Stjørdal

**Stjørdal** er en kommune i Trøndelag fylke. Kommunen omfatter den nedre delen av Stjørdalen, et av de store dalførene ved Trondheimsfjorden. Halvparten av kommunens befolkning bor på Stjørdalshalsen og nærmeste omland. De brede og slakke dalbunnene og flatene langs fjorden er viktig korndyrkingsland.

Stjørdal kommune grenser i vest til Malvik, som ligger mellom Stjørdal og Trondheim, i sør til Selbu, i øst til Meråker som dekker øvre del av Stjørdalen, og i nord til Levanger og i sjøen i nordvest til Frosta. Gjennom Værnesregionen samarbeider Stjørdal om kommunale tjenester med nabokommunene.

Europavei 6 møter Europavei 14 på Stjørdalshalsen, og Nordlandsbanen og Meråkerbanen møtes på Hell. Trondheim lufthavn, Værnes er regional hovedflyplass. Stjørdal er Trøndelags nest mest folkerike kommune etter Trondheim og det er utstrakt arbeidspendling blant annet til og fra Trondheim, Malvik og Stjørdal. 

Stjørdalshalsen er handelssentrum for et større distrikt enn kommunen. Equinors driftsadministrasjon for den midtre region i Norskehavet ligger i Stjørdal. Det gjør også trafikklærerutdannelsen og en del økonomifag ved Nord universitet og administrasjonen for Helse Midt-Norge. På Værnes er det både sivil og militær aktivitet.

Stjørdal har mange helleristningsfelt som vitner om rike jaktmarker og jordbruk i forhistorisk tid. Laksefisket i Stjørdalselva har lange tradisjoner. Værnes kirke, Steinvikholm slott og Hegra festning er viktige kulturminner. Mange utenlandske turister besøker også Hell stasjon med «Gods-Expedition».

## Navn
Stjørdal er nevnt i skriftlige kilder fra norrøn tid som *Stjóradalr*, befolket av *stjørdølir*. Det første leddet, *stjóra(r)*, kan være en genitivsform av *stýrr*, og antas å være et eldre navn på Stjørdalselva. Det kan ha sammenheng med «styre(ror)», «stavn» eller et eldre ord for «anker». En mulig tolkning er at elva har vært en egnet ankringsplass. Bygdenavnet Stjørna kan ha samme opphav.

På 1800-tallet var *Stjørdalen* og *Størdalen* de rådende skrivemåtene, og fra 1880-årene bare *Stjørdalen*. Samtidig med delingen av Nedre Stjørdalen herred i 1902 ble navnet av kongen i statsråd endret fra bestemt til ubestemt form, *Stjørdal*. 

Herredsstyret søkte senere om å endre navnet til *Stjørdalen*, men fikk avslag.

Det sørsamiske navnet *Skïerde* eller *Sjïeredaelie* er lånt fra den norske dialektuttalen. 

## Geografi
### Topografi

Stjørdalen er et av de store dalførene på østsiden av Trondheimsfjorden. Den fjordarmen som strekker seg inn til Stjørdalen kalles Stjørdalsfjorden. Fjordstykket utenfor kalles Strindfjorden. Stjørdalsfjorden er et flatbunnet, relativt grunt basseng med største dyp på 80–90&nbsp;m. Stjørdalselva er en av de største elvene ved Trondheimsfjorden, den slynger seg gjennom dalen og munner ut i fjorden ved Værnes. Stjørdal kommune utgjør grovt sett den nedre delen av dalføret, mens Meråker kommune utgjør den øvre.

Den nedre delen av Stjørdalen er bred og flat. Opp gjennom Hegra smalner dalen og forgrenes med Forradalen og Sondalen som to lange sidedaler, mens Skjelstadmarka ligger som en gryte. Flora ligger lenger opp i hoveddalføret, der dalen vider seg ut.

Lånke, eller Leksdalen, sør for Stjørdalselva kan sees som en sidedal, men fremstår mer som en skråning. Øverst flater den ut og ender i Elvran. Lengst i sørvest ligger to enklaver: Jøsåsgårdene i Malvik kommune.

Skatvalslandet er en halvøy mellom Stjørdalsfjorden og Åsenfjorden og hører naturlig sammen med Stjørdalen. De trange partiene ved Langstein danner en naturlig grense mot Innherred i nord. Saltøya i Åsenfjorden er kommunens største øy.

Stjørdal har 47,4&nbsp;km kystlinje, det meste langs fastland. Strandsonen består i hovedsak av rullestein, men det finnes innslag av fin mudder- og sandstrand, som på Vinnan, i vikene langs Vikanbukta og på Langøra.

Dalbunnen er lavtliggende. I nord og sør når åsene opp i 600&nbsp;moh. Fra Forbordsfjellet er det utsikt langt utover Trøndelags fjordlandskap. Grensefjellene mot Meråker når over 900&nbsp;moh. Det største fjellmassivet, Skarvan, ligger i sørøst. Storskarven (1&nbsp;171 moh.) er Stjørdals høyeste fjell. Her møtes grensene mellom Stjørdal, Meråker og Selbu kommuner.

Den største innsjøen er Sonvatnet (4,3&nbsp;km²) i sørøst, som er delt med Meråker kommune, etterfulgt av Ausetvatnet (1,4&nbsp;km²) og Buan-Almovatnet (1,3&nbsp;km² etter regulering).

### Geologi
Stjørdal ligger i Trondheimsfeltet. Dalen er dannet i bruddsoner i berggrunnen, og den skjærer gjennom flere bergartssoner. De vanligste bergartene er amfibolitt, fyllitt, glimmerskifer, grønnstein og leirskifer, og lengst i øst mer kalkfattig gneis.

Under siste istid lå hele dalføret under et 1–2&nbsp;000&nbsp;m tykt isdekke. Da isen smeltet, var Stjørdalen blant de dalførene i Trøndelag der brevannet gravde mest. I nedre del av dalen er løsmasseavsetningene over berggrunnen opptil 200–300&nbsp;m tykke, og det er dannet en del store ravinesystemer. Flere steder er utsatt for kvikkleireskred.

Landhevingen etter siste istid har vært stor. Den marine grensen i Stjørdal ligger drøyt 180 moh, og marine avsetninger finnes langt inne i dalen. I nedre deler av dalføret regner man fortsatt med en landheving på 50–60&nbsp;cm på 100 år.

Stjørdalselva har endret løp mange ganger, noe som har etterlatt naturlige terrasser, kroksjøer og evjer.

Stjørdal er rikt på industrimineraler og naturstein, fremfor alt kalk og skifer. Skiferen har vært utnyttet til takstein og heller. Det er over 100 kjente historiske skiferbrudd i Stjørdal.

### Klima
Stjørdal har et nokså innlandspreget klima, avdempet av Trondheimsfjorden, men påvirkningen fra Norskehavet øker med høyden. Høyereliggende strøk har et kaldere og fuktigere klima med større nedbør og mindre fordamping. Somrene er varme og vintrene er moderat kalde i norsk sammenheng. Det er moderat årsnedbør omtrent som det sentrale Østlandet. Det faller normalt mest nedbør i siste halvår.

### Økologi

Omtrent tre fjerdedeler av kommunens landareal er dekket av skog og myr. Stjørdal var tidligere dominert av furuskog, men gran bredte seg tidlig og raskt, og for 2&nbsp;000 år siden fantes det granskog i hele Stjørdal.

Lavlandet i Stjørdal regnes til de nordligste strøkene av den boreonemorale vegetasjonssonen. Barskog med innslag av bjørk er det vanligste, men i sør- og vestvendte lier i lavlandet finnes en del edelløvskog med alm, hassel og ask.

Høyereliggende strøk regnes til den sørboreale vegetasjonssonen, der barskogen dominerer. I mellom- og nordboreal sone finnes myrene og fjellskogen. Tregrensen er 500–600 moh. De høyeste fjellene i kommunen er snaue og regnes til lavalpin sone.

Varmekjære treslag som rognasal og bergasal og til dels sjeldne kystplanter som myske, løkurt, tannrot, bergmynte og vårmarihand har noen av sine nordligste utbredelsesområder i Stjørdal.

De mest artsrike våtmarksområdene finnes i indre del av Stjørdalsfjorden. Ved utløpet av Stjørdalselva og på nordsiden av Skatvalslandet finnes strandsumper og strandenger. Det er kartlagt flere ålegrasenger i fjorden.

Noen vanlige hekkefugler ved fjorden er ærfugl, gravand, tjeld, sandlo, vipe, temmincksnipe, storspove, rødstilk og fiskemåke. Den eneste overvintrende vadefuglen er fjæreplytt. Ærfuglen samles i store antall før den trekker oppover Stjørdalen og over til Østersjøen. Dette er ett av verdens få kjente ærfugltrekk over land. Flokker med kortnebbgås og trane raster i Stjørdal.

De vanligste torskefiskene i Stjørdalsfjorden er torsk, hyse, hvitting og sei. Det gyter også brisling i fjorden. Det er oppgang av både laks og sjøaure i Stjørdalselva og sideelvene Sona og Forra.

Mange slags vadere og ender, deriblant stokkand og krikkand, hekker i tilknytning til elver eller innsjøer. Langs Stjørdalselva finnes flommarksskog med older og hegg, som er en viktig hekkebiotop for spurvefugler. I fjellet finnes blant annet fjellvåk, lirype, fjellrype og kongeørn.

Stjørdal er blant de nordligste leveområdene for insektsarter som hvit c, tistelsommerfugl og aurorasommerfugl. På grusører langs Stjørdalselva finnes stor elvebreddedderkopp. Storsalamander finnes i flere dammer, spesielt vest i Lånke.

## Historie
### Tidlig bosettingshistorie

Elvedalene har vært sterkt påvirket av ras og utglidninger. På Skatval har det forhistoriske landskapet ligget mer uforstyrret. Ved Heggjasberget er det funnet rester av en boplass, som antas å ha blitt tatt i bruk i yngre steinalder.

Stjørdal er et av de distriktene i landet som er rikest på helleristninger. Det er omkring 120 kjente helleristningsfelt. De fleste ligger i klynger og kan tidfestes til bronsealderen, men noen, som helleristningene på Hell, er så gamle som yngre steinalder. Helleristningene i Stjørdal utmerker seg med mange ristninger av fotavtrykk.

Gårder som Re, By og Meli ble trolig ryddet i bronsealderen. De ligger på en terrasse i hoveddalføret. Stjørdalselva har trolig vasket vekk spor etter steinalder- og bronsealderbosetting på elvesletten. Nes-navnene på elvesletten vitner om at gårdene til ulike tider har ligget ved elveslynger: Værnes, Moksnes, Ystines og Hognes.

Det er påvist jernblestring i Stjørdal, særlig oppe i dalen, allerede i eldre jernalder. Det store antallet jernvinner tyder på at jern har vært en viktig handelsvare.

På Auran er det påvist en bygdeborg fra folkevandringstiden. Det antas å ha vært mange flere i distriktet. Tønsåsen, som betyr borgåsen, i Lånke er blant de stedene som peker seg ut.

Dalførets største gravhaugfelt finnes på Hoset og Ytteråsen i Elvran, der det er registrert over 50 hauger. Så sent som i 1920-årene var det 30 gravhauger på Værnesmoen. Funn av nagler tydet på at haugene hadde vært skips- og båtgraver.

### Høvdingesetet på Værnes

Middelalderens Stjordølafylke omfattet Stjørdalen og Neadalen. Det var et av de fire uttrønderske fylkene. Frostatingsloven gjordes etter hvert gjeldende for alle fylkene, som ble ett lovområde, Trøndelag.
 
Håkon den godes saga forteller at Torberg på Værnes ledet blotingen i Stjordølafylke. Torbergs sønn Asbjørn skal ha vært en av de trønderske fylkeshøvdingene som lot seg døpe som kristne av Olav Tryggvason.

Værnes kirke ble reist midt på 1100-tallet, antagelig som fylkeskirke. Den var Trøndelags største steinkirke utenfor Nidaros. Utover i middelalderen synes det vanlig at dekanen ved domkapittelet i Nidaros hadde inntektene fra kirkens gods i Stjørdal.

Værnes hadde, som kongsgård i høymiddelalderen, en jordvidde på godt over 5&nbsp;000 dekar. Fløan var sete for en av kongens lendmenn. De to Husby-gårdene i Stjørdal antas også ha vært kongseide gårder.

Værnes kirke ble sannsynligvis helgenviet til Margareta av Antiokia. Stjordølafylkes segl finnes på hyllingsbrevet for kong Håkon VI Magnusson fra 1344. Seglet viser Margareta med en korsstav som dreper en linnorm. Motivet lå senere til grunn for det som ble Stjørdals kommunevåpen, vedtatt i 1983.

### Bygder i krig og ufred
Det var omkring 260 gårder i dalføret før svartedauden. 170 år etter pesten var fortsatt halvparten av gårdene nederst i dalføret ødegårder. Meråker og de øverste skoggrendene i Hegra lå helt øde. Det samme gjorde Vassbygda og Langstein. Mange av utkantgårdene ble gjenryddet i løpet av 1500- og 1600-tallet.

Stjordølafylke hadde vært inndelt i åtte skipreider: Værnes, Aglo, Leksdal, Øyjar, Håve, Hegra, Selbu og Tydal. På 1500- og 1600-tallet var to og to skipreider slått sammen til tinglag: Arnstad, Rødde og Bøstad. Selbu og Tydal ble etter hvert lagt til Strinda fogderi. Stjørdal og Sør-Innherred ble etter hvert administrert sammen i Stjør- og Verdal fogderi. Fogderigrensene lå til grunn da Trondhjems amt ble delt i Nordre og Søndre Trondhjems amter i 1804.

Erkebiskopen i Nidaros, Olav Engelbrektsson, følte presset fra reformasjonskrefter og en dansk kongemakt som svekket det norske riksrådet. Erkebiskopen fikk reist Steinvikholm slott, som han hadde som residens og befestning frem til han ble tvunget til å flykte landet i 1537. Lensherren i Trondhjems hovedlen hadde så Steinvikholm slott som residens og Stjørdal som len, men slottet ble forlatt etter den nordiske syvårskrig.

Stjørdalsbygdene lå, som et gjennommarsjområde for svenske styrker, utsatt til for plyndring og overgrep mot sivile. De mange innfallene førte til stagnasjon i jordbruket. I 1612, under Kalmarkrigen, gikk nederlandske leietropper i land på Vikan for å gå opp dalen og slutte seg til svenskene. Mange gårder ble brent, og i etterkant ble bøndene i Stjørdal, Skogn og Verdal straffet med bøter for unnfallenhet i krig. Krigen førte til opprettelsen av et permanent landforsvar.

Næringsutviklingen i Trøndelag på 1600-tallet foregikk i første rekke innen sagbruksdrift og trelasthandel. Alle oppgangssagene i Stjørdal var eid av embetsmenn med kongelig privilegium. Stjørdals første privilegerte sag ble registrert i 1610. Den tilhørte sognepresten på Værnes og lå i Fosslibekken. I 1685 var det 52 sager i dalføret.

General Carl Gustaf Armfeldts felttog i Trøndelag under den store nordiske krig førte til store strabaser. Arméen slet seg gjennom Langstein og ble stående ved den flomstore Stjørdalselva i seks uker. Armfeldts neste innfall i dalføret gikk over Hegra og Lånke. Da Armfeldt ikke greide å ta Trondheim, ble kaptein Peter Långström med sine ryttere sendt med rapport tilbake til Sverige. De slo leir ved Forra, og Långström ble overrumplet og skutt av bøndene. Långströms bauta er reist på stedet.

### Halsen fra strandsted til småby
Jordebøker og manntall fra 1660-årene viser at Halsen da hadde vokst frem som et lite strandsted mellom strandvollene og furumoene. Gjestgiverier, skjenkestuer og småhandel er kjent fra og med 1700-tallet. 

Tangen bruk drev teglverk, kalkovner og pottemakeri. Bruket var jordegodset som hadde tilhørt Værnes, men som familien Jenssens handelshus kjøpte i 1821. Da oppgangssagene oppe i dalen gikk ut av bruk, bygde bruket tømmerlense og Trøndelags første dampsag på Tangen. Sagbruket brant i 1918, men fløtingen og utskipningen av rundtømmer fortsatte i vel 40 år. Det ble også drevet brenneri, møllebruk og metallvarefabrikk.

Midt på 1800-tallet begynte Halsgata, senere Kjøpmannsgata, å ta form langs det gamle veifaret på Halsen. Strandstedet vokste raskere enn bygdene rundt. I 1865 hadde folketallet på Halsen steget til 961. Det var stor fattigdom, og prester og distriktsleger fordømte befolkningens hygiene og moral. Den store utvandringen til Amerika kom til å bidra til romsligere kår for de som ble igjen.

Værnes hadde en serie opplysningsprester som ivret for skolen og oppmuntret gode elever til å bli lærere. Stjørdalingen Ole Vig regnes som opphavsmann til folkehøyskolebevegelsen i Norge. Mange skolefolk i Stjørdal førte Vigs folkeopplysningsidéer videre. Den første skolehuset i dalføret etter fastskoleloven av 1860 fikk navnet Ole Vigs Minde. Den første folkehøyskolen nord for Dovre ble holdt på Re og Husby fra 1868.

Det var fergetrafikk over Stjørdalselva frem til den første broen ble bygd i 1856. Meråkerbanen åpnet frem til Hell og Hegra i 1881. Mange hadde ønsket å legge traséen via Halsen, men en bro over Stjørdalselva var kostbar, noe som forsinket Halsens utvikling som stasjonsby. Jernbanen kom til Halsen og Skatval da Levangerbanen åpnet i 1902.

I 1887 ble Værnes gård solgt til staten som militær øvelsesplass for det som ble Sør-Trøndelag infanteriregiment (IR 12). Infanteriet fikk raskt følge av Feltartilleriregiment nr. 3 (AR 3). Andre avdelinger, som saniteten og ingeniørvåpenet, kom etter, og underoffiserskolen i Trondheim holdt sommerøvelser her. Militæret ble et stort innslag i lokalsamfunnet.


Fil:Stjordalshalsen.jpg
Fil:Parti av Innherredsveien i Stjørdal.jpeg
Fil:Gateparti i Stjørdal, foto Furunes (AE2000070097 0012 F 01).jpg


### Okkupasjon og motstand
Flybasen på Værnes var lite utbygd før andre verdenskrig. Ved det tyske invasjonen av Norge ble Værnes angrepet den 9. og 10. april 1940 av tyske fly. Styrkene på Værnes hadde lite å forsvare seg med, og de fikk ordre fra sjefen for 5. divisjon, generalmajor Jacob Ager Laurantzon, om å gi opp motstanden. Luftwaffe brukte så Værnes til forsyningstransporter og bombetokt over Nord-Trøndelag og Nord-Norge.

Major Hans Reidar Holtermann mobiliserte 250 mann og én kvinne, «lotten fra Hegra», Anne Margrethe Bang. De trakk seg tilbake til Hegra festning. Meningen var å binde opp tyskerne og slutte seg til en alliert offensiv i Trøndelag, men offensiven ble avblåst 3. mai. Hegra festning kapitulerte 5. mai, som de siste regulære styrkene i Sør-Norge.

Tyskerne bygde ut Værnes raskt med luftvern og tre rullebaner i betong. Sovjetiske og jugoslaviske krigsfanger ble brukt som slavearbeidskraft. 2&nbsp;000 nordmenn tok også godt betalt arbeid for tyskerne. Det fikk store konsekvenser for økonomi og dagligliv i Stjørdal.

Slagskipet «Tirpitz» var i store deler av 1942 oppankret i Åsenfjorden, noe som førte til en rekke allierte bombeangrep og sabotasjeforsøk.

Grensetrafikken var viktigst i det lokale motstandsarbeidet. Kommunistene (Thingstad-gruppen) etablerte fort et nettverk for illegale aviser, etterretning og flyktningtrafikk. Milorg fulgte raskt etter. XU etablerte en kurérrute over grensen, og Sivorg drev flyktningtrafikk. Det er ikke kjent at noen ble arrestert eller omkom i følge med grenselos. Sommeren 1944 ble hovedmennene i XU og Milorg i Stjørdal arrestert, noen også torturert.

### Industrivekst i etterkrigstiden

Værnes ble en del av landets stamrutenett i 1950-årene. Både den sivile og den militære delen ble kraftig utbygget i de påfølgende tiårene. Luftforsvaret hadde luftkommando, luftvernartilleri, rekruttskole og flygeskole. Rundt 1960 ble hovedrullebanen forlenget, og det måtte graves ut et nytt utløp for Stjørdalselva.

Kommuneinndelingskomitéen anbefalte å slå sammen de fire kommunene Stjørdal, Skatval, Lånke og Hegra, men utelot Meråker, som lå lengre unna og hadde en sterk industri. Storkommunen Stjørdal ble opprettet i 1962, men etter stor motstand fra Hegra.

Tangen bruk gikk konkurs, og tomten ble solgt til kommunen i 1963. Tangen og Leira (Sutterøleiret) ble utviklet til et stort industriområde. Den første store etableringen var Glava i 1965. Norplasta utvidet med nye fabrikkhaller på Tangen sist i 1960-årene. På det meste arbeidet 300 personer i plastindustrien i Stjørdal.

Kommunen ervervet og regulerte store arealer til boligbygging på Husbymyra og senere i Stokkberga, i Fosslia og på Kvislabakken. Det ble bygd nytt sykehjem og to nye ungdomsskoler på Halsen og Stokkan, og det ble investert i teknisk infrastruktur.

Nobø etablerte panelovnfabrikk på Tangen i 1972 og førte med seg 360 nye arbeidsplasser. Da Nobø gikk konkurs i 1992, ble fabrikken i Stjørdal kjøpt av lokale investorer, deriblant leverandørbedriften Microplast, og videreført som Nobø Electro. Nobø Electro var kommunens største industriarbeidsplass.

Nærheten til Trondheim fikk stor betydning for Stjørdals vekst, selv om det lenge var lite arbeidspendling.

### Oljebyen Stjørdal

I 1980-årene ble det gjort store olje- og gassfunn på Haltenbanken utenfor Trøndelagskysten. Stjørdal ble raskt interessant for leverandørindustrien.

Stortinget vedtok i 1988 å opprette driftsorganisasjoner for Statoil i Stjørdal og Kristiansund. Statoil fikk følge av flere oljeteknologibedrifter, både riggselskaper og utstyrsleverandører. Oljeprisfallet i 2014 førte til store nedbemanninger i Stjørdal.

## Demografi
### Befolkningssammensetning

Stjørdal er blant de raskt voksende kommunene i Trondheimsregionen. Etter sammenslåingen av Trøndelagsfylkene er Stjørdal fylkets nest mest folkerike kommune etter Trondheim. Stjørdal har  innbyggere per . 

Omtrent tre fjerdedeler av befolkningen bor i tettsteder. Den  bodde  personer, over halvparten av kommunens befolkning, på Stjørdalshalsen. Dette gjør Stjørdalshalsen til Trøndelags nest største tettsted.

Stjørdal har en forholdsvis ung befolkning, men gjennomsnittsalderen er økende. I 2023 var 21,6 % av befolkningen under 18 år, og 17,6 % var 67 år eller eldre. 4,8 % var 80 år eller eldre.

Innvandrere og norskfødte med innvandrerforeldre utgjorde 10,9 % av Stjørdals befolkning i 2023. De mest tallrike innvandrergruppene var syrere, polakker, eritreere, somaliere, ukrainere og thaier.


Fil:Flybilde Stjørdalshalsen 1949.jpg|Flybilde av Halsen i 1949. 
Fil:Flybilde Stjørdalshalsen 2014.jpg|Flybilde av Halsen i 2014. 


### Bolig og sosiale forhold
Boligmassen har en klar overvekt av eneboliger; to av tre boliger i kommunen i 2022. 13,4 % av befolkningen bodde på gårdsbruk. 20,5 % av kommunens befolkning bodde i tomannsboliger, rekkehus eller kjedehus, og 10 % bodde i blokker eller bygårder. De fleste bor romslig, sett i forhold til husholdningsstørrelsen. 

Det meste av nybyggingen skjer i boligfelt eller mer fortettet i sentrum. Mange eldre bosetter seg sentralt.

Utdanningsnivået i befolkningen ligger nært landsgjennomsnittet. Inntektsulikheten har lenge vært noe mindre. I 2023 var 77,5 % av Stjørdals befolkning i arbeidsfør alder (20–66 år) sysselsatt.

### Religion

I 2022 var tre fjerdedeler av kommunens befolkning medlemmer av Den norske kirke. En nesten like stor andel av fødte barn ble døpt i kirken. Menighetene i Stjørdalen og Neadalen tilhører Stjørdal prosti i Nidaros bispedømme.

Stjørdal har siden haugianervekkelsen vært et av kjerneområdene for vekkelseskristendom i Nord-Trøndelag. Stjørdal bedehus brukes av flere misjonsorganisasjoner, hvorav Norsk Luthersk Misjonssamband er størst. Stjørdal misjonskirke, etablert som frimenighet i 1936, har nærmere 400 medlemmer.

Innvandring har utvidet Stjørdals religiøse landskap. Katolikker og ortodokse, derav flest polakker og ukrainere, sogner til menigheter i Levanger og Trondheim.

Det største ikke-kristne trossamfunnet er Stjørdal islamske kultursenter, etablert i 2002, med rundt 500 medlemmer.

## Næringsliv
### Jord- og skogbruk og reindrift

Stjørdalsbygdene er et typisk korndistrikt, og det har over lang tid blitt færre melkeprodusenter. Kjøttproduksjonen er konsentrert om ammeku og sau. Det er ellers en del kraftfôrbasert produksjon av slaktegris og egg. I 2023 utgjorde dyrket mark 9,5 % av kommunens areal.

Stjørdal er blant de kommunene i Trøndelag der bøndene har størst inntekter fra tilleggsnæringer, som gårdsmat, gjestgiveri og jakt- og fisketurisme.

Mange gårder har også inntekter fra skog. 68 % av den produktive skogen i Stjørdal er gårdsskoger. Resten er mest statsallmenning og annen statsgrunn, blant annet under Meraker Brug. Familiebedriften Næsbø Skog er en av Norges største skogsentreprenører.

Stjørdalselva markerer grensen mellom to sørsamiske sijter og reinbeitedistrikter: Gaske-laanten sijte i nord og Saanti sijte i sør. Vest for Meråkerfjellene er det mest området rundt Sonvatnet og vestover mot Klimpan i Elvran som har vært brukt til reindrift.

Det har vært drevet forsøksgård/forskningsstasjon på Kvithammer i mer enn 100 år.

### Industri, transport, anlegg og teknologi
Stjørdal har byggevareprodusenter innen tre, betong, asfalt og glass. De største er Glava og Heidelberg Materials. Vikaune Fabrikker, etablert i 1920 og blant eierne av Asak Miljøstein, er en av Stjørdals eldste produksjonsbedrifter. Det finnes noen småsagbruk og snekkerier, som Hell Sagbruk & Høvleri (Hellsaga) og Aasen & Five.

Noen av Stjørdals største private arbeidsgivere er familieeide transport- og anleggsbedrifter, som Tverås Maskin & Transport, Børstads Transport og Spennarmering. I 2023 var det over 1&nbsp;100 sysselsatte i bygg, anlegg eller landtransport.

Equinors olje- og gassvirksomhet i midtre del av Norskehavet administreres fra Stjørdal. I 2022 hadde Equinor 600–700 ansatte i Stjørdal.

Stjørdal har mange teknologibedrifter innen programvareutvikling og mekanisk produktutvikling. En analyse for 2021 talte 30 teknologibedrifter med 169 ansatte i Stjørdal. De største var to automasjonsbedrifter, Maskon og Micro-Control, som ble etablert i 1990-årene av lokale gründere, men som nå inngår i større konsern.

### Handel, tjenesteyting og reiseliv

Stjørdalshalsen er et viktig handelssted med et kundegrunnlag også utenfor kommunens grenser. I 2023 var det nesten 1&nbsp;000 sysselsatte i detaljhandelen i Stjørdal. Mye av sentrumshandelen er konsentrert rundt Torget og Torgkvartalet kjøpesenter. Et parti av Kjøpmannsgata er forbeholdt som gågate.

Den største omsetningen av kapitalvarer skjer innen salg og reparasjon av biler.

Det er ytterligere 600–700 arbeidsplasser i overnattings- og serveringsvirksomhet. Scandic Hell er et av landets største konferansehoteller utenfor Oslo-regionen. Kommunen har hatt som uttalt strategi å tiltrekke store arrangementer.

I 2023 hadde Stjørdal rundt 1&nbsp;600 arbeidsplasser innen kunnskapsintensive forretningsmessige tjenestenæringer (KIFT), hvorav 900 i bemanningsbransjen. Bemanningsbyrået Dedicare leier ut helsepersonell til mange kommuner og hadde 60 ansatte ved hovedkontoret i Stjørdal i 2024.

Den største lokaleide handelsbedriften er Tore Ligaard, etablert i 1962, som har blitt en landsdekkende faghandel innen dører, vinduer og garasjeporter.

### Medier
Stjørdal og nabokommunene har to lokalaviser: *[[Bladet]]* og *[[Stjørdals-Nytt]]*, som begge har abonnementsbaserte nettaviser. *Bladet* utkommer på papir tre ganger i uken og dekker halvparten av husstandene i Stjørdal (2024), mens *Stjørdals-Nytt* dekker alle husstander med en gratis ukentlig papiravis.

Stjørdal er en av få nordtrønderske kommuner der *[[Adresseavisen]]* lenge har vært den største dagsavisen. Hver tredje husstand (2024) leser *Adresseavisen* på papir.

Lokalradiostasjonene Nea Radio og Radio Trøndelag har avdelinger i Stjørdal.

## Politikk og administrasjon

Historisk sett har Stjørdalsbygdene vært blant Senterpartiets bastioner i Nord-Trøndelag, men Arbeiderpartiet har som regel fått flest stemmer i valg. Høyre har stått sterkere i Stjørdal enn i Nord-Trøndelag under ett.

Kommunen er relativt inntektssvak, men har båret store kostnader for å holde tritt med befolkningsvekst. Det blir også flere eldre med pleiebehov. Kommunen har ingen eiendomsskatt.

Stjørdal er vertskommune for tjenestesamarbeidet Værnesregionen. Kommunene i Værnesregionen har nærmere 50&nbsp;000 innbyggere. Kommunene samarbeider om flere helse- og sosialtjenester, brann- og redningstjeneste og økonomisk-administrative tjenester.

Stjørdal sluttet seg til Byvekstavtalen for Trondheimsområdet (Miljøpakken) i 2019. Kommunen deltar også i det interkommunale politiske rådet for Trondheimsregionen, som samarbeider om blant annet areal- og transportplanlegging og næringspolitikk.

## Infrastruktur og offentlige tjenester
### Vei, jernbane, luftfart og sjøfart
Europavei 6 og Europavei 14 møtes i Halsøen, mens Nordlandsbanen og Meråkerbanen møtes ved Hell stasjon. Fylkesvei 705 (Selbuveien) tar av fra Hell.

Stjørdal stasjon er det viktigste kollektivknutepunktet med overgang mellom tog og buss.

Det er utstrakt arbeidspendling i Trondheimsregionen. I 2023 hadde 38 % av de sysselsatte i Stjørdal arbeid i en annen kommune; rundt 3&nbsp;000 pendlet til Trondheim eller Malvik, mens 2&nbsp;000 pendlet motsatt vei.

Trondheim lufthavn, Værnes er regional hovedflyplass og en av landets mest trafikkerte flyplasser. Nordlandsbanen går gjennom flyplassen som har togforbindelse med Værnes holdeplass. Flyplassen ligger rett sør for Stjørdalshalsen og E6 krysser under rullebanen.

Stjørdal havn ligger på en fylling ute ved Sutterøya og drives av Trondheim Havn. Den har kun godstrafikk. Småbåttrafikken betjenes av privat drevet småbåthavn.


Fil:Vaernes2016.jpg|Trondheim lufthavn, Værnes. 
Fil:Hell railway.jpg|Nordlandsbanen og Europavei 6 på Hell. 
Fil:Stjørdal havn - 52704186086.jpg|Stjørdal havn med Langøra bak til høyre. 


### Energi- og vannforsyning og avfallshåndtering
Stjørdalsvassdraget er regulert til kraftproduksjon, men de store kraftverkene ligger i Meråker kommune. I Stjørdal finnes bare småkraftverk i sideelver og andre små elver. Transformatorstasjonen som utveksler kraft mellom sentralnettet og dalførets regional- og distribusjonsnett ligger i Stjørdal.

Lunera, tidligere Statkraft Varme, driver et fjernvarmeanlegg som forsyner kommunale bygg, forsvaret og store næringsbygg. Det meste av energibehovet dekkes av biobrensel.

Lauvvatnet i Lånke er drikkevannskilde for de fleste av kommunens innbyggere.

Innherred Renovasjon har ansvaret for å håndtere husholdningsavfall og driver en gjenvinningsstasjon på Leira. Isak D. Westgaard AS driver bulktransport og avfallshåndtering, mest næringsavfall.

### Politi, rettsvesen, brann- og redningstjeneste
Stjørdal tilhører Værnes lensmannsdistrikt i Trøndelag politidistrikt. Det er politistasjon i Stjørdal. Politimannskapet på Værnes er underlagt en felles grensekontrollenhet i politidistriktet. Politiet har eget treningssenter ved Værnes garnison.

Stjørdal hører under Trøndelag tingrett og Frostating lagmannsrett.

Værnesregionen brann- og redningstjeneste har en dagbemannet beredskapsavdeling i Stjørdal, i tillegg til en deltidsstyrke.

### Helse- og omsorgstjenester
Kommunen driver Halsen sykehjem og Fosslia omsorgssenter, som er et eget tilbud for demenspasienter. Det finnes heldøgnsbemannede omsorgsboliger på Halsen, på Skatval, i Lånke og i Hegra, som også er baser for hjemmesykepleien.

Stjørdal har vært en foregangskommune innen implementering av velferdsteknologi. Værnes respons, etablert i 2019, tar imot varsler fra trygghetsalarmer og annen velferdsteknologi i mange trønderske kommuner.

Stjørdal helsehus åpnet i 2021 og rommer legevakt, ambulanseberedskap, responssentertjeneste, spesialiserte omsorgstjenester og distriktsmedisinsk senter (DMS) for Værnesregionen.

Sykehuset Levanger er lokalsykehus med føde- og akuttilbud. Distriktspsykiatrisk senter (DPS) i Stjørdal er en del av sykehusets psykiatritilbud. Hovedkontoret for Helse Midt-Norge ligger i Stjørdal.

### Skolevesen
Stjørdal har en nokså desentralisert barneskolestruktur og tre større ungdomsskoler. Flere skoler, deriblant Ole Vig videregående skole, er konsentrert i området rundt Sandskogan og Øverlands Minde.

Trøndelag høyere yrkesfagskole har skoleavdeling og administrasjon i Stjørdal.

Trafikklærerutdannelsen ved Nord universitet, tidligere Statens trafikklærerskole, ligger i Stjørdal. Universitetet tilbyr også samlingsbaserte deltidsstudier og kurs i trafikk- og økonomifag.

Stjørdal har et visst innslag av kristen privatskoledrift. Fagerhaug kristne skole underviser på barne- og ungdomsskolenivå, mens Aglo videregående skole har både studieforberedende og yrkesrettede fag.

### Forsvaret
Trøndelag heimevernsdistrikt 12 (HV-12) og Vertslandstøttebataljonen har base på Værnes garnison.

Det amerikanske forsvaret har forhåndslagre i fjellhaller på Frigården i Lånke (MCPP-N). Vertslandstøttebataljonen står for vedlikeholdet. Det har vært skytefelt på Frigården og i Elvran siden før unionsoppløsningen.

Stjørdal har en lang historie med militære skoler, ikke minst rekruttskoler for flere våpengrener. Luftforsvarets flygeskole lå på Værnes fra 1952 til 2002. Luftforsvaret hadde også rekruttskole og samlet også all sin rekruttutdanning på Værnes i 1993. Da Luftforsvarets skoler flyttet til Bardufoss og Madla, ble Heimevernets Utdanningssenter Værnes (HVUV) opprettet. HVUV ble nedlagt i 2008. I 2023 begynte flyttingen av Luftforsvarets skolesenter fra Kjevik til Værnes.

## Kultur
### Scenekunst, billedkunst, musikk og litteratur

Kimen kulturhus inneholder blant annet konsertsal, kino, galleri, bibliotek og landets første kirkerom i sitt slag, Stjørdal kirke. Lokstallen har blitt brukt som kulturbygg og senere som livssynsnøytralt seremonirom.

Blues in Hell har blitt arrangert årlig siden 1992. Operaen om Olav Engelbrektsson, som ble satt opp på Steinvikholm, ble begynnelsen for Opera Trøndelag, som fortsatt har base i Stjørdal, og som har frembrakt flere profesjonelle operasangere.

Det er faste revyoppsetninger på mange av samfunnshusene i bygdene. Lånkerevyen, etablert i 1982, er det amatørrevylaget i Norge som har vunnet flest priser for sine numre. Skatvalsrevyen har også vunnet mange.

Stjørdal har egen kunstforening. Stjørdals mest kjente billedkunstner er Anne-Karin Furunes. Det finnes felles atelier og faste utstillinger for lokale kunstnere.

### Museer og kulturvern

Friluftsmuseet Stjørdal museum Værnes omfatter Værnes gamle prestegård og flere gamle bygninger fra Halsen. Museet skal utvides med et bergkunstsenter.

Hegra festning og Steinvikholm slott er også åpne for omvisninger om sommeren.

### Idrett, jakt og friluftsliv

Mange av de kommunale idrettsanleggene ligger i området rundt Sandskogan: Stjørdalshallen, svømmehall, utendørsstadion for fotball og friidrett på Øverlands Minde samt Fosslia fjellhall. Det er også kommunale idrettshaller på Skatval og i Hegra.

Idrettslagene eier også en rekke utendørsanlegg til blant annet fotball og skiidrett og en turnhall. Prestmoen sykkelvelodrom var lenge Norges eneste anlegg som kunne være vertskap for NM i banesykling.

En av Stjørdals mest kjente idrettsmenn er Olaf Moksnes, som vant NM i landeveissykling for Idrettslaget Blink i 1926 og 1928. Han startet Moksnes Sport, som nå er Stjørdals eldste sykkelforretning. Skihopperen Rolf Åge Berg ble verdenscupmester i 1986 og har siden hatt en lang trenerkarriere. Det norske kvinnelandslaget i fotball som vant OL-gull i 2000 hadde to spillere fra Stjørdal: Gøril Kringen og Brit Sandaune.

Skytterlagene i Stjørdal har en lang historie og har også vært vertskap for Landsskytterstevnet. Den mestvinnende skytteren fra dalføret er Tor Richter, som vant flere NM i miniatyrskyting.

Det er mange populære turområder i skog og fjell og langs fjorden. Det drives allsidig jakt på stor- og småvilt. Det er nærmere 40 laksevald i Stjørdalselva. Laksefisket har historisk vært et viktig matauk, men midt på 1800-tallet begynte sportsfisket, først med engelske «lakselorder». Det drives både eksklusivt utleie og salg av fiskekort. Det fanges i gjennomsnitt noe under 2&nbsp;000 laks i året. Laksebestanden har vært stabil i mange år, mens sjøauren er totalfredet.

### Bryggekultur
Stjørdal har holdt gårdsøltradisjonen i hevd. Det er anslått at det finnes rundt 50 såinnhus og 500–600 stjørdalinger som brygger stjørdalsøl. Stjørdalsølet er så innarbeidet at det i sin tid splittet den lokale avholdsbevegelsen.

### Dialekt
Stjørdalsdialekten er av de sørlige inntrønderske dialektene (fra Stjørdal til Verdal). Det viktigste målmerket er full utjevning i likevektsord, som *vårrå* (være), *kåmmå* (komme), *hårrå* (hare) og *stuggu* (stue). Tradisjonelt har disse dialektene også apokope i svake hankjønnsord med overvekt, som *bakk* (bakke) og *stælp* (stolpe). Noen hankjønnsord har *i*-endelse, som *nassi* (nese).

Inntrønderske dialekter har tradisjonelt hatt en ekstra vokallyd, en dyp *ø* (œ). Den skapte meningsforskjeller, som mellom verbene *sjæl* (skille) og *sjœl* (skylle). Lyden har i de fleste inntrønderske dialekter falt sammen med *ø*, men i stjørdalsdialekten fikk lyden et sammenfall med *æ*: *smær* (smør), *dær* (dør), *fælk* (folk).

Den gamle diftongen *ei* har i en del ord gått over til en enkel *æ*-lyd: *flær* (flere) og *mær* (mer). Andre ord har i stjørdalsdialekten dannet diftong av gammel enkel vokal foran *kj*, som *veitj* (jente), mens det på verdalsdialekt fortsatt heter *vækj*.

Det finnes rester av dativ i stjørdalsdialekten, men de blir sjeldnere. Noen har bevart dativ i substantiver styrt av preposisjoner, som *i skoja* (i skogen), *på låfti* (på loftet) og *borti gålom* (borti gårdene), og ved indirekte objekt, som i *æ ga mat åt guta* (jeg gav mat til gutten).

Stjørdalsdialekten har lenge vært påvirket av tilflytting og regionalisering av trondheimsbymålet.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*