Bridgend

**Bridgend** (walisisk: *Pen-y-bont ar Ogwr* eller bare *Pen-y-bont*, som betyr «broenden av over Ogmore») er en by i hovedområdet Bridgend i det sørlige Wales, 32 km vest for Cardiff og 32 km øst for Swansea. Den hadde . Bridgend ligger i Cardiffs hovedstadsområde, som i 2019 hadde en befolkning på omtrent 1,54 millioner.

Bridgend, som historisk sett var en del av det tradisjonelle grevskapet Glamorgan, har utvidet seg betraktelig i størrelse siden tidlig på 1980-tallet. Bridgend er administrasjonssenter i hovedområdet Bridgend som det også har gitt navn til, mens byen selv er oppkalt etter den den gamle broen fra middelalderen over elven Ogmore. Elven Ewenny renner også gjennom byen.

## Historie
### Forhistorisk og romersk

Det er funnet flere forhistoriske gravhauger i nærheten av Bridgend, noe som tyder på at området var bebodd før romertiden. Det finnes fortsatt bevis i form av runde gravhauger, graver i form av steinrøyser ved landsbyen Coity, foruten klare bevis på tidlig bruk av kull og korn. Det er også gravhauger fra bronsealderen på Stormy Down nær landsbyen Pyle. jernalderfortene i Dunraven i nærheten av landsbyen Southerndown er det bygdeborger fra jernalderen. Det er funnet pilspisser av flint fra steinalderen ved landsbyen Merthyr Mawr sammen med spor av primitive smeltegroper fra jernalderen og ved en bautastein i Sunnyside, under hvilken det ble funnet kremerte levninger fra yngre bronsealder, ca. 1500 f.Kr.

Hovedvegen A48 mellom Bridgend og Cowbridge har en del, lokalt kjent som «Crack Hill», var opprinnelig en romersk vei og «Golden Mile» hvor det antas at romerske soldater sto i kø for å få betalt. Vale of Glamorgan ville ha vært en naturlig lavnivårute vestover til det romerske borgen og havnen i *Nidum* (Neath) fra bosetninger i øst som Cardiff og *Isca* (Caerleon).

### Normannisk invasjon

I tiårene etter den normanniske erobringen av det angelsaksiske England i 1066, vendte normannerne seg vestover for å skape nye seter for herrer lojale mot Vilhelm Erobreren. Grupper av normanniske baroner ankom Wales, og i sør og øst skapte de det som senere skulle bli de walisiske markiene, mens nord og vest forble stort sett uberørte. Ved 1094 var mesteparten av Wales under normannisk kontroll. Waliserne mislikte sterkt det normanniske styret som «unødvendig grusomme». Da sørlige Glamorgan var okkupert så langt som deres første «grense» ved elven Ogmore, ble distriktet styrt av de walisiske fyrstene av Morganwg under walisiske stammelover. I alle tidlige normanniske dokumenter blir elven omtalt som «Oggemor», «Uggemore» eller «Ogmor», men aldri i den walisiske versjonen *Ogwr*.

I Coity hadde den lokale walisiske høvdingen Morgan Gam allerede en borg i nærheten av byen Bridgend. En gang på 1000-tallet henvendte den normanniske herren Payn de Turberville seg til Morgan for å overføre kontrollen over Coity Castle til Turberville. Morgan Gam gikk med på det, på betingelse av at Turberville enten kjempet mot Morgan om landet, eller tok Gams datter Sybils hånd i ekteskap. Turberville giftet seg med Sybil og ble Lord av Coity, og bygde om borgen til en normannisk festning i stein.

Newcastle Castle på Newcastle Hill, med utsikt over sentrum i Bridgend, ble bygget fra 1106, og Ogmore Castle, bygget fra 1116 på sør for byen Bridgend, ble reist av henholdsvis Robert Fitzhamon og William de Londres. Omtrent 3 km nordøst for Ogmore Castle grunnla Maurice de Londres det befestede nonneklosteret Ewenny Priory tilknyttet benediktinerordenen i 1141.

Disse tre festningene utgjorde en klar «forsvarstrekant» for området – en firkant hvis Ewenny Priory er tatt med.

### Tidlig utvikling
Bridgend utviklet seg ved et vadested på elven Ogmore, som lå på hovedruten mellom øst og vest i Wales. Like nord for byen ligger samløpet av tre elver, Ogmore, Llynfi og Garw. Sør for Bridgend går elven Ewenny over i elven Ogmore og renner ut i Bristolkanalen. På 1400-tallet ble det bygget en steinbro, nå omtalt som Old Bridge (den gamle broen) som en permanent forbindelse mellom de to sidene av Ogmore (og den ble senere gjenoppbygd). Opprinnelig hadde denne broen fire buer, men på 1700-tallet ble to av dem skylt bort av en massiv flom. Resten av broen står fortsatt og er fortsatt et midtpunkt i byen: estetisk restaurering fant sted i 2006.

Bridgend vokste raskt til en jordbruksby. Byen fikk charter for å holde lovlig marked av kong Henrik VIII i 1516. Den ble en viktig og anerkjent kjøpstad fra 1500-tallet, en status den beholdt til slutten av 1900-tallet. Den var det naturlige midtpunktet i det fruktbare området mot sørøst og sørvest; dalene og fjellgårdene samlet seg fra nord.

### Industritiden
Oppdagelsen av kull i dalene i Sør-Wales nord for Bridgend hadde en enorm innvirkning på byen. De første kullgruvedriftene åpnet nord for Bridgend på 1600-tallet; Llynfi-dalen var den første som ble industrialisert. Bridgend selv hadde aldri kullforekomster og forble en markedsby en stund, men dalene langs de tre elvene vokste til en viktig del av kullfeltene i Sør-Wales. Jernverk og teglverk, særlig i Tondu, rundt 5 km nord for nyen, ble også etablert i samme periode av John Bedford, selv om jernverket vaklet etter hans død og opphørte driften helt i 1836.

I 1830 ble Bridgend-jernbanen åpnet: en hestetrukket vogn som forgrenet seg fra Dyffryn Llynfi og Porthcawl-jernbanen fra 1828 og overlevde i 30 år og brakte kull fra den øvre enden av Llynfi-dalen. Great Western Railway ankom i 1850, og Bridgend lå ved krysset mellom hovedlinjen London-Fishguard og forgreningen til de tre dalene. Hyppige kulltog fraktet kull ned dalene, og da jernbanen Vale of Glamorgan til Barry Railway ble bygget i 1897, og kull kunne sendes direkte til havnen i Barry eller via andre forgreningslinjer til Porthcawl.

Flere steinbrudd åpnet i og rundt Bridgend sentrum; noen rester av disse kan fortsatt sees i dag i nærheten av Brackla. En maskinfabrikk ble åpnet i byen, og et større bondemarked åpnet også i sentrum, hvor det forble til 1970-tallet.

I 1801 var befolkningen i det som nå er Bridgend County rundt 6000. Ved begynnelsen av 1900-tallet hadde dette steget til 61 000. På dette tidspunktet var Bridgend en travel kjøpstad med velstående daler i nord, et blomstrende samfunn og gode forbindelser til andre byer og tettsteder.

### Andre verdenskrig

Under andre verdenskrig hadde Bridgend en krigsfangeleir på Island Farm, også kalt for «Camp 198». Den lå i utkanten av byen. En rekke fanger, hovedsakelig fra Nazi-Tyskland. Her skjedde det største rømningsforsøket av tyske krigsfanger i Storbritannia under andre verdenskrig. De gravde tunnel ut av Hut Nine i leiren, en ekstern leir, 10. mars 1945, men ble siden fanget opp og arrestert. Mot slutten av krigen ble den omdøpt til «Spesialleir XI «og ble brukt til å arrestere mange høytstående SS-militærledere som ventet på utlevering til Nürnbergprosessen.

Det ble bygget en stor ammunisjonsfabrikk (ROF Bridgend – kjent som «Admiralty») i Waterton, samt en stor underjordisk ammunisjonslagerbase i Brackla (kjent som 8X-ene). Dette var en forlengelse av Royal Arsenal i Woolwich ved London. ROF Bridgend var en av de største i Storbritnnia. På det meste hadde arsenalet 40 000 arbeidere, mange av dem kvinner. Et stort antall av dem ble transportert med buss fra Rhondda og fra dalene. Fabrikkkomplekset hadde tre lokasjoner i Bridgend, alle forbundet med et stort jernbanenettverk. Mange minner om fabrikkområdene finnes fortsatt den dag i dag.

Selv om Bridgend ble fotografert og dokumentert av Luftwaffe, ble byen aldri angrepet av bombefly, selv om området rett rundt Bridgend ble utsatt for bombeangrep. ROF Bridgend opphørte fullskala produksjon i desember 1945 etter fem år. To av ammunisjonslagrene på Brackla ROF-området ble omgjort til et regionalt regjeringshovedkvarter under den kalde krigen som en del av den britiske regjeringens planer om Continuity of government (COG), «Regjeringens kontinuitetsplan».

## Eksterne lenker
* 
* Visit Bridgend
* Bridgend County Borough Council
* Bridgend College
* Bridgend RFC