open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stadtkirche Lutherstadt Wittenberg

**Stadtkirche Lutherstadt Wittenberg**, også **Stadt- und Pfarrkirche St. Marien** er en evangelisk kirke i Lutherstadt Wittenberg, i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt. Kirken er byens eldste bygning, men særlig kjent for sin rolle under reformasjonen. Martin Luther holdt prekener her, og Johannes Bugenhagen som var en av Luthers viktigste medarbeidere, var sogneprest i Wittenberg, med sete i Stadtkirche. Kirken inneholder arbeider av Lucas Cranach den eldre og hans sønn Lucas Cranach den yngre. Stadtkirche ble i 1996 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.

## Historie

Den eldste delen av kirken stammer fra 1200-tallet. Etter oppføringen på 1300-tallet, av et vestverk (tysk: Westwerk) en fasadebygning med tårn vendt mot vest, fulgte videre utvidelser. Disse utvidelsene omfattet byggingen av et nytt langhus påbegynt i 1411, og senere tårnene, som ble påbegynt 1432. Kirken ble innviet på nytt i 1439.  

Sluttsteinene i velvingen over koret og kragsteinene (konsollene) i hovedskipet, blir delvis tilskrevet Naumburgmesterens skole. Blant steinarbeiderne hører også det antisemittiske spottbildet av en Judensau, av ukjent opphavsmann. I 1988 ble det under denne skulpturen, oppført en minneplakett over jødeforfølgelsene.   

Da Martin Luther ble professor ved Wittenberg universitet i 1512, var kirken utstyrt omtrent slik som den ser ut idag.  Alteret i koret som også blir kalt reformasjonsalteret, er utført av Lucas Cranach d.e. og ble påbegynt i 1547. I alterrommet finnes også epitafier av Lucas Cranach den yngre.

Napoleon okkuperte Stadtkirche i 1806, og han plyndret og ødela store deler av innredningen. Den italienske byggmesteren Carlo Ignazio Pozzi innredet i 1811 kirken i nygotisk stil. Nye renoveringer fant sted i 1928 og 2002-2015.

Et nytt orgel utført av orgelfirmaet Sauer, ble innviet pinsedag 1983, til feiringen av 500-årsjubileet for Luthers fødsel. Orgelet var firmaets arbeid (opus) nr. 2140.

## Galleri

Fil:Wittenberg Stadtkirche 1.jpg|Reformasjonsalteret av Lucas Cranach den eldre.
Fil:Judensau-Wittenberg.jpg|Judensau Wittenberg.
Fil:Judenmahnmal-Wittenberg.jpg|Minnesmerket mot jødeforfølgelse, anlagt ved Judenschwein i 1998.
Fil:Wittenberg Stadtkirche Orgel (1).jpg|Sauer-orgelet i Stadtkirche.

## Referanser
Postens frimerketjeneste

**Postens frimerketjeneste**s historie går tilbake til 1937 da det ble opprettet en egen luke, **Samlerluka**, (luke 25) i det gamle Hovedpostkontoret i Dronningens gate 15. Luka solgte frimerkeklipp fra postanvisninger og følgebrev i en kilos pakker (til seks kroner!). I 1965 ble Samlerluka flyttet til egne lokaler i Kirkegata 15. og «Luka» ble til Postverkets frimerkesalg til samlere, senere Postens filatelitjeneste. Da Hovedpostkontoret ble nedlagt og flyttet til det nye Posthuset flyttet Filatelitjenesten til nye lokaler på Grønland før det fikk sitt nåværende navn.  Frimerketjenesten fører alle frimerker som fortsatt er gyldige, som kanskje ikke lenger finnes på postkontorene.

I forbindelse med flyttingen utvidet Frimerketjenesten sitt sortimentet til å omfatte utstyr til frmerkesamlere.
## Eksterne lenker

Samlerluka https://www.posten.no/produkter-og-tjenester/frimerker-til-samling/frimerkeposten/_attachment/215709?_ts=135665770c8
Wilford Woodruff

**Wilford Woodruff** (født 1. mars 1807 i Farmington i Connecticut, død 2. september 1898 i San Francisco i California) var den fjerde presidenten for Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige.

Han ble medlem i kirken i 1833. Han er også kjent for sine dagbøker som gir et innblikk i kirkens historie. Han var kirkens offisielle kirkehistoriker 1883-1889. Han ble kirkens president 1889. Han hadde dog vært kirkens leder i egenskap av leder for de tolv apostlenes kvorum da den tidligere presidenten, John Taylor, døde to år tidligere. I Woodruffs tid som president forbød kirken polygami. En del medlemmer fortsatte likevel å etablere nye ekteskap fram til 1904. I Woodruffs presidenttid ble Salt Lake-tempelet i Salt Lake City, som tok 40 år å bygge, fullført.

Woodruff døde 91 år gammel 2. september 1898 og ble etterfulgt av sin svigersønn, Lorenzo Snow, som kirkens president.

## Referanser
Kanmonsundet

**Kanmonsundet**, eller **Shimonosekistredet**, (japansk: 関門海峡 – *Kanmon-kaikyō*) er et sund mellom øyene Honshū og Kyūshū i det sørlige Japan. Sundet forbinder Japanhavet (Tshushimastredet) med Stillehavet (via Innlandshavet) gjennom en passasje som er mellom 1 og 2 kilometer bred. På Honshu-siden ligger byen Shimonoseki og tvers over sundet ligger Kitakyūshū på Kyūshū. Byene er forbundet med Kanmonkyo-broen.

## Eksterne lenker
*
Antonio Giovinazzi

**Antonio Giovinazzi** (født 1993) er en italiensk racerfører. Han kom på andreplass i det europeiske Formel 3-mesterskapet i 2015, og kjørte i 2016 i GP2 hvor han også kom på andreplass med fem løpsseire og åtte pallplasseringer. I  er Giovinazzi test- og reservefører for Ferrari i Formel 1. Han debuterte i Formel 1 for Sauber i Australias Grand Prix 2017, som reserve for en skadet Pascal Wehrlein. Han kjørte også i stedet for Wehrlein i det påfølgende løpet i Kina.

Giovinazzi kjører i  for Alfa Romeo.

## Resultater
### Karriereoversikt

### Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **[[pole position]]**, resultater i kursiv indikerer *[[raskeste runde]]*)

**Noter til tabellene:**
*  - Ettersom Giovinazzi var en gjestefører var han ikke berettiget til poeng.
*  - Brøt løpet, men ble klassifisert ettersom han hadde fullført over 90% av løpsdistansen.

## Referanser


## Se også
* Liste over Formel 1-førere

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Valentinske dynasti

**Det valentinske dynasti** var et romersk herskerdynasti som hadde keisermakten i Romerriket på 300-tallet,. Dette var en periode hvor imperiet ble delt i et vestlig rike og et østlig rike. I vest hadde dynastiet makten fra 364 til 392, i øst fra 364 til 378.

## Dynastiets keisere
*Keisere i Vestromerriket:
**Valentinian I (364–375)
**hans sønner Gratianus (375–383) og Valentinian II (375–392)
*Keisere i Østromerriket:
**Valentinian Is bror Valens (364–378)
**Valentinian Is datters ektemann Theodosius den store (Theodosius I)

## Referanser
Dragonstallet

**Dragonstallet** er en bygning på Drottningholmsmalmen, Lovön, Ekerö kommune. Stallen ble oppført omkring 1816 for det kongelige *Livregementets dragoner* og ble ombygd etter 1997 for å huse Museum de Vries. Dragonstallet inngår sammen med Drottningholm slott siden 1991 i UNESCOs verdensarv. Bygningene er statlig bygningsminne som eies og forvaltes av Statens fastighetsverk.

Når Dragonstallet stod ferdig var det plass for 100 hester. Bunnetasjen besto av et eneste stort rom med spiltau i fire rekker separert med to ganger. Mellom 1822–1881 var Drottningholm permanent utdannelsessted for dragonene. I årene 1894–1901 ble stallen brukt av *Norrlands dragonregemente*. Aktiviteten forsatte til 1921. I 1924 ble Dragonstallet sauefjøs for opp til 250 sauer, innkjøpt fra England. Stallinredningen ble revet i 1954 og huset ble bygd om til magasin for *Kungliga Husgerådskammaren*, som ble der til 1997. Deretter fikk Statens fastighetsverk bygd om lokalene til Museum de Vries som ble innviet den 14. mai 2001. Her utstilles nå originalskulpturene som tidligere fantes i Drottningholms slottspark, i parken finnes kopier.

## Kilder
* Informasjonstavle på plassen.
* Statens fastighetsverk om Dragonstallet, Drottningholm
Howard DGA-6

**Howard DGA-6** var et amerikansk konkurransefly som ble konstruert for å delta i den transkontinentale flykonkurransen om Bendixtroféet. Flyet ble døpt «Mister Muleligaen».

## Konstruksjon
Flykonstruktørene Ben Howard og Gordon Israel jobbet med å konstruere et fly som skulle være konkurransedyktig ved de forskjellige flykonkurransene som var populære i midten på 1930-tallet. Som første mål satte man Bendixtroféet, men flyet skulle også delta i andre konkurranser, blant annet vant det Thompsontroféet i  1935.

Allerede da konstruksjonsarbeidet av  «DGA-6» startet i 1934 var Howard velkjent som en dyktig konstruktør, flere av hans tidligere fly ble kalt  DGA som ble utledet som *Damn Good Aircraft*. Flyet ble bygget i ett eksemplar og besto av en kropp bygget av metall med finérkledde vinger. Vingen lå over førerkabinen. For å redusere luftmotstanden var understellet innkapslet i strømlinjeformede skjermer. Selv halehjulet var delvis innfelt i flykroppen. Som motor valgte man en Pratt & Whitney Wasp stjernemotor på 850 hk.

## Konkurranser
Før starten til konkurransen i 1934 oppstod problem med brensel- og surstoffsystemet og man ble tvunget utføre en nødlanding. Under landingen ble  propellen og understellet skadet. På den tid som gjensto før starten fantes ingen mulighet til å reparere skadene og man måtte utelate å delta det året.

Konkurransen i 1935 om Bendixtroféet som gjaldt det en flygning mellom New York og Los Angeles fløy konstruktørene selv i konkurransen. Foran konkurransen lastet man flyet med 1&nbsp;140 liter bensin  og 115 l motorolje samt sustoff for to personer. Drivstoffbeholdningen gjorde det mulig å fly ca. 7 timer i 6&nbsp;700 meters høyde  uten mellonlandning. På grunn av flyets overvekt  trengte man 450 m av startbanen. Man vant konkurransen med en hastighet 384,06 Km/t. Nr. 2 i konkurransen, Roscoe Turner benyttet  et fly som fløy fortere men på grunn av to mellomlandinger for drivstoffpåfyllning ble hans gjennomsnittsfart lavere og han ble slott  med mindre enn et minutt. Senere benyttet  Harold Neumann flyet i pylonkonkurranser om Thompsontroféet hvor han vant konkurransen med hastigheten 354,28 Km/t og ble dermed det eneste fly som seiret i begge disse konkurranser samme året.

## Havari
I konkurransem om Bendixtroféet i 1936 havarerte Howard og hans frue da de under flygningen mistet et propellblad og ble tvunget til å nødlande utenfor Crownpoint i New Mexico De tre personer som var ombord ble alvorlig skadet og flyet ble totalhavarert. Ettersom  Roscoe Turner også havarerte, åpnet det muligheten for Louise Thaden til å bli den første kvinnen til å vinne Bendixtroféet.

Etter havariet med *Howard DGA-6* kom flyet å stå modell for de kommersielle flyene DGA-8, DGA-9, DGA-11 og DGA-12 som ble bygget av Howard Aircraft Corporation (HAC) som Howard etablerte 1. januar 1937.

Etter havariet sporet konkurranseflyveren, Bob Reichardt opp plassen for havariet og takket være den tørre luften var mye av flyets deler brukbare. Han berget store deler av vraket og startet gjenoppbyggning av flyet. Der han trengte å erstatte deler brukte han de ødelagte som mal.
Drottningholms slottsbibliotek

**Drottningholms slottsbibliotek** er et privatbibliotek på Drottningholms slott. Biblioteket ligger i hovedetasjen i den nordvestre delen mot hagesiden ved siden av slottskirken. Interiøret ble utformet omkring 1760 av Jean Eric Rehn. Rommet han skapte er bevart og har blitt kalt for et av de vakreste i Sverige.

Drottningholms slottsbibliotek ble innredet på oppdrag av Lovisa Ulrika. Det tidligere malerigalleriet fikk hun gjort om til bibliotek av Jean Eric Rehn omkring 1760. Lovisa Ulrikas boksamling var svært omfattende og ble i 1796 anslått til å inneholde 2180 volumer.

Rehn utformet rommet lyst og luftig, det er helt i gull og hvitt. Mellom bokhyllene langs langsiden står korintiske pilastre og mellom kapitélene vises vekselvis dronningens monogram og tre kroner. På den ene kortveggen ble det plassert en åpen peis med speil i rokokkoramme. Midt på golvet står et avlangt biblioteksbord, også det i hvit og gull. I bordets skap finnes plass for større volumer.

I sitt bibliotek samlet dronning Lovisa Ulrika gjerne lærde venner, blant dem botanikeren Carl von Linné, bergsrådet Daniel Tilas, matematikeren og fysikeren Samuel Klingenstierna, språkviteren Johan Ihre og  historikeren, generalen og embetsmannen Swen Lagerberg.

## Referanser


## Litteratur
*
Lophorina intercedens

***Lophorina intercedens*** (østsafirparadisfugl, rosabuksafirparadisfugl) er en paradisfugl som er endemisk for det østre og sørøstre Papua Ny-Guinea. Arten ble tidligere regnet som konspesifikk med , men har siden blitt skilt ut som selvstendig art.  skiller seg fra  gjennom blant annet vokaliseringen og en mindre fysisk størrelse. Arten er monotypisk.

## Biologi
Arten trives i tropisk regnskog og lavereliggende montan regnskog, i høyder fra havet og opp til cirka , unntaksvis opp til . Svært lite annet er imidlertid kjent for øyeblikket, annet enn at den regnes som *[[livskraftig]]* på IUCNs rødliste.

## Taksonomi
*L. intercedens*, som tidligere var klassifisert til slekten *[[Ptiloris]]*, har sammen med *magnifica*, *paradisea* og *victoriae* i senere tid blitt samlet til *Lophorina*. Dette har samlet de såkalte *rifleparadisfuglene* i én slekt. Disse regnes av og til som et artskompleks.. Arten har ifølge NNKF per 12. april 2017 ikke et offisielt norsk navn.

### Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til . Alle norske navn følger Norsk navnekomité for fugl (NNKF) og er i henhold til , med unntak for navn gitt i parentes. Disse har fortsatt ikke fått avklart sitt norske navn og må derfor kun betraktes som beskrivende uttrykk.

* Paradisaeidae, paradisfugler
** Paradisaeinae, (ekte paradisfugler)
*** *[[Lophorina]]*, (rifleparadisfugler)
**** *[[skjellbukparadisfugl|L. paradisea]]*, skjellbukparadisfugl (Australia)
**** *[[asurstrupeparadisfugl|L. victoriae]]*, asurstrupeparadisfugl (Australia)
**** *[[fabelparadisfugl|L. superba]]*, fabelparadisfugl (Ny-Guinea)
**** *[[safirparadisfugl|L. magnifica]]*, safirparadisfugl (Ny-Guinea og Australia)
**** *[[Lophorina intercedens|L. intercedens]]*, (østsafirparadisfugl eller rosabuksafirparadisfugl) (Ny-Guinea)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Thompson-troféet

Konkurransen om **Thompson-troféet** var en konkurranse i National Air Races i flyvningens glanstid tidlig på 1930-tallet. Det ble etablert i 1929, og siste løpet ble arrangert i 1961. Løpet var 10 miles langt med 50 fot høye master som markerte svingene. Den lave høyden i høy hastighet krevde stor årvåkenhet av pilotene. Da løpet ble fløyet i en lukket krets kunne publikum på tribunene lett se det meste av det spektakulære løpet

Det var to konkurranser i Thompson race. Den første var "Thompson Cup" i 1929 National Air Races gikk til vinneren av "International Free-For-All" (som var en ubegrenset klasse). Thompson Produkter (en forgjenger til TRW), et firma som handlet både med flydeler og også var et kredittvurderingsbyrå bestemte seg for å sponse en pokal skulle deles ut for de neste ti årene for en ubegrenset klasse.Troféet var tegnet av Walter Sinz og finnes nå på National Air and Space Museum. Sinz laget også et par to meter høye modeller av troféet for salgsfremmende formål. Løpene ble arrangert i de neste ti årene, siste gang i 1939. Videre løp i denne serien ble utelukket på grunn av utbruddet av andre verdenskrig.

## Vinnere
Episphenus

***Episphenus*** er en slekt av biller som lever i død ved. De tilhører gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore, langstrakte, jevnbrede biller. På farge er de svarte eller mørkebrune. **Hodet** er stort og bredt med små, runde fasettøyne. Midt i pannen sitter det gjerne en flat knøl eller et kort horn. Overleppen (labrum) og kjevene (mandiblene) er sterkt utviklet, de sistnevnte godt synlige ovenfra. Antennene er 10-leddete, C-formede, men ikke knebøyde, de ytterste fem leddene har bladlignende utskudd og danner en løs vifte som ikke kan lukkes. **Brystskjoldet** (pronotum) er avrundet firkantet sett ovenfra, bredere enn langt, blankt, med en lengdefure i midten. Det er et tydelig, smalt skille mellom brystskjoldet og dekkvingene. **Dekkvingene** er ganske lange, parallellsidige, blanke, med rader av firkantede groper.

## Levevis
Voksne og larver lever sammen i råtnende ved, og danner en slags samfunn. Dette kalles subsosialitet og er uvanlig hos biller. De voksne billene tygger trefliser som de fôrer til larvene, og hjelper dermed fordøyelsen. Både voksne og larver spiser dessuten de voksne billenes avføring (såkalt koprofagi). Dette øker næringsutbyttet siden avføringen har blitt infisert med mikroflora (bakterier og andre mikroorganismer) som frigjør næringsstoffer fra treet. De voksne billene hjelper også larvene til å bygge et puppekammer der de kan forvandle seg til en puppe.

## Utbredelse
Slekten har er utbredt på Sri Lanka og i India.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Passalidae - totalt 70 slekter
***** Underfamilien Macrolininae
****** Slekten ***Episphenus*** Kaup, 1871
******* *[[Episphenus annamensis]]* Gravely, 1919
******* *[[Episphenus comptoni]]* (Kaup, 1868)
******* *[[Episphenus flachi]]* (Kuwert, 1891)
******* *[[Episphenus moorei]]* Kaup, 1871

## Eksterne lenker
* Oversikt over artene
*
Catron & Fisk CF-10

**Catron & Fisk CF-10** eller **International CF-10** var en triplane, et passasjerfly med tre sett vinger utviklet av Catron & Fisk Fly and Motor Co. 
på begynnelsen av 1920-tallet. Ett eksemplar av typen ble konvertert til bruk i Dole Air Race i 1927.

## Utvikling
Catron & Fisk Fly og Motor Co. ble grunnlagt i 1917 og bygget flere fly i serien, inkludert CF-10, et 22 seters passasjerfly. Selskapet ble omorganisert som Internasjonalt av hensyn til å kunne gi flyet dobbel identitet som *International CF-10* «Spirit of Los Angeles» som ble bygget for lang rekkevidde med støre drivstofftanker og støre Wright Whirlwind motorer for å konkurrere i Dole Air Race.

## Konstruksjon
CF-10 var et stort tomotors triplane opprinnelig drevet med Curtiss OX-5-motorer. Flyet hadde vanlig understell-arrangement  med sammenkoblede hovedhjul (to hjul på hver side). De to motorene var montert på hver side av skroget mellom midtre og nedre vingepar. Midt-vingen hadde ikke fullt vingespenn. Skroget var åttekantet i form med et store vinduer i kabinen, og en to-seters åpen cockpit plassert høyt bak på flyet. Ett eksemplar ble senere kjent som «Pride of Los Angeles», malt lys oransje.

## Operativ historie
I 1927 sponset skuespiller Hoot Gibson og fem forretningsmenn i California bygingen av «Pride of Los Angeles» en modifisert versjon av *International CF-10* i et forsøk på å vinne Dole Air Race. Gibson fikk sitt navn malt på nesen og ansiktet malt på sidene for publisitet. Den 12. august 1927 forlot piloten James L. Giffin, navigatøren Ted Lundgren, og passasjeren Lawrence Wiell  Los Angeles og havarerte i San Francisco-bukta bare 300 meter før sin destinasjon, Oakland internasjonale flyplass etter å ha svingt til side for å unngå et annet fly. Alle ombord ble kastet ut fra flyet og landet trygt .

## Referanser
Hafgeirs saga Flateyings

**Hafgeirs saga Flateyings** er en fiktiv islendingesaga skrevet etter mønster fra Hálfdanar saga Brönufóstra i København av den islandsk studenten Thorlákur Magnússon Ísfjord, mellom 1774 og 1776. 

Selv om manuskriptet («Additamenta 6, fol.» i det Kongelige Bibliotek) er usignert, kan skriften knyttes til Thorlákur, en produktiv skriver som kopierte mange middelaldertekster for velstående danske samlere. Thorlákur kjente fornaldarsagaen Hálfdanar saga Brönufóstra godt, etter å ha kopiert den flere ganger for P.F. Suhm. Et forsatsblad, også i hans håndskrift, hevder at sagaen er en transkripsjon av et pergamentmanuskript fra 1100-tallet som kom til København i 1774. Det er sannsynlig at kjøperen av Hafgeirs Saga var Bernhard Møllmann, en kjent skikkelse i danske akademiske kretser. 

Thorlákur var venn og samarbeidspartner med medstudenten Þórleifur Arason Adaldahl. Þórleifur regnes for å ha skrevet den like u-autentiske Þjóstólfs saga hamramma, etter mønster fra Grettes saga.

## Referanser
Ogyges

***Ogyges*** er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

## Utseende
Middelsstore til nokså store (22-48 millimeter), blanke, kraftige passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

## Levevis
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved. De finnes helst i tåkeskog mellom 900-2400 meter over havet.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Passalidae 
***** Underfamilien Passalinae Leach, 1815
****** Stammen Proculini
******* Slekten ***Ogyges*** Kaup, 1871
******** *[[Ogyges adamsi]]* Schuster & Reyes-Castillo, 1990
******** *[[Ogyges aluxi]]* Schuster, Cano & Boucher, 2005
******** *[[Ogyges cakchiqueli]]* Schuster & Reyes-Castillo, 1990
******** *[[Ogyges cavei]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges championi]]* (Bates, 1886)
******** *[[Ogyges coxchicopi]]* Schuster, Cano & Boucher, 2005
******** *[[Ogyges crassulus]]* (Casey, 1897)
******** *[[Ogyges furcillatus]]* Schuster & Reyes-Castillo, 1990
******** *[[Ogyges granulipennis]]* Zang, 1905 
******** *[[Ogyges handali]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges hondurensis]]* Schuster & Reyes-Castillo, 1990
******** *[[Ogyges kekchii]]* Schuster & Reyes-Castillo, 1990
******** *[[Ogyges laevissimus]]* (Kaup, 1868)
******** *[[Ogyges laurae]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges llama]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges marilucasae]]* Reyes-Castillo & Castillo, 1986
******** *[[Ogyges menchuae]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges monzoni]]* Schuster, Cano & Boucher, 2005
******** *[[Ogyges mutenroshii]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges nahuali]]* Schuster, Cano & Boucher, 2005
******** *[[Ogyges politus]]* (Hincks, 1953)
******** *[[Ogyges ratcliffei]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges sandinoi]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges quichensis]]* Schuster & Reyes-Castillo, 1990
******** *[[Ogyges toriyamai]]* Cano, 2014
******** *[[Ogyges tzutuhili]]* Schuster & Reyes-Castillo, 1990

## Eksterne lenker
* Cano, E. (2014) *Ogyges* Kaup, a flightless genus of Passalidae (Coleoptera) from Mesoamerica: nine new species, a key to identify species, and a novel character to support its monophyly. Zootaxa 3889(4): 451–484. https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/25544280 
* Schuster, J.C., Cano, E.B. & Boucher, S. (2005) *Ogyges* and *Veturius* (Coleoptera: Passalidae) in Central America: synonymies, range extensions and new species. *Acta Zoologica Mexicana* 21 (2) https://web.archive.org/web/20170415103654/http://www.scielo.org.mx/scielo.php?script=sci_arttext&pid=S0065-17372005000200009
* 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):http://www.unl.edu/museum/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Passalidae/Passalidae-Overview/PassalidaeO.html
* Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
* Oversikt over artene
Moses Dinekere Pelaelo

**Moses Dinekere Pelaelo** er en botswansk økonom, som siden oktober 2016 har vært sentralbanksjef i Botswanas bank (Banka ya Botswana). 

Han er født i landsbyen Maunatlala i Central District vest i Botswana. 

## Utdanning og yrkeserfaring
Pelaelo er utdannet ved University of Swaziland, der han har en Bachelor of Commerce-grad fra 1983, og han tok Master in Business Administration ved University of Miami i USA i 1983. I tillegg har han tatt et kortere program innen makroøkonomi ved Harvard Institute for International Development i 1996.

Etter seks år som foreleser innen regnskap og ledelse ved Botswana Institute of Administration and Commerce og University of Botswana begynte han å jobbe i Botswanas bank i 1990 som senior bankinspektør (Senior Bank Examiner) i avdelingen for tilsyn med banknæringen. Han ble leder for sentralbankens administrative tjenester i 1996, men gikk raskt tilbake til banktilsynsavdelingen, der han var sentral i oppbyggingen av et nytt rammeverk for banktilsyn etter at valutakontrollen ble opphevet. I 2003 forlot han sentralbanken for tre år, for å jobbe ved Financial Stability Institute i Den internasjonale oppgjørsbanken (BIS) i Sveits. Her jobbet han videre med bankreguleringer, banktilsyn og økonomisk stabilitet, og han koordinerte og ledet flere konferanser og seminarer innen banktilsyn.

Han ble utnevnt til visesentralbanksjef i 2006, med ansvar for regulering av banknæringen og tilsyn med bankene, samt bl.a. betalingsinfrastruktur, sikkerhet og valuta. Fra 2012 til 2016 ledet han også flere komiteer, bl.a. komiteen som utarbeidet en ny strategi for utvikling av finansnæringen (High-Level Inter-Agency Committee for the Financial Sector Development Strategy), Valutadesignkomiteen, arbeidsgruppen for nasjonale betalingssystemer og komiteen for reguleringspolitikk (Regulatory Policy Committee). Han jobbet også sammen med Det internasjonale pengefondet og Verdensbanken for å utvikle effektive banktilsynsprinsipper i enkelte afrikanske land. 

Den 21. oktober 2016 overtok han som sentralbanksjef, og overtok da etter Linah Mohohlo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Presentasjon på sentralbankens hjemmeside 
* Ny presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Elin Tinholt

**Elin Tinholt** (født 13. september 1962 i Asker) er norsk dramatiker, manusforfatter og forfatter.

Tinholt er utdannet cand. mag fra Universitetet i Oslo og har studert ved Forfatterstudiet i Bø. Hun debuterte med hørespillet *Duchas dans* i 2002 for NRK radioteatret og har senere skrevet flere teaterstykker inspirert av historisk og biografisk materiale. Stykkene settes ofte opp på autentiske spillesteder. *Direktøren* (2008) ble spilt i en nedlagt industrihall på Raufoss. *Storm og silke* (2010) ble spilt i den store salen på Billerud gård ( i dag Peder Balke-senteret) i Østre Toten hvor Peder Balkes veggmalerier pryder veggene. *Stenbergmonologene (2017)* ble utviklet som unikt lytteteater på Stenberg amtmannsgård i Vestre Toten. I 2019 ble lytteteaterkonseptet utviklet ytterligere med stykket *Fattigfolk.*  

Tinholt debuterte som skjønnlitterær forfatter med *Søstrene på Stenberg* i 2019. 

I 2020 mottok hun Innlandet fylkeskommunes kunstnerstipend for etablerte kunstnere. 

Tinholt er daglig leder for Nordisk poesifestival som arrangeres i mars hvert år på Hamar. 

## Verk
**Naturstudiets nødvendighet* – roman (Solum Bokvennen, 2023)
**Søstrene på Stenberg –* roman (Oplandske Bokforlag 2019 / Solum Bokvennen, 2020)
**Fattigfolk* – lytteteater (Peder Balke-senteret, 2019)
**Stenbergmonologene –* lytteteater  (Mjøsmuseet, 2017)
**Prøysen x 4* – fire kortfilmer om Alf Prøysens liv og forfatterskap, (Fabelaktiv, 2017)
* *Storm og silke* – teater (Teater Innlandet, 2010, 2011)
* *Direktøren* – teater (Vestre Toten kommune, 2008)
* *En kvinne som Nora* – hørespill (NRK Radioteatret, 2007 / Solum Forlag 2007)
* *PRØYSEN – Ti stemmer om vennskap og viser*, (Intervjubok, Damm & Søn, 2004)  
* *PRØYSEN* – tv-dokumentar, (Fabelaktiv/NRK, 2004)
* *Duchas dans* – hørespill (NRK Radioteatret, 2002 / Solum Forlag 2002)

## Referanser


## Eksterne lenker
* https://www.dramatiker.no/manusbanken/forfattere/57447
* https://forfatterkatalogen.no/forfattere/elin-tinholt/
* https://www.elintinholt.com/
* Den norske Forfatterforening
O.P. Effersøe

:*Må ikke forveksles med nevøen [[Oliver Effersøe]].*

**Oliver Petræus Effersøe** (født 22. juni 1830 i Tórshavn, død 7. januar 1897) var en færøysk realskolelærer, avisredaktør og politiker. Han var valgt til både det færøyske Lagtinget og det danske Folketinget fra Færøyene som moderat høyremann.

## Familie og yrke

Han vokste opp i Færøyenes dansktalende embedsmannsstand som sønn av Jón Guðmundsson Effersøe og Súsanna Ólavsdóttir. Farsslekten var islandsk og hentet sitt navn fra Örfirisey ved Reykjavík. Faren kom til Tórshavn som regnskapsfører ved den danske monopolhandelen. Moren var av færøysk bondeslekt fra Vestmanna. O.P. Effersøe var farbror til Rasmus, Oliver og Poul Effersøe. Han giftet seg med Margrethe Elisabeth Djurhuus, datter av lagtingsmann Hans Olaus Djurhuus.

Effersøe drog til København i 1847 og tok studentereksamen i 1851 og filosofikum i 1852. Deretter studerte han jus ved Københavns Universitet og tok 1. avdeling i 1856. I 1864 var blant mange studenter som meldte seg til militærtjeneste i den andre slesvigske krig. Effersøe ble dekorert for sin innsats ved Dybbøl, men ble hardt såret ved Als og tatt til fange av prøysserne. Resten av livet hadde han en lammelse som gjorde ham halt. Fra 1871 til sin død underviste han ved realskolen i Tórshavn. Han satt i direksjonen (styret) i Færø Amts Sparekasse og i Færøyenes skoledireksjon fra 1881 til 1886. Han var også redaktør i den danskspråklige *[[Dimmalætting|Amtstidene for Færøerne]]* (nå *Dimmalætting*) fra 1881 til 1882 og fra 1892 til 1893.

## Politisk arbeid
Effersøe stilte som kandidat ved begge folketingsvalgene som ble holdt i 1866, men tapte begge ganger for Færøyenes tidligere landfogd Jacob Andreas Lunddahl. I 1869 stilte Effersøe på nytt mot Lunddahl, og ble valgt. Effersøe kalte seg «en liberal høyremann» og ble regnet til Folketingets såkalte mellomparti, som stod mellom venstregruppene og de nasjonalliberale. Effersøe satt frem til 1871. Tidlig i 1880-årene fant mellompartiet og de nasjonalliberale sammen til et nytt høyreparti. Ved valget i 1884 utfordret han sittende folketingsmedlem Bærent Bærentsen, men tapte for den radikale venstremannen Johan Henrik Schrøter. Efferøe var medlem av Tórshavns borgerrepresentasjon fra 1873 til 1878. Effersøe var også innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Norðurstreymoy fra 1871 til 1875, fra Suðurstreymoy fra 1875 til 1889 og fra Eysturoy fra 1891 til 1895.

## Referanser
Victor Roos

**Victor H. Roos** (født 26. april 1888 -  død 6. oktober  1964) var en amerikansk grunnlegger av flere flyfabrikker, mest kjent Cessna Aircraft Company.

## Biografi

I 1917 var Roos distributør av Harley-Davidson motosykler i Omaha, Nebraska, og ble en av de største distributører i Midtvesten.

I 1922 kjøpte Roos og hans partner A. H. Retters flydeler fra *Maryland Pressed Steel Company* og dannet Roos-Bellanca Company (også kjent som Omaha Aircraft Company) for å bygge Giuseppe Bellancas monoplan, *[[Grumman JF Duck]]*. Bare ett eksemplar ble bygget, men det ble kjent for sin moderne design, og hans markedsføring med stunts som å arrangere bryllup i sitt fly i luften.. Selskapet ble oppløst i 1924.

I september 1927 kjøpte Clyde Cessna som nå hadde skilt lag med Walter Beech og etablerte Cessna-Roos Aircraft. Roos ble den nest største aksjonær i det nye selskapet som begynte å bygge de mest populære privatfly i verden. Roos forlot partnerskapet etter bare en måned, solgte tilbake sin interesse til Cessna og selskapet skiftet navn til Cessna-Aircraft i desember 1927.

I november 1927 ble eieren av Swallow Airplane Company, Moellendick insolvent etter å ha gått med på at Swallow skulle bygge  *[[«Dallas Spirit»]]* på kreditt for å delta i Dole Air Race. Roos tok kontroll over selskapet, ble general manager, for deretter å forlate selskapet i 1928.

I 1928 sluttet Roos i American Eagle Aircraft Company som produserte flere Bellanca-konstruerte fly. Roos og partneren ble enig om å slå seg sammen med Lincoln-Page Aircraft Company og dannet American Eagle-Lincoln. De etablerte fabrikk på Fairfax Airport i Kansas City, Missouri, hvor han ble president. Selskapet fikk kort levetid og ble oppløst i under den store depresjonen. Roos grunnla deretter Victor H. Roos Aircraft Comoany som fortsatte å bygge American Eaglet . Med Roos' tillatelse bygget Ben Howard sitt berømte racerfly "Mr. Mulligan" på fabrikkens område etter at produksjon av Eaglet hadde opphørt.
Etter andre verdenskrig grunnla Roos *Automatic Coin Machine Company* i Kansas City for å bygge jukeboks-maskiner.

## Referanser
National Air Races

**National Air Races** var en serie flyvninger i lukket krets og distanseflvninger som ble gjennomført mellom 1920-1949.

Fly- og motorkonstruksjonene avløste hverandre under 1920-tallet med forbedrede prestasjoner og teknologiske fremskritt. Veldig tidlig konkurrerte man om å flyge høyest, fortest, lengst og over åpne hav. Flyinteressen blant allmenheten var stort og flere aviser og selskap utlyste konkurranser hvor pilotene konkurrerte om premierer for et bestemt mål eller hastighet mellom forskjellige steder.

1920 satte avismannen Ralph Pulitzer opp *Pulitzer Trophy Race* for militære fly på Roosevelt Field i New York i et forsøk på å reklamere for fly og sin avis. Konkurransen ble senere flyttet til Cleveland og byttet navn til Cleveland National Air Races. Ettersom konkurransen ble rangert høyt av de konkurrerende, dro den til seg de mest kjente pionerene. Blant annet deltok Frank Hawks, James Doolittle og Wiley Post.

Konkurransene ble som regel gjennomført i løpet av ti dager i august hvert år, med opphold under andre verdenskrig. Ved lufthavnen i Cleveland ble det gjennomført forskjellige delkonkurranser, dels i form av landingskonkurranser, og selve *Thompson Trophy Race* hvor man konkurrerte i hastighetsflygning. De fleste år som den transkontinentale Bendixtroféet ble gjennomført startet eller landet man i Cleveland. For å tilby det store publikumet opplevelser ble det gjennomført flyoppvisninger med seilfly, luftskip og fallskjermhopping.

1929 kunne for første gang kvinnelige piloter delta i konkurransen Women's Air Derby, kalt *Powder Puff Derby*. Blant deltakerne var Bobbi Trout, Louise Thaden, Amelia Earhart og Pancho Barnes.

I Chicago, på løpets siste dag, den 1. september 1930 mistet kaptein Page, USMC kontrollen og havarerte med sin Curtiss Hawk Seaplane F6C-3. Han omkom av skadene senere på dagen

## Løpene gjenopptas på nytt
Etter hendelsen fortsatte Thompson, Bendix og G. E. løpene. Tre B-47s fløy cross country fra March Air Reserve Base til Philadelphia internasjonale lufthavn som deltakere i 1955 Labor Day løpet. I 1956 deltok tre B-47 i G. E. Trophy løpet for bombefly, som gikk fra Kindley Field , Bermuda, til Oklahoma City. En av disse satte fartsrekord 601,187 mph.
Den årlige begivenheten ble gjenopptatt i 1964 som Reno Natioal  Champinship Air Race, som finner sted i midten av september. Cleveland National Air Show begynte også i 1964.

National Air Races Løp ble drevet av U.S. Air Race, Inc. fra 1995-2007. Selskapet ble grunnlagt av den berømte World Race gullvinner Marion S. Jayne og etter hennes død i 1996 av hennes datter, Patricia Jayne (Pat) Keefer. Under Keefers ledelse ble løpene gjennomført med en perfekt sikkerhetsrekord med nesten 600&nbsp;000 Km fløyet, mer enn 3&nbsp;200 sikre landinge på 81 forskjellige flyplasser i 43 stater og to land i 25 arrangementer. Med hjelp av hundrevis av frivillige og over 250 forskjellige sponsorer fikk hun tildelt 26 lær-å-fly stipend og nådde anslagsvis 20 millioner mennesker med en positiv orientering om Allmennflyging.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Løpets historie
Stensalen

**Stensalen** er en sal på Drottningholms slott på Lovön, Stockholms län. Salen ligger i hovedetasjens sørlige del, direkte under Rikssalen og inngår i kongefamiliens private del. Stensalen var opprinnelig Hedvig Eleonoras store matsal med golv av stein, derav navnet. 

Stensalen ble skissert som Hedvig Eleonoras sentrale sal og fungerte som den store matsalen. Veggene er kledd med vevde tapet som ble bestilt i Delft for  dronning Kristinas kroning i 1650. Den svært rikt utsmykkede åpne peisen ble skapt av den italienske stukkatøren Carlo Carove.

Under Oscar Is tid  ble det i Steinsalen skapt et minnerom over Karl XIV Johan, hvor man også minnet hans fredelige innsatser. Her fantes malerier av kongens slag og salen var en fullføring av Karl X Gustavs galleri i samme etasje. Minnerommets innredning ble dog senere fjernet under Gustaf V. Salens møblement ble modernisert av Gustaf VI Adolf og deretter av den nåværende monarken Carl XVI Gustaf. Rommet er nå kongefamiliens hverdagsstue, hvor også den tradisjonelle julefeiringen, kjent fra mange tv-program, finner sted.

## Referanser


## Litteratur
* 
*
Popilius

***Popilius*** er en slekt av store, tropiske, biller som lever i død ved. De tilhører familien Passalidae.

## Utseende
Middelsstore til nokså store (17 - 38 millimeter), blanke, avlange passalider. Hodet er blankt, mye bredere enn langt, med et kort horn i pannen og kraftige kjever. Pronotum er bredere enn langt med en skarp midtfure. Dekkvingene har fine punktstriper, ofte ganske utydelige. Artene mangler flygevinger og kan ikke fly. Forleggene har små tenner langs det meste av yttersiden.

## Levevis
Disse artene lever i tropisk skog, der de gnager i død ved. De finnes fra havnivå til 3000 meter over havet.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, men mangler vest for Andesfjellene bortsett fra helt i nord.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Passalidae 
***** Underfamilien Passalinae Leach, 1815
****** Stammen Proculini
******* Slekten ***Popilius*** Kaup, 1871
******** *[[Popilius abormalis]]* Luederwaldt, 1941
******** *[[Popilius amazonicus]]* Gravely, 1918
******** *[[Popilius eclipticus]]* (Truqui, 1857)
******** *[[Popilius erotylus]]* Reyes-Castillo & Castillo, 1992
******** *[[Popilius fischeri]]* (Pereira, 1941)
******** *[[Popilius gibbosus]]* (Burmeister, 1847)
******** *[[Popilius haagi]]* (Kaup, 1868)
******** *[[Popilius hebes]]* Kuwert, 1891
******** *[[Popilius hirsutus]]* Luederwaldt, 1941
******** *[[Popilius klingelhoefferi]]* (Kaup, 1869)
******** *[[Popilius lenzi]]* Kuwert, 1897
******** *[[Popilius magdalenae]]* Boucher, 1986
******** *[[Popilius marginatus]]* (Percheron, 1835)
******** *[[Popilius moritzi]]* Kuwert, 1897
******** *[[Popilius mysticus]]* Bates, 1886
******** *[[Popilius novus]]* Kuwert, 1891
******** *[[Popilius parvicornis]]* (Gravely, 1918)
******** *[[Popilius punctatissimus]]* Luederwaldt, 1941
******** *[[Popilius refugicornis]]* Buehrnheim, 1962
******** *[[Popilius scutellopunctatus]]* Kuwert, 1897
******** *[[Popilius tetraphyllus]]* (Eschscholtz, 1829)
******** *[[Popilius villei]]* Kuwert, 1897
I tillegg 10 hittil ubeskrevne arter

## Eksterne lenker
* A.R. Gillogly (2005) Review of the genus *Popilius* and prelimianry phylogeny of Passalidae (Coleoptera). Doktorgradsavhandling, Texas A & M University http://bio-nica.info/Biblioteca/Gillogly2005Popilius.pdf
* 
Generic Guide to New World Scarab Beetles(på engelsk):http://www.unl.edu/museum/research/entomology/Guide/Scarabaeoidea/Passalidae/Passalidae-Overview/PassalidaeO.html
* Sjekkliste over Passalidae fra Mexico
* Oversikt over artene
Anne Morrow Lindbergh

**Anne Morrow Lindbergh** (født som Anne Spencer Morrow 22. juni 1906 i Englewood i New Jersey, død 7. februar 2001 i Passumpsic i Vermont) var en amerikansk forfatterinne og flyver. Hun skrev lyrikk, reiseskildringer og essay. Hun var datter av bankmannen Dwight Morrow og fra 1929 gift med flyveren Charles Lindbergh. Et av hennes mest kjente verk er *Gift from the Sea* fra 1955, som er en refleksjon over kvinnen og ekteskapet.

## Forfatterskap
Anne Morrow Lindbergh debuterte 1935 med boken *North to the Orient*, som skildrer hennes og ektemannens flyvning til Kina via de nordlige trakter over Alaska. Boken ble en bestselger i USA og fikk den første National Book Award for faglitteratur. Hennes neste bok, *Listen! The wind* fra 1939, skildrer ektemennenes arbeid i Afrika. Selv om denne ble en suksess, ble den avvist av flere jødiske bokkjeder i USA på grunn av Charles Lindberghs uttalte tyskvennlighet. Anne Morrow Lindbergh fulgte opp dette i 1940 med essayet *The wave of the future*, hvor hun argumenterte for en fredsavtale med Tyskland og at verden må lære seg å leve med fascismen. Boken ble mottatt med massiv fordømmelse fra såvel den amerikanske presse som Franklin D. Roosevelts regjering, og Lindbergh ble beskrevet, likesom ektemannen som egoistiske og antisemittiske. Lindbergh, som alltid hadde vært selvkritisk anlagt, tok det hele veldig tungt.

På 1950-tallet foretok hun en reise på egen hånd til Captiva Island i Florida, hvor hun bodde i en hytte og samlet snegler. Oppholdet resulterte i boken *Gave fra havet*, som ble utgitt 1955 og solgte i millionopplag. I boken søker Lindbergh kvinnerollen, ekteskapets betydning og betydningen av egentid. På 1970-tallet ga hun ut sine brev og dagbøker i bokform, hvor hun blant annet deler sine opplevelser om kidnappingen og mordet på sønnen i  1932.

## Bibliografi
* *North to the Orient*. Norsk oversettelse: *Over Polhavet til Orienten* (1955)
* *Listen! The wind* (1938)
* The wave of the future: a confession of faith (1940)
* *The steep ascent* (1944)
* *Gift from the Sea* Norsk oversettelse: *Gave fra havet: skisser* (1961)
* *The unicorn and other poem 1935–1955* (1956)
* *Dearly beloved* (1962)
* *Earth shine* (1969)
* Bring me a unicorn: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1922–1928 (1971)
* Hour of gold, hour of lead: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1929–1932 (1973)
* Locked rooms and open doors: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1933–1935 (1974)
* The flower and the nettle: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1936–1939 (1976)
* War without and within: diaries and letters of Anne Morrow Lindbergh, 1939–1944 (1980)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Rushdy Abaza

**Rushdy Said Bughdady Abaza** (født 3. august 1926 i Al-Mansura i Egypt; død 27. juli 1980 i Egypt) var en egyptisk skuespiller.

Rushdy Abaza, sønn av en italiensk mor, Tereza Luigi, og en egyptisk dar, Said Abaza, gikk i ungdommen på Collège Saint Marc i Alexandria. Han var gift fem ganger, blant annet i 1977 i en kortere tid med den libanesiske sangerinne Sabah, og hadde én datter.

## Filmografi

* 1948: El-Millionaira el-Saghira
* 1949: Zoul wijhain
* 1950: Murra min nar
* 1951: Amina
* 1952: El osta Hassan
* 1952: El muntasir
* 1952: Awladi
* 1953: Shim el nessim
* 1953: Moamara
* 1954: *Valley of the Kings* (opprinnelig engelsk navn) 
* 1955: Irham demoui
* 1955: Inni rahela
* 1955: Gaaluni mujriman 
* 1955: Araess fil mazad
* 1955: *Fortune carrée* (opprinnelig fransk navn) 
* 1956: Mawad gharam 
* 1956: Bahr el gharam 
* 1956: Ismail Yassine fil bolis
* 1956: Izhay ansak
* 1956: Min el khatel 
* 1956: *The Ten Commandments* (opprinnelig engelsk navn) 
* 1956: Dalila
* 1957: Lan abki abadan
* 1957: Port Said 
* 1957: Tamr henna
* 1958: Djamilah
* 1958: Emraa fil tarik
* 1958: La anam
* 1958: Soultan
* 1958: Tarik el amal
* 1958: Toggar el mawt 
* 1959: Ana baria 
* 1959: Bufakkar filli nassini
* 1959: Katia tarik
* 1959: Malish gherak
* 1959: Samra sina
* 1959: Seraa fil Nil 
* 1960: Ana wa ommi
* 1960: El rajul el thani
* 1960: Kholkhal habibi
* 1960: Lekaa fil ghurub
* 1960: Malak wa shaitan
* 1960: Mufattish el mabahess
* 1960: Nehayat el tarik
* 1960: Ya habibi
* 1961: Wa Islamah
* 1961: Almurahikat
* 1961: Bila awda 
* 1961: Fi baitina rajul
* 1961: He talata
* 1961: Hob wa horman
* 1961: Kalb fi zalam
* 1962: Al zouga talattashar
* 1962: Ah min hawaa
* 1962: Sitt el banate
* 1963: La wakta lil hub
* 1963: El majanin fi naim
* 1963: Tarik al shaitan
* 1964: Al-tareek
* 1964: Arouss el Nil
* 1964: El shayatin el talata
* 1966: Zawja min Bariz
* 1966: Chakawet rejala 
* 1966: El mushajibun
* 1966: Guanab el safir
* 1966: Huwa wa el nessaa
* 1966: Mabka el oshak 
* 1966: Shakket el talaba
* 1967: Al koubla al akhira
* 1967: El eib
* 1967: Endama nouheb
* 1967: Garima fil hay el hady
* 1968: Baba ayez keda
* 1968: El-massaguin el-thalatha
* 1968: Hawaa alal tarik 
* 1968: Rawaat el-hob
* 1972: Wakr al-ashrar
* 1975: Orid hallan
* 1975: Youm El-Ahad El-Damy
* 1975: Aatham tefl fel alam 
* 1975: Hobi al awal wa al akhir 
* 1977: Ah ya liel ya zaman
* 1978: Wa da al-omr ya waladi
* 1980: Athkiya' laken aghbiya' 
* 1980: Daerat al shak 


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karen Brochmann

**Karen Berner Brochmann** (født 19. september 1908 i Oslo, død 23. august 1988) var en norsk arkitekt.

## Familie
Hun var datter av arkitekt Carl Berner og Gunhild f. Iversen. Hun giftet seg i 1935 med arkitekten Odd Brochmann; ekteparet skilte seg i 1963.

## Arkitektur
Karen Berner tok examen artium i 1926. Deretter studerte hun ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo, og avla eksamener der i 1928 og 1930. Senere var hun hospitant ved Norges Tekniske Høyskole i Trondheim.

Etter endt utdannelse var Karen Berner først assistent hos arkitektene Hauff og Arneberg, samt hos sin far. Ekteparet Brochmann etablerte arkitektkontoret *Karen & Odd Brochmann* i 1937. I perioden 1939–1940 drev de praksisen fra Bergen, for øvrig holdt de til i Oslo. I 1952 innledet de et samarbeid med arkitekt Dag Rognlien. De drev praksis sammen til 1965, da overtok Rognlien firmaet alene. 

Karen Brochmann arbeidet særlig med interiører og med møbeldesign. Arbeidene fra starten av hennes karriere kjennetegnes av en historistisk stil, men senere arbeidet hun i et funksjonalistisk formspråk.

I samarbeid med interiørarkitekt Eva Nordsveen tegnet Brochmann interiøret til Maison de Norvège, Norges hus, i Cité internationale universitaire de Paris. Selve bygget ble tegnet av arkitekt Reidar Lund. Bygningen ble bekostet av Île-de-France-regionen og det norske utenriksdepartementet, og ble innviet i 1954.

## Verker (utvalg)
* 1939: Bergenshallen
* 1946: Egen bolig, Skådalsveien 46, Oslo
* 1947-1948: Røde Kors' åndssvakeanstalt for barn og ungdom (Bakkebøanstalten), Egersund 
* 1950: Astmahjemmet i Kongsberg
* Tidlig på 1950-tallet: Lunde barneskole, Skien
* Tidlig på 1950-tallet: interiøret i Maison de Norvège, Norges hus, i Cité internationale universitaire de Paris (i samarbeid med interiørarkitekt Eva Nordsveen).
* 1953: Rjukan Yrkesskole, Rjukan
* 1953: Møglestu husmorskole, Lillesand
* 1955: Sogn behandlingshjem
* 1956: Hellandheimen, Molde
* 1958: Paviljong for Reisetrafikkforeningen i Oslo
* 1963–1965: Lohøgda borettslag, Oslo

## Priser og utmerkelser
* 1934: H.A. Benneches legat
Arkitektkontoret Karen & Odd Brochmann ble tildelt følgende priser og utmerkelser:
* 1938: 1. pris i arkitektkonkurransen om Norges paviljong til Verdensutstillingen i New York (overdratt til Finn Bryn) 
* 1938: 1. pris i plankonkurransen for polarutstillingen i Bergen (utstillingen ble utsatt etter utbruddet av andre verdenskrig) 
* 1940: Houens fonds legat
* Dansk Røde Kors' Hederstegn

## Referanser


## Eksterne lenker
* Brochmanns arkitektkontor, Karen og Odd *Arkitekturleksikon*, Abstrakt forlag (1999)
* Brochmanns arkitektkontor, Karen og Odd og Dag Rognlien *Arkitekturleksikon*, Abstrakt forlag (1999)
Hjernerystelsesforeningen

**Hjernerystelsesforeningen** er en norsk ideell organisasjon og pasientforening stiftet i desember 2019 og registrert i Brønnøysundregisteret med org.nr. 924 196 505.

Hjernerystelsesforeningens formål er å øke forståelse for hjernerystelse blant pasienter, pårørende, helsepersonell, forskere og beslutningstagere. Hjernerystelsesforeningens hovedaktiviteter er tenkt å være likepersonsarbeid, nettforum og brukergrupper; forskning og forskningsstøtte; veiledning og informasjon.

Hjernerystelsesforeningen har en dansk søsterorganisasjon stiftet i 2013 som også har norske medlemmer. 

Begge foreningene arbeider for å spre forskning om hjernerystelse og bistå pasienter med hjernerystelse og langvarige ettervirkninger etter hjernerystelse (Posttraumatiske symptomer). 

Hjernerystelsesforeningens har laget flere informasjonsvideoer og informasjonsskriv om hjernerystelse. De har også en Hjernerystelsestelefon hvor man kan samtale med andre med langvarige ettervirkninger etter hjernerystelse. 

Foreningen bidrar til forskning og sprer forskningsbasert informasjon om hjernerystelse. 

Hjernerystelsesforeningen har lokallag i Oslo, Trondheim, Tromsø, Lillehammer og Bergen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjernerystelsesforeningen
The Evening World

***The Evening World ***var en avis som ble utgitt av Pulitzer-familien i New York City fra 1887 til 1931.

## Historie
Avisen kom ut første gang 10. oktober 1887. Den ble utgitt daglig unntatt søndager, siste gang 26. februar 1931. Den ble slått sammen med *[[New York World]]* og *[[New York Telegram]]* og ble *[[New York World-Telegram]]*.

## Referanser
Borge ungdomsskole

**Borge ungdomsskole** er en ungdomsskole som ligger i Fredrikstad. Skolen sto ferdig i januar 2016 og er derfor veldig moderne og teknologisk. Skolen har ca. 430 elever og 45 ansatte. Rektoren er Kristine O. Winsvold som ble rektor i januar 2019.

Skolens visjon er *«Sammen om kunnskap, mestring og mangfold».*

## Eksterne lenker
* Fredrikstad kommune om Borge ungdomsskole