open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gullesfjorden

**Gullesfjorden** (nordsamisk: *Guollesvuotna*) er en fjordarm på Hinnøya i Kvæfjord kommune i Troms. Den er en fortsettelse av Kvæfjorden og har innløp mellom Ålneset og Stormulen sør for Kveøya. Fjorden strekker seg drøyt 30 kilometer inn til Gullesfjordbotn, og er sammen med Kanstadfjorden nær ved å dele Hinnøya i to over Gullesfjordeidet. Åtte kilometer inne i fjorden går fjordarmen Austerfjorden inn mot øst. Den største øya i fjorden er Forøya.

Navnet kommer fra det nordsamiske navnet Guollesvuotna som betyr fiskerik fjord (guolli = fisk). Tidligere har også navnet «Gullholmsfjörðr» vært brukt.

## Grender
Bebyggelsen langs fjorden er todelt. Den ytre delen av fjorden er bebygd kun på østsiden, med grendene Hemmestad og Refsnes. Veien stopper ved Kjengsnes ytterst på sørsida av Austerfjorden. Den indre delen av fjorden er bebygd hovedsakelig langs vestsiden, med grendene Flesnes, Bogen, Gambogen, Langvassbukt, Bømark og Våtvoll. Innerst i fjorden er det bebyggelse også på østsiden, med veiforbindelse fra Gullesfjordbotn til grendene Moelv og Gullholm.

Fra Langvassbukt går fylkesvei 83 gjennom Gullesfjorden til Harstad over fergesambandet Flesnes&ndash;Refsnes, samt  fra Gullesfjordbotn (Lofastkrysset) til Lødingen og Lofoten.  går fra Gullesfjordbotn mot Sigerfjorden og videre til Sortland og Vesterålen. Fylkesvei 103 går fra Gullesfjordbotn til Gullholm.

## Fjell
Gullesfjorden er omgitt av høye fjell, mange av dem rager over 900 meter over havet. Det høyeste fjellet er Reinspælen (1&nbsp;118 moh.).

Fjellsidene er bratte og rasutsatte. På grunn av snøskredfare fra Pøylfjellet hender det at fylkesvei 83 mellom Langvassbukt og Flesnes stenges, og fergesambandet Flesnes&ndash;Refsnes anløper da også Forøysætran ved Langvassbukt. Også Bogklubben og Våtvoll er skredutsatte områder. Skjelltindan (923 moh.) og Reinfjellet (907 moh.) blir overvåket av NGU som potensielt ustabile fjellområder, med fare for bevegelse og skred ut i fjorden.

Mange av fjellene rundt fjorden er spisse tinder og egger, men Reinfjellet (907 moh.) skiller seg ut ved å ha et viddelignende landskap på toppen. Dette viser at fjellet har ligget høyere enn isen i siste istid.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Astrid Murberg Martinsen

**Astrid Murberg Martinsen** (1932–1991) var en norsk politiker (Ap) og lærer fra Botne/Holmestrand. Hun var stortingsrepresentant fra Vestfold i fire perioder fra 1969 til 1985. 
Hun ble valgt som Arbeiderpartiets tredje vararepresentant for Vestfold i perioden 1965–1969.

Hun tok eksamen ved Oslo offentlige lærerskole i 1953, og arbeidet deretter ved Godaker skole i Holmestrand 1953–1969. 

Martinsen var saksordfører for Abortloven i 1975, og var med det en eneste kvinnelige saksordføreren i Stortinget i den perioden.
Hun var medlem av *Stat-kirke-utvalget* i 1975, som ble ledet av Helge Sivertsen. Hun var medlem av Kringkastingsrådet 1986–1991 og leder av Rådet for funksjonshemmede 1986–1991.

* 8. oktober&nbsp;1969 &ndash; 30. september&nbsp;1973  Sekretær i Odelstinget

* 1981 &ndash; 1985 sekretær i Kontrollkomitéen
* 1981 &ndash; 1985 nestformann i Forbruker- og administrasjonskomitéen
* 1981 &ndash; 1985 medlem i Valgkomitéen
* 1981 &ndash; 1985 medlem i Fullmaktskomitéen
* 1977 &ndash; 1981 medlem i Den forberedende fullmaktskomitéen
* 1977 &ndash; 1981 nestformann i Sosialkomitéen
* 1977 &ndash; 1981 medlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomitéen
* 1977 &ndash; 1981 medlem i Valgkomitéen
* 1973 &ndash; 1977 varamedlem i Den forberedende fullmaktskomitéen
* 1973 &ndash; 1977 nestformann i Sosialkomitéen
* 1973 &ndash; 1977 varamedlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomitéen
* 1973 &ndash; 1977 medlem i Valgkomitéen
* 1973 &ndash; 1977 medlem i Fullmaktskomitéen
* 1969 &ndash; 1973 medlem i Kirke- og undervisningskomitéen
* 1969 &ndash; 1973 sekretær i Protokollkomitéen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kenji Ogiwara

**Kenji Ogiwara** (荻原 健司 *Ogiwara Kenji*; født 20. desember 1969 i Kusatsu i prefekturet Gunma) er en tidligere japansk kombinertløper og politiker. Han vant 17 verdenscupseire og han har i tillegg tolv andreplasser og to tredjeplasser.

I OL 1994 tok han gull i lagkombinert, noe han også gjorde OL 1992 i Albertville. Han har bronse i sprintøvelsen fra VM 1999 i Ramsau, og han har også to VM-gull for lag henholdsvis fra 1993 og 1995, og to VM-gull på normaldistansen, i 1993 og 1997. I 1995 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.

Han er tvillingbroren til Tsugiharu Ogiwara.

Mellom 2004 og 2010 satt han i det japanske parlamentets Overhus for Det liberaldemokratiske partiet. Mellom 2007 og 2008 var han såkalt *seimukan* (parlametarisk sekretær).

## Liv og virke
Ogiwara er fra Kusatsu i prefekturet Gunma, der han begynte med turn som barn. I sjette klasse begynte han med skihopp. Han begynte med kombinert på ungdomsskolen. I 1985 ble han tatt ut på juniorlandslaget. I 1987 deltok han i verdensmesterskapet for juniorer og kom på 39. plass. Neste år kom han på 16. plass. I 1989 fikk han gullmedaljen i Universiaden i Sofia, Bulgaria. Samme år vant han også landsmestertittelen i kombinert ved Universitetsmesterskapet for Waseda-universitetet (Tokyo), der han studerte idrettsvitenskap. Samme år ble han for første gang tatt ut på seniorlandslagets A-lag. Ved Universiaden i 1991 i Sapporo vant han igjen gullmedaljen. I Albertville vant han gullmedaljen sammen med det japanske landslaget. Han vant også gull med landslaget i VM i Falun i 1993, Vinter-OL i Lillehammer i 1994 og i VM i Thunder Bay i 1995. Individuelt vant han Verdenscupen i 1992-1993, 1993-1994 og 1994-1995. I verdensmesterskapet i 1993 og 1997 vant han også gullmedaljen. I Vinter-OL 1998 i Nagano avla han Den olympiske ed.

I 2001 ble han tildelt UNESCOs Fair Play-pris.

I 2002, etter at han deltok i Vinter-OL i Salt Lake City, la han opp og ble ansatt i byggefirmaet Kitano Kensetsu. Samme år fikk han en spesiell pris av Det japanske skiforbundet for hele sin aktivitet, og en ærespris av Gunma-fylke.

I 2004 ble han valgt inn i Overhuset på Det liberaldemokratiske partiets liste. Der satt han i Undervisnings- og vitenskapskomitéen, i Forvaltningskomitéen og i Komitéen for tiltak mot lav natalitet og et aldrende samfunn. Han satt også i Japans olympiske komité som representant for idrettsutøverne, var medlem av meglingsnemnda til samme komité og var rådgiver for Det japanske skiforbundet, men trakk seg tilbake fra alle vervene i 2007.

I 2009 ble han valgt som en av *Young Global Leaders* på Verdens økonomiske forum i Davos. Samme år, i desember, stilte han ikke opp til gjenvalg i Overhuset.

I 2010 ble han direktør for skiavdelingen i Kitano Kensetsu.

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
*
Liv Stubberud

**Liv Stubberud** (født 29. mai&nbsp;1930 i Rakkestad, Østfold, død 16. september&nbsp;1997) var en norsk politiker (Ap). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 1973 og møtte som fast representant fram til 1985.
Hun var vararepresentant i periodene 1965&ndash;1969 og  1969&ndash;1973.

## Stortingskomitéer
* 1981 &ndash; 1985 medlem i Valgkomitéen
* 1981 &ndash; 1985 medlem i Samferdselskomitéen
* 1981 &ndash; 1985 varamedlem i Valgkomitéen
* 1977 &ndash; 1981 varamedlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomitéen
* 1977 &ndash; 1981 medlem i Forsvarskomitéen
* 1973 &ndash; 1977 medlem i Forsvarskomitéen

## Eksterne lenker
*
Stavanger Karateklubb

**Stavanger Karateklubb** (*SKK*) ble organisert som egen idrettsklubb i 1973, men navnet ble benyttet allerede fra 1970.

Stavanger Karateklubb ble grunnlagt av Egon Solem som selv startet med Judo i 1964 under advokat Lund i Oslo. Det var John Groves som i 1965 kom til Oslo med brunt belte i Shotokan karate og starter Norges Karate Klubb i en kjeller på Sinsen sammen med Terence Westall. Egon Solem melde seg inn i klubben som medlem nr 5).

I 1969 tar Egon Solem graden shodan (sort belte) ved gradering hos Chojiro Tani. Dette er samme år som Egon Solem flytter til Stavanger og holder demonstrasjon på St. Svithun Gymnas.

Klubben holder til i Baneviksgata i østre bydel og har over 200 medlemmer hvorav ca. 10 er konkurranseaktive, mens resten trener hovedsakelig karate som selvforsvar/mosjon.

## Begivenheter
***1970**: Navnet Stavanger Karateklubb blir tatt i bruk.
***1971**: Første gasshuku (treningsleir) arrangert av Stavanger Kareteklubb med Yoshinao Nanbu.
***1973**: Klubben egen dojo i Øvre Holmegt. 11.
***1973**: SKK blir organisert som egen idrettsklubb.
***1975**: Kjell Sivertsen blir den første elev under Egon Solem tar sort belte (Kjell Sivertsen startet senere Seiken Karateklubb
***1979:** Bodil Ellen Grødem blir den første kvinnelig elev under Egon Solem som får svart belte
***1983**: SKK blir ekskludert fra NKF i 2 år som følge av manglende regnskapsførsel og årsmelding, dette medfører tap av flere sentrale medlemmer som melder seg inn i andre klubber for å få drive videre med konkurranse. 
***1985**: Klubben flytter inn i lokaler i Valberggaten 
***1985:** Tidligere elev Bodil Ellen Grødem (Gift Veggeberg 1983) Blir i New-York Norges første Verdensmester og like etterpå første kvinne i verden som tar 3. Dan
***1990**: Grunnet dårlig økonomi slår seg SKK seg sammen med Siddis Karateklubb og flytter inn i lokalene til Siddis Karateklubb i Hillevåg. 
***1990**: Noen av klubbens sentrale medlemmer (deriblant SKK's tidligere hovedinstruktør Geir A. Larsen) går ut og starter ny klubb i Sandnes under navnet Seishin Dojo.
***1993**: Nok en flytting. Denne gangen blir det Nordbøgaten 8 som skal holde lokalene for SKK's medlemmer. 
***1998**: Klubben flytter til Baneviksgt
***2006**: I mai arrangerte Stavanger Karateklubb sammen med Seiken KK  senior EM med stor suksess.

## Organisatorisk tilknytning
*Norges Idrettsforbund
*Norges Kampsportforbund
*Kommunens idrettsråd
*Norges Shotokan Forbund ( NSF)

## Kjente utøvere
*Bettina Alstadsæther, på landslaget per februar 2017
*Lotte Andersen, på landslaget per februar 2017
*Stein Rønning, Norges eneste mannlige verdensmester 1990
*Morten Alstadsæther, flere ganger Europamester i karate.
*Bodil Ellen Grødem - Norges aller første Verdensmester i 1985 og første kvinnen i verden med 3. Dan. Hun stiftet Seiken Karateklubb sammen med Kjell Sivertsen i 1981 og senere Sola karateklubb

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Adhesjon

**Adhesjon** er molekylær attraksjon  i kontaktflatene (vedhengskraft) mellom stoffenheter i fast eller flytende form.

Fenomenet er av særlig interesse for ingeniører som ønsker å klebe stoffer sammen og biologer for å forstå hvordan celler fungerer.

## Kilder
*
Junge Presse Osteuropas

**Junge Presse Osteuropas** er en pris som deles ut av Fritt Ord sammen med ZEIT-Stiftung *«til østeuropeiske medier og journalister som står for kvalitetsjournalistikk og en uavhengig nyhetsformidling».* Fritt Ords og ZEIT-Stiftungs pressepriser søker å styrke journalistenes og medienes uavhengige rolle, til tross for represalier og økonomiske vanskeligheter, og vilje til å motstå selvsensur og ikke la seg skremme av press

I 2005 gikk prisen til fire aviser, et pressebyrå og en journalist fra de tre tidligere Sovjetstatene Russland, Belarus og Georgia. https://web.archive.org/web/20070928093712/http://www.fritt-ord.no/artikkel.asp?AId=139&MId1=19&Back=1
Woolstone (Milton Keynes)

**Woolstone** (eller flertallsbetegnelsen *The Woolstones*) er et fellesnavn på de to historiske landsbyene **Great Woolstone** og **Little Woolstone** i den moderne nybyen Milton Keynes i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire, England. Etter at de to landsbyene ble innlemmet i den nye byen har de vokst helt sammen, og går derfor under felles navn. De utgjør nå hjertet av et nytt distrikt under navnet Woolstone.

## Stedsnavnet
Navnet Woolstone er opprinnelig på angelsaksisk, og betyr «Wulfsiges gård». I *[[Domesday Book]]* (1086) nevnes stedet som *Wlisiestone*.

I dag er Little Woolstone den største av de etter å ha hatt fordeler av konstruksjonen av kanalen på 1800-tallet. Dens pub, Barge Inn, ble i sin tid åpnet for å dekke behovene til båtmennene og deres hester. Landområdene mellom de to tidligere landsbyene er i dag (per 2016) dekket av en bane for cricket. Begge er lineære landsbyer, begge er blitt rammet inn av og langs en nord-sørlig linje av både elven Ouzel (i øst for landsbyene) og av Grand Union-kanalen (i vest). De utgjør en del av kjede av tre landsbyer langs denne linjen. Den neste, 1,5 km lengre sør, er Woughton on the Green.

## Referanser
Woughton on the Green

**Woughton on the Green** er en landsby som har blitt innlemmet i nybyen Milton Keynes i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire i England. Navnet kommer fra det opprinnelige kirkesognet Woughton, og landsbyen Woughton on the Green var ikke en del av dette sognet. Det verdslige sognet ble delt i april 2012: landsbyen Woughton var den ene halvparten og Woughton on the Green den andre halvparten.

## Historie
I *[[Domesday Book]]* (1086) nevnes stedet som *Ulchetone*, som er angelsaksisk for «Eoacas gård». Allerede løpet av 1100-tallet fikk navnet sin moderne form, Woughton. 

Landsbyen var opprinnelig kun kalt for «Woughton», men ved 1750 var den allerede begynt å bli omtalt som «Wofton on the Green». Det er sannsynlig at tillegget ble lagt til for å adskille landsbyen fra andre steder i nærheten med det samme navnet. «On the Green», «på gressmarken», viser til et stort område dekket av gress som lå sentrum av landsbyen; det tradisjonelle «village green», landsbyparken.

Rundt midten av 1800-tallet var Woughton blitt en stor landsby, mest på grunn av jernbanen som passerte gjennom på vei til Wolverton og på grunn av Grand Union-kanalen. 

Woughton er i dag en bydel med forstadspreg, men den har beholdt en del av sin selvstendighet som et verdslig sogn som også omfatter andre områder i byen. Sognerådet møtes fortsatt i sognekirken, som er viet til Jomfru Marias opptagelse i himmelen.

## Referanser
Westcroft

**Westcroft** er et område i Milton Keynes i England. Det ligger i den vestlige delen av byen. 

Stedet er for det meste et boligområde som ligger rundt en stor park og et idrettsanlegg. Det er i 2006 planer om å bygge en idrettspaviljong ved den sørlige enden av parken i nær fremtid.

Ved Westcroft District Centre er det en del næringsvirksomhet, blant annet flere bilforhandlere og en stor Morrisons-butikk. Det er også et lite bibliotek der.
Overliggende kamaksel

En **overliggende kamaksel** (engelsk: *overhead camshaft*, **OHC**) er en kamaksel som er plassert inni topplokket, over forbrenningskamrene og som driver ventilene eller ventilarmene direkte i stedet for å bruke støtstenger. Denne løsningen er mer kompleks og krever bruk av en registerreim eller et registerkjede, men er også mer fleksibel og gir mindre friksjon og mindre bevegelig masse enn motorer som bruker underliggende kamaksel og støtstenger.

## Varianter
Det finnes to varianter av overliggende kamaksler

* Enkel overliggende kamaksel (engelsk: *single overhead camshaft*, SOHC)
* Dobbel overliggende kamaksel (engelsk: *double overhead camshaft*, DOHC)

### Enkel overliggende kamaksel
En motor med en enkel overliggende kamaksel (SOHC) har én kamaksel i topplokket. Akselen styrer både inntaks- og utblåsningsventilene. På eldre motorer var det vanlige med én enkelt underliggende kamaksling. Denne løftet ventilene ved hjelp av støtstenger.

### Dobbel overliggende kamaksel
Doble kamaksler (DOHC) erstattet enkle kamakslinger som var vanlig tidligere.
Maureen Stapleton

**Lois Maureen Stapleton** (født 21. juni 1925 i Troy i New York, død 13. mars 2006 i Lenox i Massachusetts) var en amerikansk skuespillerinne. Hun vant Tony-prisen for rollen som Serafina delle Rose i Tennessee Williams' Broadway-teaterstykke *[[Den tatoverte rosen]]* (1951). Stapleton vant Oscar for beste kvinnelige birolle for rollen i Warren Beattys *[[Reds]]* (1981), der hun spilte anarkisten Emma Goldman. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Strykenvatnet

**Strykenvatnet** er et tjern som ligger i søndre del av Lunner kommune samt nordre del av Nittedal kommune. Tjernet ligger sør for Stryken jernbanestasjon ved søndre del av Harestuvatnet, og er skilt fra dette ved en kort elvestrekning. Vannet renner ut i tjernet Strekan i sør og derfra ut i Hakadalselva.

## Referanser
Midtbygdens Idrettslag

**Midtbygdens Idrettslag** (stiftet i 1936) er et idrettslag fra Tau i Strand kommune i Rogaland.

Stadionområdet består av to kunstgressbaner, en gressbane og en innendørs fotballhall. Klubben eier alle områder selv, bortsett fra fotballhallen som er sameie. Klubben fikk, sammen med kommunens største klubb, Staal Jørpeland, i 2004 innendørs fotballhall som den første i Rogaland. Dekket er identisk med Aalesund sin kunstgressbane, dvs en tredje generasjons kunstgressbane. 

Midtbygden har sin hovedgeskjeft innenfor fotballen, men har også volleyball, håndball og friidrett under sin virksomhet. Kjente fotballspillere som har spilt for Midtbygden er Martin Knudsen, Leif Rune Salte, Erik Johannessen og Einar Sigmundstad.

Adelskalenderens 5 på topp er Leif Ole Sørheim 524, Asle Walde 504, Per Ravndal 500, Ole Grødem 393 og Snorre Walde 375.

Midtbygden har befunnet seg i 5. divisjon siden 2003 etter nedrykk, men klarte i 2010 omsider å rykke opp igjen til 4. divisjon. I 2015 rykket de ned igjen til 5. divisjon med klubblegenden Asle Walde bak roret, men fikk beholde plassen etter at Fram Larvik sa fra seg plassen sin i 3.divisjon som igjen førte til at Madla ikke rykket ned.  Klubben var i moderne tid på sitt høyeste nivå i 1982 da klubben befant seg i 4. divisjon (nå 3. divisjon).  Nåværende trenere (siden høsten 2015) er Oddbjørn Mihle Strand sammen med Eirik Jøssang og Sindre Fjelde. 

Klubbens old-boys lag har gjort det skarpest i de seneste årene med to kretsmesterskap på de tre siste årene. En av MILs motstandere her har vært Vikings gamle helter fra 70-, 80- og 90-tallet. På aldersbestemte nivå har klubben størst prestasjoner å vise til på kvinnesiden. Pikelaget kom til semifinalen i Dana-cup på 80-tallet. Men også i dag viser pikelagene godt igjen i lokale turneringer i Rogaland.

Midtbygden sine friidrettsutøvere gjorde seg særlig bemerket på 70-tallet. Flere kretsrekorder og kretsmesterskap ble tatt med hjem til Tau i dette tiåret. Den største prestasjonen var det likevel Olav Gausland som stod for, da han vant 800 meter i Donald Duck mesterskapet i Kongsberg i 1977. Han ble også tatt ut på landslaget etter denne prestasjonen. En like stor prestasjon stod Leif Rune Heng for da han tok bronse i NM for seniorer med 7.29 i 1994. Hans personlige rekord på 7.31 plasserer han på topp 60 gjennom alle tider i Norge.

Forøvrig har klubben også hatt avdelinger innen ski, skøyter, bordtennis og orientering.
## Tabell 2016

## Eksterne lenker
*
Roseau

**Roseau** (tidligere Charlotte Town) er hovedstaden i den karibiske øystaten Dominica. Byen har en folkemengde på 16 571 (2023). Fra byen eksporteres det blant annet lime og krydder.

## Historie
Dominica ble oppdaget av Columbus 3. november 1493. 

## Geografi og samfunn
Havnebyen ligger sørvest på øya, og er landets økonomiske og kulturelle sentrum. Roseau er innfallsporten til Dominica. I tillegg til daglig fergeforbindelse med Guadeloupe og Martinique, legger flere cruiseskip til i havnen.
 
Roseau har en liten flyplass, Canefield lufthavn, IATA-kode: DCF).

Ved folketellingen i 2023 hadde Roseau en befolkning på 16 571. 

## Turisme
Roseau er utgangspunkt for utflukter til flere attraksjoner, blant annet Trafalgar-fossene og Boiling Lake.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tomasevangeliet

**Tomasevangeliet**, eller **Thomasevangeliet**, er en samling Jesussitater som hevdes å være skrevet ned av apostelen Tomas. Tomasevangeliet er ett av de apokryfe evangeliene som ikke inngår i Bibelens kanon.

## Datering
Enkelte forskere, som Elaine Pagels og Helmut Koester, mener at Tomasevangeliet kan være eldre enn *[[Markusevangeliet]]*, det antatt eldste evangeliet i Bibelen. Andre mener det er laget på 100-tallet.

Forskere har foreslått dateringer mellom år 60 og så sent som år 140, avhengig av om evangeliet er den originale kilden til utsagnene, eller om forfatterens bygger på andre greske eller koptiske tekster. Forskerne havner som regel i en tidlig datering fra år 60 til 100, eller en sen datering omkring år 140 avhengig av hva som vektlegges.

## Beskrivelse
I Tomasevangeliet gjengis flere utsagn fra Jesus, noe som gjør det til et såkalt *Jesusord-evangelium*. Derimot finnes det ingen beskrivelser av Jesu guddommelighet eller av hans liv og virke. Tomasevangeliet er ikke en del av Bibelens kanon, men skildringen følger hele Jesu liv, på samme måte som de fire evangeliene i Det nye testamentet, særlig i de synoptiske evangeliene (Matteus, Markus og Lukas). 

En fullstendig versjon av Tomasevangeliet ble funnet sammen med en rekke andre tekster i Nag Hammadi-skriftene i 1945. Dette funnet omfattet 13 papyruskodekser med i alt 46 ulike skrifter, alle greske tekster i koptisk oversettelse, det vil på det språket de første kristne i Egypt snakket. Tekstene har gitt økt innsikt i jødedommen og kristendommen i antikk tid.

Tomasevangeliet ble tidligere regnet som et såkalt gnostisk evangelium, sammen med evangeliene til Maria Magdalena og Filip, men nyere forskere mener at det mangler mange av særtrekkene til gnostisismen. Gnostisismen var en innsiktsreligion som flertallet i oldkirken avviste.

## Norske utgaver

Tomasevangeliet ble for første gang utgitt på norsk i 1994 (*3 gjemte og glemte evangelier: Filipevangeliet, Fredsevangeliet, Thomasevangeliet*) på Det Frie Samfunns forlag,  oversatt av Even Lorch-Falch. I 2000 kom en ny oversettelse av Svein Woje og Kari Klepp (*Thomasevangeliet*) på Borglund forlag.

En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen *[[Apokryfe evangelier]]* i serien Verdens Hellige Skrifter i 2001.

## Referanser

## Litteratur
* Oskar Skarsaune: *Den ukjente Jesus: Nye kilder til hvem Jesus virkelig var? [[Da Vinci-koden]], [[Den hellige gral|gralsfortellingene]], Thomasevangeliet, [[Q-kilden]]*, Avenir Forlag, 2005 -- også utgitt bearbeidet som lyd av KABB (2006): *Den ukjente Jesus : nye kilder til hvem Jesus virkelig var?*
* *[[Apokryfe evangelier]]*. Oversatt av Einar Thomassen; innledning ved Halvor Moxnes. Bokklubben, 2001. ISBN 82-525-4105-4

## Eksterne lenker
* 
* Tomasevangeliet, privat oversettelse
Allan Jepsen

**Allan Kierstein Jepsen** (født 4. juli 1977 i Kolding) er en dansk tidligere fotballspiller. Han spilte som venstreback.

Jepsen har tidligere spilt for Heerenveen i nederlandske Eredivisie, Hamburger SV i Bundesliga, danske Aarhus og Aalborg og norske Vålerenga. Han var i VIF fra 2006 til 2009.

## Karriere som spiller
(*Sist oppdatert [[31. desember]] [[2011]]*)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
ZTV

**ZTV** var en svensk kommersiell TV-kanal som ble drevet av Viasat. Tidligere sendte den også til Norge. Kanalen ble etablert i 1992 og viste musikkvideoer, situasjonskomedier, dramaserier og filmer, samt noen realityserier. Den svenske versjonen laget sine egne underholdningsprogrammer før ZTV Sverige ble skilt ut til musikkanalen ZTV og den nye underholdningskanalen TV6. 

Kanalen stanset sine sendinger i 2010 grunnet sviktende seertall.
Guatemala by

**Guatemala by** er hovedstaden i Guatemala. Med sine anslagsvis 4,1 millioner innbyggere er Guatemala by Guatemalas og Mellom-Amerikas største by.

## Universiteter
Byen har 10 universiteter, Universidad Mariano Gálvez, Universidad Panamericana, Universidad Mesoamericana, Universidad Rafael Landivar, Universidad Francisco Marroquin, Universidad del Valle, Universidad del Istmo, Universidad Galileo, Universidad Rural og Universidad de San Carlos, det eneste statlige og det tredje eldste i Amerika.

## Sport
Guatemala by har mange idrettsanlegg og idrettsklubber. Fotball er den mest populære idretten, med Comunicaciones, CSD Municipal og Aurora FC som de største klubbene. Estadio Mateo Flores som ligger i sone 5 i byen, er landets største stadion, foran Estadio Cementos Progreso og Estadio del Ejército. En viktig flerbrukshall i byen er Domo Polideportivo de la CDAG.

## Vennskapsbyer
*  La Paz, Bolivia
*  Mexico by, Mexico
*  San Juan, Puerto Rico
*  San Salvador, El Salvador
*  Santa Cruz de Tenerife, Spania
*  Taipei, Taiwan
*  Trujillo, Peru

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Doug Swingley

**Doug Swingley** (født 1953) er en amerikansk hundekjører fra Montana, USA. 

Swingley startet med hundekjøring i 1989 etter at broren hans Greg hadde fått han interessert i hundesledeløpet Iditarod. Han debuterte i dette hundesledeløpet i 1992 med en 9.-plass etter å ha ledet halvveis i løpet. Med 9.-plassen ble han *beste førstegangskjører* i 1992. 

Hans første seier i Iditarod kom i 1995, og vant også i årene 1999, 2000 og 2001. I 2002 annonserte han at han skulle legge opp som hundekjører, men i 2004 gjorde han comeback som deltager i Iditarod. En øyesykdom medførte imidlertid at han måtte bryte i 2004.

## Plasseringer i Iditarod

## Eksterne lenker
* 
Biografiside fra Cabela
Holmestrand–Vittingfossbanen

**Holmestrand-Vittingfossbanen** (HVB) ble åpnet 30. september 1902 og nedlagt 1. juni 1938, persontrafikken 27. september 1931. Den gikk fra Holmestrand i Vestfold til Hvittingfoss i Buskerud. 

Det viktigste grunnlaget for banen var tresliperiet i Hvittingfoss. Der ble det produsert tremasse av tømmeret som ble fløtet i Lågen ved hjelp av kraftverket i Hvittingfossen.

## Trasé
Banen ble bygget som to strekninger. Den ene gikk fra Holmestrand til Hillestad, den andre fra Hof til Hvittingfoss. Fra Hillestad til Hof delte den strekning med Tønsberg-Eidsfossbanen, som hadde blitt åpnet året før.

Fremføringen mellom Holmestrand og Hvittingfoss er preget av store høydeforskjeller. Banen ble bygget for en stigning på 25 promille og en kurveradius på 100 meter. Dette var ikke nok, så på vei ut av Holmestrand måtte toget først rygge til et sted som ble kalt Reversen, og deretter kjøre fremover. Reversen var en holdeplass for lossing og lasting av blant annet melkespann til og fra Melkefabrikken.  Ned til Hvittingfoss gikk banen i en stor sløyfe. I Holmestrand hadde banen en egen stasjon i Havnegaten, ved Dr. Graaruds plass. Traséen gjennom Holmestrand tok av fra Vestfoldbanen nord for Holmestrand stasjon, førte videre langs havneområdet og langs Havnegaten til Holmestrand privatbanestasjon. Derfra gikk den videre over dagens industriområde, langs Backers gate og Hagemannsveien til Gausen, der det også var lokstall. Ved Gausen krysset traséen Vestfoldbanen og endet ved Reversen holdeplass i Vestfoldgaten, der toget måtte skifte retning for å kunne kjøre videre. Rett før toget kjørte inn i Innlofjellet tunnel, måtte det krysse over en bru for Nyveien.

Resultatet av denne fremføringen var at kjøretiden mellom stedene var på ca. 90 minutter, over en distanse på 31 kilometer. Til sammenlikning var bilveien bare 23 kilometer, da fremføring med tog må gjøres med mindre stigninger enn med bil.

Sør for Hillestad skole ved Hynnås har 150 m av skinnegangen blitt satt i stand av *Museumsforeningen Vestfold Privatbaner*. Lokstallen ved Gausen er intakt og blir brukt av et bilverksted. Den tidligere stasjonsbygningen i Hvittingfoss brant ned til grunnen 27. april 2013.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* Holmestrand–Vittingfossbanen i openstreetmap.org
* Holmestrand–Hvittingfossbanen på Boogiebertil.com
* Tønsberg–Eidsfossbanen (T.E.B.) og Holmestrand–Hvittingfossbanen (H.V.B.) på jernbane.net (noen bilder fra jernbanelinjene i nyere tid etter nedleggelse av drift.)
* Bilde fra Holmestrand-Vittingfossbanen ved Mossåsen, mai 1938
AAB

**AAB** kan vise til:

* Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek, institusjon i Stockholm
* Aalborg Boldspilklub, dansk idrettslag
* *[[Aust Agder Blad]]*, lokalavis i Risør
Sevjemygg

**Sevjemygg** (Mycetobiidae) er en liten familie av mygg med larver som utvikler seg i sopp. Tre arter finnes i Europa, alle er kjent fra Norden, men bare en av dem er foreløpig registrert fra Norge.

## Utseende
Mycetobiidae er ganske små, mørke mygg, 4-7&nbsp;mm lange. De kan ligne på soppmygg, men er ikke nært beslektet med disse. 

Hodet er ganske stort, med nyreformede fasettøyne og tre punktøyne (ocelli) i pannen. Antennene er forholdsvis korte og slanke med 16 ledd. 

Kroppen har ganske lang og tett behåring. Beina er ganske kraftige, hoftene (coxae) er forlenget og leggene (tibiae) har tydelige sporer ytterst. Vingene er store og brede med tydelig årenett. 

**Larvene** er lange og tynne, uten noen form for kroppsutvekster, og med en tydelig hodekapsel.

## Levevis
Larvene lever i fuktig, råtnende organisk materiale, for eksempel sterkt nedbrutt død ved og gjærende utflytende sevje. Nokså lite er ellers kjent om biologien til denne gruppen.

## Systematisk inndeling / nordiske arter

* Orden **[[Tovinger]]** (Diptera)
** Underorden **[[Mygg]]** (Nematocera)
*** Overfamilie **Sciaroidea**
**** Familie **Mycetobiidae**
***** ***Mycetobia gemella*** Mamaev, 1968 – funnet i Norge, ellers spredt rundt i Europa.
***** ***Mycetobia obscura*** Mamaev, 1968  – foreløpig ikke funnet fra Norge, men kjent fra Sverige.
***** ***Mycetobia pallipes*** Meigen, 1818  – kjent fra Sverige og Finland.

## Referanser




## Kilder
* Krivosheina, N.P. 1997. Family Mycetobiidae. Side 249-254 i: Papp, L. og Darvas, B. (red.) *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. Volume 2.* Science Herald, Budapest.

* Søli, G.E.E. 1992. *Mycetobia gemella* Mamaev, 1968 – first record of Mycetobiinae in Norway (Diptera, Nematocera, Anisopodidae). Fauna norvegica Serie B 39: 90.

## Eksterne lenker
* 
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Venezuelas flagg

Venezuelas opprinnelig flagg ble tatt i bruk 17. februar 1954. 

Flagget er det som har vært i bruk i Venezuelas nasjonalkongress, og som består av tre like brede, parallelle og horisontale sammenhengende striper. Flagget ble opprinnelig utformet av Francisco de Miranda, som heiste et flagg med gul, blå og rød stripe 12. mars 1806 på skipet som var på vei til Coro i Venezuela på hans andre forsøk på å starte en revolusjonær uavhengighetsbevegelse.

Dette formatet forble uendret til 1811, men gjennomgikk flere endringer i løpet av det 1800-tallet og det tidlige 1900-tallet når det gjaldt stjerne og riksvåpenet.

I Venezuela feirer man flaggets dag 12. mars.

12. mars 2006 ble flagget endret til det som er avbildet øverst til høyre. Den viktigste endringer er tilføyelsen av en stjerne nummer åtte, som president Hugo Chávez har kalt «Bolivar-stjernen», til minne om Simón Bolívar. I tillegg til endringene i flagget, er Venezuelas riksvåpen også endret. Hesten har alltid løpt mot høyre, men løper nå mot venstre. 

Endringen fra sju til åtte stjerner er forbundet med Venezuelas uavhengighet. Opprinnelig bestod den nye staten av sju provinser, men den åttende provinsen, Guayana, kom med like etterpå. 

Selv om det nye flagget ble godkjent av den venezuelanske regjeringen, har det skapt kontroverser. Den opprinnelige åttende provinsen omfattet deler av det som i dager er Guyana, og gjenspeiler Venezuelas krav på området vest for elven Essequibo i Guyana. Retningen hesten løper i, kan også skape uro i høyreopposisjonen.

## Eksterne lenker
* Venezuela i Flags of the World
* BBC-rapport om flaggendringen
Kongsberg KV59

**Kongsberg Våpenfabrikk 59** (**KV59**) er et skarpskyttergevær i kaliber .30-06 Springfield produsert mellom 1959-1967, som ble antatt til bruk i Forsvaret i 1959. KV59 som er tidligere brukt av Forsvaret, er en sylinderlåsrifle basert på Mauser-mekanismen, og produsert av Kongsberg Våpenfabrikk. Våpenet ble først kun levert i 30-06, men ble fra 1964 også levert i 7.62x51 mm. Samtidig ble tidligere modeller ombygd til kaliber 7,62×51 mm, i forbindelse med innføring av AG-3 geværet. KV59 i kaliber 7,62x51 fikk betegnelsen **KV59F1**. Våpenet ble levert med dioptersikte og mange av riflene hadde også muligheten for å montere ett 4 ganger forstørrende kikkertsikte i sidemontasje etter tysk modell, montasjen var også laget på Kongsberg Våpenfabrikk. 

## Se også
* Liste over skarpskyttergeværer
* Liste over norske skytevåpen
* Kongsberg M67
* Sig Sauer 200 STR
Helgelandsbrua

**Helgelandsbrua** er ei 1&nbsp;065 meter lang skråkabelbru som forbinder kommunene Alstahaug og Leirfjord i Nordland. Brua krysser Leirfjorden mellom fastlandet og øya Alsten, og gir Sandnessjøen fergefri fastlandsforbindelse. 
__NOTOC__
Brua er bygd som en tofelts vei med et gangfelt. Byggingen av broen startet i 1989, den ble åpnet i juli 1991 og var bomvei til den var nedbetalt 27. mai 2005. Den er en del av fylkesvei 17.

## Konstruksjonen
Brua har i alt 12 spenn hvorav hovedspennet er på 425 meter. Seilingshøyden er 45 meter og laget av betong. Alle pilarene er bygd med klatreforskaling, også de to hovedtårnene som bærer «fritt frambygg»-delen. Brubanen er betydelig slank i horisontalplanet, bare 40 cm i tykkelse på midten og 1,2 meter i ytterkant. For hvert kabelfeste går det i tillegg bjelker på tvers under brubanen. Kablene er festet til brubanens ytterkant. Forankringene til kablene ligger i et prefabrikkert element som igjen er støpt inn i betongen på undersiden av overbygningen.

Hovedtårnene er 138 og 127 meter høye fra havoverflaten og til toppen. I tillegg er det nordligste tårnet fundamentert ned til en dybde på 30 meter under havoverflaten. Tårnene er 6 meter brede sett fra siden av brua og 2,2 meter på det smaleste, sett på tvers av brua.

Broen ble prisbelønt i 1994 med «FIP – outstanding structures». Den ble i 2010 kåret til Norges vakreste bro av *[[Teknisk Ukeblad]]*s nettlesere med 24 prosent av stemmene.

Brua ble konstruert av Elljarn Asbjørn Jordet i Aas-Jakobsen AS i samarbeid med det tyske konsulentfirmaet Leonard, Andrae und Partner.

## Se også
*Sundøybrua
*Liste over broer i Norge
*Liste over broer i Norge etter lengde

## Referanser


## Eksterne lenker
* Helgelandsbrua på broer.no
* AAS-JACOBSEN AS om Helgelandsbrua 
* Structurae om Helgelandsbrua
On Air

***On Air*** er det andre soloalbumet til Alan Parsons i etterkant av Alan Parsons Project. Albumets virkelige bakmann er imidlertid Ian Bairnson, «Prosjektet»s lojale gitarist. Med deres nylige uavhengighet fra plateselskapet Arista, skulle dette albumet være fullstendig upåvirket av kommersielle drivkrefter.

Temaet som går gjennom hele plata er flyving og det å bevege seg i luften og verdensrommet, og det følger med en CD-ROM som omhandler flyvingens historie.

Den mest kjente melodien på plata var nok «Brother Up in Heaven» som ble spilt mye på norsk radio. Det er en sterk personlig tekst som omhandler Ian Bairnsons fetter Eric Mounsey som var helikopterpilot i Gulfkrigen i 1994. Han fløy et ubevæpnet helikopter, og ble ved en feiltagelse skutt ned og drept av amerikanske (sine egne) styrker.

## Sporliste
# «Blue Blue Sky» (1:38) (Ian Bairnson)
# «Too Close to the Sun» (5:04) (Alan Parsons, Ian Bairnson, Stuart Elliot)
# «Blown By the Wind» (5:25) (Bairnson)
# «Cloudbreak» (instrumental) (4:39) (Bairnson, Parsons, Elliot)
# «Can't Look Down» (4:37) (Bairnson)
# «Brother Up in Heaven» (4:02) (Bairnson)
# «Fall Free» (4:21) (Bairnson, Elliot, Parsons), dedisert til *fallskjermsurfer* Rob Harris (1966&ndash;1995)
# «Apollo» (instrumental) (6:06) (Elliot, Parsons, Bairnson)
# «So Far Away» (4:07) (Bairnson)
# «One Day to Fly» (6:19) (Elliott, Scott English)
# «Blue Blue Sky» (4:24) (Bairnson)

## Personell
* Alan Parsons &ndash; Tangenter og produksjon
* Eric Stewart &ndash; vokalist (spor 1, 3, 11)
* Neil Lockwood &ndash; vokalist (spor 2, 5, 6)
* Steve Overland &ndash; vokalist (spor 7)
* Christopher Cross &ndash; vokalist (spor 9)
* Graham Dye &ndash; vokalist (spor 10)
* Peter Beckett &ndash; backingvokalist (spor 6)
* Ian Bairnson &ndash; gitar, bassgitar og synthesizer
* John Giblin &ndash; bassgitar
* Richard Cottle &ndash; saksofon
* Stuart Elliott &ndash; trommer og slagverk
* Gary Sanctuary &ndash; tangenter
* Andrew Powell &ndash; orkesterarrangør og -dirigent
* Christopher Warren-Green &ndash; orkesterleder
* Storm Thorgerson &ndash; coverdesign

## Eksterne lenker
* 
* Ian Bairnsons offisielle nettsider
* Eagle Flight Memorial
* The Military Verdict
Tennplugg

En **tennplugg** omdanner høyspenning (5&nbsp;000 &ndash; 50&nbsp;000 volt) fra motorens tenningsanlegg (tennspole), til en «gnist» (egentlig en lysbue) i motorens forbrenningskammer i toppen av sylinderen. De finnes i mange varianter og utforminger avhengig av hvilke type motorer de skal brukes til.  To tilsynelatende like tennplugger kan ha ulik varmeverdi (tynnere eller tykkere isolator rundt senterkjernen i pluggen) som gjerne angis som stigende eller synkende tallverdier preget inn på selve pluggen.  Stigende tallverdi angir som regel en kaldere plugg.  Om feil varmeverdi anvendes kan man i verste fall få alvorlige skader på motoren, eller i beste fall driftsforstyrrelser.

Tennplugger benyttes i bensinmotorer. Tennplugger benyttes ikke i dieselmotorer, her benyttes glødeplugger, og disse har en annen funksjon enn tennplugger..

## Eksterne lenker
* Online tennplugg referanse
Odd Arvid Eilertsen

**Odd Arvid Eilertsen**, kjent under navnet **OddA** (født 12. mai 1956), er en nordnorsk all-round musiker  (kontrabass og gitar). 

Freelancemusiker siden 1973. Han var opprinnelig bassist og gitarist i Tromsøgruppa Erter, Kjøtt og Flesk, et folk-rockband  tidlig på 1970-tallet, Er bassist i Nordnorsk Visegruppe som mellom 1975 og 1980 utga to plater (*Rav og Rækling* og *Hei Løsti*) som fikk stor betydning for den såkalte  visebølgen på 1970- og 80-tallet. NNVG fikk Prøysenprisen i 1977 og gruppa er ennå aktiv og spiller fra tid til annen konserter. OddA sitt virke som freelancer har vært omfattende, teatermusiker / musikalsk leder på en rekke produksjoner ved Hålogaland Teater, Nordland Teater og Beaviaas Sami Theater og NRK. Han har skrevet musikk til spillefilmer, TV-serier og kortfilmer. Har jobbet som studiomusiker og produsent på en rekke plateinnspillinger. Har turnert med mange av nordnorsk musikklivs artister; Sverre Kjelsberg, Ragnar Olsen, Steinar Albrigtsen, Jørn Hoel, Trygve Hoff, Tove Karoline Knutsen og Nøkken. Gikk i 2000, etter nesten 30 år, over i det noen kaller skikkelig jobb, og var med på oppbyggingen av Kulturavdelingen ved Universitetssykehuset (UNN) i Tromsø. Jobber idag som produsent for Landsdelsmusikerne i Kultur i Troms i Harstad. Gjør strøjobber ved siden i forskjellige musikksjangre.    
Han fikk Gammleng-prisen i klassen studiomusiker i 1999.
## Diskografi
**Åpne dører* (1988), med Sverre Kjelsberg og Tor Kjelsberg 
### Erter, Kjøtt og Flesk
* *[[Husmannskost (album)|Husmannskost]]* (1973)
* *[[Live i studio!]]* (2012)
### Nordnorsk Visegruppe
**[[Rav og Rekling]]* (1977)
**[[Hei løsti]]* (1979)
### Nøkken
**[[Tusen lys]]* (2004)
### Deltar på
* Sverre Kjelsberg: *[[Etter mørketia]]* (1979)
* Sverre Kjelsberg & Tage Löf: *[[Kära Syster]]* (1980)
* Malvin Skulbru: *[[Ikke så mykje men, litt a' kvert...]]* (1982)
* Sverre Kjelsberg: *[[Sverre (album)|Sverre]]* (1982)
* Dag Kajander: *[[Den underlige sang]]* (1982)
* Jan Arvid Johansen: *Rusfri rus/Klubben bakom domus* (1983)
* Nøkkeldilla Sørensen: *[[Nøkkeldilla Sørensen (album)|Nøkkeldilla Sørensen]]* (1984)
* Forente artister: *[[Sammen for livet]]* (1985)
* Ragnar Olsen & Sverre Kjelsberg: *[[Den glade pessimisten]]* (1987)
* Siri Kvambe Berg, Trine Kvambe & Sissel Kvambe: *[[Hold dere fast!]]* (1987)
* Ragnar Olsen: *[[Polarlys (album)|Polarlys]]* (1993)
* Dag Kajander: *[[Sanger fra Lofoten]]* (1995)
* Susanne Lundeng: *[[Ættesyn]]* (1997)
* Boknakaran: *[[På kryss og ters]]* (1999)
* Marit Mathiesen: *[[11 sanger til]]* (2001)
* Sverre Kjelsberg: *[[Større kraft enn krutt]]* (2005)
* Tore Morten Andreassen: *[[Ord og stemninger (feat. Prosjekt Obstfelder)]]* (2011)

## Eksterne lenker
* 
*
Sektormine

En **sektormine** eller **sektorladning** er en rettet sprengladning som vanligvis utløses på kommando. En sektormine kan utløses ved hjelp av snubletråd. Den defineres da som en antipersonellmine og er dermed forbudt etter Minekonvensjonen. Den har virkning innenfor en sektor på omtrent 60° foran våpenet, hvor en eksplosjon kaster fra hundrevis av små stålkuler.  Våpenet brukes nesten utelukkende mot personell.  

Det eksisterer en rekke forskjellige typer sektorminer.  Den mest kjente er den amerikanske *Mine, AntiPersonnel, M18A1*, også kjent under kallenavnet *Claymore*.  Andre eksempler er fra den tidligere Sovjetunionen MON-50, MON-90, MON-100, MON-200; fra Israel No. 6; Fra Frankrike MAPED F1 og fra Sør-Afrika Mini MS-803.

## Eksterne lenker
*
Svestad

**Svestad** er et lite sted på Nesoddens vestside ved Oslofjorden, mellom tettstedene Fjellstrand i nord, og Fagerstrand i sør. Stedet har navn etter gården Svestad, som ligger lenger øst over skogen.

Fylkesvei 157 passerer Svestad. Sør for Svestad følger veien i hovedssak kysten, men nordover går de bratte Svestadbakkene opp til platået hundre meter høyere i terrenget. I øvre del av åsen ligger mange helårsboliger, mens bebyggelsen langs strandsonen er ispedd en del sommerboliger.

Opprinnelig var det nede ved sjøen bare to bosettinger, Granerudstøa og Svestadstøa. I Granerudstøa ble det fra 1912 anlagt et oljeanlegg, *Norsk-Engelsk Mineralolje Aktieselskab.* Dette ble senere tankanlegg for Shell. Oljeanlegget ga grunnlag for arbeidsplasser og ny bebyggelse.

Ved Svestadstøa foregikk i tiden rundt forrige århundreskifte utskiping av is. Den opprinnelige Svestad brygge som ligger her, ble anløpt av Nesoddbåten, og ga fastboende og sommergjester kort reise til Oslo. Ved Svestad brygge fantes frem til utpå 1960-tallet en liten landhandel. Denne landhandelen ble i 1958-1959 brukt til innspilling av noen scener til Ivo Caprinos første spillefilm for barn, Ugler i mosen.

Ved Granerudstøa på Svestad ligger idag Falck-Nutecs maritime sikkerhetssenter/skole, samt en håndfull mindre næringsvirksomheter. Området er under utvikling av Aspelin Ramm, som har planer om å etablere et hotell og flere boliger på området, samt videreutvikle Svestad Marinepark som næringsområde. Dette området kalles idag også Svestad brygge, til mulig forveksling med det gamle bryggestedet noen hundre meter lenger syd.

Ved Granerudstøa ligger også inntil nylig teaterbåten MS «Innvik», som havarerte i en storm 6. desember 2013.

## Referanser
Christo og Jeanne-Claude

**Christo** og **Jeanne-Claude** var et amerikansk kunstnerektepar. Christo og Jeanne-Claude jobbet med stedsbundet installasjonskunst i form av innpakkede objekter, bygninger og landskapsformasjoner. Deres enorme installasjoner påvirker ofte hele miljøet, eller landskapet, rundt dem. Paret er kjent for sine skulpturer hvor de gjør bruk av store tekstiler, både i og utenfor byer.

## Christo
Christo (født Hristo YVladimirov Javasjev, bulgarsk: Христо Явашев) ble født 13. juni 1935 i Gabrovo i Bulgaria. Christo døde i sitt hjem i New York den 31. mai 2020, i en alder av 84 år.

## Jeanne-Claude
Jeanne-Claude Denat de Guillebon ble født 13. juni 1935 i Casablanca i Marokko i en fransk militærfamilie. Hun døde den 18. november 2009 i New York.

## Felles kunstnerskap
Kunstnerne møttes i Paris i 1958, og fikk en sønn, Cyril, som ble født i 1960. Cyril er dikter og har publisert flere diktsamlinger. Christo og Jeanne-Claude flyttet til New York i 1963.

I sine arbeider pakket de blant annet inn Riksdagen i Berlin og broen Pont Neuf i Paris. De stod også bak installasjonen The Gates i New Yorks Central Park. Christo og Jeanne-Claude fremholdt at meningen ved deres kunst er å gjøre verden til et vakrere sted, eller å gi folk en mulighet til å se et gammelt landskap på en ny måte.

Christos innpakkede kunst har blitt kalt for empaquetage (fransk for «innpakning»).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Nittelva

**Nittelva** er en elv som har sitt utspring ved Grua der den faller raskt ned til Harestuvatnet i søndre del av Lunner kommune på Hadeland i Akershus. Elven renner herfra rolig sørover og ender i Svellet i nordenden av Øyeren. Den har da tilbakelagt en strekning på ca. 37 km, og har hatt et fall på ca. 30 meter. Elven er hovedelv til Nitelvvassdraget og tilhører Oslomarkavassdragene og har et nedbørfelt på 486 km², hele vassdraget har 1183 km², Leiravassdraget medregnet.

Den nordre delen av Nittelva renner gjennom Hakadal og kalles der **Hakadalselva**. Ferden mot Øyeren starter i brusende stryk og går over i en bred, rolig og meandrerende flod gjennom Nittedal. De siste kilometrene danner elven et skille mellom Lillestrøm og Rælingen kommuner, først som en miljøskapende del av Lillestrøm by og Øvre Rælingen med turveier på begge bredder, så forbi et industrialisert område før den ender i et innlandsdelta ved nordenden av Øyeren i Rælingen. Nittelva og dens bredder utgjør et variert og frodig belte gjennom skogsområder, jordbrukslandskap og bebyggelse.

## Etymologi
Elven fikk opprinnelig navnet *Nitja*. Betydningen av dette navnet er noe usikkert, men det kan ha sammenheng med ordet *nett*, i betydningen fiskegarn. Det kan også komme fra verbet *hnita*, som betyr «å støte sammen» (f.eks. bølger som støter sammen).

## Fauna og kultur
Elven dannet en viktig del av livsgrunnlaget for de tidligste bosetningene i området, og vassdraget har blitt utnyttet til blant annet isskjæring, tømmerfløting og drift av møller, sagbruk og kraftverk. Flere steder langs Nittelva finnes rester etter slik virksomhet og mange stedsnavn langs elven gjenspeiler tidligere tiders bruk av naturressursene.

Elven er velegnet til sportsfiske. Opp til Rotnesfossen finnes de fleste av Norges ferskvannsfisker, og 21 arter er registrert. Blant disse er gjedde, gjørs, abbor og karpefisker de vanligste. Nord i vassdraget finnes også en bestand av ørret. Langs elven kan man også oppleve et innholdsrikt og variert dyre-, fugle- og planteliv, og den har en viktig økologisk funksjon som leveområde og spredningskorridor for en rekke arter. Her kan man oppleve både tett granskog, frodig løvskog, myrer, blomsterenger, sivskog og vannplanter. Av dyre- og fuglearter langs elven kan nevnes bever, gråhegre og rådyr. På grunn av det biologiske mangfoldet er Nittelva et vernet vassdrag, og i nedre del av vassdraget er det opprettet to naturreservat; Sørumsneset og Nordre Øyeren naturreservat.

## Nitelvvassdraget
Nittelva er hovedelva i Nitelvvassdraget. Vassdraget inngår i det større Glommavassdraget, men regnes også til Oslomarkavassdragene. Vassdraget dekker nedbørsområdet som fyller i elever som tømmer mot Nittelva direkte eller indirekte via sideelver, innsjøer og vann. Nitelvvassdraget har et nedbørfelt på 486 km², hele vassdraget felt dekker 1183 km², medregnet Leiravassdraget.

## Se også
* Liste over elver i Akershus

## Referanser
Kvintett

**Kvintett** er en gruppe på fem, og blant annet en vanlig sammensetning til mindre musikalske ensembler. Musikken som spilles i slike små ensembler kalles gjerne kammermusikk.

En slik sammensetning kan f.eks være *blåsekvintett* (fløyte, obo, klarinett, fagott og valthorn), *messingkvintett* (to trompeter, valthorn, trombone og tuba) eller en *sangerkvintett*. En strykekvintett består av to fioliner, to bratsjer og én cello, ev. to fioliner, én bratsj og to celloer.
Forsvarsdepartementet (Sverige)

**Forsvarsdepartementet** (svensk: *Försvarsdepartementet*) er et departement under Sveriges regjering med ansvar for det svenske totalforsvaret. Ansvarsområdet omfatter det militære og sivile forsvaret, sikkerhetspolitikk, etterretning, verneplikt, frivillighetsorganisasjoner, hjemmevern, den statlige redningstjenesten og Kustbevakningen.

## Underliggende etater
*Försvarsmakten
*Försvarets materielverk
*Försvarsexportmyndigheten
*Totalförsvarets rekryteringsmyndighet
*Försvarshögskolan
*Försvarets radioanstalt
*Totalförsvarets forskningsinstitut

## Referanser


## Eksterne lenker
*