open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juniperus scopulorum

**Juniperus scopulorum ** eller «Rocky Mountain Juniper» er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser i det vestlige Nord-Amerika – i Britisk Columbia og Alberta, videre i hele det vestlige USA inklusive Rocky Mountains, og lokalt i det vestlige Texas. I det nordlige Mexico går den ned til Sonora og Coahuila. En tidligere antatt variant på Vancouver Island antas av mange å være en egen art – ***Juniperus maritima***.

Arten er et tre k på 5–15 meters høyde, sjelden inntil 20 meter. Den har grønne, skjellaktige nåler inntil 1–2&nbsp;mm lange (sjelden inntil 5&nbsp;mm). Unge nåler er inntil 10&nbsp;mm lange. Den er nesten uten unntak særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et blått, 6–9&nbsp;mm stort, rundt eller todelt bær med 2-3 frø. Bærene har et lyst, tydelig hvitt vokslag som gjør dem nærmest hvite av utseende. Hannkonglene er 2–4&nbsp;mm store og sprer sitt pollen om våren. Man antar at alderen kan bli opp mot 2000 år.

Arten danner hybrider med *[[Juniperus virginiana]]*, særlig der disse møtes i USA. Noe sjeldnere er hybrider med *[[Juniperus horizontalis]]*.

## Juniperus maritima
En populasjon som siden istiden er isolert på Vancouver Island nordvest for Vancouver, har vært antatt å være en underart eller variant, men anses i økende grad som en egen art – ***Juniperus maritima***. Den likner svært på *Juniperus scopulorum*, men bærene modnes fortere, er litt mindre og har maksimalt 2 bær.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Conifer Specialist Group – «Juniperus scopulorum» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus scopulorum» beskrivelse.
Kristina Háfoss

**Kristina Háfoss** (født 1975) er en færøysk politiker, jurist og økonom. Hun har vært Færøyenes finansminister og kulturminister og medlem av Lagtinget for det venstrenasjonale partiet Tjóðveldi. Fra 1. februar 2021 er hun direktør for sekretariatet i Nordisk råd.

## Familie og yrke
Hun vokste opp på Argir ved Tórshavn som datter av finansdirektør i SEV John P. Danielsen og sykepleier Anna Helena Zachariasen. Morfaren var telefondirektør, lagtings- og landsstyremann Louis Zachariasen. Kristina Háfoss er gift med jurist Ronnie Háfoss.

Hun er utdannet cand.polit. og cand.jur. fra Københavns Universitet fra 2002 og 2003. Ved siden av studiene arbeidet Háfoss for det danske Utenriksministeriet og Finansministeriet og for den færøyske sentraladministrasjonen, og ledet fellesorganisasjonen for de færøyske studentene. Deretter arbeidet Háfoss innen bank- og forsikringsvesenet på Færøyene.

## Politisk arbeid
Háfoss var første gang innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 2002 til 2004, og satt i Lagtingets finanskomité.

I februar 2008 ble hun kulturminister (med ansvar for undervisnings-, forsknings- og kulturspørsmål) i Jóannes Eidesgaards andre regjering, men oppgav personlige årsaker idet hun fratrådte i august samme år. Regjeringen gikk i oppløsning måneden etter.

I 2011 ble hun på nytt innvalgt på Lagtinget. Hun var nestformann i Lagtingets finanskomité fra 2011 til hun i 2015 ble utnevnt til finansminister i Aksel V. Johannesens regjering. Hun gikk av sammen med resten av regjeringen i 2019.

## Referanser
Vikingskipet holdeplass

**Vikingskipet holdeplass** var en holdeplass på Rørosbanen, i Hamar kommune i Innlandet. Holdeplassen hadde aldri fast trafikk eller betjening. Stoppet ble åpnet 16. august 1993 under forberedelsene til OL 1994 og var tenkt å betjene Vikingskipet skøytehall, derav navnet. På tross av investeringen ble stoppet bare brukt én gang under OL og én gang året før i forbindelse med avviklingen av sykkel-VM 1993.

Holdeplassen var utformet som en buttstasjon og kunne dermed ikke ha gjennomgående trafikk. Sporet var definert som et sidespor til Hamar stasjon, og dermed var all trafikk på sporet betraktet som skifting. Strekningen fra Hamar stasjon til Vikingskipet holdeplass er elektrifisert.

Våren 2016 ble imidlertid de fire benkene og skiltet som stod på holdeplassen, fjernet, og høsten samme år ble sporet fra stasjonsområdet og frem til plattformen revet opp.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
**[[Lokomotivmands Tidende]]*, nr. 8 2006
* Bilder fra holdeplassen i 2004
Mo herredsstyre 1850–1852

**Mo herredsstyre 1850&ndash;1852** er en oversikt over representanter i Mo herredsstyre, etter herredsstyrevalget i 1850. Valget ble avholdt den 27. mai 1850.

I 1850 var det direkte valg på personer. De som fikk flest stemmer ble herredsstyremedlemmer.

## Representanter

## Kilder
* Anders Bang Hanssen: *Fortegnelse over Medlemmer av Mo Herredsstyre, fra det første Valg i 1838 til og med Valget i 1910*, Mo Boktrykkeri, 1910
Virginiaeiner

**Virginiaeiner** (*Juniperus virginiana*), i Storbritannia kalt «Pencil Cedar», i USA kalt «Eastern Redcedar» eller «Red Juniper» (lakota: *Chansha* = «redwood»), er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser i det østlige Nord-Amerika i hele området fra Quebec til Mexico, og Great Plains. Lengre vest avløses den av slektningen *[[Juniperus scopulorum]]*.

Arten er oppreist og tettvokst, har strimlete rød-brun bark, og er 5-27 meter høy og. Grenene står ut eller litt oppover. Den har grå-grønne, skjellaktige nåler inntil 2–4&nbsp;mm lange. Unge nåler er inntil 10&nbsp;mm lange, og sitter alltid i par. Den er oftest særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 6-8 måneder, i Europa etter 12 måneder, til et 3–7&nbsp;mm stort bær, gråblått eller purbur-blått med hvitt vokslag, og 1-4 frø. Mange fugler lever av frøene om vinteren. Lukten er såpe-aktig. Hannkonglene er 2–3&nbsp;mm store og sprer sitt pollen fra nyttår til februar-mars. Den antas å kunne bli 800 år gammel.

Variantene omfatter og kultivarer:
* *Juniperus virginiana* var. *virginiana*. Vokser i Ontario, Dakota og Nordstatene ned til  Texas og det nordlige Florida, barken er rød-brun. 
* *Juniperus virginiana* var. *silicicola*. Vokser i Sørstatene fra Texas til Nord-Carolina og Florida. Frøkonglene er bare 3–4&nbsp;mm store, barken er oransje-brun. 
* *Juniperus virginiana* 'Canaertii'. Et tett, søyleformet mørkegrønt tre, bare skjellaktige blader, purpurrøde bær.

*Juniperus virginiana* var. *virginiana* er det mest utbredte bartreet i østlige USA. Den danner rene bestander, eller kan vokse sammen med furuarter, rødeik, kviteik, hickory og svartvalnøtt. Den er en pionerplante som raskt invaderer forlatt dyrket mark. På god jord kan *[[Diospyros virginiana]]* og sassafras invadere sammen med virginiaeiner og av og til utkonkurrere den.

*Juniperus virginiana* var. *silicicola* vokser ytterst på kystslettene. Her danner den skog der den er den dominerende arten. Andre trær er *[[Quercus virginiana]]*, *[[Sabal palmetto]]*, oksemagnolia, *[[Persea borbonia]]* og amerikakristtorn. I undervegetasjonen finnes blant annet *[[Morella cerifera]]*, *[[Cartrema americana]]*, *[[Callicarpa americana]]* og *[[Smilax]]*. 

Mange lokale bønder forsøker å utrydde virginiaeiner, ikke minst fordi de lett tar fyr og får skylden for skogbranner. Treverket er svært motstandsdyktig mot forråtnelse, og brukes derfor hyppig som gjerdestolper. Trevirket er aromatisk, og den har vært mye brukt i blyanter og møbler. Bærene brukes som tilsetningsstoff ved produksjon av gin og i nyre-medisin.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* Conifer Specialist Group – «Juniperus virginiana» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus virginiana» beskrivelse.
Óluva Klettskarð

**Óluva Elin Klettskarð** (født 24. juni 1965 i Klaksvík) er en færøysk gymnaslærer og politiker (Tj.).

Hun har bifag i historie og nordisk filologi fra Fróðskaparsetur Føroya fra 1991 og 1996, og hovedfag i historie fra Aarhus Universitet fra 2000. Hun har siden 1997 vært lærer ved Føroya Studentaskúli og HF-skeið i Tórshavn.

Klettskarð har vært formann i hovedstyret i Tjóðveldi og medlem av partiets arbeidsutvalg. Hun har vært medlem av kommunestyret i Klaksvík fra 2009 til 2016 og vara til Lagtinget i flere valgperioder. I to uker høsten 2008 var hun kulturminister før Tjóðveldi gikk ut av regjeringen. Fra 2015 til 2019 møtte hun fast på Lagtinget, så lenge Sirið Stenberg var medlem av regjeringen. 

Hun er datter av Páll Klettskarð fra Haraldssund og hustru Edith (født Stenberg) fra Porkeri. Foreldrene drev egen næringsvirksomhet i Klaksvík, og faren ble senere fiskebåtreder. Óluva Klettskarð og Sirið Stenberg er søskenbarn. Óluva Klettskarð er gift med arkivar Andras Sólstein. De er foreldre til fotballspiller Páll Klettskarð.

## Referanser
Leptanilloidinae

* *[[Amyrmex]]*
* *[[Asphinctanilloides]]*
* *[[Leptanilloides]]*

**Leptanilloidinae** er en gruppe (underfamilie) av maur. Gruppen omfatter 9 kjente arter fordelt på tre slekter. Nylig ble slekten *Amyrmex* overført fra Dolichoderinae til Leptanilloidinae (http://www.mapress.com./zootaxa/2009/f/zt02063p054.pdf).

## Utseende
Små (gjerne 3–4&nbsp;mm), slanke, gule eller brunlige, blinde maur. De ligner på Leptanillinae fra den gamle verden, og det er sannsynlig at de er et økologisk motstykke til disse, men det er usikkert om de er nært beslektet med dem. Hodet er lengre enn bredt, mer eller mindre firkantet. Både hodet og kroppen er kraftig punktert og matte. Fasettøyne mangler hos arbeiderne, antennene er temmelig kraftige, mandiblene slanke og middels lange. Thorax er ganske slank, beina middels lange og nokså kraftige. Petiolus er to-leddet, bakkroppen (gaster) forholdsvis slank. Hannene har fullt utviklede fasettøyne og ligner på spinkle snyltevepser.

## Levevis
Lite synes å være kjent om økologien til denne gruppen, men utseendet tyder på at de fører et underjordisk levesett. De blir plassert i gruppen Dorylomorpha, som omfatter ulike grupper av hærmaur, og det er sannsynlig at også disse har et lignende levesett.

## Utbredelse
Denne gruppen finnes bare i Sør- og Mellom-Amerika. De overlapper dermed ikke i utbredelse med Leptanillinae, som de ellers ligner.

## Systematisk inndeling

* ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera) 
** underordenen stilkvepser, (Apocrita)
*** gruppe broddvepser, (Aculeata)
**** familien maur (Formicidae) 
***** underfamilie **Leptanilloidinae**
****** *[[Amyrmex golbachi]]* Kuznetsov, 1953 – sørlige Argentina
****** slekten *[[Asphinctanilloides]]* – tre arter
****** slekten *[[Leptanilloides]]* – fem arter

## Litteratur
* Bolton, B. 1995. *A New General catalogue of the Ants of the World.* Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
* Donoso, D.A., Vieira, J.M. og Wild, A.L. 2006. Three new species of *Leptanilloides* Mann from Andean Ecuador (Formicidae: Leptanilloidinae). Zootaxa 1201: 47-62. http://www.mapress.com/zootaxa/2006f/zt01201p062.pdf
* Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. *Journey to the Ants*. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4
* Ward, P.S. og Brady, S.G. 2009. Rediscovery of the ant genus *Amyrmex* Kuznetsov (Hymenoptera, Formicidae) and its transfer from Dolichoderinae to Leptanilloidinae. Zootaxa 2063: 46-54. http://www.mapress.com./zootaxa/2009/f/zt02063p054.pdf

## Eksterne lenker
* 
* Tree Of Life: Leptanilloidinae Bilder
* Antweb: Leptanilloidinae
Juniperus standleyi

**Juniperus standleyi** eller «Standley's Juniper» er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser i det sørøstlige mesxico og i Guatemala.

Arten er en busk eller et tre, og er 5-15 meter høy eller i sjeldne tilfeller inntil 20 meter. GreDen har skjellaktige nåler inntil 1-1,5&nbsp;mm lange. Unge nåler er 5–7&nbsp;mm lange. Den er nesten uten unntak særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et svart-blå, 6–9&nbsp;mm stort bær med tynt hvitt vokslag, og 3-6 frø. Mange fugler lever av frøene om vinteren. Hannkonglene er 1–2&nbsp;mm store og sprer sitt pollen om våren.

## Eksterne lenker
* 
* Conifer Specialist Group – «Juniperus standleyi» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus standleyi» beskrivelse.
Juniperus occidentalis

**Juniperus occidentalis**, lokalt kalt "Western Juniper " eller «Sierra Juniper», er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser i 800-3&nbsp;000 meters høyde i det vestlige USA. Den tåler tørke godt og kan konkurrere med større trær mange steder.

Det er to varianter av arten:

***Juniperus occidentalis'' var. ''occidentalis*** – «Western Juniper» – vokser i det nordvestre USA nord for 40° 30' N, og er en busk eller et tre 4-15 meter høyt, ytterst sjelden inntil 26-28 meter i Oregon. Den har grå-grønne, skjellaktige nåler inntil 1–2&nbsp;mm lange. Unge nåler er inntil 5–10&nbsp;mm lange. Den er i halvparten av tilfellene særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et brun-blå, 7–10&nbsp;mm stort bær med hvitt vokslag, og 1-3 frø. Hannkonglene er 2–4&nbsp;mm store og sprer sitt pollen i februar-mars.

***Juniperus occidentalis'' var. ''australis *** – «Sierra Juniper» – vokser i California og vestre Nevada sør for 40° 30' N, og er et tre 12-26 meter høyt. Diameteren kan bli hele 3,88 meter. Den har brun-rød, langsgående strimlet bark og skjellaktige nåler inntil 1–2&nbsp;mm lange. Unge nåler er inntil 5–10&nbsp;mm lange. Den er i 90-95&nbsp;% av tilfellene særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 18 måneder til et brun-blå, 5–9&nbsp;mm stort bær med hvitt vokslag, og 1-3 frø. Hannkonglene er 2–4&nbsp;mm store og sprer sitt pollen i februar-mars.

## Eksterne lenker
* 
* Conifer Specialist Group – «Juniperus occidentalis» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus occidentalis» beskrivelse.
Heckler & Koch VP70

**Heckler & Koch VP70** er en halvautomatisk pistol produsert av den tyske våpenprodusenten Heckler & Koch. 

VP er forkortelse for «Volkspistole» (folkepistol), og 70 er for 1970 da den ble introdusert. Den er kamret for ammunisjon i kaliber 9 x 19 mm Luger, og tar 18 patroner i våpenmagasinet. Den er laget i polymer, og er den første polymerpistolen som ble laget. Våpenet har fjørbelastet tennstempel, slik som på GLOCK-pistoler. Den har double-action avtrekk, som er relativt tungt. Den var i midlertidig ikke spesiell suksessfull, og solgte dårlig.

Den ble produsert fra 1970 til 1989.

## Varianter
Den ble laget også i en militærvariant med feste for skulderstokk, som når den er montert, gir mulighet til tre-skudds byger. Når den ikke er montert kan den brukes som hylster. 
*Heckler & Koch VP70-Z – sivil utgave
*Heckler & Koch VP70-Z – sivil utgave for kaliber 9 x 21 mm IMI ammunisjon, kun 400 stk laget for det italienske markedet
*Heckler & Koch VP70-M – militær utgave med feste for skulderstokk
Cerapachyinae

* *[[Acanthostichus]]*
* *[[Cerapachys]]*
* *[[Cylindromyrmex]]*
* *[[Simopone]]*
* *[[Sphinctomyrmex]]*

**Cerapachyinae** er en gruppe (underfamilie) av maur. Gruppen omfatter 218 kjente arter fordelt på fem slekter, utbredt over tropiske og subtropiske områder.

## Utseende
Små til middelsstore, slanke, sylindriske maur, gule til svarte på farge. Kroppen er lang og slank, med korte hår. Hodet er lengre enn bredt, mange mangler fasettøyne, antennene er kraftige, mandiblene ikke påfallende store. Beina er nokså korte, thorax slank. Petiolus består av to ledd, det bakerste er tett sammenvokst med gaster men ser annerledes ut enn gaster-leddene. Bakkroppen (gaster) er slank og sylindrisk med velutviklet giftbrodd hos arbeiderne. Hannene ligner spinkle snylteveps.

## Levevis
Utseendet, med sylindrisk, kortbeint kropp og ofte manglende øyne, tyder på at de fører et underjordisk levevis. Denne gruppen er rovdyr som spesialiserer seg på leve av andre maur.

## Utbredelse
Disse maurene er utbredt i tropiske og subtropiske områder over hele verden.

## Systematisk inndeling

* ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera) 
** underordenen **[[stilkvepser]]**, (Apocrita)
*** gruppe **[[broddvepser]]**, (Aculeata)
**** familien maur (Formicidae) 
***** underfamilie Cerapachyinae
****** slekten *[[Acanthostichus]]* – 23 arter
****** slekten *[[Cylindromyrmex]]* – 13 arter
****** Cerapachyini
******* slekten *[[Cerapachys]]* – 144 arter
******* slekten *[[Simopone]]* – 16 arter
******* slekten *[[Sphinctomyrmex]]* – 22 arter
## Litteratur
* Bolton, B. 1995. *A New General catalogue of the Ants of the World.* Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
* Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. *Journey to the Ants*. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4

## Eksterne lenker
* 
* Tree Of Life: Cerapachyinae Bilder
* Antweb: Cerapachyinae
Útoyggjar

**Útoyggjar** (, norsk oversettelse: «ut-» eller «ytterøyene») betegner Færøyenes ytre periferi. Ytterøyene er de åtte øyene Fugloy, Svínoy, Kalsoy, Mykines, Hestur, Koltur, Skúvoy og Stóra Dímun. De har til felles at de har dårlig kommunikasjon til resten av øyriket, og kan ikke alltid nås hver dag, ofte grunnet dårlig vær. Ytterøyene er de delene av Færøyene som er mest utsatt for avfolking; fra 2007 til 2012 sank folketallet fra 340 til 240.

Nólsoy var tidligere regnet som en ytterøy, men etter at øya ble innlemmet i hovedstadskommunen i 2005, har kommunikasjonene blitt forbedret og folketallet stabilisert. Lítla Dímun har aldri vært bebodd, og dekkes dermed ikke av begrepet.

I desember 2001 ble interesseorganisasjonen Útoyggjafelagið stiftet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Útoyggjafelagið
Juniperus pinchotii

**Juniperus pinchotii ** eller «Pinchot Juniper», alternativt «Redberry Juniper», er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser på 600-2.100 meters høyde i det sørvestlige Nord-Amerika – stort sett i hele det nordlige Mexico, og i Arizona, videre lokalt i New Mexico og vestlige Texas.

Arten er 1-6 meter høy, ofte flergrenet med en tett, rund krone. Barken er matt grå ytterst, og brun-oransje dypere nede. Den har grønne, skjellaktige nåler oftest særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 12 måneder til et rød-oransje, 5–9&nbsp;mm stort, rundt eller ovalt bær med 1-2 frø. Hannkonglene er 3–4&nbsp;mm store og sprer sitt pollen om høsten.

Arten danner hybrider med *[[Juniperus coahuilensis]]*. Påståtte hybrider med *[[Juniperus monosperma]]* har aldri blitt vitenskapelig verifisert, og er umuluig i vill tilstand siden pollensesongene er helt ulike.

## Eksterne lenker
* 
* Conifer Specialist Group – «Juniperus pinchotii» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus pinchotii» beskrivelse.
Mo kommunestyre 1856–1858

**Mo kommunestyre 1856&ndash;1858** er en oversikt over representanter i Mo herredsstyre, etter herredsstyrevalget i 1856. Valget ble avholdt den 6. mai 1856.

I 1856 var det direkte valg på personer. De som fikk flest stemmer ble herredsstyremedlemmer.

## Representanter

## Kilder
* Anders Bang Hanssen: *Fortegnelse over Medlemmer av Mo Herredsstyre, fra det første Valg i 1838 til og med Valget i 1910*, Mo Boktrykkeri, 1910
Juniperus monosperma

**Juniperus monosperma ** eller «One-Seed Juniper» er en art av bartrær som tilhører einerslekten *Juniperus* i sypressfamilien. Den vokser på 1&nbsp;000–2&nbsp;300 meters høyde i det vestlige Nord-Amerika i statene Arizona, New Mexico, texas, vestligste Oklahoma og ned til Chihuahua i Mexico.

Arten er nært beslektet med *[[Juniperus angosturana ]]*.

Arten er en busk eller lavt tre, har langsgående strimlete grå-brun bark, og er 2–7 meter høy, sjeldent inntil 12 meter. Grenene står litt oppover, arten er ofte flergrenet, og kronen rund og fyldig. Den har grønne, skjellaktige nåler inntil 1–5&nbsp;mm lange. Unge nåler er inntil 10&nbsp;mm lange. Den er oftest særbu med hann- og hunnblomster på ulike individer. Bærkonglene modner på 6–8 måneder til et blått, 3–7&nbsp;mm stort bær med lysehvitt vokslag, og 1–2 frø. Mange fugler lever av frøene om vinteren. Hannkonglene er 2–4&nbsp;mm store og sprer sitt pollen på senvinteren. Arten er svært sjelden i Mexico, og kanskje utryddet i vill tilstand der.

Det særegne med denne einerarten er at trevirket råtner lett, det inneholder ikke den samme naturlige impregnering som de aller fleste andre einerarter har.

## Eksterne lenker
* 
* Conifer Specialist Group – «Juniperus monosperma» fra IUCN Red List.
* Conifers.org – «Juniperus monosperma» beskrivelse.
Stimulus

**Stimulus** (flertall *stimuli*) er ytre sansepåvirkning (som utløser en reaksjon). I fysiologien en merkbar forandring i eksternt eller internt miljø  (for eksempel lyd, lys, berøring) som ved sensitivitet kan gi en organisme mulighet til å respondere.

Begrepet ble mye brukt i psykologien, der blant annet behaviourismen forsøkte å gjøre eksperimenter målbare og til å kunne etterprøves, ved å beskrive dem i stimulus/respons-sekvenser.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kylling Marengo

**Kylling Marengo** er navnet på en tradisjonell gryterett på kylling og hvitvin, tomat og hvitløk.

I henhold til tradisjonen oppsto retten da Napoleons kokk Dunand skulle lage et måltid til sin sjef kvelden etter slaget ved Marengo i Italia 14. juni 1800. Kokken skal ikke ha hatt andre ingredienser til rådighet enn en kylling, noen egg, kreps og olivenolje. Han delte dermed opp kyllingen rå og stekte den sammen med hvitløk i olivenolje og serverte den garnert med stekte egg, pillede kreps og brødkrutonger. 

Med tiden har retten utviklet seg og fått flere klassiske utførelser. Krutongene og eggene har mer eller mindre forsvunnet, mens det er vanlig å benytte tomater og sjampinjonger. Retten lages også ofte på kalvekjøtt.
Ole Gunnar Leirvaag

**Ole Gunnar Leirvaag** (født 8. februar 1951, død 3. april 2009 i Mo i Rana) var en norsk politiker (Rødt). Leirvaag satt i landsstyret til Rødt, og var partiets samepolitiske talsmann. Han var også med i styret i Rana Sameforening. Etter kommunevalget 2007 ble Leirvaag innvalgt i formannskapet i Rana kommunestyre.

Leirvaag arbeidet aktivt for å innføre skilting på sørsamisk i Rana, og fikk gjennomslag for dette i Rana kommunestyre.

Leirvaag arbeidet som lærer ved Polarsirkelen videregående skole.

## Referanser
Roy Rosland

**Roy Alexander Rosland** (født 1915, død 1992) var en norsk frontkjemper som under krigen deltok i kamper på tysk side i Ukraina og Kaukasus.

Rosland avtjente verneplikten i Garden i 1935. På 1930-tallet var Rosland medlem av det høyreorienterte Norges Nasjonal-Socialistiske Arbeiderparti (NNSAP), der han blant annet møtte eventyreren, nasjonalsosialisten og den senere frontkjemperen Per Imerslund. På vegne av NNSAP signerte han en anbefaling til tyske myndigheter for antisemitten og forfatteren Alf Maria Amble. Amble fikk arbeid ved det tyske propagandaministeriets utenlandsavdeling. Rosland tjenestegjorde også i NS Arbeidstjeneste. Han var et tidlig medlem i Hirden, og sto som medlem av Nasjonal Samling fra 1933 til 1937 da han gikk ut av partiet etter striden mellom Quisling og Hjort. Han var et aktivt medlem av Akershushirden til Hjort og deltok bl.a i Torvslaget på Gjøvik 21 mai 1936. Senere ble han medlem av den spanske fremmedlegionen og kjempet under Franco i den spanske borgerkrigen.

I vinterkrigens første fase måtte Rosland amputere flere tær etter forfrysninger i felten. Som frontkjemper på østfronten tjenestegjorde han som oberscharführer i regiment Germania i 5. SS-Panzer-Division «Wiking».

Rosland ble dømt til fire års fengsel i landssvikoppgjøret. Etter endt soning etablerte han seg som gårdbruker i Vest-Bamble. Her reiste han i slutten av 1970-årene en tre meter høy minne-varde for norske frontkjempere og frontsøstre som falt på tysk side under andre verdenskrig.

## Referanser


## Litteratur
* Emberland, Terje og Roughthvedt, Bernt: *Det ariske idol*. Aschehoug, 2004. ISBN 82-03-22964-6
* Ulateig, Egil; Brenden, Geir: *Nordmennene på Østfronten - deres egen historie i bilder*. Forlaget Reportasje, 2005. ISBN 9788299529976

## Eksterne lenker
* Faksimile av artikkel i Folk og Land fra 1983 om Telemark Arbeiderblads dekning av Roslands bauta
* «Innsyn i frontkjempernes krig» Aftenposten 21. september 2007
Discoceras

**Discoceras** er en utdødd blekksprut som hørte til nautiloidene. Finnes i sedimenter fra midtre og øvre ordovicium i Nord-Europa og sedimenter fra øvre ordovicium ved, Baffin Island i Canada, Yunnan og Hebei provinsen i Kina, og Punjab i India. I Norge er den vanlig i Oslofeltet. Den kan kjennes ved at den har små svakt buede seksjoner (kammer) som øker gradvis i størrelse, og som er kveilet opp i en spiral. Dette gjør at den kan minne om en diskos. Tverrsnittet er høyt og litt kantet. I noen få tilfeller der skallet er blitt bevart kan man se at det hadde grove svakt avrundede riller. Den skiller seg fra trocholites ved at trocholites har færre inndelinger som gjør at kamrene strekker seg lenger, og at trocholites har et tverrsnitt som er noe mer flattrykt og ellipse-aktig.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ding Ruchang

**Ding Ruchang** (kinesisk: 丁汝昌; pinyin: *Dīng Rǔchāng*, Wade-Giles: *Ting Ju-ch'ang*; født 18. november 1836 i Lujiang i provinsen Anhui i Kina; selvmord 12. februar 1895) var en kinesisk offiser.

## Liv og virke
Han sluttet seg til Taipingopprøret i 1854. Men senere skiftet han side, og gikk over til Li Hongzhang som kavalerist, og kjempet mot taipingerne, og tjenestegjorde med Liu Mingchuan. Etterpå ble han med på å slå ned Nian-opprøret, og ble belønnet for sin innsats med forfreemmelse til en militær grad tilsvarende oberst.

I 1874 protesterte han mot Qingregjeringens beslutning om å redusere hærens mannskapsstyrke. Han dro hjem til fødebyen for å unngå å bli drept.

I 1875 meldte han seg frivillig til å overta kommandoen over Beiyang-flåten, den mest moderne av Kinas regionalwe flåtestyrker. I 1880 reiste han til Newcastle upon Tyne i Storbritannia for å ta imot krysseren *Chaoyun* hvor han ble fotografert av Newcastle-fotografen H.S. Mendelssohn. Han besøkte også Tysklans og Frankrike for å bli bedre kjent med drees skipsbygningsteknikker.  

Ding Tuchang støttet selvstyrkingsbevegelsen i Kina, og oppfordret Li Hongzhang til å etablere skipsverfter i Kina som skulle kunne bygge panserkryssere selv, fremfor å gjøre seg avhengig av utenlandsk import. Ding inntok en aktiv rolle ved opprettelsen av marinebasene i Weihaiwei og Lushunkou.

I 1882 var Ding observatør under forhandlingene som førte frem til en normalisering av handelen mellom Korea og De forente stater. Han hjalp senere til med å få slutt på Imo-opprøret, ved det at hans marinesoldater arresterte Heungseon Daewongun, far til kong Gojong, etter å ha ankommet Incheon med en flåte på syv skip.

Under den sino-franske krig i 1884 ble Ding Ruchang utmerket av Qing-keiseren med den gule ridejakke, tradisjonelt Qing-rikets høyeste militære distinksjon.

I 1894, under den første sino-japanske krig, kommanderte han flåten som tidu under sjøslaget ved Yalu. Han og enkelte andre offiserer ble såret allerede under de første skuddsalvene ombord på sitt skip *Dingyuan*. I februar 1895 stod Beiyang-flåten foran sin endelige ødeleggelse. Ding avviste tilbud om politisk asyl fremført av den japanske admiral Itoh Sukeyuki og begikk selvmord med en overdose opium i sitt kontor i hovekvarteret sitt på Liugong-øya. Hans nestkommanderende, admiral Liu Buchan beordret sitt krigsskip senket med eksplosiber, og begikk også selvmord. Restene av Beiyangflåten overgav seg til japanerne.

Etter hans død gav den kinesiske keiserlige regjering ham skylden for lederlaget. Først i 1912, etter at Qing-dynastiet hadde falt, ble hans familie tatt inn i varmen igjen.

## Referanser


## Litteratur
* Hummel, Arthur William, ed. *[[Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912)]].* 2 vols. Washington: United States Government Printing Office, 1943.
* Paine, S.C.M. *The Sino-Japanese War of 1894-1895: Perception, Power, and Primacy,* 2003,  Cambridge University Press, Cambridge, MA, 412 pp. ISBN 0-521-61745-6
Lyngsdalselva

**Lyngsdalselva** (samisk: *Vuošváhjohka*) er ei elv i Lyngen kommune i Troms. Elva er  lang ( regnet fra Bálggesváhjohkas utspring), og har et nedbørfelt på . Middelvannføringen ved munningen er .

Elva starter fra brefrontene på Sydbreen og Midtbreen på østsida av Jiehkkevárri (1 833 moh) i Lyngsalpan. Fra dette fjell- og brelandskapet renner Lyngsdalselva først mot nordøst i et stritt løp ned mot Dalbotn, hvor elva brer seg ut i et forgreinet løp mot øst over ei vid slette. Her møter den sideelva Bálggesváhjohka, som kommer inn fra Veidalen i sør. Bálggesváhjohka, som er betydelig lengre enn hovedelva, har utspring fra sørsida av fjellet Bálggesvárri, nord for Veidalsvatnet i de sentrale delene av Lyngsalpan. Etter Dalbotn øker fallet i elva igjen. Den munner ut i Lyngen ved Furuflaten.

Med unntak av bebyggelsen og veien som krysser elva ved utløpet er vassdraget helt uten påvirkning av menneskelige inngrep.

Elva ble varig vernet mot kraftutbygging i 1973, gjennom Verneplan I for vassdrag.

## Referanser
Cabécar (språk)

**Cabécar** er et chibchansk språk som snakkes av et sted mellom  og  mennesker i Talamanca-regionen i det sørlige Costa Rica. Det er dermed et av de to største indianske språka i Costa Rica, sammen med bribri, som det er nært beslekta med.

Cabécar skiller mellom orale og nasale vokaler, og har i alt 12 vokalfonemer og 14 konsonantfonemer.

Det er to dialektgrupper av cabécar, nordlig og sørlig, som igjen deles inn i to dialekter hver.

## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* Ethnologue – Cabécar
* Oversikt over cabécar
* NativeLanguages.org – Cabécar
* Ordbok cabécar–spansk, spansk–cabécar
* Setninger på cabécar
* Informasjon om cabécar
* Oversikt over litteratur om cabécar
Den nasjonale kommisjon for befolknings- og familieplanlegging

**Den nasjonale kommisjon for befolknings- og familieplanlegging** (kinesisk: 国家人口和计划生育委员会; pinyin: *Guójiā Rénkǒu hé Jìhuà Shēngyù Wěiyuánhuì*) er det statlige regjeringsorgan ansvarlig for befolknings- og familieplanlegging i Folkerepublikken Kina.

## Administrasjon
Kommisjonen ledes av en minister og fire viseministre.

## Ledere
#Chen Muhua (陈慕华)
#Qian Xinzhong (钱信忠)
#Wang Wei (王伟)
#Peng Peiyun (彭珮云)
#Zhang Weiqing (张维庆)
#Li Bin (李斌): Siden mars 2008

## Referanser


## Eksterne lenker
* National Population and Family Planning Commission Official Website
Hajk (navn)

:*For den armenske legendariske skikkelsen, se [[Hajk]]*

**Hajk** (armensk Հայկ) er et armensk mannsnavn. Det kan også transkriberes som **Haik** eller **Haig**. Navnet har opprinnelse i den mytologiske skikkelsen Hajk og betyr «kjempe, monstrum». Stjernebildet Orion kalles *Hajk* på armensk. Navnet kan også være dannet av *haj*, som betyr «armensk» og har fletallsformen *hajk* eller *haig*.

*Hajkuni* og *Hajkjan* er etternavn dannet av navnet.

## Utbredelse
*Hajk* er et vanlig navn i Armenia.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Hajk Melikjan (f. 1980), armensk pianist
* Hajk Kasparov, armensk sanger
* Hajk Kotsjarian, armensk filmregissør
* Hajk Jazdzjjan, armensk-gresk jazzmusiker

## Referanser


## Eksterne lenker
Arne Meidell

**Arne Meidell** (1894–1963) var en norsk høyesterettsadvokat. Han var i en årrekke generaldirektør og styreformann i Borregaard.

Meidell var under krigen initiativtager til norsk-tysk handelskammer.

Arne Meidell var gift med Asta, født Trojel, og de var foreldre til Nanna Treschow, født Meidell, som er mor til Mille-Marie Treschow.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Arne Meidell Norsk biografisk leksikon
Li Bin

**Li Bin** (kinesisk: 李斌; Hanyu pinyin: *Lǐ Bīn*, født 1954 i Fushun i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk politiker. 

Hun er utdannet i økonomi ved Universitetet i Jilin, og har doktorgrad i faget. Hun ble medlem av det kinesiske kommunistiske parti i 1981.  I perioden 2008−2011 var hun leder for Den nasjonale kommisjon for befolknings- og familieplanlegging. I 2011 ble hun fungerende guvernør for provinsen Anhui, og guvernør der fra februar 2012 til mars 2013. Hun ble dermed den fjerde kvinnelige provinsguvernøren i Folkerepublikken Kinas historie, etter Gu Xiulian, Uyunqimq og Song Xiuyan. I mars 2013 ble hun valgt til leder av den nyopprettede nasjonale helse- og familieplanleggingskommisjonen.

Li har vært medlem av kommunistpartiets 17., 18. og 19. sentralkommité.

## Referanser


## Eksterne lenker
Hybridlerk

**Dunkeldlerk**, (*Larix × marschlinsii*) er et bartre og en hybrid av ***[[europeisk lerk]]*** og ***[[japanlerk]]***, i lerkeslekta av furufamilien (Pinaceae). Det er et ganske smalt og rett bartre som ble krysset første gang i en park i Dunkeld i Skottland i 1904, kanskje også samtidig i Sveits, men beskrevet først 7&nbsp;år senere. 

Arten blir inntil 40&nbsp;m høy, men ikke mer enn 30 meter i Norden. Barken er mellombrun med rødskjær, og furet. Skuddene har oransje-brun, tynn bark, med mørkebrune knopper og av og til tynt hårlag. De klargrønne nålene er lengre enn hos foreldreartene, gjerne inntil 50&nbsp;mm lange. Hunnblomsteen er mørkt rubinrøde, sitter på en seng av unge nåler. Hannkongler blir tidlig mellombrune, er ovale og 4&times;2,5&nbsp;cm store, med 30–50 lett åpne kongleskjell. Kongleskjellene lett bakoverbøyde og svakt bøyd spiss, men ikke utbøyde langs kanten. Konglene kan være svakt hårete. 

Utbredelse i parker og hager, og etterhvert svært populær i plante- og hogstfelt for tømmerproduksjon. Den er tidvis forvillet, også i Norden.

## Referanser og lenker

## Eksterne lenker
*
Amerikalerk

**Amerikalerk**, (*Larix laricina*) er et bartre i lerkeslekta av furufamilien (Pinaceae). Det er et ganske smalt og åpent bartre med små vridde grener.

Arten blir inntil 20&nbsp;m høy. Barken er rosabrun og fint trevlet, unge skudd med brun eller oransje-brun bark. Knoppene har kvae. De mørkegrønne nålene er lengre ganske smale (0,8&nbsp;mm), og har grått stomatabånd under. Utover kvisten blir de lange og fyldige bladstandene plutselig avlsøt av kortere, enkeltstående glisne blader. Hunnblomsteen små og røde, sitter under en kvast av unge nåler. Hannkongler mørkebrune, åpne og uregelmessige, inntil 2&nbsp;cm store, med 15–20 skjell. Kongleskjellene rødbrune, purpurbrune eller gulbrune ettersom de modnes.

Amerikalerk er svært tolerant på jordsmonnet, men vokser som regel på fuktig torvjord. Den forekommer som regel i rene bestander eller sammen med svartgran. Den finnes også ofte sammen med balsamedelgran, kvitgran og amerikaosp i boreale områder, og tuja, balsamedelgran, svartask og rødlønn i de nordøstlige blandingsskogene. Andre trær den kan vokse sammen med er kvitalm, balsampoppel, banksfuru, papirbjørk og gulbjørk.

Arten kaster lett skygge, og det er som regel en tett undervegetasjon med busker og urter. Vanlige busker er lave bjørkearter, vier, gråor (subsp. *rugosa*), alaskakornell, grønlandspors, kvitlyng (var. *latifolia*), finnmyrt og stortranebær. Av urter kan nevnes starr, myrull, myrhatt, bekkeblom og bukkeblad. Marka er som regel dekket av torvmoser og andre moser.

Utbredelsen er i Nord-Amerika fra Alaska til New England, via stort sett hele Canada. Det ble innført til Storbritannia i 1739, og er en sjelden gjest i parker og hager i fuktig klima i Vest-Europa.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Berke khan

**Berke khan** (født etter 1205, død januar 1267 i Tbilisi) var yngste bror av Batu khan og en av de viktigere khaner for Den gylne horde. Han regjerte 1256/7–1267.

Den senere khan hadde opprinnelig med Dagestan og Kaukasus sin egen *Ulus*. I 1252 var han i Karakorum for å se til sin brors interesser da Möngke Khan ble valgt, og ved den anledning konverterte han til islam.

Berke ble i 1257, etter at Batu var blitt myrdet og hans arvinger sjaltet ut, khan for Den gylne horde. Han innførte islam i sitt område – det skulle imidlertid ta flere generasjoner før prosessen var gjennomført blant usbekerne. Unter Berke khan ble mongolenes overherredømme i Russland styrket blant annet ved skatteinndrivelser. Russerne underordnet seg. Hans forhandlingspartner i dette ærend var storfyrst Aleksander Nevskij, som fikk nyte en spesialstatusd, men den bortfalt ved hans død i 1263. En annet motspiller Daniel av Galisia.

Berke fordømte mongolfyrsten Hülägüs henrettelse av abbaside-kalifen Al-Mustasim. Det endte med at han så seg nødt til å inngå en allianse med Egypt og gå til felts mot Hülägü. Dette bidro vesentlig til at mongolerriket mistet sin enhet (1261). Han to felttog mot Ilkhanen var imidlertid ikke særlig vellykkede. Han døde i januar 1267 i Tbilisi mens han ledsaget sine fremrykkende styrker. 

Etter ham kom med Möngke Timur igjen Batus etterkommere til makt i Den gylne horde.

## Referanser
Sikkimlerk

**Sikkimlerk** (*Larix griffithi*, *Larix griffithiana*) er et bartre i lerkeslekta av furufamilien (Pinaceae). Det er et slankt, konisk bartre med opprette grener som har nedhengende ungskudd.

Arten blir inntil 20&nbsp;m høy, diameter inntil 80&nbsp;cm. Barken er lyseabrun, unge skudd med brun eller gulbrun bark, fint hårete og nedhengende med knopper. De mørkegrønne nålene er 2–4&nbsp;cm lange og skinnende. Om høsten blir bladene gule eller gul-røde og felles. Konglene lange, inntil 7–10&nbsp;cm, og slankt oppstående, mørkebrune med 50–100 åpne og nedbrettede skjell. Modnes til en mørk purpur og siden mørkebrun kongle på fem til syv måneder. Gamle, gråbrune kongler kan henge på i flere år.

Trær lengre nordøst – i Bhutan og Tibet, har i senere år blitt skilt ut som arten  ***[[Larix kongboensis]]*** (Mill 1999) – de har mindre kongler på 3-5&nbsp;cm. Arten er akseptert av *Flora of China*, men ikke av de brede forskningsmiljøer utenfor Kina.

Utbredelsen er i det østlige Himalaya og Tibet. Det ble innført til Storbritannia i 1848, og er en sjelden gjest i parker og hager i Europa. 

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Kjempelerk

**Kjempelerk** (*Larix occidentalis*) er et bartre i lerkeslekta av furufamilien (Pinaceae). Det er et svært høyt tre med høythengende, åpen krone og store grener, inntil 80 meter høyt.

Arten blir 60–80 m høy, diameter inntil 150 cm. Grenene står litt oppover, men unge grener henger ofte litt på disse. Barken er oransjebrun eller rødaktig mellombrun, unge skudd med brun eller gulbrun bark, hårløse og nedhengende med knopper. De mellom- eller lysegrønne nålene er 2-5 cm lange og trekantede i snitt. De tette bladsamlingene avløses ytterst på skuddene av kortere, mer enkeltstående blader, akkurat som hos amerikalerk. Om høsten blir bladene gule og felles. Konglene inntil 4 cm lange, og slankt oppstående, mørkebrune med 40–80 åpne og nedbrettede skjell. Modnes til en rødaktig, siden mørkt rødbrun kongle på fire til seks måneder. Minner om en mindre utgave av sikkimlerkens kongler. Gamle, gråbrune kongler henger i flere år på treet.

Frøene er viktige om vinteren for mange fuglearter. Trevirket er populært for båtbygging, og treet gir også en slags terpentin. Trevirket er også populært på leirbålet i Nord-Amerika.

Arten vokser på 500–2400 meters høyde og tåler −50&nbsp;°C. Utbredelsen er i det vestlige Nord-Amerika – med Britisk Columbia, Alberta, Idaho, Montana, Washington og Oregon. Det ble innført til Storbritannia i 1881, men når aldri stor høyde i parkene i Europa. 

## Litteratur

* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Tanfoglio Force

**Tanfoglio Force** er en italiensk pistol og klone av CZ 75, produsert av Tanfoglio.

Pistolen har ramme i polymer, og ble introdusert i 1997. I 1999 kom Tanfoglio Force 99 med en nydesignet ramme. Pistolene blir importert til USA av *European American Armory Corporation* (**EAA**) under navnene *Witness Polymer* (Force) og *Witness Polymer P* (Force 99). Pistolene er bygget på Tanfoglio Combat, som har stålramme.

## Varianter
*FORCE – 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI, .38 Super, .40 S&W, 10 mm Auto, .45 ACP
*FORCE SPORT – 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI, .38 Super, .40 S&W, 10 mm Auto, .45 ACP
*FORCE COMPACT – 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI, .38 Super, .40 S&W, 10 mm Auto, .45 ACP
*FORCE CARRY – 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI, .40 S&W 
*FORCE CARRY R POLICE – 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI
*FORCE CARRY F PRO – 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI
*FORCE L – 9 x 19 mm Luger, 9 x 21 mm IMI, .38 Super, .40 S&W, 10 mm Auto, .45 ACP
*FORCE 22 L – .22 Long Rifle

## Eksterne lenker
* 
* Modern Firearms – Tanfoglio Force
Duplikasjon

**Duplikasjon** betyr egentlig dobling, men var navnet på enkle måter å forflere eksemplarer av tekst på. Kvaliteten på duplisert materiale var ikke på høyde med andre trykkteknikker, men ble brukt til løpesedler, sakslister og lignende, der leselighet var viktigere enn trykkvalitet. En kunne heller ikke trykke opp ubegrenset antall kopier uten å gjenta skrivearbeidet.

Håndskrevne papirer ble hektografert, mens både håndskrift og (vanligvis) maskinskrevet tekst kunne stensileres. Hektografen virket med langsomttørkende blekk som ble overført til ark enkeltvis, mens stensiler ble skrevet på spesialpapir der trykksverte ble presset gjennom papiret i sporene etter tastetrykkene i spesielle stensilmaskiner. Det fantes også såkalte spritduplikatorer.

## Se også
*Kopi
*Kloning
Fadensiegel

**Fadensiegel** er en innbindingsmetode for bøker. Den er enklere og raskere enn trådhefting.  
I fadensiegel-produksjon blir hver enkelt signatur påført en tråd i ryggen i falseprosessen. De ulike signaturene blir så samlet og bundet sammen i klebebinderen uten at ryggen blir frest.
Aenictogiton

* *Aenictogiton*

***Aenictogiton*** spp. er en slekt av maur som utgjør en gruppe (underfamilie) for seg selv. Det er beskrevet sju arter, i tillegg kjenner man noen til nå ubeskrevne. Det er bare beskrevet hanner i denne gruppen, så dronninger og arbeidere er foreløpig helt ukjente.

## Utseende
Bare hannene er beskrevet. Hodet har en dyp grop bak punktøynene. Antennenes skaft (første ledd, før knekken) er klubbeformet. Kroppen er sammentrykt fra sidene. Petiolus har et trekantet inntrykk på baksiden. Hannen, som har et spesielt årenett, er lang og tynn og ligner nærmest på et lite stankelbein, bortsett fra at beina er korte.

## Levevis
Ingenting er kjent om disse maurenes levevis, men de plasseres i gruppen Dorylomorpha, der de fleste av de andre gruppene er hærmaur, det er dermed sannsynlig at også disse har et slikt levevis.

## Utbredelse
Denne gruppen er bare kjent fra Sentral-Afrika. De fleste artene er beskrevet fra Den demokratiske republikken Kongo.

## Systematisk inndeling

* ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera) 
** underordenen **[[stilkvepser]]**, (Apocrita)
*** gruppe **[[broddvepser]]**, (Aculeata)
**** familie Maur (Formicidae) 
***** gruppe Dorylomorpha
****** underfamilie **[[Aenictogitoninae]]**
******* slekten *Aenictogiton* Emery, 1901
******** *[[Aenictogiton alternatus]]* Santschi, 1919
******** *[[Aenictogiton bequaerti]]* Forel, 1913
******** *[[Aenictogiton elongatus]]* Santschi, 1919
******** *[[Aenictogiton emeryi]]* Forel, 1913
******** *[[Aenictogiton fossiceps]]* Emery, 1901
******** *[[Aenictogiton schoutedeni]]* Santschi, 1924
******** *[[Aenictogiton sulcatus]]* Santschi, 1919

## Litteratur
* Bolton, B. 1995. *A New General catalogue of the Ants of the World.* Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
* Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. *Journey to the Ants*. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4

## Eksterne lenker
* 
* Tree Of Life: Aenictogitoninae Bilder
* Antweb: Aenictogitoninae
MTV Video Music Awards

**MTV Video Music Awards** ble etablert i 1984 av MTV for å feire de mest populære musikkvideone i USA.

## Vertsbyer

## Se også
*MTV Europe Music Awards
*MTV Movie Awards

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ectatomminae

* *[[Ectatomma]]*
* *[[Gnamptogenys]]*
* *[[Rhytidoponera]]*
* *[[Typhlomyrmex]]*

**Ectatomminae** er en gruppe (underfamilie) av maur. Det er beskrevet ca. 260 arter fordelt på fire slekter.

## Utseende
Små til middelsstore, slanke, vanligvis brunlige maur. Artene i slekten *[[Typhlomyrma]]* er blinde, langstrakte, kortbeinte, vanligvis gule maur, de andre slektene har velutviklede fasettøyne, er mørkere på farge og har bein av normal lengde. Kjevene (mandiblene) er vanligvis nokså lange og nedbøyde i den fremre delen. Petiolus består av ett ledd som ofte er ganske høyt, med en pukkel eller pigg på oversiden, spesielt hos *[[Ectatomma]].*

## Levevis
Utseendet til *[[Typhlomyrmex]]-*artene tyder sterkt på at de har et underjordisk levesett.
Arbeidere av slekten *[[Rhytidoponera]]* furasjerer enkeltvis. De er generalister som angriper andre maur, termitter, ulike larver og andre småkryp, og som også gjerne samler frø med elaiosomer, som maurene gnager av. Siden maurene gjerne transporterer frøene noen avstand før de gnager av elaiosomene og kvitter seg med dem, får plantene transportert frøene sine.

## Utbredelse
De er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, det sørlige Nord-Amerika, i Sørøst-Asia og på en del øyer i Stillehavet.

## Systematisk inndeling

* ordenen vepser (veps, maur og bier) (Hymenoptera) 
** underordenen **[[stilkvepser]]**, (Apocrita)
*** gruppe **[[broddvepser]]**, (Aculeata)
**** familien maur (Formicidae) 
***** underfamilie Ectatomminae
****** gruppe Ectatommini
******* slekten *[[Ectatomma]]* – 15 arter
******* slekten *[[Gnamptogenys]]* – 133 arter
******* slekten *[[Rhytidoponera]]* – 105 arter
****** slekten *[[Typhlomyrmex]]* – 6 arter

## Litteratur
* Bolton, B. 1995. *A New General catalogue of the Ants of the World.* Harvard University Press. 504 sider. ISBN 0-674-61514-X.
* Hölldobler, B. og Wilson, E.O. 1994. *Journey to the Ants*. Belknap Press. ISBN 0-674-48525-4

## Eksterne lenker
* 
* Tree Of Life: Ectatomminae Bilder
* Antweb: Ectatomminae
Det konsoliderte Venstre

**Det konsoliderte Venstre**, eller bare **Konsoliderte Venstre** (*Konsoliderede Venstre*) er en benevnelse på partiet Venstre i tiden etter partisplittingen i januar 1908. 

Venstre ble en tid delt i tre fløyer. De "regjeringstro" med bl.a. Jørgen Løvland og Abraham Berge, sentrum med Carl Berner og etter hvert Gunnar Knudsen, og de "opposisjonelle" med Johan Castberg, Wollert Konow og Johan Ludwig Mowinckel. Stortingsgruppen ble i 1908 oppløst, og Venstre gjenoppstod som et eget parti, med klare grenser mot Høyre og samlingstanken innen Samlingspartiet. Ved stortingsvalget 1912 var Venstre igjen det største partiet, og kunne danne en ny regjering under ledelse av Gunnar Knudsen.

Mange av de som ikke ønsket å gå inn i det konsoliderte Venstre gikk inn i Frisinnede Venstre. 

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Venstrebevegelsen i Lister og Mandals amt – fra bondevennbevegelse til politisk parti
Vikaskag

**Vikaskag** er et norsk etternavn som stammer fra Vikaskaget på Frøya.

1. januar 2009 var det 21 personer i Norge som hadde Vikaskag som etternavn.

## Referanser
EDVAC

**EDVAC** (**E**lectronic **D**iscrete **V**ariable **A**utomatic **C**omputer) var en av de tidligste elektroniske datamaskinene, og var en videreutvikling av den tidligere ENIAC. Til forskjell fra ENIAC benyttet EDVAC seg av binære og ikke desimaltall, den var også en «stored-program»-maskin, som betyr at både instrukser og data blir lagret i samme minne.

__TOC__ 

## Historie
I august 1944 kom John von Neumann på besøk til Moore School for å studere produksjonen av ENIAC, som ble ledet av John Mauchly og J. Presper Eckert. Da von Neumann hadde studert ENIAC, pekte han på tre ting som var for dårlig: for lite lagringsplass, for mange radiorør og for langsom omprogrammering. Med fokus på logiske og matematiske problemer ble von Neumann en del av ENIAC gruppen som konsulent. Han skulle hjelpe gruppe å bli kvitt maskinens problemer og gi den et nytt design, senere kjent som "stored-program". Produksjonen av ENIAC fortsatte, men det ble samtidig opprettet et nytt prosjekt; "Project PY", som senere ble kjent som ENIACs etterkommer EDVAC.

## Litteratur
*Martin Campbell-Kelly, William Aspray: *Computer: A History Of The Information Machine, Second Edition* (2004), The Perseus Books Group, ISBN 978-0-8133-4264-1