open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bille Aubert

:*Må ikke forveksles med sosiologen [[Vilhelm Aubert]] eller redaktøren [[Vilhelm Aubert (redaktør)|Vilhelm Aubert]].*

**Vilhelm «Bille» Mariboe Aubert** (født 29. desember 1868 i Kristiania, død 20. juni 1908 i Stanleyville i Kongo) var en norsk jurist.

## Utdannelse og virke i studentmiljøet
Han tok artium ved Kristiania katedralskole i 1887, anneneksamen i 1888 og juridisk embedseksamen ved universitetet i 1892.

Aubert tok i 1891 initiativet til å etablere Den Konservative Studenterforening, hvor han var formann det første året. Han var kjent som en vittig og åndfull taler. I 1899 var Aubert formann i Det Norske Studentersamfund. Etter hans død het det at han «til alle tider vil stå som inkarnasjonen av det lysende studenterhumor og det akademisk slagferdige vidd».

## Yrkesliv

### Norge
Etter endt utdannelse var han fullmektig ved Vinger og Odal sorenskriverembede i Kongsvinger og deretter advokatfullmektig for den kjente høyesterettsadvokat Carl Martin Hansen i Kristiania. Aubert fikk bevilling som overrettssakfører i 1896 og som høyesterettsadvokat i 1898. Ved siden av advokatvirksomheten drev han aktivt med skiløping og seiling.

### Fristaten Kongo
I 1904 ble han utnevnt til dommer i Fristaten Kongo med bolig i Stanleyville (nå Kisangani). Her døde han i 1908 av akutt nyresykdom. Fra Kongo sendte han artikler til norske aviser; disse ble i 1908 utgitt i bokform som *[[s:Breve fra Kongo|Breve fra Kongo]]*. Før sin død holdt han også foredrag for studentene ved Universitetet i Oslo om livet i Kongo; dette inspirerte flere unge nordmenn til å la seg verve som offiserer i Fristaten Kongo.

## Annet

### Portrettert i Grand Café
Han er avbildet på et av veggmaleriene på Grand Café i Oslo. Maleriene er utført av Per Krohg og forestiller noen av kafeens stamgjester i bohemtiden på slutten av 1800-tallet.

## Familie
Han var sønn av professor i jus og statsråd Ludvig Aubert og forfatter Elise Aubert (født Aars). Han giftet seg i 1895 med Hedvig Blix, datter av sorenskriver i Vinger og Odalen, som han hadde vært fullmektig for, Albert Knagenhjelm Blix og hustru Caroline Nicoline Augusta Holmsen. De fikk døtrene Elise Caroline og Hedvig.

Boken *Hjemmet på Akershus - Aubertske papirer* av Sofie Aubert Lindbæk er en beretning om familien til Vilhelm Aubert og dens virke i Kristiania på begynnelsen av 1800-tallet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
Hoppe strikk

:*For ekstremsporten, se: [[Strikkhopping]]*
**Hoppe strikk** (kinesisk: 跳皮筋|跳皮筋; pinyin: tiàopíjīn) er en aktivitet for barn, opprinnelig fra Kina.

Man har en strikk festet rundt to personer, hvor den tredje skal hoppe på forskjellige måter med strikken mellom disse to personene.

Hoppe strikk er vanlig aktivitet i skolegården, og utføres stort sett av jenter.
Flukten fra Dakar

***Flukten fra Dakar*** er en norsk film fra 1951 av Titus Vibe-Müller, basert på en dokumentarbok av Eiliv Odde Hauge og Vera Reff om hvordan et internert handelsskip rømte fra Dakar i 1941. Tre fra skipet, Nikolai Fredrik Lindtner, Johan Karlsen og Bjarne Smørdal fikk Krigskorset og ble utnevnt til Order of the British Empire,
mens styrmann Henriksen mottok vanlig hyre og ekstraskatt. Boken ble oversatt til en rekke språk.

## Handling
MS «Lidvard» fraktet korn fra Vietnam til Dakar i Senegal dit den kom 30. mai 1940.
Båten ble umiddelbart holdt tilbake av styresmaktene sammen med åtte andre norske. Etter over ett år, den 27. juli 1941, flyktet båten fra Dakar til Freetown i Sierra Leone der britene tok imot.

## Produksjonen
Noen av eksteriørene er fra Dakar der franske H. C. Bonnere og Bernhard Daillancourt hjalp til. Ellers er opptakene fra Oslofjorden og Norsk Film A/S sine lokaliteter på Jar. Odd Rohde var produksjonsassistent og Frank Menskau lysmester, mens Arne Holm stod for lyden. Gjennomgangsmelodien «Dakar-valsen» var skrevet av Gunnar Sønstevold med tekst av Julius Hougen.
Den var fremført av skuespilleren Stig Egede-Nissen. Selve skipet M/S Lidvard ble brukt i enkelte scener,
i det vesentlige var det søsterskipet M/S «Svalbard» som ble brukt.

## Medvirkende
Skipets mannskap i 1941 er med i filmen: Nikolai Fredrik Lindtner er kaptein, skuespiller Kåre Wicklund  spiller førstestyrmann Kaare Sidselrud, Alf G. Henriksen og Karl Haraldstad er styrmenn, Johan Karlsen er med, mens Bjarne Smørdal jobbet i maskinen. Av skuespillere som var med nevnes Stig Egede-Nissen i maskinen,
Knut Wigert, en filmdebuterende Per Christensen og Eugen Skjønberg.  Arlette Sauvage spilte en syngende bartenderske, som forøvrig  ikke var med i de virkelige hendelser.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Euschmidtiidae

* Euschmidtiinae
* Pseudoschmidtiinae
* Stenoschmidtiinae

**Euschmidtiidae** er en gruppe av rettvingene (Orthoptera)  og tilhører en familiegruppe blant  gresshoppene.  

## Utseende

## Levevis

## Utbredelse
Familien finnes bare i tropisk Afrika.

## Systematisk inndeling

* ** [[vingede insekter]]** (Pterygota) 
** **[[Neoptera]]** («nyvinger»)
*** **[[Orthopteroida]]**  («gresshoppelignende insekter»)
**** Orden rettvinger (Orthoptera) 
***** Underorden **[[gresshopper]]** (Caelifera) 
****** Overfamilie Eumastacoidea
******* Familie Euschmidtiidae Rehn, 1948
******** Underfamilie Euschmidtiinae Rehn, 1948 – 8 slekter, 31 arter
******** Underfamilie Pseudoschmidtiinae Descamps, 1964 – 51 slekter, ca. 200 arter
******** Underfamilie Stenoschmidtiinae Descamps, 1973 – én slekt med 5 arter
********* Slekten *[[Stenoschmidtia]]* Descamps, 1973

## Kilder
* Liste over artene, fra Orthoptera Species File Online

## Eksterne lenker
* 
* Norsk Entomologisk forening
Río Grande de Santiago

**Río Grande de Santiago** er ei elv i delstatene Jalisco og Nayarit i Mexico. Den er 562&nbsp;km lang, men medregnet tilløpselva Lerma er den 1281&nbsp;km, og er dermed Mexicos nest lengste elv, etter grenseelva mot USA, Rio Grande. Elva drenerer et nedbørfelt på 76&nbsp;400&nbsp;km².

Elva begynner i Chapalasjøen, 1524 meter over havet, og renner mot nordvest gjennom Sierra Madre Occidental. De største sideelvene er Río Verde, Juchipila, Huaynamota og Bolaños. Den renner ut på lavlandet ved kysten og munner ut i Stillehavet 16 km nordvest for San Blas i Nayarit.

Med sin store fallhøyde og høye vannføring har Río Grande de Santiago et stort kraftpotensiale, og det er bygget en rekke vannkraftverk langs elva. Aguamilpa-demningen som ble bygget i 1997 dannet et reservoar som dekte en stor del av territoriet til kommunen El Nayar i Nayarit.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kymmene län

**Kymmene län** (finsk: *Kymen lääni*) er et historisk len i Finland. Lenet bestod i tidsrommet 1945&ndash;1997 og omfattet de nåværende landskapene Kymmenedalen og Södra Karelen. Lenet har sitt navn etter Kymmene älv. Administrasjonssete var Kouvola.

Etter at størstedelen av Viborgs län ble avstått til Russland i 1944, ble de gjenværende delene av lenet omdøpt til Kymmene län i 1945. I 1949 ble kommunene Anjala, Elimä, Itis, Jaala og Kuusankoski overført fra Nylands län til Kymmene län. Etter landskapsreformen i 1997 ble Kymmene län en del av det nye Södra Finlands län.
Molly Holt

**Molly Holt** (født 24. november 1935, død 17. mai 2019) var en USA-født sørkoreansk sykepleier, som særlig arbeidet med barn og funksjonshemmede. Hun var styreleder i stiftelsen Holt Children's Services, en av Sør-Koreas største organisasjoner for adopsjon av barn. Organisasjonen har gjennom årene formidlet omkring 100&nbsp;000 adopsjoner, av disse 7&nbsp;000 sørkoreanske barn til familier i Norge.

Molly Holt er datter av Harry og Bertha Holt, som grunnla Holt Children's Services etter Koreakrigen for å hjelpe foreldreløse barn. Hun utdannet seg til sykepleier i USA, men levde og arbeidet i Korea mesteoaeten av sitt liv og er sørkoreansk statsborger. I 2000 overtok Holt ledelsen av organisasjonen etter sin far.

Kong Harald utnevnte 19. desember 2008 Holt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for hennes humanitære arbeid for hjemløse koreanske barn og for hennes bidrag til adopsjon av koreanske barn til Norge.»

## Referanser
Per Skaflem

**Per Skaflem** (født 24. juli 1954 i Sandefjord) er en norsk dikter.

Han utga i 1996 diktsamlingen *Langt unna som her*.

## Kilder
*Presentasjon av Per Skaflem i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* 
*
Richard Long

**Richard Sigmund Long** (født 23. januar 1889 i Tórshavn, død 16. desember 1977 i Tórshavn) var en færøysk lærer, forfatter, litteraturkritiker og politiker (Ff.).

Han var sønn av trykkeribestyrer Georg Long fra København og hustru Svanhilda Pálsson fra Vágur. Han giftet seg i 1943 med Ása Justinussen. Etter preliminæreksamen i Tórshavn i 1905 dro han til København, hvor han tok studentereksamen som privatist i 1907 og filosofikum i 1909. Deretter studerte han i noen år medisin, senere språk, ved Københavns Universitet, men måtte gi seg av dårlig økonomi og helse. Han ledet den færøyske studenterforeningen i København, og skulle også bli sentral i ungdomsbevegelsen på Færøyene. Long var lærer ved skipperskolen i Tórshavn 1914–1916 og 1919–1920, deretter lærer ved middel- og realskolen og lærerseminaret i samme by 1921–1954. Han var formann i Føroya Lærarafelag 1933–1942.

Foruten en rekke andre verv i kulturinstitusjoner, var Long med på å stifte litteraturselskapet Varðin, og redigerte selskapets tidsskrift med samme navn 1921–1931 og 1935–1943. Han var formann i teaterlaget Havnar Sjónleikarfelag 1928–1930. Long skrev mange litterære essay, oversatte flere verk til færøysk, og skrev egen lyrikk. Long var en av Færøyenes mest anerkjente litteraturkritikere, og ble tildelt M.A. Jacobsens Heiðursløn for skjønnlitteratur i 1976. Et utvalg av Longs forfatterskap ble utgitt som et samleverk av Hanus Andreassen etter Longs død.

Long var sekretær i Føroya Skipara- og Navigatørfelag og blant initiativtagerne til Sjóvinnubankin i 1932. Long var innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy 1943–1958 og minister i Kristian Djurhuus' første regjering 1950–1954. I 1951 overtok han som Færøyenes visestatsminister etter Thorstein Petersen, som også avgikk som direktør i Sjóvinnubankin.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anthony James Leggett

**Anthony James Leggett** (1938–2026) var en britisk-amerikansk professor i fysikk ved University of Illinois og har vært det siden 1983. Leggett er anerkjent som en verdensledende aktør i teorien for lav temperatur-fysikk, og hans pionerarbeid innen superflytning ble anerkjent med Nobelprisen i fysikk i 2003.

Han var medlem av National Academy of Sciences, og han ble adlet av dronning Elizabeth II i 2004 «for sine arbeider innen fysikk». Han har statsborgerskap både i USA og Storbritannia.

## Utmerkelser
*  Kommandørridder (KBE) av Order of the British Empire, med tiltaleformen *sir* (2004)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Balsas

**Balsas** kan vise til:

*Balsas (elv) – ei elv i Mexico
*Balsas-bekkenet – en region i Mexico
*Balsas (Maranhão) – en by og kommune i Brasil
*Balsas (Ecuador) – en kanton i El Oro-provinsen i Ecuador
*Balsas (distrikt) – et distrikt i provinsen Chachapoyas i Peru
*Balsas (Peru) – en by og hovedstaden for distriktet Balsas i Peru
Siljan (tettsted)

**Siljan** er et tettsted og administrasjonssenteret i Siljan kommune i Telemark, og har  innbyggere per 1. januar . Tettstedet ligger sørøst i Telemark, omtrent 15 kilometer øst for Skien.

## Referanser
Stereokjemi

**Stereokjemi**, en gren av kjemi, studiet av relative romlige arrangement av atomer innen molekyler. En hovedgren av stereokjemi er studiet av kirale molekyler.

## Eksterne lenker
* SNL-artikkel
Kiralitet

**Kiralitet** (av gresk: «hendthet», som i høyre- respektive venstrehendt, av χειρ, *cheir*, «hand») er en asymmetriegenskap som er viktig blant annet innen kjemien. Et objekt eller system kalles *kiralt* om det skiller seg fra sitt speilbilde. Kirale objekter forholder seg til hverandre som en høyrehånd til en venstrehånd. Slike objekter kommer således i to former, som er hverandres speilbilder. Et objekt som ikke er kiralt kalles *akiralt* (iblant også *amfikiralt*). Et molekyl foreligger som enantiomerer dersom det har et kiralt senter. Et kiralt senter er når ingen av gruppene et atom er forbundet til er like. En blanding som inneholder begge enantiomerer i forholdet 50/50 er en rasemisk blanding. I syntesesammenheng kalles et molekyl prokiralt dersom det er mulig å lage to enantiomere i étt reaksjonstrinn.

## Kilder
*
Balsas (elv)

**Balsas** (spansk: *Río Balsas*) er ei elv i den sørlig-sentrale delen av Mexico. Den drenerer det store Balsas-bekkenet (en graben), og er med 771&nbsp;km en av Mexicos lengste elver. Elva har et nedbørfelt på 113&nbsp;000&nbsp;km². 

Elva Balsas dannes ved samløpet av elvene San Martin og Zahuapan i delstaten Puebla. Derfra renner den mot sørvest og deretter vestover gjennom delstaten Guerrero, og danner grensa mellom Guerrero og delstaten Michoacán. Elva munner ut i Stillehavet ved byen Lázaro Cárdenas i Michoacán.

Elva skifter navn flere ganger, og kalles **Atoyac** i Puebla og **Mezcala** i Guerrero. Balsas brukes som vannkilde for irrigasjon og det er også bygget store demninger for vannkraftverk langs elva, hvorav El Infiernillo-demningen er den største. 
## Referanser
Vulkanøyas hemmelighet

***Vulkanøyas hemmelighet*** (originaltittel: *The People That Time Forgot*) er en britisk science fiction- og eventyrfilm fra 1977 regissert av Kevin Connor. Filmen handler om en ekspedisjon til en mystisk øy i Antarktis hvor det bor forhistoriske øgler og hulemennesker. Ekspedisjonen er iverksatt for å finne en mann som har vært savnet i flere år. Hovedrollene spilles av Patrick Wayne, Doug McClure og Sarah Douglas. Filmen er basert på Edgar Rice Burroughs' romaner *[[The People That Time Forgot (bok)|The People That Time Forgot]]* og *Out of Time's Abyss* (begge utgitt i 1924). 

Den er en oppfølger til *[[Landet tiden glemte]]* fra 1974.

## Handling
Major Ben McBride organiserer en ekspedisjon til Antarktis for å lete etter sin venn, Bowen Tyler, som har vært savnet i regionen i flere år. Etter en lang reise kommer de til en mystisk isdekket øy som det stiger røyk opp fra. Det viser seg å være det «tapte kontinent» Caprona, en skult verden med tropisk klima. Ekspedisjonen tar seg inn på øya og snart befinner de seg i et miljø som er befolket av primitive krigere og forhistoriske skapninger.

## Om filmen
*Vulkanøyas hemmelighet* ble innspilt på Kanariøyene og i Pinewood Studios. 

Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner. 

Den ble nominert til en Saturn Award i klassen beste kostymene.

## I rollene
* Doug McClure: Bowen Tyler
* Patrick Wayne: Ben McBride
* Sarah Douglas: Lady Charlotte Cunningham
* Dana Gillespie: Ajor
* Thorley Walters: Norfolk
* Shane Rimmer: Hogan
* Tony Britton: Kaptein Lawton
* John Hallam: Chung-Sha
* Milton Reid: Sabbala
* Kiran Shah: Bolum
* Richard LeParmentier: Lt. Whitby
* Jimmy Ray: Lt. Graham
* Tony McHale: Telegrafist
* David Prowse: Henretteren

## Se også
* *[[Landet tiden glemte]]* (1975)
* *[[At the Earth's Core]]* (1976)
* *[[Krigerne fra Atlantis]]* (1978)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dánjal Pauli Michelsen

**Dánjal Pauli Michelsen** (født 13. januar 1855 i Miðvágur, død 22. april 1934 samme sted) var en færøysk bonde og politiker (Sj.). Han var medlem av det færøyske Lagtinget fra 1900 til 1914.

Han var av færøysk bondeslekt som sønn av Michel Danielsen fra Velbastaður og Henrikke Jensdatter fra Sandavágur. Han giftet seg med Maren Margrethe Petersen, datter av Peter Hentze Danielsen på den gamle lagmannsgården på Steig i Sandavágur. De drev gårdsbruk på Rygg i Miðvágur. Deres datter Henrikke Elisabeth giftet seg med kjøpmann og lagtingsmann Rasmus Niclasen. De ble også foreldre til postekspeditør, bonde og lagtingsmann Søren Danielsen og til lærer, forfatter og lagtingsmann Mikkjal á Ryggi.

Michelsen var medlem av sognestyret (kommunestyret) i Miðvágur i mange år, de fleste årene som formann. Han var innvalgt på Lagtinget fra Vágar fra 1900 til 1914. Ved splittelsen av den færøyske nasjonalbevegelsen som førte til de første partidannelsene i 1906, sluttet Michelsen seg til Sjálvstýrisflokkurin.

Han var utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.

## Referanser
Sergej Ignatjev

**Sergej Mikhajlovitsj Ignatjev** (russisk: Серге́й Миха́йлович Игна́тьев; født 10. januar 1948 i Leningrad) er en russisk samfunnsøkonom. Han har ledet Russlands sentralbank siden 2002.

Ignatjev er utdannet fra Statsuniversitetet i Moskva, og tok doktorgraden i 1980. Han underviste deretter ved ulike handelshøyskoler, før han ble statssekretær i det russiske finansdepartementet. Han hadde deretter flere ledende stillinger i det russiske statsapparatet, deriblant rådgiver for president Boris Jeltsin. Han overtok jobben som sentralbanksjef i 2002 etter Viktor Gerasjtsjenko, og ble utnevnt til nye perioder som dette i 2005 og 2009. Han er den første russiske sentralbanksjefen som har fått tre perioder i stillingen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi (inkl. bilde) på nettsidene til den russiske sentralbanken (på russisk)
Sulo Salmi

**Sulo Artur Salmi** (født 4. mars 1914 Vasa, død 29. april 1984 i Vasa) var en finsk turner som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Salmi ble olympisk mester i turn under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det finske laget som vant lagkonkurransen for menn foran Sveits og Ungarn.

## OL-medaljer
* 1948  London -  **Gull** i turn, lagkonkurranse, menn  Finland

## Eksterne lenker
*
Frode Revhaug

**Frode Revhaug** (født 1957) er en norsk politiker (H) og forretningsmann. Han er ordfører i Frosta kommune fra 2019; han var også ordfører fra 2009 til 2011.

Han er sønn av rutebil- og bensinstasjoneier Håkon Revhaug og Agnes Griegel. Han giftet seg i 1979 med Anita Hernes. Farfaren Olav Revhaug var den som etablerte Bilruta Frosta–Åsen (Frostabussen), hvor Frode begynte som sjåfør i 1978. Fra 1986 til 2000 var han eier og daglig leder. I 1999 ble selskapet solgt til TrønderBilene. Revhaug var bussjef i TrønderBilene fra 2001 til 2005, og har siden hatt en rekke lederstillinger innen buss- og drosjedrift.

Revhaug har vært innvalgt i Frosta kommunestyre siden 1999 og i flere omganger leder i Høyres kommunestyregruppe. Han var ansatt som valgkampkoordinator for Nord-Trøndelag Høyre foran stortingsvalget i 2009. Etter at Lars Myraune ble stortingsrepresentant, ble Revhaug ordfører. Ved valget i 2011 fikk Høyre 32,5 % av stemmene, men Revhaug tapte ordførervervet. Revhaug ledet rådet for Værnesregionen 2011–2013. Han var leder i Høyres fylkestingsgruppe i Nord-Trøndelag 2013–2015. Fra oktober 2015 til Høyres uttreden av fylkesrådet i mai 2016 var han fylkesråd for samferdsel.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gammeltraktorens venner

**Gammeltraktorens Venner**, med undertittel **Norsk Forening for Landbruksteknisk Historie**, er en norsk landsdekkende forening som arbeider for bevaring, innsamling og formidling av informasjon om gamle traktorer og andre landbruksmaskiner. Gammeltraktorens venner hadde 2500 medlemmer i 2019 fordelt på 25 lokalforeninger.

Foreningen  arrangerer hvert år Norgesmesterskap i veteranpløying Her deltar et 30-40 talls medlemmer. 

Medlemsbladet heter *Stålstuten*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karl Frei

**Karl Frei** (født 8. mars 1917, død 18. juni 2011) var en sveitsisk turner som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Frei ble olympisk mester i turn under Sommer-OL 1948 i London. Han vant den individuelle konkurransen i ringer foran sin landsmann Michael Reusch og Zdeněk Růžička fra Tsjekkoslovakia. Han var også med på det sveitsiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Finland.

## OL-medaljer
* 1948  London -  **Gull** i  turn, ringer
* 1948  London -  Sølv i  turn, mangekamp, lagkonkurranse  Sveits.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cis-trans-isomeri

**Cis-trans-isomerer** eller **geometriske isomerer** beskriver den romlige struktur av visse kjemiske forbindelser. Cis-trans-isomerer er en type stereoisomerer. Cis-trans-isomerer inneholder typisk en dobbeltbinding, som ikke er fri rotasjon omkring, eller en alifatisk ringstruktur, hvor rotasjon om bindingene er betydelig innskrenket.

Det er to forskjellige slags cis-trans-isomer, de kalles henholdsvis ''cis'' og ''trans''. Disse navn beskriver hvordan to substituenter, en på hver side av dobbeltbindingen, sitter i forhold til hverandre. Cis beskriver strukturen hvor de to substituenter sitter på samme side av dobbeltbindingen, mens substituentene i en transforbindelse sitter på forskjellig side. Et eksempel på cis-trans-isomerer er de to isomerer av 2-buten.

I ringstrukturer sitter to substituenter i en cisisomer på samme side av ringen, i en transisomer sitter det en substituent på hver side. Et eksempel på cis-trans-isomeri i ringstrukturer er de to isomerer av 1,2-dimethylcyclopentan:
Gerald Gardner

**Gerald Brousseau Gardner**, også kjent under kunstnernavnet **Scire**, (født 13. juni 1884 i Blundellsands, død 12. februar 1964) var en britisk embetsmann, amatør antropolog og arkeolog, forfatter, våpenekspert og okkultist som skrev noen av de definitive tekstene for Wicca-religionen, som han bidro til å bringe til offentlig oppmerksomhet med boken *Witchcraft Today* i 1954.

## Bibliografi
* *Keris and Other Malay Weapons* (1936)
* *A Goddess Arrives* (1939) (Skjønnlitteratur)
* *High Magic's Aid* (1949) (Skjønnlitteratur)
* *Witchcraft Today* (1954)
* *The Meaning of Witchcraft* (1959)

## Referanser


## Litteratur
* J.L. Bracelin, J.L. (1960): *Gerald Gardner: Witch*
* Heselton, Philip (2000): *Wiccan Roots: Gerald Gardner and the Modern Witchcraft Revival*
* Heselton, Philip (2003): *Gerald Gardner and the Cauldron of Inspiration*

## Eksterne lenker
* GeraldGardner.com, referanseressurs online
* Historiske dokumenter og mediarapporter om Gardner 
* Biografi hos ''Controverscial.com''
Ferenc Pataki

**Ferenc Pataki** (født 18. september 1917, død 25. april 1988) var en ungarsk turner som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Pataki ble olympisk mester i turn under Sommer-OL 1948 i London. Han vant den individuelle konkurransen i frittstående foran sin landsmann János Mogyorósi-Klencs og Zdeněk Růžička fra Tsjekkoslovakia. Han kom på tredjeplass i hopp og han var også med på det ungarske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Finland og Sveits.

## OL-medaljer
* 1948  London -  **Gull** i  turn, frittstående
* 1948  London -  Bronse i  turn, hopp
* 1948  London -  Bronse i  turn, mangekamp, lagkonkurranse  Ungarn.

## Eksterne lenker
*
Servicehandel

**Servicehandel** er norsk bransjebetegnelse for det engelske *convenience stores*, dvs. detaljhandel som omfatter kiosker, gatekjøkken og bensinstasjoner – tidligere gjerne omtalt som *KGB* – og ikke ordinære dagligvareforretninger. Bransjen omsetter kioskvarer og hurtigmat samt gjerne også et smalt og grunt sortiment av dagligvarer med tilgjengelighet, beliggenhet og åpningstider som konkurranseparametre fremfor pris. I de senere år har det også skjedd en oppblomstring av mindre dagligvarebutikker med lang åpningstid (Brustadbu). Også disse kan regnes til servicehandel. Spesielt innenfor kjeden Bunnpris har Brustadbua blitt brukt aktivt som en del av konseptet.

## Kjedeaktører i norsk servicehandel
*Deli de Luca
*Esso 
*MIX
*Narvesen
*7-Eleven
*Shell
*Circle K
*YX
Håkan Bravinger

**Håkan Bravinger**, født 14. april 1968 i Vallentuna nord for Stockholm, er en svensk forfatter og forlegger.

Han debuterte i 1999 med diktsamlingen *Som om det här var världen*. Han har vært redaktør for tidsskriftet 00TAL og internasjonal sekretær i Sveriges Författarförbund. Han var med og startet forlaget Salamonski. Fra 2007 er han forlegger på Norstedts forlag, i 2021 *litterär chef*.

## Bibliografi
* *Som om det här var världen*: dikt (Wahlström & Widstrand, 1999)
* *Och öser sin tystnad över oss*: dikt (Wahlström & Widstrand, 200)
* *Bära bud* roman (Wahlström & Widstrand, 2008), oversatt til norsk i 2009 med tittelen *Budbæreren*.
* *Innan vi faller* roman (Wahlström & Widstrand, 2014)

## Referanser
Varmeprisen

**Varmeprisen** er en pris som deles ut av Fagforbundet. Varmeprisen deles ut de år det avholdes Landskonferanse i Seksjon helse og sosial, altså bare hvert 4. år.

Prisen deles ut til en person, organisasjon eller arbeidsplass som har utmerket seg, på en uegennyttig måte og med spesiell omtanke og medmenneskelighet, ved å skape varme og omsorg i helsesektoren. Spesielle tiltak på arbeidsplasser, som har ført til positive resultater, tiltak som f.eks. har skapt gode samarbeidsforhold på tvers av yrkesgruppene og godt arbeidsmiljø, kan være kriterier for utdeling av varmeprisen. Tiltak som har bidratt spesielt til å skape trivsel for pasienter/klienter er et annet eksempel. Utradisjonelle metoder for å oppnå resultater kan også være med i vurderingen.

Følgende har mottatt Varmeprisen:
*2017 – Rikke Marie Dybdal
*2013 – Jan Bakkevoll
*2009 – Ragnhild Aanderaa på vegne av Sorgarbeidet ved Ullevål universitetssykehus, nyfødt intensiv.
*2005 – Tove Stangnes.
*2002 – Kirkens Bymisjon.
*1996 – Paal-André Grinderud.
Julian Creus

**Julian Creus** (født 30. juni 1917 i Lancashire, død 9. september 1992) var en britisk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1952 i Melbourne.
 
Creus vant en olympisk sølvmedalje i vektløfting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på andreplass i den letteste vektklassen, bantamvekt opp til 56,0 kg bak Joseph DiPietro fra USA. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn under de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Creus løftet sammenlagt 297,5 kilo, 10,0 kilo mindre enn gullvinneren og 2,5 mer enn Richard Tom fra USA som kom på tredjeplass.

## OL-medaljer
* 1948  London -  Sølv i vektløfting, bantamvekt

## Eksterne lenker
*
Richard Tom

**Richard Tom** (født 8. november 1920, død 20. februar 2007) var en amerikansk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
 
Tom vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den letteste vektklassen, bantamvekt opp til 56,0 kg bak sin landsmann Joseph DiPietro og britiske Julian Creus. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn under de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Tom løftet sammenlagt 295,0 kilo, 12,5 kilo mindre enn gullvinneren og 2,5 mindre enn Julian Creus. 

## OL-medaljer
* 1948  London -  Bronse i vektløfting, bantamvekt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brisbane (elv)

**Brisbane** er den lengste elva sørøst i Queensland, Australia. Elva renner gjennom  Brisbane by før den munner ut i havet i Moreton Bay. Elva er regulert av Wivenhoe vannkraftverk, som danner *Lake Wivenhoe* overfor demningen. Sjøen er hovedvannkilde for byen Brisbane. 

Elva og byen ble oppkalt etter guvernør Thomas Brisbane (1773–1860) av oppdageren John Oxley i 1823.

Elva har sitt utspring i Conondale Range øst for Kingaroy. Derfra flyter den sørover og tar opp sideelva Stanley sør for Somerset-demningen. Heretter blir elva til Wivenhoe-sjøen, passerer Wivenhoe-demningen og slynger seg deretter rolig mot havet. Etter Wivenhoe tar den opp flere sideelver, som Bremer.

## Eksterne lenker
* Historical Brisbane River Map
* Album of 1893 Brisbane Flood Photographs These images are held by the State Library of Queensland, Reference Code: API-82.
Yngve Larsson

**Gustaf Richard Yngve Larsson** (1881–1977) var en svensk statsviter, politiker, borgerråd og riksdagsmedlem for Folkpartiet.

Larsson var borgerråd for gate- og byplanlegging i Stockholm fra 1924 til 1946, og den politiske lederen bak flere av byens største infrastruktur-prosjekter i denne perioden, inkludert Slussen, Stockholms tunnelbane og Norrmalmsreguleringen, samt Västerbron og Tranebergsbron. Etter å ha trukket seg som borgerråd, ble han valgt til riksdagsrepresentant og senere som president i Stockholms stadskollegium. Han ble pensjonert fra Stockholms stadshus i 1954, men beholdt sentrale posisjoner i Stockholm frem til 1970, da han fylte 89 år. 

Han ble kjent som «århundrets fremste, svenske byplanlegger», og århundrets «gigant i Stockholmspolitikken». Larssons store, urbanhistoriske verk og selvbiografi, *Mitt liv i Stadshuset*, kom til å bli kalt et «monument over en epoke i Stockholms historie».

I krigsårene var Larsson aktiv som politisk opinionsledere og anviste en klar anti-nazi og nordisk kurs. Han var en av lederne i Samfundet Nordens Frihet fra begynnelsen i 1939, da det arbeidet for å effektivisere militær og humanitær bistand til Finland, og senere da det forsøkte å stimulere det svenske forsvaret og ville motvirke det som mange anså som unødvendige innrømmelser overfor tyske krav.

Som ordfører for den Svensk-norska föreningen 1942-1948, arbeidet han i samme ånd, og syntes særlig å hjelpe flyktninger fra det okkuperte Norge.

## Utmerkelser
*  Nordstjerneordenen
*  Kommandør av 1. klasse av svenske Vasaordenen
*  Kommandør av Finlands hvite roses orden
*  Kommandør med stjerne av St. Olavs Orden
*  Offiser av Æreslegionen

Kong Haakon utnevnte i 1946 Larsson til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden «for særlig fremragende fortjenester av Norges sak under krigen.» I 1966 fikk han Samfundet S:t Eriks plakett for prisverdig innsats for Stockholm. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hannibalbakken

**Hannibalbakken** er en nedlagt hoppbakke i Kongsberg i Buskerud. Bakken ligger på vestsiden av byen, like ved Hannibal gruve, som den er oppkalt etter. Gruva er i sin tur oppkalt etter Hannibal Sehested, Norges stattholder mellom 1642 og 1651. Hannibalbakken var hjemmebane for blant annet brødrene Sigmund, Birger og Asbjørn Ruud, og var senere arena for NM normalbakke (senior) i 1978 og 1984, samt junior-NM 1986.

Etter at de tidligere bakkene i Perseløkka og Storåsen var blitt i minste laget, fant Sigmund Ruud stedet der en større bakke kunne bygges, og han og andre unge hoppere fra Kongsberg bygde bakken på dugnad. Hannibalbakken ble tatt i bruk i 1926. Bakkerekorden før 2. verdenskrig var 67,5 meter, satt av Arnholdt Kongsgård.

Sent på 1950-tallet ble bakken nedlagt, men den ble satt i stand og tatt i bruk igjen i 1972. Etter NM-rennene ble bakken utvidet i 1987. Den siste bakkerekorden, på 88,5 meter, ble satt av Pål Hansen, IL Stålkameratene  i det siste offisielle rennet 10. mars 1996.

I 2004 ble det bestemt at Hannibalbakken skulle rives. Mangel på penger til å foreta rivingen gjorde imidlertid at bakken ennå sto i 2008, og bakken ble sikret og ryddet for busker og trær høsten 2008. I 2009 ble det bestemt at bakken med stillas, hopp og trapper likevel ikke skulle rives, men at den skal bevares som kulturminne. Kongsberg Skimuseum planla å sette opp ei informasjonstavle på sletta, og Kongsbergs to Rotaryklubber skal ta seg av rydding og vedlikehold av bakken. Flomlysanlegget i hoppbakken ble revet og dommertårnet nedbrent i en brannøvelse i desember 2017. Selve hoppbakken skal fremdeles bevares.

IL Skrim på Kongsberg arrangerte for øvrig NM på ski sammen med Vadsø Skiklubb i 2006, men da ble hopprennene avholdt i Tveitanbakken i Heddal og i Holmenkollbakken.

Under K-Games i mars 2024 ble det igjen hoppet i bakken, med omtrent 4000 tilreisende tilskuere. I forbindelse med K-games-arrangementet ble bakken utbedret og satt i stand med blant annet nytt sikkerhetsvant i unnarennet.

## NM, spesielt hopp

## Kilder
*Kongsberg kommune: Hannibalbakken


## Eksterne lenker
* Idrettsanlegg.no: Hannibalbakken
Heisekran

**Heisekran** eller **kran**, er en større innretning til å løfte og/eller flytte tunge gjenstander med. 

En heisekran er som oftest maskindrevet, vanligvis elektrisk eller dieseldrevet. Den kan transportere en last både vertikalt og horisontalt. En innretning som kun kan transportere lasten vertikalt, betegnes som en heise-/løfteinnretning. En heisekran er som regel innrettet med et heisespill som trekker et ståltau med en krokinnretning festet i ytterenden som er trukket over en ståltauskive som er festet på en kranarm, som i sin tur kan heves og senkes slik at radiusen forandres. For å øke stabiliteten er som regel en kran utstyrt med horisontale støttebensbjelker for å øke støttebasisen, som igjen er utrustet med vertikale støttesylindere som kan kjøres opp og ned mot underlaget for å stille kranrammen i nivå. 

Av kraner finnes det en mengde forskjellige design tilpasset til de formål de er designet for. Det finnes enda enkelte helt manuelle innretninger, men disse er etter hvert en sjeldenhet og vil kanskje langsomt dø ut her i den industrialiserte del av verden. I all hovedsak kan man si at kraner kan deles i to hovedgrupper; svingende kraner og ikke-svingende kraner.

Gummibuffere er nødvendig for å myke opp en kran i tilfelle kollisjon med blindveisstopp eller annen kran.

## Ulike typer
* Mobilkran
* Tårnkran/byggekran
* Sving-/portalkran
* Bro-/traverskran
* Offshorekran
* Flytekran
* Skipskran
* Havnekran
* Lastebilkran
* Kabelkraner
* Fastmontert hydraulisk kran
* Manuell kran

## Sertifikatklasser
I Norge er det krav om kranførersertifikat for å bruke kraner. De ulike krantypene er inndelt i ulike klasser. Man må ha sertifikat på den kranklassen man skal bruke.
;Klasser
* G1 – Mobilkran
* G2 – Tårnkran
* G3 – Sving og portalkran
* G4 – Bro og traverskran
* G5 – Offshorekran
* G8 – Lastebilkran

G20 – Andre typer med bokstavkode:
* F – Fastmontert hydraulisk kran
* S – Ståltaukran
* R – Rørhåndteringskran
* H – Heisspill

## Bilder

Hamburg.CTA.Altenwerder.BungaRaya.wmt.jpg|Kontainerkraner
Service Truck With Crane, Frankfurt II.jpg|Lastebilkran
Schloss-Elmau 2005 Feuerwehr.JPG|Mobilkran
Nordland (ship, 2002) Cuxhaven 2006 by-RaBoe.jpg|Skipskraner
Overhead cranes at Rajaville Jul2008.jpg|Traverskran
Barragebaustelle 001.jpg|Tårnkran
Vognf. Christoffersen - no-nb digifoto 20160311 00204 NB NS NM 10671.jpg|Kranbil fra 1920-tallet


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hassan II av Marokko

**Hassan II av Marokko** (arabisk: الحسن الثاني‎, født 9. juli 1929, død 23. juli 1999) var konge av Marokko fra 1961 til sin død i 1999.

Han var den eldste sønn av Mohammed V av Marokko og hans kone Abla bint Tahar.  

## Biografi
### Ungdom og utdannelse
Kong Hassan fikk sin utdanning ved et universitet i Rabat og siden studerte han jus ved Universitetet av Bordeaux. 

Han ble sammen med sin far sendt i eksil til Korsika av franske myndigheter den 20. august 1953. De ble sendt videre til Madagaskar.

### Familie
Kong Hassan fikk fem barn med sin kone Latifa Hammou:
* Prinsesse Meryem (f.1962)
* Kong Mohammed VI (f.1963)
* Prinsesse Asma (f.1965)
* Prinsesse Hasna (f.1967)
* Prins Rachid (f.1970)

## Referanser
Sargassohavets hemmelighet

***Sargassohavets hemmelighet*** (originaltittel: *The Lost Continent*) er en britisk eventyr- og fantasyfilm fra 1968 regissert av Michael Carreras. Filmen handler om en gruppe mennesker om bord på et skip som driver i land på en merkelig øy med skremmende skapninger. Det blir en kamp for livet å komme seg derfra. Hovedrollene spilles av Eric Porter, Hildegard Knef og Suzanna Leigh. Manus er basert på Dennis Wheatleys roman *Uncharted Seas*, utgitt 1938.

## Handling
Kaptein Lansen har skaffet seg et kondemnert skip og fører illegal last med eksplosiver og dertil noen få passasjerer. Destinasjonen er Sør-Amerika, men underveis kommer en storm som gjør at skipet trekkes inn i det ukjente Sargassohavet. Etterhvert strander de på en merkelig sumpeaktig øy der de blir hengende fast. Der angripes de av flere merkelige vesener, blant annet menneskeetende sjøgress og krabbemonstre. På øya støter de også på etterkommere av spanske conquistadorer som tror at den spanske inkvisisjonen fremdeles er gjeldende.

## Om filmen
Filmen ble innspilt i Elstree Studios.

Den ble ingen publikumsuksess.

Filmen tittelmelodi ble skrevet og fremført av den britiske jazz-popgruppa The Peddlers.

## I rollene
* Eric Porter –  Capt. Lansen 
* Hildegard Knef –  Eva Peters (kreditert som Hildegarde Neff) 
* Suzanna Leigh –  Unity Webster 
* Tony Beckley –  Harry Tyler 
* Nigel Stock –  Dr. Webster 
* Neil McCallum –  First Officer Hemmings 
* Ben Carruthers –  Ricaldi (kreditert som Benito Carruthers) 
* Jimmy Hanley –  Patrick, the bartender 
* James Cossins –  Nick, sjefsingeniøren 
* Dana Gillespie –  Sarah 
* Victor Maddern –  The mate 
* Reg Lye –  The Helmsman 
* Norman Eshley –  Jonathan, fangen
* Michael Ripper –  Sea Lawyer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peter Blake (seiler)

**Peter James Blake** (født 1. oktober 1948, død 6. desember 2001) var en newzealandsk profesjonell seiler som vant America's Cup i 1995 og 2000. Blake vant også 1989/90-utgaven av Whitbread Round the World Race (senere Volvo Ocean Race) med båten «Steinlager 2». I 1995 ble Peter Blake utnevnt til Knight Commander av Order of the British Empire. Han fikk også et æresdoktorat ved Auckland University of Technology i 2000.

Under en ekspedisjon for FN utenfor Brasil i 2001, ble Blake skutt og drept av pirater som bordet skipet «Seamaster». To av mannskapet i båten ble såret. Brasiliansk rett dømte de brasilianske piratene til mellom 20 og 30 år i fengsel.

Den 23. oktober 2002 ble Blake tildelt Den olympiske orden posthumt av Den internasjonale olympiske komité.

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
*
Solheim (Årstad)

**Solheim** er et bolig-og næringsområde i Årstad bydel i Bergen, mellom Gyldenpris i nord og Minde i sør, og mellom Puddefjorden, Kronstad og Fridalen i øst og byfjellet Løvstakken i vest.

Solheim hørte til gamle Årstad kommune som ble innlemmet i Bergen i 1915, og hører til Løvstakksiden sogn under Bergen domprosti i Den norske kirke, med sognekirkene Solheim kirke på Solheim og Sankt Markus kirke på grensen mot Gyldenpris. På Solheim gravplass ligger Solheim gravkapell.

På Solheim ligger også Ny-Krohnborg skole, handlegaten Solheimsgaten ved Danmarksplass, næringsområdet Solheimsviken og omfattende tettbebyggelse med boligområder. Det lokale buekorpset heter Løvstakkens Jægerkorps. Solheim dekkes av lokalavisen Årstadposten.

Solheim hadde 7&nbsp;130 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 1,21&nbsp;km² landareal og 0,01&nbsp;km² ferskvann, fordelt på grunnkretsene St Markus, Krohnviken, Bøhmergaten, Solheimsviken, Ny-Krohnborg, Løvstakkveien, Blekenberg, Firdagaten, Solheim sekundærstasjon, Solheim, Grønnlien, Kristian Bings vei, Lille Solheim og Solheimsvannet.

Solheimsvannet er 35 dekar stort og tjener som rekreasjonsområde i forlengelse av Leaparken. Langs breddene er det anlagt gang- og sykkelstier, men der har også en del flere uønskede fremmedarter som fagerfredløs, parkslirekne og rynkerose etablert seg.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Historier fra en bydel – Årstad
Shadows

**Shadows** kan vise til:

*The Shadows – ei britisk popgruppe
*Shadows (X-files) – en episode av TV-serien *The X-files*
*Shadows (film) – en amerikansk film fra 1959
Landås

**Landås** er et boligområde i Årstad bydel i Bergen kommune. Området ligger mellom Haukeland sykehus i nord til Nattland i sør, og mellom Fridalen og Slettebakken i vest og byfjellet Ulriken i øst. 

Landås hørte til den tidligere Årstad kommune, som ble innlemmet i Bergen i 1915.

Landåstorget, Landås kirke, Landås skole, Landåshallen og flere sykehjem ligger i området, som for det meste består av tett boligbebyggelse og utgjør Landås sogn under Bergen domprosti i Den norske kirke. Nattlandsveien er hovedveien som strekker seg gjennom hele området fra nord til sør, og danner grensen mot Fridalen og Slettebakken i vest. Landås dekkes av lokalavisen *[[Årstadposten]]*. Bergen lærerhøgskole flyttet høsten 2014 fra Landås til Kronstad, mens Den internasjonale skolen i Bergen flyttet inn i den tidligere lærerskolen, og i 2019 videre til Sandsli.

Landås kjennetegnes av de mange «stjernehusene» tegnet av Målfrid og Jo Svenningsson i 1952, basert på en type bolighus som hadde vunnet utbredelse i svenske drabantbyer på 1940-tallet. Slike stjernehus skulle også bygges på Paddemyren, men bare sporveisanlegget ble bygd som planlagt. I stedet for stjernehus kom det en 13 etasjers høyblokk (Mannsverk 4) og ti lavblokker på 4 etasjer rundt et grøntareal. 
 
Landås hadde 6&nbsp;409 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 1,37&nbsp;km², fordelt på grunnkretsene Ravneberget, Sollien, Lægdene, Vognstølen, Landås, Landåslien, Meiseveien, Landåstorget, Rugdeveien, Strimmelen, Øvre Kolstien, Kolstølen og Kolstien.

Lægdene ble i bystyrets møte 29. juni 1929 vedtatt skrevet med e, «Legdene». I møte 11. april 1951 omgjorde formannskapet dette, slik at Lægdene igjen skrives med æ. 

## Kulturminner
* Kanonhaugen 39 – Landås hovedgård, fredet
* Vilhelm Bjerknes’ vei 102 – Slettebakken hovedgård, fredet
* Idrettsveien 16 – våningshus på Fridalen gård

## Landås bydel
Landås er også navnet på en tidligere bydel i Bergen, avgrenset av Ibsensgate/Bjørnsons gate i nord, Inndalsveien/Storetveitvegen i vest, Fantoftvegen i sør, og Nattlandsfjellet og Landåsfjellet i øst. Størstedelen av området lå tidligere i Årstad herred, men ble innlemmet i Bergen kommune i 1915. Området mellom Wergeland og Fantoft lå tidligere i Fana kommune, og ble innlemmet i Bergen i forbindelse med kommunesammenslåingen i 1972. Begrepet Landås benyttes fortsatt om store deler av dette området. Landås bydel ble i 2000 slått sammen med nordlige deler av tidligere Løvstakken bydel (områdene Minde, Solheim, Gyldenpris og resterende deler av Fridalen og Kronstad), og fikk navnet Årstad bydel.

## Referanser
Årstad (Bergenhus)

**Årstad** er et boligområde i Bergenhus bydel i Bergen, som har gitt navn til, men ikke er en del av, Årstad bydel som det grenser til i sør. Årstad var derimot en del av gamle Årstad kommune før byutvidelsen i 1915, sammen med store deler av bydelen med samme navn.

Området omfatter strekningen fra grensen mot strøket Kalfaret i nord (tidligere bygrense) til grensen mot Årstad bydel i sør og vest, med grunnkretsene Kalvedalen, Fløen, Årstadvollen, Statsarkivet, Møllendal, Alrek, Haraldsplass og Haukeland sykehus. Årstadveien er hovedveien gjennom området, som hadde 3 050 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 1,16 km².

Her ligger Haukeland universitetssykehus, Haraldsplass diakonale høgskole og sykehus, Statsarkivet i Bergen, Alrek studenthjem, Møllendal gravplass, Haukeland skole, Alrekstad skole, Bergen bibelskole, Universitetet i Bergens medisinske og odontologiske avdelinger, Ulriksbanen, aldershjem og boligbebyggelse. Her lå tidligere den gamle kongsgården Alrekstad, et av landets historisk viktigste maktsentre med røtter tilbake til 400-tallet. Årstad tilhører Årstad sogn under Bergen domprosti i Den norske kirke. Sognekirken Årstad kirke ligger på grensen til nabostrøket Kronstad i vest.

## Eksterne lenker
* Bergen byleksikon på nett, om Årstad (bydel og tidligere kommune)
* Historier i fra en bydel - Årstad
Corumbá (elv)

**Corumbá** (portugisisk: *Rio Corumbá*) er den viktigste elva i Sentralplatå-regionen i Brasil. Kildeområdet ligger i Montes de Pireneus, nær Pirenópolis i delstaten Goiás, nær grensa til Distrito Federal og Brasília. Elva er 567 km lang, og de viktigste sideelvene er Descoberto og São Bartolomeu, som begynner i Distrito Federal.  

Fra utspringet nær Corumbá de Goiás, hvor den danner spektakulære fosser, renner Corumbá først mot sørøst, deretter sørover, passerer nær Pires do Rio og Caldas Novas, og munner ut i Itumbiara-reservoaret i elva Paranaíba, ei sideelv til Paraná.

Ved Caldas Novas er Corumbá oppdemt og danner et stort reservoar kalt Corumbásjøen. Det er også flere andre vannkraftverk i elva, hvorav det største er Corumbá IV, som ble satt i drift i 2006.  

## Eksterne lenker
* Corumbá-fossene
Rio Canoas (Santa Catarina)

**Rio Canoas** er en elv i delstaten Santa Catarina i det sydøstre Brasil. Den løper sammen med Rio Pelotas til Rio Uruguay.

## Eksterne lenker
* kart (pdf)
James Halliday

**James Halliday** (født 19. januar 1918, død 6. juni 2007) var en britisk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.

Halliday vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting i Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den tredje letteste vektklassen, lettvekt opp til 67,5 kg. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn i de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen, Paris, Los Angeles og Berlin. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Halliday løftet sammenlagt 340,0 kilo, 20 kilo mindre enn gullvinneren Ibrahim Shams fra Egypt og hans landsmann Attia Hamouda som fikk sølv.

## OL-medaljer
* 1948  London -  Bronse vektløfting, lettvekt

## Eksterne lenker
*
Nattland

**Nattland** eller **Natland** er et strøk i bydelen Årstad i Bergen. Det omfatter grunnkretsene Øvre Kolstien, Øvre Slettebakken, Kolstien og Nattlandsfjellet, med til sammen 2 661 innbyggere og 1,02&nbsp;km² landareal.

Området grenser til strøket Sædalen i bydelen Fana i sør og vest, og til strøkene Fantoft i vest, Slettebakken og Landås i nord (alle i Årstad bydel). Området har for det meste småhusbebyggelse, og inngår i Slettebakken sogn under Fana prosti i Den norske kirke.

Navnet er avledet av *natt*, dialekt for «knatt», «knaus». Opprinnelig stavemåte var Natland, som er bevart av blant andre Natlandsveien borettslag. Navnet har ingenting med «natt» å gjøre, men en «nat», dvs en knatt eller knaus. Stavemåten som viser til navnets opprinnelige betydning, er bevart i Natlandsveien i Sortland.

## Referanser
Titus Vibe-Müller

**Titus Vibe-Müller** (1912–1986) var en norsk filmklipper og regissør.

Etter Oslo handelsgymnasium 1933 avtjente han verneplikt i flyvåpenet før han virket hos Tobis Film i Berlin frem til 1936.

Etter å ha vært klipper i flere år, fikk han regi på flere spillefilmer etter den andre verdenskrig, og ble vist ved Filmfestivalen i Cannes 1954, der han i 1956 var utsendt delegat med Arne Skouen. Med Per Høst laget han flere instruktive kortfilmer og suksessen *Sami Jakki* (1957). Han tok også andre oppdrag, som for eksempel med å lage informasjonsfilm for Gartneriets og Hagebrukets Filmutvalg.

Han var sønn av innehaver Heini Müller og skuespiller Ingeborg Vibe (1886–1945).

## Premier
* Statens Filmstipend 1950 for reise

## Verk
* 1971 – *[[Same Ællin]]*.  Regi med Per Høst.
* 1964 – *[[Si det med roser]]*. Regi, samt manus med Henning Sinding-Larsen.
* 1962 – *[[Bahamas]]*.  Med Høst.
* 1961 – *[[Alltid på vakt]]*.  Med Albert W. Owesen
* 1961 – *[[Oss atomforskere imellom]]*
* 1960 – *[[Eventyrlige Sør-Amerika]]*.  Mer høst.
* 1954 – *Det gjelder livet*.  Kortfilm.
* 1952 – *[[Haakon VII – Norges konge i krig og fred]]*.  Dokudrama.
* 1951 – *[[Flukten fra Dakar]]*
* 1950 – *[[Marianne på sykehus]]*.  Manus og klipp.
* 1948 – *[[Kampen om tungtvannet (film)|Kampen om tungtvannet]]*.  Regi med Jean Dréville.
* 1946 – *[[To liv (1946)|To liv]]*
* 1946 – *[[Så møtes vi i morgen]]*.  Klipp.
* 1943 – *[[Den nye lægen]]*.  Klipp.
* 1942 – *[[Trysil-Knut (film)]]*.  Klipp.
* 1941 – *[[Gullfjellet (film)]]*.  Ass.
* 1940 – *[[Godvakker-Maren]]*. Klipp.
* 1939 – *[[Valfångare]]*.  Ass. til Tancred Ibsen
* 1937 – *[[To levende og en død (film fra 1937)|To levende og en død]]*.  Ass til Ibsen
* 1937 – *[[Fant (film)|Fant]]*.  Ibsens ass.
* 1936 – *[[Morderen uten ansikt]]*.  Ass. til Leif Sinding

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Outardes

**Outardes** (fransk: *Rivière aux Outardes*) er en elv i delstaten Quebec, Canada.

Elven måler 480 km fra kildene i Otishfjellene til den flyter ut i Atlanterhavet via St. Lawrence-bukta. Outardes passerer Plétipisjøen og er regulert flere steder, som ledd i den samlede utbyggingsplanen for elvene Outardes og Manicouagan. Utbyggingen ble igangsatt på 1960-tallet.

Vannkraftverkene langs elva er:
*Outardes 2 vannkraftverk- 472 MW
*Outardes 3 vannkraftverk – 1145 MW, fullført 1969  
*Outardes 4 vannkraftverk – 688 MW, fullført 1972  

## Eksterne lenker
* Pourvoirie des quatre Outardes - naturbilder