open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Statkraft Tofte

**Statkraft Tofte** er en brenselsflisterminal og et testanlegg for avansert biodrivstoffproduksjon på Tofte i Hurum. Tofte har en lang forhistorie med celluloseproduksjon.

Aktieselskabet Tofte Cellulosefabrik ble etablert i 1897 på initiativ av Anthon B. Nilsen, som fikk med seg Cathinco Bang og flere andre investorer. Anleggsarbeidet begynte samme år, og fabrikken var i drift fra 1899 med Bang som disponent.

Fra 1941 til 1978 ble det også produsert sulfittsprit for Vinmonopolet.

Tofte Cellulosefabrikk var lenge eid av mange hundre småaksjonærer. Tidlig i 1970-årene kjøpte Union Co. seg opp i selskapet, og Tofte kom i spill som tomt for en sulfatcellulosefabrikk. I 1977 vedtok Stortinget at staten skulle gå inn som medeier i en sulfatcellulosefabrikk på Tofte, der Norske Skog eide halvparten av aksjene.

Nye Tofte, som var Nordens største sulfatcellulosefabrikk, stod ferdig i 1981. Produksjonen ble raskt rammet av fall i masseprisene og avsetningsproblemer i utlandet. Allerede i 1982 ble fabrikken slått konkurs. I 1983 ble Tofte Industrier AS etablert med skogeiersamvirket, landbruksorganisasjonene, Norske Skog og Bergen Bank som aksjonærer. I 1989 ble Tofte Industrier, Follum Fabrikker og Saugbrugsforeningen fusjonert med Norske Skog.

I 2000 solgte Norske Skog fabrikken til Södra Cell. Södra Cell slet med lønnsomheten og forsøkte å selge fabrikken, men kom ikke til enighet med noen kjøper og la ned produksjonen på Tofte i 2013.

I 2014 solgte Södra tomten til Statkraft, og de to selskapene etablerte et felles testanlegg for avansert biodrivstoff, Silva Green Fuel. Statkraft begynte også brenselsflisproduksjon til biobrenselanlegg, mens resten av tomten ble åpnet for annen næringsutvikling (Tofte næringspark).


Fil:Sødra Cell Tofte.JPG|Sydlige del av fabrikkområdet. 
Fil:Sødra Cell Tofte 2.JPG|Nordlige del av fabrikkområdet. 
Fil:Tofte arbeiderboliger2.JPG|Arbeiderboliger i Skogveien, bygget 1905–20 etter hagebyprinsipper. 


## Referanser


## Litteratur
*
*
*
Jüdischer Friedhof Schönhauser Allee

**Jüdischer Friedhof Schönhauser Allee** er en jødisk gravlund i Berlin. Den ligger i Prenzlauer Berg, og ble anlagt i 1827 etter planer av Friedrich Wilhelm Langerhans ved Pankower Chaussee, nåværende Schönhauser Allee 23–25, som Berlins andre jødiske gravlund.

## Historie
Ved slutten av 1700-tallet meldte behovet seg for en ny gravlund. *[[Allgemeines Landrecht für die preußischen Staaten]]* bestemte at det ikke lenger skulle gravlegges mennesker i bebodde områder i byene. Berlins eldre jødiske gravlund, Jüdischer Friedhof Berlin-Mitte, hadde opprinnelig ligget utenfor bymuren, men byens vekst hadde ført til at gravlunden senere kom til å ligge inne i byen. Gravlunden, med 6000&nbsp;m² og 3000 graver, var dessuten blitt for liten.

Den jødiske menigheten fikk i 1828 kjøpe et område på 5 hektar foran Schönhauser Tor av godseieren Wilhelm Gotthold Büttner. Den nye gravlunden kunne innvies i 1829.

Gravlunden består av ca. 22&nbsp;800 enkeltgraver og 750 familiegraver. En rekke kjente personer, som maleren Max Liebermann, forleggeren Leopold Ullstein, politikeren Eduard Lasker, komponisten Giacomo Meyerbeer og filantropen James Simon er begravet på gravlunden.

Gravlunden var fullt belagt i 1880 og det har siden ikke vært mulig å få nye graver der. Det ble likevel foretatt begravelser i familiegravene frem til 1970-tallet.

Nazistenes ødeleggelser og ikke minst krigshandlingene under annen verdenskrig førte til større ødeleggelser. I 1990 ble det innledet omfattende restaureringsarbeider. Ettersom det ikke var mulig å finne opprinnelig plassering for alle gravstenene, ble det oppført et lapidarium for å gi disse gravstenene en verdig plassering. Lapidariet ble ferdigstilt i 2005.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Drammensdistriktets Skogeierforening

**Drammensdistriktets Skogeierforening** (DS) ble etablert den 12. november 1907 av skogeiere langs Drammensvassdraget for å organisere tømmersalget. DS ble senere organisert i Norges Skogeierforbund. I 1999 slo DS seg sammen med Vestfold-Lågen Skogeierforening og dannet Vestviken Skogeierforening, som i 2000 slo seg sammen med Nedre Glommen Skogeierforening og dannet Viken Skog.

## Litteratur
*
*
Verdensrankingen i snooker 1989/1990

**Verdensrankingen i snooker 1989/1990** er verdensrangeringen av de 32 beste snookerspillerne i verden for sesongen 1989/1990. 

Rangeringen er basert på prestasjonene spillerne gjorde de to foregående sesongene, altså sesongene 1987/1988 og 1988/1989.

## Rankingen

## Kilder
*Oppsett hos cajt.pwp.blueyonder.co.uk
Glassvar

**Glassvar** (*Lepidorhombus whiffiagonis*) er en flyndrefisk i gruppen varer. Den blir opptil 60&nbsp;cm lang og lever fra 50–700 meters dyp, men kan også forekomme på ganske grunt vann. Glassvaren har fått sitt navn fordi man kan skjelne de indre organene gjennom skjellene. Den er av liten økonomisk betydning i Norge, ellers i Europa kan den være en betydelig bifangst ved trålfiske.

## Utseende
Glassvaren er en forholdsvis stor flyndrefisk som kan bli opptil 60 centimeter og 3&nbsp;kg. I likhet med andre arter i varfamilien er den nesten alltid venstrevridd. Kroppen er avlang og ganske flat, men dette varierer noe med kondisjonen. Munnen er påfallende stor og kan også vrenges kraftig ut. Øynene sitter midt oppe på den fargede siden av hodet. Oversiden er gulbrun til rødbrun med mørkere, uregelmessige flekker. Blindsiden er vanligvis helt hvit. Oversiden har nokså store skjell (til flyndre å være) og kjennes ru, i motsetning til mange andre flyndrer har den ikke noe tykt slimlag.

## Levevis
Glassvaren er en rovfisk som eter fisk, blekkspruter og krepsdyr. På grunn av den store munnen kan den ta forholdsvis store byttedyr. Den finnes gjerne på sandbunn, noen ganger nesten helt oppe i fjæra, men typisk på dypere vann.

## Litteratur
* 

* 

## Eksterne lenker
* 
*
The Ice Pirates

***The Ice Pirates*** er en amerikansk science fiction-komedie fra 1984 med Robert Urich og Mary Crosby i hovedrollene. Andre fremtredende roller spilles av Anjelica Huston, Ron Perlman, Bruce Vilanch, John Carradine og John Matuszak. Regi og manus er ved Stewart Raffill.

## Handling
Lenge etter de store interplanetariske krigene har galaksen gått tørr. Vann er det eneste igjen av verdi og denne ressursen kontrolleres nå av de onde tempelriddere fra planeten Mithra. Tempelriddernes makt over vannet/isen blir utfordret av noen fryktløse pirater ledet av den fryktløse Jason, og med seg på laget har han den modige Maida, mekanikeren Roscoe og krigeren Zeno. De blir imidlertid tatt til fange av de onde tempelridderne, og blir solgt som slaver til Prinsesse Karina. Etterhvert slår de seg sammen med prinsessen for å lete etter en fremmed planet der det hersker vann i tilstrekkelige mengder.

## Om filmen
*The Ice Pirates* fikk lunken mottakelse av kritikerne og har bare fått 9 % på Rotten Tomatoes.

## I rollene
(utvalg)
* Robert Urich: Jason
* Mary Crosby: Prinzessin Karina
* Michael D. Roberts: Roscoe
* Anjelica Huston: Maida
* John Matuszak: Killjoy
* Ron Perlman: Zeno
* Bruce Vilanch: Wendon
* John Carradine: Supreme Commander 

## Referanser
 

## Eksterne lenker
*
Phuketsjøen

**Phuketsjøen** (eng. *Phuket Sea*) er havområdet mellom provinsene Phuket og Krabi i det sørlige Thailand. Havområdet inngår i Andamanhavet, en del av Det indiske hav.

Phuketsjøen avgrenses mot vest av Phuket-øya, mot nord av øyen Ko Yao Yai, og mot øst av Krabi-området på Malayhalvøya. Nord for Ko Yao Yai kalles den indre bukten for Phang Nga-bukten (Ao Phang Nga). Havstrekningen er relativt grunn, mindre enn 35 meter dyp bortsett fra et lite område rett sør for Phuket-øya.

Øyene i Phuketsjøen omfatter Ko Nakha, Ko maphrao, Ko Yao Yai, Ko Phi Phi, Ko Lon, Ko He (Coral Island), Ko Mai Thon, og noen mindre småøyer rundt disse.
Olympismen

**Olympismen** er et begrep som beskriver en ideologi, eller livsfilosofi som bygger på Pierre de Coubertins grunntanker bak oppstarten av de moderne olympiske leker.

## Olympismens ulike dimensjoner
Olympismen har flere dimensjoner. På en side er dyrkelsen av individets kvaliteter i kropp, vilje og sjel. En annen retning kommer fra mottoet «det viktigste er ikke å vinne, men å delta» der gleden av prestasjon, anstrengelse og fredelig kappestrid blandes med dannelse og respekt for felles, fundamentale etiske prinsipper. Det olympiske mottoet «*citius*, *altius*, *fortius*» &ndash; hurtigere, høyere, sterkere, ble formulert av predikanten Henri Louis Didon, men brukt av Coubertin i 1896. Dette danner grunnlaget for en dimensjonen som representerer det grensesprengende, det spektakulære og det grandiose, men også forandring og ekspansjonen.

Olympismen sies å ha et mål om at idretten skal tjene en harmonisk utvikling av mennesket og underbygge utviklingen av et fredelig samfunn som er opptatt av å ivareta den menneskelige verdighet. Dette skal gjøres gjennom utdanning av ungdom gjennom idrett som praktiseres uten noen form for diskriminering, og gjensidig forståelse og vennskap, solidaritet og fair play. Dette blir gjerne beskrevet som konkurranser i den olympiske ånd.

## Olympismens bakgrunn
Pierre de Coubertin vokste opp i den franske overklassen, men i en samtid preget av politisk og sosial uro. Frankrike kom ut av Den fransk-tyske krig (1870–71) med nederlag, og landet gikk inn i en tid der nye sosiale klasser utfordret de etablerte makthaverne.

Coubertin hadde et mål om å reformere det franske utdanningssystemet, mye basert på idealer fra de engelske kostskolene. De britiske kostskolene hadde etablert gentlemansidretten som en del av skolehverdagen. Idrettskonkurranser ble betraktet som ypperlig redskap i en moralsk oppdragelse. Coubertin bygget sin ide om å ta opp igjen de olympiske leker rundt idealene om å oppdra det enkelte menneske og bidra til harmoni i samfunnet. Han ønsket at de lekene skulle medvirke til internasjonal fred og fordragelighet.

Det olympiske charter, regelboken til Den internasjonale olympiske komité (IOC), gjenspeiler ideologiene som fremkommer i olympismen.

## Se også
* Sportsånd

## Eksterne lenker
* Norges Olympiske Museum om Olympismen
Super Aguri F1

**Super Aguri F1** er et japansk Formel 1-team grunnlagt i 2005 av den tidligere F1-føreren Aguri Suzuki. Laget som gjorde sin debut i 2006-sesongen har kontorer i Tokyo, Japan. Men operer fra den tidligere fabrikken til Arrows i Leafield, Storbritannia. Bilene blir ofte kalt **Super Aguri Honda** ettersom laget fungerer som et uoffisielt B-Team til Honda.

## Historie
### Oppstart
I 2006 søkte laget om å starte i Formel 1, men ble nektet oppstart av FIA på grunn av manglende innbetaling av 48 millioner dollar i startavgifter. Etter å ha sendt enda en søknad om å få delta i 2006 sesongen, fikk Super Aguri F1 den 26. januar 2006 endelig tillatelse til å kjøre 2006 sesongen. Super Aguri F1 brukte den sesongen motorer fra Honda, dekk fra Bridgestone og et chassis som tidligere sjef i Minardi, Paul Stoddart, hadde kjøpt fra det tidligere Arrows-laget.

Japanske Takuma Sato og Yuji Ide ble hentet inn som førere, mens franskmannen Franck Montagny ble testfører. Allerede etter fire løp ble annonsert at Montagny skulle erstatte Ide som brøt tre av de fire løpene han kjørte. FIA mente at Ide trengte mer erfaring innen motorsport, etter en kollisjon med Midland-føreren Christijan Albers under San Marinos Grand Prix. Ide ble også fratatt superlisensen hans, noe som gjorde at han ikke kunne kjøre mer i Formel 1 ut året. Montagny ble dermed andrefører i syv løp før han også ble erstattet. Sakon Yamamoto ble den fjerde Super Aguri-føreren denne sesongen. Han kjørte de resterende syv løpene.

### 2007
Foran 2007 sesongen ble Yamamoto byttet ut med engelskmannen Anthony Davidson til å kjøre sammen med Takuma Sato. Begge overrasket i kvalifiseringen i sesongåpningen i Australia hvor de kvalifiserte seg til 10. og 11. beste startposisjon. Tidligere hadde bare Sato en 17. startposisjon som beste kvalifisering. På slutten av løpet hadde Sato falt ned til en 12.-plass, mens Davidson fikk løpet sitt ødelagt etter en kollisjon allerede på den i første runden. Med smerter fullførte han likevel på en 16.-plass.

Laget kjørte inn til sitt første poeng i Spanias Grand Prix hvor Sato kjørte inn til en 8.-plass.  I Canadas Grand Prix kom Sato på 6.-plass og fikk tre nye poeng. Sammenlagt endte laget på en 9.-plass i konstruktørmesterskapet med fire poeng, alle skaffet av Takuma Sato.

### 2008
Formel 1-sesongen 2008 startet dramatisk allerede før det første løpet var kjørt. Det var stor usikkerhet rundt økonomien til laget som avlyste mange testinger i løpet av vinteren.

## Resultater
(Forklaring) (resultater i uthevet skrift indikere **pole position**)

## Eksterne lenker
*
Øst-Alpene

**Øst-Alpene** betegner vanligvis de delene av Alpene som ligger øst for linjen Bodensjøen&ndash;Rhinen&ndash;Splügenpasset&ndash;Comosjøen. Sveits, Italia, Liechtenstein, Østerrike, Tyskland og Slovenia har andeler av Øst-Alpene. Avgrensningen er nokså vilkårlig, noe som også blir tydelig av at man i Italia bare refererer til delene øst for Brennerpasset som «Øst-Alpene» (resp. *Alpi Orientali*). Øst-Alpene kan på grunnlag av geologiske og geomorfologiske forhold videre inndeles i De nordlige kalkalper, Sentral-Alpene og De sydlige kalkalper.

Øst-Alpenes eneste fjelltopp over 4000&nbsp;moh er Piz Bernina (4049&nbsp;moh.). De er dermed noe lavere enn Vest-Alpene (som når 4808&nbsp;moh. i Mont Blanc), men gjennomgående bredere (opptil 250&nbsp;km) enn disse. Øst-Alpene består av en rekke fjellkjeder som strekker seg i vest&ndash;østlig retning og som adskilles av flere større elveløp (Inn, Salzach, Enns; Rienz, Drau, Mur). Dalene på tvers av denne hovedretningen (dvs. mot nord eller syd) er stort sett forholdsvis korte, trange og bratte.

I øst deler de forskjellige fjellkjedene seg vifteformet opp: De nordlige kalkalper bøyer av mot nord, der de nesten møter Böhmerwald. Sentral-Alpenes hovedkam bøyer av mot nordøst i retning av Karpatene. En del mindre kjeder med bl.a. Fischbach-Alpene slutter i det ungarske slettelandet (Det pannoniske bekken) i øst, mens De sydlige kalkalper vender seg mot syd og fortsetter i de Dinariske alper og deres karstplatåer.

## Se også
* Alpene
** Vest-Alpene
** **Øst-Alpene**
*** De nordlige Kalk-Alper
*** Sentral-Alpene
*** De sydlige Kalk-Alper

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vest-Alpene

**Vest-Alpene** betegner vanligvis de delene av Alpene som ligger vest for linjen Bodensjøen&ndash;Rhinen&ndash;Splügenpasset&ndash;Comosjøen. Sveits, Italia og Frankrike har andeler av Vest-Alpene. Avgrensningen er nokså vilkårlig, noe som også blir tydelig av at man i Italia og Frankrike ofte bare refererer til delene vest og syd for fjellpasset Store Sankt Bernhard som «Vest-Alpene» (*Alpi Occidentali* resp. *Alpes occidentales*). Denne delen av Vest-Alpene omtales på norsk vanligvis som *Sydvest*-Alpene.

Vest-Alpene er høyere (opptil 4&nbsp;810&nbsp;moh. i Mont Blanc), men smalere enn Øst-Alpene. Vest-Alpene danner en nesten halvsirkelformet bue, som er åpen mot øst og omslutter Posletta. Helt i sydøst går Vest-Alpene over i Appenninene.

## Vest-Alpenes inndeling

Det fins ikke noen generelt anerkjent inndeling av Vest-Alpene i delkjeder. Den følgende tabellen viser fjellkjedenes grovinndelingen basert på forslaget *Suddivisione Orografica Internazionale Unificata del Sistema Alpino* («Alpenes standardiserte internasjonale orografiske inndeling»). Tallene refererer til kartet til høyre. Tabellen kan sorteres alfabetisk eller på høyde ved å klikke på pilsymbolene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kalk-Alpene

**Kalk-Alpene** er Alpenes ytre fjellkjeder, som for en stor del består av kalkstein. Geografisk danner de ikke noen sammenhengende enhet, men er tre adskilte områder:
* De nordlige Kalk-Alper
* De sydlige Kalk-Alper
* De vestlige Kalk-Alper
Sinda

**Sinda** eller **Gråalv** er en alv i Tolkiens fiktive verden.  I nyere tid bodde Sindaene i den nordlige delen av Myrkskog.
I Tredje tideverv var deres konge Thranduil, sønn av Oropher (også konge av sindaene).
Sindaene hørte til Teleriavlene.
Thingol var den første kongen av sindaene.
The Ultimate Warrior

***The Ultimate Warrior*** er en amerikansk dystopisk science fiction- og actionfilm fra 1975 regissert av Robert Clouse. Filmen er lagt til et fremtidig New York der det meste av befolkningen er utslettet. Den gjenværende befolkningen har samlet seg rundt to lederskikkelser. Hovedrollene spilles av Yul Brynner og Max von Sydow.

## Handling
Filmen er lagt til New York i fremtiden (som i dette tilfellet er 2012). Verdens innbyggere har blitt nær utslettet av krig. New York er i totalt forfall. De få innbyggerne som er igjen har samlet seg rundt to ledere: Baron og Carrot. De er i innbyrdes strid. En forsker med ekspertise innen dyrking av planter blir viktig for befolkningens videre eksistens. 

## Om filmen
Filmen fikk relativt beskjeden mottakelse da den kom. Filmkritikeren Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.

Dens produksjonsbudsjett var på 800 000 dollar.

Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble utgitt på video rundt 1985.

## I rollene
* Yul Brynner som Carson
* Max von Sydow som Baron
* Joanna Miles som Melinda
* William Smith som Carrot
* Richard Kelton som Cal
* Darrell Zwerling som Silas
* Gary Johnson som L. Harkness
* Lane Bradbury som Barrie
* Mel Novak som Lippert
* Mickey Caruso som B. Harkness
* Nate Esformes som Garon
* Stephen McHattie som Robert

## Referanser
 

## Eksterne lenker
*
Corpsus Juris

**Corpsus Juris** er et studentorkester for studenter ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Orkesteret er åpent for studenter ved fakultetet, og har også en venneforening for andre fest- og spilleglade.

Orkesteret ble stiftet i 1963, og er med det Norges eldste juridiske studentorkester. De har en blåserbasert besetning. Corpsus' tradisjonelle uniform består av dommerkappe og hvit parykk. Orkesterets leder bruker også parykk, men har høyesterettsdommerkappe, og dirigenten er iført snippkjole. 

Corpsus Juris øver i Music Hall ved det Juridiske Fakultet. Nåværende Music Hall befinner seg i Kattestallen, tilbygget bak Domus Bibliotheca. Plasseringen av Music Hall har endret seg - tidligere hadde Corpsus tilholdssted i Professorboligen, sammen med de andre foreningene ved fakultetet, og de har også disponert lokaler i Domus Media i perioder.

Repertoaret består hovedsakelig av Dixie-marsjer, men har også tilskudd fra andre sjangre. 

## Spilleoppdrag og konserter
Hvert semester spiller orkesteret på åpningsseremonien for de nye jusstudentene, og på vitnemålsutdelingen for studentene som leverte mastergrad semesteret før. 

Siden slutten av 70-tallet har Corpsus Juris deltatt på Kieler Umschlag i starten av mars, og i 2018 deltok de for førtiende gang.

På 17. mai har Corpsus Juris konsert på Universitetsplassen (Oslo) rundt klokken 13.00, slik at det kolliderer med lydprøvene til Den norske studentersangforening.

Hver høst spiller orkesteret jubileumskonsert i et av fakultets auditorier. 

I tillegg til faste spilleoppdrag og konserter, tar orkesteret oppdrag i og utenfor det juridiske miljøet i Oslo. 

## Tidligere medlemmer
Tidligere medlemmer er blant annet professor Ole Kristian Fauchald, skuespiller Olav Endresen Haukeli og jurist og musiker Pjokken Eide. 

## Kilder
http://www.jus.uio.no/livet-rundt-studiene/organisasjoner/corpsus.html

https://www.jusstorget.no/glossary/corpsus-juris/

## Eksterne lenker
* http://www.corpsusjuris.com/
Slaget ved Stallupönen

**Slaget ved Stallupönen** var den første militære konfrontasjonen på østfronten under første verdenskrig. Uten at dette var direkte planlagt av noen av partene, møttes russiske og tyske styrker hverandre 17. august 1914 ved byen Stallupönen i Øst-Preussen ikke langt fra grensen mot Litauen som da var en del av Det russiske keiserdømmet.

## Russiske og tyske målsetninger

I denne ytterkanten av Det tyske riket angrep den russiske 1. armé under ledelse av generalen Paul von Rennenkampf med målsetting om å nå Königsberg. De tyske planleggerne ventet et slikt angrep, men ønsket at aktivitetene på østfronten skulle være minst mulige fram til kampene på vestfronten kunne avsluttes i henhold til Schlieffenplanen. Tyskerne bygget derfor opp en del forsvarstiltak i området og regnet med at de kunne stoppe, eller i hvert fall forsinke en slik russisk framrykking. De tyske ordrene var derfor å trekke seg tilbake dersom de møtte russiske styrker. Til tross for disse ordrene, gikk den offensivt orienterte tyske generalen Hermann von François til aktiv motstand da disse styrkene møtte hverandre ved Stallupönen. 

Den aggressive og arrogante generalen var overbevist om at hans bedre trente og utstyrte styrker kunne møte den russiske hæren istedenfor å følge ordren om å trekke seg tilbake. Den åttende arméen hadde organisert seg i en forsvarslinje sør for Gumbinnen cirka 32 kilometer vest for den russiske grensen. Den russiske kommandanten Rennenkampf møtte ikke motstand under innmarsjen fra den 17. august, og stoppet opp åtte kilometer innover i Øst-Preussen. François gikk umiddelbart til angrep på de fremskutte avdelinger i den første russiske armé.

## Kamper og utfall
François' overordnede, generaloberst Maximilian von Prittwitz, sendte ordre om å avbryte slaget og trekke seg tilbake, men François skal ha svart Prittwitz' utsending: «General François vil trekke seg tilbake når han har slått russerne!» François gikk da til et bredt motangrep mot russerne og disse trakk seg tilbake over grensen. Der ble hans troppene stoppet av russisk artilleriild. 

Etter denne seieren adlød François motvillig Prittwitz' ordre og trakk seg 24 km tilbake til nye posisjoner ved Gumbinnen. Hans suksess hadde overbevist Prittwitz om at man kunne våge å møte russerne i større sammenstøter, og beordret et angrep den 20. august mot de russiske styrker i troen på at hvis et korps kunne sinke russerne, vil det være bedre med en armé. Partene møttes til en større konfrontasjon i slaget ved Gumbinnen tre dager etter det første slaget.
De sydlige Kalk-Alper

**De sydlige Kalk-Alper** er ved siden av Sentral-Alpene og De nordlige Kalk-Alper en av Øst-Alpenes tre store fjellkjeder, som strekker seg fra Bormio i vest til Maribor i øst. Fjellkjeden er dermed 450&nbsp;km lang og opptil 100&nbsp;km bred. Som navnet antyder, er De sydlige Kalk-Alper hovedsakelig oppbygd av kalkstein, som går tilbake til marine kalkavleiringer fra periodene perm, trias og jura.

I denne tabellen er fjellkjedene som inngår i De sydlige Kalk-Alper sortert etter omtrentlig vest&ndash;østlig rekkefølge. Tabellen kan sorteres alfabetisk eller på høyde ved å klikke på pilsymbolene.

## Eksterne lenker
* 
*  ''Südliche Kalkalpen'' – definisjon på Deacademic.com
Sentral-Alpene

**Sentral-Alpene** består av fjellkjedene som utgjør Øst-Alpenes hovedkam og omfatter derfor de høyeste fjellene og største isbreene i Øst-Alpene. De strekker seg fra Chur og Comosjøen i vest til Wien og Maribor i øst. Fjellkjeden er dermed nesten 800&nbsp;km lang og ca. 60&nbsp;km bred. Sentral-Alpene ligger mellom Øst-Alpenes to andre store fjellkjeder, De nordlige og De sydlige kalkalper. Til forskjell fra disse er Sentral-Alpene bygd opp av krystalline (metamorfe) bergarter, ikke av sedimentære sådanne. De dominerende bergartene i Sentral-Alpene er gneis og skifer.

I denne tabellen er fjellkjedene som inngår i Sentral-Alpene sortert etter omtrentlig vest&ndash;østlig rekkefølge. Tabellen kan sorteres alfabetisk eller på høyde ved å klikke på pilsymbolene.

På fransk og italiensk menes derimot noe annet med *Sentral-Alpene* (italiensk *Alpi Centrali*; fransk *Alpes centrales*): I&nbsp;disse landene refererer navnet til de av Alpenes fjellkjeder som ligger mellom det Store Sankt Bernhardpasset i vest og Brennerpasset i øst.

## Eksterne lenker
*
Raymond Grassi

**Raymond Grassi** (født 11. februar 1983 i Windsor i Canada) er en canadisk handikappidrettsutver, som spiller kjelkehockey. 

## Meritter
* Paralympiske vinterleker 2010
** 4.-plass

* VM i kjelkehockey 2009
** Bronse

* VM i kjelkehockey 2008
** Gull

* Paralympiske vinterleker 2006
** Gull

* World cup i kjelkehockey 2005
** Sølv

* VM i kjelkehockey 2004
** 4.-plass

## Eksterne lenker
* Profil hos den Canadiske paralympiske komité
* Bilde av Grassi
Shawn Matheson

**Shawn Matheson** (født 6. mai 1972 i Chatham i New Brunswick) er en canadisk handikappidrettsutver, som spiller kjelkehockey. 

Han begynte å spille kjelkehockey i 1990, og spiller til daglig for Ottawa Sledgehammers. Han er utdannet møbelsnekker, og driver egen virksomhet. 

Han deltok under Kjelkehockey-VM i 2008 hvor laget på nytt ble verdensmestere. 

## Meritter
* Paralympiske vinterleker 2010
** 4.-plass

* VM i kjelkehockey 2009
** Bronse

* VM i kjelkehockey 2008
** Gull

* Paralympiske vinterleker 2006
** Gull

* VM i kjelkehockey 2004
** 4.-plass

* Paralympiske vinterleker 2002
** 4.-plass

* VM i kjelkehockey 2000
** Gull (2-1 over Norge, og Shawn scoret vinnermålet) 

* Paralympiske vinterleker 1998
** Sølv

* Paralympiske vinterleker 1994
** Bronse
Codri

**Codri** er betegnelsen på skogsområdene i den åslendte delen av det sentrale Moldova. 

I middelalderen var det meste av fyrstedømmet Moldavias åser skogkledte, og skogområdene ble generelt kalt Codri, der større skogsområder fikk navn som *Codrii Cosminului* (Cosmin Codri), *Codrii Plonini* (Plonini Codri), *Codrii Hotinului*, *Codrii Orheiului* (Orhei Codri), *Codrii Lăpușnei* (Lăpușna Codri). 

Selv om åsene dekker omtrent 80–90 % av Moldovas areal har skogsområdene minket etter 1800 på grunn av intensiv jordbruk til rundt 12 %. Enkelte av de gjenværende skogsområda er nå vernet i nasjonalparker, men mangelen på skog i landet gjør nå at jordbruksområdene får langt mindre vann enn de fikk i tidligere hundreår siden skogen holdt på mer vann enn bar mark. 

Det høyeste punktet i Moldova, Dealul Bălănești på 429 meter over havet ligger i Corneștiåsene, mellom elvene Prut og Răut.
Jugorsk

**Jugorsk** (russisk: Югорск) er en by i Khanty-Mansia i Russland. Den ligger rundt 420&nbsp;kilometer vest for Khanty-Mansijsk. Innbyggertall: 31&nbsp;515 (2006 est.), 30&nbsp;285 (folketelling 2002).

Mesteparten av befolkningen er russere, men det finnes også ukrainere, tatarer og de innfødte khanty og mansi-folkene.

## Historie

Bosetningen *Komsomolskij* (russisk: Комсомольский) ble bygget i 1963 i forbindelse med utbygging av tømmer og naturgass-industriene i området. Bosetningen vokste etter hvert som gassfeltene i vest-Sibir ble utbygd, og produksjonsselskapet Tjumentransgas ble bygget opp. I mars 1959 begynte byggingen av jernbanen Ivdel &ndash; Priobje. Rundt samme tid begynte utbyggingen av skogene på taigaen i området.

Bosetningen fikk bystatus i 1992, og byens navn ble samtidig endret til Jugorsk. Navnet kommer av «Jugra» eller «Jugoria», som er navnet på landet til khanty og mansi-folkene.

## Økonomi og næringsliv
*[[Tjumentransgas]]* (eid av *[[Gazprom]]*) er byens viktigste arbeidsgiver, med over 7&nbsp;000 ansatte i Jugorsk. For tiden (2008) kommer 90% av byens inntekter fra virksomhetene til *Tjumentransgas*.

En annen betydelig virksomhet er *Jugorskles*, som driver med hogst og behandling av tømmer, samt møbelproduksjon.

Jordbruksbedriften JSC *Jugorskoje*, som er spesialisert innen kvegavl og fjørfe har også virksomheter i Jugorsk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ziggy Stardust – The Motion Picture

***Ziggy Stardust – The Motion Picture*** er et konsertalbum/soundtrack fra David Bowies «avskjedskonsert» i Hammersmith Odeon 3. juli 1973, hvor Bowie gjennom karakteren «Ziggy Stardust» sa farvel. «Not only is it the last show of the tour, but it's the last show that we'll ever do. Thank you.» Uttalelsen ble av publikum og presse oppfattet som om det var David Bowie som sa takk for seg.

D. A. Pennebaker filmet konserten og RCA spilte den inn med tanke på et livealbum.  Albumet ble imidlertid lagt på is og rykter vil ha det til at dette skyldes Bowies ønske om å legge «Ziggy» bak seg samt den dårlige kvaliteten på innspillingen.

Albumet ble til slutt lansert i oktober 1983 som en dobbel LP soundtrack til Pennebakers dokumentar. Delvis på grunn av begrensningene i LP formatet ble opptaket forkortet.

## Singler
Lou Reeds «White Light/White Heat» ble utgitt som en singel i november 1983, med Bowies egen «Cracked Actor» som B-side. Singelen nådde 46.-plass i Storbritannia.

## Sporliste
Alle sanger av David Bowie, bortsett fra der annet er angitt
# «Hang on to Yourself» – 2:55 
# «Ziggy Stardust» – 3:09 
# «Watch That Man» – 4:10 
# «Wild Eyed Boy from Freecloud» – 3:17 
# «All the Young Dudes/Oh! You Pretty Things» – 3:18 
# «Moonage Daydream» – 6:17 
# «Space Oddity» – 4:49 
# «My Death»  (Jacques Brel, Mort Shuman, Eric Blau) – 5:45 
# «Cracked Actor» – 2:52 
# «Time» – 5:12 
# «Width of a Circle» – 9:35 
# «Changes» – 3:35 
# «Let's Spend the Night Together» (Mick Jagger, Keith Richards) – 3:09 
# «Suffragette City» – 3:02 
# «White Light/White Heat» (Lou Reed) – 4:06 
# «Rock 'n' Roll Suicide» – 4:20 
## Andre utgivelser
I 2003 ble albumet utgitt på nytt med en ny mix av Tony Visconti på plateselskapet Virgin.  Denne ble sett på som en betraktelig forbedring. Nesten hele showet var med bortsett fra «The Jean Genie/Love Me Do» and «Round and Round»

### Sporliste
# «Intro» (inkludert Beethovens niende symfoni arrangert og fremført av Wendy Carlos) (Ludwig van Beethoven) – 1:06 
# «Hang on to Yourself»  – 2:55 
# «Ziggy Stardust»  – 3:19 
# «Watch That Man» – 4:14 
# «Wild Eyed Boy from Freecloud» – 3:15 
# «All the Young Dudes» – 1:38 
# «Oh! You Pretty Things» – 1:46 
# «Moonage Daydream» b– 6:25 
# «Changes» – 3:36 
# «Space Oddity» – 5:05 
# «My Death» (Brel, Shuman, Blau) – 7:23 
# «Intro» (incorporating William Tell Overture) (Gioacchino Rossini) – 1:02 
# «Cracked Actor» – 3:03 
# «Time» – 5:31 
# «The Width of a Circle» – 15:45 
# «Let's Spend the Night Together» (Jagger, Richards) – 3:02 
# «Suffragette City» – 4:32 
# «White Light/White Heat»  (Reed) – 4:01 
# «Farewell Speech» – 0:39 
# «Rock 'n' Roll Suicide» – 5:19

## Musikere
* David Bowie – gitar, vokal, saksofon, munnspill
* Mick Ronson – sologitar, bassgitar, vokal 
* Trevor Bolder – bassgitar 
* Mick Woodmansey – trommer
* Mike Garson – piano, Mellotron, orgel 
* Ken Fordham – alt-, tenor-, og barytonsaksofon 
* John Hutchinson – rytmegitar, bakgrunnsvokal 
* Brian Wilshaw – tenorsaksofon, fløyte 
* Geoffrey MacCormack – bakgrunnsvokal, perkusjon

## Plasseringer
**Album**

**Singel**

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Helikopterulykken på Heerodden

**Helikopterulykken på Heerodden** skjedde 30. mars 2008 da et russisk helikopter av typen Mi-8 operert av Spark+ Airline Ltd. havarerte under landing på den russiske helikopterbasen på Heerodden utenfor Barentsburg. Det var ni passasjerer ombord, alle russiske og ukrainske statsborgere hjemmehørende i Barentsburg. Tre personer omkom og to personer ble alvorlig skadet. De omkomne var kapteinen, styrmannen og en av passasjerene som var ansatt hos Trust Arktikugol. De tre omkomne ble om kvelden fraktet til Longyearbyen og sendt til rettsmedisinsk undersøkelse i Tromsø. De alvorlige skadede, begge russiske statsborgere, ble fraktet til sykehuset i Longyearbyen. Natt til 31. mars ble de to skadde fraktet med ambulansefly til Universitetssykehuset Nord-Norges ortopediske avdeling for behandling av bruddskader.

På ulykkestidspunktet var det tett snødrev og under ti meter sikt. Ifølge presseattaché Kolesnikov ved Russlands ambassade i Oslo var årsaken til ulykken at helikopteret ble tatt av et stormkast under landing og kastet inn i hangarveggen. Det var flere spor i hangarbygningene etter rotoren.

Det havarerte helikopteret var det eneste russiske helikopteret som var i aktivitet på Svalbard.

## Ulykkesundersøkelsen
En ulykkesundersøkelse ble som vanlig satt i gang for å klarlegge årsaksfaktorene som førte til helikopterhavariet.

Tre inspektører fra Statens havarikommisjon for transport (SHT) ankom Barentsburg 31. mars for å starte undersøkelsen.

Siden ulykken inntraff på norsk territorium ledes undersøkelsen av den norske havarikommisjonen, og i samsvar med internasjonale retningslinjer skjer det i samarbeid med den russiske havarikommisjonen.

SHT i sin rapport etter ulykken mener at løs snø, i mulig kombinasjon med vindkast, skapte utfordringer i forbindelse med landingen. Under landingen benyttet flygebesetningen en uheldig framgangsmåte som medførte at de mistet nødvendige visuelle referanser. Den avbrutte landingen ble gjennomført med klare mangler ved
besetningssamarbeidet. Besetningen mistet kontrollen over helikopteret og traff en hangarvegg. Kollisjonen fikk så alvorlige konsekvenser, delvis fordi personer om bord ikke var fastspent med setebelter.

## Referanser
Slaget ved Gumbinnen

**Slaget ved Gumbinnen** var en av de innledende kamphandlingene på østfronten under første verdenskrig og fant sted ved byen Gumbinnen i Øst-Preussen i dagene 19. – 20. august, bare tre dager etter den første konfrontasjonen i slaget ved Stallupönen. Slaget endte med russisk seier, og ledet opp mot slaget ved Tannenberg som ble innledet seks dager senere.

## Bakgrunn

Som ved Stallupönen var den tyske strategien defensiv, og hadde primært til hensikt å hindre at russerne tok Øst-Preussen og byen Königsberg. Ved Stallupönen hadde et av de tre tyske armékorpsene innen den tyske 8. armé møtt en større russisk styrke og slått denne tilbake, og trukket seg tilbake i henhold til den stående ordren til Gumbinnen i posisjoner sammen med hele 8. arme under ledelse av Maximilian von Prittwitz. Kommandantene for de tyske korpsene var Hermann von François, August von Mackensen og Otto von Below. Tilsammen utgjorde dette rundt 150 000 mann, mens den russiske 1. armé under ledelse av Paul von Rennenkampf var langt større, rundt 200&nbsp;000 mann, inkludert styrkene i 2. armé under ledelse av Alexander Samsonov.

## Kampene
De lokale tyske kommandantene ønsket ikke ytterligere tilbaketrekninger, blant annet av hensyn til egne styrkers moral. Disse var i stor utstrekning satt sammen av soldater fra dette området. Den stående ordren fra sjefen for den tyske generalstaben, Helmuth Johannes Ludwig von Moltke, var å avvente seieren på vestfronten i henhold til Schlieffenplanen, slik at ikke de tyske styrkene ble for spredt. Til tross for dette, klarte den offensivt orienterte François å overtale Prittwitz å ta initiativet overfor russerne.

Natten mellom 19. og 20 august rykket François fram med sitt armékorps, allerede før Mackensen og Below var klare med sine. Dette forhastede angrepet varslet russerne og gjorde dem i stand til å få sitt artilleri operativt mot de tyske styrkene. Den tyske tilbaketrekkingen ble noe kaotisk og de mistet rundt 6&nbsp;000 mann som krigsfanger.

Under denne tilbaketrekkingen fryktet Prittwitz at hele den tyske styrkene skulle bli omringet ved at Rennenkampfs og Samsonovs styrker skulle lykkes i møtes i en knipetangsmanøver, og noe panikkartet bestemte Prittwitz full tilbaketrekning til Wisła, noe som ville ha overlatt hele Øst-Preussen til russerne.

Prittwitz panikk smittet over til Berlin og i en frykt for at den østlige flanken skulle bli liggende åpen, måtte Moltke handle. Han fjernet Prittwitz og hans nestkommanderende, generalmajor Graf von Waldersee, og erstattet disse med Paul von Hindenburg og Erich Ludendorff. Videre ble det overført noen divisjoner fra vestfronten, stikk i strid med Schlieffenplanen og den overordnede tyske strategien.

Hindenburg og Ludendorff stanset den tyske tilbaketrekningen og sørget for å ta initiativet tilbake til tyske hender, da de seks dager etter nederlaget ved Gumbinnen innledet slaget ved Tannenberg. I dette slaget vant de en stor tysk seier.
Răut

**Răut** (også kalt *Reut*, rumensk *Răut*; russisk Реут, *Reut*; jiddisk רעװעט, *Revet*) er en 286 km lang elv i Moldova og en av sideelvene til Dnister fra høyre. Răut kunne benyttes til elvefart frem til 1700-1800-tallet, men er i dag bare fremkommelig for småbåter. 

Elven renner blant annet gjennom byene Bălți og Orhei.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pattani (provins)

**Changwat Pattani** (norsk *provinsen Pattani*) er en thailandsk provins på østkysten langt sør i landet, ved Siambukten. Fra nord, med klokken, grenser den mot provinsene Narathiwat, Yala og Songkhla.

Arealet er 1&nbsp;940,4 km², og folketallet er (2000) beregnet til 596&nbsp;000. Hovedstaden i provinsen er byen Pattani. Befolkningen er buddhister og flertallet muslimer, og det er en betydelig malay-majoritet som utgjør 88 % av befolkningen. Flertallet av innbyggerne i provinsen er muslimer.

I 2004 blusset det etter en lang fredsperiode opp malayisk, muslimsk separatisme og motstand mot angivelige overgrep og maktmisbruk fra thai-buddhistisk side. 

## Geografi og administrativ inndeling
Provinsen ligger ved Siambukten med fjellkjeden Sankalakhiri i sør og sørvest. Fjellområdene har viktig vegetasjon, blant annet de sjeldne artene Bangsoon-palmen (*Johnnesteijsmannia altifon*) og jerntre (*Hopea odorata*). Sai Khao i sør på grensen til Songkla har et berømt fossefall, og er nasjonalpark.

Elven Mae Nam pattani renner rett nordover og renner ut i pattani-bukten (Ao Pattani) like utenfor byen Pattani. Her er det lange strender med utbygd turisme.

De tolv distriktene (*amphoe*) i Pattani-provinsen er:

Kommunen Khok Pho er størst i utstrekning, og er også den nest største målt etter befolkning.

## Samferdsel og økonomi
Riksvei 42 går gjennom provinsen øst-vest, mens jernbanen Bangkok-Singapore streifer gjennom provinsen i sørvest. Det er flyplass ved Pattani.

Fiske, jordbrukog og skogsdrift er fortsatt viktig, men turismen er også under utvikling. Det er (fra vest mot øst) turistanlegg ved Ratchadapisek Beach, Talo Kapo Beach, Chala Lai Beach, Panare beach, Khae Khae Beach, og Wasukri Beach.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Surgut

**Surgut** (russisk: Сургу́т) er den største byen i Khanty-Mansia i Russland. Den ligger ved elva Ob, rundt 250&nbsp;km øst for Khanty-Mansijsk. Innbyggertall: 291&nbsp;800 (est. 2005), 285&nbsp;027 (folketelling 2002).

Navnet på byen kommer, ifølge en tradisjon, av de khantiske ordene «sur» (fisk) og «gut» (hull, grop).

## Historie
Surgut er en av de eldste byene i Sibir. Den ble grunnlagt i 1594 etter order fra Tsar Fjodor I.

Urbaniseringen av Surgut fant sted på 1960-tallet, da den ble et senter for olje- og gassproduksjon. 25. juni 1965 fikk arbeidsbosetningen Surgut innvilget bystatus.

## Økonomi og næringsliv
Surguts økonomi er knyttet til oljeproduksjon og behandling av naturgass. De største virksomhetene er oljeselskapet *[[Surgutneftegaz]]* (ofte bare kalt Surgut) og *Surgutgazprom* (en avdeling av Gazprom). Surguts kraftverk GRES-1 og GRES-2 produserer over 7200 megawatt og forsyner mesteparten av regionen med relativt billig elektrisitet.

## Transport
Surgut lufthavn ligger 10 km nord for byen, og har flyvninger til Moskva, Dubai, St. Petersburg, Irkutsk og flere andre byer.

Jernbanen Tjumen&ndash;Novyj Urengoj går gjennom byen. Surgutbrua over Ob er verdens lengste ett-tårns skråkabelbru.

Byen har en havn.

## Eksterne lenker
* 
* Informasjonsportal for Surgut (russisk)
Wetterstein

**Wetterstein** er en fjellkjede på grensen mellom Tyskland (Bayern) og Østerrike (Tirol) med bl.a. Tysklands høyeste fjell, Zugspitze (2962&nbsp;moh.).

## Avgrensning
Wetterstein ligger mellom Bayern-Alpene i nord, Karwendel i øst, Stubai-Alpene i syd og Lechtal-Alpene i vest. Grensene følger elven Loisach fra Ehrwald i vest til Garmisch-Partenkirchen i nord. I&nbsp;øst dannes grensen av Isardalen og Seefeld-platået. Via Oberinntal i syd og Gurgltal og Fernpasset i vest returnerer grensen til Ehrwald.

## Daler og videre inndeling
På østsiden av kjeden ligger Leutaschdalen, som har veiforbindelse til Mittenwald i nord, Seefeld i øst og Oberinntal i syd. Gaistal, som er sidedal av Leutaschdalen, deler fjellkjeden i den egentlige Wetterstein i nord og Mieming-kjeden (*Mieminger Kette*) i syd. Sistnevnte betraktes av noen som en selvstendig fjellkjede, ikke som en del av Wetterstein.

## Topper
De høyeste toppene i (den egentlige) Wetterstein er:
* Zugspitze (2962 moh.)
* Schneefernerkopf (2875 moh.)
* Zugspitzeck (2810 moh.)
* Wetterspitze (2750 moh.)
* Hochwanner (2746 moh.)

De høyeste toppene i Mieming-kjeden er
* Hochplattig (2768 moh.)
* Griesspitzen (2751 moh.)
* Hochwand (2721 moh.)
* Mitterspitzen (2705 moh.)
* Grünstein (2666 moh.)
* Hohe Munde (2662 moh.)

## Geologi
Wetterstein består av dolomitt, en hard kalkstein. På grunn av wettersteinkalkens høye andel av bly, sink og sølv har det vært en del gruvedrift i området.
Dart under Paralympiske sommerleker 1960

**[[Dart]]** var en av øvelsene det ble konkurrert i under de paralympiske sommerlekene 1960. Det ble konkurrert i *mix*, det vil si en mann og en kvinne pr lag. 

## Resultater
Monacos geografi

**Fyrstedømmet [[Monaco]]** er det nest minste landet i verden etter Vatikanstaten og dekker et totalt areal på 1,95 km² og 4,4 km lange landegrenser. Kysten av Monaco ved Middelhavet er 4,1 km lang. Bystaten ligger 18 km øst for Nice i Frankrike og er omgitt av Frankrike på tre sider, mens Middelhavet utgjør den fjerde siden. De maritime kravene til Monaco strekker seg 22,2 km ut fra kysten. Det høyeste punktet i Monaco er 161 meter over havet på sørsiden av Mont Agel som stiger til 1&nbsp;109 meter over havet i Frankrike og som er en del av De maritime Alpene. Landet har ingen naturressurser. 

Monaco er delt inn i fire bydeler: Monaco-Ville, som er gamlebyen og som ligger på en klippe i Middelhavet, La Condamine som er havneområdet, Monte Carlo som er det viktigste boligområdet og Fontvieille, som er et nybygd område ved sjøen. 

Fyrstedømmet er kjent for det vakre, åslendte og kuperte landskapet og det solrike middelhavsklimaet med milde, våte vintre og varme, tørre somre. Middeltemperaturen i januar og februar er 8 ºC, og i juli og august 26 ºC.
Tin Machine Live: Oy Vey Baby

***Tin Machine Live: Oy Vey, Baby*** er et konsertalbum fra David Bowies sideprosjekt Tin Machine. Dette var gruppens siste utgivelse og ble innspilt under *It's My Life*-turneen i 1991/1992. Bandet besøkte Norge 22. oktober 1991 og holdt konsert i Oslo Konserthus.

Albumet fikk mye negativ kritikk og fikk verken listeplasseringer i Storbritannia eller USA. Planen om et nytt konsertalbum ble lagt på is og Bowie returnerte til solokarrieren sin igjen med singelen «Real Cool World» i august 1992.

## Sporliste
# «If There Is Something» (Ferry) – 3:55 
# «Amazing» (Bowie, Gabrels) – 4:06 
# «I Can't Read» (Bowie, Gabrels) – 6:25 
# «Stateside» (Bowie, Sales) – 8:11 
# «Under the God» (Bowie) – 4:05 
# «Goodbye Mr. Ed»  (Bowie, Sales, Sales) – 3:31 
# «Heaven's in Here» (Bowie) – 12:05 
# «You Belong in Rock 'n' Roll» (Bowie, Gabrels) – 6:59 

## Musikere
* David Bowie: vokal, gitar, saksofon 
* Reeves Gabrels: sologitar, bakgrunnsvokal 
* Hunt Sales: trommer, perkusjon, vokal 
* Tony Sales: bass, bakgrunnsvokal
* Eric Schermerhorn: gitar, bakgrunnsvokal 

## Eksterne lenker
*
Den argentinsk-brasilianske krigen

**Den argentinsk-brasilianske krigen** (portugisisk: *Guerra da Cisplatina*, spansk: *Guerra del Brasil*) var en væpnet konflikt om et område kjent som Banda Oriental eller *Østlige bredd* i 1820-årene mellom *Forente Provinsene av Río de la Plata* (Argentina) og Brasil. Denne konflikten kom i etterkant av de forente provinsenes løsrivelsen fra Spania. Etter press fra Storbritannia endte krigen med at Uruguay ble opprettet som en buffer mellom de to.

## Bakgrunnen
De mange oppstandene i store deler av det tidligere visekongedømmet av Río de la Plata og annekteringen av provinsene Rio Grande do Sul og Misiones Orientales av Portugal dannet bakgrunnen for den lokale oppstanden ledet av José Gervasio Artigas i provinsen Banda Oriental mot det spanske styret i 1811. Den frigjorte provinsen sluttet seg i 1813 til den såkalte «Liga Federal», en føderal liga av provinser, som **Provincia Oriental**.

Fra den portugisiske kolonien Brasil som hadde annektert de nordlige provinsene, invaderte 10 000 mann i august 1816 Banda Oriental som i fire år gjorde forbitret motstand. Men folket som kalte seg *orientals* (østbeboerne) var for dypt splittet for en samling mot den portugisiske invasjonen.

Etter Artigas og Liga Federal var påført et avgjørende nederlag i slaget ved Tacuarembo den 22. januar 1820 av portugiserne, gikk ligaen i oppløsning mens Artigas måtte flykte til Paraguay. Med de lokale aristokratiske familienes støtte ble Provincia Oriental annektert av Portugal under navnet *Província Cisplatina* 28. juli 1821. Det gav portugiserne en viktig strategisk posisjon med kontroll over Río de la Plata og sjøveiene til ligaens etterfølger, «Forente Provinsene av Río de la Plata»

Etter den brasilianske uavhengighetskrigen ble Província Cisplatina erklært av Dom Pedro I som del av keiserdømmet Brasil etter den var formelt annektert den 18. juli 1821.

## Krigen

## Slag og trefning i krigen
* Trefningen ved Arroyo del Aguila 4. september 1825
* Trefningen ved Rincon de las Gallinas 24. september 1825
* Trefningen ved Sarandí 12. oktober 1825
* Trefningen den 12. januar 1826
* Slaget ved Corales 9. februar 1826
* Slaget ved Colona de Sacramento 1. mars 1826
* Trefningen den 26. april 1826
* Slaget ved Los Pozos 10. juni 1826
* Slaget ved Quilmes 29. juli 1826
* Trefningen ved Martín García 18. januar 1827
* Slaget ved Juncal 9. februar 1827
* Slaget ved Ituzaingo 20. februar 1827
* Slaget ved Carmen de Patagones 7. mars 1827
* Slaget ved Monte Santiago Bank 6. april 1827
* Trefningen den 26. juni 1827
* Trefningen den 9. september 1827
* Slaget ved San Blas 21. september 1827
* Trefningen den 25. januar 1828
* Trefningen ved Camacua Chico 13. april 1828
* Trefningen ved Ibicuí 21. april 1828
* Leiesoldatopprøret 11-14. juni 1828

## Etterspillet

## Referanser
Songkhlasjøen

**Thale Sap Songkhla** (engelsk: *Songkhla Lake*) er en naturlig innsjø og delvis lagune i det sørøstre Thailand, og er med 1.040 km² landets strøste naturlige sjø. Sjøen er svært grunn og munner ut i Siambukten. Den nederste delen ved byen Songkhla består av brakkvann.

Innsjøene ligger i provinsene Phattalung  (innerst) og Songkhla (ytterst). Smale streder deler innsjøen i fire separate sjøer regnet fra nord – Thaleh Noi, Thaleh Luang, Thaleh Sap, og Thale Sap Songkhla – hvorav den siste ligger i Songkhla-provinsen og er en brakk lagune. Størst er Thaleh Luang med 782,8 km², mens Thaleh Noi bare er på 28,9 km². 

I innsjøen lever den meget utrydningstruede Irrawaddy-delfinen *(Orcaella brevirostris)*.  Våtmarksområdene øverst i Thaleh Noi er vernet etter Ramsar-konvensjonen siden 1998.
Neftejugansk

**Neftejugansk** (russisk: Нефтеюга́нск) er en by i Khanty-Mansia i Russland. Den ligger ved en forgrening av elva Ob, 50&nbsp;km sørvest for Surgut og 200&nbsp;km øst for Khanty-Mansijsk. Innbyggertall: 107&nbsp;830 (folketelling 2002).

Byens navn kommer fra det russiske «nefte», som betyr olje, og «jugansk», som er avledet av et khantisk navn på ei lita elv nær byen.

## Historie
Byen ble grunnlagt i 1967, etter at et oljefelt hadde blitt oppdaget i 1961. Den viktigste og eneste store virksomheten i byen er *Juganskneftegaz*, som ble opprettet i februar 1966. Byens økonomi er fortsatt petroleum-basert, og den var et viktig senter for det russiske oljeselskapet *[[YUKOS]]*, som eide *Juganskneftegaz*. 

På grunn av lave lønninger i YUKOS' var byen mindre velstående enn Surgut, og mange forsøker å flytte til Surgut for å arbeide for et annet kjent russisk oljeselskap, *[[Surgutneftegaz]]*. Det er imidlertid ikke lett, på grunn av betydelige forskjeller i boligprisene i Neftejugansk og Surgut.

I juni 1998 ble Neftejugansks borgermester, Vladimir Petukhov, skutt ned og drept, og en Yukos-ansatt ble siktet for drapet. Petukhov var en av Yukos's kritikere. 20. september ble viseborgermesteren i byen, Dmitrij Jegortsev, angrepet med kniv og skadet. En annen viseborgermester, Igor Gribanov, døde i en brann i sitt hjem i 2006.

Fra januar 2005 tilhører *Juganskneftegaz* det statlige oljeselskapet *[[Rosneft]]*.

## Eksterne lenker
*
French Open 1987

**French Open 1987** ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Ivan Lendl beseiret Mats Wilander i singlefinalen for herrer og Steffi Graf vant damefinalen over Martina Navrátilová. 

## Menn
### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finale

## Kvinner
### Kvartfinaler

### Semifinaler

### Finale

## Doublefinaler

## Eksterne lenker
* French Open PDF Menn, Kvinner
* ITF Menn , Kvinner