open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Best of Dark Horse 1976–1989

***Best of Dark Horse 1976-1989*** er George Harrisons andre offisielle samlealbum, gitt ut i 1989. Den inneholder sanger både fra hans suksessrike comeback-album *[[Cloud Nine]]* i 1987 og sanger fra *[[Traveling Wilburys Vol. 1]]* det følgende året, også en storselger.

Dette er en fin oppsummering av denne perioden på hans eget plateselskap, Dark Horse Records, med sanger fra *[[Thirty Three & 1/3]]* fra 1976 og frem til *[[Cloud Nine]]*. *Best of Dark Horse 1976-1989* kom overraskende nok ikke på listene i Storbritannia, og klarte bare å en 132.-plass i USA.

*Best of Dark Horse 1976-1989*, opprinnelig distribuert gjennom Warner Bros. Records, har vært utsolgt fra plateselskapet siden noen år etter utgivelsen. EMI tok senere over hele Harrisons Dark Horse-katalog, men denne platen har så langt ikke blitt gjenutgitt. Harrison spilte inn to nye sanger spesielt for denne samleplaten, «Poor Little Girl» og «Cockamamie Business», samt en sang han spilte inn for filmen *[[Dødelig våpen II]]*, «Cheer Down». Disse sangene ble ikke inkludert som bonusspor i den remastrede utgaven av *[[Cloud Nine]]*, så dette er den eneste utgivelsen hvor disse tre sangene er å finne. Til tross for dette er albumet fremdeles fjernet fra selskapets katalog. Siden noe definitivt Harrison-samlealbum som omfatter hele karrieren ikke er tilgjengelig enda, er *[[The Best of George Harrison]]* fra 1976 for tiden det eneste Harrison-retrospektivet som er tilgjengelig.

## Sporliste
Alle sanger er skrevet av George Harrison, unntatt hvor merket.

#«Poor Little Girl» – 4:33
#«Blow Away» – 3:59
#«That's The Way It Goes» – 3:34
#«Cockamamie Business» – 5:15
#* *Spor 1 & 4 er eksklusive nye innspillinger for dette albumet*
#«Wake Up My Love» – 3:32
#«Life Itself» – 4:24
#«Got My Mind Set On You» (Rudy Clark) – 3:51
#«Crackerbox Palace» – 3:56
#«Cloud 9» – 3:14
#«Here Comes The Moon» – 4:09
#«Gone Troppo» – 4:23
#«When We Was Fab» (George Harrison/Jeff Lynne) – 3:56
#«Love Comes To Everyone» – 3:40
#«All Those Years Ago» – 3:44
#«Cheer Down» (George Harrison/Tom Petty) – 4:08
#* *Fra filmen [[Dødelig våpen II]]*

## Lister

## Eksterne lenker
*
Norsk senter for menneskerettigheter

**Norsk senter for menneskerettigheter** (**SMR**) er en enhet på institutt/senter-nivå underlagt Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Senteret utgir (i samarbeid med Universitetsforlaget) *[[Nordisk tidsskrift for menneskerettigheter]]*, som ble startet i 1982. SMR holder til i lokaler i Cort Adelers gate.

## Historie

Institutt for menneskerettigheter, forløperen til SMR (fra 2003), ble i 1987 opprettet som et institutt med tilknytning til Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Instituttet utgikk fra to viktige fagmiljøer for studier av menneskerettigheter, ved Universitetet i Oslo og ved Institutt for fredsforskning (PRIO), og hadde sitt opphav i et samarbeidsprosjekt mellom disse to institusjonene: *Det norske menneskerettighetsprosjekt*. Professor Torkel Opsahl fra Det juridiske fakultet ble instituttets første styreleder, og Asbjørn Eide fra PRIO ble den første direktøren.

Fram til 1995 var Institutt for menneskerettigheter et selvstendig forskningsinstitutt. I perioden 1995–2003 ble senteret gradvis integrert som en del av Universitetet i Oslo. I 2003 ble senteret permanent organisert som en underenhet av Det juridiske fakultet.

I 2001 ble instituttet gitt status som norsk «nasjonal institusjon for menneskerettigheter» og er dermed en del av et nettverk under FNs høykommissær for menneskerettigheter.

I november 2012 ble SMRs status som norsk nasjonal institusjon for menneskerettigheter nedgradert fra «A» til «B», fordi SMR er knyttet til Universitetet i Oslo og ikke er en uavhengig institusjon.

I mars 2013 vedtok universitetsstyret ved Universitetet i Oslo at SMR fra og med 30. juni 2014 ikke lenger skal være «nasjonal institusjon for menneskerettigheter» i Norge. Begrunnelsen for dette er at den rollen som pådriver- og tilsynsorgan som en «nasjonal institusjon» etter boken skal ha, ikke passer inn med universitetsrollen.

22. mai 2015 ble det kunngjort i «Lov om Norges nasjonale institusjon for menneskerettigheter» at det 1. juli 2015 opprettes en ny selvstendig Nasjonal institusjon for menneskerettigheter tilknyttet Stortinget og Sivilombudsmannen.

## Styreledere
*1987–1993: Torkel Opsahl 
*1993–1998: Trond Bakkevig 
*1999–2004: Lucy Smith 
*2005–2007: Hans Petter Graver 
*2008–    : Liv Finstad 
 
## Direktører
* 1987–1998: Asbjørn Eide
* 1998–2003: Nils Butenschøn
* 2004–2007: Geir Ulfstein
* 2008: Mads Andenæs
* 2009–2014: Nils Butenschøn
* 2014–2017 Inga Bostad
* 2018 Ragnhild Hennum
* 2018– Gentian Zyberi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ingun Grimstad Klepp

**Ingun Grimstad Klepp** (født 1. februar 1962) er en norsk etnolog som er ansatt som professor i *klær og bærekraft* ved Forbruksforskningsinstituttet SIFO. Hun har særlig forsket på forbruk av klær og tekstiler, husarbeid og fritid; nå er klær og bærekraft blitt et stort og viktig tema.  Moteindustrien hører til klimaverstingene ifølge Grimstad Klepp.

## Utdanning og arbeid
Klepp er utdannet etnolog ved Universitetet i Oslo. Hun ble magister i 1990 med en avhandling om hytteliv, og tok doktorgrad i 1996 med en avhandling innen temaet kulturminnevern og friluftsliv.

I 1999 ble hun ansatt som forsker ved Statens institutt for forbruksforskning (SIFO), som i 2016 ble en del av Høgskolen i Oslo og Akershus (fra 2018 Oslomet – storbyuniversitetet). På universitetet innehar hun i dag stillingen som forsker I, en stilling likeverdig professorstilling med identiske kompetansekrav.

Klepp har i en årrekke vært en aktiv formidler i ulike medier, og i 2016 ble hun tildelt Norges forskningsråds formidlingspris.

## Forskning
Klepps forskning fokuserer på hvordan forståelse for klær kan bidra i debatter om miljø, demokrati og helse. Hun er også opptatt av forholdet mellom tekniske, sosiale og historiske innfallsvinkler til tekstiler. 

På Oslomets hjemmesider står det at Klepp for tiden arbeider med verdikjeden for ull i Norge, og med mulighetene for miljøforbedringer gjennom fokus på langsomme og lokale klær. 

I 2006 utga Klepp boken Skittentøyets kulturhistorie: Hvorfor kvinner vasker klær. Ved bokens utgivelse beskrev Bergens Tidende den slik: «Skitne tekstiler har lenge vært et stumt område innen forskning. Med mikroskopblikk på måten skittentøy behandles på, vil forskeren beskrive større samfunnsmekanismer, arbeidsfordeling og kjønnsroller. For skittentøy er mer enn haugen av truser og sokker som hoper seg opp. Og mer enn et statistisk minefelt for samlivsbrudd».

I 2021 var hun en av forfatterne av en kronikk der det ble hevdet at bruk av munnbind som smittevern mot Covid-19 "kan føre til at farlige kjemikalier og mikroplast trekkes ned i lungene".  Kronikken henviser til "forskningsresultater", men uten at det vises til fagfellevurdert forskning som kan si om dette er farlig.  Kronikken førte til kritikk fra fagmiljøer, og er senere blitt endret.   

## Bibliografi
* 2021: *Lettfiks: klær med ni liv*, med Tone Skårdal Tobiasson ISBN 9788256023486 
* 2020: *Lettkledd. Velkledd med lite miljøbelastning*, med Tone Skårdal Tobiasson ISBN 9788256022267
* 2019: *Lettstelt. Rene klær med lite arbeid og miljøbelastning*, med Tone Skårdal Tobiasson ISBN 9788274889804
* 2018: *Norsk strikkehistorie*, med Tone Skårdal Tobiasson, ISBN 9788292879771
* 2017 *Strikk med norsk ull*, med Tone Skårdal Tobiasson, ISBN 9788292879726 
* 2006: *Skittentøyets kulturhistorie: hvorfor kvinner vasker klær*, ISBN 9788270994366

## Referanser


## Eksterne lenker
* SIFOs hjemmeside
* 
* Levende historie om kvinner og klær
Telefonkatalog

**Telefonkatalog** er en samling av telefonnummer sortert etter abonnentnavn innen et område.

## I Norge
Allerede i 1880, et halvt år etter at telefonanlegget ble opprettet, ble den første fortegnelse over abonnenter i Christiania utgitt som en side i Morgenbladet. Den inneholdt 169 oppføringer. To år etter kom den første katalogen i bokform, utgitt av *International Bell Telephone Co.* som drev telefonnettet i Christiania.
Den første rikstelefonkatalogen for Norge ble utgitt i 1896. Allerede i 1912 var den på over tusen sider og måtte deles i flere deler.
Katalogen var sortert alfabetisk etter etternavn og deretter etter fornavn. Også yrkestittel, hadde kvinner ikke noe yrke stod det fru, og adresse ble oppgitt. Man kunne også for ekstra betaling få tilføyd annen informasjon som for eksempel åpningstider, eventuelt en egen annonse. Det ble benyttet mange forkortelser for å begrense plassen informasjonen tok.**Gunnufsen Ths** øyelege dr. med. 11-14

ikke lørd. timeavtale Grensen 19 .  .   **33 49 16**

   Bolig Diakonv. 5 Volvat .  . .  .  .  .  .  .  **46 66 60**

**Guriby Bernh** tømmermest. Hellerudsv.

  Solstad Lommedalen .  . .  .  .  .  .  .  .  **53 96 32**

**Guslund & Hansen** kolonial kjøtt

Thereses g 28 .  . .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .    **46 11 58**

**Gustafson Laura** fru Drammensv. 50d  **44 44 53**
Fra rundt 1995 ble næringsforetak oppført separat i katalogen på rosa sider. Gule Sider var en separat katalog med bransjesortering av bedrifter distriktsvis.

I 2009 var det slutt på telefonkatalogen i papirform. I 2012 ble den siste utgaven av Gule Sider utgitt. I 2017 kom den siste papirutgaven av Ditt Distrikt, en mer lokal versjon av den tidligere utgitte telefonkatalogen.

### Bedriftskatalogen
Telenor utga i 1988 en separat landsdekkende telefonkatalog. Den het Bedriftskatalogen frem til 2000 da den skiftet navn til Bizkit. Utstrakt bruk av telefaks i næringslivet og separat oppføring av telefaksnummer i egen kolonne var spesielt for denne katalogen som også var delt i et alfabetisk register med foretaksnavn og et bransjeregister. I 2006 skiftet den navn til Proff. Siste papirutgave kom i 2008, og er i dag på kun på nett.

## Dataregistre
Utviklingen innen data- og teleteknikk har muliggjort effektiv bruk av dataregistre. Internetteknologien gjør effektiv bruk av dataregistre mulig, og oppkobling til foretaksregistre og telefonregistre skjer i dag ved bruk av datamaskin. Bransjeoppføringene i slike registre er generelle og gir lite presis informasjon ved søk etter bestemte bedriftstyper og produkter.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Sveits under Sommer-OL 1920

**Sveits under Sommer-OL 1920**. 77 sportsutøvere fra Sveits deltok i 13 sporter under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Sveits kom på trettendeplass med to gull, to sølv- og sju bronsemedaljer.

## Medaljer

## Medaljevinnerne
Ole-Petter Arneberg

**Ole-Petter Arneberg** (født 13. desember 1987) er en norsk forfatter.

## Bakgrunn
Arneberg vokste opp på Rjukan.

## Forfatterskap
Debutboka *[[MEPÅNO]]* kom ut på Flamme Forlag høsten 2008. Han har senere utgitt flere bøker. I 2023 ga han ut sin tredje bok, romanen *Hyttebok*.

## Annet
Arneberg er medredaktør i den litterære fanzinen kollege og spiller i bandet feilkontroll.

## Bibliografi
* 2008: *MEPÅNO* (kortprosa), Flamme Forlag
* 2010: *KNIV.2* (chapbok), selvpublisert
* 2012: *IMDb Parents Guide til min forkastede roman Karakterer* (chapbok), AFV Press
* 2012: *LIFE 2.0* (elektronisk litteratur), Flamme Forlag
* 2018: *PIT* (roman), Flamme Forlag
* 2023: *Hyttebok* (roman), Flamme Forlag

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisiell hjemmeside for MEPÅNO
* Morgenbladet *Med på noe usikkert* (21.11.2008)
* Bergens Tidende *Lovende debut* (22.12.2008)
* Studvest *Dristig og vellykket* (14.01.2009)
Julie Lampe

**Julie Lampe** eller *Julie Christensen Lampe* (født 13. juli 1870 i Bergen, død 20. desember 1948) var en norsk skuespiller.

## Biografi
Lampe debuterte i 1888 ved Den Nationale Scene og jobbet der til 1899. Fra 1900 til 1938 hadde hun roller ved Nationaltheateret, og medvirket i til sammen 165 oppsetninger. Hun medvirket også i 5 spillefilmer.

## Filmografi
* 1934 – *[[Op med hodet]]* – Theobalds mor 
* 1931 – *[[Den store barnedåpen]]* – Jomfru Jahr 
* 1927 – *[[Troll-elgen]]* – Turi Trefothaugen, mor til Hans 
* 1927 – *[[Den glade enke i Trangvik]]* – enkefru Salvesen 
* 1926 – *[[Glomdalsbruden (film)]]* – Gammel-Guri

## Teaterroller (utvalg)
* 1938 –  Jacob von Tyboe – Leonora
* 1935 –  Kjærlighet uden strømper – Mette  
* 1931 –  Faderen – Ammen  
* 1929 – Den stundesløse – Magdelone, husholderske  
* 1923 – Peer Gynt – Mor Aase  
* 1900 – Baldevins bryllup – Madam Sørensen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Julie Lampe hos Store norske leksikon
* Julie Lampe i forestillingsdatabasen hos Nasjonalteateret i Oslo
*
Møte med døden i norrøn middelalder

***Møte med døden i norrøn middelalder*** er en bok av den norske middelalderhistorikeren Arnved Nedkvitne som ble utgitt av Cappelen Akademisk i 1997. Boken handler om oppfatninger om døden og livet etter døden i Norge og på Island i perioden 900-1300, som er tiden før og etter religionsskiftet i Norden. Den beskriver samspillet mellom disse forestillingene og samfunnsendringer i Norden  på denne tiden. Boken utkom i svensk oversettelse i 2004.

## Bibliografi
*Arnved Nedkvitne: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2009012000133 Møte med døden i norrøn middelalder; en mentalitetshistorisk studie]*, Oslo: Cappelen Akademisk, 1997, ISBN 9788245602029
*Arnved Nedkvitne: *Mötet med döden i norrön medeltid*, oversatt av Bo Eriksson, Stockholm: Atlantis, ISBN 91-7486-811-X, ib.

## Eksterne lenker
* Bokomtale hos bokkilden.no
Ringo Starr and His Third All-Starr Band-Volume 1

***Ringo Starr and His Third All-Starr Band-Volume 1*** er et konsertalbum av Ringo Starr og hans superstjerne-band, spilt inn på Nippon Budokan, Tokyo, Japan. Albumet ble utgitt i begrenset opplag som reklame for videokjeden Blockbuster til kun $5.99. All-Starr Bandet inkluderte tilbakekomsten til keyboardist Billy Preston og Ringos sønn Zak Starkey.

## Sporliste
#«Don't Go Where the Road Don't Go» (Starkey-Warman-Grainger) – 4:52
#«I Wanna Be Your Man» (Lennon-McCartney) – 3:25
#«It Don't Come Easy» (Starkey) – 3:55
#«Loco Motion» (Goffin-King) – 3:24
#**Fremført av [[Mark Farner]].*
#«Nothin' from Nothin'» (Fisher-Preston-Puckett) – 3:33
#**Fremført av [[Billy Preston]].*
#«No Sugar Tonight» (Bachman) – 4:32
#**Fremført av [[Randy Bachman]].*
#«People Got to Be Free» (Cavaliere-Brigati) – 4:53
#**Fremført av [[Felix Cavaliere]].*
#«Boris the Spider» (Entwistle) – 2:41
#**Fremført av [[John Entwistle]]
#«Boys» (Dixon-Farrell) – 3:08
#«You Ain't Seen Nothin' Yet» (Bachman) – 3:45
#**Fremført av Randy Bachman.''
#«You're Sixteen» Sherman-Sherman – 2:48
#«Yellow Submarine» (Lennon-McCartney) – 3:45

## Personell
*Ringo Starr: Trommer, perkusjon, vokal.
*Billy Preston: Keyboard, orgel, vokal.
*Zak Starkey: Trommer og perkusjon.
*John Entwistle: Bassgitar, vokal.
*Felix Cavaliere: Keyboard, vokal.
*Randy Bachman: Gitar, vokal
*Mark Farner: Gitar, vokal
*Mark Rivera: Saksofon, vokal

## Eksterne lenker
*
Charles Courant

**Charles Courant** (født 14. april 1896, død 26. juni 1982) var en sveitsisk bryter som deltok i de olympiske leker i 1920 i  Antwerpen og 1924 i  Paris.

Courant vant en olympisk sølvmedalje i bryting under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i den nest tyngste vektklassen, lett tungvekt opp til 82,5 kg, i fristil. I finalen tapte han mot svenske Anders Larsson. Det var tretten brytere fra åtte nasjoner i denne vektklassen, som ble avviklet i perioden 25. til 27. august.  

Fire år senere, under OL 1924 i Paris ble han nummer tre i bryting fristil i lett tungvekt.
## OL-medaljer
*  1920  Antwerpen - Sølv i bryting, lett tungvekt fristil  Sveits
*  1924  Paris - Bronse i bryting, lett tungvekt fristil  Sveits

## Eksterne lenker
*
Museum Tusculanums Forlag

**Museum Tusculanums Forlag** (engelsk: *Museum Tusculanum Press*) er et dansk akademisk forlag som ble etablert i 1975 som en ideell stiftelse for å utgi vitenskapelig litteratur av høy kvalitet. Det er nært knyttet til Københavns Universitet. Selv om mange av forlagets forfattere har tilknytning til Københavns Universitet og Det Kongelige Bibliotek, utgir forlaget også titler av forfattere tilknyttet andre institusjoner i inn- og utland.

Museum Tusculanums Forlag utgir litteratur innenfor blant annet humaniora, samfunnsvitenskap og teologi. Titlene utkommer på en lang rekke språk, blant annet dansk, norsk, svensk, engelsk, fransk, italiensk, spansk, tysk, latin, gresk, nygresk, egyptisk-arabisk, polsk, litauisk og mer eksotiske språk som eksempelvis mlabri, tibetansk og tuaregisk.

Forlagets navn er internasjonalt. Det er hentet fra den europeiske kulturs tidlige storhetstid, den gresk-romerske oldtid. 'Museum' er et latinsk ord (av det greske museion) og betyr egentlig et samlingssted for de ni muser for kunst, kultur og vitenskap. 'Tusculanum' er dannet av stednavnet Tusculum, en by i området Latium på vestsiden av Albanerfjellene sørøst for Roma. I Tusculum hadde statsmannen, juristen, retorikeren, kulturformidleren og filosofen Marcus Tullius Cicero sin sommervilla en gang på midten av det første århundre f.Kr. Her skrev han mange av sine verker, som har hatt varig innflytelse på europeisk tenkning. 'Museum Tusculanum' har således betydningen «musenes samlingssted i Tusculum».

## Eksterne lenker
* Museum Tusculanums Forlag
Peter Lang

**Peter Lang** er et akademisk forlag med hovedkontor i Bern i Sveits, og kontorer i Berlin, Brussel, Frankfurt am Main, New York, Oxford og Wien. Det utgir litteratur på engelsk, tysk, fransk og av og til andre språk. I tillegg til monografier og antologier utgir Peter Lang mange doktorgradsavhandlinger i bokform. Forlaget er i Norge godkjent som vitenskapelig på nivå 1 i Norsk vitenskapsindeks. I den nederlandske SENSE-rangeringen av akademiske forlag er forlaget plassert i kategori C («decent international publishers»).

Grunnleggeren Peter Lang kom fra en sveitsisk familie av redaktører og bokhandlere. Han grunnla selskapet Peter Lang GmbH i Frankfurt am Main i 1970. Forlaget startet med å trykke doktorgradsavhandlinger, men har siden utvidet aktiviteten betraktelig. I 1977 ble Peter Lang AG i Bern hovedselskapet. Det amerikanske datterselskapet Peter Lang Publishing, Inc i New York ble etablert i 1982, filialen Peter Lang AG i Oxford i 1996 og  P.I.E.-Peter Lang i Brussel i 1999.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Torkel Opsahl

**Torkel Opsahl** (født 17. mars 1931 i Stavanger, død 16. september 1993 i Genève) var en norsk jurist og internasjonalt anerkjent menneskerettighetsekspert, som var professor ved det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.

Torkel Opsahl var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Han tok sin juridiske embetseksamen i 1955. Som student var han formann (titulert «Formand») i Det Norske Studentersamfund i 1954. I 1976 ble han valgt inn som medlem av den nyopprettede europeiske menneskerettighetskommisjonen. Han var senere styremedlem for det internasjonale menneskerettighetsinstituttet i Strasbourg. Han var, sammen med Asbjørn Eide, drivkraft bak opprettelsen av et norsk Institutt for menneskerettigheter i 1987 (nå: Norsk senter for menneskerettigheter), og ble instituttets første styreleder. Torkel Opsahl og Asbjørn Eide startet i 1982  det nordiske tidsskriftet Mennesker og Rettigheter (senere: Nordisk tidsskrift for menneskerettigheter).

I 1992 ble Opsahl utnevnt av FNs generalsekretær som medlem av FNs krigsforbrytelseskommisjon for det tidligere Jugoslavia. I de siste seks ukene han levde, var han leder for denne kommisjonen.

Et av Torkel Opsahls siste bidrag for fred og menneskerettigheter, var hans arbeid fra 1992, som leder for en uavhengig granskningskommisjon («the Opsahl Commission») som arbeidet for fredsløsninger i en fastlåst situasjon i Nord-Irland.

Norsk senter for menneskerettigheter arrangerer årlig «the Torkel Opsahl Memorial Lecture». 

Torkel Opsahl var gift to ganger, og hadde fire barn.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Omtale på Norsk senter for menneskerettigheters hjemmeside
* Nekrolog i New York Times 20.9.1993
* Minneord fra Nord-Irland
Paul Piaget

**Paul Piaget** (født 1905, død ukjent) var en sveitsisk roer som deltok i de  olympiske leker 1920 i Antwerpen.

Piaget vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var styrmann på den sveitsiske toeren som kom på tredjeplass bak Italia og Frankrike. Roerne var Édouard Candeveau og Alfred Felber.

## OL-medaljer
* OL 1920  Antwerpen -  Bronse i roing, toer med styrmann  Sveits

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Asbjørn Eide

**Asbjørn Eide** (født 1933) er en norsk jurist og menneskerettighetsekspert. Hans hovedfelt er økonomiske og sosiale rettigheter som del av menneskerettighetsbegrepet.

Asbjørn Eide er cand. jur. fra Universitetet i Oslo. Som student var han i 1961 formann i Det Norske Studentersamfund. Etter å ha vært universitetsstipendiat i juss gikk han i 1969 over til Institutt for fredsforskning (PRIO), der han arbeidet til 1987. Han var i to perioder direktør for PRIO. Etter opprettelsen av *Institutt for menneskerettigheter* var han direktør der 1987–1998. Han har også hatt en rekke oppdrag for FN og andre internasjonale institusjoner. Eide har i 20 år arbeidet som uavhengig ekspert for FN og var en pådriver for FNs deklarasjon for urfolks rettigheter (2007).

Han var Torgny Segerstedt professor ved Gøteborgs universitet 2003–2004 og er æresdoktor ved det juridiske fakultet ved Universitetet i Lund (1992).

Eide ble i 2010 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for sitt arbeide for freds- og konfliktforskning og mangeårige arbeide for menneskerettighetene.

Asbjørn Eide er gift med ernæringsekspert Wenche Barth Eide. Sammen har de arbeidet med spørsmål om retten til sunn og riktig mat. De er foreldre til forsker og politiker (Ap) Espen Barth Eide.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*Intervju med Asbjørn Eide i anledning PRIOs 60-årsjubileum
Nordic International Studies Association

**Nordic International Studies Association (NISA)** ble grunnlagt i 1991 for å fremme forskning, studier og kontakt mellom akademikere og praktikere på fagområdet internasjonale studier i Norden. Foreningen vil bidra til tverrfaglig kommunikasjon og kommunikasjon på tvers av institusjoner og landegrenser.

NISA oppnevner et av styremedlemmene til Institutt for fredsforskning PRIO.

NISA utgir tidsskriftet ''Cooperation and Conflict'' i samarbeid med Sage Publications.

## Eksterne lenker
* Foreningens sider hos SAGE
Eiendeler

**Eiendeler** i et regnskap er definert som midler som selskaper eier, og deles i undergruppene *[[omløpsmidler]]* og *[[anleggsmidler]]*. Eiendelene i et regnskap finnes i kontogruppe 1, derfor er alle konti som begynner med tallet 1, eiendeler. Eksempler på eiendeler er bankinnskudd, kundefordringer, maskiner og eiendom. Eiendeler kalles også aktiva (engelsk: assets).

Eksempler på konti i denne gruppen: 

* 1500 Kundefordringer
* 1900 Kontanter
* 1910 Bankinskudd
* 1950 Skattetrekkskonto

## Se også
* Egenkapital og gjeld
* Balanse
Den spedalske konges terrasse

**Den spedalske konges terrasse** (khmer: ព្រះលានស្តេចគំលង់, **Preah Learn Sdech Kunlung**) ligger i det nordvestlige hjørnet av den kongelige plassen i Angkor Thom, Kambodsja. Den ble bygget i Bayonstil under Khmerrikets kong Jayavarman VII, men det moderne navnet kommer fra en skulptur fra det 15. århundre funnet på stedet. Statuen viser den hinduistiske guden Yama, guden for død. Han ble kalt den spedalske konge fordi misfarging og mose som vokste på den opprinnelige statuen kunne minne om en person med spedalskhet, og også fordi det passer inn med en kambodsjansk legende om en angkoriansk konge som var spedalsk. Navnet kambodsjanerne kjenner ham under er imidlertid *Dharmaraja*, da dette var det som var hogd inn i bunnen av den opprinnelige statuen. 

Terrassens U-formede struktur gjør at enkelte tror den kan ha vært brukt som en kongelig kremasjonsområde.

## Eksterne lenker
*
Lønnssystem

**Lønnssystem** er et system som benyttes for å føre lønn, produsere lønnsoppgaver til de ansatte, offentlige lønnsrapporter slik som terminoppgave, lønns- og trekkoppgaver og årsoppgave. Et lønnssystem hjelper brukeren med å finne korrekt skattetrekk for de ansatte, korrekt arbeidsgiveravgift, feriepenger etc. 

Vanligvis er lønnssystemer egne programmer adskilt fra selve regnskapet. Man kan eksportere regnskapsbilag fra lønnssystemet til regnskapet slik at lønnskostnader blir korrekt postert. Noen økonomisystemer har integrert lønnssystem som automatisk posterer lønnsbilag i regnskapet.
Passacaglia

**Passacaglia**, **passacaille** eller **pasacalle** (spansk *pasar una calle* «spasere gatelangs») var opprinnelig en spansk folkedans. På 1500-tallet kom dansen til Frankrike og Italia hvor den ble oppført scenisk.

Som musikkform er passacagliaen ofte, men ikke alltid, basert på en bass-ostinat i tredelt takt, vanligvis med en alvorlig og mollpreget karakter.

Den mest kjente passacaglia fra barokken er Johann Sebastian Bachs *[[Passacaglia c-moll (Bach)|Passacaglia i c-moll]]* for orgel (BWV 582). Også «Crucifixus» fra *[[Messe i h-moll]]* er bygd opp som en passacaglia.

Siden senromantikken ble det under innflytelse av Bach skrevet atskillige orgelpassacaglier, ofte med en påfølgende fuge. Også nyklassisistiske komponister benytter seg gjerne av formen. Viktige eksempler er:
*Johann Nepomuk David: *Introduktion und Passacaglia über „Wach auf, wach auf du deutsches Land“*
*Sigfrid Karg-Elert: *Passacaglia und Fuge über B-A-C-H* op.&nbsp;150
*Flor Peeters: *Passacaglia e Fuga* e-Moll op.&nbsp;42
*Max Reger: *Introduktion, Passacaglia und Fuge* e-Moll op.&nbsp;127
*Georg Schumann: *Passacaglia und Finale über B-A-C-H* op.&nbsp;39, Verlag F. E. C. Leuckart, Leipzig 1905
*Richard Wetz: *Passacaglia und Fuge* d-Moll op.&nbsp;55
*Arild Sandvold: *Introduksjon og Passacaglia* h-Moll op.&nbsp;4

Dmitrij Sjostakovitsj skrev noen langsomme satser i større verk på passacaglia-formen: 2.&nbsp;klaversonate, 8. symfoni, 2.&nbsp;klavertrio, 1.&nbsp;fiolinkonsert. Videre er *Passacaglia d-moll op. 1* av Anton Webern og 4. sats av Johannes Brahms' 4. symfoni kjente orkesterpassacaglier i tillegg til Irgens-Jensens «Passacaglia», som er et sentralt verk i norsk orkesterlitteratur.

Her er tema til en passacaglia av Sjostakovitsj (preludium nr 12 i giss-moll fra 24 preludier og fuger, op. 87): 
 

Chaconne er en musikkform nær identisk med passacaglia. 

## Se også
Mer om chaconne og passacaglia i avsnittet Chaconne og passacaglia i artikkelen om chaconne.

## Litteratur
* Thomas Schmitt: *Passacaglio ist eigentlich eine Chaconne. Zur Unterscheidung zweier musikalischer Kompositionsprinzipien.* I *Frankfurter Zeitschrift für Musikwissenschaft* Årgang 13 (2010), s. 1–18 (online , PDF, 364 KB)
*
Guldmasken

**Guldmasken** er en teaterpris som ble innstiftet av Stockholms privatteatersjefer i 1987 og som ble delt ut til og med året 2009.

Prisen ble delt ut ved en seremoni i begynnelsen av mars hvert  år, men ble ikke delt ut i 1988. Den bestod av en statuett formgitt av kunstneren Hertha Hillfon.Perioden for bidrag som ble regnet med i konkurransen var fra 1. februar foregående år til og med 31. januar samme år.

## Vinnere
Flere personer har vunnet flere Guldmasker. Følgende personer mottok Guldmasken mer enn to ganger:
*4 – Runar Borge 
*4 – Ingemar Wiberg 
*3 – Bengt Peters 
*3 – Brasse Brännström 
*3 – Dan Ekborg 
*3 – Eva Rydberg 
*3 – Inger Pehrsson
*3 – Jan Malmsjö 
*3 – Lars Amble 
*3 – Marianne Lunderkvist 
*3 – Petra Nielsen 
*3 – Sissela Kyle 
*3 – Suzanne Reuter

## Kategorier
Prisen ble delt ut i en rekke kategorier: 
;Beste produksjon
2006: *[[Mamma Mia! (musikal)|Mamma Mia!]]* på Cirkus (Stockholm)
;Beste regissør
2006: Paul Garrington for *[[Mamma Mia! (musikal)|Mamma Mia!]]*
;Beste skuespiller i et dramatisk skuespill
2006: Robert Gustavsson for *Lögn i helvete*, Vasan
;Beste skuespillerinne i et dramatisk skuespill
2006: Anita Ekström for *Lögn i helvete*, Vasan
;Beste skuespiller i en musical
2006: Peter Jöback* for *Cabaret*, [[Tyrol (stage)|Tyrol]]
;Beste skuespillerinne i en musical
2006:  [[Gunilla Backman]] for *Mamma Mia!*, [[Cirkus (Stockholm)|Cirkus]]
;Beste entertainer (i et show/revy)
2006: [[Christer Sjögren]], *Show me Vegas!*, [[Rondo (Göteborg)|Rondo]]
;Beste mannlige birolle
2006: [[Linus Wahlgren]] for *Beauty and the Beast*, [[Göta Lejon]]
;Beste kvinnelige birolle 
2006: [[Charlott Strandberg]] for *Mamma Mia!*, [[Cirkus (Stockholm)|Cirkus]]
;Beste kostyme
2006: [[Mathias Clason]] for *Beauty and the Beast*, [[Göta Lejon]]
;Beste scenografi
2006: [[Mark Thompson]] for *Mamma Mia!*, [[Cirkus (Stockholm)|Cirkus]]
;Beste koreografi
2006: [[T.J Rizzo]] for *Saturday Night Fever'', Oscarsteatern
;De private teatrenes ærespris
2006: Gösta Ekman
;Juryens spesialpris
2006: Björn Ulvaeus, Benny Andersson, Görel Hanser

## Eksterne lenker
* MusikalNets Guldmaskenregister
Representasjonsutgifter

**Representasjonsutgifter** er kostnader ved tiltak som retter seg utad til personer, bedrifter ol., som ikke er knyttet til bedriften som eier, ansatt, styremedlem, aksjonær m.v. Representasjonskostnader pådras gjerne i forbindelse med forhandlinger eller demonstrasjon av varer eller tjenester.

Kostnader tilknyttet representasjon er etter hovedregelen ikke fradragsberettiget for den næringsdrivende. Det er likevel unntak ved enkel bevertning, i hovedregelen under 421 kr (fra 2013) per person og ikke brennevin. Dersom kostnadene per person overstiger dette beløpet, vil ingen del av kostnadene være fradragsberettiget.

Møte- og kurskostnader er i utgangspunktet er fradragsberettiget, men om kunder og forretningsforbindelser deltar på kurs og møter vil det kunne anses som ikke fradragsberettiget representasjon dersom kostnadene overveiende er tilknyttet selskapeligheter.

Ikke fradragsberettiget representasjon føres på egne konti i regnskapet, slik at bedriften ikke oppnår inntektsfradrag for kostnaden.

Representasjon skal være dokumentert på en slik måte i regnskapet at et ev. bokettersyn kan konkludere med at representasjonskostnaden er innenfor lovverkets rammer.

## Referanser
Bonniers Litterära Magasin

***Bonniers Litterära Magasin*** (**BLM**) var et svensk litterært tidsskrift som ble utgitt av Bonniers forlag i perioden 1932–2004, og som gjennom store deler av 1900-tallet var toneangivende i formidling og kritikk av moderne litteratur i Norden.

## Redaktører

* 1932–1948: Georg Svensson
* 1949–1961: Åke Runnquist
* 1962–1966: Daniel Hjorth
* 1962–1972: Lars Gustafsson 
* 1966–1970: Leif Zern
* 1970–1971: Jan Stolpe
* 1973–1976: Theodor Kallifatides
* 1977–1984: Hans Isaksson
* 1977–1982: Lars Grahn
* 1982–1987: Lennart Hagerfors
* 1985–1990: Ola Larsmo
* 1988–1990: Åsa Beckman
* 1991: Magnus Palm
* 1992–1993: Maria Schottenius 
* 1993–1996: Stephen Farran-Lee
* 1997: Astrid Trotzig
* 1997–1999: Jan Henrik Swahn
* Ikke utgitt 2000–2002
* 2002–2004: Kristoffer Leandoer och Aase Berg

## Eksterne lenker
* Libris
N-te-rot

I matematikk er **n-te-rot** til et tall a et tall b som multiplisert med seg selv n ganger gir tallet a.  Dersom a er et reelt tall bruker en ofte symbolet \sqrt[n]{a} for n-te-roten av tallet a.

N-te-rot er den inverse funksjonen til potensfunksjonen. 

Den vanligste roten er kvadratroten. Den skrives oftest bare som \sqrt{a} istedenfor \sqrt[2]{a}. Kubikkroten er den nest vanligste og skrives \sqrt[3]{a}. Den inverse funksjonen til kvadratroten er potensfunksjonen med eksponent 2 og til kubikkroten med 3.

Den n-te-roten av *a* kan også uttrykkes som *a* opphøyd i en *n*-tedel og skrives som følgende potensfunksjon:
:a^{1/n} \, 

## Eksempler
* Tiende-roten av 1 048 576 er \sqrt[10]{1048576} = 1048576^{1/10} = 1048576^{0{,}1} = 4 = \sqrt[5]{\sqrt{1048576}}= \sqrt{\sqrt[5]{1048576}}
* Fjerde-roten av 1785,0625 er \sqrt[4]{1785.0625} = 1785.0625^{1/4} = 1785.0625^{0{,}25} = 6{,}5 = \sqrt{\sqrt{1785.0625}}
Biblioteket Gasspedal

**Biblioteket Gasspedal** er fra 2003 en serie hefter og bøker av norske og nordiske forfattere, samt oversettelser, og utgis av forlaget Gasspedal med Audun Lindholm som redaktør. Lindholm er også redaktør for litteratur-fanzinen Grønn Kylling (arb.tittel), en fortsettelse av Journal Ka, og leder den årlige, bergensbaserte litteraturfestivalen Audiatur, i tillegg til å virke som redaktør for litteraturtidsskriftet Vagant.

## Eksterne lenker
* Gasspedal
Ny illustreret Tidende

***Ny illustreret Tidende*** var et norsk ukeblad som utkom 1874–1890.

Bladet ble grunnlagt i 1874 av forlegger Hans Jacob Jensen for å ta opp konkurransen med det danske *[[Illustreret Tidende]]*, 1859-1924, og som hadde det mål å bli et ukeblad for hele Skandinavia. Også i Sverige kom et liknende blad, *[[Ny Illustrerad Tidning]]*, 1865–1900, som også hadde som ambisjon å dekke Unionen Sverige-Norge.

Det norske ukebladet hadde ikke samme ekspansive planer som de tilsvarende danske og svenske, men la innholdsmessig større vekt på det norske både i tekst og bilder.

*Ny illustreret Tidende *ble redigert av Kristian Winterhjelm inntil utgangen av 1879, da det både skiftet eiere og redaksjon. Sommeren 1880 overtok bibliotekar og litterat Jens Braage Halvorsen redaktøransvaret, noe som ble svært godt mottatt: «Hr. Halvorsen er her den eneste der har arbeidet i den af Poul Botten Hansen begyndte Retning.» Nettopp sammenstillingen med Paul Botten-Hansen og hans *[[Illustreret Nyhedsblad]]* var åpenbar. Han var også bibliotekar, arkivar og litterat, og hadde æren for utgivelsen av det mest varierte, folkeopplysende organ i norsk ukepresse, hvor både de dikterne leverte bidrag og våre fremste forskere populariserte sin viten.

Til tross for høy billedmessig og litterær kvalitet ble det for kostbart, og ukebladet nedlagt, slik at siste nummer var 19B for 11. mai 1890.

## Referanser


## Kilder
* *[[Salmonsens konversationsleksikon]]*, 2. utg.,  bind XII, s. 234. København: J. H. Schultz, 1922.
Ramasanger

**Ramasanger** (*Iduna rama*) er en fugl i sangerfamilien.

Ramasanger var tidligere vurdert som en sørøstlig underart av tartarsanger (*Hippolais caligata*) (da benevnt som dverspottesanger underarten *H. c. rama*), men nå vurdert som fullverdig art (nom. form). Hekkeutbredelse fra nordøstlige deler av Arabiske halvøy til Afghanistan. Som tartarsanger trekker ramasangeren til sørøstlige deler av India og Sri Lanka, hvor den overvintrer.

Ramasangeren er en svært sjelden gjest i Vest-Palearktis. Det kun påvist med ett funn i Norge pr 2007. Eneste funn i Norge utgjøres av en ramasanger som ble fanget inn for ringmerking på Mønstermyr, Flekkefjord i Vest-Agder den 20. september 1997. Et eldre 'dvergspottesangerfunn' fra Forus i Rogaland kan bli Norges andre funn.

Insekteter og liten sangerart som trives best i åpne landskap med enkelte høge busker og trær. Ramasangeren frekventerer også i høye trær/busker .

Forvekslingsmuligheter er først og fremst bleksanger, tartarsanger og maurersanger.

## Eksterne lenker
*
Miyanomori-bakken

**Miyanomori-bakken** (japansk: 宮の森ジャンプ競技場, *Miyanomori-jampu-kyōgijō*) er en hoppbakke i Sapporo i Japan. Bakken ligger i Miyanomori-området i bydelen Chūō-ku, i hellingen av fjellet Okura. Den har K-punkt 90 meter og bakkestørrelse 100 meter, og ble brukt under vinter-OL 1972 og ski-VM 2007, samt vinter-Universiaden i 1991. I alle tre mesterskapene ble storbakkerennet holdt i den større Ōkurayama-bakken, som ligger ca. 1 km nord for Miyanomori-bakken.

Bakken ble konstruert av den tyske hoppbakkekonstruktøren Heini Klopfer, som døde i 1969. Byggingen startet i oktober 1968 og bakken sto ferdig i januar 1972, da med størrelse K86. Den opprinnelige planen var å bygge normal- og storbakken på samme sted, men dette ble endret da det ble bestemt at Ōkurayama-bakken skulle utbygges til OL, siden det ikke var plass til begge bakkene der storbakken lå. Miyanomori-bakken har i dag plastmatter slik at den kan brukes hele året.

Miyanomori-bakken har vært arena for flere verdenscuprenn i hopp, sist i 1997. De senere årene har bakken blitt brukt blant annet i kontinentalcupen og FIS-cupen.

Anerkjent bakkerekord er 102 meter, satt av Adam Małysz (Polen) i VM (spesielt hopp) 3. mars 2007. Eric Frenzel (Tyskland) hoppet 106 meter i VM (kombinert) 2. mars 2007.

## Se også
*Verdenscuprenn og mesterskap i Miyanomori-bakken

## Referanser


## Kilder
*Skisprungschanzen-Archiv: Sapporo (Miyanomori)
*Offisiell rapport for vinter-OL 1972  s. 120-122, 246, 268-270
Carl Warmuth

**Carl Warmuth** (født 27. mai 1844 i Christiania, død 19. juli 1895 i Fredriksvern, dagens Stavern) var en norsk musikkforlegger og musikkhandler.

Carl Warmuth var sønn av den tyske musikeren Carl Gottfried Warmuth (1811–92), som kom til Christiania i 1840 som medlem av musikk-kapellet «Harz-Verein» og samme år åpnet en musikkhandel i byen. Sønnen inntrådte i forretningen i 1861, og overtok den helt i 1874. Forlagshandelen, som ble grunnlagt i 1851, ble etter hvert drevet opp til et betydelig omfang etter nordiske forhold. Til forretningen ble det også knyttet et musikalsk leiebibliotek og et konsertbyrå. Warmuth utga også en del sanger og klaverstykker, og var en viktig person i musikklivet i Christiania.

## Referanser


## Kilder
* *[[Salmonsens konversationsleksikon]]*, 2. utg., bind XXIV, s. 567. København: J. H. Schultz, 1928.
* Kari Michelsen: Butikk og musikk. Carl Warmuth og hans hus, digital utgave, 2017.
Wang Dan

**Wang Dan** (kinesisk: 王丹; pinyin: *Wáng Dān*, født 1969) er en dissident fra Kina. Han studerte ved Pekinguniversitetet og ble en av lederne under studentdemonstrasjonene på Den himmelske freds plass i Beijing i 1989. Etter at demonstrasjonene var slått ned av de kinesiske myndighetene ble Wang Dan arrestert og dømt til fire års fengsel. 

Han ble løslatt i 1993, men ble arrestert igjen i 1995 på grunn av opposisjonell virksomhet. Denne gangen ble han dømt til 11 års fengsel. 

Rett før den amerikanske president Bill Clintons statsbesøk til Kina i 1998 ble Wang løslatt av medisinske grunner, og fikk fly til USA for behandling. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lord Chamberlain’s Men

**Lord Chamberlain's Men** var et teaterkompani hvor William Shakespeare jobbet som skuespiller og skuespillforfatter i store deler av karrieren. Gruppen ble dannet i en periode med store og hyppige endringer i teatermiljøet i London, og hadde innen 1603 blitt én av byens to ledende grupper og fikk støtte av Jakob I. Gruppen ble dannet i 1594, mens Elisabeth I regjerte.

## Se også
* Lord Chamberlain («hoffmarskalk»)
Sataniske vers (roman)

***Sataniske vers*** (engelsk: *The Satanic Verses*) er en roman av den indisk-engelske forfatteren Salman Rushdie. Da boka ble utgitt i 1988, skapte den mye oppstyr og også voldelige demonstrasjoner, spesielt i den muslimske verden. Årsaken var at mange muslimer anså bokas innhold for blasfemisk, ettersom Rushdie i et kapittel henviser til en apokryf muslimsk legende, der profeten Muhammed i et svakt øyeblikk anerkjenner andre guddommer enn Allah. India var det første landet som helt bannlyste boka, og andre land fulgte så etter.

## Anslag mot forleggere og bokhandlere
Etter at boken var utgitt ble flere bokhandlere angrepet som en reaksjon på utgivelsen. Forlagssjef William Nygaard i Aschehoug forlag – som hadde utgitt boken – ble utsatt for et attentat i 1993. Han ble truffet av tre skudd, men overlevde.

## Handling
Historien følger de to indisk-muslimske skuespillerne Gibreel Farishta og Saladin Chamcha. Farishta er en Bollywood-stjerne som spesialiserer seg på å spille forskjellige hinduistiske guder. Chamcha er en emigrant som har brutt med sin indiske identitet, og arbeider som voiceover-artist i England.

Farishta og Chamcha går ombord i et fly som skal bringe dem fra India til England. Flyet sprenges av terrorister og styrter i Den engelske kanal, men de to inderne overlever på magisk vis. Mystiske ting begynner å skje. Den ene forvandles til en engel, og den andre får utseendet og lukten til djevelen. I et av kapitlene drømmer engelen om profeten Muhammed. Han drømmer at Muhammed godtar at det finnes flere guder enn Allah. 

Begge sliter med å fortsette livet etter kapringen av flyet de satt i. Farishta forelsker seg i den engelske fjellklatreren Allie Cone, og forelskelsen er gjensidig. Men Farishtas psykiske problemer blir et stadig større problem i forholdet til Allie. Chamcha har på mirakuløst vis gjenvunnet sin menneskelige form. Han er bitter over at Farishta forlot ham etter flystyrten, og vil ta hevn. Han ødelegger derfor Farishtas forhold til Allie. Både Chamcha og Farishta drar etter hvert tilbake til India. Farishta kaster Allie av et høyhus i et nytt sjalusiutbrudd, og begår deretter selvmord. Chamcha har i mellomtiden forsonet seg med sin far og med sin egen indiske identitet, og bestemmer seg for å bli værende i India.
Ostinato

**Ostinato** (Latin *ostinatus*, «hardnakket») er i musikken betegnelsen på en stadig gjentatt musikalsk figur, f.eks. en melodi, en bestemt rytme (jfr. Ravels *[[Bolero (musikkstykke)|Bolero]]*) eller et annet musikalsk element.

Prinsippet bak ostinato har ganske sikkert eksistert så lenge mennesker har laget musikk. Den første kilden går tilbake til høymiddelalderen. På 1600- og 1700-tallet, den såkalte generalbassens tidsalder, ble ostinatoen vanligvis utført i bass-stemmen (basso ostinato). Ostinato falt ut av bruk som kunstnerisk uttrykksmiddel i klassismen, men fikk en liten oppblomstring på 1800-tallet.

En *harmonisk ostinato* er en akkordgang som gjentas om igjen og om igjen.

I rocken er navnet for en ostinat figur *[[riff]]*, i jazz kalles det *vamp*, og i electronica *loop*.

## Se også
* Passacaglia
* Chaconne
* Basso ostinato

## Kilder
* «Ostinato», *Encyclopædia Britannica*
* «Ostinato», berkleejazz.org
Skate 2

***Skate 2*** (ofte skrevet ***skate 2***) er et rullebrettspill, som er utviklet av EA Black Box og gitt ut av Electronic Arts. Handlingen foregår fra et Tredjepersonsskytespill

Spillet er oppfølgeren til spillet *[[Skate (videospill)|Skate]] fra 2007*. *Skate 2* ble gitt ut i januar 2009 på PlayStation 3 og Xbox 360. Oppfølgeren *[[Skate 3]]* ble gitt ut i mai 2010.

## Handlingen
Spilleren befinner seg i den fiktive byen San Vanelona, ​​og skal kontrollere en skateboard-utøver om nettopp har blitt løslatt fra fengsel etter å ha blitt arrestert for 5 år siden. San Vanelona har blitt rammet av et jordskjelv, og etterlot byen i ruiner. Byrådet og handelskammeret anser nå skateboarding som en forbrytelse, og em organisasjon kalt Mongocorp har kjøpt opp og gjenoppbygd det meste av byens eiendom.

Bedriften har også installert en privat sikkerhetsstyrke for å hindre innbyggerne fra å drive med skateboarding. Rett etter å ha blitt løslatt fra fengsel møter spilleren Giovanni Reda, som skal følge spilleren gjennom hele spillet og tilbyr kommentarer. Spilleren må deretter gjenoppbygge sin karriere, og gjøre skateboard veldig populært i San Vanelona igjen.

Spilleren kan få poeng ved å utføre triks. Et kart er tilgjengelig i spillets meny, som også viser utfordringer over hele San Vanelona, ​​og lar spilleren teleportere direkte til de områdene man ønsker. Hvis spilleren ikke deltar i utfordringer, kan man fritt vandre over resetn  av spillets miljø. Spilleren får også tilgang til en mobiltelefon i spillet, som kan brukes til å få tilgang til en liste over kontakter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Skate 2
Albert Lee

**Albert Lee** (født 21. desember 1943 i Leominster i Herefordshire) er en britisk gitarist som vant en Grammy i 2002.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Toni Seelos-Olympiabakken

**Toni Seelos-Olympiabakken** (tysk: *Toni-Seelos-Olympiaschanze*) er et skihoppanlegg i Seefeld i Østerrike. Anlegget består av to hoppbakker med størrelse K99 (HS109) og K68 (HS75). Den største bakken ble brukt i normalbakke-rennene under vinter-OL 1964 og 1976, ski-VM 1985 og vinter-Universiaden 2005 og under Ski-VM 2019. I alle mesterskapene ble storbakkerennene holdt i Bergiselbakken i Innsbruck. 

Bakken brukes hovedsakelig til verdenscupen i kombinert. I spesielt hopp har bakken blant annet blitt brukt i kontinentalcupen og FIS-cupen. Bakken ble brukt under ungdoms-OL i Innsbruck i 2012.

Bakkerekorden i K99-bakken er 114,5 meter, satt av Marjan Jelenko (Slovenia) i Alpen Cup i kombinert 18. desember 2010. I K68-bakken er rekorden 81 meter, satt av Anže Lanišek (Slovenia) i ungdoms-OL 14. januar 2012.

## Historie
Bakken ble bygd i 1931, da med navnet Jahn-bakken (*Jahn-Schanze*). I 1948 ble den oppkalt etter alpinisten Anton Seelos. Etter ombyggingen til OL i 1964 hadde bakken K-punkt 72,5 meter. Etter at Denver hadde trukket seg som arrangørby for OL i 1976, ble Innsbruck igjen valgt til å arrangere lekene, og på ny ble hopp normalbakke og kombinert hopp holdt i Seefeld. Da hadde bakken K-punkt 82 meter. I VM i 1985 var Seefeld hovedby, mens hopp stor bakke igjen ble holdt i Bergiselbakken i Innsbruck. Ved dette mesterskapet hadde Toni Seelos-Olympiabakken K-punkt 90 meter. Ved moderniseringen i 2003 ble de mindre bakkene med K50, K37 og K20 revet, slik at bare K90-bakken sto igjen. I 2010 ble bakken utvidet til K99, og det ble bygd en ny K68-bakke ved siden av den.

## Viktige renn (spesielt hopp)
### Menn

### Kvinner

## Kilder
*Seefeld Sports: Sprungschanzen – Daten & Fakten
*Skisprungschanzen-Archiv: Seefeld
*Jens Jahn, Egon Theiner: *Enzyklopädie des Skispringens*. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
*FIS: Resultater, spesielt hopp (ikke fullstendig)
Ludwig von Wallmoden-Gimborn

**Ludwig von Wallmoden-Gimborn** (født 6. februar 1769, død 22. mars 1862) var en østerriksk general. Han ledet kavaleriavdelinger og er mest kjent for sin trening av lett infanteri og videreutvikling av tirailleursystemet, infanteriavdelinger som tok opp kamp foran hovedstyrken.

## Referanser
NM i fotball for kvinner 2005

**Norgesmesterskapet i fotball for kvinner 2005** er en norsk fotballturnering. Det var det 18. offisielle norgesmesterskapet i fotball for kvinner. Asker ble norgesmestre etter å ha slått Team Strømmen i finalen, som ble spilt lørdag 11. november på Ullevaal Stadion i Oslo. 
Asker kom til finalen ved å slå Fotballaget Fart, Amazon Grimstad, Fløya og Røa. 
Team Strømmen kom til finalen ved å slå Vålerenga, Kaupanger, Klepp og Kolbotn.

## Småfakta
*Liungen var det eneste toppserielaget som gikk ut mot et laveredivisjonslag, Bamble. Det skjedde allerede i andre runde
*Den største seieren i Norgesmesterskapet var Trondheims-Ørns 12-0 over Os/Nansen. To kamper endte 10-0.
*Med sin femte cupseier gikk Asker forbi Sprint/Jeløy i antall cupseire. De er på delt andreplass med BUL, tre seire bak Trondheims-Ørn.

## 1. runde

Arna-Bjørnar og Amazon Grimstad fikk walk over til andre runde

## 2. runde
Tirsdag 28. juni:

1Lørdag 18. juni
2Mandag 20. juni
3Tirsdag 21. juni
4Mandag 27. juni
5Lørdag 2. juli
6Ondsdag 6. juli

## 3. runde
Lørdag 30. juli:

7= Søndag 31. juli
8= Mandag 1. august

## 4. runde/Kvartfinale
Onsdag 9. august:

9= Søndag 23. august
10= Mandag 31. august

## Semifinale
Lørdag 20. september:

## Finale
Finalen ble spilt på Ullevaal Stadion lørdag 5. november foran 7050 tilskuerei det som skulle bli tomålsscorer Kjersti Thuns avskjedskamp.

**Mål**: 
1-0 Lise Klaveness (98), 2-0 Kjersti Thun (109), 3-0 Kjersti Thun (111), 4-0 Kristin Stundal (117)

## Noter


## Eksterne lenker
*  Stein Langørgens hjemmeside (engelsk)
* speaker.no