Albert von Le Coq

**Albert von Le Coq** (født 8. september 1860 i Berlin i Tyskland. død 21. april 1930 samme sted) var en tysk arkeolog som forsket på sentralasiatiske emner. Han fikk tak i en rekke viktige artefakter i det vestlige Kina og bragte dem med seg tilbake til Berlin.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Albert von Le Coq hadde arvet en formue fra bryggerier og vinkjellere i Sentral- og Øst-Europa. Forretningen han eide har overlevd som bryggeriet A. Le Coq i  Tartu i Estland.

### Karriere
Formuen gjorde det mulig for ham å reise og studere ved Det etnologiske museum i Berlin. Han ble assistent for direktøren av museets India-avdeling, Albert Grünwedel, og sammen organiserte de ekspedisjoner til Sentral-Asia, særlig til steder langs silkeveien. Etter at Grünwedel ble syk før den andre Turfanekspedisjonens avreise, overtok Le Coq ledelsen.

Ekspedisjonen støtte på et forgrenet nettverk av buddhistiske og manikeistiske huletempler i Øst-Turkestan (nordvest i Kina). Mange av manuskriptene i hulene ble ødelagt under utgravningsprosessen. Noen av hulemaleriene fikk Le Coq til å undres over om det kunne dreie seg om en arisk kultur, beslektet med frankerne.

Han beskrev også noen av Tarim-mumiene.

Med hjelp fra sin assistent Bartus meislet og sagde Le Coq av over 360&nbsp;kg fresker, statuer og andre kunstverker og transporterte dem i 305 kasser med seg tilbake til Berlin. Le Coq rettferdiggjorde dette som «lån» og at det var «klokt» i henhold til de urolige tider som rådet i Turkestan på den tiden. Grtas kinesisk hold er denne tilegnelsen blitt fordømt som et kolonialt rov på linje med det som skjedde med Elgin Marbles eller Koh-i-Noor-diamanten annetsteds.

En del av kunstverkene som ble stilt ut i det daværende etnologiske museet i Prinz-Albrecht-Straße, ble stygt skadet av et direkte bombetreff under et britisk bombeangrep i 1944, men en god del var på forhånd bragt i sikkerhet. Etter den annen verdenskrig ble gjenstandene overført til *[[Museum für Asiatische Kunst]]* i Berlin.

## Verker
* Choros Zaturpanskij (op oppdrag fra Le Coq): «Reisewege und Ergebnisse der deutschen Turfanexpeditionen», i: *Orientalisches Archiv.* Hiersemann, Leipzig 3.1912, 116-127. 
* *[http://dsr.nii.ac.jp/toyobunko/LFB-2/ Die buddhistische Spätantike in Mittelasien]* Dietrich Reimer, Berlin 1922. .
* *[http://dsr.nii.ac.jp/toyobunko/LFc-42/V-1/ Chotscho]*, Dietrich Reimer, Berlin 1913.
* *[http://dsr.nii.ac.jp/toyobunko/VIII-1-B-31/V-1/page/0001.html.en Auf Hellas Spuren in Ostturkistan. Berichte und Abhandlungen der II. und III. Deutschen Turfan-Expedition]*. Leipzig 1926.
* *[http://dsr.nii.ac.jp/toyobunko/VIII-5-B2-14/V-1/page/0005.html.en Von Land und Leuten in Ostturkestan. Berichte und Abenteuer der 4. Deutschen Turfanexpedition.]* Hinrichs'sche Buchhandlung, Leipzig 1928.

## Litteratur
* Peter Hopkirk: *Foreign Devils on the Silk Road. The Search for the Lost Cities and Treasures of Chinese Central Asia*. The University of Massachusetts Press, Amherst 1980.  ISBN 0-87023-435-8.
* Heinrich G. Franz: *Kunst und Kultur entlang der Seidenstraße*. Akademische Druck- und Verlagsanstalt, Graz 1986.   ISBN 3-201-01306-4
* Marianne Yaldız: *Archäologie und Kunstgeschichte Chinesisch-Zentralasiens (Xinjiang)*. Brill, Leiden 1987.  ISBN 90-04-07877-0
* Bruno J. Richtsfeld (Hg.): August Hermann Franckes (1870–1930) Bearbeitung der Serindien- und Ladakh-Sammlung Francke/Körber im Völkerkundemuseum München aus dem Jahre 1928. Die Serindien-Sammlung des Staatlichen Museums für Völkerkunde München I. In: Münchner Beiträge zur Völkerkunde 14, 2010/2011, S. 65-128. ISBN 978-3-927270-63-3
* Bruno J. Richtsfeld (Hg.): Der Briefwechsel Lucian Scherman – Albert von Le Coq und die Gründe für das Scheitern einer Serindien-Abteilung am Völkerkundemuseum München. Die Serindien-Sammlung des Staatlichen Museums für Völkerkunde München II. In: Münchner Beiträge zur Völkerkunde 14, 2010/2011, S. 129-193. ISBN 978-3-927270-63-3
* *Die kleine Enzyklopädie*, Encyclios-Verlag, Zürich, 1950, Band 2, Seite 29

## Referanser