Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers

**Prajñāpāramitāsūtraen i 150 vers** er en av de mindre prajñāpāramitāsūtraer.

## Sanskrit-manuskripter fra Sentral-Asia

To sentralasiatiske manuskripter fra oasebyen Khotan, ble oppdaget i 1907, og oppbevares i Petrovisky-samlingen i St. Petersburg og Hoemle-samlingen i Oxford. Manuskriptene er på sanskrit, med enkelte passasjer i khotanesisk:

*«Prajñāpāramitā sūtra i et og et halvt hundre vers» (sanskrit: **Adhyarhaśatikā Prajñāpāramitā Sūtra**) 
*«Prajñāpāramitā i 150 vers» (sanskrit: **Prajñāpāramitā naya shatapañśātikā**)

## Tre tibetanske oversettelser

Teksten ble oversatt til tibetansk *(P’hags pa shes rab kyi pha rol tu phyin pa’i tsul brgya lqa bcu pa)* i det 8. århundre fra et Nepalsk sanskrit-manuskript med tittelen **Ārya Prajñāpāramitā naya shatapañśashātikā**.

Den tibetanske kanon buddhistiske kanon inneholder også to tantriske versjoner. Den første er en utvidet utgave med samme tittel. En tredje versjon på tibetansk *(pal rdo rje snying po rgyan shes bya bai rgyid kyi rgyal po chen po)* ble oversatt fra et Nepalsk manuskript med tittelen «Den store
kongelige Tantra av Vajra-essensens mandala» (sanskrit: *Śrī-vajramaņdalamkāra-nāma-mahātantrarāja)*.

## Kinesiske oversettelser

Teksten ble oversatt seks ganger til kinesisk:

* Av Xuán Zăng mellom 16. februar 660 og 25. november 663 under tittelen Shí huì dì shí huì bānruò lĭqù fēnxù (十會第十會般若理趣分序), som tekst nr 10 i hans Prajñāpāramitā-bibliotek
* Av den «senere» Bodhiruchi i året 693 (實相般若波羅蜜經, Shíxiāng bānruò bōluómì Jīng)
* Av Vajrabodhi i året 725 (金剛頂瑜伽理趣般若經, Jīngāng dĭng yúqié lĭqù bānruò Jīng)
* Av Bu Kong (不空) i året 770 (大樂金剛不空真實三麼耶經, Dàlè Jīngāng Bùkōng zhēnshí sānmeyē Jīng)
* Av Dānapāla i året 980 (佛說遍照般若波羅蜜經, Fóshuō biànzhào bānruò bōluómì Jīng)
* Av Dharmabhadra i året 999 (佛說最上根本大樂金剛不空三昧大教王經, Fóshuō zuì shàng gēn běn Dàlè Jīngāng Bùkōng sānmèi dà jiào wáng Jīng)

## En Tantra-tekst
Enkelte orientalister har klassifisert dette som en tantrisk tekst.

Prajñāpāramitā i 150 vers er basert på Vajraśekharasūtraen, en Tantrisk tekst som nådde Kina i det 8. århundre og Japan i det 9. århundre. Den presenterer en mandala bestående av 1&nbsp;461 guder, som alle sitter på en lotus og er omgitt av auraer. Sammen med Mahāvairocana Sūtra er den en av de to sentrale «Rot-Tantra’er» i kinesisk Tantra.

Den japanske tittelen er *Rishukyō*, og den har spilt en sentral rolle i japansk Shingon, både i dens historie og praksis.

En 100-dagers disiplin kalt *Shido Kego* (firedelt Prā-Yoga) ved Shingon-skolen, som inkluderer prostrasjon, messing av Sūtra’er og mantraer, meditasjoner og ritualer, starter med messingen av *Rishukyō*.

Dānapāla oversatte en tantrisk versjon i året 980. Den hadde samme tittel som en av de tantriske utgavene i den tibetanske kanon, nemlig «Den store kongelige Tantra av vajra-essensens mandala», med undertittelen «en del av prajñāpāramitā-læren» (佛説金剛場莊嚴般若波羅蜜多教中一分, Fóshuō Jīngāngchāng zhuāngyán bānruò bōluómìduō jiàozhōng yīfēn). Dānapālas oversettelse tilsvarer den siste seksjon av den tibetanske versjonen.

Da Bu Kong (不空), som tilhørte Tantra-skolen i Kina, oversatte teksten i året 770, skrev han også en kommentar til teksten sett fra et tantrisk perspektiv. (大樂金剛不空真實三昧耶經般若波羅蜜多理趣釋, Dàlè Jīngāng Bùkōng zhēnshí sānmeyē Jīng bānruò bōluómìduō lĭqùshì).

## Kommentarer fra Japans Tantra-skole (Shingon)

Grunnleggeren av Tantra (Shingon) i Japan, Kūkai (Kinesisk: 空海, Kōng Hāi, 774&ndash;835), skrev to kommentarer til Prajñāpāramitā Sūtra i 150 vers:

* Lĭqù Jīng jiĕ tí (理趣經解題)
* Zhēn shí Jīng wén jù (眞實經文句)

Kabukan (覺鑁, Jué Wān, 1095&ndash;1143), grunnleggeren av Shingi Shingon, en gren innenfor Shingon, skrev også en innflytelsesrik kommentar til teksten:

* Lĭqù Jīng zhŏng zi shì (理趣經種子釋)

En annen innflytelsesrik japansk kommentarer ble skrevet Jìxiān (濟暹): 

* Dàlè Jīng xiăn yì chăo (大樂經顯義抄)

To japanske kommentarer ble skrevet til kommentaren av Bu Kong:

* Lĭqùshì zhŏng shì jì (理趣釋重釋記)
* Lĭqùshì mì yào chāo (理趣釋祕要鈔) av Găo Băo (杲寶) og Xián Băo (賢寶)

## Se også
* Prajñāpāramitā
* Mahâyâna

## Referanser


## Litteratur
* Edward Conze: *The Adhyardhasatika Prajnaparamita*, SPT, 1973