dommedag.

### Kardinal
Ved konsistoriet juni 1991 ble han kreert til kardinaldiakon av pave Johannes Paul II, med *[[Santa Maria in Via Lata]]* som titteldiakonia. Han ble medlem av Kardinal- og bisperådet ved Statssekretariatets andre seksjon, Kongregasjonen for troslæren, Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen, Kongregasjonen for biskopene, Kongregasjonen for Østkirkene, Kongregasjonen for folkenes evangelisering, Det pavelige råd «Cor Unum», Det pavelige råd for interreligiøs dialog, Kontoret for administrasjonen av Den apostoliske Stols patrimonium, og Den pavelige kommisjonen for Latin-Amerika. Han var også medlem av Den pavelige komitéen for jubileumsåret 2000.

I juli 1997 besøkte han Trondheim da byen feiret sitt tusenårsjubileum. Den 28. juli 1997 var han hovedkonsekrator da Georg Müller ble bispeviet og innsatt som biskop-prelat av Trondheim katolske stift.

I 2002 ble han forfremmet til kardinalprest. Han ble 80 år gammel i 2004, og hadde derfor ikke stemmerett ved konklavet 2005.

Kardinal Cassidy virket i eldre år som sjelesørger i Warabrook i New South Wales.

## Verker
I 2005 publiserte han boken *Rediscovering Vatican II – Ecumenism and Interreligious Dialogue*, i anledning 40-årsjubileet for Andre Vatikankonsils erklæring *[[Nostra aetate]]*.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
* Kardinal Carlo Rezzonico den yngre (1724-1799) *1773
* Kardinal Antonio Dugnani (1748-1818) *1785
* Erkebiskop Jean-Charles de Coucy (1746-1824) *1790
* Kardinal Gustave-Maximilien-Juste de Croÿ-Solre (1773-1844) *1820
* Biskop Charles-Auguste-Marie-Joseph Forbin-Janson (1785-1844) *1824
* Kardinal François-Auguste-Ferdinand Donnet (1795-1882) *1835
* Biskop Charles-Emile Freppel (1827-1891) *1870
* Kardinal Louis-Henri-Joseph Luçon (1842-1930) *1888
* Kardinal Charles-Henri-Joseph Binet (1869-1936) *1920
* Kardinal Maurice Feltin (1883-1975) *1928
* Kardinal Jean Villot (1905-1979) *1954
* Kardinal *Edward Idris Cassidy* (1924-2021) *1970

## Referanser


## Litteratur
* «Edward Kardinal Cassidy», i: Internationales Biographisches Archiv 16/1999 av 12. april 1999

## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church