open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kama (elv)

**Kama** (russisk: река́ Ка́ма; tatarisk: *Çulman*) er ei elv i Russland, og Volgas lengste sideelv fra venstre. Den er også sideelven med størst vannføring, og ved samløpet mellom de to elvene har den større vannføring enn Volga. 

Elva har sitt utspring i Udmurtia vest i Russland, og flyter derfra et stykke østover før den snur mot sør og tilbake mot vest i Perm kraj. Den renner inn igjen i Udmurtia før den i Tatarstan møter Volga. Den totale lengden er 1&nbsp;805 km. På denne strekningen flyter den forbi byene Solikamsk, Berezniki, Perm, Sarapul og Naberezjnyje Tsjelny.

## Bilder

Kamarivermap.png|Kamas løp og nedbørfelt i Volgavassdraget
Perm asv2019-05 img23 Kama River.jpg|Kama ved byen Perm
Река Кама у села Николо-Берёзовка.jpg|Elva ved Neftekamsk
Source of the Kama-1.jpg|Stele ved kilden til Kama i landsbyen Kuliga


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Det etruskiske alfabetet

**Det etruskiske alfabetet** ble brukt av oldtidens etruskere i det sentrale og nordlige Italia for å skrive etruskisk språk, fra rundt 700 f.Kr. til en gang rundt 100 e.Kr. da etruskisk døde ut ved Romerrikets ekspansjon.

Det etruskiske alfabetet stammer fra arkaiske greske alfabeter som brukt i de greske koloniene i Sør-Italia som tilhørte den «vestlige» («røde») typen, det såkalte vestgreske alfabetet. Flere gammelitaliske skrifter, herunder også det latinske alfabetet, er avledet fra det etruskiske (eller var samtidig med det). De fleste etruskiske inskripsjoner er skrevet i horisontale linjer fra høyre til venstre, men noen er bustrofedon (løper vekselvis fra venstre til høyre og deretter fra høyre til venstre). Mer enn 10 000 etruskiske inskripsjoner er funnet på gravsteiner, vaser, statuer, speil og smykker, men bortsett fra fragmentariske tekster har ingen større litterære verk på etruskisk overlevd eller blitt bevart. Det etruskiske alfabetet var tilsynelatende den umiddelbare opphavet til det latinske alfabetet.

## Opprinnelse
Det etruskiske alfabetet oppsto som en tilpasning av det arkaiske greske alfabetet som ble brukt av grekerne fra i Euboia (dagens Evvia) deres første bosetninger og kolonier i sørlige Italia (Magna Graecia), øya Pithekoussai (dagens Ischia) og byen Kumae i Campania. I vestens alfabeter hadde X lydverdien [ks], Ψ sto for [kʰ]; på etruskisk: X = [s], Ψ = [kʰ] eller [kχ].

Det tidligste kjente etruskiske *abecedariumet* (ABC) er innskrevet på rammen av en vokstavle i elfenben, som måler 8,8 cm × 5 cm (3,5 tommer × 2 tommer), ble funnet ved landsbyen Marsiliana (nær Grosseto i Toscana). Den stammer fra rundt 700 f.Kr., og viser 26 bokstaver som tilsvarer moderne former for det greske alfabetet, blant dem *[[digamma]]* (Ϝ, ϝ), *[[San (bokstav)|san]]* (Ϻ, ϻ) og *[[qoppa]]* (Ϙ, ϙ), men ikke *[[omega]]* (Ω, ω) som fortsatt ikke var lagt til på den tiden.

## Referanser


## Litteratur
* Bonfante, Giuliano (1983): ''The Etruscan language''. Manchester: Manchester University Press. ISBN 0-7190-0902-2. OCLC 610734784. OL 19629507M; s. 64.
* Rix, Helmut (2004): «Ausgliederung und Aufgliederung der italischen Sprachen» i: *Languages in Prehistoric Europe*. ISBN 3-8253-1449-9.
* Ullman, B. L. (oktober 1927): «The Etruscan Origin of the Roman Alphabet and the Names of the Letters», *Classical Philology*. **22** (4): 372–377. doi:10.1086/360949. JSTOR 262978. S2CID 161760080.
* Wallace, Rex (2008): *Zikh Rasna: A Manual of the Etruscan Language and Inscriptions*. Ann Arbor, MI: Beech Stave Press. ISBN 978-0-9747927-4-3; s. xvii, 20.

## Eksterne lenker
*
Tron

**Tron** kan referere til:

*Tron (fjell), et fjell i Østerdalen
*Tron (film), en amerikansk film fra 1982
*Tron – Legacy, en amerikansk film fra 2010
*Tron (hacker), psevdonym for den tyske hackeren Boris Floricic
* Trond, et mannsnavn
* Audun Tron, en norsk politiker
Dylan Thomas

**Dylan Marlais Thomas** (1914–1953) var en britisk forfatter og poet. 

Blant hans verker finnes «Do not go gentle into that good night» og «And death shall have no dominion». Førstnevnte og andre fortellinger ble framført i radio i Wales. Med disse, foruten også «A Child’s Christmas in Wales» og «Portrait of the Artist as a Young Dog», ble han populær i sin egen levetid, delvis for at han framsto som større-enn-livet og hans beryktede omdømme som stordrikker, hvilket også til sist tok livet av ham. Han skrev også *Under Milk Wood*. Han begynte på verket i 1944 og jobbet med det i åtte år. Det var skrevet som en radio&shy;forestilling, men ble ikke ferdig innspilt før etter Thomas’ død. Det var klart i 1954, og i 1971 ble det filmatisert.

## Liv og virke
### Bakgrunn

Thomas ble født i Swansea i Wales i 1914. Han utmerket seg ikke som student, forlot skolen da han var 16, og var journalist for en kort tid i *South Wales Evening Post.* 

### Forfatter
Selv om mange av hans tekster ble trykket mens han fortsatt var tenåring, var det utgivelsen av «Light breaks where no sun shines» (1934) som ga ham oppmerksomhet i den litterære verden.

Mens han bodde i London møtte han Caitlin Macnamara som han giftet seg med i 1937. Deres forhold var preget av alkoholisme og var gjensidig destruktivt. Tidlig i sitt ekteskap levde Thomas og familien fra hånd til munn og bosatte seg til sist i den walisiske fiskerlandsbyen Laugharne.

Selv om han var en populær poet i sin levetid, var det vanskelig for ham å tjene penger på forfatterskapet, noe som førte til at han forsøkte å øke inntektene ved reise rundt på foredragsturneer og lese dikt i radioen. Hans radioopptak for BBC på siste halvdel av 1940-tallet gjorde ham kjent. På 1950-tallet reiste Thomas til Nord-Amerika hvor hans høytlesning gjorde ham ytterligere berømt, skjønt hans eksentriske oppførsel og drikkemønster forverret seg. Hans tid i USA sementerte hans legendariske status og hvor han innspilte på plate tekster som «A Child's Christmas in Wales». I løpet av sin fjerde tur til New York i 1953 ble han meget syk og falt i koma som han ikke kom ut av. 

Thomas døde den 9. november 1953, og hans legeme ble sendt tilbake til Wales, hvor han ble gravlagt i landsbyens kirkegård i Laugharne.

Selv om han utelukkende skrev på engelsk, er Thomas anerkjent som en av de fremste walisiske poeter på 1900-tallet. Han er kjent for sin originale, rytmiske og oppfinnsomme bruk av ord bilder. Hans posisjon som en av de store moderne poeter har vært mye diskutert, men det har ikke endret hans folkelige appell som har gjort diktene hans tilgjengelige og lett å like, blant annet for at hans framføring er i stor grad knyttet til dem.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  BBC Wales om Dylan Thomas
*  Profile hos *Poetry Foundation*
*  Dylan Thomas Official Family Web Site, Swansea. Retrieved 11 September 2010
Reichsmusikkammer

**Reichsmusikkammer** (tysk for «riksmusikkammeret») var en institusjon i det tredje rike underlagt Reichskulturkammer («rikskulturkammeret»). Det hadde til oppgave å ensrette musikken i det nazistiske Tyskland. Musikk som ikke samsvarte med det som nazistene definerte som akseptabel musikk, skulle undertrykkes, mens ønsket musikk skulle støttes. 

## Se også
* Entartete Kunst
Takvam holdeplass

**Takvam holdeplass** på Bergensbanen ble opprettet i 1966 som erstatning for Herland stoppested som ble nedlagt da Herlandtunnelen ble tatt i bruk. Holdeplassen lå i Arna bydel i Bergen kommune. Den hadde imidlertid en liten parkeringsplass med plass til tre til fem biler. Perrongen hadde grusdekke og et leskur.

Holdeplassen betjente regiontrafikken mellom Bergen – Voss – Myrdal frem til 9. desember 2012, da persontrafikken på holdeplassen ble nedlagt. Takvam holdeplass hadde så få brukere at kun de færreste lokaltogene stoppet der. Stasjonen ble betjent fra mandag til fredag av to tog mot Bergen om morgenen, og to om ettermiddagen på vei mot Voss stasjon.

## Galleri

File:Plattformen på Takvam.jpg|Plattformen på nedlagte Takvam holdeplass
File:Takvam plattform.jpg|Takvam plattform, oktober 2024


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
Danny Basham

**Daniel** «**Danny**» **Holly** (født 3. oktober 1977), bedre kjent som **Danny Basham**, er en amerikansk fribryter best kjent for sin periode i World Wrestling Entertainment. Danny og «broren» hans Doug Basham var i et tag team kalt Basham Brothers, og de opptrådte hovedsakelig på *[[SmackDown!]]* I en stund var de medlemmer av JBLs Cabinet, og spilte rollen som hans livvakter.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Polyvinylklorid

**Polyvinylklorid** (**PVC**) er et polymer (plast) av kloreten. Det er en amorf termoplast (kan smeltes og omformes til forskjell fra herdeplaster) og et vinylstoff som er stivere enn polyetylen, og lettere å farge. PVC-plast blir brukt til for eksempel takrenner, hageslanger, trampoliner, leketøy, regntøy, møbler, vinyltapet, vinylbelegg, rekkverk, grammofonplater, vinduskarmer og til isolasjon i elektriske ledninger. Ved siden av polyeten og polystyren er PVC en av de meste utbredte plasttypene. PVC mykner på rundt 90°C og smelter på 160°C. PVC er generelt slitesterkt, robust, motstandsdyktig mot syrer og baser, og tåler bensin. PVC brenner ikke lett på grunn av stort innhold av klor. Ved forsøk på antenning vil PVC ha en tendens til å slokne og vil avgi klorlukt. PVC har en tetthet på rundt 1,38 kg/liter. 

## Fremstilling

Polyvinylklorid fremstilles ved polymerisering av monomeren vinylklorid, som vist. Tallet *n* er polymerisasjonsgraden, antall gjentatte ledd i kjeden. Dette tallet kan komme opp i flere tusen eller hundretusen. Fordi ca. 57% av massen er klor, trengs det mindre petroleum for å produsere en gitt masse PVC enn for mange andre polymerer.

## Produksjon

Norsk Hydro begynte fremstilling av PVC i 1951. Ineos har klorfabrikk på Rafnes og PVC-fabrikk i Grenland. PVC fremstilles av acetylen og saltsyre eller av mineralolje. PVC selges som halvfabrikata i pulverform. I produksjonen tilsettes mykner for å gjøre produktene mer fleksible og ofte armering (feks korte tråder av glassfiber) for å øke styrken. Mange ulike tilsetningsstoffer brukes for å gi produktene spesielle egenskaper eller for lette bearbeidingen. For eksempel tilsettes antioksidanter og stoffer som absorberer ultrafiolett lys for å hemme nedbryting. Pigmenter som titandioksyd, sot eller organiske stoffer brukes til å gi farge. Kritt, leire eller talk brukes som billig fyllstoff og gjør produktet stivere. Tilsetning av ftalater og polyester gjør PVC mykere.

## Helse, miljø og sikkerhet
Ved produksjon avgis det gasser som kan være kreftfremkallende for produksjonsarbeidere. Når PVC brenner eller blir varm nok, utvikles det giftig saltsyregass som forurenser atmosfæren. Det kan også utvikles dioksin. I enkelte vinylkvaliteter brukes ftalater som mykgjørere.

Ren, brennende PVC avgir CO2, H2O og saltsyregass. 
I enkelte land (Danmark) forsøker man å begrense bruken av PVC mest mulig, mens California vurderer forbud mot en del PVC-produkter. 

## Historie
PVC ble første gang laget ved en tilfeldighet i 1838 da Victor Regnault polymeriserte monokloreten (vinylklorid) ved å utsette det for sollys. Bruken var til å begynne med begrenset fordi produktene ble for sprø til å ha særlig praktisk anvendelse. I 1912 utviklet Fritz Klatte en produksjonsmetode og den første anvendelsen var fjerning av giftig klorgass som oppstår ved produksjon av natronlut. Masseproduksjon av PVC begynte i Tyskland i 1938.

## Referanser
Bastøy

**Bastøy**, **Bastø** eller **Bastøya** er en øy på 2,23 km² som ligger i Oslofjorden sørøst for Horten i Vestfold. Øya ligger i Horten kommune, men eies av staten.

## Historie
### Bastøy fyr
: *Se egen artikkel om [[Bastøy fyr]]*

Bastøy fyr ble opprettet 1840. Fyret bestod av et steinhus med et lavt tårn. Det ble erstattet av en lanterne i 1986. Fyret på Bastøy er ikke lenger betjent, men brukes fortsatt til blant annet kursvirksomhet.

### Bastøy kirke
: *Se egen artikkel om [[Bastøy kirke]]*
Bastøy kirke er en steinkirke bygd i 1902.

### Bastøy skolehjem
: *Se egen artikkel om [[Bastøy skolehjem]]*
I  1898 kjøpte staten Bastøy for 95&nbsp;000 kroner og anla et skolehjem for forsømte gutter med tilpasningsvansker. Opprettelsen var en direkte følge av Vergerådsloven av 1896, *Lov om behandling av forsømte barn*, som påla Vergerådene å føre regelmessig tilsyn med barn, eller delegere slik myndighet. I starten lå institusjonen direkte under Kirke- og undervisningsdepartementet, men kom fra 1941 inn under Direktoratet for skolehjemmene. 

De første elevene kom til guttehjemmet i 1900. Hvert av de fem internatene på øya hadde plass til 30 gutter, og elevene var fra 8 til 19 år gamle. Selv om Bastøy hadde plass til rundt 150 elever, var elevtallet omkring hundre fram til andre verdenskrig. Seinere var det budsjettert med 90 elever. Opplæringen omfattet blant annet gårdsdrift og verkstedopplæring i tillegg til vanlig skoleundervisning. Da skolehjemmene ble overført til Sosialdepartementet i 1953, endret **Bastøy skolehjem** navn til **Foldin verneskole** og seinere **Foldin offentlige skole**. Navneendringen kom som en følge av lov av 23. november 1951 om spesialskoler, kapittel 9, som slo fast at ordet skolehjem skulle fjernes fra offentlig språkbruk. Guttehjemmet ble nedlagt omkring 1. oktober 1970.

Straffesystemet på skolehjemmene var svært hardt, og guttehjemmet på Bastøy liknet på flere måter et fengsel, særlig fram til like etter siste krig.
Yngvar Ustvedts «Djeveløya i Oslofjorden – Historien om Bastøy og andre straffeanstalter for slemme gutter» fra 2000 beskriver forholdene ved det beryktede guttehjemmet. Den norske spillefilmen «Kongen av Bastøy» er en dramatisert gjenfortelling av et opprør ved skolehjemmet  20. mai 1915.

Bastøy ble et svært kjent skolehjem, og et «ris bak speilet» som «uskikkelige gutter» over hele Norge kunne bli truet med.

### Vernehjem og fengsel
: *Se egen artikkel om [[Bastøy fengsel]]*
*Statens vernehjem Bastøy* overtok bygningene til Bastøy skolehjem etter at dette ble nedlagt i 1970. Fra 1971 tok vernehjemmet imot arbeidsuføre og bostedsløse alkoholskadde. Anlegget ble seinere kretsfengsel og fra 1988 landsfengsel under navnet Bastøy fengsel, en åpen anstalt med plass til rundt 115 fanger.

## Se også
*Bastøy skolehjem
*Bastøy fengsel
*Bastøfergene

## Eksterne lenker
* Kulturarv i Vestfold fylkeskommune om Bastøy
* Zoombart flyfoto og kart over øya
* Bastøy – Oslofjordens perle 
* Bastøy fengsel 
* Om Bastøyas historie i »Borreminne» 2009 
* 
*
Bastøy fyr

**Bastøy fyr** (Norsk fyrliste nummer 031202) ligger på øya Bastøy i Oslofjorden sørøst for byen Horten i Vestfold fylke. Øya ligger i Horten kommune, men eies av staten.

Bastøy fyr ble opprettet i 1840. Fyranlegget bestod opprinnelig av et bygg i laftverk med fyrlykten i et karnapp på gavlveggen og et uthus med fjøs og vedbod. Fyret ble forbedret 1849, men nedlagt 1896. Dagens fyrbygning ble reist i sementhulstein der det gamle fyret hadde stått. Det ble første gang tent 20. november 1918. Bastøy ble nedlagt som bemannet fyr 30. juni 1986, men bygningen brukes fortsatt til blant annet kursvirksomhet.

File:Bastøy, Borre, Vestfold - S-1602U1 016.jpg|Det gamle fyret på Bastøy, her fotografert på 1890-tallet, ble nedlagt i 1896.
File:Bastøy, Borre - S-1602U1 017.jpg|Dagens Bastøy fyr fotografert tidlig på 1900-tallet. Det ble første gang tent i 1918.
File:Fyret på Bastøy i Oslofjorden, utenfor Horten.jpg|Fyret i 2002. Fyret ble etablert 1840 og erstattet av en lanterne  i 1986.
File:Bastøy fyr NFL 312.tif|Bastøy fyr i 2016


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om Bastøy fyr på Store Norske Leksikon
Saptari (distrikt)

**Saptari** er navnet på et av Nepals 75 administrative distrikter.

Saptari distrikt ligger i *Østregionen*, *Sagarmatha Sone*. I vest grenser det mot Siraha, i nord mot Udayapur, i øst mot Sunsari og i sør mot den indiske staten Bihar.

Areal er 1 363&nbsp;km². 
 
Hovedstad i distriktet er Rajbiraj, en grenseby mot India med om lag 24 000 innbyggere (2005). Bybefolkning 5,3 %.

Befolkninga i distriktet var i (2001) 570 282.

Antall distriktsutviklingskomiteer 114. Bykommuner 1.

Forventa levealder 63,1 år, barnedødelighet pr. 1 000 fødte 57,7 (tall fra 2001), leger 20 (2002).

Saptari hører til Mepals flate, tropiske grensesone mot India, Tarai. Kulturelt og språklig er folket her svært likt den nordindiske befolkninga på den andre sida av grensa. I Nepal kalles slike folkegrupper også madhesi. Det fins også innslag av tharu og jhangad, et dravidisk-talende folk..

Upendra Yadav, leder for madhesi-organisasjonen Madhesi Janaadhikar Forum (MJF), er født i Saptari.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kart over Saptari distrikt
* Kart med helsestatistikk (På engelsk)
Olav Sande

**Olav Øysteinsson Sande** (født 28. juni 1850 i Kyrkjebø, Sande, på sørsida av Sognefjorden, i dag Høyanger, død 23. august 1927 i Bergen) var lærer, Venstrepolitiker, folkeminnesamler, folkemusikksamler, komponist og statsstipendiat fra Systrond, Leikanger.

Han var bondesønn, tok eksamen på Stord seminar 1871 og arbeidet to år i heimbygda før han bosatte seg i Systrond i Leikanger. Her engasjerte han seg på flere områder: han deltok i avholdsarbeidet, stiftet *folkevæbningslag* og Venstrelag, og var varamann til Stortinget 1883-85. Den første *bibelhistorie på landsmål* er også hans verk. 

Hans viktigste arbeid var som folkeminne- og folkemusikksamler. For dette arbeidet fikk han statsstipend i 1899, men da hadde han allerede engasjert seg i lang tid, også som bidragsyter til Hans Ross' ordbok. Etterhvert samlet han folketradisjon fra hele Vestlandet, med hovedvekt på sanger og sangmelodier. Samtidig med ham ble folkemusikksamleren Catharinus Elling også utnevnt til statsstipendiat, og de to "delte landet mellom seg"; Sande samlet musikktradisjon fra Sogn til Lista, mens Elling samlet fra Trøndelag, Østlandet og Setesdal. I alt samlet Sande inn om lag 2.500 opptegnelser. 

Sande skrev en *forteljing*, og satt selv melodi til flere dikt, mest kjent er *Det stig av hav eit alveland*. 

## Referanser


## Litteratur
* Ole Mørk Sandvik. «Olav Sande» I: *Norsk biografisk leksikon*, 1. utg.
* Olav Sande. «Selvbiografi» I: *Norsk folkekultur*, 1927
* Sverre Aas. *Olav Sande : eit liv i ord og tonar : 1850-1927 : skulemann, folkeminnesamlar, diktar og toneskald*. Høyanger/Leikanger, 1998. Hefte
* *Fraa Sogn : segner og annat*. 1887 (Ny ettbindsutgave 1992. ISBN 82-90186-85-1)
* *Segner fraa Sogn II*. 1892 (Ny ettbindsutgave 1992. ISBN 82-90186-85-1)
* *Innestengt : forteljing*. 1889
* *Bibelsoga fyr folkeskulen*. 1895
* *Norske tonar fyr heim og skule*. 1905-1911. 4 bind.
Sentrum (TV-program)

***Sentrum*** var et norsk direktesendt aktualitetsprogram med Per Ståle Lønning som gikk på TV 2 fra 1997 til 2000. Programmet var i hovedsak et debattprogram som tok for seg ulike saker innen norsk politikk og samfunn. Det gikk tre kvelder i uka, på hverdager.

Premieren ble sett av . Beste resultat for første sesong var  seere. Programmet ble i gjennomsnitt fulgt av rundt .

## Nedleggelsen og gisselsituasjonen
*Sentrum* ble, ifølge TV 2-sjef Kåre Valebrokk, tatt av plakaten i 2000 med begrunnelsen at stilen i programmet var for gammeldags. Ifølge kilder i TV 2 var gjennomsnittseeren blitt for gammel, og dermed ikke attraktive hos annonsørene. Like etter sjokkerte Lønning hele TV-norge ved å la en mann som hadde tatt en hel barnehage som gisler i Hjelmeland i Rogaland, få slippe til på direkten i hans aller siste sending av programmet.

## Referanser
Shane West

**Shane West** (født **Shannon Bruce Snaith** 10. juni 1978 i Baton Rouge i Louisiana) er en amerikansk skuespiller og musiker. Han er kanskje best kjent for sine roller i TV-serien *[[Akutten]]*. I 2002 vant han *Teen Choice Award* for filmen *A Walk to Remember* med motspilleren  Mandy Moore. 

Shane er sønn av Don og Catherine West. Han har en søster, Simone, og en halvsøster, Marli Ann. 

## Filmografi
* Juli 2003: *[[The League of Extraordinary Gentlemen (film)|The League of Extraordinary Gentlemen]]*
* Januar 2002: *[[A Walk to Remember]]*
* Mars 2001: *[[Get Over It]]*
* Desember 2000: *[[Dracula 2000]]*
* Mars 2000: *[[Whatever it Takes]]*
* November 1999: *[[Liberty Heights]]*
* September 1997: *[[The Westing Game]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brygosmaleren

**Brygosmaleren** var en gresk keramiker og/eller vasemaler som virket i Athen mot slutten av det 6. og begynnelsen av det 5. århundre f.Kr.. Navnet kommer fra signaturen *Brygos* som forekommer på flere vaser fra perioden; det er usikkert om det dreier seg om en person som både malte og dreide vasen, eller om det var to forskjellige personer involvert, og man bruker derfor et tilnavn.

Hans bruk av vridde lemmer og dramatiske avkortinger viser tydelig innflytelse fra Onesimos, og det er mulig at Brygosmaleren var hans elev. Maleren var svært produktiv, og mer enn tohundre vaser er attribuert til ham. Den han er mest kjent for er Brygoskoppen, en kylix i rødfigurstil som viser «Iliupersis», det vil si plyndringen av Troja. Vasen står i Louvre.

## Referanser
Meanderbord

:*For å lese om meander i form av elvebuktninger, se [[meander]].*

**Meanderbord** eller **meander** er et ornament der linjen i en bord danner en rekke med gjentakende, spiralaktige buktninger eller et bånd av rettvinklede haker. Navnet stammer fra elven Büyük Menderes' tidligere navn *Maiandros* (meander). Elven, som ligger i Lilleasia, har mange slynger, omtrent som en meanderbord. Den har også gitt opphav til begrepet meander i betydningen  «elvebuktninger». Meanderbord kan også kalles *gresk bord*, *alagreck* eller *à la grecque* (fransk: «etter gresk mønster»).

Meanderborder er bølgeformede border som er brukt i dekorasjonsmaling og relieffer, særlig i gresk og romersk kunst og arkitektur, blant annet som mønster på friser, men ofte også i nyere arkitektur med nyklassiske elementer. I Hellas er borden nærmest et uoffisielt nasjonalsymbol, og den har til og med blitt brukt som symbol for nasjonalistgrupper som Khrysi Avgi.

## Forskjellige typer meanderborder

## Eksterne lenker
* 
* Oppslagsordet «Meander» i ''Nordisk familjebok'' fra 1912 (på svensk)
Det akkadiske rike

**Det akkadiske rike** var et av de tidligste storrikene i oldtidens Midtøsten og hadde sitt hovedsenter i byen Akkad.

Omkring 2300 f.Kr. ble sumererne beseiret av den akkadiske kongen Sargon, og det akkadiske rike ble til. Sargon og hans etterfølgere erobret det nordlige Mesopotamia, den syriske byen Ebla og landet Elam i øst. Riket overtok antagelig alle bystatene til sumererne. Imperiet ble styrt fra hovedstaden Akkad og besto i et århundre før det ble svekket og falt.

Mye av det man vet om riket er basert på legendariske beretninger snarere enn nøyaktige historiske opplysninger. Ikke alle erobringer som i senere tid ble tillagt Sargon har blitt støttet av arkeologiske kilder. Det akkadiske imperiet omtales ikke i datidens Egypt og vice versa. Det akkadiske imperiet kan allikevel betraktes som det til da største riket og verdens første imperium. 

De akkadiske kongene måtte ikke bare forsvare seg mot de sumeriske bystatenes stadige opprør, men de ledet også felttog mot nabolandene for å sikre handelsveier og krigsbytte og for å få kontrollen over viktige råvarer. De rådde over handel helt til Anatolia.

Sargon ble etterfulgt av sønnen Rimush, deretter av en annen sønn, Manishtushu. Begge ble myrdet. Manishtushu ble etterfulgt av sin sønn Naram-Sin. Han førte en rekke kriger og var på mange måter fremgangsrik, men fordi han hadde ødelagt et betydningsfullt tempel ble det sagt at en forbannelse rammet akkaderne. Han ble etterfulgt av sin sønn Shar-Kali-Sharri. Etter ham fulgte kongene Dudu og Shu-turul. I løpet av denne tiden begynte riket å gå i oppløsning. Sumererne overtok da makten i sine byer i sør, og Akkad ble til slutt underkuet av staten Ur. 

I tiden som fulgte dannet det seg legender rundt det akkadiske riket blant folk i Mesopotamia. Sargon ble gjerne sett på som en eksemplarisk konge, mens Naram-Sin ble sett på som en arrogant hersker som førte riket ut i ulykke.

## Eksterne lenker
* Prosjekt på Yale University
* Iraqi History Page – Akkadian Empire 
* A Brief Political History of Mesopotamia – Akkadian Empire
Oinokhoe

**Oinokhoe** (gresk: οἰνοχόη; fra οἶνος, *oînos*, «vin» og χέω, *khéō*, «jeg heller»; flertall *oinokhoai*) er en gresk vasetype fra antikken. Den er en vinmugge, som finnes i en rekke former. Et fellestrekk ved formene er at den har en foldet hellekant på tre sider, og vertikal hank på den siste.

Den tidligste typen kalles gjerne *olpe*, og har en S-formet profil; olpe er også en distinkt vasetype i korintisk keramikk. En form som dukket opp mot slutten av det 400-tallet f.Kr., en liten kuleformet oinokhoe normalt dekorert i rødfigurstil, kalles også *khous*. Oinokhoai kan være dekorert eller udekorert. Greske oinokhoai var normalt malt terrakottakeramikk, men kunne også bli framstilt i metall.
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nyx

**Nyx** (gresk: Νύξ, «natt», *Nox* i romersk oversettelse) var nattens opphavlig gudinne. Som en skyggefull figur sto Nyx ved eller nær begynnelsen av verdens skapelse, og var mor til personifiserte guder som Hypnos (søvn) og Thanatos (død). Hennes opptreden i gresk mytologi er sparsommelig, men er avdekket som en figur med usedvanlig makt og skjønnhet. 

Nyx var en av de første vesener i universet og var antagelig datter til Khaos, men en del kilder antyder isteden at guddommen Fanes var opphavet. Hun var både søster og ektemake med Erebos (mørket). Flere av hennes avkom ble enten født uten far eller eventuelt med Erebos som far. Nyx og hennes datter Hemera var personifiseringer av natt og dag. Fra natten ble dagen født, og når Hemera kom, gikk Nyx, og når Nyx kom, forsvant Hemera.

## Orfisk betydning
Nyx er en framtredende figur i flere teogonier (gudenes skapelse) av orfisk litteratur, der hun ofte blir beskrevet som mor til Uranos og Gaia. I de eldste orfiske kosmogoniene (lverdens tilblivelse og utvikling) er hun den første guddommen som eksisterer, mens i de senere orfiske rapsodiene er hun datteren og ektefellen til Fanes (fruktbarhetsguddom for avling og utvikling av nytt liv), og den andre herskeren over gudene. Hun leverer profetier til Zevs fra en *adyton* (den innerste, hellige plassen i tempelet), og blir beskrevet som gudenes sykepleier. I rapsodiene kan det ha vært tre separate skikkelser kalt Natt.

I antikkens gresk kunst dukker Nyx ofte opp sammen med andre himmelske guder som Selene, Helios og Eos, som en bevinget skikkelse som kjører en hestevogn. Selv om hun hadde liten kultisk betydning, ble hun også assosiert med flere orakler. Navnet på hennes romerske ekvivalent er Nox.

## Kultfigur
I oldtidens Hellas var det svært sjelden at Nyx var fokus for kultdyrkelse. I henhold til geografen Pausanias hadde hun et orakel i akropolis ved Megara.

Oftere lurte Nyx rundt i bakgrunnen av andre kulter. Det var således en statue kalt «Nyx» i Artemistempelet i Efesos. Spartanerne hadde en kult for Søvn og Død, født som tvillinger. Kulttitler komponert av sammensetningen *nyx-* er bevitnet for en rekke guder, mest kjent er Dionysos *Nyktelios* «nocturnal» og Afrodite *Filopannyx* «som elsket hele natten».

## Referanser


## Litteratur
* Grimal, Pierre (1996): «Nyx» i: ''The Dictionary of Classical Mythology'', Wiley-Blackwell, ISBN 9780631201021. s. 314.
*Hesiod, *[[Theogonien]].* Norsk utgave i gjendiktning av Aslak Rostad (2014): *Theogonien | Arbeid og dager | Skjoldet*, Gyldendal. ISBN 9766295446601.
* Kern, Otto (red.): *Orphicorum Fragmenta.*
* Pausanias: *Beskrivelser av Hellas*.
* Peck, Harry Thurston (1898): *Harpers Dictionary of Classical Antiquities*, New York, Harper and Brothers. Online version at the Perseus Digital Library
* Smith, William (1873): «Nyx» i: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, London 
* Tripp, Edward (juni 1970): ''Crowell's Handbook of Classical Mythology'', Thomas Y. Crowell Co; 1. utg. ISBN 0-690-22608-X.
Gammeldans

**Gammeldans** er et samlebegrep for europeiske danseformer som kom til Norge fra slutten av 1700-tallet og utover.  Gammeldanstradisjonen forbindes ofte med trekkspill-/toraderbasert musikk, og typiske danseformer er reinlender, vals, masurka og polka.

Runddanstradisjonen er på ingen måte entydig, samtidig kan det vel sies at uttrykket slik vi møter det her i nord er ulike sjatteringer av interessante sammenblandinger mellom europeisk og bygdenorsk kultur. På den ene siden kan runndanstradisjon ligger tett opp mot den tradisjonelle hardingfele-/felebaserte bygdedanstradisjonen. På den andre siden kan gammeldanstradisjonen ligge nær det moderne dansebanduttrykket. Mellom disse ytterpunktene er det også stor variasjonsrikdom.

## «Byslåtter» og «bydans»
Felespillere på 1800-tallet kunne kalle runddansmusikk for «byslåtter», og flere av dem spilte en og annen byslått innimellom de andre slåttene. Så ble det mulighet for å få svingt seg i en «bydans» for dem som hadde lært seg litt. Byslått-tradisjonen ble til dels utviklet på den eldre bygdedansens premisser både med tanke på innhold, form, bruk og funksjon.

## Musikk
Gammeldansmusikk er et samlebegrep for flere former av tradisjonell dansemusikk med røtter i nordisk folkemusikk. Musikkformen bærer i seg toner fra både tradisjonell folkemusikk og populær countrymusikk.

De mest tradisjonelle stilartene innen gammeldansmusikk er reinlender, polka, masurka, ril og vals, men begrepet gammeldansmusikk favner et mye videre musikalsk begrep enn kun disse musikkformene. Til musikkformen brukes også gjerne mer moderne musikkinstrumenter enn i tradisjonell folkemusikk, selv om akustiske instrumenter som trekkspill og fele må kunne sies å være svært sentrale også innen gammeldansmusikken.

Utpå 1800-tallet kom munnspillet, enraderen og toraderen til Norge. Særlig ble toraderen populær som dansespillinstrument. Den gav fra seg relativt mye låt, og den eldre bygdedansen hadde fått konkurranse. Så kom trekkspillet eller accordeonet som det også blir kalt i mer klassiske sammenhenger. Trekkspillet hadde en haug med toner,  standardbass og melodibass.  

Gjennom hele 1980- og 1990-tallet betydde Titanofestivalen mye for gammeldansmiljøet i hele Norden, men spesielt i Norge der festivalen hvert år arrangerte NM i gammeldansmusikk.

### Gammeldans-artister
Freddy Kristoffersen var en av de gammeldans-artistene som solgte flest album i Norge, totalt har han solgt ca. en halv million album. Han spilte inn 234 låter og totalt 22 album.
Kleitias

**Kleitias** (gresk Κλειτίας) var en gresk vasemaler som virket i Athen mellom 580 og 550 f.Kr. Hans navn er kjent gjennom signaturer, og han er knyttet til fem større vaser, to kopper og en rekke koppfragmenter. I alle unntatt ett av tilfellene hvor det finnes signatur har Kleitias signert som maler mens Ergotimos har signert som keramiker. En del av fragmentene er attribuert til ham på stilistisk grunnlag.

Hans mest kjente verk er Françoisvasen, et rikt dekorert kratér fra ca. 570 f.Kr. med over tohundre figurer fordelt på seks friser.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hyllos

**Hyllos** (gresk: Ὕλλος; også *Hyllas*, Ὕλᾱς) var i henhold til gresk mytologi den første konge i Illyria (nordvest for antikkens Hellas). Han var den eldste sønnen til Herakles, og hans mor var Deianeira, eller i henhold til andre tradisjoner Melita eller Omfale. Hyllos var en av herakleidene, de mange etterkommerne av Herakles. Han var gift med Iole (som var den indirekte årsak til Herakles' død) og hadde sønnen Kleiodaios.

## Etymologi
Den greske navnet Hyllos er antatt avledet fra illyrisk versjonen *Hyll*, som på albansk er *Yll*, i betydningen stjerne.

## Mytologien
Zevs hadde opprinnelig ment at hans sønn Herakles skulle herske over Argos, Sparta og Pylos, men på grunn av Heras sluhet hadde hans tiltenkte områder tilfalt Eurysthevs, kongen av Mykene. Etter at Herakles døde streifet hans sønner herakleidene, blant dem Hyllos, rundt om for ikke å bli rammet av Eurysthevs' hevn. De første flyktet til kong i Keyks i Trakhis, deretter til Athen. Eurysthevs krevde at de skulle utleveres, og dette ble nektet, angrep han byen, men ble beseiret og drept. Hyllos ble siden konge av Illyria, og senere ble han drept i en tvekamp med Ekhemos, konge av Arkadia, noe historikeren Herodotos trekker fram som et eksempel på tapperhet. Etter tradisjonen ble Hyllos gravlagt i byen Megara.

## Albansk nasjonalisme
De greske legender som omhandler Hyllos som Herakles' sønn foregår geografisk sett på det greske fastlandet, langt unna Illyria, og ifølge den greske geografen Pausanias (100-tallet e.Kr.) ble han heller ikke gravlagt i nærheten av det område han etter sigende skal ha vært konge av. Det er mulig det er to legender som er blitt sammensmeltet, kanskje på grunn navnlikhet. *Hylli* eller hyllerne, som Hyllos var den eponymiske stamfar til i Dalmatia, et landskap i sørvestlige Kroatia, synes å ha vedvart inn i romersk tid som *Hyllica*, hvilket er navnet på en odde ved kysten sør for Šibenik. I *Rilindja*, den nasjonale oppvåkningen i Albania tidlig på 1900-tallet, ble Hyllos hyllet som en «illyrisk konge», etter sigende «nedtegnet» til å ha død i år 1225 f.Kr.

## Referanser


## Litteratur
;Antikkens kilder
* Pseudo-Apollodorus: ''Bibliotheca'', ii. 8
* Diodorus Siculus, iv. 57, 58
* Pausanias: *Beskrivelse av Hellas*, i. 32, 41, ii. 13, 18, iii. I, iv. 3, v. 3
* Evripides: *Heraklidene*
* Pindaros: *Pythia*, ix. 137
* Herodotos, ix. 27

## Eksterne lenker
* «Hyllus» i *Greek Myth Index* 
* «Heracleidai» i *Greek Myth Index*
Serginho

**Serginho**, fullt navn **Sergio Claudio dos Santos**, (født 27. juni 1971 i Rio de Janeiro) er en tidligere brasiliansk fotballspiller, som spilte venstre ving og venstre back for blant andre AC Milan. Han flyttet til Italia fra São Paulo FC i 1999. Han har også spilt for Cruzeiro EC og Vitoria Bahia. Serginho spilte også for s landslag.

På AC Milan var Serginho alltid en frynsespiller som har startet på benken, men vanligvis var den første som kom inn. Serginho vant Mesterligaen 2003 med AC Milan, scoret AC Milans første straffemål på straffesparkkonkurransen. I 2005 kom Milan til finalen, men tapte på straffer, der Serginho skøyt over mål. Serginho er best husket for hans briljante enkelprestasjon derbyet mot Inter i 2001, der Milan vant 6&ndash;0.

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
*
Lupe Fiasco

**Lupe Fiasco**, egentlig **Wasalu Muhammad Jaco** (født 17. februar 1982 i Chicago, Illinois) er en amerikansk rapper og låtskriver. Før han selv slo igjennom som artist hjalp han blant annet profilerte stjerner som Jay-Z og Kanye West.

Lupe Fiasco er en av de mer kjente låtskriverne og rapperne i USA i dag. Lupe slo igjennom med albumet Food & Liquor i 2006. Denne gav tre Grammy Awardnominasjoner, på grunn av sanger som Sunshine, Hurt Me Soul og The Cool.

Han har også lagd sanger med hiphop-bandet Fort Minor i 2005.

I 2007 slapp han sitt andre studioalbum The Cool. Den største hiten ble Superstar der R&B artisten Matthew Santos synger refrenget. 

8. mars 2011 slapp rapperen et nytt album. Denne gangen var det mye omtalte Lasers, som har solgt svært bra både i USA og på verdensbasis, det til tross for mye kritikk. Blant annet fra Lupe selv, som uttrykte misnøye med hvordan Lasers var blitt til. Lupe Fiasco samarbeidet med artister som Trey Songz, Skylar Grey og John Legend for å fullføre Lasers. Velkjente The Show Goes On er en av sangene på skiva. 

## Diskografi
* 2006: Food & Liquor
* 2007: The Cool
* 2011: Lasers

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Middelalderparken

:*Se også [[Sørenga (historisk område)]]* 

**Middelalderparken** ligger mellom Bjørvika og Gamlebyen i bydel Gamle Oslo, i det som en gang var Middelalderbyen Oslos søndre bydel.  Den ble åpnet i 2000, som en viktig del av Oslos fylkes-tusenårssted, middelalderbyen. Utbygging i området er forbudt grunnet ruiner og kulturlag over og under bakken.   

## Beliggenhet og utstrekning

Parken grenser mot Kong Håkon 5.s gate i vest og Bispegata i nord. Middelalderparken var gjennomskåret av jernbaneskjæringen Klypen, som nå er fylt igjen i forbindelse med byggingen av Follobanen. Øst for Klypen ligger ruinene av Clemenskirka og vest for Klypen ligger ruinene av Mariakirka og gamle Oslo kongsgård. Parken er alt i alt 70 dekar. Parkanlegget ved ruinen av Clemenskirka er 4,7 dekar stort. Den vestre delen av parken består av 43 dekar land + og 22 dekar vann. De nordre middelalderområdene består blant annet av Minneparken og Ladegården (Oslo bispeborg). Tilsammen danner Middelalderparkområdene Nordens største sammenhengende område med ruiner fra middelalderen.

## Alna og vannspeilet

Elva Alna hadde utløp der den sydlige delen av parken ligger i dag. I forbindelse med bygging av Follobanen vil elva igjen ledes hit, til sydenden av vannspeilet, fra ca. 2021. Elva ble lagt i rør tidlig på 1900-tallet. 

Parkens vannspeil møter parkens landområder omtrent der fjorden møtte Oslo i høymiddelalderen (rundt 1300). Riksantikvaren og andre har argumentert for at vannspeilet forlenges nordover, slik at også de nordre middelalderområdene får en klar definisjon mot de nye byutviklingsområdene i Bjørvika. Middelalderparken ved vannspeilet er på folkemunne kalt Tenerife.

## Festivaler

Oslo Middelalderfestival og Øyafestivalen har til og med 2013 blitt arrangert årlig i parken. Fra 2014 er de grunnet Follobanens innføring til Oslo S flyttet. Øyafestivalen er flyttet til Tøyenparken, mens Middelalderfestivalen er flyttet til Akershus festning.

## Bilder

 
Fil:Middelalderparken, Oslo.jpg|Middelalderparken, med det kunstige vannspeilet som markerer havnivået i middelalderens Oslo.
Fil:Middelalderparken sett fra Ekebergparken august 2024.jpg|Parken sett fra Ekebergparken, august 2024
Fil:Middelalderparken4.JPG|Atkomsten til parken fra Saxegaards gate
File:Middelalderparken sett fra Barcode.jpg|Parken sett fra Barcode. Kong Håkon 5.s gate under anlegg til høyre, 2014.
Fil:Middelalderparken3.JPG|Ruinen av Mariakirken i forgrunnen, Barcode i Bjørvika i bakgrunnen.
File:Mariakirken sett mot Saxegården.jpg|Mariakirkeruinen sett mot Saxegården.
File:Middelalderparken med Alnas utløp sett fra Kong Håkon 5.s gate.jpg|Parken med det gjenskapte Alnas utløp, sett fra Kong Håkon 5.s gate. 
File:Middelalderparken sett fra Kong Håkon 5.s gate.jpg|Parken sett fra Kong Håkon 5.s gate.


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Konkurranse om utforming av Middelalderparken», artikkel fra Jernbaneverket 14. august 2013
*''Middelalderparken.'' Norske arkitekters landsforbunds hjemmeside, 6. desember 2010.  Besøkt 30. oktober 2016.
Jean Gilbert

**Jean Gilbert**, egentlig *Max Winterfeld* (født 11. februar 1879 i Hamburg, død 20. desember 1942 i Buenos Aires) var en tysk dirigent og komponist. Han tok navnet «Jean Gilbert» til produksjonen av sin første operette i 1901. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Winterfeld/Gilbert ble født inn i en musikerfamilie i Hamburg. Hans forfedre var kantorer i det jødiske samfunn. Hans onkel Bernhard Dessau var konsertmester for Kgl. Preußischen Hofkapelle og hans fetter Paul Dessau ble en kjent komponist og dirigent. 

Winterfeld var elev til Xaver Scharwenka i Berlin, og studerte ved musikkonservatoriet i Sondershausen og musikkskolen i Weimar

### Karriere
Han begynte først å prøve seg som pianist, men ble som 18-åring i 1897 kapellmester i Bremerhaven, i 1899 i Hamburg og senere ved Apolloteateret i Berlin. Fra 1910 var han utelukkende virkende som tonesetter. 

Jean Gilbert komponerte mer enn femti operetter i tida før og etter første verdenskrig. Han arbeidet hovedsakelig i Berlin.  Hans mest spilte komposisjoner er *Die keusche Susanne* (1910), *Polnische Wirtschaft* (1910), *Die Kino-Königin* (1911), *Frau im Hermelin* (1918), *[[Katja (operette)|Katja]]* (1922) og *Das Weib im Purpur* (1923).

Gilbert var jøde, og i 1933 forlot han hjemlandet. Først flyttet han til Madrid, og så via Paris i 1939 til Argentina. Der ledet han orkesteret tilknyttet kringkastingsselskapet *LR 1 Radio El Mundo*. 

Han sønn Robert Gilbert var også komponist, og forfatter av sangtekster som til *([[Im weißen Rößl]])*. Han ble også kjent som tysk oversetter og tekstbearbeider (blant annet av musikalene *Can-Can*, *My Fair Lady*, *Hallo, Dolly!* og *Cabaret*). En annen sønn var barne- og ungdomsbokforfatteren  Henry Winterfeld.

I Hamburg-Altona er det en gate oppkalt etter ham; *Gilbertstraße*, som før 1948 het Gustavstraße.

## Filmografi (utvalg)
* 1930 – *[[Die Drei von der Tankstelle]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Tisamenos (sønn av Orestes)

**Tisamenos** (gresk: Τισαμενός) var i gresk mytologi sønn av Orestes og Hermione. Han etterfulgte sin far på tronen i Argos, Mykene og Sparta og ble senere drept i det siste slaget med herakleidene. 

Herakleidene ble ledet av Aristodemos, Kresfontes, Oxylos, Temenos og forsøkte å ta Peloponnes tilbake siden det var deres forfedres land. Etter hans døde delte seierherrene landet hans mellom seg. Kresfontes ble konge av Messene, Osylos i Elis og Temenos i Argos. Aristodemos ble drept i det siste slaget, men hans tvillingsønner Eurystenes og Prokles fikk sammen tronen av Sparta. De historiske konger av Sparta tilhørte de herskende husene til Agidai og Eyripontai og krevde sitt respektive oppgav fra brødrene.
Hygrometer

**Hygrometer** er et instrument som blir brukt for å måle fuktighet. Et psykrometer er et enkelt hygrometer som består av to termometer, der det ene har en føler som er konstant våt og måler våttemperaturen. Fordampning fra føleren fører til lavere temperatur, slik at termometeret vanligvis viser lavere temperatur enn det tørre termometeret. Når lufttemperaturen er under frysepunktet kan derimot våttermometeret (som da er dekket med et tynt islag) vise høyere temperatur enn tørrtermometeret. Relativ fukt blir regnet ut ved hjelp av de to temperaturene, eller ved å bruke psykrometeriske diagrammer. Et instrument som benytter seg av tørr/våttemperaturmetoden er *slyngepsykrometeret*, der termometrene er festet til et håndtak eller et tau, som man så slynger rundt i luften et par minutter. 

Det finnes flere andre hygrometer som er vanlig å bruke. Ofte blir det brukt menneske- eller dyrehår (som oftest hestehår) som blir strammet for å finne luftfuktigheten. For å kunne se endringen over tid registrerer mange hygrometer målingene på et papir som man så kan lese av. 

## Duggpunkthygrometer
Duggpunktet er temperaturen der fuktig luft (eller en annen gass som inneholder vanndamp) blir mettet med vanndamp. Hvis lufttemperaturen blir lavere enn duggpunkttemperaturen vil vann begynne å kondensere fra luften. *Doggpunkthygrometer med avkjølte speil* er det mest presise instrumentet man har. De bruker avkjølte speil og en optoelektronisk mekanisme for å måle kondensasjonen på speilflaten. Temperaturen til speilet blir kontrollert av en elektronisk tilbakekopling som opprettholder en dynamisk likevekt mellom fordampning og kondensasjon på speilet, og på den måten blir duggpunkttemperaturen nøyaktig målt. 

Moderne instrumenter bruker elektronikk for å måle fuktigheten. De to mest vanlige elektroniske sensoarene er kapasitiv eller resistiv. De kapasitive sensorene registrerer vann ved å sende et AC signal mellom to plater og måler endringen i kapasitansen som vannet skaper. De resistive sensorene bruker en polymermembran som endrer konduktivitet etter hvor mye vann den absorberer. Temperaturen må også måles, siden den påvirker kalibreringen av disse sensoarene. 

I meteorologien blir slynge eller motoriserte psykrometer brukt. Drivhus og industristeder bruker hygrometer i tillegg til badstuer, tobakksfukter og museum.
Hemera

**Hemera** (gresk: Ἡμέρα, «dag») var i henhold til gresk mytologi personifiseringen av dagen, og en av de greske opphavelige guddommer (en gudegruppe som alle andre guder nedstammer fra). I henhold til Hesiod er datter av Erebos (mørket) og Nyx (natten). I Ciceros *[[Om gudenes natur|De Natura Deorum]]* (Om gudenes natur) nevner den romerske forfatteren Hemera i en sammenheng hvor det er logisk å slå fast at Dies (Hemera) må være en (mannlig) gud om Uranos er en gud. Poeten Bakkhylides hevder at Nyx og Chronos var hennes foreldre, men Gaius Julius Hyginus nevner i forordet til sin bok *Fabulæ* at Khaos er hennes mor/far og Nyx er hennes søster.

Hemera er den kvinnelige motparten til sin bror og gemal, Aither (luften), men ingen av dem figurerer aktivt noen myte eller kult. Hyginus lister deres barn som Uranos, Gaia og Thalassa (den opphavelige havgudinne), mens Hesiod kun nevner Thalassa som deres barn.

I henhold til Hesiods *Theogonien* forlot Hemera stedet Tartaros, i henhold til opphavelig gresk kosmologi avgrunnen i den greske underverden, samtidig som Nyx ankom stedet. Da Hemera kom tilbake forlot Nyx stedet:

:«Nyx og Hemera trakk nært og hilste hverandre da de passerte den store terskel av bronse; og mens den ene ville gå ned til huset, ville den andre komme ut av døren.»

Pausanias synes å forveksle henne med Eos (morgenrøden) da han sa at hun fraktet Kefalos vekk. Han gjorde denne identifikasjonen med Eos da han undersøkte flisetekkingen av det kongelige portiko i Athen, der myten om Eos og Kefalos er illustrert. Han gjorde den samme identifikasjonen på nytt i Amyklai og Olympia da han studerte statuene og illustrasjonene der Eos (Hemera) er avbildet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Hemera», *Theoi Project*
Sunsari (distrikt)

**Sunsari** er et av Nepals 75 administrative distrikter.

Sunsari distrikt ligger i *Østregionen*, *Kosi Sone*. I vest grenser det mot Saptari i sør og Udayapur i nord, på nordsida ligger Dhankuta, i øst Morang og i sør mot den indiske staten Bihar.

Areal er 1 257 km². 

Befolkninga i distriktet var i (2011) 763 487.
 
Hovedstad i distriktet er Inaruwa, en grenseby mot India med om lag 25 000 innbyggere (2005).

Største byer er Dharan, i 2005 landets 6. største by med 108 605 innbyggere, og Itahari, 47 987 (samme år).	 

Den sørlige delen av Sunsari hører til Nepals flate, tropiske grensesone mot India, Tarai. Kulturelt og språklig er folket her svært likt den nordindiske befolkninga på den andre sida av grensa. I Nepal kalles slike folkegrupper også madhesi. Sunsari har 11,1 % muslimer. Det er også innslag av tharu, santaler, (også kjent som *satar* og *hor*) og jhangad, et dravidisk-talende folk..

Den nordlige delen av distriktet, som hører til den høyereliggende delen av landet som i Nepal kalles åsene, er en del av hjemlandet til kirat-folket. Byen Daran er et viktig sentrum for dem og andre janjati-folkegrupper.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kart over Sunsari distrikt
* Kart med helsestatistikk (På engelsk.)