Operasjon Unthinkable

**Operasjon ''Unthinkable*** ([[norsk]]: «Operasjon Utenkelig») var [[dekknavn|kodenavn]] for to beslektede planer for en krig mellom [[Vestblokken|de vestlige allierte]] og [[Sovjetunionen]]. Begge ble laget på ordre av den britiske [[statsminister]]en [[Winston Churchill]]s i 1945, og utarbeidet av [[den britiske hæren]]s planlegningsstab ved [[andre verdenskrig]]s opphør i [[Europa]] i mai 1945.

Den første av de to planene omhandlet et overraskelsesangrep på [[Sowjetische Besatzungszone|sovjetiske styrker i Tyskland]], med tanke på å pålegge sovjeterne «de vest-alliertes vilje», og tvinge [[Stalin]] til å overholde inngåtte avtaler om [[Sentral-Europa]]. Risikoen ble likevel vurdert som for stor, og sjansen for å lykkes vurdert som svært liten. Dette førte til at den første planen ble henlagt, og en forsvarsplan utarbeidet under navnet *Unthinkable*, om en situasjon der britene måtte avverge sovjetiske fremstøt mot [[Nordsjøen]] og [[Atlanterhavet]] etter at amerikanske styrker trakk seg ut av Europa.

Studien ble den første av flere beredskapsplaner for en krig mot Sovjetunionen. Begge planene ble holdt strengt hemmelige, og først tilgjengeliggjort for offentligheten i 1998.

==Offensive operasjoner==
Operasjonens opprinnelige mål ble forklart som «*å få Russland til å godta USAs og Det britiske imperiets vilje. Selv om «viljen» til disse to landene kan være definert som lite mer enn en rettferdig avtale for Polen, og begrenser ikke nødvendigvis et militært engasjement*». Navnet «[[Russland]]» blir benyttet flittig gjennom dokumentet, siden det tidligere refererte til [[Det russiske keiserdømmet]], et land som var nesten sammenfallende med Sovjet.

Stabssjefene var urolige over det store antallet sovjetiske styrker i [[Europa]] i mai 1945, samt over oppfatningen at Sovjets leder [[Stalin]] var upålitelig og en trussel mot [[Vest-Europa]]. Sovjeternes tallmessige overlegenhet var omtrent 4:1 i antall soldater, og 2:1 i antall [[panservogn]]er ved krigens opphør. Sovjetunionen hadde ennå ikke angrepet [[Keiserriket Japan|Japan]], og dermed ble det fryktet at Sovjetunionen i stedet ville alliere seg med Japan - mot vestmaktene.

Den hypotetiske starten på den allierte invasjonen av sovjetkontrollert Europa var satt til 1. juli 1945, tenkt som et overraskelsesangrep av opp mot 47 britiske og amerikanske divisjoner i [[Dresden]] og omegn, midt i den sovjetiske linjen. Dermed ville nesten halvparten av de rundt 100 divisjonene (2,5 millioner menn) som stod til rådighet for det britiske, amerikanske og [[Canada|kanadiske]] hovedkvarteret, ville delta i angrepet.

Planen ble vurdert som militært ugjennomførlig av den britiske stabssjefkomiteen på bakgrunn av de alliertes mindretall 3:1 i Europa og [[Midtøsten]] – hvor konflikten ble antatt å finne sted. Brorparten av offensive operasjoner ville utføres av amerikanske og britiske styrker, samt polske styrker i vesten, og opp mot  [[Nazi-Tyskland|tyske]] *Wehrmacht*-soldater. En rask suksess ville skyldes overraskelsesmomentet. Hvis en rask seier ikke var i havn før vinteren, kunne de allierte være fanget i en langvarig, [[total krig]]. I rapport den 22. mai 1945 ble en offensiv operasjon vurdert som for «hasardiøs».

==Forsvarsoperasjoner==
På Winston Churchills ordre den 10. juni 1945 ble det skrevet en oppfølgingsrapport om «*de tiltak som trengs for å sikre de britiske øyers sikkerhet i en mulig krig med Russland i nær fremtid*». USAs styrker ble flyttet til [[Stillehavet|Stillehavsregionen]] for å delta i den planlagte invasjonen av Japan, og Churchill var bekymret over den militære svekkelsen av de vest-allierte dette innebar i Europa. Rapporten konkluderte med at hvis USA fokuserte på Stillehavet, ville Storbritannias odds «bli fantasifulle».

Planlegningsstaben avviste Churchills plan om å beholde [[brohode]]r på kontinentet, da dette ikke ville ha noen operativ fordel. I stedet kunne Storbritannia sette inn [[Royal Air Force|sitt luftvåpen]] og [[Royal Navy|marinen]], selv om en forutså muligheten av omfattende [[rakett]]angrep, uten annen motvekt enn forebyggende [[strategisk bombing]].

==Etterfølgende diskusjoner==
Allerede sommeren 1945 skjedde en endring i den offisielle [[propaganda]], med Tyskland som erkefienden og Sovjetunionen som en kjær kampfelle. Filmopptak fra tyske [[konsentrasjonsleir]]e var tenkt offentliggjort under tittelen *German Concentration Camps Factual Survey* («Tyske konsentrasjonsleire - faktaundersøkelse»), og [[Alfred Hitchcock]] tok på seg oppgaven med å redigere det omfattende materialet. Helt uventet ble prosjektet stanset, og materialet i stedet stuet bort og [[arkiv]]ert på *Imperial War Museum*. Først i 2010 ble filmrullene tatt frem igjen, og arbeidet gjenopptatt. Det sjokkerende materialet var i 1945 ment å presenteres i sin helhet. Men da krigen var over, hadde regjeringene som en gang ønsket å kaste lys over de tyske [[krigsforbrytelse]]ne, fått for seg at forsoning og [[allianse]] med Tyskland var veien å gå, i håp om støtte fra tysk militær til innsats mot Sovjet. Først i 2010 kom [[dokumentar]]en *Night Will Fall* som forteller hvordan filmen ble tatt opp, og hva som senere skjedde.

Innen 1946 var det merkbar spenning og konflikt mellom de [[Vestblokken|alliertokkuperte]] og [[Østblokken|sovjetokkuperte områdene]] i Europa, vurdert som en mulig innledning til en større konflikt. Et slik område var [[Trieste]]-regionen (i dag delt mellom [[Kroatia]], [[Slovenia]] og [[Italia]]), der Trieste ble [[symbol]] på [[etterkrigstiden]]s grensekonflikt mellom Italia og Jugoslavia, kulminerende i «Trieste-krisen» høsten [[1953]], regnet som den første [[kalde krig]]-konfrontasjonen i Europa. 30. august 1946 ble uformelle diskusjoner ført mellom britiske og amerikanske stabssjefer om hvordan en slik konflikt kunne utvikle seg, og hvilken strategi som burde brukes. Igjen ble tanken om et brohode på kontinentet diskutert, med [[Dwight D. Eisenhower]] som foretrakk en tilbaketrekning til [[lavlandene]] i stedet for [[Italia]], siden lavlandene ligger nærmere Storbritannia.

== Se også ==
* [[Syv dager til elven Rhinen]]

==Referanser==
<references>







</references>

== Litteratur ==
;Bøker
* 
* 
* 
* 

;Dokumenter
*  
* Richard Northon-Taylor: «Churchill plotted invasion of Russia; Richard Norton-Taylor on allied blueprint to crush Soviet system after the end of the war in Europe», [[The Guardian]], 2. oktober 1998

== Eksterne lenker ==
* Julian Lewis: [http://www.routledge.com/books/Changing-Direction-ISBN 978-0-415-49171-6 *Changing Direction: British Military Planning for Post-war Strategic Defence''], 2. utgave, Routledge, 2008, pp.xxx-xl (ISBN 0-415-49171-1)
* Operation Unthinkable: Churchill’s plan to start World War III