open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Huangzhou

**Huangzhou** (kinesisk: 黄州区; pinyin: *Huángzhōu Qū*) er en kinesisk by med rang bydistrikt i byprefekturet Huanggang i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 122&nbsp;000.

Det er fra dette distriktet av den kinesiske matretten Dongpo rou (*Dōngpō ròu* 东坡肉, svin på Dongpos manér) opprinnelig stammer. Denne svinemageretten er oppkalt etter forfatteren og embedsmannen Su Dongpo.

## Samferdsel
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.
Rongcheng (Weihai)

**Rongcheng** (kinesisk: (荣成; pinyin: *Róngchéng*) er en kinesisk by på fylkesnivå i byprefekturet Weihai i provinsen Shandong i det nordlige Kina. Befolkningen var på  innbyggere i 1999.  Arealet er på  1&nbsp;392&nbsp;km². 

Rongcheng ligger i den østligste delen av Shandonghalvøya ute mot Gulehavet. I denne fylkesbyen finner man den severdige såkalte «Svanesjøen», som er ett av Folkerepublikken Kinas største verneområder for svaner. 

Rongcheng har stor tilstrømning av turister. I byfylket konstrueres siden 2008 det meget store Rongcheng Shidaowan kjernekraftverk, som etter planene skal nå opp i 9.300 MW kapasitet og dermed kan bli verdens største kjernekraftverk.

## Historie
Ifølge historiske nedtegnelser besøkte keiser Qinshihuang, Kinas første keiser, Rongcheng to ganger, og lot bygge broer og templer der.  I 1735, under Qing-dynastiet, gav Yongzheng-keiseren fylket sitt nåværende navn.

## Samferdsel
Rongcheng er utgangspunktet for Kinas riksvei 309 som går vestover fra Rongcheng i 2208 km til Lanzhou i provinsen Gansu.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens offisielle hjemmesider
Enshi

**Enshi** (kinesisk: 恩施土家族苗族自治州; pinyin: *Ēnshī Tǔjiāzú Miáozú Zìzhìzhōu*) er et kinesisk autonomt prefektur for minoritetsfolkene tujia og miao i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2005) til 3,83 millioner.

Hele Enshi er et fjellområde bestående av – fra sørvest mot nordøst – Wufjellene (巫山), Qiyuefjellene (齐岳山脉),  Wulingfjellene (武陵山脉) og Daloufjellene (大娄山脉). Nesten ingen av fjelltoppene er på under 1&nbsp;000 moh.

Jordsmonnet i Enshi er rikt på selen. Området har en rik flora og fauna. Mange kinesiske medisinurter finnes i de tette skogene som dekker store deler av prefekturet. Fra dyrelivet kan fremheves skjelldyrene.

## Administrative enheter
Enshi består av to byfylker og seks fylker:
* Byfylket Enshi (恩施市), 3&nbsp;972 km², ca. 770&nbsp;000 innbyggere, regjeringssete;
* Byfylket Lichuan (利川市), 4&nbsp;603 km², ca. 840&nbsp;000 innbyggere;
* Fylket Jianshi (建始县), 2&nbsp;666 km², ca. 510&nbsp;000 innbyggere;
* Fylket Badong (巴东县), 3&nbsp;354 km², ca. 480&nbsp;000 innbyggere;
* Fylket Xuan'en (宣恩县), 2&nbsp;730 km², 340&nbsp;000 innbyggere;
* Fylket Xianfeng (咸丰县), 2&nbsp;550 km², 360&nbsp;000 innbyggere;
* Fylket Laifeng (来凤县), 1&nbsp;344 km², 310&nbsp;000 innbyggere;
* Fylket Hefeng (鹤峰县), 2&nbsp;892 km², 220&nbsp;000 innbyggere.

## Samferdsel
Kinas riksvei 209 løper gjennom området. Den begynner i Hohhot i Indre Mongolia, krysser gjennom provinsene Shanxi, Henan, Hubei, Hunan og ender opp i havnebyen Beihai i Guangxi.

## Eksterne lenker
* 
* Offisielle nettsider
Danjiangkou

**Danjiangkou**  (kinesisk: 丹江口; pinyin: *Dānjiāngkǒu*) er et byfylke i byprefekturet Shiyan i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen innen bygrensene var i 1999 på  innbyggere.

Danjiangkoudemningen, som demmer opp Kinas største vannreservoar, ligger i fylket Danjiangkou.

## Samferdsel
Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.

## Referanser
Shishou

**Shishou** (kinesisk: 石首; pinyin: *Shíshǒu*) er en kinesisk byfylke i provinsen Hubei i det sentrale Kina. 

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Kulturminner
Det neolittiske Zoumaling-funnstedet (*Zoumaling yizhi*, 走马岭遗址) ble i 2001 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens hjemmesider  
* Zoumaling yizhi
* Ancient City Discovered in China
* On the Early City and the Beginning of the State in Ancient China
* The Site of Zoumaling, Jingzhou
Naurisk urreligion

**Nauriske urreligionen** er en monoteistisk religion med en gudinne kalt Eijebong og en øy av ånder kalt Buitani. De troende sier at himmelen og havet ble skapt av en edderkopp kalt Aerop-Enap. Det er veldig få, om noen, innbyggere på øya Nauru som fortsatt tror på religionens mytologi, på grunn av den vestlige påvirkningen på naurisk kultur, og kristendommens dominans.
David Adeang

**David Adeang** (født 1969) er en naurisk politiker. Han var en av grunnleggerne av Naoero Amo («Nauru først»), landets eneste suksessfulle parti.

Adeang begynte sin politiske karriere som advokat. I parlamentvalget i mai 2003, midt i det politiske og økonomiske kaoset, fikk Naoero Amo 3 av de 18 setene, og Adeang var en av de innvalgte. Naoero Amo inngikk en koalisjon med Ludwig Scotty og hans tilhengere. Scotty ble president, og Adeang finansminister. Han var imidlertid bare finansminister i tre måneder, da Scottys regjering falt i august 2003, og Kinza Clodumar ble finansminister.

I april 2004 ble Adeang siktet for oppvigleri sammen med Kieren Keke og Fabian Ribauw etter en protest på Naurus flyplass, men siktelsen ble raskt droppet. I juni 2004 gikk Clodumar og Naoero sammen for å få Scotty gjenvalgt som president. Clodumar forble finansminister, mens Adeang ble justis- og utenriksminister. En ting som er interessant ved at han ble utenriksminister er at han er Naurus første utenriksminister som ikke er president på samme tid; det er en post som presidenten har hatt siden Nauru ble uavhengig i 1968. Adeang hadde ikke problemer med å bli gjeninnvalgt til parlamentet fra Ubenide-valgkretseni valget oktober 2004. En måned senere forlot han posten som justisminister, men ble finansminister, og forble utenriksminister.

## Eksterne lenker
*
Kabardino-Balkaria

**Kabardino-Balkaria** er en av Russlands republikker og ligger i den nordlige delen av Kaukasus. 

Republikken grenser til Stavropol kraj i nord, Nord-Ossetia i øst, Georgia i sør og Karatsjajevo-Tsjerkessia i vest.

## Geografi
Kabardino-Balkaria ligger ved nordskråningen til den store Kaukasusfjellkjeden. Den nordlige delen er sletteland, men i sør stiger terrenget raskt opp mot flere fjelltopper over 5&nbsp;000 meter, deriblant Elbrus på 5&nbsp;642 meter som er Europas høyeste fjell.
Gjennomsnittstemperaturen på slettene ligger på -4&nbsp;°C i januar og 23&nbsp;°C i juli. Nedbørsmengden i området er rundt 500 mm om året.

## Eksterne lenker
* 
*  Nyheter fra Kabardino-Balkaria
*  NUPI-artikkel
*  Kommersantartikkel
*  Bilder fra Kabardino-Balkaria
*  Informasjon om turer til Elbrusfjellet
Emiliano Zapata

**Emiliano Zapata Salazar** (født 8. august 1879, død 10. april 1919) var en meksikansk geriljaleder og motstandsmann. Han ble en av hovedskikkelsene under den meksikanske revolusjonen som brøt ut i 1910, mot diktaturet til Porfirio Díaz. Zapata var mestis og ledet indianerbøndenes kamp mot de mektige jordeierne under slagordet *Reforma, Libertad, Justicia y Ley (cf, Plan de Ayala).* Han gjennomførte omfattende jordreformer i de områdene han kontrollerte, men ble til slutt drept av sine fiender i 1919.

Zapata regnes for å være en av de mest fremragende nasjonale heltene i Mexico. Byer, gater og boligområder kalt «Emiliano Zapata» er vanlige rundt om i landet, og Zapata har til tider vært avbildet på meksikanske pengesedler. De opprinnelige Zapatistene startet i delstaten Morelos. Zapatistene (EZLN), en revolusjonær bevegelse med utgangspunkt i delstaten Chiapas, har i nyere tid tatt navnet sitt etter Zapata.

## Se også
* Den meksikanske revolusjon
* Zapatistene
* Anarkisme

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Karatsjajevo-Tsjerkessia

**Karatsjajevo-Tsjerkessia** er en republikk i Russland som ligger i den nordlige del av Kaukasus. Republikken ble opprettet i 1922 som et autonomt område. I 1943 ble republikken oppløst, men området slik det er i dag ble gjenopprettet i 1957. Det snakkes flere språk i republikken, og regjeringen gir to dager i uka ut avisa Abazashta på abazisk.

## Se også
*Liste over Karatsjajevo-Tsjerkessias overhoder

## Eksterne lenker
* 
* Nyheter fra Karatsjajevo-Tsjerkessia
* Kommersant artikkel
* NUPI-artikkel
* KCR – god side, mye informasjon
Hestur

**Hestur** (), eller **Hestoy** (foreldet dansk skrivemåte: *Hestø*), er en øy sentralt på Færøyene. Hestur ligger sørvest for Streymoy, sørøst for Koltur og nordvest for Sandoy. Øya er 5,9&nbsp;km² stor.

Den eneste bebyggelsen ligger nordøst på øya, og den 1. januar 2024 var det 14 fastboende. Den fremste næringsveien på Hestur er fiskeriet. En kai ble anlagt i 1942 og dagens havn med molo i 1965. Det er også noe sauehold på øya.

Hestur har fergeforbindelse med Gamlarætt på Streymoy.

Administrativt var øyene Hestur og Koltur en del av Kirkjubøar sókn og Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna fra innføringen av det lokale selvstyret i 1872. Hests kirkja ble reist i 1910. Hestur og Koltur ble utskilt fra Kirkjubøur som et eget sogn i 1920 og som egen kommune i 1930. Hestur har vært en del av hovedstadskommunen siden 2005.

## Geografi
Hestur er en av de minste av Færøyene. Dens avlange og smale form kan minne om en hesterygg, derav navnet. Øya er ganske bratt på østkysten, men er flat på toppen. Her finner man fire mindre innsjøer i den sørlige enden, som Fagradalsvatn and Hálsvatn, samt de to høyeste toppene på øya, Eggjarók og Múlin (begge 421 moh.) mer midtveis på vestkysten. Hele vestkysten består av høye klipper, som er bosted for mye sjøfugl, heriblant en stor lomvikoloni. Fuglefjellene er værslitte, og på 1800-tallet forekom det store ras flere steder på øya. Hesturs sørspiss heter Hælur («Hælen»), og her finner man et fyrtårn.


Hestur, Faroe Islands.JPG|Hestur i profil
Hestur.2.jpg|Oversikt over bygda
Hestur5.jpg|Detalj fra bygda
Hestur.10.jpg|Hests kirkja


## Historie

Både Hestur og Koltur var antageligvis kirkegods underlagt bispesetet i Kirkjubøur inntil reformasjonen. Hestur er første gang nevnt i jordeboken i 1584. På dette tidspunktet var all jord på Hestur forpaktet som kongsjord, noe som var typisk for tidligere kirkegods. Den eldste boplassen ser ut til å ligge ved Hælur. Sannsynligvis på grunn av at forholdene er bedre egnet til landbruk enn fiskeri ved Hælur, ligger bygda på østkysten i dag. Fiske og landbruk har nemlig vært like viktige næringer for befolkningen gjennom tidene, i tillegg til fuglefangsten i øyas svært tilgjengelige fuglefjell på vestkysten. Det ivrige fisket ha allikevel krevd mange ofre, som for eksempel i 1919, da to båter fra bygda forliste og en tredjedel av alle øyas fiskere omkom.

Hestur og Koltur ble utskilt som Hests kommuna fra Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna i 1930, etter å ha blitt utskilt som eget kirkesogn fra Kirkjubøur i 1920. Hests kommuna ble innlemmet i Tórshavnar kommuna i 2005. På forhånd holdt Hestur en folkeavstemning, hvor 88 % av de stemmeberettigede møtte og samtlige stemte for en innlemmelse. 

Folkeskolen i bygden ble oppført for 20 elever i 1890, mens elever på ungdomstrinnet må flytte til Tórshavn. Folkeskolen har ikke hatt elever siden skoleåret 2008/2009. I 1974 fikk øya sin egen lille svømmehall, i et forsøk på å stanse fraflyttingen.

## Referanser




## Litteratur
*

## Eksterne lenker
* 
* Hestur på *faroeislands.dk*
* Hestur hos Postverk Føroya
* Luftbilder fra Hestur
Emil Zátopek

**Emil Zátopek**  (1922–2000) var en tsjekkisk friidrettsutøver (langdistanseløper). I 1954 ble han den første som løp 10&nbsp;000 meter under 29 minutter.

Zátopek vant 10&nbsp;000 meter i OL 1948 i London, og fikk sølv på 5000 meter.

De neste årene satte han flere verdensrekorder på distanser fra 5000 meter opp til 30&nbsp;km. Den største sesongen hadde Zátopek i 1952, da han vant tre gull i Helsingfors-OL, på 5000&nbsp;meter, 10&nbsp;000&nbsp;meter og i maraton.

Etter 1968 engasjerte han seg i demokratiseringsbevegelsen, men ble deretter straffet og måtte ta hardt fysisk arbeide. Ryktene om at han måtte arbeide i en urangruve, slik opposisjonelle tidligere hadde gjort, stemte ikke. Disse gruvene var stengt flere år tidligere.

Han var gift med Dana Zátopková, også en kjent tsjekkisk sportsutøver, deltaker ved OL 1948.
## OL-medaljer
* 1948  London -  **Gull** i friidrett, 10 000 meter
* 1952  Helsingfors -  **Gull** i friidrett, 5 000 meter
* 1952  Helsingfors -  **Gull** i friidrett, 10 000 meter
* 1952  Helsingfors -  **Gull** i friidrett, maraton
* 1948  London -  Sølv i friidrett, 5 000 meter
## EM-medaljer
* 1950  Brussel -  **Gull** i friidrett, 5 000 meter
* 1950  Brussel -  **Gull** i friidrett, 10 000 meter
* 1954  Bern -  **Gull** i friidrett, 10 000 meter
* 1954  Bern -  Bronse i friidrett, 5 000 meter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Lee Jong-wook

**Lee Jong-wook** (1945–2006) var generaldirektør i Verdens helseorganisasjon fra 21. juli 2003 til sin død 22. mai 2006.

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi hos WHO
Henrik Jæger

**Henrik Bernhard Jæger** (1854–1895) var en norsk kritiker og litteraturhistoriker.

Til Henrik Ibsens 60-årige fødselsdag utgav Jæger et festskrift, som er den første større Ibsen-monografi. I 1892 begynte han utgivelsen av sitt betydeligste arbeide: *Illustreret norsk literaturhistorie* (3 bd, etter forfatterens død avsluttet av Otto Anderssen). Det voluminøse verk vidner om Jægers flid og allsidige kjennskap til den norsk-danske bokverden, men fremstillingen er for mange enkeltheters vedkommende ujevn og uoversiktlig; mest verdifull er skildringene av Holberg, Wergeland og Welhaven. Av Jægers øvrige skrifter kan nevnes *En gammel kjærlighedshistorie*, en halvt novellistisk fremstilling av P. A. Heibergs og fru Gyllembourgs livsskjebner; *Bergen og bergenserne*; *Kristiania og kristianienserne* samt *Mixed pickles*, en samling litterære føljetonger.

1880–83 var Jæger artistisk konsulent ved Christiania teater, 1888-89 sceneinstruktør ved Bergens teater; i forbindelse hermed kan nevnes at han forfattet et par mindre skuespill, *Løse fugle* og *Arvegods*. Han var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.

## Bøker
* *Litteraturhistoriske pennetegninger* (1878)
* *Norske forfattere* (1883)
* *Henrik Ibsen. 1828-1888. Et literært Livsbillede* (1888)
* *Bergen og Bergenserne* (1889)
* *Kristiania og Kristianenserne* (1890)
* *Henrik Ibsen og hans verker* (1892)

## Referanser


## Kilder

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Eysturoy

**Eysturoy**  (, foreldet dansk skrivemåte: *Østerø*) er den nest største av Færøyene, og ligger mellom Streymoy i vest og Norðoyar i øst. Den skilles fra Streymoy ved de strømsterke Sundini. Foruten å være nest størst i areal, er øya også nest størst i folketall, med sine 11&nbsp;069 innbyggere den 1. januar 2017. Eysturoy kjennetegnes av dype fjorder, hvorved de største bebyggelsene finnes. Langs østsiden av Skálafjørður danner en rekke bygder, deriblant Toftir, Runavík og Saltangará, en sammenhengende bebyggelse med rundt 4&nbsp;000 innbyggere. Fuglafjørður har rundt 1&nbsp;500 innbyggere, Leirvík har 900, mens Norðragøta med nabobygder ved Gøtuvík har rundt 1&nbsp;100 innbyggere. Øya er svært kupert, og har 66 fjelltopper, deriblant Slættaratindur, som er Færøyenes høyeste fjell. Eysturoy har broforbindelse til Streymoy, og tunnelforbindelse til Borðoy.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Eysturoy på *faroeislands.dk*
* Luftbilder fra Eysturoy
Slættaratindur

**Slættaratindur** (880 moh.) er Færøyenes høyeste fjell. Det ligger helt nord på Eysturoy, Færøyenes nest største øy, mellom Eiði i vest, Gjógv i nordøst og Funningur i øst.

Som det færøyske navnet Slættaratindur antyder, har fjellet en forholdsvis flat topp. Som alle andre fjell på Færøyene, er toppen snøfri om sommeren. Oppstigningen er bratt, men teknisk enkel. Det går organiserte fjellvandringer til toppen, der man i klarvær har utsyn over hele øyriket.

I nordøst ligger Gráfelli (856 moh.), som er Færøyenes nest høyeste fjell.

## Referanser
Kalsoy

**Kalsoy** (, foreldet dansk skrivemåte: *Kalsø*) er en av øyene som utgjør Færøyene. Kalsoy tilhører regionen Norðoyar, og ligger mellom Eysturoy i sørvest og Kunoy i nordøst. Øya er svært avlang og berglendt. Den nokså utilgjengelige sørvestkysten har mange fuglefjell.

Det er fire bygder som ligger i daler på nordøstkysten: Trøllanes, Mikladalur, Húsar og Syðradalur. Landbruk og reiseliv er de viktigste næringsveiene. Bygdene har vært forbundet med veitunneler siden 1980-årene. Det er fergeforbindelse mellom Syðradalur og regionsenteret Klaksvík. Hele Kalsoy ligger i Klaksvíkar kommuna.

Bygdene på Kalsoy hadde til sammen 79 innbyggere den 1. januar 2021.

James Bond-filmen *[[No Time to Die]]* (2021) ble til dels spilt inn på Kalsoy.

## Naturgeografi

Øynavnene Kalsoy og Kunoy er vanligvis forklart som avledet fra de to klippeformasjonene Kallurin og Konan, som på færøysk betyr «kallen» og «konen», som ligger nord for hver sin øy. Kallurin er den høyeste og smaleste av disse formasjonene.

Øya er avlang; den strekker seg 18–19&nbsp;km fra nordøst til sørvest, og den er 1–2&nbsp;km bred. Flateinnholdet er 30,62&nbsp;km². Rundt Kalsoy ligger det 15–20 holmer og skjær, nesten alle i nord.

Kalsoy har 12 fjelltopper på 500&nbsp;moh. og høyere. Den høyeste er Nestindar på 788 moh., som er Færøyenes 13. høyeste fjell.

Vestkysten er bratt og utilgjengelig, og i nord er det store fuglefjell. Det er registrert flere sjeldne planter på øya, både ved Galvin i sør og lengst nord på øya.

Det eneste ville landpattedyret som lever på øya, er haren.

## Samfunn
De fire bygdene på Kalsoy er Trøllanes, Mikladalur, Húsar og Syðradalur.


Kalsoy road 1.jpg|Veiføring på Kalsoy
Mikladalur, Faroe Islands.jpg|Mikladalur
Trøllanes.4.jpg|Utsikt fra Trøllanes


### Samferdsel
Fordi øya er avlang og har ti tunnelåpninger, har den blitt kalt «blokkfløyten» på folkemunne.

Tunnelsystemet gjør fremkommeligheten på øya vesentlig enklere, men ettersom øya fortsatt må bero på fergeforbindelse til omverdenen, regnes den til ytterøyene. 

## Historie

Bygdene Mikladalur og Húsar er begge første gang nevnt skriftlig i Hundebrevet fra slutten av 1300-tallet. Senere ble Blankskáli og Trøllanes nevnt i 1584, men grunnet de særdeles gode forholdene for korndyrking i Blankskáli er det antatt at denne er øyas eldste bygd. Syðradalur skal ha vært bebodd på 1600-tallet, men ble senere avfolket av uviss grunn.

Det sies at det ble utkjempet et slag mellom Sverre Sigurdssons sønn, Erling, og Inge Bårdssons menn i Mikladalur. Bakgrunnen for dette skal ha vært Erlings forsøk på å underlegge seg Færøyene, og Inge Bårdsson motsatte seg dette og benyttet samtidig anledningen til å innkreve skatt på øyene. I slaget i Mikladalur gikk Erling av med seieren, men led senere nederlag ved Skálafjørður.

I 1801 bodde det 29 personer i Blankskáli, men bygda ble rammet av et ras i 1809. Til tross for at det ikke gjorde stor skade, bestemte samtlige av bygdas innbyggere seg for å flytte. Derfor ble Syðradalur igjen bosatt fra 1812, og innen 1816 var Blankskáli helt fraflyttet.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Kalsoy hos Posta
Kunoy

:*Se også [[Kunoy (bygd)]] og [[Kunoyar kommuna]].*
**Kunoy** (, foreldet dansk skrivemåte: *Kunø*) er en av de atten øyene som utgjør Færøyene, og er én av seks øyer i den geografiske regionen Norðoyar. Øya dekkes av Kunoyar kommuna, som omfatter bygda Kunoy og Haraldssund. Bygda Kunoy ligger på vestkysten av øya. Siden 1988 har Kunoy bygd hatt tunnelforbindelse med Haraldssund på østkysten. Den tredje bosetningen på øya, Skarð, har vært  fraflyttet siden 1919, etter at alle mennene i bygda druknet på havet i 1913. I likhet med naboøya Kalsoy, som kan beskues fra Kunoy bygd, er terrenget på øya svært ulendt.

## Historie
* 1705 – En bonde i Haraldssund ble fradømt gården sin fordi han hadde kjøpt tobakk av et nederlandsk skip, i bytte mot to par sokker, og dermed brøt det lovfestede, danske handelsmonopolet.
* 1867 – Kirken i Kunoy bygd ble reist.
* 1872 – Símun av Skarði ble født i Skarð.
* 1913 – På lille julaften druknet alle syv arbeidsføre menn i Skarð på havet.
* 1988 – Tunnelforbindelsen mellom Kunoy bygd og Haraldssund ble åpnet.

## Galleri

Kunoy, Faroe Islands.JPG|Kunoy
Haraldsund, Faroe Islands.JPG|Haraldssund
Skarð, Faroe Islands (01).jpg|Skarð


## Eksterne lenker
* 
* Kunoys bygder på *faroeislands.dk*
* Luftbilder av Kunoy
Sandoy

**Sandoy** ( / , foreldet dansk skrivemåte: *Sandø*) er den femte største av øyene som utgjør Færøyene. Den 111 km² store Sandoy er den flateste av de store øyene, og ligger sentralt i øygruppen. Sandoy har fått sitt navn etter den store strandbredden ved Sandur, som også er øyas eldste bygd. Øya har brede dalstrøk med mange små innsjøer og lave, avrundede fjell. På vestkysten er det steile klipper og fuglefjell.

Den 1. januar 2017 hadde øya 1&nbsp;245 innbyggere, fordelt på fire kommuner og seks bygder, hvorav Sandur den største med 529 innbyggere. Den fremste næringsveien er fiskeri med beskyttede havner på Sandur, i Skopun og i Skálavík. Sauehold har også stor betydning.

Alle bygdene på Sandoy har veiforbindelse med Sandur som et trafikalt knutepunkt. Sandoy er forbundet med Streymoy og hovedstaden Tórshavn i nord med en 10,8&nbsp;km lang undersjøisk tunnel, Sandoyartunnilin. Det er fergeforbindelse med passasjerfergen MS «Sildberin» mellom Sandur og Skúvoy i sør. En påtenkt, 22,5&nbsp;km lang undersjøisk tunnel mellom Sandoy og Suðuroy er hverken finansiert eller ferdig utredet.

Øyene Sandoy, Skúvoy og Stóra Dímun utgjør ett syssel og prestegjeld.


Dalur, Faroe Islands.JPG|Dalur
Húsavík, Faroe Islands (33526862914).jpg|Húsavík
Fil:Sandsbygd, útsýnið úr Líðini juli 2012.JPG|Sandur
Skarvanes, Faroe Islands.JPG|Skarvanes
Skopun (4).JPG|Skopun
Skálavík Faroe Islands 2012.JPG|Skálavík


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Dalur

**Dalur** (, foreldet dansk skrivemåte: *Dal*) er en bygd på Færøyene. Dalur ligger i en vik på østkysten av Sandoy. Dalur tilhører Húsavíkar kommuna. Den 1. januar 2020 hadde Dalur 37 innbyggere.

Dalur regnes som en utflytterbygd fra Húsavík, og således yngre enn både Húsavík og Skálavík. Dalur er sammen med Skarvanes første gang belagt i skriftlige kilder fra 1404, da som *Varmadalur*.

Dals kirkja ble innviet i 1957, og antas å være den første kirken på stedet. Bygda sognet tidligere til Húsavíkar kirkja. Bygda har også hatt foreningsvirksomhet innen Heimamissiónin.

Fra Dalur går det en smal vei til sørspissen av Sandoy, hvor man kan nå fuglefjellet Skorin til fots.

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
*
Mitsubishi

**Mitsubishi-gruppen**, (japansk: 三菱グループ, Mitsubishi Gurūpu), **Mitsubishi Group of Companies**, eller **Mitsubishi Companies**, er en gruppe autonome japanske firmaer under Mitsubishi-varemerket.

## Firmaer i Mitsubishi-gruppen
### Hovedmedlemmer
*Asahi Glass Co. 
*The Bank of Tokyo-Mitsubishi UFJ, Ltd.
*Kirin Brewery Co., Ltd. 
*Meiji Yasuda Life Insurance Company 
*Mitsubishi Agricultural Machinery
*Mitsubishi Aluminum Co., Ltd. 
*Mitsubishi Cable Industries, Ltd.
*Mitsubishi Chemical Corporation (part of Mitsubishi Chemical Holdings Corporation)
*Mitsubishi Corporation (handelshus)
*Mitsubishi Electric Corporation 
*Mitsubishi Estate Co., Ltd.
*Mitsubishi Fuso Truck and Bus Corporation 
*Mitsubishi Gas Chemical Company, Inc. 
*Mitsubishi Heavy Industries, Ltd.
*Mitsubishi Kakoki Kaisha, Ltd. 
*Mitsubishi Logistics Corporation 
*Mitsubishi Materials Corporation 
*Mitsubishi Motors Corporation – Avdelingen for bilproduksjon og -salg.
*Mitsubishi Paper Mills, Ltd.
*Mitsubishi Plastics, Inc. 
*Mitsubishi Rayon Co., Ltd.
*Mitsubishi Research Institute, Inc. 
*Mitsubishi Shindoh Co., Ltd. 
*Mitsubishi Steel Mfg. Co., Ltd. 
*Mitsubishi UFJ Trust and Banking Corporation (en del av Mitsubishi UFJ Financial Group)
*Nikon Corporation 
*Nippon Oil Corporation 
*NYK Line (Nippon Yusen Kabushiki Kaisha)
*P.S. Mitsubishi Construction Co., Ltd. 
*Tokio Marine & Nichido Fire Insurance Co., Ltd.

### Relaterte selskaper
*Atami Yowado
*Chitose Kosan Co., Ltd.
*The Dia Foundation for Research on Ageing Societies
*Diamond Family Club
*Kaitokaku
*Koiwai Noboku Kaisha, Ltd.
*LEOC JAPAN Co., Ltd.
*Marunouchi Yorozu Corp.
*Meiwa Corporation
*Mitsubishi C&C Research Association
*Mitsubishi Club
*Mitsubishi Corporate Name and Trademark Committee
*Mitsubishi Economic Research Institute
*The Mitsubishi Foundation
*Mitsubishi Kinyokai
*Mitsubishi Marketing Association
*Mitsubishi Research and Development of America
*Mitsubishi Public Affairs Committee
*The Mitsubishi Yowakai Foundation
*MT Insurance Service Co., Ltd.
*Seikado Bunko Art Museum
*Shonan Country Club
*Sotsu Corporation
*The Toyo Bunko

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skúvoy

**Skúgvoy** ( eller , foreldet dansk skrivemåte: *Skuø*), eller **Skúvoy** ( eller ), er en øy på Færøyene. Den tilhører den sørlige delen av øyriket. Skúgvoy og Sandoy utgjør ett syssel og prestegjeld. Den eneste bebyggelsen på Skúgvoy ligger nordøst på øya og bærer samme navn. Den 1. januar 2019 hadde bygda 42 innbyggere.

Skúvoy har passasjerfergeforbindelse med Sandur på Sandoy i nord. Skúvoy regnes til Færøyenes ytterøyer og har hatt vært sterkt preget av fraflytting siden fiskeriene ble modernisert og konsentrert til de store fiskerihavnene på 1900-tallet. De viktigste næringsveiene er landbruk og fiskeri. Langt innpå 1900-tallet ble det drevet betydelig fuglefangst i fuglefjellene på vestsiden av øya. Fuglebestandene har gått sterkt tilbake, så fangsten har blitt strengt begrenset.

## Historie

Øya skal i sagatiden ha blitt gjort til høvdingesete. Brødrene Beinir og Brestir slo seg ned her, og Brestirs sønner, Sigmundur og Tórur, vokste opp på øya. Sigmundur ble angrepet av Tróndur í Gøtu mens han var på Skúvoy, og reddet seg i land ved Sandvík på Suðuroy, etter en lang svømmetur. Der ble Sigmundur drept av bonden Torgrímur Illi, grunnet en gullring fra Håkon jarl i Norge. Sigmundur er gravlagt på kirkegården Ólansgarði i bygda, og gravsteinen hans står fortsatt der. Sigmundur var tross alt den som kristnet Færøyene i år 999, og han reiste derfor en kirke på Skúvoy veldig tidlig. Det har sammenhengende vært en egen kirke på Skúvoy etter den tid; dagens kirke er bygd i 1937.

Da svartedauden herjet Europa på midten av 1300-tallet, ble Skúvoy såpass hardt rammet at kun en ungpike ved navn Rannvá overlevde. En epidemi på 1700-tallet utryddet samtlige av øyas innbyggere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Skúvoy bygd på *faroeislands.dk*
* Luftbilder av Skúvoy
Yan (stat)

**Yan** (kinesisk: 燕; pinyin: *Yān*) var en stat i Det vestlige Zhou-dynastis periode, både i Vår- og høstannalenes og  De stridende staters perioder i Kina. Hovedstaden var Ji (nær dagens Beijing). 

Dette var den av de kinesiske stater som lå lengst mot nordøst, og den ble utsatt for en rekke invasjoner fra nomadiske stammer som trengte inn nordfra. Statene Zhao og Qi var dens hovedfiender, og særlig Zhao invaderte en rekke ganger. Likevel klarte staten seg gjennom det meste av de stridende staters tid. I 227 f.Kr. sendte Yan-prinsen Dan snikmorderen Jing Ke for å ta livet av kong Shi Huangdi av Qin, men han klarte det ikke.

I 222 f.Kr. ble Yan erobret av Qin.

## Litteratur
* 
* 
*  
* 
* 
*
Adygia

**Adygia**, offisielt **Republikken Adygia (Adygia)** ( – *Respúblika Adygéja (Adygéja)*) er en republikk i Den russiske føderasjon beliggende i den nordlige del av Kaukasia. Republikken ligger ved foten av Kaukasusfjellene, med Kubanslettene i nord og fjell i sør, 40&nbsp;% er skogkledd. Høyeste punkt er fjellet Tsjugusj (3&nbsp;238 moh.). Adygia er omgitt på alle kanter av Krasnodar kraj.

## Historie
Det opprinnelige folkeslaget i republikken er adyger, som er et kaukasisk folkeslag nært beslektet med kabardinere og tsjerkessere.

Etter å ha blitt erobret av mongolene på 1300-tallet allierte adygene seg med Det russiske keiserdømme rundt 1550 for å få beskyttelse fra tatarene og andre tyrkiske grupper. På slutten av 1700-tallet startet den russiske ekspansjonen sørover mot Kaukasus og kom i konflikt med folkene der. Adygene og andre tsjerkessiske folk støttet tyrkerne mot Russland i Krimkrigen (1853–1856). Etter dette startet Kaukasuskrigen, som Russland vant, og de tsjerkessiske folkene ble tvunget til å forlate hjemlandene sine. Mange adyger ble tvangsdeportert til Det osmanske riket, mens andre dro til andre deler av Russland eller utlandet. Bare 5 % av adygene ble igjen i sitt historiske hjemland, og man regner med at 3 millioner lever i mer enn 50 nasjoner verden over.  I dag utgjør russerne om lag 68% av innbyggerne, mens adygene utgjør 22 %.

Etter Den russiske revolusjon var Adygia fra høsten 1919 til mars 1920 i hendene på kontrarevolusjoneære styrker (hvitegardister). I 1922 ble det Adygiske autonome opprettet, og fra august 1942 til februar 1943 var området okkupert av tyskerne. Med oppløsningen av Sovjetunionen i 1991 ble republikken Adygia opprettet som en del av Den russiske føderasjon. Aslantsjerij Kitovitsj Tkhakusjinov var president fra 2006 til 2017. Han er, i likhet med flertallet av resten av makteliten i Adygia, adyg. Som reaksjon på dette har det blitt opprettet en organisasjon som kaller seg *[[Unionen av slavere]]*, som hevder at etniske russere blir diskriminert i Adygia. De arbeider for at Adygia skal slås sammen med Krasnodar kraj, men har foreløpig ikke fått gjennomslag for dette blant makthaverne i Moskva.

Adygia har store skogressurser og gode forhold for landbruk med gunstig klima og frodig matjord. Likevel er området et av Russlands fattigste.

## Se også
* Liste over Altajs overhoder
* Liste over Adygias ledere
* Liste over formennene for Adygias statsråd

## Eksterne lenker
* 
* Nyheter fra Adygia
* Kommersant-artikkel
*  NUPI-artikkel
Hjernedød

**Hjernedød** er en betegnelse som brukes for å beskrive den situasjon hvor alle hjernens funksjoner er irreversibelt opphørt på grunn av sykdom. Begrepet skiller seg etymologisk fra tilstanden biologisk død, hvor man ved førstnevnte tilstand utelukkende beskriver opphør av hjernens funksjoner, mens man ved biologisk død mener nedbrytning av organismen som helhet.

Skismaet mellom hjernedød og biologisk død muliggjøres ved at pasienter dør under pågående medisinsk behandling, hvor åndedrett opprettholdes mekanisk i respirator og annen kunstig behandling gis for opprettholde funksjonen til kroppens øvrige indre organer. Hjernedød innebærer opphør av individet som enhet, og er derfor i etisk og juridisk forstand ensbetydende med ordet *død*.

Ved klinisk undersøkelse av personer som er hjernedøde, vil alle hjernereflekser være ugjendrivelig opphørt. Som supplement til klinisk dødsdiagnostikk anvendes forskjellige metoder for å bekrefte den kliniske dødsdiagnose, ved EEG-undersøkelse kan man stadfeste at ikke er elektrisk aktivitet i hjernen, ved røntgenundersøkelser med kontrast i blodet (angiografi), vil det ikke være blodsirkulasjon til hjernen.

Ved organdonasjon fra en avdød person, krever den norske  transplantasjonsloven og forskrifter både klinisk hjernedødundersøkelse for å dokumentere opphørte hjernefunksjoner, samt cerebral angiografi for å dokumentere opphørt blodtilførsel til hjernen, før eventuell organdonasjon kan komme på tale. Erklæringen om dødens inntreffelse skal undertegnes av to leger som ikke forestår selve transplantasjonen, og skal protokollføres.

## Referanser
Koma

**Koma** er en kroppslig tilstand preget av dyp bevisstløshet. I medisinsk terminologi benyttes blant annet skåre-systemet Glasgow Coma Scale for å betegne graden av bevissthetspåvirkning. **Kunstig koma** er det samme som **medisinsk indusert koma**, en tilstand av koma en pasient kan plasseres i under kontroll av leger, som regel på et sykehus.

Koma kan forekomme i mange forskjellige grader, og ved mange forskjellige sykdommer. 
Årsaken til koma kan være:
*Mangel på oksygen: Det finnes mange årsaker til oksygenmangel. For eksempel kan hjertet ha stoppet hos en person, men likevel begynt å slå igjen etter gjenoppliving. Oksygenmangel kan skyldes drukning eller kvelning. Forgiftning med karbonmonoksid fører til oksygenmangel. Karbonmonoksid tar opp plassen til oksygenet i de røde blodcellene. Hjernen er den delen av kroppen som fortest tar skade av oksygenmangel. Selv om hjertet, lever og nyrer klarer seg bra, kan hjernen være så skadet av oksygenmangelen at man går inn i en komatilstand.   
*dårlig regulert diabetes
*forgiftning, se gift. Overdose er en form for forgiftning. 
*hjerneslag
*hjertebetennelse eller
*en hodeskade

## Kilder
*Koma  i Lommelegen
Viðoy

**Viðoy** (, foreldet dansk skrivemåte: *Viderø*) er en av de atten øyene som utgjør Færøyene, og er med sine 41 km² den nest største av de seks øyene i regionen Norðoyar. Øya er inndelt i to kommuner, Viðareiði på nordøstkysten og Hvannasund på sørøstkysten, hvor øyas to eneste bygder, Viðareiði og Hvannasund, er administrasjonssentre. Øyas navn kommer fra færøysk *viður*, «ved», og henspiller på rekved fra Sibir og Nord-Amerika, som tidligere var en svært viktig ressurs på de treløse Færøyene. Den 1. januar 2012 hadde Viðoy 596 innbyggere, mot 520 i 1985.
__NOTOC__
## Geografi

Det meste av øya er svært fjellendt, med høye og bratte klipper langs havet. I alt har øya elleve fjelltopper. Det høyeste fjellet er Villingadalsfjall (841 moh.), som også er øygruppens nordligste. På nordkysten ligger også Enniberg (754 moh.), som er blant verdens høyeste havklipper, og er også Færøyenes nordligste punkt. Enniberg er nest Europas høyeste havklippe, etter Hornelen i Norge. Det finnes ingen vardestier, og det anbefales at kun erfarne klatrere beveger seg utenfor allfarvei.

Ganske langt sør på øya ligger den 2 km lange viken Viðvík. Den forholdsvis utilgjengelige Viðvík var et viktig innsamlingssted for rekved. Viken er også godkjent for færøysk hvalfangst, *grindadráp*.

Øyas nord- og østkyst har blitt klassifisert som et viktig fugleområde av organisasjonen BirdLife International, grunnet områdets betydning som hekkeplass for sjøfugl, spesielt havsvale (500 par), krykkje (5&nbsp;300 par), lunde (25&nbsp;000 par), lomvi (6&nbsp;700 individer) og teist (200 par).

Viðoy er forbundet med naboøya Borðoy med en bro mellom Hvannasund og Norðdepil. Hvannasund og Viðareiði er på sin side forbundet med en vei langs vestkysten.

## Historie
Bygdene Viðareiði og Hvannasund er første gang nevnt i henholdsvis Hundebrevet fra 1300-tallet og i 1584. På Viðareiði finner man Viðareiðis kirkja og prestegården Ónagerði, hvor hovedpersonen i Jørgen-Frantz Jacobsens roman *Barbara*, prestekonen Beinta Broberg, bodde på 1600-tallet. Dagens bygninger på gården er fra 1892. Gården huser dessuten kirkesølv, gitt i gave fra Storbritannia som takk for redningen av besetningen på briggen «Marwood», som forliste utenfor Viðoy i 1847.

Under den andre verdenskrig fløy et britisk Catalina-fly inn i fjellsiden ved Viðvíksrók den 23. april 1943. Flyet var antageligvis på vei til Norge med en penge- og persontransport da ulykken skjedde. Ulykken krevde åtte menneskeliv. Det ligger fortsatt vrakrester fra flyet ute ved Viðvíksrók.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Luftbilder av Viðoy 
* Viðoys tettsteder på *faroeislands.dk*
Per Ove Width

**Per Ove Width** (født 1939) er en norsk politiker (FrP) fra Tjøme. Han var stortingsrepresentant for Vestfold fra 1997 til 2009.

Han gikk realskolen i Tønsberg og studerte veiteknikk ved Göteborgs tekniska institut. Han arbeidet først i kommunesektoren, deretter i VVS-bransjen som selger og overingeniør i Norsk Wavin, filialsjef i Tjersland & Co, daglig leder i AVK Norge og markedssjef i Heidenreich.

Width ble første gang valgt inn i kommunestyret på Tjøme i 1983. Han var varaordfører i periodene 1988–1991, 1993–1995, 2003–2007 og 2011–2015.

Width var stortingsrepresentant for Vestfold fra 1997 til 2009, da han ikke tok gjenvalg. Han satt hele tiden i Stortingets forsvarskomité, den siste perioden som andre nestleder. Han var også sekretær i Lagtinget fra 1997 til 2001.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Hans Kristian Hogsnes

**Hans Kristian Hogsnes** (født 17. oktober 1954 i Tønsberg, død 30. desember 2010 i Tønsberg) var en norsk pressemann og politiker (H).

Han var elev ved Tønsberg gymnas 1970–1973 og Rønningen folkehøgskole 1973–1974. Hogsnes var journalist i *[[Tønsbergs Blad]]* 1975–1981, journalist i Høyres Pressebyrå i 1981, redaktør i *[[Høyres Avis]]* 1981–1984 samt nattredaktør og vaktsjef i *Tønsbergs Blad* 1984–1995. Deretter var han politiker på heltid.

Hogsnes entret politikken som tillitsvalgt i Unge Høyre i ung alder. Han var medlem av Sem kommunestyre 1976–1987 (varaordfører 1985–1987), formann i Sem skolestyre 1984–1987, leder i Vestfold Høyre 1985–1991, medlem av Tønsberg kommunestyre 1988–2001 (ordfører 1995–2001), medlem av Vestfold fylkesting 1992–1995, styreleder i Kommunenes Sentralforbunds avdeling i Vestfold 1999–2001 og innvalgt på Stortinget fra Vestfold 2001–2005. Etter tiden som stortingsrepresentant fungerte han som spesialrådgiver for kommunalpolitikk i Høyres Hovedorganisasjon. Ved siden av politikken engasjerte han seg i blant annet kirken og avholdssaken.

Han døde etter lengre tids kreftsykdom i 2010, 56 år gammel.

## Stortingskomiteer
* 2001–2005 2. nestleder i Kommunalkomiteen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anne-Lise Knoff

**Anne-Lise Knoff** (født 10. mai 1937 i Hamar, død 14. mars 2005) var en norsk maler, grafiker og illustratør. Hun arbeidet i en ornamental stil, ofte med innslag av gull. I mange av bildene hennes kan en merke innslag av katolsk kristendom og mystikk. 

## Illustrerte verk
*  *[[Hamarkrøniken]]* 
* *Dronningsagaen* av Vera Henriksen
* *[[Solarljod]]*
* *[[Nådens veg]]*
* *[[Harmsol]]*
* *[[Draumkvedet]]*
## Referanser
Haakon Nyhuus

**Haakon Nyhuus** (født 28. november 1866 i Trysil, død 25. desember 1913 i Kristiania) var sjefsbibliotekar ved det Deichmanske bibliotek fra 1898, redaktør for *[[Illustreret norsk konversationsleksikon]]* 1907–1913 og den første leder av *Kirkedepartementets bibliotekskontor*.

Nyhuus tilhørte den første bølgen av norske bibliotekarer som fikk sin utdanning i USA. Ideene som han brakte med seg hjem, regnes som et avgjørende bidrag til den store reformen av det norske biblioteksystemet rundt århundreskiftet.

Nyhuus var opptatt av at bøker skulle være tilgjengelig for alle. Han innførte åpne bokhyller, slik at lånerne kunne gå og bla i dem selv, uten å måtte vite hvilke bøker de ønsket å bestille opp fra magasinene. Han innførte også Deweys desimalklassifikasjon ved bibliotekene i Norge. Som leder på Deichmann eksperimenterte han bl.a. med bokkasser på trikken i Kristiania.

Nyhuus var en del av miljøet i 1880-tallets Kristiania som i ettertid er kjent som *[[Kristiania-bohemen]]*. Han omtales med pseudonymet «(lille, tykke) Gaarder» i Hans Jægers roman *Fra Kristiania-bohemen* (1885). Han utga sammen med Jæger *Kristiania-Billeder* i 1888.

Han var sønn av ordfører, stortingsmann og skogbestyrer Ola Nyhuus d.y., sønnesønn av ordfører og skogbestyrer Ole Nyhuus d.e. og nevø av botanikeren Olinus Nyhuus. 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Elsa Skarbøvik

**Elsa Skarbøvik** (født 3. november 1948 i Oslo) er en norsk KrF-politiker.

Hun ble innvalgt på Stortinget fra Vestfold i 1997. Hun var vararepresentant i perioden 1985 til 1989. Hun var personlig rådgiver i Utenriksdepartementet i 1989.

Utenom politikken arbeidet hun som lærer og undervisningsinspektør ved Presterød ungdomsskole i Tønsberg fra 1972 til 2014.

## Stortingets presidentskap
* 2001–2005 andre varapresident i Lagtinget.
* 1997–2001 første varapresident i Lagtinget.

## Stortingskomitéer
* 2001–2005 medlem av Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen.
* 2001–2005 varamedlem av Valgkomitéen.
* 1997–2001 medlem av Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen fra 22. mars 2000.
* 1997–2001 varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen fra 22. mars 2000.
* 1997–2001 medlem av Utenrikskomitéen til 22. mars 2000.
* 1997–2001 medlem av Den utvidede utenrikskomitéen til 22. mars 2000.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anne Helen Rui

**Anne Helen Rui** (født 1950) er en norsk politiker (A). Hun satt på Stortinget for Vestfold 1993–2005.

## Stortingets Presidentskap
* 1997–2001 visesekretær i Lagtinget.
* 1993–1997 varasekretær i Lagtinget.

## Stortingskomitéer
* 2001–2005 medlem av Justiskomitéen.
* 1997–2001 medlem av Forsvarskomitéen.
* 1993–1997 medlem av Justiskomitéen.
* 1993 medlem av Justiskomitéen.

## Eksterne lenker
*
Per Erik Monsen

**Per Erik Monsen** (født 18. april 1946 i Sandefjord, død 16. februar 2008) var en norsk politiker (FrP).

Han ble innvalgt på Stortinget fra Vestfold i 1997.

## Stortingets Presidentskap
* 2001–2005 varasekretær i Stortinget.

## Stortingskomitéer
* 2001–2005 medlem av Finanskomitéen.
* 1997–2001 medlem av Finanskomitéen.
* 1997–2001 varamedlem av Valgkomitéen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jack Nicklaus

**Jack William Nicklaus** (født 21. januar 1940 i Ohio) er en amerikansk golfspiller som var en drivkraft innen profesjonell golf fra 1960-årene til slutten av 1990-årene. Han regnes av mange som den største golfspilleren noensinne. Sammen med Arnold Palmer gis han æren for å ha gjort golf til den store publikumssporten den er i dag.

Nicklaus begynte sin profesjonelle golfkarriere i 1962 og har vunnet 18 ''major''-turneringer, mer enn noen annen golfspiller. Han er dessuten den spilleren etter legenden Sam Snead som har vunnet flest turneringer på PGA-touren (73 seiere). Nicklaus er den eneste spilleren som har vunnet alle de største turneringene både på PGA-touren og Champions Tour. Han mottok *[[Presidentens frihetsmedalje]]* den 9. november 2005 av president George W. Bush.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sam Snead

**Samuel Jackson «Slammin' Sam»Snead** (født 27. mai 1912 i Hot Springs i Virginia, død 23. mai 2002 samme sted) var en av verdens største golfspillere. Han vant 82 turneringer på PGA-touren, en rekord han var alene om helt til Tiger Woods tangerte den 2019. Han vant også rundt 70 andre turneringer. Han vant syv ''major''-turneringer: The Masters tre ganger, PGA-mesterskapet tre ganger og The Open én gang.

## Rekorder
* Flest seiere på PGA-touren (per 27. oktober 2019): 82
* Flest seiere i én turnering på PGA-touren: 8 i Greater Greensboro Open (1938, 1946, 1949, 1950, 1955, 1956, 1960, 1965)
* Eldste spiller til å vinne en turnering på PGA-touren: 52 år, 10 måneder, 8 dager (Greater Greensboro Open i 1965)
* Første spiller på PGA-touren til å «spille sin alder»: 67 slag på andrerunden i Quad Cities Open i 1979
* Eldste spiller til å klare *cut*’en på PGA-touren: 67 år, 2 måneder, 21 dager i Manufacturers Hanover Westchester Classic i 1979

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ernie Els

**Theodore Ernest «Ernie» Els** (født 17. oktober 1969) er en sørafrikansk golfspiller. Han ble profesjonell i 1989 og vant sin første profesjonelle turnering på Southern Africa Tour (i dag kalt Sunshine Tour) i 1991. Siden har han vunnet utallige turneringer, deriblant fire ''major''-turneringer: US Open i 1994 og 1997 og The Open Championship i 2002 og 2012.

Når han ikke spiller golf, driver Els et golfbanearkitektfirma, en veldedig stiftelse for barn i Syd-Afrika og en velansett vingård.

## Meritter
### Seire på PGA-touren
* 2012 **[[The Open Championship]]**
* 2010 WGC-CA Championship, Arnold Palmer Invitational
* 2008 Honda Classic
* 2004 Sony Open in Hawaii, Memorial Tournament, American Express Championship
* 2003 Mercedes Championships, Sony Open in Hawaii
* 2002 Genuity Championship, **[[The Open Championship]]**
* 2000 The International
* 1999 Nissan Open
* 1998 Bay Hill Invitational
* 1997 **[[US Open Championship|US Open]]**, Buick Classic
* 1996 Buick Classic
* 1995 GTE Byron Nelson Classic
* 1994 **[[US Open Championship|US Open]]**

### Seire på Europatouren
* 2012: **The Open Championship**
* 2010: WGC-CA Championship, South African Open
* 2007: South African Airways Open, HSBC World Match Play Championship
* 2005: Dubai Desert Classic, Qatar Masters, BMW Asian Open, Dunhill Championship
* 2004: Heineken Classic, WGC-American Express Championship, HSBC World Match Play Championship
* 2003: Heineken Classic, Johnnie Walker Classic, Barclays Scottish Open, Omega European Masters
* 2002: Heineken Classic, Dubai Desert Classic, **The Open Championship**
* 2000: Standard Life Loch Lomond
* 1999: Alfred Dunhill South African PGA Championship
* 1998: South African Open
* 1997: Johnnie Walker Classic, **US Open**
* 1995: Lexington South African PGA Championship, 
* 1994: Dubai Desert Classic, **US Open**

## Lagturneringer

* Alfred Dunhill Cup (for Sør-Afrika): 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997 (seier), 1998 (seier), 1999, 2000
* World Cup (for Sør-Afrika): 1992, 1993, 1996 (seier), 1997, 2001 (seier)
* Presidents Cup (International team): 1996, 1998 (seier), 2000, 2003 (delt), 2007, 2009, 2011

## Eksterne lenker
* 
*
Ingusjetia

**Ingusjetia** er en av Russlands republikker og ligger i den nordlige delen av Kaukasus. 

Republikken grenser til Nord-Ossetia i vest og nord, Tsjetsjenia i øst og Georgia i sør.
 
## Historie
* **1. århundre**: En av de første referansene til ingusjernes forfedre Gelae, som nevnt av den daværende greske historikeren Strabo. De er også beskrevet som Gargareans. Folkeslagene nevnt av Strabo er oppriktig plassert på ingusjetisk jord på den tid, og samhavner riktignok med dagens landområder besatt av Ingusjetia.
* **800–1700**: Innbyggerne i riket Dzurdzuketia blir kjent som dzurdzuker, et eksonym benyttet blant annet i Georgia. På et kart laget av Vakhushti Bagrationi (også kjent som Vakhushti av Kartli, 1696–1757) i 1752 er det tegnet inn at Dzurdzuketia hadde tre folkegrupper: kistetere, gligvi og dzurdzuker. 
* **1200–1400**: Angrep og invasjoner fra blant andre tatarer og tyrkiske hærstyrker under ledelse av Timur Lenk.
* **1600–1861**: Islam spres fra Dagestan via Tsjetsjenia, og adopteres motvillig av ingusjerne; siste muslimske landsby i 1861
* **1810**: Ingusjetia blir del av det russiske imperiet
* **1918**: Støttet bolsjevikene i borgerkrigen. 
* **1944**: Den ingusjiske befolkningen blir deportert til Sentral-Asia etter at Stalin beskylder dem for å ha samarbeidet med tyskerne. Slavere flytter inn i området. Den Ingus-Tsjetsjenske republikken blir oppløst og delt mellom Dagestan, Nord-Ossetia og Georgia.
* **1957**: Etter Stalins død blir republikken reetablert, og ingusjerne returnerer til hjemlandet. De må kjøpe tilbake eiendommene sine fra de nye beboerne. En vestlig provins – Prigorodnyi – blir ikke gitt tilbake, men forblir nordossetisk. Dette skaper mye bitterhet og er et viktig grunnlag for den uro som kommer senere. 
* **1991–1992**: Etter sovjetregimets fall splittes Ingusjetia fra Tsjetsjenia og blir selvstyrt russisk republikk. I oktober 1992 bryter uroligheter løs mellom ingusjere og ossetere i Prigorodnyi-provinsen. Det ender med at titusener av ingusjere blir drevet ut fra sine hjem, og må flykte til Ingusjetia. Sammen med flyktninger fra Tsjetsjenia har disse flyktningene skapt store problemer for en allerede hardt belastet ingusjisk økonomi.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Kommersantartikkel
*  NUPI-artikkel
*  BBC-artikkel