open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Glorie

**Glorie**, også kalt **[[nimbus]]** og annet, er i kunsten en markering av personers hellighet, ofte i form av en skive eller strålekrans rundt en persons hode som symboliserer guddommelig lys.

I kristen kunst har glorien vanligvis form av en gyllen rund skive bak den avbildedes hode. Kristi glorie skiller seg fra andres gjennom tre markerte radier. Den pleier å kalles *korsglorie*, men er egentlig et treenighetssymbol. Under renessansen forsvant bruken av glorie som en svevende ring over hodet.

Image:Apollo1.JPG|Den greske guden Apollon med strålende glorie avbildet på et romersk mosaikkgulv fra 100-tallet i El Djem i Tunisia.
File:Medieval Persian manuscript Muhammad leads Abraham Moses Jesus.jpg|Mohammad, islams største profet, framstilt i et persisk manuskript fra middelalderen som den som leder de tidligere profetene Jesus, Abraham, Moses og andre hellige personer (til høyre). Utstrålingene er her formet som ildtunger. Stråleglans som omslutter hele kroppen, ikke bare hodet, kalles aureola.


## Se også
* Aura, (tenkt) utstråling
* Aureola, i billedkunsten en strålekrans som omslutter hele kroppen
* Mandorla, i billedkunsten et mandelformet omriss rundt kroppen til hellige personer
## Eksterne lenker
*
Carlo Crivelli (maler)

**Carlo Crivelli** (født omkring 1430 i Venezia, død 1495 i Camerino) var en italiensk maler. Han var bror av maleren Vittorio Crivelli.

## Liv og verk

Crivellis stil viser mange ulike påvirkninger. I sin bruk av fruktgirlander fulgte han de padovanske malerne, men den dekorative bruken av gull og hans skikkelser hører til den allerede umoderne internasjonale gotikkens formspråk.

Crivellis utvikling var preget av kunstnerkretsen omkring Francesco Squarcione i Padova og av Andrea Mantegnas tidlige verker.

I to små paneler med «Madonnaen og Barnet» (1490-tallet) forente han følelsen for det dekorative med en enkel og direkte fromhet. «Demidoff-altertavlen» (1476) og «Madonnaen og Barnet med donator» (1470) har i en større skala samme fromhet og følelse, med mer kraft.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cento

:*For organisasjonen, se [[CENTO]]

*'Cento''' er en by i provinsen Ferrara i Emilia-Romagna i Italia. Byen har  innbyggere (mars 2005).

## Kjente personer fra Cento
* Guercino (1591–1666), maler.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mono (roman)

***Mono*** er en roman av Geir Olav Jørgensen, utkommet på Cappelen i 2006. Den er Jørgensens debut som forfatter.

Jeg-fortelleren er Fjodor, som vi følger fra han er sju til han er midt i tenåra. Fjodor vokser opp på garden Aabothnes i ei vestlandsk fjordbygd, med mor, far, veslebror Vladimir og bestefar. Familien skiller seg på mange måter ut fra bygdefolket ellers; mor er ukrainsk jøde som utvandra til Israel, der hun traff den norske sjømannen som tok henne med hjem til Aabothnes. Livet blir en serie prøvelser for Tania. Under et besøk på helsestasjonen blir Fjodor og Vladimir smitta med hjernehinnebetennelse; Fjodor mister hørselen på ett øre og Vladimir blir helt døv. Mannen viser seg å bære på en psykisk sjukdom som slår ut alt mens guttene er små. Han stenger seg inne i løa i lange perioder, ute av stand til å ta seg av verken jobb, gard eller familie. Han forsvinner inn i sitt store prosjekt – å få i gang et stort damplokomotiv som onkelen en gang i tida fikk brakt til gards. Tania utkjemper mange kamper med mannen for å få han tilbake til livet, men må gang på gang gi opp. Sjøl har Tania fått hepatitt B etter en blodoverføring i Israel, og stundom overmannes hun av kraftløshet og blir liggende til sengs. Sjøl om guttene har et nært og godt forhold til mora, får de ikke den omsorgen de bør ha, og helsemyndighetene reagerer. Fjodor blir til beste i skolegården, og de andre gir han tilnavnet «Mono» på grunn av hørselsskaden.

Ved et par sjeldne anledninger kommer et pust fra den store verden til Aabothnes. Det er når moras slektning onkel Eli kommer på besøk fra New York. De dagene som onkel Eli er der, står for Fjodor som lysende unntak fra en ellers vanskelig hverdag. Da kommer faren inn fra løa, hele familien samles, de spiser god mat og drikker vin, han hører mora le. Den siste gangen er mora svært sjuk, og i stedet for fest arrangerer onkel Eli en sabbat.

*Mono* er langt fra en så trist fortelling som de ytre omstendighetene skulle tilsi. Fjodors beretning vitner om en sinnets letthet som bærer han over alle vanskeligheter. Han registrerer det som foregår rundt han, men han er øyensynlig en robust natur, og gir ikke inntrykk av sjøl å ta skade. Jørgensens stil bidrar til at stemningen i romanen tross alt er lett. Han bruker en ytterst parataktisk stil med nesten bare korte hovedsetninger, noe som gir teksten fart og friskhet og avviser grubling og svartsyn.
Roflotiljen

**Roflotiljen** var en fellesbetegnelse på den samling kanonsjalupper, kanonjoller og mortérsjalupper som var en del av den Kongelige Norske Marine på begynnelsen av 1800-tallet. I årene 1808–1814 ble det bygget kanonsjalupper, kanonjoller, mortersjalupper, skonnertbrigger, kanonskonnerter og kuttere ved verftene i Bergen, Fredriksværn, Kristiansand og Trondheim.

## Bakgrunn

Grunnen til denne massive flåteopprustningen var ødeleggelsen og kapringen av så å si hele den dansk-norske flåten under bombardementet av København den 2. september 1807. 21. oktober samme år seilte engelskmennene hjem med 16 linjeskip, 10 fregatter, 5 korvetter, 8 brigger, 1 flåtebatteri, 1 stykkpram, 29 mindre fartøyer samt 92 transportskip med alle slags krigsforråd. Med dette opphørte den felles dansk-norske flåten, og Norge måtte bygge opp sitt eget sjøvern.

Norge var på dennet tiden svært fattig, og hadde ikke råd til de store utskeielsene innen flåtebygging. En konsentrerte seg derfor om mindre, men hurtige og slagkraftige fartøyer. Ut fra dette kom en fram til fartøyene som er nevnt over.

## Fartøyene

*Sjaluppene* var ca. 21 meter lange, og hadde to større kanoner. Den ene forut, og den andre akterut. Disse hadde en besetning på 63 mann.

*Jollene* hadde én større kanon akterut, og var fra 14 til 20 meter lange, med 23 manns besetning. Disse fartøyene var også utstyrt med 2 til 4 haubitser, etter størrelsen.

Spesielt for mortérsjaluppene var at disse var bestykket med 1 mortér i stedet for to kanoner, og kun var 16 meter lange. Disse hadde også noe mindre besetning, nemlig 50 mann.

Felles for disse fartøyene var at de kom seg frem overalt gjennom trange løp i skjærgården. De hadde årer til fremdrift dersom været var stille, men kunne benytte seil dersom det var vind nok. Alle fartøyene hadde to master, rigget med luggerseil. Muligheten for årer gav dem en avgjort overlegenhet over datidens seilfartøyer i trange farvand, som måtte ha vind og nok plass for å kunne manøvrere. Båtene lå også lavt i vannet og var generelt små, og var dermed et vanskelig mål å treffe.

Kanonjollene ble derimot sjelden eller aldri benyttet om vinteren. De ble sett på som vintereserve, dersom en krise skulle oppstå. Jollene var ikke særlig sjødyktige, og ble nærmest sett på som ubeboelige. Kanonene ble da også om vinteren ofte benyttet på andre fartøyer, hvor kanonene ofte måtte skiftes.

## Fordeling

Roflotiljen var i 1814 fordelt slik:

* I Bergen: 
:: 11 kanonjoller
Foruten: 
:: 2 kanonskonnerter

* I Trondheim:
:: 10 kanonsjalupper
:: 6 kanonjoller
Foruten:
:: 6 kanonkuttere
:: 2 kanonskonnerter

* Søndenfjelds:
:: 36 kanonsjalupper
:: 34 kanonjoller
:: 2 bombesjalupper (mortérsjalupper)
Foruten: 
:: 7 brigger
:: 2 armerte, innleide skonnerter
:: 4 armerte, innleide kuttere
:: 4 kanonskonnerter.

## Litteratur
* Viceadmiral C. Sparre (red.) (opplysninger hentet fra *Fartøier*, av kommandørkapt. Chr. Blom, underdirektør ved marinens hovedverfts skibsbyggeri): *Norges Sjøforsvar 1814–1914* Aschehoug 1914.

## Se også
* Liste over den Kongelige Norske Marines skip
* Den Norske Marinen 1807–1890
* Arendal kystforsvarsdivisjon
Aall-Ulefos Brug

**Ulefos Brug** - tidligere **Aall-Ulefos Brug** - er en av Norges største produsenter av branndører. Aall-Ulefos Brug var eid av en gren av familien Aall frem til 1960-tallet. Familien har røtter på Ulefoss tilbake til midten av 1700-tallet, og bygget blant annet Ulefos Hovedgård, som er et av Napoleonstidens fremste praktbygg i Nord-Europa. I dag eier Aall-Ulefos kraftverket ved Ulefossen (i tillegg har Cappelen Holding et kraftverk ved samme foss), i tillegg eier familien et elektrikerfirma som i dag inngår i en større kjede.

## Referanser
Masolino da Panicale

**Tommaso di Cristoforo Fini** (født rundt 1383 i Panicale, død etter 1440 i San Giovanni Valdarno), bedre kjent som **Masolino da Panicale**, var en italiensk renessansekunstner.

## Liv og verk

Masolino gikk sannsynligvis i lære hos billedhuggeren Lorenzo Ghiberti på begynnelsen av 1400-tallet. Masolinos mest omtalte verk er freskene i kirken *Santa Maria del Carmine* i Firenze, som han utførte sammen med den 18 år yngre Masaccio i 1425–1428. Til tross for aldersforskjellen var det Masaccio som påvirket Masolino snarere enn omvendt. Masolino var utdannet i en gotisk, dekorativ stil som han ikke kunne eller ville frigjøre seg fra. Giorgio Vasari omtaler Masolino i sin kunstnerbiografi.

### Sankt Katarinas kapell
I basilikaen *[[San Clemente]]* i Roma har Masolino, sannsynligvis med assistanse av Masaccio, utført en serie fresker i Sankt Katarinas kapell med motiv fra Sankt Katarinas liv. Freskene ble utført 1428–1431 på oppdrag fra kardinal Branda Castiglione.

## Utvalgte verk
* «Madonnaen og barnet» (1423)  (nå i *Kunsthalle*, Bremen)
* «Anna selv tredje» (1424)  (nå i Uffizi, Firenze)
* «Pave Gregorius den store og helgenen Mattias» (1425) – *[[Santa Maria Maggiore]]*, Roma
* «Bebudelsen» (1425–1430) – *[[San Niccolò Oltrarno]]*, Firenze
* Fresker i baptisteriet (1425) – *Castiglione Olona*
* Fresker med motiv fra Sankt Katarina av Alexandrias liv (1428–1431) – *Cappella di Santa Caterina d'Alessandria*, *[[San Clemente]]*, Roma

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Øst-Afrika

**Østlige Afrika** er en subregion øst i Afrika som dekker et landareal på 6 667 493 km².

## Land

Følgende atten stater og to biland inngår:

Mayotte og Réunion er biland til Frankrike (oversjøiske regioner) beliggende på øyer i Indiahavet.

Østlige Afrika er en del av benevnelsen Subsaharisk Afrika.

Etiopia er det største og mest folkerike landet i regionen.

## Økonomi

Tabellen viser landenes velstandsnivå basert på det internasjonale pengefondets rapport for året 2026:

Det foreligger ikke tall for Eritrea.

Gjennomsnittsverdien for verden samlet er 26 979 amerikanske dollar.

## Byer

De største byene i Østlige Afrika, med estimert innbyggertall i 2026:

## Befolkningsutvikling

Tabellen viser FNs prognose i 2024 for befolkningsutviklingen i Østlige Afrika:

## Se også
* Afrika

## Referanser
Burra

**Burra** (norrønt: *Barrey*) er det kollektive navnet til to øyer på i den skotske øygruppen Shetland. Øya er formet som bokstaven H og øya blir dermed naturlig delt i Vest-Burra (753 innbyggere) og Øst-Burra (66 innbyggere), hvor den vestligste delen har flest innbyggere. De to er forbundet med hverandre og til Mainland med broforbindelset via Trondra.

Hovedtettstedet for øya er Hamnavoe som er på Vest-Burra.

I tillegg var Burra en gammel sivilt sogn som inkluderte mindre øyer som South Havra, Little Havra, Papa og tidevannsøya West Head of Papa. Den sivile sognet Burra ble slått sammen til den sivile sognet Lerwick, sammen med Quarff og Gulberwick, i 1891. Den fortsetter å eksistere som Quoad sacra-sognet til Den skotske kirke.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Exploring Trondra and East and West Burra, *North Link Ferries*
Luggerseil

**Luggerseil** eller **marineseil** er et firkantet, asymmetrisk råseil.

Som alle asymmetriske råseil, har luggerseilet en fast forkant og en fast bakkant, som ikke bytter plass under seilasen, selv om båten dreier så vinden kommer inn fra andre siden (men seilet kan også stå helt på tvers av båten, med forkant og bakkant ved siden av hverandre).

De viktigste særdragene ved dette seilet er følgende:
# Forkanten av det går på skrå bakover-nedover, fra fremre rånokk og ned til halsen som er festet til masten, og står festet slik under hele seilasen.
# Råa står markert på skrå, med framnokken lavest.
# Råa er markert lengre bak enn foran masten; det meste av seilet, og dermed det meste av vekten av seil og rå, er derfor bakenfor festet av *draget* (*fallet*, tauet som seil og rå heises opp med), og dette fører til at forkanten blir strammet sterkt.
# At det meste av seilet står på den ene siden av masten, fører også til at det står nesten bare ut til den ene siden når det står på tvers av båten, altså skjevt på båten, i motsetning til symmetrisk råseil.
# Draget er på baksiden av masten.  Seilet og råa kan derfor bringes over på le side av masten når båten dreier så vinden kommer inn på motsatt side, uten at man trenger å ta seilet ned; i stedet drar man den korte framnokken av råa nedover og bak masten, og over på den andre siden.  Denne manøveren kalles å *brase* seilet, og skal i prinsippet skje hver gang båten dreier så vinden kommer inn fra andre siden, men arealet av seilet foran masten er så lite, at det i praksis ikke har særlig betydning om masten blir stående i le av og inn i seilet på den ene halsen. 

En av fordelene med luggerseil er at det gir mulighet for forholdsvis stor seilføring på kort mast; masten står derfor gjerne *ustaget* (det vil si uten barduner/støttetau), og er ekstra lettvint å ta ned. En annen fordel er at det er svært enkelt å manøvrere under seilas. 

I Norge brukes luggerseil en del på små robåter.  Ellers er det spesielt brukt på luggere, små kystfartøyer, da særlig rundt Middelhavet. 

Luggerseil ble brukt av blant annet den norske roflotiljen.

## Se også
*Seil
Mainland (Shetland)

**Mainland** (norrønt: *Megenland* («Fastland»); skotsk-gælisk: *Mòr-thìr*) er er hovedøya i den skotske øygruppen Shetland med et areal på 971 km². På øya ligger Shetlands eneste burgh, Lerwick. I tillegg er øya Shetlands senter for ferge- og flyforbindelser. Øya er Shetlands største og den tredje største skotske øya etter Lewis og Skye. Den har en befolkning på 18 765 innbyggere i henhold til folketelling for 2011. Det er en liten økning fra 17 550 innbyggere i 2001.

## Geografi
Den har et areal på 970 km2, noe som gjør den til den fjerde største skotske øya og den femte største av de britiske øyer etter Storbritannia, Irland, Lewis og Harris og Skye. Mainland er den nest mest folkerike av de skotske øyene (bare overgått av Lewis og Harris).

Mainland kan grovt inndeles i fire deler:
* Den lange sørlige halvøya, sør for Lerwick, har en blanding av myr og jordbruksland og inneholder mange viktige arkeologiske steder.
**Bigton, Cunningsburgh, Sandwick, Scalloway, og Sumburgh
* Midt-Mainland har mer jordbruksland og noen skogsplantasjer.
*Sør-Mainland som er området sør for Lerwick. Mainland har et landskap preget av lyng og kulturlandskap. På denne delen av Mainland ligger mange viktige arkeologiske funn.
*Vest-Mainland
**Aith, Walls, og Sandness
* Nord-Mainland – spesielt den store Northmavine-halvøya, forbundet med fastlandet med en smal landtange ved Mavis Grind – er vilt, med mye myr og kystklipper. På Nord- Mainland ligger også oljeterminalen Sullom Voe, som er den viktigste kilden for sysselsetting for øyboere.
* Brae, North Roe og Vidlin

## Referanser


## Eksterne lenker
Eintracht Braunschweig

**Eintracht Braunschweig** er en tysk idrettsklubb fra byen Braunschweig. 

Fotballaget rykket opp til Bundesligaen våren 2013, og har rykket ned til 2. Bundesliga våren 2014.

## Meritter
* Tysk seriemester: 1967
* Nordtysk mester: 1908, 1913

## Plasseringer

## Berømte spillere
*Igor Belanov
*Hasse Borg
*Paul Breitner
*Bernd Franke
*Bernd Gersdorff
*Mathias Hain
*Uwe Hain
*Franz Merkhoffer
*Danilo Popivoda
*Tobias Rau
*Aleksandar Ristic
*Lothar Ulsaß
*Horst Wolter
*Jacob Thomas

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Linjestykke

Et **linjestykke** eller et **linjesegment** er i geometri en del av en linje som er avgrenset av to punkter.  

Et eksempler på et linjestykke kan være en side i en trekant eller et kvadrat. Generelt kalles linjestykket mellom to nabohjørner i et polygon for en *kant* i polygonet. Et linjestykke mellom to hjørner som ikke er nabohjørner kalles en diagonal.  Et linjestykke mellom to punkter på en kurve kalles en korde.

I et euklidsk rom er et linjestykke den korteste vegen mellom to punkt.

En vektor er et linjestykke med en definert orientering. 

## Definisjon
Gitt to ikke-sammenfallende punkt *A* og *B* i et reelt eller komplekst rom *V*.  La **r***A* og **r***B* være posisjonsvektorene til de to punktene.  Linjestykket *AB* mellom de to punktene er da definert som punktmengden 

: L = \{ \mathbf{r} \, | \, \mathbf{r} = \mathbf{r}_A+t ( \mathbf{r}_B -  \mathbf{r}_A) \quad t\in[0,1]\, \}

Alternativ kan en definere et linjestykke som et konvekst hull av to ikke-sammenfallende punkt.

Et *åpent linjestykke* mellom de to punktene er definert ved å ekskludere endepunktene:

: L = \{ \mathbf{r} \, | \, \mathbf{r} = \mathbf{r}_A+t ( \mathbf{r}_B -  \mathbf{r}_A) \quad t\in(0,1)\, \}

## Egenskaper
* Et linjestykke er topologisk en ikke-tom sammenhengende mengde.
* Et lukket linjestykke er en lukket mengde i  et topologisk rom.  Et åpent linjestykke er en åpen mengde hvis og bare hvis rommet er endimensjonalt.

## Se også
* Linje
* Intervall (matematikk)

## Eksterne lenker
* Definiton of line segment – Med interaktiv animasjon
* Copying a line segment with compass and straightedge – Animert demonstrasjon
Antennemaller

* *[[Ancistrus multispinis]]*
* *[[Ancistrus nationi]]*
* *[[Ancistrus salgadae]]*
* vanlig antennemalle

**Antennemaller** (*Ancistrus*) er en gruppe harniskmaller som er utbredte i akvaristikken.
Artene viser alle kjennetegnene til harniskmallene, men er vanligvis kortere (15&nbsp;cm eller mindre), flatere og bredere, med et relativt bredere hode. 
Den egenskapen som oftest assosieres med slekten, nemlig kjøttfulle tentakler på hodet, finnes kun hos voksne hanner. Hunner kan ha tentakler langs snuten, men de er mindre, og de mangler tentakler på hodet.
Fargene er vanligvis brunaktig, grå eller svart. Små hvite eller gule prikker er vanlig.

Antennemallene er typiske harniskmaller også når det gjelder matvalget: alger og andre organismer som vokser på harde overflater.
Antennemaller opptrer ikke i stim, men gjemmer seg når de ikke eter. Unge individer finnes imidlertid ofte på godt opplyste grunner ved vannkanten, hvor de er sårbare byttedyr for fugler.

Gytingen foregår i hulrom. Hunnen legger eggene, og hannene passer på dem til de klekkes, og mens yngelen har brukt opp plommesekken. En hann kan vokte på flere eggklaser samtidig. Det har vært foreslått at tentaklene muligens tjener til å etterligne yngel for å trekke til seg hunner, eller at de kan utskille en substans som gir næring til yngelen.

## Eksterne lenker
*
«Kobben» (A-1)

**«Kobben»** var den første undervannsbåten i det norske sjøforsvaret. Ubåten var i tjeneste fra 28. november 1909, til kommandoen ble strøket 30. september 1919. Ubåten ble kondemnert i 1926, og solgt og hugget i 1933.

I 1912 ble det bestilt fire nye ubåter, og i tråd med navnebestemmelsene for disse mistet «Kobben» navnet sitt den 21. februar 1913, og ble benevnt «A-1» i stedet.

Båten ble bestilt 28. september 1907, fra Germaniawerft i Kiel, og datidens pris for ubåten var 936 000 kroner. Kommandoen ble heist 28. november 1909, med Carsten Tank-Nielsen som sjef. Etter uker med testing, dykkeprøver og overtagelse fra verftet, ankom ubåten Horten den 12. desember, sammen med «Fram», som fungerte som moderskip. Senere ble korvetten «Ellida» omgjort til moder- og verkstedsskip for undervannsbåter. Som det står i *Norges Sjøforsvar 1814–1914*:

«Disse baater egner seg nemlig ikke for beboelse over længre tid, hvorfor besetningen utenfor øvelsestiden bør oppholde sig på et moderskib, hvor også samtidig det nødvendige til baatens utrustning og betjening vil forefindes, f.eks. torpedoer, proviant, dynamo til opladning av de elektriske akkumulatorer [batterier], en del redningsapparater etc. etc.»

«Kobben» markerte et stort skille mellom den gamle tid, med dampfregatter og kanonjoller, og viste seg som et svært effektivt våpen i norske farvann. I 1912 gikk en derfor inn for å anskaffe fire nye undervannsbåter hos samme firma, gitt navnene A-2, A-3, A-4 og A-5 (A-5 ble dog konfiskert av den tyske marinen ved krigsutbruddet i 1914), og klassifisert som A-klasse undervannsbåt. Disse ubåtene var noe større enn «Kobben», og hadde vesentlige forskjeller fra «A-1».

## Litteratur
* Viceadmiral C. Sparre (red.) (opplysninger hentet fra *Fartøier*, av kommandørkapt. Chr. Blom, underdirektør ved marinens hovedverfts skibsbyggeri): *Norges Sjøforsvar 1814–1914* Aschehoug 1914.
* Marius Thomassen: *90 år under rent norsk orlogsflagg*, s. 83. 
* Knudsen, Svein Aage: *Tilstede og usynlig i 100 år; ubåtvåpenet 1909–2009*, Bodoni forlag 2009.

## Eksterne lenker
* KNM Kobben på forsvarsnett
* Bilder av norske undervannsbåter, blant annet ett av A-3
* Kort historie om det norske ubåtvåpenet
Rødforskyvning

**Rødforskyvning** skjer i fysikk og astronomi når synlig lys fra et objekt er forskjøvet mot den røde enden av det elektromagnetiske spekteret. Mer generelt er rødforskyvning definert som en økning i bølgelengden av elektromagnetisk stråling mottatt av en detektor sammenliknet med bølgelengden utstrålt fra kilden. Denne stigningen i bølgelengden tilsvarer en minsking i frekvensen av den elektromagnetiske strålingen. Det motsatte av rødforskyvning kalles blåforskyvning.

Rødforskyvning av lys fra fjerne himmellegemer og større rødforskyvning med økende avstand til himmellegemet, er grunnlaget for teorien om big bang, som postulerer at universet utvider seg og at utvidelsen begynte fra et punkt uten volum, men med uendelig tetthet. Graden av rødforskyvning øker med større avstand fra observatøren, og dette brukes blant annet til å estimere universets fysiske utstrekning og alder.

## Rødforskyvning og stjerner
Når en stjerne er i bevegelse, så kan vi se hvordan den beveger seg ved enten rødforskyvning eller ved blåforskyvning. Rødforskyvning er basert på dopplerefekten når en stjerne beveger seg vekk fra måleren. Med denne informasjonen kan vi regne ut retningen og farten til stjernen ved å finne bølgelengden.

## Se også
* Blåforskyvning
* Dopplereffekt
Hui (Færder)

**Hui** (også kalt **Hudøy** eller **Hudø**) er ei øy i Tønsbergfjorden vest i Færder kommune. Hui er på rundt 1&nbsp;400 mål og har en flott natur med svaberg, knauser og knatter og uberørt skog.

Hui er en av øyene i Færders og Tjømes skjærgård som tidligere hadde fast bosetning, men øya har vært ubebodd siden 1985. Rundt 1900 bodde det omkring 150 mennesker der. De fleste levde av en kombinasjon av jordbruk, fiske og skipsfart.

Øya eies av Oslo kommune, og er mest kjent for sine feriekolonier eller sommerleirer for skolebarn fra byen. Feriekolonidriften begynte på Hudøy i 1916. Feriekoloniene ble tidligere drevet direkte av Oslo kommune, men fra 1991 har kommunen samarbeidet med Kirkens bymisjon gjennom Stiftelsen Hudøy. Hudøy har i dag 59 bygninger fordelt på 11 leirsteder.

Foreldre ved Refstad skole i Oslo, arrangerer hvert år en tur for alle skolens elever, som går over 4 dager i juni måned. Grorud skole og Lutvann skole har tur dit annet hvert år.

Forfatteren Alf Larsen (1885-1967) kom fra Hudø.  Aasmund Brynildsen (1917-1974) som kom fra Tjøme, utgav i 1974 memoarboka *Hudø. Bilder fra en barndom* med illustrasjoner av grafikeren Hans Gerhard Sørensen (1923-1999).

## Referanser




## Eksterne lenker
* Stiftelsen Hudøy
* Oslo kommunes feriekolonidrift
* Refstad skoles tur til Hudøy
* Løren skoles tur til Hudøy
ALI

**ALI** kan bety flere ting:
*Acer Laboratories Incorporated
*American Law Institute
*Artificial Language Intelligence
Tjoflot

**Tjoflot** er en grend og en grunnkrets i Voss herad i Vestland fylke og ligger i landskapet Hardanger. 1. januar 2020 ble den overført til Voss fra Ullensvang kommune, sammen med grunnkretsen Djønno.

Tjoflot ligger ved sjøen på Oksenhalvøyen med Hardangerfjorden i front og fjellet Oksen (1241 meter høyt) i bakgrunnen. Bygden fikk bilvei i 1984.

Opphavet til bygdenavnet Tjoflot slik stedsnavnet skrives i dag, er usikkert. Etterkommere fra hovedbruket, **Garen,** skriver som regel navnet sitt som Tjoflot eller som Tjoflaat.

Fra ættebøker er det kjent at navnet tidligere har vært skrevet som Þiodaflar i 1378, som Thiodhaflar i 1427, som Tiodaaflaa i 1463, Tyofflo i 1521 og Thioflodt i 1667. Lokalfolk mener at Tjod (Þjod) betyr folk og navnet skriver seg fra et gammelt tingsted i form av en flate en kunne samles til slikt på.


Fil:Nede_ved_naustet.jpg|Fra naustmiljøet innerst i vika på Tjoflot.
Fil:Tjoflot I.jpg|Utsikt fra Tjoflot utover Samlafjorden i Hardangerfjorden en fin sommardag i juli 2006.
Fil:Tjoflot II.jpg|Utsikt fra Tjoflot inn mot Kinsarvik og Lofthus i Hardangerfjorden. I front deler fjorden seg i Sørfjorden og Eidfjorden.


## Kjente personer fra Tjoflot
*Nils Tjoflot

## Referanser
Syng ut all din glede

***Syng ut all din glede*** er en CD av St. Hallvard-guttene. CD-en ble spilt inn i Vålerenga kirke i 2002, i forbindelse med korets 40-årsjubileum. Med seg på CD-en har koret Stephen Brandt-Hansen, Iver Kleive, Paolo Vinaccia, Ole Edvard Antonsen, Ivan Sarajishvili, Håkon Omejer Sørlie og Lasse Rossing. Platen er delt opp i to der første del er tradisjonelle korstykker mens dens siste halvdelen består av tradisjonelle julesanger. Dirigent på CD-en er Frano Thomas Martincevic. Tittelen på plata er hentet fra en av sangene.

## Sporliste
#«Kyrie», Iver Kleive
#«Magnificat», ukjent
#«Locus Iste», Anton Bruckner
#«Alta Trinita Beata», ukjent
#«Jesu, Joy of Man's Desiring», Johann Sebastian Bach
#«Ave Verum Corpus», Edward Elgar
#«Ofilii et filiæ», ukjent
#«O Sweet and Blessed Country», Gustav Holst
#«Tebe pojem», Stevan St. Mokranjac
#«Syng ut all din glede», Eugene Butlef
#«Hodie, Christus natus est», ukjent
#«Det hev ei rose sprunge», Michael Praetorius
#«In the Bleak Midwinter», Gustav Holst
#«O Betleme grade slavni», Frano Thomas Martincevic
#«Adeste fideles», Knut Nystedt
#«Deilig er jorden», Anders Öhrwall
#«Ding, Dong! Merrliy on High», Ivan Sarajishvili
#«Deilig er den himmel blå», Per Stenberg
#«Lov Jesu namn og Herredom», Iver Kleive/Ole Edvard Antonsen

## Referanser
Graeme Sharp

**Graeme Marshall Sharp** (født 16. oktober 1960 i Glasgow) er en skotsk, tidligere fotballspiller. 

Han startet karrieren ved Dumbarton før han skrev under for Everton FC for 120&nbsp;000 pund i 1980. Totalt scoret Sharp 159 mål på 426 kamper for Everton, hvilket gjør ham til klubbens beste målscorer etter annen verdenskrig. Han var med på å bli ligamester i 1985 og 1987, i tillegg til å vinne FA-cupen i 1984 (hvor han scoret i finalen) og Cupvinnercupen i 1985.

I 1991 ble han solgt til Oldham Athletic for 500&nbsp;000 pund. Tre år senere ble han spillende trener, men han sa  opp i 1997 og gikk over til å trene Bangor City fram til 1998. Sharp jobber i dag ved lokalpressen i Liverpool samt på en radiostasjon i Nord-Vest England.

Sharp spilte tolv landskamper for  mellom 1985 og 1988, blant annet i VM i 1986 i Mexico.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mere

***Mere*** er et konsertalbum av den norske popgruppa deLillos. Plata ble utgitt i 1994 og er et konsertopptak fra Rockefeller i Oslo.

På albumet gjør Rune Lindstrøm en gjesteopptreden som trommeslager på «Avismannen», Alex Rosén synger på «Jonny Fredrik», og Per Vestaby spiller munnspill på «Hjernen er alene».

Opptak fra konserten er gitt ut på VHS og DVD under tittelen *[[Enda mere]]*.

## Sporliste
### CD 1
#«Glemte minner» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg)
#«Suser avgårde alle mann» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Den feite mannen» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Søvn» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Finnes det en kvinne» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Beibi» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Hjernen er alene» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Nei ikke gjør det» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Søster» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Tøff i pysjamas» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Intro Rune» (Lars Lillo-Stenberg/Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Avismannen» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Arne» (Lars Lillo-Stenberg)

### CD 2
#«1984» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Kokken Tor» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Stole på» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Venter på telefon» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Vår» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Balladen om Kåre og Nelly» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Sveve over byen» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Neste sommer» (Lars Lillo-Stenberg/Kyrre Fritzner)
#«Jonny Fredrik» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Stakkars Oslo» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Utkaster» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Min beibi dro avsted» (Lars Lillo-Stenberg)
## Personell
*Lars Lillo-Stenberg &ndash; vokal, gitar, piano
*Lars Beckstrøm &ndash; bass, vokal
*Øystein Paasche &ndash; trommer
*Lars Lundevall, &ndash; gitar, piano, vokal
### Andre medvirkende
*Rune Lindstrøm &ndash; trommer 
*Per Vestaby &ndash; munnspill 
*Alex Rosén &ndash; vokalist  
*Morten Skancke &ndash; tekniker 
*Håvard Hernes &ndash; scenetekniker
*Erling Jørgensen &ndash; tekniker
*Harald Are Lund &ndash; tekniker 
*Kjetil Gellein &ndash; tekniker 
*Line Alsaker &ndash; tekniker 
*Morten Hermansen &ndash; tekniker 
*Trond Engebretsen &ndash; tekniker 
*Jørn Christensen &ndash; miksing
*Tomas Siqveland &ndash; miksing
*Jan-Erik Tørmoen &ndash; miksing 
*Øystein Halvorsen &ndash; miksing 
*Victor Engholmen &ndash; mastering
*Bjørn Opsahl &ndash; fotograf, design 
*Alf Wigen &ndash; management
*Carsten Jøssund &ndash; management 
*Sven Egil Hernes &ndash; management
Pontifex maximus

***Pontifex Maximus*** (latin, bokstavelig «den største pontifex (brobygger)») var høyestepresten i Pontifikalkollegiet i Romerriket. Dette var det viktigste embetet i antikkens Romas religion, og var åpen kun for patrisiere frem til 254 f.Kr., da en plebeier først fikk tittelen. Under republikken var embetet i aller høyeste grad av religiøs art, men under Augustus og i keisertiden ble tittelen minst like viktig politisk.

Ordet «pontifex», norsk «pontifeks», ble senere en betegnelse benyttet for kristne biskoper, og tittelen «Pontifex Maximus» ble benyttet innen den katolske kirke på paven som den øverste biskopen, men er ikke inkludert i pavens offisielle titler, men benyttes på bygninger, monumenter og mynter av paven fra renessansen og til moderne tid.

## Se også
* Romersk religion

## Referanser
Sent og tidlig

***Sent og tidlig*** er et dobbeltalbum av den norske popgruppa deLillos. Plata ble utgitt i 1995 og vant Spellemannprisen 1995 i klassen «gruppe».

## Sporliste
### CD 1
#«God morgen» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Uten deg» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«På perrongen» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Geometri» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg)
#«Grål» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Mobiltelefon» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Toddys tupé» (Lars Lillo-Stenberg/Lars Fredrik Beckstrøm/Jørn Christensen)
#«Festreligiøs» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Denne gangen meg» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg)

### CD 2
#«Blodig blues på Cruise café» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Mandarinskall» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Månemann» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Sang fra en skrivebordskuff» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Nå lever den av seg selv» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Adeleine» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Smak av honning» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg)
#«Ingen blir klok av skade» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg)
#«God natt» (Lars Lillo-Stenberg)

## Personell
### deLillos
*Lars Lillo-Stenberg &ndash; vokalist, gitar, piano, kor, artwork, produsent 
*Lars Fredrik Beckstrøm &ndash; bass, vokalist,  piano, gitar, mandolin, synth
*Lars Lundevall &ndash; gitarer, koring
*Øystein Paasche &ndash; trommer

### Andre medvirkende
*Kyrre Fritzner &ndash; tamburin, tekniker
*Jørn Christensen &ndash; kor, produsent, tekniker
*Hans Eriksson &ndash; jazzbass 
*Paolo Vinaccia &ndash; trommer
*Sigurd Køhn &ndash; saksofon
*Rune Lindstrøm &ndash; kor, perkusjon
*Rune Jørgensen &ndash; tekniker
*Dag Lundquist &ndash; tekniker
*Stian Andersen &ndash; fotograf
*Morten Løberg &ndash; fotograf
*Bjørn Viggo Ottem &ndash; artwork
Spøkelsesflaggermus

**Spøkelsesflaggermus** (*Macroderma gigas*) er en flaggermusart som lever i Australia. Den lever av insekter, fugler og øgler. Spøkelsesflaggermusa er et typisk flokkdyr.

## Eksterne lenker
*
Radio Rana

**Radio Rana** er en lokalradiostasjon i Mo i Rana i Rana kommune i Nordland. Utgiver er LokalRadioens venner. Lokalradiostasjonen markedsfører seg under slagordet: **Lokalradioen i polarsirkelbyen Mo i Rana.**

## Historie
 
**Radio Rana** ble opprettet i 1984, først som AL senere som AS. Radio Rana delte konsesjonen for Rana de første årene med Radio RV og overtok frekvensen helt da Radio RV få år etter ble lagt ned. Radiostasjonen var fra starten eid av lokale eiere som lag og foreninger i kommunen. Gjennom årene har radiostasjonen skiftet eiere flere ganger. «Radio Rana» var stasjonsnavnet i mange år. Senere ble det ”Radio 3 Rana” etter at det ble nye eiere bak medieselskapet Radio Rana AS og til sist ”NRJ Rana” med medieselskapet Argus-Media AS som konsesjonseier. I 2011 trakk Argus-Media AS seg ut av Rana og sa opp konsesjonsavtalen med Medietilsynet. Lokalradiostasjonene hadde fra starten av et stort antall frivillige medarbeidere som gjennom årene var store bidragsytere med radiostoff. I 2006 organiserte de seg og ble foreningen ”LokalRadioens venner” (LRV).
LokalRadioens Venner fikk i 2012 tildelt lokalradiokonsesjon i Rana og markedsfører denne som ”Radio Rana - Lokalradioen i polarsirkelbyen Mo i Rana”.

## Eksterne lenker
www.radiorana.no
Lex Hortensia

***Lex Hortensia*** var en lov som ble vedtatt i antikkens Roma i 287 f.Kr. som gjorde alle resolusjoner som ble vedtatt av plebeiernes bindende for alle borgere av byen.

Det var det endelige resultatet av stenderkampene under den romerske republikk. Denne loven førte til at plebeiernes lovforslag, gjort i plebeierforsamlingen (*Consilium plebis*), lovskraftig for hele den romerske staten, så vel for patrisiere som for plebeiere. *Lex Hortensia* er oppkalt etter diktatoren som ble valgt til å løse streiken fra plebeierne (*[[secessio plebis]]*), Quintus Hortensius.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Hortensian Law», *Ancient and Medieval History*
Sør-Dakotas flagg

**Sør-Dakotas flagg** består av en lys blå duk som i midten har delstatens segl omkranset av gule stråler. Rundt seglet står med gul skrift: «South Dakota – The Mount Rushmore State». Flagget ble innført 1. juli 1992, da teksten rundt seglet ble endret. Sør-Dakotas delstatsflagg er i størrelsesforholdet 3:5.

## Tidligere flagg
Sør-Dakota innførte eget delstatsflagg første gang 1. juli 1909. Dette hadde lys blå flaggduk, slik dagens flagg har, men hadde en sol i midten. Solen var omgitt av inskripsjonen «SOUTH DAKOTA» og «THE SUNSHINE STATE». Flagget ble endret 11. mars 1963. Da ble delstatens segl satt inn i midten av flagget, likevel slik at det var omgitt av gule solstråler. Delstatsseglet viser en scene med motiver fra jordbruk, elvefart og industri. Teksten forble uforandret fram til 1992, da mottoet «Sunshine State» ble byttet ut til fordel for «South Dakota – The Mount Rushmore State». Bakgrunnen for dette var at Florida hadde tatt i bruk tilnavnet solskinnsstaten og at de fleste etterhvert forbinder betegnelsen med denne staten.

## Litteratur
* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970

## Eksterne lenker
* History of the South Dakota State Flag fra Sør-Dakotas offisielle nettsted
«Nidaros» (korvett fra 1841)

**«Nidaros»** var Norges første dampkorvett. Dampmaskinen ble bare benyttet ved stille vær, og under enkelte manøvre. Maskinen kunne maksimalt yte 40 omdreininger per minutt. (o/min). Propellen hadde 6 blader. 

«Selv efter vore begreper var denne korvett meget slank og fint bygget. (...) Både med sin dampmaskin og sine 6 stk. 60 pds. *bombekanoner* repræsenterte «Nidaros» den nye tid.»

«Nidaros» ble lenge, frem til i alle fall 1876, benyttet som losji- og skoleskip for marinens torpedo- og mineøvelser. 

«Nidaros» ble hugget opp i 1903. 

## Referanser
European Space Camp

**European Space Camp** (**ESC**) er en romleir for ungdom i alderen 17–20 år som ønsker å prøve seg innen rakettforskning. Deltakere fra hele verden bor på Andøya Space Center i en uke, der de får opplæring fra profesjonelle rakettingeniører. Leirens mål er å sende opp en studentbygd rakett med flere ulike sensorer, som når en høyde på opptil 10 000 m og en hastighet på Mach 3. Deltagerne blir delt i grupper etter interesse og evner, og jobber sammen som et lag under det ukeslange prosjektet. Gjennom European Space Camp motiveres deltagerne til en utdannelse innen teknologi og realfag.

Aktivitetene på leiren inkluderer eksperimenter, beregninger og organisering av rakettoppskytningen, i tillegg til forelesninger fra noen av Europas fremste forskere og ingeniører. Men leiren er vel så mye sosialt som læring. Deltagerne får bli kjent med over 20 andre ungdommer fra hele verden som deler deres interesser. Midnattssvømming, hvalsafari, volleyball og fjellklatring gir deltagerne en uvurderlig sjanse til å få nye venner fra hele verden.

Leiren ble først arrangert i 1996. Det var organisasjonen Unge Forskere som kom med ideen. Leiren er i dag et samarbeid mellom organisasjonen European Space Camp, NAROM, Norsk romsenter, Den europeiske romfartsorganisasjon og Andøya Space Center. Den første leiren ble arrangert i 1996 og konseptet ble videreutviklet år for år. Frem til 2001 var leiren forbeholdt studenter fra nordiske land, men har siden den gang og frem til i dag hatt deltagere fra hele verden.

## Eksterne lenker
* European Space Camp offisiell side
Niels Lauridsen Arctander

**Niels Lauridsen Arctander** (født 1561 i Kvernes på Nordmøre, død 1. november 1616) var en norskfødt biskop i Viborg.

## Familie
Han stammet på farssiden fra en sjællandsk slekt, som var kommet til Norge på reformasjonstiden. Faren, Laurids Nielsen, var først prest i Kvernes, men døde i 1596 som erkedegn i Trondheims domkapittel og prest i Stjørdal. Moren, Magdalene Sigvardsdatter, var en prestedatter fra Verdal. Under sin skolegang i Trondheim synes han en lang tid å ha bodd hos en bror av faren, borgermester Peder Nielsen. 

## Utdannelse
Han ble student ved Københavns Universitet i 1578, mens han to år senere var lærling på Tycho Brahes øy Hven.

Da han i 1583 for siste gang besøkte hjembyen, oppfordret lensmannen i Trondheim, Christian Friis til Borreby, ham til å fortsette studiene i utlandet.

På lensmannens bekostning oppholdt han seg deretter et år i Marburg, hvor han ble innskrevet ved universitetet i juni 1584. Pesten, som jaget mange av studentene fra byen det følgende året, har nok fremskyndet avreisen hans. Men alt tidligere synes mektige venner å ha henledet oppmerksomheten på ham. 6. juni 1585 preket han, kanskje etter kong Frederik IIs ønske, i Vor Frue Kirke i København, og innen slutten av samme måned ble han ordinert til slottsprest på Københavns slott. Siden han senere også nevnes som hoffprest, har han kanskje hatt begge embeder en kort tid.

## Forfatter
Han vant snart et ansett navn både som asketisk forfatter og som praktisk sjelesørger. I 1588 utga han et skrift om *Guds Enighed oc hellige Trefoldighet*, som var utarbeidet på grunnlag av den nevnte prekenen i Vor Frue Kirke. Det er en jevn, enfoldig fremstilling av skriftens lære om Guds vesen og egenskaper. I det hele tatt fremtrer han i sine skrifter som praktisk Bibelteolog og fastholder som en hovedregel, at Bibelen skal forklares ved Bibelen selv. Dette betoner han særlig i skriftet *Davids Poenitentz*, en utlegning av Davids syv botssalmer, som utkom i 1594. Det var en oversettelse av noen latinske prekener, han hadde holdt på Københavns Slot. På samme tid utarbeidet han et trøsteskrift, kalt *Troens Triumph oc Seyer*, for en god venn. Det ble først utgitt i 1604 etter manges oppfordring. Senere oversatte han på lensmann på Københavns slott Ditlev Holcks ønske Niels Hemmingsens to skrifter *De gratia universali* til dansk.

## Biskop av Viborg
I 1595 ble han av regjeringsrådet utnevnt til biskop over Viborg stift. Som biskop forsøkte han å opphjelpe kirke- og skoletukten, og arbeidet for å øke prestenes og lærernes inntekter. Han hadde i 1614 sete i den kommisjonen som dømte i saken mellom Resen og Kock på møtet i Kolding, og senere var han i København biskopenes mest fremtredende talsmann i stridighetene mellom Resen og mennene av Niels Hemmingsens skole.

Han har skrevet salme nr. 177 i Kingos salmebok: *Det er Guds vilje og hans bud*
## Verker
* *Guds Enighed oc hellige Trefoldighet* (1588)
* *Davids Poenitentz* (1594)
* *Troens Triumph oc Seyer* (1604)
* *Psalmer oc aandelige Viser* (1607)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stakkars

***Stakkars*** er et album av den norske popgruppa deLillos, utgitt i 1997. 

## Sporliste
#«Borte bra» (Lars Lillo-Stenberg)
#«I morgen» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Psykopat» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg)
#«Mor» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Treet» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«Smilet til Cecilie» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg)
#«Stakkars gutt» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Fullstendig oppslukt av frykt» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Bensin og kjærlighet» (Lars Fredrik Beckstrøm)
#«TV'n rasker over krisen» (Trad./Lars Lillo-Stenberg)
#«Alt for fort» (Lars Lillo-Stenberg)
#«Elektrisitet» (Lars Lillo-Stenberg)

## Personell
### deLillos
*Lars Lillo-Stenberg &ndash; vokal, gitar, piano, synth
*Lars Beckstrøm &ndash; bass, orgel, wurlitzer, vokal
*Øystein Paasche &ndash; trommer
*Lars Lundevall, gitar, bass, vokal

### Andre medvirkende
*Palle Krüger &ndash; flygel, hammond-orgel og wurlitzer
*Olle Nyberg &ndash; piano, orgel
*Charlie Jenssen &ndash; tekniker, miksing 
*Björn Engelmann &ndash; mastering 
*Hendrik Pauler &ndash; mastering 
*Tom Sandberg &ndash; fotograf
*Anne-C. Holm &ndash; art direction
*Martin Kvamme &ndash; art direction 
*Morten M. Kristiansen &ndash; art direction
*Joachim Nielsen - Korer på «Smilet til Cecilie»

## Referanser
Oregons flagg

**Oregons flagg** er blått og har delstatens våpen i midten, med påskriften «STATE OF OREGON» over og «1859» under, begge deler i gul farge. Flaggets bakside viser et annet motiv, en bever, også dette i gult på blå bakgrunn. Oregons flagg er det eneste av USAs femti delstatsflagg som har forskjellig for- og bakside. Flagget ble innført 26. februar 1925. Det skal ha størrelsesforholdet 500:833, men proporsjonene 3:5 er vanligere.

Oregons våpen viser en samling karakteristiske naturmotiver, elg, trær, fjell, Stillehavet, sammen med plog og kornbånd, symboler for jordbruk, en hakke som representerer gruvedrift, og en vogn som viser til nybyggerne. Videre vises et ankommende sivilt dampskip og et britisk orlogsskip som forlater området. Delstatsmottoet, *The Union*, er også med. Over skjoldet står en amerikansk ørn. Våpenskjoldet er omkranset med 33 stjerner, noe som symboliserer at Oregon ble USAs trettitredje delstat. Oregon ble opptatt i unionen i 1859, noe som vises ved gjengivelsen av årstallet i flagget. Flaggets bakside består av en gul amerikansk bever på blå bunn. Beveren er Oregons delstatsdyr og delstatens tilnavn er «The Beaver State»   

Oregons flagg er designet etter forbilde av militære faner, der blå farge er dominerende. Også delstatene Pennsylvania, Connecticut, Sør-Carolina, New Hampshire, Virginia, New York, Vermont, Kentucky, Indiana, Maine, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Kansas, Nevada, Nebraska, Nord-Dakota, Montana, Idaho, Utah og Alaska har delstatsflagg med blå flaggduk. Louisiana, Oklahoma og Sør-Dakota benytter en noe lysere blåfarge i sine delstatsflagg, mens Delawares delstatsflagg har en lysere, gråblå fargetone.

Det er uvanlig at et flagg har ulike for- og bakside, slik Oregons flagg har. Det eneste nasjonalflagg som har ulike for- og bakside, er Paraguays flagg.

## Litteratur
* Whitney Smith: *The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States*, 1970
«Ørnen» (korvett fra 1829)

**«Ørnen»** var en norsk korvett som ble sjøsatt 14.&nbsp;september 1829, som Norges første korvett etter 1814. Den ble bygget på Karljohansvern verft i Horten.

Bestykningen var kraftig; fra 1829 hadde fartøyet 20 stk. 18 punds kanoner. Før et tokt i 1841 ble bestykningen endret til 2 stk.&nbsp;60&nbsp;punds bombekanoner, og 16 stk. 18&nbsp;punds kanoner.

«Ørnen» var litt større enn de norske briggene på den tiden, og var således også mer sjødyktig enn disse. «Ørnen» gjorde 13 tokter, hvorav 10 som kadettskip. 

I årene 1841–1851 ble det bygget fire nye korvetter, en av disse fikk navnet «Ørnen». Fra 1847 hadde «Ørnen» fra 1829 gjort tjeneste som vakt- og losjiskip; den hadde da blitt bygget om til det nye formålet. Etter at den nye «Ørnen» ble sjøsatt i 1849, fikk korvetten fra 1829 tilnavnet «Gamle-Ørna».

Korvetten fra 1829 ble hugget opp i 1874.

## Referanser
«Ørnen» (korvett fra 1849)

Korvettene som ble bygget i årene 1841–1851 («Nordstjernen», «Ellida», «Nidaros» og «Ørnen») var alle bygget slanke, for hurtig seilas. Korvettene hadde alle kanonene på øverste dekk, kalt batteridekket. Under dette var det enda et dekk, kalt banjerdekket – hvor besetningen bodde.

«Ørnen» ble solgt i 1866 og seilte videre som sivil bark. Skipet fikk nye eiere i 1870 - videre skjebne er ukjent.

## Skipet
Som sivil bark var tonnasjen på 375 1/2 commerce-lester, og dypgangen var 17 fot.

## Kilder
* Viceadmiral C. Sparre (red.) (opplysninger hentet fra *Fartøier*, av kommandørkapt. Chr. Blom, underdirektør ved marinens hovedverfts skibsbyggeri): *Norges Sjøforsvar 1814–1914* Aschehoug 1914.
* DigitalMuseum: Ørnen (1849) Besøkt 26. juli 2022
Gamle sanger om igjen

***Gamle sanger om igjen*** er et samlealbum av den norske popgruppa deLillos. Plata ble utgitt i 1998 og inneholder gamle låter fra deLillos, samt en ny låt; «Tyve null tre» som ble produsert av Pål Waaktaar-Savoy.

## Sporliste
#«Suser avgårde alle mann» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Suser avgårde]]*)
#«Tøff i pyjamas» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Suser avgårde]]*)
#«Min beibi dro avsted» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Suser avgårde]]*)
#«S'il vous plait» (Per Lillo-Stenberg/Sven Lange), (*[[Før var det morsomt med sne]]*)
#«Balladen om Kåre og Nelly» (Lars Fredrik Beckstrøm), (*[[Hjernen er alene]]*)
#«Vår» (Lars Lillo-Stenberg/Mette Bølstad), (*[[Hjernen er alene]]*)
#«Sveve over byen» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Hjernen er alene]]*)
#«Hjernen er alene» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Hjernen er alene]]*)
#«Den feite mannen» (Lars Fredrik Beckstrøm), (*[[Hjernen er alene]]*)
#«Da tieren var gul» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Svett smil]]*)
#«Nitten åttifire» (Lars Fredrik Beckstrøm), (*[[Varme mennesker]]*)
#«Glemte minner» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg), (*[[Neste sommer]]*)
#«Neste sommer» (Lars Lillo-Stenberg/Kyrre Fritzner), (*[[Neste sommer]]*)
#«Kokken Tor» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Neste sommer]]*)
#«Smak av honning» (Per Lillo-Stenberg/Lars Lillo-Stenberg), (*[[Sent og tidlig]]*)
#«Nå lever den av seg selv» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Sent og tidlig]]*)
#«Fullstendig oppslukt av frykt» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Stakkars]]*)
#«Mor» (Lars Lillo-Stenberg), (*[[Stakkars]]*)
#«Mantra» (Trad.), (*[[Hjernen er alene]]*), (skjult spor)
#«Tyve null tre» (Lars Lillo-Stenberg)
## Medvirkende
### deLillos
* Lars Lillo-Stenberg - vokalist, gitar, piano, synth, bass, kor, låtskriver, produsent, coverdesign, fotograf 
* Lars Fredrik Beckstrøm - vokalist, bass, gitar, kontrabass, synth, piano, orgel, låtskriver, produsent, kor 
* Lars Lundevall - gitarer, bass, piano, kor
* Øystein Paasche - trommer, perkusjon 
* Øystein Jevanord - trommer, perkusjon på *Suser avgårde alle mann*, *Tøff i pysjamas*, *Min beibi dro avsted* og *S'il vous plait*
### Øvrige medvirkende
* Asle Karstad - produsent 
* Jørn Christensen - produsent, miksing
* Kyrre Fritzner - produsent
* Paul Waaktaar-Savoy - produsent 
* Kai Andersen - produsent, miksing 
* Sverre Henriksen - miksing 
* Ulf Holand - miksing 
* Charlie Jenssen - miksing
* Dag Lundquist - miksiing
* Olav Akselsen - fotograf 
* Egil Hansen - fotograf
* Morten Marius Mulvad Moe Apenes - design