open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paradise Lost (band)

**Paradise Lost** er et britisk doom metal-/gothic metal-band, som ble stiftet i 1988. Bandet har hentet navnet sitt fra John Miltons episke dikt med samme navn, og satte alene standarden for death/doom og moderne doom metal med deres to første utgivelser *Lost Paradise* og *Gothic*. Bandet regnes også som dannere av sjangeren gothic metal sammen med band som blant annet Type O Negative.

## Medlemmer
### Nåværende medlemmer
* Nick Holmes – Vokal
* Greg Mackintosh  – Gitar
* Aaron Aedy – Gitar
* Steve Edmondson – Bass

### Tidligere medlemmer
* Matthew Archer – Trommer (1988–1994)
* Lee Morris – Trommer (1994–2004)
* Jeff Singer – Trommer (2004–2008)
* Adrian Erlandsson – Trommer (2008–2016)

## Diskografi
### Studioalbum
* *[[Lost Paradise]]* (1990)
* *[[Gothic (album)|Gothic]]* (1991)
* *[[Shades of God]]* (1992)
* *[[Icon]]* (1993)
* *[[Draconian Times]]* (1995)
* *[[One Second]]* (1997)
* *[[Host (album)|Host]]* (1999)
* *[[Believe in Nothing]]* (2001)
* *[[Symbol of Life]]* (2002)
* *[[Paradise Lost (Paradise Lost album)|Paradise Lost]]* (2005)
* *[[In Requiem]]* (2007)
* *[[Faith Divides Us - Death Unites Us]]* (2009)
* *Tragic Idol* (2012)
* *The Plague Within* (2015)
* *Medusa* (2017)
* *Obsidian* (2020)
* *Ascension* (2025)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Garrett Reisman

**Garrett Erin Reisman** (født 10. februar 1968 i Morristown i New Jersey) er en amerikansk NASA-astronaut. Han er utdannet ingeniør, men ble tatt ut i astronautgruppen i 1998.

Reisman var i verdensrommet for første gang under romferden STS-123 til Den internasjonale romstasjonen. Han avløste Léopold Eyharts som besetningsmedlem (ISS Ekspedisjon 16 og 17) på Den internasjonale romstasjonen. Han ble med tilbake til jorden igjen under romferden STS-124, og ble da avløst av Gregory Chamitoff. Reisman oppholdt seg i 2003 to uker i et undervannslaboratorie NEEMO, noe som noenlunde tilsvarer forholdene ombord på en romstasjon.

## Referanser


## Eksterne lenker
* NASA-biografi om Garrett Reisman 
* NASA-intervju før STS-123-ferden
Paradise Lost

**Paradise Lost** kan referere til:

* *[[Det tapte paradis]]*, et episk dikt av den engelske poeten John Milton
* Paradise Lost (band), en britisk musikkgruppe
* *Paradise Lost*, en dokumentarfilmtrilogi om den såkalte West Memphis Three
Richard Linnehan

**Richard Michael Linnehan** (født 1957) er en amerikansk NASA-astronaut. Han har til nå fløyet fire romfergeekspedisjoner, STS-78, STS-90, STS-109 og STS-123. Han har i alt utført tre romvandringer. Linnehan er utdannet dyrlege, men har vært tatt ut i astronautgruppen i NASA siden 1992.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Richard Linnehan Biografi hos NASA 
* Intervju
Things Like These

***Things Like These*** er en EP av bandet Breathe fra New Zealand lansert i 1995.

## Sporliste
#«Prayer»
#«White»
#«ll I Know»
#«Candy Girl»
#«Dive Tower»
Toralf

**Toralf** er et mannsnavn dannet av *Þórr*, den norrøne formen av gudenavnet Tor, og norrøne *alfr*, «alv».

**Thoralf** og **Toralv** er alternative skrivemåter av navnet, og *Þóralfr* var en norrøn form.

*Toralf* har norsk navnedag 29. april.

## Utbredelse

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Thoralv Klaveness (1866–1937), norsk journalist og forfatter
* Toralf Tollefsen (1914–1994), norsk trekkspillvirtuos
* Thoralf Gilbrant (1919–2006), norsk predikant innen pinsebevegelsen
* Toralv Maurstad (1926–2022), norsk skuespiller
* Thoralf Berg (1947–2016), norsk teaterhistoriker
* Toralf Bølgen (f. 1956), norsk vinekspert
* Thoralv Lund, norsk journalist

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ølglass

Et **ølglass** er et drikkeglass for øl. Vanlige størrelser i Norge er 330, 400, 500 og 600 milliliter. Noen typer har tykt gods og hank, og rommer gjerne 1 liter. Disse typene kalles gjerne for **ølkrus**. I Storbritannia brukes det ikke-metriske målet pint (ca. 570&nbsp;ml) fortsatt for salg av øl og melk, og pint-store ølglass er vanlige. Den amerikanske pinten er vanligvis ca. 473&nbsp;ml.

Som med så mange andre ting så finnes det selvfølgelig forskjellige typer ølglass. Noen typer glass er særlig egnet til spesifikke typer øl, mens andre glass kan brukes til alle slags øl. Typisk deler man opp ølglass i tre forskjellige typer, pilsnerglass, snifterglass og tulipanglass.

Pilsnerglasset er det mest universale glasset, som man som regel får servert fatøl av på pub, bar eller restaurant. Glasset kan brukes til litt av vært men er best til klassisk pilsner men er også velegnet til mørkt tsjekkisk lagerøl, bayer, dortmunder og doppelbock. Et glass for hveteøl er et glass av pilsnerglass typen som er litt høyer og slankere i bunnen og utvidet oppover, for å fremhever det alle smakene i øllet. Det einer seg til kristallweissen, Belgisk wit, dunkelweizen, gose eller weizenbock.

Så er det snifterglass  som er et bredere og lavere glass, ligner litt på Konjakk og brandy glass, det er laget for å påvirkes frigjøringen av flyktige stoffer gjennom sirkulære bevegelser slik at man kan "sniffe" inn hele aromaen fra øllet. Det passer til stout og porter, porterglasset er litt bred i bunnen og smalere oppover enn stoutglasset.

Tulipanglasset, som har sitt navn fra formen, er et elegant glass hvor formen frigir masse aroma samtidig som det er god plass til skummet. Glasset passer fint til belgisk Pale Ale, mørk Ale, Irsk Red Ale, Skotsk Export Ale eller Engelsk mild.

I tillegg har vi selvfølgelig også ølkruset som flere sverger til for pilsner.

En innsnevret topp fremhever ølets aroma og holder bedre på skummet. Smale glass gir mer skum, og fremhever bittersmaken bakerst på tungen.

Et tykt ølglass overfører temperaturen sin til ølet, mens et tynt glass tillater brukeren å temperere ølet i hånden. Flere typer ølglass har stett som hindrer varmen fra hånden i å nå ølet.

Det viktigste i vedlikeholdet av ølglass, er å holde dem rene og unngå fett. Fett (særlig melkeprodukter) etterlater en hinne i glasset. Denne hinnen hindrer ølet i å skumme, og gjør at det fortere blir flatt.


Fil:Helles im Glas-Helles (pale beer).jpg|Pilsnerglass
Fil:Amager Rugporter (4941931513).jpg|Snifterglass med porter
Fil:PartakePaleAle.png|Pale og tulipanglass
Fil:Jugg with Beer Loewenbraeu one liter.JPG|Ølkrus
Fil:Beer in Bregenz.jpg|Sylindrisk høyt ølglass
Fil:Beer wuerzburger hofbraue 2.jpg|Ølglass med stett
Fil:Beer glass (1).jpg|Kjegleformet høyt ølglass
Fil:Kwak.jpg|Kwak Belgisk øl og ølglass med holder
Fil:Zwei Bierstiefel.jpg|Tyske ølstøveler
Fil:Bicchiere Yard.jpg|Yard Glass (eller Long Glass) er ca. 1 m høye


## Referanser


## Se også
* Øl
* Seidel
* Ølfugl
* Drikkehorn
* Ølfat
* Glassbrikke

## Eksterne lenker
* 
*  ringnes.no - Valg av ølglass
*  forskning.no - Intelligente ølglass
*  The Tragedy of a Nice Beer Foam Head - om skumdannelse i ølglasset
Hans Krankl

**Johann «Hans» Krankl** (født 14. februar 1953 Wien, Østerrike) er en tidligere fotballspiller. 

## Karriere
Krankl var sentral spiss, med 34 mål på 69 kamper for . Klubbene han spilte for var Rapid Wien og FC Barcelona. Han er en av de beste fotballspillere fra Østerrike. Han bidro til at Østerrike kvalifiserte seg til VM i 1978, for første gang på tjue år. Han scoret det avgjørende målet mot erkerivalen Vest-Tyskland, første gang Østerrike vant mot Vest-Tyskland på 47 år. Han fikk stjernestatus i sitt hjemland. Han scoret i det 88. minuttet, da kommentatoren sa *Tor Tor Tor Tor Tor Tor, i werd' narrisch* (*Mål Mål Mål Mål Mål Mål jeg blir gal*). 

Krankl var årets spiller i Østerrike 9 ganger, og han har blitt kåret til den mest populære østerrikske spiller de 25 siste årene. 

## Senere liv
Etter å ha avsluttet karrieren sin i Austria Salzburg, ble han manager og trener, blant annet for det østerrikske landslaget. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lofoten Online

***Lofoten Online*** er en nettavis som dekker Lofoten, og som ble etablert av NorNet i 2007.

Ansvarlig redaktør er Ben-Tommy Eriksen.

## Eksterne lenker
* Lofoten Online
VOL

**VOL** kan referere til:
* IOK-landskoden til Øvre Volta (nå Burkina Faso) fra 1972 til 1984
* Vesterålen Online
Gurk bispedømme

**Gurk bispedømme** er et av Østerrikes ni katolske bispedømmer. Det omfatter delstaten Kärnten og har sitt sete i Klagenfurt.

Bispedømmet Gurk ble grunnlagt i 1072 som det første av Salzburg erkebispedømmes såkalte *[[egenbispedømme]]r*. Grunnlaget var et kvinnekloster som grevinne Hemma av Gurk hadde grunnlagt i byen Gurk i 1043. Til å begynne med fungerte biskopen kun som vikar for Salzburgs erkebiskop. Først i 1131 fikk han et eget, nokså lite bispedømme. Dette omfattet også verdslige besittelser sør i Steiermark (bl.a. Rohitsch og Weitenstein i Sanntal, dagens Slovenia).

Bispesetet ble i 1787 flyttet fra Gurk til Klagenfurt. Fra 1859 ble bispedømmet utvidet til å være sammenfallende med kronlandet Kärnten. Inntil da hadde mesteparten av Kärnten hørt til Salzburg erkebispedømme eller dets egenbispedømme Lavant. Området sør for elven Drau hadde derimot hørt til patriarkatet Aquileia (og etter dets opphevelse til Görz erkebispedømme).
## Eksterne lenker
*
Kristendemokraterne

**Kristendemokraterne** er et kristendemokratisk politisk parti i Danmark. Det ble stiftet som *Kristeligt Folkeparti* den 13. april 1970, som en reaksjon på liberaliseringen av abortlovgivningen og frigivelsen av bildepornografi. Partiet ble dannet etter forbilde av Kristelig Folkeparti i Norge. Sitt nåværende navn fikk partiet i 2003. Historisk sett har partiet hatt størst oppslutning i bibelbeltet i Vestjylland.

Kristeligt Folkeparti ble første gang valgt inn i Folketinget ved jordskredvalget i 1973. Partiet var representert i Folketinget frem til det akkurat falt for sperregrensen i 1994. Partiet satt i en sentrum–høyreregjering fra 1982 til 1988 og i en sentrum–venstreregjering fra 1993 til 1994. Partiet var på nytt innvalgt i Folketinget fra 1998 til 2005. I 2010 meldte den tidligere konservative folketingsmannen Per Ørum Jørgensen seg inn i partiet, men mistet mandatet ved valget i 2011. I 2021 meldte folketingsmann Jens Rohde seg inn.

Partiet bygger på et kristent livssyn. Blant fanesakene er familiepolitikk, miljøvern og etiske spørsmål.

Kristendemokraterne er medlem av Det europeiske folkeparti og Den sentrumdemokratiske internasjonale. Kristendemokraterne har aldri vært representert i Europaparlamentet.

## Partiledere
*Jacob Christensen 1970–1973
*Jens Møller 1973–1979
*Flemming Kofod-Svendsen 1979–1990
*Jann Sjursen 1990–2002
*Marianne Karlsmose 2002–2005
*Bodil Kornbek 2005–2008
*Bjarne Hartung Kirkegaard 2008–2011
*Per Ørum Jørgensen 2011–2012
*Stig Grenov 2012–2019
*Isabella Arendt 2019–2022
*Marianne Karlsmose 2022
*Jeppe Hedaa 2023–d.d.

## Valgresultater

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
National Institute of Polar Research

(forkortet NIPR) er en japansk forskningsorganisasjon med forskningsstasjoner i Antarktis og Ny-Ålesund på Svalbard. NIPR ble etablert 29. september 1973, har 149 ansatte og har sitt hovedkontor i Tokyo.

Forskningsstasjoner i Antarktis:
* Asuka
* Dome Fuji
* Mizuho
* Syowa

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Innsbruck bispedømme

**Innsbruck bispedømme** er et av Østerrikes ni katolske bispedømmer. Det omfatter størsteparten av delstaten Tirol og har sitt sete i Innsbruck.

Bispedømmets østgrense i Nord-Tirol følger av historiske årsaker elven Ziller. Zillerdalens høyre side samt distriktene Kitzbühel og Kufstein hører dermed til Salzburg erkebispedømme, som også er Innsbrucks metropolitanbispedømme.

Innsbruck bispedømme ble opprettet i 1964 av de østerrikske delene av Brixen bispedømme. Den gang omfattet bispedømmet også Vorarlberg og het **Innsbruck-Feldkirch bispedømme**. Vorarlberg ble skilt ut som Feldkirch bispedømme i 1968.

Fra delingen av Tirol i Nord- og Syd-Tirol og frem til 1964 utgjorde det fremtidige bispedømmet en såkalt apostolisk administrasjon som var direkte underlagt paven. Før den første verdenskrig hadde dagens bispedømme hørt til Brixen. I&nbsp;middelalderen (og delvis frem til 1819) var enkelte av Nord-Tirols sogn derimot underlagt bispedømmene Augsburg (Ausserfern), Chiemsee (bl.a. Brixental og St. Johann), Chur (Nauders og Paznaun) og Freising (bl.a. Brandenberg og Thiersee). Lavant og Tristach lengst syd i Øst-Tirol hadde inntil 1789 hørt til patriarkatet Aquileia (respektive Görz erkebispedømme).
## Eksterne lenker
*
Johan Poulsen

**Johan Martin Frederik Poulsen** (1890–1980) var en færøysk lærer og borgerlig politiker (Sb.). Han ble tidenes lengst sittende medlem av Lagtinget med 50 år.

Han var sønn av kjøpmann og lagtingsmann Magnus Poulsen og Elisabeth Malene Højgaard. Morfaren Daniel Peder Christiansen var også lagtingsmann og bonde på Toftir. Johan Poulsen var gift med Jana Johannesen til hennes død i 1964. Hun var fosterdatter til lærer, forfatter og lagtingsmann Jógvan Poulsen. Johan og Janas datter Anna ble gift med Petur Christiansen, yrkesskolelærer og borgermester i Tórshavn. Petur og Annas sønn Jan Christiansen har også vært borgermester i Tórshavn.

Han begynte på lærerseminaret i Tórshavn som 15-åring i 1905. Etter lærerprøven i 1908 var Poulsen lærer på Glyvrar, i Lambi og i Søldarfjørður før han i 1917 kom til Strendur. Han var bygdas eneste lærer frem til 1933, da han ble førstelærer. Han avgikk med pensjon som lærer og klokker i Sjóvar kirkja i 1958.

Poulsen skjøttet en mengde offentlige verv, så som formann i menighetsrådet og medlem av kommunestyret i Sjógv, medlem Færøyenes kirkeinspeksjon og skolestyre, tillitsmann i sykekassene samt styreformann i forsikringsselskapene Føroya Vanlukkutrygging og Tryggingarsambandið Føroyar. Han var innvalgt på Lagtinget fra Eysturoy 1920–1970, noe som gjør ham til Lagtingets lengst sittende medlem gjennom tidene. Poulsen var Lagtingets formann 1932–1936, 1938–1940 og 1951–1958 samt Sambandsflokkurins formann 1948–1970. Ved siden av dette var han valgt til det danske Folketinget fra Færøyene 1939–1943 og 1950–1964. Før Lagtinget fikk egen representasjon i Nordisk råd, var Poulsen medlem av Folketingets delegasjon 1953–1964, valgt for det danske Venstre. Han var også tilsluttet Venstres folketingsgruppe.

Han var ridder av 1. klasse av Dannebrogordenen.

## Referanser
NIPR

**NIPR** kan vise til:

* National Institute of Polar Research
* NIPRNet
* Nucleo di Iniziativa Proletaria Rivoluzionaria
Berchtesgaden fyrsteprosti

**Berchtesgaden fyrsteprosti** var et riksumiddelbart prosti i Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Dets territorium på 394&nbsp;km² var sammenfallende med Berchtesgaden-dalen lengst sydøst i dagens tyske delstat Bayern.

Grunnlaget for denne selvstendige staten var dens beliggenhet, saltforekomstene samt augustinerkorherrenes kloster i Berchtesgaden. Geografisk er området beskyttet av Berchtesgaden-Alpene. I&nbsp;øst, syd og vest danner fjellene grensen mot Salzburg, i nord mot (resten av) Bayern. Fra Bayern var område bare tilgjengelig via Hallthurm- og Schwarzbachwacht-passene, fra Salzburg via dalinnsnevringen *Hangenden Stein*. Gruvedriften etter salt (og i mindre omfang sølv, kopper og jern) var bakgrunnen for områdets økonomiske selvstendighet.

Prostiet var riksumiddelbart fra 1102. I 1559 ble prosten opphevet til riksfyrstestanden og fikk dermed sete i den tysk-romerske riksdagen. På det kirkelige plan lå Berchtesgaden under den mektige naboen, fyrsterkebispedømmet Salzburg, men var i perioder også direkte underlagt paven.

Tiden som selvstendig stat tok slutt i 1802/03 med sekulariseringen av alle tysk-romerske riksstifter. Prostiet ble avviklet, og dets territorier inngikk først i det nyopprettede kurfyrstedømmet Salzburg, sammen med de tidligere fyrst(erke)bispedømmene Salzburg, Eichstätt og Passau. To år senere ble Salzburg og Berchtesgaden innlemmet i det nye østerrikske keiserriket. I&nbsp;løpet av napoleonskrigene måtte Østerrike avstå Salzburg og Berchtesgaden til Bayern. Etter Wienerkongressen ble Salzburg returnert til Østerrike, mens Berchtesgaden forble hos Bayern.
VM i friidrett innendørs 1987

**VM i friidrett innendørs 1987** ble arrangert i Indianapolis i Indiana mellom 6. og 8. mars. 

## Menn
### 60 m



7. mars.

Opprinnelig vant Ben Johnson med tiden 6,41 men han ble senere diskvalifisert.

### 200 m




8. mars 1987

### 400 m




7. mars

### 800 m




8. mars.

### 1500 m




7. mars

### 3000 m




8. mars

### 60 m hekk




8. mars

### 5000 m kappgang




7. mars 

### Høydehopp




7. mars

### Stavsprang




8. mars 1987

### Lengdehopp




6. mars

### Tresteg




8. mars 

### Kule




7. mars

## Kvinner

### 60 m




6. mars

### 200 m




7. mars

### 400 m




8. mars

### 800 m




7. mars

### 1500 m




8. mars 

### 3000 m




7. mars

### 60 m hekk




7. mars

### 3000 m kappgang




6. mars

### Høydehopp




8. mars

### Lengdehopp




7. mars

### Kule




6. mars

## Deltagende nasjoner

* (1)
* (3)
* (3)
* (2)
* (1)
* (9)
* (4)
* (2)
* (1)
* (2)
* (4)
* (2)
* (1)
* (1)
* (3)
* (12)
* (1)
* (1)
* (15)
* (1)
* (3)
* (8)
* (2)
* (1)
* (7)
* (2)
* (7)
* (2)
* (2)
* (2)
* (4)
* (1)
* (3)
* (12)
* (1)
* (17)
* (3)
* (4)
* (6)
* (2)
* (1)
* (4)
* (15)
* (8)
* (5)
* (3)
* (10)
* (1)
* (2)
* (1)
* (2)
* (1)
* (6)
* (2)
* (9)
* (2)
* (1)
* (11)
* (4)
* (1)
* (1)
* (2)
* (1)
* (6)
* (10)
* (3)
* (1)
* (2)
* (1)
* (2)
* (1)
* (1)
* (24)
* (12)
* (1)
* (5)
* (7)
* (1)
* (1)
* (2)
* (2)
* (42)
* (14)
* (2)
* (10)
Chiemsee bispedømme

**Chiemsee bispedømme** var et såkalt *[[egenbispedømme]]* av Salzburg erkebispedømme og eksisterte fra 1215/16 til 1803.

Utgangspunktet for grunnleggelsen av bispedømmet gjennom erkebiskop Eberhard av Regensberg var klostrene Frauen- og Herrenchiemsee. Stiftskirken ble dermed også katedral, men biskopene oppholdt seg for det meste i Salzburg hos erkebiskopen. Biskopene av Chiemsee fungerte mer eller mindre som vikarer for erkebiskopen og var ikke egentlig uavhengige.

Også bispedømmets utstrekning var beskjeden. Det bestod av bare ti sogn i Bayern (Eggstätt, Grassau, Herrenchiemsee, Prien am Chiemsee, Söllhuben) og Tirol (Brixen im Thale, Kirchdorf, St. Johann, St. Ulrich, Söll).

Etter bispedømmets opphevelse kom dets bayerske del til München og Freising erkebispedømme. De tyrolske sognene falt tilbake til Salzburg erkebispedømme.
Natural Environment Research Council

**Natural Environment Research Council** er en britisk forskningsråd med hovedkontor i Polaris House i Swindon, England. NERC støtter flere forskningsorganisasjoner, inkludert British Antarctic Survey, British Geological Survey, National Marine Facilities og Centre for Ecology and Hydrology. 

NERC har 2715 ansatte og ble etablert i 1965. De har idag blant annet en stasjon for biologisk forskning ved Ny-Ålesund på Svalbard.

## Eksterne lenker
*
NERC

**NERC** kan vise til:

* North American Electric Reliability Corporation
* Natural Environment Research Council
* Nashville & Eastern Railroad Corporation
* Northeast Robotics Club
* National equine rescue coalition
Chur bispedømme

**Chur bispedømme** er Sveits' eldste bispedømme &ndash; og det første bispedømmet nord for Alpene overhodet. Bispedømmet dekker i dag de sveitsiske kantonene Glarus, Graubünden, Nidwalden, Obwalden, Schwyz, Uri og Zürich. Bispesetet er den barokke bispegården i byen Chur, som har gitt bispedømmet sitt navn, og er hovedstad i kantonen Graubünden.

Bispedømmet nevnes for første gang i 451, men ble sannsynligvis grunnlagt på 300-tallet. Gjennom hele middelalderen var Chur et fyrstbispedømme, dvs. biskopen var samtidig verdslig hersker over (deler av) bispedømmet og fyrste av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Maktsenteret lå i Chur i Graubünden, men bispedømmet omfattet også Urseren (i dagens Uri), Chiavenna, Valtellina med Bormio (Lombardia), Vinschgau, Paznaun (Tirol) og deler av Vorarlberg og dagens Liechtenstein. Fyrstbiskopen stod stadig i konflikter og feider med naboene (hertugene av Milano, grevene av Tirol, habsburgerne), men også med sine egne fogder (friherrene av Matsch, Sax-Misox, Vaz, Werdenberg-Sargans m.fl.).

Selv om fyrstbiskopen i løpet av middelalderen mistet det verdslige herredømmet over så godt som alle tidligere territorier, forble disse kirkelig sett en del av bispedømmet. Selv hørte Chur bispedømme først til Milano erkebispedømmes kirkeprovins, men lå fra 843 under Mainz erkebispedømme.

For å forhindre at hele bispedømmet ble overtatt av habsburgerne, dannet biskopens undersåtter i 1367 «gudshusforbundet» (*Gotteshausbund*), en forløper til fristaten *De tre forbund* (dagens Graubünden). Fristaten bevarte sin uavhengighet mot de mektige naboene. Biskopen hadde imidlertid mistet sin siste verdslige makt, siden hans styre var blitt erstattet med et folkestyre. Selv om han fortsatt førte fyrstetittelen, deltok han heller ikke lenger på riksdagene. De tre forbund eksisterte frem til franskmennene opprettet Den helvetiske republikk i 1798.

I 1803 ble Den helvetiske republikk omformet til det sveitsiske edsforbundet. Graubünden ble dermed kanton. Samme år ble alle fyrstbispedømmer i Det tysk-romerske rike sekularisert. Alle Sveits' bispedømmer, Chur inkludert, ble direkte underlagt paven. Siden da har denne situsjonen vært uforandret.

1819 ble bispedømmets utstrekning tilpasset de politiske endringene. Kantonene Glarus, Nidwalden, Obwalden, St. Gallen, Schwyz, Uri og Zürich ble lagt under Chur bispedømme. Disse kantonene hadde tidligere hørt til Konstanz bispedømme. På den andre siden ble de ikke-sveitsiske områdene Vinschgau, Paznaun og Vorarlberg overført til Brixen bispedømme.

St. Gallen fikk etter hvert større kirkelig selvstendighet. I 1823 ble først bispedømmets navn endret til **Chur-St. Gallen**, og i 1847 ble St. Gallen skilt ut som et eget bispedømme.

Den siste justeringen skjedde i 1997, da Liechtenstein ble løst fra Chur og opphevet til Vaduz erkebispedømme.
## Eksterne lenker
*
Tromsø mineskadesenter

**Tromsø mineskadesenter** (**TMC**) er et aksjonsforsknings-senter i traumatologi som drives i samarbeid mellom Universitetssykehuset Nord-Norge HF i samarbeid med Institutt for Klinisk Medisin ved Universitetet i Tromsø. 

TMC er anerkjent som «WHO Associated Center» og har som målsetting å utvikle og utprøve behandlingsmetoder og modeller for traumesystem i fattige land. Senterets målsetting er å ikke drive dyre nødhjelpsprogram under kontroll av vestlig ekspertise – men å styrke det lokale medisinske nettverkets evne til «å stå han av» i krig og katastrofer.

TMC driver forskningsprogram på høyt internasjonalt nivå innen prehospital skadeomsorg, primær skadekirurgi, posttraumatisk rehabilitering, posttraumatisk malaria, og mødredødelighet. Programmene er av multi-sentertype og drives i nært samarbeid med helsemyndighetene og forskningsmiljø i Afghanistan, Kambodsja, Nord-Irak, Vietnam og Iran.

TMC utvikler læremodeller og læremidler for bygging av landsbybaserte skade- og rehabiliteringssystem. TMCs lærebøker er tilgjengelige på følgende språk: burmesisk, khmer, vietnamesisk, farsi, pashtun, kurdisk, spansk, portugisisk, engelsk og arabisk(under bearbeiding).

Senteret ledes av legen Margit Steinholt, mens kirurgen Hans Husum er styreleder. 

## Eksterne lenker
* Traumacare.no
Rhodopis (andre betydninger)

**Rhodopis** har flere betydninger:

# Rhodopis, ei gresk kurtisane fra antikken som blir nevnt av historikeren Herodot og andre, og kan være bakgrunnen for eventyret om Rhodopis
# Rhodopis (eventyr), et egyptisk eventyr fra antikken som var en av forløperne til eventyret om Askepott

Rhodopis kan også være del av de følgende vitenskapelige navnene:

# *Rhodopis vesper*, en fugleart av kolibriene som også er kjent som Oasiskolibri
# Rhodopis (belgplante), en slekt av belgplantene
# Craugastor rhodopis, en froskeart
Mikrofilm (selskap)

**Mikrofilm AS** er et norsk animasjonsstudio startet i 1996 av Lise Fearnley, Liv Berit Helland og Kajsa Næss, senere drevet videre av Fearnley og Næss. Har produsert en rekke animasjonsfilmer, med den Oscar-belønte *Den danske dikteren* av Torill Kove som et foreløpig høydepunkt.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Hyperiidae

* *[[Hyperia]]*
* *[[Hyperiella]]*
* *[[Hyperoche]]*
* *[[Parathemisto]]*
* *[[Pegohyperia]]*
* *[[Themisto]]*
;Phronimidae, Phronimoidea:
* *[[Phronima]]*
* *[[Phronimella]]*

**Hyperiidae** er en familie innenfor den høyere gruppen Hyperiidea, av den store gruppen amfipoder. I motsetnnig til de andre undergruppene av amfipoder, lever Hyperiidea-artene kun i havet og ikke ferskvann. De er planktoniske og svever relativt fritt i vannsøylen.

De kjennetegnes av sine store øyne, mens Gammaridea har mindre øyne og er bentiske bunndyr. De fleste artene er parasitter eller predatorer på salper og maneter. *[[Themisto gaudichaudii]]* og noen få slektninger er frittsvømmende predatorer som lever av hoppekreps og annet dyreplankton.

Hyperia- og Themisto-arter finnes i farvannene rundt Norge og Svalbard.

## Taksonomi
Taksonomien er komplisert og under regelmessig revisjon. For eksempel har den eldste slekten, *[[Lestrigonus]]*, blitt flyttet ut på grunn av avvikende morfologi og plassert i en ny familie, Lestrigonidae. Wolfgang Ziedler peker i 2015 på at også andre av slektene i familien trenger taksonomisk revisjon.
Systematikken nedenfor følger den nyeste taksonomien som oppgis i *WoRMS*-databasen.

* **Rekke: [[krepsdyr]] (Crustacea)** - 67.000 arter
** KLASSE storkrepser (Malacostraca) - +25.000 arter Latreille, 1802
*** Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
**** Overorden posereker (Peracarida) Calman, 1904
***** Orden amfipoder (Amphipoda) - minst 9.725 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
****** Underorden Hyperiidea - 20 / 23 familier, 233 arter H. Milne-Edwards, 1830
******* Infraorden Physocephalata
******** Overfamilie Phronimoidea  Bowman & Gruner, 1975
********* Familie Hyperiidae  Dana, 1852
********** *Slekt [[Hyperia]]* Latreille, 1823
********** *Slekt [[Hyperiella]]* Bovallius, 1887
********** *Slekt [[Hyperoche]]* Bovallius, 1887
********** *Slekt [[Laxohyperia]]* M. Vinogradov & Volkov, 1982
********** *Slekt [[Pegohyperia]]* K. H. Barnard, 1931
********** *Slekt [[Prohyperia]]* Zeidler, 2015
********** *Slekt [[Themisto]]* Guérin, 1825
********** *Slekt [[Euthemisto]]* Bovallius, 1887 = *[[Themisto]]* Guérin, 1825
********** *Slekt [[Paratemisto]]* = *[[Parathemisto]]* Boeck, 1870 = *[[Themisto]]* Guérin, 1825
********** *Slekt [[Parathemisto]]* Boeck, 1870 = *[[Themisto]]* Guérin, 1825

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Korea Ocean Research and Development Institute

**Korea Ocean Research and Development Institute** (KORDI) er en sørkoreansk forskningsorganisasjon, og har i dag sitt hovedkontor i byen Ansan i Gyeonggi, sørvest for Seoul. KORDI ble etablert 30. oktober 1973 som en del av Korea Institute of Science and Technology (KIST).

17. februar 1988 etablerte KORDI forskningsstasjonen King Sejong på King George Island i Antarktis. I 2002 ble Dasan-stasjonen i Ny-Ålesund på Svalbard etablert og driver med forskning innen marinbiologi, geologi og atmosfærefysikk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fotball under Sommer-OL 1988

**Fotball under Sommer-OL 1988**. Fotball var med på det olympiske programmet for nittende gang under OL 1988 i Seoul. Seksten lag deltok, kun menn, og turneringen ble avviklet mellom 29. juli og 11. august. Sovjetunionen beseiret Brasil med 2-1 i finalen og ble olympiske mestere i fotball.   

## Medaljer

## Kvartfinaler

## Semifinaler

## Finaler

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Sigdal kjøkken

**Sigdal Kjøkken** er en norsk kjøkkenleverandør med hovedkontor på Trollåsen og fabrikk i Nedre Eggedal, som eies av det svenske konsernet Nobia AB.

Sigdal Kjøkken er en landsdekkende kjede, med ca. 70 franchise butikker, hvor man markedsfører og selger både via det profesjonelle nybyggmarkedet og direkte til forbrukermarkedet. Sigdal Kjøkken har 200 ansatte, fordelt på produksjon og salg.  Sigdal Kjøkken er heleid av svenske Nobia AB, som med sine over 20 varemerker er Europas største konsern innen kjøkken, bad og garderobe.

## Eksterne lenker
* Sigdal
* Nobia
VM i friidrett innendørs 1985

**VM i friidrett innendørs 1985** (World Indoor Games) ble arrangert i perioden 18. til 19. januar i Paris i Frankrike.

## Menn

### [[VM i friidrett innendørs 1985 – 60 meter menn|60 m]]




18. januar 1985

### 200 m




19. januar 1985

### 400 m




19. januar 1985

 

### 800 m




19. januar

### 1500 m




19. januar 1985

### 3000 m




19. januar 

### 60 m hekk




19. januar

### 5000 m kappgang




19. januar 

### Høydehopp




18. januar 

### Stavsprang




19. januar 

 

### Lengdehopp




19. januar 

### Tresteg




18. januar 

### Kule




19. januar 

## Kvinner

### 60 m




19. januar

### 200 m




18. januar 

### 400 m




19. januar

### 800 m




19. januar

### 1500 m




19. januar
 

### 3000 m




19. januar

### 60 m hekk




18. januar

### 3000 m kappgang




18. januar

### Høydehopp




19. januar 

### Lengdehopp




18. januar
 

### Kule




18. januar 

## Deltagende nasjoner

* (1)
* (2)
* (6)
* (2)
* (2)
* (2)
* (1)
* (7)
* (5)
* (6)
* (10)
* (2)
* (9)
* (2)
* (2)
* (8)
* (10)
* (3)
* (2)
* (6)
* (2)
* (2)
* (3)
* (25)
* (16)
* (3)
* (2)
* (4)
* (2)
* (2)
* (2)
* (2)
* (1)
* (19)
* (1)
* (5)
* (1)
* (1)
* (1)
* (5)
* (2)
* (5)
* (4)
* (4)
* (5)
* (7)
* (1)
* (2)
* (2)
* (8)
* (2)
* (2)
* (2)
* (7)
* (3)
* (2)
* (2)
* (16)
* (9)
* (2)
* (4)
* (7)
* (2)
* (2)
* (2)
* (1)
* (1)
* (22)
* (5)
Phronima

* *[[Phronima atlantica]]*
* *[[Phronima bowmani]]*
* *[[Phronima bucephala]]*
* *[[Phronima colletti]]*
* *[[Phronima curvipes]]*
* *[[Phronima dunbari]]*
* *[[Phronima pacifica]]*
* *[[Phronima sedentaria]]*
* *[[Phronima solitaria]]*
* *[[Phronima stebbingii]]*

***Phronima*** er en slekt av frittsvømmende dyphavs-amfipoder. De ser ut som små gjennomsiktige reker. 
De finnes bare på store dyp, og er ca. 2,5&nbsp;cm lange. *Phronima* eter dyreplankton.

*Phronima sedentaria* bruker ofte døde salper som hus.
*Phronima* tjente som inspirasjon til H.R. Gigers *[[Alien]]*-monster.

Den første arten i slekten ble beskrevet av den svenske vitenskapsmannen Peter Forsskål og publisert i 1775 etter hans død, i en avhandling redigert av Carsten Niebuhr.

## Taksonomi
Gruppen ble beskrevet av Latreille i 1802. Taksonomien er komplisert og under regelmessig revisjon.
Systematikken nedenfor følger den nyeste taksonomien som oppgis i *WoRMS*-databasen.

* **Rekke: [[krepsdyr]] (Crustacea)** - 67.000 arter
** Klasse storkrepser (Malacostraca) - +25.000 arter Latreille, 1802
*** Underklasse Eumalacostraca Grobben, 1892
**** Overorden posereker (Peracarida) Calman, 1904
***** Orden amfipoder (Amphipoda) - minst 9.725 arter, 1.900 i ferskvann Latreille, 1816
****** Underorden Hyperiidea - 20 / 23 familier, 233 arter H. Milne-Edwards, 1830
******* Infraorden Physocephalata
******** Overfamilie Phronimoidea  Bowman & Gruner, 1975
********* Familie Phronimidae  Rafinesque, 1815 - Dana, 1852
********** *Slekt Phronima*  Latreille, 1802
*********** *[[Phronima atlantica]]* Guerin-Meneville, 1836 - Stillehavet, Atlanterhavet, Rødehavet
*********** *[[Phronima bowmani]]* Shih, 1991 - Stillehavet
*********** *[[Phronima bucephala]]* Giles, 1887 - Stillehavet, Atlanterhavet
*********** *[[Phronima colletti]]* Bovallius, 1887 - Sørishavet, Mexicogulfen, Atlanterhavet
*********** *[[Phronima curvipes]]* Vosseler, 1901 - Sørishavet, Mexicogulfen, Atlanterhavet
*********** *[[Phronima dunbari]]* Shih, 1991 - Stillehavet
*********** *[[Phronima pacifica]]* Streets, 1877 - Stillehavet
*********** *[[Phronima sedentaria]]* P. Forsskål, 1775 = *[[Phronima spinosa]]*  Bovallius, 1887 = *[[Phronima tenella]]*  Stebbing, 1888
*********** *[[Phronima solitaria]]* Guerin-Meneville, 1844 = *Phronima* megalodous Stebbing, 1888
*********** *[[Phronima stebbingi]]* Vosseler, 1901 = *[[Phronima stebbingii]]* Vosseler, 1901

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Havforskningsinstituttet - "Alien" fanget i Norskehavet , om *Phronima sedentaria*
*  Still alive? Fine structure of the barrels made by Phronima (Crustacea: Amphipoda) - cat.inist.fr
Interkosmos

**Interkosmos** («ИнтерКосмос», *Interkosmos*) var et romprogram etter initiativ fra Sovjetunionen for å gi medlemmer av Warszawapakten og andre vennligsinnede land anledning til å delta i landets bemannede og ubemannede romfartsprosjekter. Blant deltakerne var Frankrike som sendte Jean-Loup Chrétien til romstasjonen Mir, samt India. De best kjente prosjektene var nok de bemannede romferdene som gjorde det mulig for 14 ikke-sovjetiske statsborgere å delta på ferder med Sojuzfarkostene mellom 1978 og 1988. Ubemannede satellitter var også en del av programmet.

## Bemannede ferder
Internasjonale kallesignal

**De internasjonale kallesignalene** er tilordnet av Den internasjonale telekommunikasjonsunion (ITU), og utgjør første del av kallesignalene for radiostasjoner og fjernsynstasjoner av alle slag. De gir også grunnlag for nasjonale kjennetegn på fly og skip. 

Et kallesignal kan bestå av et antall bokstaver og talltegn, men hvert land kan normalt bare benytte kallesignal som begynner med de tegnene som er tilordnet for bruk i det landet.

## Ikke tildelte internasjonale kallesignal
**Ikke tildelt:** De følgende kombinasjonene av tegn er tilgjengelig for framtidig tildeling fra ITU. *x* angir en vilkårlig bokstav; *n* angir alle tall fra 2 til 9. * angir en tegnkombinasjon som nylig er tilbakelevert til ITU.

* E6, E8, E9, H5, J9, O*n*, S4, T9*, U*n*, V9, X*n*, YZ*, Z4&ndash;Z9, 4N*.

**Ikke tilgjengelig:** Ifølge ITUs gjeldende retningslinjer skal de følgende kombinasjonene av tegn ikke bli benyttet. De er likevel i uoffisiell bruk, f.eks. av radioamatører som opererer fra et omstridt område eller fra en stat uten offisielt internasjonalt kallesignal. S0 har vært brukt i Vest-Sahara. 1A har vært brukt av Malteserordenens hovedkvarter i Roma). 
(*x* angir en vilkårlig bokstav; *n* angir alle tall fra 2 til 9.)

* *nn*, *x*0, *x*1, 0*x*, 1*x*, Q*x*, O*n*.
* ingen kallesignal som begynner med **Q** er i bruk, for å unngå forveksling med Q-kodene.
* ingen kallesignal som begynner med tallene **1** or **0** er i bruk, for å unngå forveksling med bokstavene **I** eller **O**.
* kallesignal som begynner med to tall (*nn*) er hittil ikke vurdert av ITU.

## Tilordnet kallesignal sortert etter land
Se også Internasjonale kallesignal/tabell

## Referanser
Sankthansorm

**Sankthansorm**, **ildflue** eller **[[Lysbiller|lysbille]]**, (*Lampyris noctiluca*) er hverken en orm, eller en flue, men er en bille i familien lysbiller. Den har alltid tiltrukket seg oppmerksomhet, siden den kan sende ut et egenprodusert, intenst gulgrønt lys. Sankthansormer lyser på alle stadier, som larver, pupper og voksne (imago), men det er den voksne hunnen som har det kraftigste lyset. Fenomenet kalles bio-luminescens. 

Sankthansorm har trolig fått sitt norske navn fordi den vingeløse hunnen kan minne om en larve (orm), og at den er enklest å finne rundt sankthans. Den kan også finnes senere på sommeren. 

## Utbredelse
*Lampyris noctiluca* er lysbille-slektens eneste nordiske representant. Den er utbredt, men ikke vanlig, og er å finne lengst sør i Norge. Den er ikke å finne i Nord-Norge. Billen tilhører lysbiller, en gruppe på over 2000 arter som vesentlig holder til i tropene. 

## Utseende
*Lampyris noctiluca* er mellom 16-18&nbsp;millimeter lang. Hannen er vanligvis omtrent 12 mm., mens hunnen er litt større enn hannen. Brystskjoldet (pronotum) forlenget framover og dekker hodet. Antenner er slanke og korte og har elleve ledd og er festet tett sammen, mellom fasettøynene.

Bare hannen har fullt utviklede vinger. Hannens dekkvinger er mørke eller grå-gule, brystskjoldet er mørkere på midten, og kanten rundt er lysere. Fasettøynene er store. Hunnen er vingeløs og er gråbrun på farge. 

Bakerst på kroppens to siste ledd, på bukplatene, er hunnen gulere på farge, og det er herfra hun frembringer lyset. Lys kommer også fra to runde flekker på hvert av bakkroppens ledd. Lyset har en grønn farge omtrent som brennende fosfor. Hannen kan frembringe et svakt lys, mens hunnen frembringer et sterkere lys. 

Larven er lik den voksne hunnen, men er mindre. Den er mørk på farge og har en flat form. Bakhjørnene på hvert av kroppens ledd er gult. Også larven kan frembringe et svakt lys.

## Levevis
*Lampyris noctiluca* finnes i eller nær skog, og ofte langs vassdrag. De er kvelds- og nattaktive. Hannen flyr på sensommeren og tiltrekkes gjerne av lyskilder som utelamper. Ofte kan den også forville seg inn i hus, gjennom åpne vinduer.  

Den vingeløse hunnen sitter i vegetasjonen og frembringer et sterkere lys enn hannen. Hun sitter et stykke opp i gresset og vrir på bakkroppen slik at lyset blir godt synlig, og bruker dette som metode for å tiltrekke seg hanner. 

Larven lever som predator på landlungesnegler. Overvintringen skjer som ganske utvokste larver. De voksne (imago) finnes i juni og tidlig i juli.

## Referanser




## Litteratur
* Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). *Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera)* Danmarks Fauna 44. Side 13-14. (344 sider) ISBN 8712166936

## Eksterne lenker
*
Kjeller (arkitektur)

En **kjeller** er ett eller flere plan i en bygning som enten er helt eller delvis under bakke-etasjen (altså det man kaller første etasje i Norge). Det kan defineres som husrom hvor størsteparten av eller hele rommet ligger under gjennomsnittlig ferdig bearbeidet terreng.

Et annet begrep som iblant benyttes om kjellere er underetasjer, men det skilles mellom kjeller og underetasje i flere sammenhenger, for eksempel når det er snakk om bruksenhetsnumre i adresser.

Kjellere blir ofte brukt til leiligheter, kjellerstuer, vaskerom, lagringsrom for oppbevaring av varmtvannsberedere, varme-, ventilasjons- og sanitærteknikk og lignende.

## Norge
Bygninger som ligger i skrånende terreng kan ha plan som:

* Har mulighet til egen inngangsdør (minst en vegg som er helt over bakkenivå)
* Har mulighet til vindu (minst en vegg som er delvis over bakkenivå)
* Ikke har mulighet til vindu (ligger i hovedsak under bakkenivå)

Slike plan regnes som en etasje dersom den inneholder hoveddel (for eksempel oppholdsrom, toalett og lignende), og den er måleverdig.

### Innredning av kjeller
Når en kjeller innredes og gjøres om fra tilleggsdel (boder, oppbevaringsrom og andre rom som ikke er egnet for varig opphold) til hoveddel (stue, kjøkken, soverom, med mer, samt ganger og trapper mellom oppholdsrom) vil dette ofte utløse krav om rømningsveier, og man må om bruksendring for rommene hos kommunien. Dette kan av og til oppnås ved å anlegge en lysgrav og installere vinduer av tilstrekkelig størrelse.

## Se også
* Underetasje

## Referanser
Signe Marie Stray Ryssdal

**Signe Marie Stray Ryssdal** (1924–2019) var en norsk jurist, politiker og fylkesmann. Hun var den tredje kvinnen som ble høyesterettsadvokat.

## Juridisk karriere
Hun hadde egen advokatpraksis i Oslo 1956–1972, og ble i 1960 Norges tredje kvinnelige høyesterettsadvokat. Nummer to var hennes mor, Sigrid Stray, som ble høyesterettsadvokat i 1929. 

## Politisk karriere
Hun var også politiker for Venstre, vararepresentant til Stortinget fra 1965 til 1973 og var første kvinnelige rådmann i Oslo. Hun var sosialrådmann i Oslo fra 1972 til 1983. I 1968 ble hun utnevnt til styreformann for Rikstrygdeverket, et verv hun hadde til 1980. Fra 1983 til 1993 var hun fylkesmann i Aust-Agder. Som pensjonist var hun også aktiv i Norsk Pensjonistforbund.

I hele sitt liv arbeidet hun for likestilling og kvinners rettigheter, blant annet for at kvinner skulle få odelsrett og for full barnehagedekning.

## Familie
Hun var datter av høyesterettsadvokatene og Venstre-politikerne Sigrid Stray (1893–1978) og Christian Stray (1894–1981). Hennes mor var Norges andre kvinnelige høyesterettsadvokat. Signe Marie Stray Ryssdal overtok som eier av gården Sofienlund på Tromøy etter at faren døde i en bilulykke i 1981. Hun var gift med høyesterettsjustitiarius Rolv Ryssdal, som døde i 1998.

Hun var mor til Rolv Erik Stray Ryssdal, Anders Christian Stray Ryssdal og Kristine Elene Stray Ryssdal.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Anna Lise Stray Sijthoff

**Anna Lise Stray Sijthoff** (født 24. juni 1926 i Arendal, død 9. mars 2008 i den Haag) var en norsk aviseier og advokat. 

Hun var datter av advokatene Christian Stray og Sigrid Stray og søster til fylkesmann Signe Marie Stray Ryssdal. Familien hennes eide Agderposten siden midten av 1930-tallet. Da Christian Stray døde i 1981, overtok hun vervet som arbeidende styreformann. Hun kjente avisa godt, ettersom hun hadde vært med i styret fra 1972. Hun var  engasjert i driften av Agderposten til sin død. 

Hun tok juridisk embedseksamen i Norge i 1949 og i Nederland i 1971. Siden arbeidet hun både i Norge og Nederland i en årrekke før hun studerte opphavsrett ved University of Chicago og i Storbritannia. Dette resulterte i flere bøker. 

I 2006 fikk hun Kongens fortjenstmedalje i gull. 

## Bibliografi

* *Rettsreportasjen* 1968
* *Opphavsretten. Lov om opphavsrett til åndsverk m.c. kommentert og supplert.* 1989

## Referanser


## Eksterne lenker
Nobelstiftelsen

**Nobelstiftelsen** er en svensk stiftelse som forvalter formuen Alfred Nobel etterlot seg og som finansierer nobelprisene. Stiftelsen har også ansvar for arrangementene og informasjonen i forbindelse med utdelingen av nobelprisene.  Etter instruksjoner i Nobels testamente ble stiftelsen opprettet i 1900, av blant andre Ragnar Sohlman.

Per 2011 ledes Nobelstiftelsen av Lars Heikensten, mens Carl-Henrik Heldin er styreformann. Blant medlemmene er representanter fra de prisutgivende organene.

Stiftelsens lokaler ligger i Sturegatan 14 ved Humlegården, sentralt i Stockholm. 

## Nobelstiftelsens direktører
* 1900–1912: Henrik Santesson
* 1913–1929: Henrik Sederholm
* 1929–1936: Ragnar Sohlman (utøvende medlem)
* 1936–1946: Ragnar Sohlman
* 1948–1972: Nils Ståhle
* 1972–1992: Stig Ramel
* 1992–2011: Michael Sohlman
* 2011–2020: Lars Heikensten
* 2021–: Vidar Helgesen

## Nobelstiftelsens styre
### Styreformann
* 1900–1907: Erik Gustaf Boström
* 1907–1918: Fredrik Wachtmeister
* 1918–1929: Henrik Schück
* 1929–1947: Hjalmar Hammarskjöld
* 1947–1960: Birger Ekeberg
* 1960–1964: Arne Tiselius
* 1965–1965: Bertil Lindblad
* 1965–1975: Ulf von Euler
* 1975–1987: Sune Bergström
* 1987–1993: Lars Gyllensten
* 1993–2005: Bengt Samuelsson
* 2005–2013: Marcus Storch
* 2013-: Carl-Henrik Heldin

### Medlemmer
* 1900–?: Hans Forsell
* 1900–?: Ragnar Törnebladh
* 1900–1912: Henrik Santesson
* 1900–?: Ragnar Sohlman 
* 1909–1925: Mauritz Salin
* 1913–1921: Oscar Montelius
* 1913–1929: Henrik Sederholm
* 1918–1943: Henrik Schück
* 1922–?: Christopher Aurivillius
* 1925–?: Henrik Söderbaum
* 1929–1934: Gustaf Richert
* 1933–?: Gösta Forssell (vice ordförande)
* 1934–1947: Axel Gavelin
* 1934–1943: Henning Pleijel
* 1943–1953: Hilding Bergstrand
* 1943–?: Arne Westgren
* 1947–1952: Robert Fries
* 1948–1972: Nils Ståhle
* 1952–1968: Jacob Wallenberg
* 1953–?: Sten Friberg 
* 1959–?: Erik Rudberg
* 1960–1965: Gustaf Söderlund (Visestyreformann)
* 1968–?: Marcus Wallenberg
* 1972–?: Stig Ramel
* 1976–: Lars-Erik Thunholm
* 1979–?: Lars Gyllensten
* 1981–?: Tord Ganelius
* 1986–?: Odvar Nordli
* 1986–?: Peter Wallenberg
* 1987–1991: Jan Lindsten
* 1995-2001: Nils Ringertz
* 1996–: Marcus Storch
* 1999–2009: Jacob Wallenberg
* 1999–2009: Horace Engdahl
* 2003–2010: Gunnar Öquist (Visestyreformann 2005–2010)
* 2003–2009: Ole Danbolt Mjøs
* 2001–2009: Hans Jörnvall
* 2009-: Göran K. Hansson (Visestyreformann 2010-)
* 2009-: Peter Englund
* 2009-: Kaci Kullmann Five
* 2009-: Tomas Nicolin

## Referanser


## Kilder
* Nobelstiftelsen: Chairmen of the Board of the Nobel Foundation / Executive Directors of the Nobel Foundation

## Eksterne lenker
*
Fotball under Sommer-OL 1996

**Fotball under Sommer-OL 1996**. Fotball var med på det olympiske programmet for 20 gang under OL 1996 i Atlanta. For første gang var damefotball med som olympisk sport. Seksten herre- og åtte damelag deltok. Turneringen ble avviklet mellom 24. juli og 8. august. Nigeria beseiret Argentina med 3-2 i herrefinalen og USA vant damefinalen over Kina og ble de første kvinnelige olympiske mestere i fotball.

## Medaljer

## Kvinner

### Semifinaler

### Finaler

### Medaljevinnere

## Menn

### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finaler

### Medaljevinnere
{| class="wikitable" width=85%
|!align="center" bgcolor="gold"|**Gull:**
|!align="center" bgcolor="silver"|**Sølv:**
|!align="center" bgcolor="CC9966"|**Bronse:**
|-
| 
Daniel Amokachi
Emmanuel Amunike 
Tijani Babangida
Celestine Babayaro 
Emmanuel Babayaro
Teslim Fatusi 
Victor Ikpeba 
Dosu Joseph 
Nwankwo Kanu 
Garba Lawal 
Abiodun Obafemi 
Kingsley Obiekwu 
Uche Okechukwu 
Jay-Jay Okocha 
Sunday Oliseh 
Mobi Oparaku 
Wilson Oruma 
Taribo West

|
Matías Almeyda 
Roberto Ayala 
Christian Bassedas 
Carlos Bossio 
Pablo Cavallero 
José Chamot 
Hernán Crespo 
Marcelo Delgado 
Marcelo Gallardo 
Claudio López 
Gustavo López 
Hugo Morales 
Ariel Ortega 
Pablo Paz 
Héctor Pineda 
Roberto Sensini 
Diego Simeone 
Javier Zanetti

|
Dida 
Zé María 
Aldair 
Ronaldo 
Flávio Conceição 
Roberto Carlos
Bebeto 
Amaral 
Juninho 
Rivaldo 
Sávio 
Danrlei 
Narciso 
André Luiz 
Zé Elias 
Marcelinho Paulista 
Luizão
Ronaldo Guiaro

## Eksterne lenker
* Resultater og profilside  på sports-reference.com
Liste over brygger på Nesodden

Denne listen er ment som en oversikt over de bryggene på Nesodden (i Nesodden kommune) som ble anløpt av ''Nesoddbåten''. Noen brygger nevnt i parentes ble bare benyttet forsøksvis eller enkelte sesonger. De fleste hadde likevel anløp daglig helt frem til 1970-årene, da ruteinnskrenkninger fjernet all trafikk på øst-/Bunnefjordsiden, og de fleste anløp på vest-/Oslofjord-siden. Idag går nesten all rutetrafikk over Nesoddtangen til Aker Brygge, og til Lysaker.
Noen få av bryggene på Nesoddens vestside anløpes i sommersesongen av en rute som går fra Aker brygge i Oslo til Drøbak, enkelte sesonger forlenget til Son.

Bryggene er listet nordfra og sydover:

**Oslofjordsiden (Nesodden Vest)**
* Tangen/Nesoddtangen
* Flaskebekk
* Søndre Flaskebekk
* Sjøstrand
* Kavringstrand
* Ildjernet
* (Mellomstrand)
* Alværn
* Ommen
* Fjellstrand
* Dalbo
* Nordstrand
* Svestad
* Nordre Spro
* Søndre Spro
* (Solbakken)
* Fagerstrand
* Digerud
Mellom Spro og Digerud anløp sommerrutene også øyer som tilhører Frogn kommune.

**Bunnefjordsiden (Nesodden Øst)**
* Oksval
* Ursvik
* (Helviktangen)
* Helvik
* Berger
* Fjordvangen
* Sørby
* Torvik
* Presteskjær
* (Rudstrand)
* Bomansvik
* Blylaget

Bunnefjord-rutene anløp også brygger som ligger i Nordre Follo, Ås og Frogn. Disse er ikke listet her.

## Kilder
* Harald Lorentzen: Fjordbåtenes saga  
* Christian Hintze Holm: Nesoddens historie, bind 2
Tolga stasjon

**Tolga stasjon** er en jernbanestasjon på Rørosbanen ved Tolga i Innlandet fylke. Stasjonen ble opprettet som en betjent jernbanestasjon for ekspedering av tog, reisende og gods ved Rørosbanens åpning i 1877. Selve stasjonsbygningen er i sveitserstil og ble tegnet av arkitekten Peter Andreas Blix.

Stasjonsområdet består ellers av et godshus, lagerbygg og en portalkran. Tolga hadde opprinnelig navneformen *Tolgen*, men skiftet til sin nåværende form i 1919. I 1996 ble driften ved stasjonen automatisert. Tolga stasjon ligger for øvrig 543 moh og 368,15&nbsp;km fra Oslo S.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker