Brunfiskeugle

**Brunfiskeugle** (*Ketupa zeylonensis*) er en rovfugl i gruppen *[[Ketupa]]* og inngår i gruppen Bubonini i uglefamilien (Strigidae). Arten består som fire underarter, fordelt i to klader.

## Taksonomi
Når brunfiskeugle plasseres i slekten *[[Bubo]]* (og det skjer), anses den av noen forskere for å være svært nært beslektet med, eller til og med tilhører samme art som, nordfiskeugle (*B. blakistoni*). Her behandles imidlertid nordfiskeugla i slekten *Ketupa*.

Nylige molekylære fylogenetiske studier antyder at nordfiskeugle er en søsterarten til malayfiskeugle (*K. ketupu*), og at disse to artene sammen danner en søstergruppe til rustfiskeugle (*K flavipes*) og brunfiskeugle. En annen molekylær studie fant at formen *semenowi* skiller seg med omtrent 2% fra både malayfiskeugle og andre raser av denne arten.

Til tross for nylige påstander er den korrekte stavemåten for den indiske rasen *leschenaulti*, selv om den ofte feilaktig skrives som *leschenault* eller *leschenaultii*.

## Biologi

Brunfiskeugle blir cirka 48–58 cm lang. Én hann veide , mens én hunn veide . Kjønnene er like, bortsett fra at hunnen blir større enn hannen.

Arten er en stor, flat-hodet ugle med tydelige øretufser som vanligvis holdes horisontalt. Ansiktsskiva er blekbrun med mørkebrune øvre kinn, mens krona og oversiden blek kastanjefarget med mørkebrune flekker og striper. Vingedekkerene og flygefjærene mørkebrune, marmorert med hvitaktig blekbrunt. Halen rt brun- og blekbrunstripet. Strupen er hvit og undersiden er blek med mørke skaftstriper og tynne rødbrune tverrstreker. Tarsene er ufjæret. Iris er lysende gul, nebbet grønn-grått, med noe mørkere tupp. Ben og føtter er gulaktige.

Juvenilene har mindre marmorering, er smalere stripet og har bare en svak antydning til en hvit strupeflekk. I sitt andre år er de mattere og blekere enn eldre fugler. Rasen *leschenaultii* er større og blekere enn den nominatformen. Rasen *orientalis* er mørkere, med mer svart på oversiden og en sterkere gulbrun (med mindre gult i) på undersiden. Rasen *semenowi* er svært blek, spesielt på nedre bryst og buk, og har en klarere farge, med mørkere brune bånd i samme tone som oversiden, samt smalere skaftstriper på oversiden enn den nominatformen.

Arten forekommer i lauvskog, halvlauvskog og åpen eviggrønn, samt i godt vegeterte raviner, bratte skråninger og langs kanalsider. Den finnes også i eldre plantasjer og lunder med modne trær, nesten alltid nær vann. I Midtøsten holder den til i uberørte wadier og daler med trær og busker i kuperte områder, mens den i Kina finnes i skog langs bekker og elver.

Den er mest vanlig i lavlandet og foten av fjell, opp til omtrent . I Thailand finnes den fra slettene og opp til 800 moh, mens den i Kina generelt lever mellom , men den kan unntaksvis finnes opp til , noe som har blitt dokumentert med fotografi.

I førhistorisk tid var arten åpenbart til stede over hele Middelhavsbassenget. Fuglene var av ulik størrelse og har blitt skilt som paleosubspecies *B. z. lamarmorae*. De er kjent her fra tidlig pliocen, men de forsvant fra vestre del av området i siste istid.

Den er antakelig utdødd i Israel. Status for Jordan, Libanon, Syria og Irak er usikker. Etter 2000 er brunfiskeugla observert flere steder i Antalya i Tyrkia.

Dietten består hovedsakelig av fisk, frosker og ferskvannskrabber, men den spiser også kreps, slanger og øgler (inkludert en varan (*Varanus*) på omtrent 28 cm i én dokumentert observasjon). Den kan av og til også jakte på gnagere og fugler, samt insekter, som for eksempel store biller.

Eggene legges fra november til mars på det indiske subkontinentet, hovedsakelig januar–februar i nord og april på Sri Lanka. Egglegging skjer i desember på Malayahalvøya, og ungfugler observeres i juni–juli i Tyrkia. Brunfiskeugla hekker i den tørre monsunperioden, når vannstanden er lav og fisk er lett tilgjengelig.

Arten antas å danne par for livet. Hunnen legger vanligvis 2 egg (kan variere fra 1–3). Rugingen tar 34–38 dager og utføres av hunnen alene. Det er uklart i hvilken grad hannen hjelper til, men han kommer nok med mat i rugetiden og den nærmeste tilden etter klekking. Ungene forlater redet etter 45–50 dager, men det er uklart i hvilken grad de er avhengig av foreldrene etter at redet er forlatt. I Vest-India forlater ungene og foreldrene hekkeområdet omtrent 30 dager etter at ungene har forlatt redet.

## Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på artene følger Artsdatabanken.

* Strigiformes, ugler
** Strigidae, uglefamilien 
*** Striginae, (egentlige ugler)
**** Bubonini, (ørneugler)
***** *[[Bubo]]*, hubroer
***** *[[Scotopelia]]* (flodugler)
***** *[[Ketupa]]* (fiskeugler)
****** *K. poensis*, småhubro
****** *K. leucostictus*, billehubro
****** *K. lactea*, gråhubro
****** *K. shelleyi*, herkuleshubro
****** *K. blakistoni*, nordfiskeugle
****** *K. ketupu*, malayfiskeugle
****** *K. zeylonensis*, brunfiskeugle
******* **Gr. ''semenowi*** 
******** *K. z. semenowi*, utbredt fra [[Tyrkia|Sør-Tyrkia]], [[Israel]] (sannsynligvis utdødd) og [[Iran|Sør-Iran]] til [[Pakistan|Sørøst-Pakistan]] og [[India|Nordvest-India]]; sannsynligvis også i [[Syria|Nord-Syria]].
******* *'Gr. *zeylonensis***
******** ''K. z. leschenaulti'', utbredt fra det nordlige [[Pakistan]] og [[India]] (sør for [[Himalaya]]), østover til [[Myanmar]] (unntatt i nordøst) og [[Thailand]].
******** ''K. z. zeylonensis'', [[nominatform]]en er utbredt på [[Sri Lanka]].
******** ''K. z. orientalis'', utbredt fra det nordøstlige [[Myanmar]] til sørøstlige [[Kina]] ([[Guangxi]], [[Guangdong]]), og sørover til [[Malayahalvøya]], [[Indokina]] og [[Hainan]]øya.
****** ''K. flavipes'', [[rustfiskeugle]]
****** ''K. coromanda'', [[braminhubro]]
****** ''K. nipalensis'', [[skoghubro]]
****** ''K. sumatrana'', [[malayhubro]]
****** ''K. philippensis'', [[rusthubro]]

== Litteratur ==
* Grimmett, Richard; Inskipp, Carol, Inskipp, Tim & Byers, Clive (1999): ''Birds of India, Pakistan, Nepal, Bangladesh, Bhutan, Sri Lanka, and the Maldives''. Princeton University Press, Princeton, N.J.. <small>ISBN 0-691-04910-6</small>
* Mlíkovský, Jirí (2002): ''Cenozoic Birds of the World, Part 1: Europe''. Ninox Press, Prague. [https://web.archive.org/web/20110520101755/http://www.nm.cz/download/JML-18-2002-CBE.pdf PDF fulltext]
* Mlíkovský, Jirí (2003): Brown Fish Owl (''Bubo zeylonensis'') in Europe: past distribution and taxonomic status. ''Buteo'' **13''': 61-65. PDF fulltext

## Referanser




## Eksterne lenker
*