open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lillian Müller

**Lillian Müller ** (født 1951) er en norsk modell og skuespiller.

## Biografi
Müller vokste opp på Fevik, og fra hun var 11 til 15 år bodde hun på Soltun barnehjem. Som 18-åring deltok hun i Miss Norway. Hun kom på andreplass, og dette gjentok seg også i . Hun gikk i to år på Kvitsund Gymnas i Kviteseid, og på Hornnes Landsgymnas. Hun reiste til London hvor hun gikk på . Hun var avbildet som pin-up i flere britiske aviser, og var side tre-pike i The Sun 30. januar 1974. Hun oppnådde sitt gjennombrudd etter at hun ble oppdaget av , som fotograferte henne naken for *[[Playboy]]*. Müller opptrådte i magasinet som *[[Playmate|Playmate Of The Month]]* i august 1975 og ble senere *[[Playmate|Playmate Of The Year]]* i 1976. Hun er den mest fotograferte Playboy-modell gjennom tidene, og har vært på forsiden ni ganger, inkludert den norske utgaven i januar 1999.

Hun har medvirket i et 30-talls filmer og TV-programmer og spilte i Van Halens musikkvideo til sangen «Hot for Teacher». Hun spilte også dama til Rod Stewart i musikkvideoen «Da Ya Think I'm Sexy?» fra 1979, som toppet hitlistene i både Storbritannia og USA. Hun har vært gjest på The Tonight Show, Good Morning America, Inside Edition og på E!.

Hun er engasjert i den alternative helsebransjen og er motstander av vaksiner og bruk av mikrobølgeovn.

## Filmografi (utvalg)
* *[[Casanova & Co.]]* (1977) – «Beata»
* *The Night They Took Miss Beautiful* (1977) (TV) – «Lillie Schaefer» 
* *[[Hometown USA]]* (1979) (som Yuliis Ruval) – «Mrs. Rodney C. Duckworth»
* *Once Upon a Spy *(1980) (TV) (som Yuliis Ruval) 
* *[[Miracle on Ice]]* (1981) (TV) – «Flyvertinne»
* *Death Ray 2000 *(1981) (TV) (som Yuliis Ruval) – «Ilse Lander»
* *The Devil and Max Devlin *(1981) – «Veronica» 
* *Tordenveien* (*King of the Mountain*) (1981) – «Jamie Winter»
* *[[Best Defense]]* (1984) (som Yuliis Ruval) – «Fransk sangerinne»
* *Stewardess School* (1986) (som Yuliis Ruval) – «Pen blondine»

## Utgivelser
* *Feel Great, Be Beautiful over 40, Inside Tips on How to Look Better, Be Healthier and Slow the Aging Process*, 1995 ISBN 9781881649618
* *Usminket, Historien om Lillian Müller, et norsk barnehjemsbarn, som er blitt et av verdens største sexsymboler*, 1998 ISBN 8244502894

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Aston Martin DB4 GT Zagato

**Aston Martin DB4 GT Zagato** er en bilmodell fra den britiske bilprodusenten Aston Martin, bygget i Italia av karosseriprodusenten Zagato. Modellen ble lansert på bilutstillingen i London i 1960 og er en videreutvikling av DB4. 

Bilene ble sendt til Italia som rullende chassis, og karosseriet ble bygget og montert av Zagato. Den største forskjellen fra DB4 var chassis, som er 4,5 tommer kortere enn hos DB4, samt motoren, som hadde tolv tennplugger i stedet for seks samt en annen forgasser. Motoren leverte en effekt på 314 hestekrefter, og sørget for at bilen akselererte fra 0-100 km/t på 6,1 sekunder mens toppfarten var 246 km/t.

Hensikten var å produsere 25 eksemplarer av modellen, men etterspørselen var dårlig og det ble kun produsert 20 eksemplarer. I 2018 ble chassis 0183/R solgt for 10 millioner britiske pund.
## Referanser


## Eksterne lenker
* Side om DB4 GT Zagato
* Side om DB4 GT Zagato
Morgan

'''Morgan''' er et fornavn som også er brukt som etternavn.

**Morgan** kan ha flere betydninger: 

*Henry Morgan, en walisisk pirat
*Morgan Instrument Norge AS, en norsk gitarprodusent og instrumentfabrikk stiftet av Karl Morgan Johnsen i 1982, i dag totalleverandør og grossist av lydutstyr og musikkinstrumenter
*Morgan Guitars, en kanadisk gitarprodusent grunnlagt av David Iannone i 1985
*Morgan Motor Company, en bilprodusent
*Morgan (hest), en hesterase
*Morgan (mynt) eller Morgan-dollaren, en amerikansk sølvmynt
*Morgan (band), et engelsk band som eksisterte fra 1971 til 1973
Ro

**Ro** er et filosofisk språk startet i 1904 av Edward Powell Foster (født 1853, død 1937), som var prest i Marieta, Ohio, USA.

Foster ville at ordenes form skulle si noe om deres betydning. Derfor skapte han glosene *[[a priori]]*, ut fra et system der ord som likner på hverandre har liknende betydning: 

* bofoc = rødt
* bofod = oransje
* bofof = gult

(I dette eksemplet gjør den siste vokalen o det klart at ordet er et adjektiv.)

Foster arbeidet med å utvikle Ro resten av sitt liv. Ikke mange lærte Ro, men prosjektet vakte en god del interesse. Foster fikk bl.a. et stipend fra forskningsstiftelsen IALA (The International Auxilliary Language Association). Det blei også gitt ut en del oversettelser.

Systemet bak Ro er det samme som i en del tidlige filosofiske språk, der ordenes betydning også blei bestemt ut fra rekkefølgen til bokstavene.

De mest kjente eksemplet er det filosofiske språket som den engelske biskopen John Wilkins offentliggjorde i 1668. Arbeidet med språket til Wilkins fikk betydning for renessansens arbeid med kategorisering av ideer, encyklopediaer osv, og seinere bl.a. for katalogsystemer for biblioteker, som det berømte Deweys desimalklassifikasjon. Melville Dewey var blant de kjente personer som ga pengestøtte til Foster. Det skyldtes nok at han forsto det klare slektskapet mellom Dewey-systemet og Ro.
Halo

**Halo** har flere betydninger:

*Halo (film)
*Halo-spillene, serie av førstepersons skytespill
** (Spill)
**Halo 2 (Spill)
**Halo 3 (Spill)
**Halo 3: ODST
**Halo Wars
**
**Halo Combat Evolved: Anniversary
**Halo 4
**HaloNorge, tilhørende organisasjon
*Galaktisk halo
*Halo (optisk fenomen)
*Halo-bøyle, en beskyttelsesbøyle eller en form for sikkerhetsbur brukt i formelbiler i tilfelle krasj
Walter Hagen

**Walter Hagen** (født 21. desember 1892, død 6. oktober 1969) var en amerikansk profesjonell golfspiller. Han var en av de største spillerne gjennom tidene, med hele elleve majortitler, og han er antatt i World Golf Hall of Fame. På PGA-touren hadde han 44 seire.

Hagen tildeles ofte mye av æren for å ha gjort profesjonell golf til hva den er i dag. Da han begynte sin karrière var idretten plaget av konflikter og manglende profesjonalitet, men i løpet av sin tid var han med på å endre på dette, og spilte blant annet en viktig rolle når det gjaldt å heve pengepremiene innen profesjonell golf. Hagen var trolig den første idrettsmannen som passerte én million inntjente amerikanske dollar, og er således berømt for sitatet: «Jeg har aldri ønsket å bli millionær, kun å leve som en.»

## Meritter

### Major-titler

Walter Hagen vant elleve major-titler i løpet av sin karrière. Kun Jack Nicklaus (18) og Tiger Woods (14) har vunnet flere.

* US Open Championship: 1914 og 1919
* British Open: 1922, 1924, 1928, 1929
* PGA Championship: 1921, 1924, 1925, 1926 og 1927

### Ryder Cup

Han var kaptein for det amerikanske laget i de seks første Ryder Cup-turneringene, fra 1927 til 1937, hvorav USA vant fire.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Gene Sarazen

**Gene Sarazen** (1902–1999) var en amerikansk profesjonell golfspiller. Han var den første spilleren til å vinne alle major-turneringene, og hadde til sammen syv major-titler. På PGA-touren hadde han 39 seire, og han er antatt i World Golf Hall of Fame.

Det var Sarazen som i 1930 som oppfant sand wedge-en slik vi kjenner den i dag.

Han er også kjent for å ha slått «The shot heard 'round the world» i The Masters i 1935. På det 15. hullet, et par 5, slo han den siste dagen en 4-wood fra 206 meter rett i koppen, og fikk dermed en albatross, noe som er uhyre sjelden i golf. Dette sikret ham omspill over 36 hull med Craig Wood, som han vant.

Turneringen Sarazen World Open var oppkalt etter Gene Sarazen og ble spilt fra 1994 til 1999.

## Meritter

### Major-titler
Gene Sarazen vant syv *major*-titler i løpet av sin karrière:

* US Open Championship: 1922 og 1932
* The Open Championship: 1932
* PGA Championship: 1922, 1923 og 1933
* The Masters Tournament: 1935

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gamle Kristiansand Teater

**Gamle Kristiansand Teater**, Kongens gate 2, Kristiansand, er det gamle bygget til Agder Teater (nå Kilden Teater), og gjenåpnet i september 2018 som et kulturhus i Kristiansand.

Dagens bygning er den tredje på denne tomten. De to tidligere teaterbygningen var eid av Det Dramatiske Selskab i Christiansand. Den første gikk tapt i brannen i 1892, den andre ble kondemnert og måtte rives i 1966. Teateret ble åpnet i september 1976. Bygningens fasade et utsmykket med et veggrelieff av Henrik Finne. Bygget ble tegnet av arkitekt Hans Paasche Thorne fra arkitektfirmaet Ugland & Thorne.

I januar 2012 flyttet Agder Teater sin virksomhet til Kilden teater- og konserthus, og bygget ble stående tomt. Etter flyttingen til Kilden teater- og konserthus ønsket Kristiansand kommune å selge den gamle teaterbygningen. Kommunen åpnet opp for at bygningen kunne rives. Vest-Agder fylkeskommune mente imidlertid at bygningen burde bevares, da den representerer den arkitektoniske stilretningen brutalismen og dermed er tidstypisk for 1970-tallet.

I april 2016 ble det gamle teateret solgt fra Kristiansand kommune til KNAS (Kristiansand næringsselskap), og snart kjøpte Glastad Farsund seg inn med 1/3 av aksjene. Ambisjonen var å lage et kulturhus i de gamle lokalene. I august 2016 ble Kjetil Nordhus ansatt for å gi teaterbygningen midlertidig innhold, samt planlegge og gjennomføre en omfattende oppussingsprosess frem mot gjenåpning i 2017. Nordhus kom fra jobben som daglig leder og prosjektleder i musikkorganisasjonen Sørf.

Etter oppussingen av den gamle teaterbygningen til Agder Teater, ga eierne bygget navnet Teateret.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Teaterets hjemmeside
*Bilder av interiøret i Gamle Kristiansand Kulturhus på nettstedet Scenerommet.no. Besøkt 4. september 2019.
* Agder Teater hos Store norske leksikon
Dialektisk materialisme

**Dialektisk materialisme** er betegnelse på marxismens kunnskapsteori og filosofi om utviklingen i naturen, menneskesamfunnet og den menneskelige tenkningen. Den dialektiske materialismen ble i første rekke formulert og utviklet av Friedrich Engels og Karl Marx, og senere videreutviklet og popularisert av en rekke marxistiske teoretikere.

Den er primært inspirert av  Friedrich Hegels idealistiske dialektikk som sa at ideer og idestrømninger utvikles ved et syklisk forløp der en *tese* utløser en *antitese* som den står i motsetningsforhold til, og at spenningen utløses ved at det oppstår en *syntese* mellom de to. Denne syntesen blir så den neste *tese*, og slik fortsetter utviklingen. Hegels dialektikk ble siden videreutviklet av marxistiske teoretikere i to retninger: Videre til den historiske materialisme som forklaringsmodell på samfunnsutviklingen som ble ansett å gå uavvendelig mot det ekte kommunistiske samfunn, og den dialektiske materialisme, som anvendte de samme prinsippene på naturvitenskapens områder.

Engels' versjon av den dialektiske materialisme, uttrykt i verket «Naturens dialektikk» (1875/76), ble videreutviklet i Sovjetunionen, og det kortfattede verk som ble utgitt med Josef Stalin anført som forfatter, *«Om den historiske og den dialektiske materialisme»* (1938), ble pliktlesning innen de sovjetiske varianter av kommunismen. Begrepet har også blitt kritisert fra marxistisk hold, blant annet av Antonio Gramsci og Louis Althusser.

## Referanser
Elektronmikroskop

**Elektronmikroskop** er et viktig redskap for å sjekke resultatet av forskning, eller biologiske prøver. 

Elektronmikroskop kan hovedsakelig deles opp i to kategorier. Transmisjonselektronmikroskop (TEM) og Skanningelektronmikroskop (SEM). 

I motsetning til et vanlig mikroskop hvor en sender synlig lys og lar øyet se det reflekterte lyset direkte, så bruker et elektronmikroskop elektroner i avbildningen. Elektroner blir sendt ut fra et filament (en wolfram-tråd) i den blanke sylinderen midt i bildet, de blir så akselerert med en spenning på opptil 30kV(SEM) eller 3MegaV(TEM), og bombarderer prøven. Et transmisjons mikroskop lar elektronene gå gjennom prøven (tykkelse på prøven ~60nm - noen få mikrometer) og blir avbildet på en fluoriserende skjerm. I Skanning elektronmikroskopet er det en detektor som ser elektronene som blir reflektert fra prøveoverflaten, og gjør det den ser om til et bilde på en TV-skjerm. Siden elektroner har mindre bølgelengde enn synlig lys, kan vi se mange flere detaljer. I tillegg blir kontrastene bestemt av de elektriske egenskapene til prøven i større grad enn ved synlig lys. Det vil si at f.eks. gull som har en høy elektrontetthet vil vises avbildet som helt svart i TEM (slipper ikke elektroner til fluoriserende skjermen) eller helt hvit i SEM (reflekterer mange elektroner til detektor). 

Elektronmikroskopet kan forstørre opp til ti millioner ganger, det vil si at en kan se cellestrukturer og til og med kjemiske bindinger, vel å merke ikke enkelt og problemfritt. Det er mulig å se detaljer ned i området tiendedels nanometer.  

Et elektronmikroskop er i prinsippet bygd på samme måte som et lysmikroskop, med strålekilde (lampen), kondensator, preparatholder med justeringsmuligheter, objektiv, tubus, okular og sensor (øyet). Men strålekilden i elektronmikroskopet er en elektron-akselerator/kanon og linsene er bygd opp av elektromagnetiske spoler. Vi kan heller ikke benytte øyet for direkte observasjon. Fordi elektronene bremses svært effektivt opp av luft, må det benyttes vakuum inne i mikroskopet. En annen forskjell fra lysmikroskopet er at materialet som brukes i elektronmikroskop er forbehandlet i større eller mindre grad. Det er fordi elektronstrålen kan destruere eller endre ubehandlet materiale slik at det man ser i mikroskopet ikke blir reelt.

## Kilder
* Goodhew, P.J. & F.J. Humphreys (1988). *Electron Microscopy and Analysis (2nd ed.).* Taylor & Francis, London
* Flood, Per R. (1976): *Veileder i Elektronmikroskopisk prepareringsteknikk for biologer (4. utgave).* Anatomisk institutt, Universitetet i Bergen.
Adda

**Adda** er en 313 km lang elv i Lombardia i Italia. Elven renner gjennom provinsene Sondrio, Lecco, Bergamo, Milano, Cremona og Lodi, før den renner ut i Po ved Castelnuovo Bocca d'Adda like ved Cremona (36 m over havet). 

Adda renner gjennom dalen Valtellina forbi byen Sondrio. Den er hovedtilførselen til Comosjøen, og er sjøens utløp ved Lecco. Elven passerer Lodi på vei mot Po.

De viktigste sideelvene er Brembo og Serio.

Den nedre delen av Adda dannet grensen mellom territoriene til Venezia og Milano. Flere viktige slag har funnet sted ved Adda, ikke minst slaget ved Lodi, hvor Napoleon beseiret Østerrike i 1796 og slaget ved Adda(11. august 490), der Theoderik den stores østgotere skremte daværende kong Odovaker til å forskanse seg i Ravenna fram til 493.

## Eksterne lenker
*
Robinsonade

**Robinsonader** er en romantradisjon inspirert av Daniel Defoes roman *[[Robinson Crusoe]]* fra 1719.

Begrepet «robinsonade» ble første gang tatt i bruk av den tyske forfatteren Johann Gottfried Schnabel i 1731, da han ga ut sin robinsonade *Die Insel Felsenburg*. Ledemotivet er at en eller flere personer havner på en øde øy og må klare seg med det de kan utvinne av naturen, og sine egne ferdigheter.

## Kjente robinsonader
**[[Robinson Crusoe]]* av Daniel Defoe (1719)
**[[Gullivers reiser]]* av Jonathan Swift (1726)
**[[Die Insel Felsenburg]]* av Johann Gottfried Schnabel (1731)
**[[Den sveitsiske familien Robinson]]* av Johann David Wyss (1812)
**[[Styrmann Flink]]* av Frederick Marryat (1841)
**[[Håkon Håkonsen]]* av Oluf Vilhelm Falck-Ytter (1868–69)
**[[Den hemmelighetsfulle øya]]* av Jules Verne (1874–75)
**[[Skatten på sjørøverøya]]* av Robert Louis Stevenson (1883)
**[[Fluenes herre]]* av William Golding (1954)
**[[Øya fra dagen før]]* av Umberto Eco (1995)
**[[Cast Away]]* av Robert Zemeckis (2000)

## Eksterne lenker
* Robinsonade; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Simon Fisher-Becker

**Simon Fisher-Becker** (1961–2025) var en engelsk skuespiller.

## Filmografi
* 2001 *[[Harry Potter og De vises stein (film)|Harry Potter og De vises stein]]* (orig. *Harry Potter and the Philosopher's Stone*), Den trinne munken
* 1999 *Sweet Thing*, Klaus
* 1994 *Beg!*, Dr. Farth»
* 1992 *An Ungentlemanly Act* (TV), Fange
* 1990 *Arrivederci Roma* (ukreditert), Butikksjef

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Terence Bayler

**Terence Bayler** (født 24. januar 1930 i Whanganui, død 2. august 2016 i London) var en newzealandsk skuespiller som spilte Blodbaronen i den første *[[Harry Potter]]*-filmen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oglio

**Oglio** (*Òi* på dialektene i Bergamo, Brescia og Mantova, *Ùi* på dialekten i Cremona) er en 280 km lang elv i Lombardia i Italia. Elven dannes nær Ponte di Legno der to fjellbekker møtes, og renner fra  gjennom provinsene Brescia, Bergamo, Cremona og Mantova. 
Nær Mantova renner den ut i Po. I Val Camonica renner Oglio gjennom Iseosjøen (*Lago d'Iseo*).

Oglio er den nest lengste sideelven til Po (etter Adda), den fjerde i størrelse på nedbørfeltet (etter Tanaro, Adda og Ticino) og den tredje største i middelvannføring (etter Ticino og Adda).

Største regulering i elva er San Fiorano vannkraftverk i Valle Camonica i provinsen Brescia.

## Eksterne lenker
*
Verdensmesterskapet i rugby union for menn

**Verdensmesterskapet i rugby** er den fremste internasjonale turneringen i rugby union, og blir holdt hvert fjerde år. Det ble først holdt i 1987, da Australia og New Zealand delte arrangøransvaret. Vinneren får *William Webb Ellis Trophy*, oppkalt etter oppfinneren av sporten. Turneringen er et av de største idrettsarrangementer i verden.

## Turneringer

## Historie
VM i rugby union for menn ble foreslått i 1983 da både det australske og newzealandske rugbyforbundet sendte uavhengige forespørsler til World Rugby, og spurte om de kunne gjennomføre et slikt arrangement. I 1985 godtok IRB at landene skulle dele arrangøransvar for det første verdensmesterskapet, og at det skulle holdes i mai og juni 1987.

England arrangerte mesterskapet i 1991 og tapte finalen mot Australia på hjemmebane.

Verdensmesterskapet i 1995, som ble holdt i og vunnet av Sør-Afrika, vil bli mest husket for øyeblikket da daværende president Nelson Mandela, iført den sørafrikanske landslagsdrakten, overrakk trofeet til lagets hvite kapten Francois Pienaar. Mandelas drakt hadde Pienaars nummer seks på ryggen, og overrekkelsen ble sett på som en forsoning mellom Sør-Afrikas svarte og hvite befolkning.

Wales var vertsnasjon i 1999.  De tapte kvartfinalen mot Australia som senere vant mesterskapet etter å ha slått Frankrike i finalen.

Verdensmesterskapet i 2003 skulle egentlig bli holdt sammen av Australia og New Zealand, men på grunn av uenigheter mellom IRB og det newzealandske forbundet over sponsing, reklame og billettsalg, så fikk Australia ha ansvaret alene.

Frankrike arrangerte VM i 2007.  Sør-Afrika vant over England i finalen.

New Zealand arrangerte det i 2011 og vant på hjemmebane mot Frankrike i finalen.

I 2015 ble VM arrangert i England, men noen kamper ble også spilt på Millennium Stadium i Wales.  New Zealand slo Australia i finalen.

Japan var det første asiatiske landet som arrangerte mesterskapet i 2019.  De gikk videre fra gruppespillet og til kvartfinalen som det første asiatiske land noensinne.  I finalen møttes England og Sør-Afrika og Sør-Afrika vant sitt tredje tittel da de vant finalen 32-10.

## Land som har deltatt i alle mesterskap
# Argentina
# Australia
# Canada
# England
# Frankrike
# Irland
# Italia
# Japan
# New Zealand
# Skottland
# Wales

## Referanser
Oslo tegneserieforum

**Oslo tegneserieforum** var en forening for tegneserieintresserte i Oslo og i antall den største gruppen av tegneserieinteresserte i Norge. Stiftet 14. februar 1984 av Sven Arne Arntzen, Tomas Algard og Jo Lie, lærer, barnebokforfatter og utnevnt i *[[Den statlige nemnda for tegneserier]]*. Utga eget medlemsblad fra 1985 Stripa, fra 1992 kk-Pow-BratataBANG-Blamp til 1999. Arrangerte fast medlemsmøter, forlagsbesøk og tegnekvelder. Hadde fra 15. september 1993 tre geografisk avgrensede lokallag i Oslo samt Universitetets tegneserieforum under seg. Innlemmet i Norsk Tegneserieforum i 2001.
Kari Anne Moe

**Kari Anne Moe** (født 14. desember 1976) er en norsk filmregissør og tidligere leder for Sosialistisk Ungdom (1999–2002), opprinnelig fra Sandefjord.

## Politisk virke
Hun ble valgt til SU-leder etter kampvotering mot Inga Marte Thorkildsen, noe som markerte et politisk veiskille i organisasjonens historie. Under hennes ledelse tok SU et klart skritt til venstre. På landsmøtet det påfølgende året vedtok organisasjonen et prinisipprogram som sa at SU skulle være revolusjonært. Moe har tidligere vært leder i Ungdom mot EU og kvinnepolitisk leder i Sosialistisk Venstreparti (SV) i perioden 2003–2005.

## Filmkarriere
Moe er utdannet dokumentarfilmregissør ved dokumentarregilinjen på Høgskolen i Volda. Hennes debutfilm *[[Tamburinmannen]]* hadde premiere høsten 2005. Hun regisserte også *[[Til ungdommen (film)|Til ungdommen]]*, som hadde premiere i 2012, og som handlet om terrorangrepene i Norge 2011. Hun jobber som regissør og produsent i det norske produksjonsselskapet Sant & Usant.

Hennes dokumentarfilm om Mina Hadjian og hennes arbeid med RøverRadion skal ifølge produksjonsselskapet ha premiere høsten 2024.

## Filmografi
* 2005: *[[Tamburinmannen]]* (dokumentar) – regissør
* 2011: *[[Selger 329]]* (kortdokumentar) – regissør
* 2012: *[[Til ungdommen (film)|Til ungdommen]]* (dokumentarfilm) – regissør
* 2015: *Pøbler* – regissør

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Ruislip

**Ruislip** er et by i distriktet Hillingdon innenfor det nordvestlige London. Det er et gammelt kirkesogn i Stor-London som lå i den historiske grevskapet Middlesex. Sognet opptrer i Domesday Book, en del av de eldste bosetningene eksisterer fortsatt i dag, nå vernet som lokal kulturarvbygninger. Sognekirken, St Martin's, er datert tilbake til 1200-tallet og er fortsatt i bruk. Bygningene i den nordlige enden av storgaten i Ruislip utgjør kjernen i det opprinnelige landsbytorget og er nå listet som verneverdig i klasse II. Det var opprinnelige en sentral vannpumpe på torget, men det ble fjernet fra veien på 1970-tallet grunnet økt trafikk.

Ekspansjonen av jernbanen tidlig på 1900-tallet fungerte som en katalysator for utviklingen i området. En jernbanestasjon ble åpnet i Ruislip i 1904, og lokalmyndigheten grunnla et nytt urbant distrikt for den økende befolkningsveksten. Det urbane distriktet Ruislip-Northwood eksisterte fram til 1965 da Ruislip  ble organisert inn under det nyetablerte London-distriktet Hillingdon. Mellom 1911 og 1961 hadde Ruislip-Northwood en betydelig befolkningsvekst, fra 6 217 til 72 791 innbyggere, hovedsakelig grunnet jernbanen. 

Betydelig landemerker i området er Ruislip Lido, et tidligere vannreservoar som når er en offentlig parkanlegg hvor det har blitt anlagt en kunstig sandstrand omgitt av skog. Besøkende kan kjøre med en smalsporet jernbane med diesel- og damplokomotiver.  Reservoaret ble opprinnelig anlagt for å gi vann til Grand Union-kanalen; arbeidet begynte i 1811 og det ble tatt i bruk i 1816. 

Et annet landemerke ligger rett nord for hovedgate, Manor Farm, en middelaldersbosetning og et gårdsbruk fra 800-tallet som nå er blitt et lokalt kulturarvsted. Flere av byngingene er vernet: Manor Farm House (klasse II), låven Great Barn (klasse II) fra 1200-tallet og låven Little Barn fra 1500-tallet. Sistnevnte huser lokalbiblioteket. Gården ble drevet helt frem til 1930-årene. Marken var eid av King's College i Cambridge fra 1500 til midten av 1900-tallet, og gården var forpaktet ut.

Rett ved ligger levningene av en normannisk festning av typen motte-and-bailey som ble opprettet kort tid etter den normanniske erobringen av England i 1066. 

I nærheten av Ruislip ligger Northolt Aerodrome, som ble brukt av flere allierte land under den andre verdenskrig, spesielt Polen og Canada. Et monument er reist til minne om de polske flygerne som gjorde tjeneste der. 

Stedet ble kjent for mange gjennom Leslie Thomas' roman *Tropic of Ruislip* fra 1974. Romanens tittel har siden blitt benyttet som navn på en musikalsk klubb i Ruislip.

## Referanser
Juno

**Juno** var den høyeste gudinne i romersk mytologi. Hun var datter av Saturn og søster og hustru av hovedguden Jupiter. Hun var mor til Mars, Minerva og Vulkan. Romerne betraktet henne som beskytterinne og særlig rådgiver for den romerske stat. Hennes greske motsvarighet var Hera.

Som beskytterinne av Roma og Romerriket ble hun kalt for *Regina* («dronning») og sammen med Jupiter og Minerva ble hun dyrket som en treenighet i tempelet på Kapitolhøyden i Roma, kapitoltriaden, som *Juno Capitolina*.

## Beskytteren
Som den store *Juno Moneta*, et annet epitet for henne og tolket i oldtiden som «den som advarer», voktet hun over Romerrikets finanser og hadde et tempel på Arx (en av høydene på Kapitol), og hvor det ble preget mynter. Epitetet *Moneta* er avledet fra det galliske angrepet på Roma i år 390 f.Kr. av Brennos, en gallisk høvding fra en stamme som hadde ekspandert inn i nordlige Italia. Romerne trakk seg tilbake til Kapitolhøyden og om natten ble de vekket av de hellige gjessene til Juno og således advart mot gallernes angrep. Av den grunn ble Juno til *Juno Moneta*, hun som advarer og beskytter. Tilnavnet har blitt diskutert, selv blant oldtidens romere, men det er den historien som Vergil fortrakk i Bok VIII av *[[Æneiden]]* i ekfrasen av Æneas' skjold.

Hvert år, den første i mars måned, holdt kvinnene en festival til Junos ære, som ble kalt for *Matronalia*. På denne dagen ble lam og krøtter ofret til hennes ære. En annen festival, som ble kalt for *Nonae Caprotinæ*, «*nones* (kanskje halvmånen) av villfiken», ble holdt den 7. juli. Juno var ekteskapets beskytterinne, og mange romere mente at en god måned å gifte seg i var juni, måneden som var oppkalt etter henne. *Lucina* var en annen epitet for gudinnen og hadde betydningen «hun som førte barna til lyset», altså jordmorrolle. 

Junos krigsaspekt er åpenbart i hennes bekledning. Hun ble hyppig framstilt bevæpnet og med en kappe av geiteskinn, sistnevnte var en kledning som var benyttet av romerske soldater på hærtokt. Hennes krigsaspekt var overtatt fra den greske gudinne Athene, hvis geiteskinn ble kalt for *aegis*.

Juno har også gitt navn til en asteroide.

## Etymologi
Det er en mulig etymologi for Juno i urindoeuropeiske rotordet **yeu-*, «vital styrke», som muligens er beslektet med indoeuropeiske rotordet **juwngkós*, som har gitt en familie med ord som betyr «ung», og gitt andre latinske ord som eksempelvis *iuvenis* («ung mann», videre avledninger til dagens «junior»), noe som kan være i overensstemmelse med Junos opprinnelse som en eldre modergudinne og hennes opprinnelige vesen før hun ble synkretisert med gresk mytologi. Romersk tilpasning til greske myter erstattet Junos tidligere vesenstrekk med dem i overensstemmelse med greske Hera, og utvidet det guddommelige område fra fødsel til også å omfatte ekteskapet og fremmet hennes rolle som Jupiters hustru og dronning over alle gudene. Hun kunne eksempelvis også kaste lyn akkurat som Jupiter, himmelguden.

## Referanser
Apollo 17

**Apollo 17** var den ellevte bemannede romferden i Apollo-programmet samt den sjette og siste månelandingen som er gjennomført. Romferden ble skutt opp med Saturn V-rakett fra Cape Kennedy i Florida 6. desember 1972. Apollo 17 besto av månelandingsfartøyet «Challenger» og kommandoseksjonen «America». Ferdens varighet ble 12 døgn og 17 timer.

«Challenger» landet i et område på månen kalt Taurus–Littow. Blant eksperimentene var kartlegging av månens topografi med laserbasert høydemåler, undersøkelser av grunnen med ekkolodd og undersøkelser av månens reaksjoner på jordens gravitasjon. Det ble også foretatt geologiske undersøkelser, og det ble brakt steinprøver tilbake til Jorden, som ved senere analyser ga opplysninger om månens alder.

## Besetning
Besetningen på Apollo 17 var:
*Kommandør Eugene A. Cernan (kommandør)
*Ronald E. Evans (pilot, kommandoseksjonen)
*Harrison H. Schmitt (pilot, månelandingsfartøyet)

Cernan og Evans ble utdannet ved US Naval Postgraduate School og tatt inn i NASAs astronautkorps i henholdsvis 1963 og 1966. Cernan var tidligere med på ekspedisjonene Gemini 9 og Apollo 10. Schmitt er utdannet geolog ved California Institute of Technology og Universitetet i Oslo, og har doktorgrad ved Harvard.

## Bilder

AS17-134-20530-2.jpg|Astronaut Harrison H. Schmitt fotografert inne i månelandingsfartøyet.
A17-plaque.JPG|Plaketten etterlatt av mannskapet på Apollo 17 på Måneoverflaten.
NASA Apollo 17 Lunar Roving Vehicle.jpg|Lunar Roving Vehicle


## Referanser
Ingrid Fiskaa

**Ingrid Fiskaa** (født 1977) er en norsk lektor og politiker (SV) fra Bryne som i 2021 ble innvalgt på Stortinget fra Rogaland.

## Liv og virke
Ingrid Fiskaa har en mastergrad i historie fra Universitetet i Oslo i 2009, hvor hun skrev oppgave om Lofthusopprøret 1786–1787. Hun har også litteraturvitenskap, norsk og praktisk pedagogikk i fagkretsen. Hun har blant annet arbeidet som sekretær ved Universitetsbiblioteket i Oslo.

Fiskaa var organisasjonssekretær for Sosialistisk Ungdom 1999–2002 og valgt til leder for organisasjonen 2002–2004. Hun var SVs første vararepresentant til Stortinget fra Rogaland 1997–2005 og fra 2009 til 2015.

Fiskaa var offisiell talsperson for paraplyorganisasjonen Fredsinitiativet, som organiserte en av norgeshistoriens største politiske folkemønstringer, mot den kommende krigen i Irak, 15. februar 2003. Hun ble valgt til leder for organisasjonen da Fredsinitiativet ble relansert i 2005.

Fra 2004 til 2009 var Fiskaa styremedlem i Attac-Norge. Hun var medlem av sentralstyret i SV 2003-2019 og er medlem av SVs landsstyre. Hun er også leder av Rogaland SV. 

Hun var kandidat til nestledervervet i SV i 2007, men tapte avstemningen under partilandsmøtet den 25. mars for Bård Vegar Solhjell med stemmetallene 90–114.

Hun har i mange sittet i styret til Noregs mållag.

Fiskaa var statssekretær for utviklingsspørsmål i Utenriksdepartementet 2009–2012. Ved stortingsvalget i 2021 ble hun valgt til stortingsrepresentant fra Rogaland for perioden 2021–2025. Hun ble valgt inn i Stortingets presidentskap som 5. visepresident.

I oktober 2022 ble hun valgt til forsvars- og utenrikspolitisk talsperson for SV. Når det gjelder NATO, har Fiskaa advart mot «utvidelsen av USAs interessesfære i Europa». Hun har hevdet at europeiske land står under «press» fra USA og har påpekt at Russland har historiske erfaringer med angrep fra vest via Ukraina. Under den russiske oppmarsjen til Russlands invasjon av Ukraina 2022 uttrykte hun frustrasjon over at Norge hadde «valgt side» i konflikten mellom Russland og Ukraina og hevdet at Norges posisjon handlet om «USA-lojalitet». Etter at invasjonen var i gang, advarte hun Sverige mot å bli med i NATO, i et leserinnlegg i svenske Aftonbladet. Hun hevdet at Norge gjennom sitt medlemskap i NATO hadde mistet «handlingsrom» når det gjelder sikkerhetspolitiske interesser, og at Sverige risikerte det samme.

## Stortingets presidentskap
* 2025–2026: Femte visepresident
* 2021–2025: Femte visepresident

## Stortingskomitéer
* 2025–2029: Medlem av Næringskomiteen
* 2021–2025: Medlem av Utenriks- og forsvarskomiteen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Audun Herning

**Audun Kolsrud Herning** (født 1981) er en norsk politiker fra Nesodden. Han ble i 2017 valgt til partisekretær i Sosialistisk Venstreparti.

Herning var fra 25. oktober 2007 til 20. april 2009 politisk rådgiver i Kunnskapsdepartementet, for statsråd Bård Vegar Solhjell. Han var leder i Sosialistisk Ungdom i perioden 2004–2006, nestleder i perioden 2002–2004, og satt i sentralstyret fra 2000. Han snakker spansk og har engasjert seg i Latin-Amerika.

Herning har jobbet for Norsk Folkehjelp, i Sør-Sudan og som demokratirådgiver.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Schlossbrücke (Berlin)

***Schlossbrücke*** («slottsbroen») er en bro over Spree i Berlin ligger i den østlige del av boulevarden Unter den Linden i byens sentrum. Den en trebro på stedet og forbinder gaten med Lustgarten («lysthagen») og Museumsinsel («museumsøy»). Broen ble bygget 1821-24 etter tegninger av Karl Friedrich Schinkel.

Den inngikk i en tenkt *[[Via Triumphalis]]* gjennom hovedstaden, og de åtte figurgruppene forestiller unge helter fra antikken og seiersgudinner som Nike og Athene. Statuene er rundt tre meter høye uten sokkel, tegnet av Schinkel i 1819 under påvirkning av frigjøringskrigene. 

Broen ble noe forhastet åpnet i november 1823, enda den fortsatt manglet et stabilt rekkverk, og 22 personer omkom da det midlertidige stakittet ga etter, så de falt i Spree og druknet. Det kom opp en solid balustrade i smijern tegnet av Schinkel selv, med delfiner og sjøhester som motiv.

De åtte figurgruppene i schlesisk marmor ble voldsomt skadet i andre verdenskrig, og i DDR-tiden på 1950-tallet erstattet av figurer i sandstein. I 1983 ble disse utskiftet med figurer av betong kledd med bulgarsk marmor. Dårlige lagerforhold førte på 1960-tallet til ytterligere skader på originalskulpturene, med svart misfarging og avbrukne deler. Det ble vurdert å returnere figurgruppene til DDR så de kunne stilles opp på broen igjen, og i årene 1966-72 gjennomgikk de restaurering hos billedhoggeren Harald Haacke (1924-2004) i Vest-Berlin.

I 1981 ble det i Vest-Tyskland vurdert at restaureringen ikke kunne påregnes å ha langvarig effekt, selv om den hadde kostet rundt 700&nbsp;000 DM. 

Fil:Berlin_Hundebrücke_(Merian).jpg|Den opprinnelige *Hundebrücke* («hundebro») var en trebro fra 1400-tallet.
Fil:Berlin Schlossbruecke Schinkel AE.jpg|*Schloßbrücke*, tegnet av Schinkel.
Fil:Berlin Schlossbruecke 1900.jpg|*Schloßbrücke* i 1900, sett mot slottet.
Fil:Berlin Schlossbruecke 1900 2.jpg|*Schloßbrücke* i 1912 sett fra syd.


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Schlossbrücke
* Brückenweb
Ernst Eduard vom Rath

**Ernst Eduard vom Rath** (født 3. juni 1909 i Frankfurt am Main, død 9. november 1938 i Paris) var en tysk nazist, diplomat og ambassadesekretær i Paris. Han ble skutt i magen av den tyske jøden Herschel Grynszpan den 7. november 1938 og døde to dager senere. Drapet på Rath utløste «krystallnatten» i Tyskland og Østerrike.

## Liv
Ernst vom Rath gikk på realgymnasiet i Breslau, og studerte jus i Bonn, München og Königsberg. Han ble medlem av NSDAP i 1932. I 1934 trådte han inn i utenrikstjenesten som attaché og var virksom ved ambassadene i București, Paris og Calcutta. Før han ble beordret til Paris, var han på et flere måneder langt kuropphold i St. Blasien i Schwarzwald, angivelig for en magelidelse. Atten år etter andre verdenskrig forklarte imidlertid den jødiske legen Sarella Pomeranz under ed at hun hadde behandlet vom Rath så tidlig som i 1929. Hun var dengang assistentlege ved røntgeninstituttet i Berlin, der vom Rath fikk behandling med kortbølger for diagnosen endetarmsbetennelse med gonokokker. Det ble videre anført at man dengang hadde mange pasienter i Berlin med gonoré i endetarmen som følge av homofile kontakter. Når vom Rath oppsøkte jødiske leger, var dette for å unngå offentlig registrering og mulig skandale hvis det kom til anklager fra ikke-jødiske leger.

Fra juli 1938 var han stasjonert i Paris, der hans onkel Roland Köster tidligere hadde vært ambassadør. Etter at han i en alder av 29 år ble skutt av Grynszpan, fikk han 17. november 1938 en statsbegravelse i Düsseldorf.

## Grunner til drapet
Grynszpans familie skulle utvises til Polen, men Polen nektet å ta dem imot, og de ble sammen med mange andre nødt til å oppholde seg ved grensestasjonene mens den tyske regjeringen forhandlet med polakkene. Grynszpan ble oppmerksom på dette gjennom et fortvilt postkort fra sin søster Beile, skrevet 31. oktober 1938 i grensebyen Zbąszyń. Hun fortalte her om den brutale deportasjonen fra hjembyen Hannover som familien hadde måttet forlate, uten andre midler enn en koffert hun fikk lov å pakke til dem. Det antas vanligvis at Grynszpan skjøt Rath fordi han ikke ville hjelpe ham å bedre hans families situasjon.

Det finnes også en annen teori, som har fått blandet mottagelse. Ifølge opptegnelser fra den franske forfatteren André Gide skulle Rath være aktiv i Paris' homofile miljø og kjenne Grynszpan derfra. Bl.a. forskeren Hans-Jürgen Döscher har hevdet at Rath og Grynszpan hadde et homofilt forhold, og at Grynszpan som oppholdt seg ulovlig i Frankrike, skjøt Rath fordi han ikke hadde skaffet ham lovlig opphold, som angivelig avtalt.

## Referanser


## Litteratur
* Armin Fuhrer: *Herschel. Das Attentat des Herschel Grynszpan am 7. November 1938 und der Beginn des Holocaust*. Berlin Story Verlag, Berlin 2013, ISBN 978-3-86368-101-2.

## Eksterne lenker
*
Trott zu Solz

**Trott zu Solz** (*von Trott zu Solz*) tilhører den protestantiske hessiske uradel. Foreningens medlemmer tilhører adelsforeningen Althessische Ritterschaft.

Familien har sitt stamsete i Solz og i Imshausen ved Bebra, hvor de har et slott.

En rekke medlemmer av familien har vært kjente politikere og diplomater. August von Trott zu Solz var kulturminister i Preussen fra 1909 til 1917, og hans sønn Adam von Trott zu Solz var diplomat og en kjent antinazistisk aktivist i den såkalte Kreisau-kretsen.
Althessische Ritterschaft

**Althessische Ritterschaft** (gammelhessiske ridderskap) er en forening av hessisk uradel, som også de tidligere landsfyrstene av huset Hessen tilhørte.

Medlemmene føres opp i en matrikkel, som utgjør grunnlaget for dens karitative arbeide. Foreningen eier og forvalter det adelige Stift Kaufungen.

## Historie

Etter at klostret i Kaufungen i 1527 var blitt stengt av Philipp av Hessen i forbindelse med reformasjonen, slo han i 1532 sammen de tidligere klostrene Wetter og Kaufungen til stiftet Kaufungen og Wetter, og gav det til sitt ridderskap.

Stiftet ble opprettet for å støtte adelige ugifte kvinner, som etter oppløsningen av klostrene ikke lenger hadde noen forsørgelse. Stiftet støtter også andre hjelpetrengende medlemmer av adelen, det kurhessiske diakoni og forskjellige samfunnsnyttige formål.

## Stiftelsen

Stiftelsen ledes av tre *Obervorstehern* fra foreningens rekker. I 2005 innehadde Otto von Boyneburgk, Hauprecht Freiherr Schenck zu Schweinsberg og Adam von Trott zu Solz denne stillingen. Stiftelsens sete er det tidligere klosteret Kaufungen ved Kassel.

## Medlemmer (utvalg)

Foreningens medlemmer inkluderer blant annet følgende slekter (ufullstendig liste):

*Riedesel Freiherren zu Eisenbach, Erbmarschälle von Hessen,
*Grafen und Freiherren von Berlepsch, Erbkämmerer von Hessen,
*von Dörnberg, Erbhofmeister (Erbküchenmeister) von Hessen
*Freiherren Schenck zu Schweinsberg, Erbschenken von Hessen
*von Trott zu Solz,
*vom Baumbach,
*Treusch von Buttlar,
*von Buttlar,
*von Boyneburgk,
*von Boyneburg,
*von Löwenstein,
*von und zu Gilsa,
*von Urff
Convair

**Consolidated Vultee Aircraft Corporation**, bedre kjent som **Convair**, var en amerikansk flyprodusent grunnlagt i 1943 som et resultat av sammenslåing mellom Consolidated Aircraft og Vultee Aircraft. Dette selskapet var en av de ledende flyprodusentene i USA etter 2. verdenskrig. 

I mars 1953 ble Convair kjøpt opp av General Dynamics, hvor flyproduksjonen ble Convair-divisjonen av selskapet. I løpet av 1950-tallet skiftet selskapet fokus til militære missiler og romfart. I stedet for produksjonen av fly ble Convair underleverandør av store deler, som skrog, til de store produsentene McDonnell Douglas, Boeing og Lockheed. I mai 1992 solgte General Dynamics missil-divisjonen av Convair til Hughes Aircraft Company, og i 1994 ble romfartsdivisjonen solgt til Martin Marietta. I juli 1994 ble General Dynamics og McDonnell Douglas enige om å terminere Convairs kontrakt for levering av skrog til flyet MD-11. Termineringen av kontrakt betød at fabrikken i San Diego ble lagt ned. Fabrikken i Fort Worth i Texas ble solgt til Lockheed, og i 1996 ble de siste gjenværende delene av Convair-divisjonen deaktivert av General Dynamics.

## Flytyper
Convair-fly (dato etter første flyvning):
* XP-81 (1945)
* XA-44 (aldri fullført)
* B-36 Peacemaker (1946)
* XB-53 (aldri fullført)
* XB-46 (1947)
* Convairliner (1947)
* XC-99 (1947)
* Convair Model 37 (sivil XC-99, aldri bygd)
* Convair XF-92A (1948)
* YB-60 (1952)
* F-102 Delta Dagger (1953) / F-106 Delta Dart (1956)
* F2Y Sea Dart (1953)
* R3Y Tradewind (1954)
* Convair XFY-1 (1954) *«Pogo»*
* C-131 Samaritan (1955)
* Convair CV-240-familien (1947)
** Convair 340 
** Convair 440 *«Metropolitan»*
** Convair 580
* Convair 540 (1955)
* B-58 Hustler (1956)
* Convair 880 (1959)
* Convair 990 (1961) *«Coronado»*

### [[X-fly]]
* Convair X-6
* Convair X-11 (1957)
* Convair X-12

## Referanser




## Se også
* Boeing
* General Dynamics
* Lockheed 
* Douglas Aircraft Company og McDonnell Douglas, nå deler av Boeing.
* Airbus
* Lockheed Martin
Histamin

**Histamin** er et nitrogenholdig stoff (amin), en betennelsesmediator som frigjøres for eksempel ved vevskade eller allergiske reaksjoner. Det fungerer også kjemotaktisk på hvite blodceller. Det finnes i store mengder i mastceller og basofile granulocytter, og syntetiseres ved  dekarboksylering av aminosyren histidin.

Effektene til histamin skjer via histaminreseptorer (H1,H2,H3,H4) som er G-protein-koblete reseptorer.

H1 gir vasodilatasjon, aktivering av glatte muskelceller og endotelceller og bronkokonstriksjon, hvorav den siste er en av mekanismene bak astma – derfor brukes antihistaminerge stoffer en del som astmamedisin. De siste første er med på å starte/fremme en  betennelsesreaksjon.

H2 finnes på parietalcellene i magesekken og stimulerer produksjonen av saltsyre.

H3 er mest uttrykt i sentraltnervesystemet, noe i det perifere nervesystemet, og hemmer frigjøring av en rekke neurotransmittorer, i alle fall dopamin, GABA, acetylkolin, noradrenalin og serotonin.

H4 er funnet en rekke steder, som i beinmargen, brisselen (*thymus*), milten, hvite blodceller og i tarmen. Den fysiologiske funksjonen er uklar, men har muligens noe med frigjøring av hvite blodceller fra beinmargen å gjøre.

## Histamin i mat
Histamin finnes naturlig i hermetisert tunfisk, makrell, skalldyr, surströmming, tomat, bringebær, jordbær, rødvin, oster som parmesan og muggoster, pølser/salami, nøtter og sjokolade. Det er først og fremst konserverte og gjærede matvarer som inneholder store mengder histamin.

## Se også
* Antihistamin

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Edgar von Wahl

**Edgar von Wahl**, kalte seg også **Edgar de Wahl**, (født  i Olwiopol (nå Pervomajsk i Ukraina) i Russland, død 9. mars 1948 i Estland i Sovjetunionen) var en tysk-russisk sjøoffiser og matematikk- og fysikklærer i Reval (i dag Tallinn).

Edgar von Wahl var mest kjent som interlingvist. Etter å ha vært volapükist ble han en av de første esperantistene. Han korresponderte med Zamenhof, og foreslo den eneste betydelige reformen som ble gjennomført i esperanto etter at språket var offentliggjort i  1887 (endring av endelsen -n til -m i tidadverbene blant de såkalte tabelvortoj (tabellordene)). Men etter at esperantistene avslo å gå med på flere språkreformer, forlot han esperanto i 1894.

Seinere samarbeidet Edgar von Wahl med flere av de viktigste og mest kjente interlingvistene. I 1907 samarbeidet han med Waldemar Rosenberger om en reform av Idiom Neutral i *nylatinsk* og *naturalistisk* retning. I 1922 offentliggjorde han det kunstige språket occidental, som etter hans død i 1949 blei omdøpt til interlingue.

Von Wahl utviklet seg til å bli en lededende talsmann for den naturalistiske skolen i kunstspråkbevegelsen. Han kritiserte den oppfatningen som lå bak tidlige internasjonale hjelpespråk som Volapük og Esperanto, om at språkene skulle være tilpasset folkeslag på alle kontinenter og lette å lære for fattigfolk uten utdannelse.

Von Wahl mente at hjelpespråk først og fremst skulle være for den vestlige intellektuelle eliten og forsvare vestens kultur. Slike synspunkter sto sterkt blant tysk-baltiske intellektuelle på hans tid, som identifiserte seg med Vest-Europa og sto i sterk motsetning til det såkalte asiatiske og østlige russiske barbari.

På 1920- og 1930-tallet ble slike oppfatninger knyttet sammen med antikommunismen etter oktoberrevolusjonen. Esperantos sterke stilling i arbeiderbevegelsen og Sovjetunionen (før 1936) førte til at blant andre nazistene propaganderte at Esperanto var et jødisk og kommunistisk språk. Mot det framstilte noen occidenal-tilhengere sitt språk som et bolverk for vestlig sivilisasjon og antikommunisme i verdensspråk-bevegelsen.

## Se også
* Ludwik Lejzer Zamenhof
* Ido
* Novial
* Naturalistisk planspråk
* Nylatinsk planspråk

## Referanser


## Eksterne lenker
* Edgar de Wahl: Interlinguistic reminiscenties – Interlingvistiske minner (på Occidental)
Millimeter kvikksølv

**Millimeter kvikksølv** er en enhet for trykk med symbolet **mmHg** (fra *millimeter [[kvikksølv|hydrargyrum]]*). Enheten stammer fra kvikksølvbarometeret, som først ble tatt i bruk i 1643 av Evangelista Torricelli, en elev av Galileo Galilei. Den brukes imidlertid fremdeles i enkelte sammenhenger innen for helsevesenet som enhet for måling av blodtrykk. 

Enheten er definert som trykket fra en 1 millimeter høy kvikksølvsøyle, når tettheten til kvikksølv er 13,5951 g/cm3 og tyngdeakselerasjonen er 9,80665 m/s2:
:1&nbsp;mmHg = 13,5951 g/cm3 x 9,80665 m/s2 x 1 mm = 133.322387415&nbsp;Pa
Enhetens temperaturavhengighet kommer fra tetthetens temperaturavhengighet. Tettheten 13,5951 g/cm3 er kvikksølvs tetthet ved omtrent 0&nbsp;°C.

## Torr

Trykkenheten torr var tidligere definert lik én mmHg, men ble i 1954 redefinert for å gjøre enheten uavhengig av temperatur og tyngdeakselerasjon. Torr ble definert som 1/760 standardatmosfære, som er tilnærmet likt 1&thinsp;mmHg:
:1 Torr = 0,999 999 857 533 699... mmHg
For alle vanlige praktiske formål er dermed 1&nbsp;Torr lik 1&nbsp;mmHg. Merk at symbolet Torr skrives med stor forbokstav, mens enheten torr ikke gjør det (med mindre det følger av vanlige rettskrivingsregler).

## Se også
* Tommer kvikksølv
Adam Albert Graf Neipperg

**Adam Albert Graf von Neipperg** (født 8. april 1775, død 22. februar 1829 i Parma) var en østerriksk general og statsmann.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Grev Neipperg var barnebarn av grev Wilhelm Reinhard von Neipperg og sønn av oppfinneren av kopimaskinen, grev Leopold Joseph von Neipperg (1728–92). Han gikk på Karlsschule i Stuttgart, trådte 1790 inn i den østerrikske militærtjeneste.

### Militær karriere
Han kjempet i den franske revolusjonskrigen i Rhinarméen ved Jemappes og Neerwinden, ble 14. september 1794 sterkt skadet ved Doelen, deltok i angrepet på Mainz-linjen i oktober 1795 og utmerket seg deretter i Italia 1796-1801 ved Mantova, i Tirol, ved Cassana, Novi, Marengo og Mincio. 1805 kjempet han i Italia, og 1809 i erkehertug Ferdinand av Østerrikes korps, hvor han avanserte til generalmajor.

Fra 1811 til 1813 var han østerriksk gesandt ved det svenske hoff. 1813 kjempet han i spissen for en brigade ved Reichenberg, ved Stolpen og ved Leipzig og ble 20. oktober 1813 befordret til feltmarskalkløytnant. I desember kom han til Napoli, sluttet der selv 14. januar 1814 alliansetraktaten med Murat, rykket 23. inn i Lombardia og fikk 20. juni kommandoen over en divisjon i Pavia-området.

Fra juli ledsaget han den tidligere keiserinne av Frankrike, Napoleons hustru Marie Louise, til Aix-en-Provence og på hennes reise gjennom Sveits, representerte hennes interesser ved Wienerkongressen og ble 29. mars 1815 utnevnt til hennes *Oberstallmeister* og kommandant for troppene i Parma. Etter at krigen brøt ut igjen mellom Østerrike og Kongedømmet Napoli våren 1815 overtok han kommandoen over det 1. armékorps, inntok 21. mai Napoli og regjerte som militærguvernør til 25. juni. Deretter overtok han kommandoen for Østerrike over de østerrikskbesatte franske departementene Gard, Ardèche og Hevault.

### Politisk karriere
Deretter gjenopptok han sin tjeneste som *Oberstallmeister* for den østerrikske erkehertuginne Marie Louise (tidligere keiserinne av Frankrike) og ble 1816 utnevnt til *Oberhofmeister* og utenriksminister, samt året etter av keiser Frans II til virkelig geheimeråd.

### Familie
Fra 1821 var grev Neipperg gift i morganatisk ekteskap med Marie Louise, som gav ham to barn. Den eneste overlevende sønnen fra dette ekteskapet, Wilhelm Albrecht, greve av Montenuovo, ble født 9. august 1821. Han ble i 1864 opphøyet til fyrste av Montenuovo. Grev Neippergs eldste sønn fra første ekteskap, Alfred August Karl Franz Camillus, greve av Neipperg, født 26. januar 1807, var fra 1842 gift med prinsesse Maria Friederike Charlotte av Württemberg og døde 16. november 1865.

## Referanser


## Eksterne lenker
*