open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arild Monsen

**Arild Monsen** (født 1962) er en norsk langrennstrener og tidligere langrennsløper. Han er fra Molde. Han er verdensmester i 4 × 10 km stafett fra 1985.

## Karriere
Arild Monsen tok sølv på 15 km og gikk på det norske laget som tok gull på 3 × 5 km stafett under junior-VM 1981 i Schonach im Schwarzwald. Monsen gikk for det norske landslaget i perioden 1982&ndash;1990 og deltok i tre verdensmesterskap. Under VM 1985 i Seefeld ble han verdensmester i stafett (sammen med Pål Gunnar Mikkelsplass, Tor Håkon Holte og Ove Aunli). I det samme mesterskapet ble han nummer sju på 15 km individuelt. Han gikk Vasaloppet fire ganger med resultatene 4, 6, 11 og 70. Fra 1993 til 1997 var han tilknyttet smøreteamet til det norske landslaget. Han var internasjonal teknisk delegat i verdenscupen fra 1997 til 2006. 

Siden 2006 har han vært trener. Han var leder for Team Trøndelag i to år, i ett år fra april 2008 var han trener for Canadas langrennslandslag. Fra 2009 til 2013 var han trener for Sveriges herrelandslag i sprint. Fra 2013 er han trener for det norske herrelandslaget i sprint.
 
## VM-medaljer
* 1985 i Seefeld &ndash; gull (4 × 10 km stafett)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''Arild Monsen trener Canada'' &ndash; artikkel på www.nrksport.no
Lienz

**Lienz** er den største byen og distriktshovedstad i Øst-Tirol.
Byen, som ligger ved møtepunktet av Drau-, Puster- og Iseldalen, har 12&nbsp;000 innbyggere.

Lienz ble grunnlagt på 1200-tallet av grevene av Görz.
1500 tilfalt byen og omegn Tirol.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Küstenland

**Küstenland** («kystlandet») var en delstat (*[[Kronland]]*) av Østerrike-Ungarn ved Adriaterhavets kyst.
Den bestod av tre områder, fyrstegrevskapet Görz og Gradisca, fristaden Triest og markgrevskapet Istria.
Som rikets tilgang til Middelhavet var Küstenland av stor strategisk betydning for Østerrike-Ungarn.

De tre områdene hadde egen administrasjon og en viss grad av selvstyre, men stod under en felles keiserlig stattholder med sete i Triest.

Küstenland dekket 7969&nbsp;km² og hadde i 1910 895&nbsp;000 innbyggere.
Slovensk- og italiensktalende utgjorde en tredjedel hver.
En femtedel snakket kroatisk, resten friulisk eller tysk.

Etter første verdenskrig kom Küstenland til Italia.
Etter andre verdenskrig måtte Italia i sin tur avstå hele Istria og deler av Görz til Jugoslavia.
Korintbukta

**Korintbukta** (gresk: Κορινθιακός Kόλπος, *Korinthiakόs Kόlpos*) er en dyp og smal havbukt som skiller halvøya Peloponnes fra det greske hovedlandet. I enden av bukta i øst danner Korintkanalen en menneskeskapt forbindelse gjennom det smale Korinteidet til Saroniabukta og Egeerhavet. I vest ender den i Rionstredet som utvider seg til den kortere Patrasbukten som er en del av Det joniske hav og hvor det smaleste punktet siden 2004 krysses av Rio-Antirio-broen.

Bukten grenser mot store administrative inndelinger (prefekturer): Etoloakarnania (Aetolia-Akarnania) og Fokis i nord, Boiotia i nordøst, Attika i øst, Korinthia i sørøst og sør, og Akhaia i sørvest. Bukten er i en tektonisk bevegelse sammenlignbar til bevegelsene i deler av Island og Tyrkia, og vokser med 10&nbsp;mm i året.

I middelalderen var bukten kjent som «Lepantobukten» grunnet den italienske formen for byen Nafpaktos.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alemannisk

**Alemannisk** er en dialektgruppe av høytysk som tales lengst sydvest i høytyskens utbredelsesområde.
Talespråket i deler av Sveits, Tyskland (Baden-Württemberg og det vestlige Bayern), Østerrike (Vorarlberg), Frankrike (Alsace) og Liechtenstein regnes som alemannisk.

Alemannisk kan videre inndeles i minst fire dialektgrupper:
* **[[schwäbisch]]**, som brukes i det nordøstlige Baden-Württemberg og vestlige Bayern, dvs. Schwaben, samt noen få kommuner nord i Tirol;
* **niederalemannisch** (nederalemannisk), som brukes i Alsace, Basel, det vestlige Baden-Württemberg samt området rundt Bodensee i både Baden-Württemberg, Bayern og Vorarlberg;
* **hochalemannisch** (høyalemannisk), som brukes i mesteparten av Sveits nord for ca. Bern samt Liechtenstein og de sørligste delene av Alsace, Baden-Württemberg og Vorarlberg;
* **höchstalemannisch** («høystalemannisk»), som brukes i det sørlige Sveits.

De alemanniske dialektene som tales i Sveits, sammenfattes ofte under betegnelsen sveitsertysk (*Schwyzerdütsch*) (uttales «sjvitsa-du:tsj»). Denne betegnelsen uttrykker mer identiteten til brukerne enn noen lingvistisk enhet.

Forståeligheten av alemannisk for morsmålsbrukere av standardtysk er varierende og avtar mot sør.
*Hoch-* og *höchstalemannische* dialekter er vanligvis uforståelige for brukere av standardtysk, delvis sågar for brukere av andre *hoch-* eller *höchstalemannische* dialekter.
Motsatt forstår derimot alle brukere av alemannisk standardtysk og de aller fleste kan også bruke standardtysk aktivt.

En spesiell variant av *höchstalemannisch* er walserdialekten, som tales i isolerte språkøyer.
Den forekommer i enkelte fjellkommuner i Italia og de italienskspråklige delene av Sveits, i deler av Sveits som ellers er retoromansk- eller *hochalemannisch*-talende, og i bairisktalende områder av Tirol (Østerrike).

Språket alemán coloniero, som forekommer i Venezuela, regnes som en variant av nederalemannisk.

Navnet *alemannisk* er avledet av det germanske folket Alamannerne, som sørget for språkets utbredelse.

## Referanser
Don Quijote-prisen

**Don Quijote-prisen** er en internasjonal filmpris som deles ut av FICC, den internasjonale paraplyorganisasjonen for filmklubber. Prisen deles ut til filmer, ikke til personer. 

## Prismottagere (utvalg)
* 2001: *[[Elling (film)|Elling]]* – utdelt under Forum du Cinema Européen i Strasbourg
* 2002: ''En tid for fulle hester'' – utdelt under Tromsø Internasjonale Filmfestival (TIFF)
* 2003: ''Engelen på høyre skulder'' – utdelt under Tromsø Internasjonale Filmfestival (TIFF)
* 2004: *[[Vodka Lemon (film)|Vodka Lemon]]*
* 2005: *[[Blikket (film)|Blikket]]*
* 2006: *[[Homesick (film)|Homesick]]* – utdelt under Den Internasjonale Barnefilmfestivalen i Kristiansand
* *2006: [[Sønner]]* – utdelt under Black Night Film Festival i Tallinn
* 2007: *[[Longing (film)|Longing]]*
* 2008: *[[Kautokeino-opprøret (film)|Kautokeino-opprøret]]* – utdelt under Tromsø Internasjonale Filmfestival (TIFF)
* 2008: *[[The Black Balloon]]*
* 2009: *It's Not Me, I Swear!*
* 2010: *[[Whisper With The Wind (film)|Whisper With The Wind]]*
* 2011: *[[Nawals hemmelighet – Incendies|Nawals hemmelighet – INCENDIES]]*
* 2012: *Halt auf freier strecke*
* 2013: *[[Dans la maison (film)|Dans la maison]]*
* 2014: 
* 2015: *[[The Look Of Silence (film)|The Look Of Silence]]*
* 2015: *[[Jag stannar tiden (film)|Jag stannar tiden]]*
* 2016: *[[The Academy of Muses]]*
* 2017: *[[Hjartasteinn]]*
* 2018: *[[Soldiers, Story from Ferentari (film)|Soldiers, Story from Ferentari]]*
* 2019: *[[Birds of Passage (film)|Birds of Passage]]*
* 2020: *[[Collective (film)|Collective]]*
* 2021: Ikke delt ut p.g.a. reiserestriksjoner under koronapandemien

## Referanser


## Eksterne lenker
Banjo-Kazooie (serie)

***Banjo-Kazooie*** er en serie videospill utviklet av Rare. Spillene handler om en honningbjørn som heter Banjo og vennen hans, den store røde fuglen Kazooie, som begge er kontrollert av spilleren. Gjennom de ulike spillene er oppgaven deres å ødelegge de ulike onde planene til en heks som heter Gruntilda. Det første spillet, *[[Banjo-Kazooie]],* ble opprinnelig utgitt til Nintendo 64 29. juni 1998.

Hovedkarakterene, Banjo og Kazooie, er spillbare i Xbox 360 versjonen av Sonic & Sega All-Stars Racing fra 2010. Banjo og Kazooie er også spillbare i Super Smash Bros Ultimate på Nintendo Switch, her er de nedlastbart innhold i utfordringspakke 3 og i pakken er det inkludert banen Spiralfjellet, hjemmet til Banjo og Kazooie, og musikk fra spillene i serien, noe direkte fra spillene, og noe remixer. Banjo og Kazooie ble tilgjengelig for nedlasting 4. september 2019.

## Liste over spill

* *[[Banjo-Kazooie]]* (1998)
* *[[Banjo-Tooie]]* (2000)
* *[[Banjo-Kazooie: Grunty's Revenge]]* (2003)
* *[[Banjo-Pilot]]* (2005)
* *[[Banjo-Kazooie: Nuts & Bolts]]* (2008)

## Gjesteroller i andre spill

* Diddy Kong Racing (1997)
* Sonic & Sega All-Stars Racing (kun Xbox 360, 2010)
* Super Smash Bros. Ultimate (2018)

## Referanser
Walsertysk

**Walsertysk** er et språk som hører til den ''höchstalemannische'' dialektgruppen av tysk.
Det tales av **walserfolket** i en del isolerte alpine språkøyer i Sveits, Italia, Frankrike, Liechtenstein og Østerrike.

## Historie
Walserfolket («Walliser-folket») består av grupper som forlot sine hjembygder i Wallis i Sveits i løpet av 1200- og 1300-tallet og slo seg ned i tidligere ubebodde fjellstrøk.
Grunnen til utvandringen var økende befolkningstrykk i Wallis.
Walserfolket ble imidlertid stort sett godt mottatt og fikk skattemessige og andre fordeler av de respektive herskerne som belønning for kolonialiseringen.
De underholdt handelskontakt med samfunnene i lavereliggende strøk, men bevarte ellers språk og kultur pga. den veldig isolerte beliggenheten til mange av deres landsbyer.
Språket deres er derfor en veldig «gammelmodig» form for de *höchstalemannische* dialektene i Wallis.
Også byggestilen med bl.a. tømmerhus er karakteristisk for walserlandsbyene.

## Utbredelse
Walsertyske områder fantes i:
* kantonene Wallis, Bern, Vaud, Ticino, Graubünden og St. Gallen i Sveits,
* departementet Haute-Savoie i Frankrike,
* Aostadalen og provinsene Vercelli og Verbano-Cusio-Ossola i Italia,
* kommunene Planken og Triesenberg i Liechtenstein,
* delstatene Vorarlberg og Tirol i Østerrike.
I flere av disse har walserspråket dødd ut, f.eks. grunnet 1900-tallets italieniseringspolitikk i de italienske områdene.
I andre finnes walsertysken fremdeles som talespråk.
Også i de ellers tyskspråklige områdene er walserspråket tydelig forskjellig fra &ndash;&nbsp;og ikke gjensidig forståelig med&nbsp;&ndash; de *[[alemannisk|hochalemannische]]* eller bairiske dialektene som tales i de lavereliggende landsbyer.

Antallet morsmålsbrukere av walsertysk ble anslått til å være mer enn 20&nbsp;000 i begynnelsen av 1900-tallet (10&nbsp;000 i Sveits, 8000 i Østerrike, 3400 i Italia, 1300 i Liechtenstein).
I dag er tallet sannsynligvis betraktelig lavere.

## Se også
Tre andre «små» språk som har overlevd i mer eller mindre isolerte fjellområder i Alpene, er:
* ladinsk
* retoromansk
* zimbrisk
## Referanser


## Eksterne lenker
* Walser-hjemmeside på tysk, engelsk, fransk og italiensk
Finny Sirevaag

**Finny Sirevaag AS** er Norges største produsent av ferske, pillede reker. Selskapet har historie tilbake til 1905 og holder til i Sirevåg, Hå kommune og Åna-Sira i Flekkefjord kommune.

Bedriften er en sammenslåing av to, der Finny-navnet er fra Åna-Sirabedriften

Reker og annen sjømat selges under merkenavnene Lista, Sirevaag og Finny Reker.

## Eksterne lenker

* Selskapets nettsted
Saroniabukta

**Saroniabukta**, eller **Éjinabukta** (gresk: Σαρωνικός κόλπος, Saronikós Kólpos), er ei bukt i Egeerhavet, mellom østkysten av Peloponnes og Athen. Innerst i bukta danner Korintkanalen en forbindelse til Korintbukta og Jonerhavet.

## Eksterne lenker
*
Kanaldalen

**Kanaldalen** (italiensk: *Val Canale*, tysk: *Kanaltal*, slovensk: *Kanalska dolina*, friulisk: *Val Cjanâl*) er en dal i det nordøstlige hjørnet av den italienske regionen Friuli-Venezia Giulia og grenser til Østerrike og Slovenia.

Kanaldalen er en viktig trafikkforbindelse mellom Italia (Venezia og Roma) og Sentral-Europa (Wien og Praha).

Den 23&nbsp;km lange dalen skiller De juliske Alpene i sør fra De karniske Alpene og Karavankene i nord.
Dalen rommer to elver:
*Fella renner vestover og drenerer via Tagliamento til Adriaterhavet.
*Slizza renner østover og drenerer via Gail, Drava og Donau til Svartehavet.

Vannskillet går gjennom dalen ved tettstedet Camporosso.

Fra rundt 700-tallet og inntil 1919 hørte Kanaldalen til Kärnten. Gjennom St.-Germain-traktaten ble Kärnten forpliktet til å avstå dalen til Italia. På dette tidspunktet fantes det praktisk talt ingen italienskspråklige innbyggere i dalen, befolkningen var derimot dels slovensk- og dels tysktalende.

Gjennom italieniseringspolitikken på 1900-tallet utgjør italiensktalende innbyggere nå et absolutt flertall i Kanaldalen.

Byen Tarvisio er unik i at den er firespråklig med en betydelig friuliskspråklig minoritet.

Kanaldalen er inndelt i tre kommuner som tilsammen har 7800 innbyggere:
* Pontebba
* Malborghetto Valbruna
* Tarvisio
Forus Næringspark

**Forus Næringspark AS** er et offentlig eid selskap som utvikler og tilrettelegger næringstomter ved Forus-området på Nord-Jæren. Selskapet er eid av Sandnes kommune (49%), Stavanger kommune (49%) og Sola kommune (2%).

Næringsparken ligger ved skjæringspunktet for de tre eierkommunene, på Forus, Jåttå og Godeset i Stavanger, Røyneberg i Sola, og på Stokka i Sandnes.

## Eksterne lenker
* Forus Næringspark
* Regus Forus Næringspark kontorhotell
Rott

**Rott** er den største øya i Sola kommune i Rogaland fylke, med et flateinnhold på 1,51 km².

Rott er en grunnkrets i Sola, og har tre bofaste personer (2025).

Øya er kjent for sitt rike fugleliv.

## Referanser


## Eksterne lenker
Den sagnomsuste øya Rott
Dewey Martin (musiker)

**Dewey Martin**, eg.  **Walter Milton Dewayne Midkiff** (1940–2009) var trommeslager og vokalist i den amerikanske rockegruppen Buffalo Springfield.

Han begynte å spille trommer da han var 13. I et av sine første band, the Jive Rockets, spilte han sammen med den framtidige gitarissten i Staccatos, Vern Craig. Martin flyttet etterhvert til Nashville hvor han spilte sammen med blant andre Faron Young, Roy Orbison, The Everly Brothers, Patsy Cline. Underveis tok han etternavnet Martin; og i barndommen ble ofte navnet Dwayne til «Dewey» og han gjorde det til fornavnn. I 1964 var Martin i Seattle, hvor han spilte trommer på en singel med  Sir Raleigh and the Coupons' British Invasion-type coverversjon av «White Cliffs of Dover». Singelen var suksessfull i Los Angeles, så Martin flyttet dit og spilte i forskjellige grupper og så etter muligheter til å spille countryrock. 

Våren 1966 ble han invitert til å være med i en gruppe som senere ble til Buffalo Springfield. Martin ble i denne gruppen til den skilte lag i mai 1968. Etter noen forsøk med New Buffalo Springfield (senere forkortet til New Buffalo) med stadig skiftende besetning, gikk han over til å kalle gruppen Blue Mountain Eagle. Senere ga han ut et album med Dewey Martin and Medicine Ball i april 1970. Bruce Palmer deltok under innspillingen av Dewey Martin & Medicine Ball. Til tross for gode mottakelser, mistet de platekontrakten og Martin forlot musikkbransjen for å bli bilmekaniker mot slutten av 1970-årene.  På midten av 1980-årene var han med i Pink Slip (sammen med tidligere Byrds bassist John York, senere the Roberts-Meisner Band og til slutt i Bruce Palmers Buffalo Springfield Revisited, før han til slutt trakk seg tilbake. I 1991 dannet han Buffalo Springfield Again sammen med gitarist Billy Darnell, men gruppen gikk i oppløsning. I 1997 ble Dewey Martin sammen med Buffalo Springfield tatt inn i Rock and Roll Hall of Fame.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Side om hans senere karriere
Kjerrberget

**Kjerrberget** er det høyeste punktet i Sola kommune i Rogaland fylke, 101,5 moh.

Høyden kalles også **Skadbergnuten**, og ligger drøye to kilometer øst for Stavanger lufthavn Sola.

## Drivstoffanlegg
Under den andre verdenskrig var det et mindre forsvarsanlegg (sannsynligvis luftnærforsvar for Sola og Forus flyplasser) rundt toppen av fjellet.  Tidlig på 1950-tallet ble det bygget et større drivstoffanlegg inni selve Kjerrberget for Strategic Air Comand (SAC) slik at amerikanske landistanskefly kunne bunkre på Sola flyplass (og på tilsvarende anlegg i Bodø).  Det var en 100 meter lang tunnel med tre tanker som ble bygd. Anlegget ble trolig lagt ned på 60-tallet, og området sanert og tunnelen ble murt igjen i 2012.

## Referanser
Garden State

:*«Garden State» er også det offisielle kallenavnet på den amerikanske delstaten [[New Jersey]].

***Garden State*** er en [[amerika]]nsk film fra [[2004]] av [[Zach Braff]].

Garden State var Zach Braffs debutfilm som regissør og fikk en veldig varm mottakelse av kritikerne så vel som kinopublikumet. Manuset til filmen skrev Braff da han gikk på college, og han har hevdet at 80 % av filmen baserer seg på faktiske hendelser som han selv eller andre har opplevd. Filmen ble innspilt på under 25 dager i [[New Jersey]] med et budsjett på $2.5 millioner dollar.

== Handling ==
Den middelmådige skuespilleren Andrew Largeman ([[Zach Braff]]) lever et mismodig liv i en tåke av beroligende midler og holder til i Los Angeles. Han har ikke vært på hjemstedet sitt på ni år, men når moren dør returnerer han dit for å delta i begravelsen og dessuten møte noen gamle venner, samt gjøre opp med sin far ([[Ian Holm]]), som han ikke har det beste forholdet til etter at han ble tvunget inn på en psykisk institusjon langt unna. Han ble også gitt beroligende midler mot sinnet han gikk konstant rundt med etter å ha vært sterkt medvirkende til at moren ble lam (noe faren fremdeles skylder på ham for). Han lider grunnet pillene av en kortvarig, men smertefull hodepine, og går derfor til legen mens han er hjemme. Der møter han den positive, livsglade, energifulle Sam ([[Natalie Portman]]), og sammen med henne får Andrew sakte, men sikkert tilbake livsgnisten.

==Rolleliste==
*'Utvalg'''
* Zach Braff i rollen som Andrew Largeman
* Natalie Portman i rollen som Sam
* Ian Holm i rollen som Gideon Largeman
* Peter Sarsgaard i rollen som Mark
* Alex Burns i rollen som Dave
* Ron Liebman i rollen som Dr. Cohen
* Method Man i rollen som Diego
* Michael Weston i rollen Kenny
* Ato Essandoh i rollen som Titembay
* Jim Parsons i rollen som Tim
* Geoffrey Arend i rollen som Karl Benson
* Jackie Hoffman i rollen som Aunt Sylvia Largeman

## Eksterne lenker

* 
*
Fylkesvei 5627

**Fylkesvei 5627** går mellom Nyheim i Aurland kommune og Lærdalsøyri i Lærdal kommune. Fram til 1993 var strekningen mellom Viki i Erdalen og Lærdalsøyri del av europavei 68 før 1992, deretter europavei 16.

Veien kalles Aurlandsveien eller Snøveien. Den ble åpnet som kommunal vei i 1967, og har vært fylkesvei siden 1987.
 Hele veien mellom Aurlandsvangen og Lærdalsøyri har fått status som *[[Nasjonal turistvei]] Aurlandsfjellet*.

I 2000 åpnet Lærdalstunnelen, som går mellom Lærdal og Aurland, som laget helårsforbindelse der fylkesveien kun hadde vært åpen på sommeren. Fylkesveien over fjellet er vinterstengt og åpnes månedsskiftet mai/juni (i 2010 ble den åpnet 1. juni).

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 243 (Sogn og Fjordane).

## Bakgrunn
På slutten av 1800-tallet ble anlagt telegrafforbindelse over fjellet mellom Lærdal og Aurlandsvangen. Veien gjennom Erdal opp til gården Kvigno ble anlagt i 1912. På 1930-tallet ble ideen om vei over fjellet lansert og ble konkretisert ved et folkemøte på Aurlandsvangen i 1961. På folkemøtet ble det valgt en komite med oppdrag å skaffe penger til veianlegget. På Aurland-siden ble veien til gården Bjørgo ferdig i 1962 og kommunestyret i Aurland gikk samtidig inn for vei over fjellet til Erdal. Veien var en stor investering for lokalsamfunnet og det var frykt for at kommunen vil pådra seg altfor stor gjeld. Anlegget over fjellet ble da anslått å koste 2,2 millioner kroner og ble finansert med 1000 kroner i lån fra hver husstand. Oslo lysverker ga tilskudd til veien fordi den ville være nyttig ved kraftutbygging. Veien var ferdig i 1967 og Aurlandsvangen fikk da sin første veiforbindelse med omverdenen. Det ble noen år krevd inn bompenger og fylkeskommunen overtok veien midt på 1980-tallet. Til Lærdalstunnelen åpnet i 2000 var dette eneste vei mellom Aurland og Lærdal. Ferje eksisterte mellom Aurland og Revsnes, og tog eksisterte mellom Flåm og Bergensbanen.

Den svært rasfarlige veien langs Lærdalsfjorden til Revsnes ferjekai ble stengt i 1995 da ferjesambandet Revsnes-Kaupanger ble avløst av Fodnes-Mannheller.

Fylkesvei 50 mellom Hol og Aurland åpnet i 1974.

## Aurlandsfjellet
* Stegastein er et utsiktsrampe over Aurlandsfjorden.
* Ved Flotane er en rasteplass med benker og toalett som får all nødvendig energi fra solcellepanel. 
* På Vedahaugene går en "gangbane" og en "uendelig" benk svinger seg til et tankevekkende kunstverk ”DEN” av den amerikanske kunstneren Mark Dion.

## Kommuner og knutepunkter
 *Aurlandsfjellet*

 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* 
*
Kristine Jørstad Bock

**Kristine Jørstad Bock** (født 1. mai 1970) var Hammerfests første kvinnelige ordfører, og representerte Arbeiderpartiet. Hun overtok etter Alf E. Jakobsen i 2006, da han møtte på Stortinget som varamann for Karl Eirik Schjøtt-Pedersen. 

Kristine Jørstad Bock kommer fra Burfjord i Nord-Troms og kom til Hammerfest i 1995. Hun ble første gang valgt inn i kommunestyret i 1999.

Hun er datter av Eva Jørstad, som også var ordfører.

Hun arbeider nå som politisk rådgiver ved Frelsesarmeens hovedkvarter.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ordføreren – Hammerfest kommune
Arkeologisk museum i Stavanger

**Arkeologisk museum ved Universitetet i Stavanger** (AM eller AmS) er en del av Universitetet i Stavanger og arbeider med historien til Rogaland fra de første menneskene kom hit og frem til slutten av middelalderen. Museet holder til i Peder Klows gate 30&nbsp;a på Våland.  Jernaldergården på Ullandhaug, like ved Universitetet i Stavanger, er også en del av museet.

Museet ble skilt ut fra Stavanger Museum og etablert som selvstendig institusjon fra 1. januar 1975. Det holdt da til i Frue Meieris tidligere lokaler. I 1995 flyttet museet inn i nybygde lokaler.

Museets samlinger inneholder over 12&nbsp;000 funn fra Rogaland, i tillegg til et naturvitenskapelig magasin. Hver vår og sommer arrangerer muséet arkeologiske undersøkelser i Rogaland. Den faste utstillingen, kalt Museoteket, gir en introduksjon til Rogalands forhistorie gjennom en tematisk presentasjon av oldsaker og andre funn. Museoteket har et arkiv åpent for publikum, med informasjon ordnet etter funnsted. 

Besøkstallet økte med 12,5 prosent i 2007, det steg fra 37&nbsp;589 besøkende i 2006 til 44&nbsp;538 i 2007. I 2017 hadde museet  besøkende. I 2018 hadde tallet steget til .  

Arkeologisk museum i Stavanger ble en del av Universitetet i Stavanger fra 1. januar 2009.

Museet har driver en omfattende publiseringsvirksomhet og har et eget forlag, AM forlag.  Forlaget gir blant annet ut tidsskriftet *Frá haug ok heiðni*, som kommer med fire nummer i året og distribueres til alle medlemmene i Rogaland arkeologiske forening.    

## Direktører
* 1975–1992 Odmund Møllerop
* 1993–1998 Bjørn Myhre
* 1999–2001 Roy Høibo
* 2001–2002 Mari Høgestøl (konstituert)
* 2002–2010 Harald Jacobsen
* 2010–2014 Arne Johan Nærøy
* 2014– Ole Madsen

## Referanser





## Eksterne lenker
*
Kinesiologi

:*For studiet av kroppens bevegelser, se [[bevegelseslære]]*
**Kinesiologi** egentlig **anvendt kinesiologi**, er en metode for alternativ behandling grunnlagt av kiropraktoren George Goodheart på 1960-tallet. 
Kinesologer hevder å kunne diagnostisere enkelte sykdommer finne behandling ved å teste muskelstyrke og muskelsvakheter.

Behandlingformens forklaringsteori er en blanding av projeksjonsmedisin, østlig meridianlære «(qì)». Utøverne kombinerer massasje, kostholdsråd og homeopatisk behandling. Kinesiologer anser at et svekket organ følges av svekkelse i en muskel. Ved å teste muskelstyrker i forskjellige situasjoner, undersøker en kinesiolog om det foreligger psykiske eller fysiske «ubalanser» eller «blokkeringer» i «energisystemet». Det er så terapeutens oppgave i bidra til å skape «balanse». Kinesiologen behandler ikke sykdommer eller symptomer som sådan, men ifølge utøverne, testes og balanseres livsenergien slik at man styrker personens selvhelbredelsesprosesser. Utøvere av behandlingsformen hevder at kinesiologi kombinerer moderne, vestlig fysiologi, anatomi og bevegelse med østlig teori om «menneskers energisystem» (såkalte meridianer) som leder «livsenergi», qì. 

Det finnes ikke vitenskapelig dokumentasjon på at kinesiologi er i stand til å diagnostisere bedre enn gjetning.

Navnet kinesiologi er hentet fra gresk κίνησις *kinese* for bevegelse og λόγος *logos* lære det vil si *bevegelseslære*.   

Det finnes flere forskjellige retninger innen kinesiologi, blant annet berøringskinesiologi, biokinesiologi, forebyggende kinesiologi, transformasjonskinesiologi og pedagogisk kinesiologi. Felles for alle retningene er muskeltestingen.

## Historikk
Kinesiologi er utviklet av den amerikanske kiropraktoren George J. Goodheart og ble presentert som behandlingsmetode i 1965. Goodehearts teori var at energiflyten i kroppen kunne balanseres ved å manipulere (massere) akupunkturpunkter. I tillegg kan også mentale teknikker, fysisiske øvelser, homøopatiske midler, naturmidler og kostholdsveiledning brukes i kinesiologien.

Den Norske Kinesiologiforening ble etablert i 1989. I Danmark ble pedagogisk kinesiologi anerkjent som undervisningsmetode av Undervisningsministeriet i 1989. 

### Offisiell status i Norge
I NOU 1998:21 «Alternativ medisin», som også er kjent som «Aarbakkeutvalgets innstilling», vurderes kinesiologi. Følgende konklusjoner trekkes:

«Ut fra det materialet utvalget har mottatt fremstår kinesiologi som et diagnostisk system. Mange utøvere oppfatter at kinesiologi er et behandlingssystem…»

## Referanser
Artikkelen er i hovedsak basert på stoff fra NOU 1998:21 Alternativ medisin http://www.regjeringen.no/nb/dep/hod/dok/NOUer/1998/NOU-1998-21.html?epslanguage=NO%2cNO



## Eksterne lenker
* Kinesiologi – Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling (NIFAB)
* Kinesiologi.net: Historikk
Salomon Group

**Salomon Group** er en fransk ski- og sportsprodusent. Hovedkontoret er i Annecy i Frankrike. Selskapet ble etablert i 1947 av François Salomon og hans kone og sønn. I 1997 ble Salomon solgt til Adidas, og i 2005 videre til det finske børsnoterte sportskonglomeratet Amer Sports, for €485 millioner.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Færvik kirke

**Færvik kirke** er en langkirke fra 1884 på Tromøy i Arendal kommune, Agder fylke. Kirken er i nygotisk stil. 

Kirken har kor, sidegallerier, orgelgalleri og to sakristier. Den ble gitt som gave fra skipsreder O.B. Sørensen på Bratteklev ved Galtesund, og ble oppført av byggmester Carl Svendsen og sønnen Ludvig Karlsen, som tok utgangspunkt i J.C. Reuters tegninger for Stokken kirke. Kirken skulle dekke de vestre deler av Tromøya.  

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Tarpan

**Tarpan** eller **tarpanhest** (*Equus ferus ferus*) er en nå utdødd europeisk underart av villhest. Den ble først beskrevet av Johann Friedrich Gmelin i 1774. Opprinnelig fantes den på steppene øst av det tidligere Preussen og vest av Uralelva. Tarpanen regnes som en viktig progenitor for vanlig hest.

Noen mener at det siste eksemplaret av underarten døde ut i Russland, men det er reist tvil om hvorvidt dette var en ekte tarpan eller en villhest-tamhest hybrid. Årsaken er et fotografi som viser en hest med lang man, noe som ikke er forventet hos en ekte villhest, som normalt har kort, strittende man og tydelig ryggsøm.

Den siste ville tarpanen skal ha dødd i 1879. Den såkalte *Kherson tarpanen* som døde i Moskva ble opprinnelig fanget på Zagradovsk-steppene i 1866. Den målte 133 cm i skulderhøyde og ble kastrert som 3-åring. I årene fram til i 1880 levde den i Novovorontsovkaområdet. Den 29. mai 1884 ankom den så til Moskva zoo, der den døde 21 år gammel i 1887. Andre hevder at den siste tarpan døde i Polen i 1918 eller 1919.

I moderne tid har man prøvd å finne tilbake til hestetypen. De som er kommet nærmest er den polske konikhesten og den tyske heckhesten. Disse er ikke genetisk like villhesten, men utseendet hevdes å være nokså likt tarpanen. En annen tysk ponni som trolig nedstammer fra tarpan er dülmenponni, som stort sett lever fritt. Unghingstene blir imidlertid separert fra villhestene og temmet og solgt, slik at man unngår kamphandlinger mellom hingstene i flokken.

## Etterkommere

Fil:Koniks2.JPG|Konik
Fil:Steppentarpan.jpg|Heckhest
Fil:Wildpferde Dülmen.JPG|Dülmenponni


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Tarpan er nevnt i historikken til fjordhesten
Wham!

**Wham!** var en britisk popgruppe som ble startet i 1981 av George Michael og Andrew Ridgeley. Gruppa ble oppløst i 1986 etter å ha gitt ut tre plater. 

Kjente singler var julesangen «Last Christmas», sommerhitten «Club Tropicana» og pophitten «Wake Me Up Before You Go-Go», som var deres første sang på førsteplassen på hitlistene i både Storbritannia og USA. 
Wham! solgte 25 millioner album mellom 1982 og 1986.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  George Michaels offisielle nettside
Sosialistisk realisme

Den **sosialistiske realismen** ble grunnlagt i 1932 som et dogme for alle Sovjetkunstnerne innenfor alle kunstarter. Oppgaven var å skape en kunst for massene og å i folket inspirere en kjærlighet til arbeideren og dennes oppgave å bygge opp kommunismen. Stilretningen forble Sovjetunionens begunstigete stilretning helt fram til regimets fall omkring 1990. 

Det ønskede temaet var en idealisering av arbeidet og arbeideren. Kommunistpartiets veivisende hånd ville forme og tukte kunstnere for å, med Stalins ord, få fortjente «sjelsingeniører». De tillatte stilene var sådane som har gått ut fra de realistiske og naturalistiske tradisjonene.

Etter andre verdenskrig kom kommunistregimet i DDR til å virke for den sosialistiske realismen innenfor litteraturen gjennom Bitterfelder Weg under 1950- og 1960-tallet.
Maksim Sjostakovitsj

**Maksim Dmitrievitsj Sjostakovitsj** (født 10. mai 1938 i Leningrad) er en russisk dirigent og pianist. Han er det andre barnet til Dmitrij Sjostakovitsj og Nina Varzar.

Siden 1975 har han dirigert og popularisert mange av sin fars mindre kjente verker.

Han ble utdannet ved Moskva og Leningrad før han ble sjefsdirigent for Union symfoniorkester for Radio og TV.
Mens han var hoveddirigent for radio og televisjonssymfoniorkesteret i Sovjetunionen, dirigerte han premieren til sin fars 15. symfoni. I 1981 emigrerte han til USA. Etter å ha dirigert New Orleans Symphony Orchestra og det filharmoniske orkesteret i Hongkong, vendte han tilbake til St. Petersburg.

Maksim er den første utøveren av sin fars pianokonsert No. 2 i F-dur (Op. 102). Dmitrij Sjostakovitsj dediserte dette stykket til Maksim.

Han har en sønn, Dmitrij Maksimovitsj Sjostakovitsj, som er en pianist.

Maksim Sjostakovitsj fullførte nylig en syklus; farens 15 symfonier, med symfoniorkesteret i Praha. Det tsjekkiske plateselskapet Supraphon står bak utgivelsen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Sparta Rotterdam

**Sparta Rotterdam** er det eldste profesjonelle fotballaget i Nederland. Det ble opprettet 1. april 1888. Helt til 2002/2003 sesongen hadde laget alltid vært i den høyeste divisjonen (Eredivisie). Siden den gang har klubben rykket opp og ned mellom Eerste divisie og Eredivisie, med opprykk i 2005, 2016 og 2019 og nedrykk i 2010 og 2018. 

Sparta har vunnet seks nederlandske mesterskap (1909, 1911, 1912, 1913, 1915 og 1959), og KNVB-cupen tre ganger (i 1958, 1962 and 1966). Sparta er en av de tre profesjonelle fotballklubbene i Rotterdam, de andre er Excelsior og Feyenoord.

## Spillerstall
Oppdatert 22. mai 2024.

### Utlånte spillere

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ingrid Tørlen

**Ingrid Mogstad Tørlen** (født 21. juli 1979 i Ålesund) er en norsk volleyballspiller. Hun spiller sandvolleyball sammen med Nila Håkedal. De ble nr. 4 i EM 1998. Hun deltok også i Sommer-OL 2004.

Ingrid Tørlen representerer Blindheim idrettslag i Ålesund. 

## Referanser


## Kilder
* Ingrid Tørlen - Profil på Beach Volleyball Database

## Eksterne lenker
* 
* www.ingridnila.com om Ingrid Tørlen
Agnes Ozman

**Agnes Ozman** (født 15. september 1870, død 1937 i Los Angeles i California) var en amerikansk kvinne. Hun var metodist og regnes som den første som talte i tunger da pinsebevegelsen fikk sitt gjennombrudd tidlig på 1900-tallet. 

Hun vokste opp i et kristent hjem, på landet, foreldrene var farmere. Som ung gikk hun i Methodist Episcopal Church, senere studerte under predikanten og metodistpastoren Charles Fox Parham ved Bethel Bible School i Topeka i Kansas.

Agnes Ozman arbeid som by misjonær i Omaha. I 1911 giftet hun seg med pinsevennen og evangelisten Philemon LaBerge. Agnes Ozman døde i 1937.

## Åndsdåpen
«Åndsdåpen» (dåpen i Den hellige ånd) fikk en radikal oppvåkning på begynnelsen av 1900-tallet i USA. «Fylde av» og «dåp i Den hellige ånd» som forkynnelse hadde sine røtter tilbake til hellighetsbevegelsen, som gjorde seg bemerket i Amerika på 1800-tallet. Mot slutten av 1800-tallet berørte den åndelige vekkelsen mange mennesker og flere gikk med en «lengsel etter en berøring av Den hellige ånd». 

Charles Fox Parham underviste sine studenter om Den hellige ånd, slik det står skrevet i apostelen Paulus' brev i Det nye testamentet i Bibelen. Han forkynte at dåpen i Den hellige ånd var noe ethvert menneske kunne motta, med tungetale «som bevis». Parham skulle på et tre dagers fravær fra skolen og studentene fikk i oppdrag å studere over dette tema. Da han kom tilbake var studentene overbevist om at dette var tilfelle, de hevdet å ha funnet klare bevis i fortellingene i Bibelen, der dette er omtalt fire ganger i *[[Apostlenes gjerninger]]*.

Nyttårsnatten 1900-1901 planla Parman og 35 av studentene å gå inn i bønn over det å bli fylt av og døpt i Den hellige ånd. Agnes Ozman bad Parham legge sine hender på henne og spesielt be om at hun skulle bli fylt av ånden. 1. januar 1901 «falt» angivelig Den hellige ånd på Agnes Ozman, og hun begynte å tale et «nytt språk». Studentene kalte det «kinesisk». Noe senere falt ånden på Charles Parham og de andre studentene.

Den er sagt at «Agnes Ozman ikke klarte å snakke engelsk på tre dager etterpå, og at hun også bare skrev «kinesisk». Gruppen mottok også andre åndelige gaver. Senere reiste de fra Kansas City for å vitne om de gode nyhetene.» 

## Eksterne lenker
* www.chi.gospelcom.net
* www.ccr-ireland.org
Sandhed til gudfrygtighed

***Sandhed til Gudfrygtighed***, på folkemunne «Pontoppidan», er en lærebok i kristendomskunnskap, skrevet av den danske teologen og biskopen Erik Pontoppidan i 1737. Pontoppidan skrev boken på oppdrag av kong Christian VI som lærebok i kristendomskunnskap i skolen. Alle som skulle konfirmeres, måtte kjenne innholdet, oftest tilegnet ved utenatlæring.

I Danmark var «Pontoppidan» pensum til 1794. I Norge var den i bruk til innpå 1900-tallet og brukes fremdeles i enkelte kirkesamfunn. Boka er fremdeles i handelen.

## Oppbygning
Bokens fulle tittel var *Sandhed til Gudfrygtighed, udi en eenfoldig og efter Muelighed kort dog tilstrekkelig Forklaring over Sal. Doct. Morten Luthers Liden Catechismo, Indeholdende alt det, som den, der vil blive salig, har behov, at vide og giøre. Paa Kongelig allernaadigst Befalning, til almindelig Brug.* Tittelen er hentet fra Paulus' brev til Titus, kap. 1,1.

Boken var formet som spørsmål og svar om troen, delt med en rekke nummererte spørsmål etterfulgt av svar. Opprinnelig var det 759 spørsmål. I senere utgaver er det 750 spørsmål, da noen ble slått sammen. Boka er bygd opp som en aktualisering og utdyping av *[[Luthers lille katekisme]]* og har disse kapitlene: 
*Om loven
*Om troen 
*Om bønnen 
*Om dåpen 
*Om nattverden

Innholdet ligger nært opp til en katekisme av pietismens far, Philipp Jacob Spener. Pontoppidan hadde mer sympati for den hallensiske pietisme. Der Spener var mer interessert i å beskrive livet etter omvendelsen, var Pontoppidan interessert i prosessen dit. Dette reflekteres blant annet ved at han vektla nødvendigheten av anger og omvendelse, og at den troende avstod fra dans, kortspill og teater. Omvendelse måtte være avslutningen på en lang og smertefull kamp.

Siden boken var lovpålagt for bruk i skole og kirke, la den grunnlaget for vekkelser på 1800-tallet, fx «de sterke jyder», en lekmannsbevegelse i Jylland som f.eks protesterte mot innføringen av Balles lærebok i stedet for *Sandhed til Gudfrygtighed*. I Danmark-Norge var boka obligatorisk inntil 1794, da den ble erstattet av biskop Balles lærebok.

## Eksempel på spørsmål og svar
**Spørsmål 12:**
:***12. Hvordan kan vi vite at nettopp Bibelen er det sanne Guds ord?***
::*Av mange ting, som f. eks.:*
:&ndash; *Jødene, tyrkerne og andre gamle folkeslag har holdt den for å være Guds ord.*
:&ndash; *Skriftene i Bibelen stemmer overens.*
:&ndash; *Profetiene viser seg å bli oppfylt.*
:&ndash; *Mange mirakler har stadfestet at Bibelen er Guds ord.*
:&ndash; *Dette Ordet har hatt stor framgang selv under de blodigste forfølgelser, da mange tusen martyrer ofret livet sitt for denne sannheten.*

**Spørsmål 750**
:***750. Kan vi være sikre på å dø salig når vi tror på Kristus og lever i samfunn med ham?***
::*Ja, da er vi i sannhet Guds barn og arvinger til himmelen.*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sandhed til Gudfryktighed som skannet Web-bok, uib.no
* ''Sannhet til gudfryktighet'' , Google Play
* ''Sannhet til gudfryktighet'', App Store
* ''Sannhet til gudfryktighet'', blabok hos Nasjonalbiblioteket
Blindheim Idrettslag

**Blindheim Idrettslag** (stiftet i 1936) er et norsk idrettslag fra Blindheim i Ålesund, som driver med volleyball, fotball og håndball.

## Volleyball

Blindheim har fostret flere landslagsspillere i volleyball. Den mest kjente er sandvolleyballspiller Ingrid Tørlen, som blant annet kvalifiserte seg til deltakelse i de olympiske leker i Athen i 2004 og til de olympiske leker i Beijing i 2008. En annen kjent sandvolleyballspiller fra Blindheim er Tarjei Skarlund, som deltok i OL både i 2008 og i 2012.

Blindheims kvinnelag tok bronse i serien sesongen 1992/93. I 1993/94-sesongen spilte laget cupfinale, men tapte 3-1 mot Koll. Samme år valgte laget å trekke seg fra videre eliteseriespill, men rykket opp igjen i 1995/96-sesongen. Etter dette spilte laget 13 sesonger i eliteserien, før de i 2008/09 rykket ned til 1. divisjon. Laget rykket opp igjen i 2013. Den første sesongen etter elitseriecomebacket endte med en 5.-plass i serien. Siden 2017/18 har laget spilt i regional 2. divisjon.

På herresiden vant Blindheim IL regional 2. divisjon sesongen 2013-14. Dermed deltok laget i kvalifisering til 1. divisjon, men endte sist blant de seks deltagende lagene. De vant regional 2. divisjon sesongen 2014-15 også. De rykket derfor opp i 1. divisjon og har spilt 1. divisjon sammenhengende inntil sesongen 2018-19.

### Spillerstall for damelaget (2015/16)

## Fotball
A-laget i fotball for herrer spilte i 5. divisjon sesongene 2015-2018. De rykket opp til 4. divisjon sesongen 2019, men rykket rett ned igjen.

### Tabell

## Eksterne lenker
*
Tikhon Khrennikov

**Tikhon Nikolajevitsj Khrennikov** (1913–2007) var en russisk komponist og pianist.

## Liv
Khrennikov var den yngste av ti i en familie av hestehandlere fra Guvernementet Orjol (i dagens Lipetsk oblast). Som barn lærte familiemedlemmer ham å spille gitar og mandolin. I hjembyen Jelets sang han i et kor og spilte i et orkester, der han også lærte å spille piano.

Han bestemte seg tidlig for å bli komponist, og i 1929 begynte han på et komposisjonsstudium ved Gnesin-instituttet i Moskva. Fra 1932 til 1936 studerte han ved konservatoriet i Moskva, komposisjon med Vissarion Sjebalin og piano med Heinrich Neuhaus.

## Maktmenneske
I 1948 ble Khrennikov generalsekretær i den sovjetiske komponistforeningen og fikk med det en stor innflytelse på landets musikkliv fram til Sovjetunionens oppløsning i 1991. I denne funksjonen sto Khrennikov i nær kontakt med maktapparatet, og hadde som oppgave å iverksette Andrej Zjdanovs «antiformalistiske» kunstkampanje på musikkområdet. Kommunistpartiets musikkoppfatning var relativt enkel; folkesanger (hovedsakelig russiske), sangbare melodier og komposisjoner med politisk korrekt innhold ble foretrukket, og Khrennikov agitere mot komponister som skrev musikk med moderne tendenser. Først gikk det ut over Dmitrij Sjostakovitsj, senere Alfred Schnittke, og Khrennikov gjorde seg etterhvert bemerket med voldsomme utfall mot flere andre ledende sovjetiske komponister som Sergej Prokofjev, Aram Khatsjaturjan og Dmitrij Kabalevskij i den såkalte *Zjdanovsjtjina*, den statlige renselsen av sovjetisk kulturliv i årene 1946-48, oppkalt etter Zjdanov. Etter Sovjetunionens fall framstilte Khrennikov seg som et offer for regimet.

## Musikk og ettermæle
Khrennikov skrev orkesterverk, klaverkonserter, balletter, operaer, sanger og kammermusikk. Han utviklet ganske hurtig en egen stil  preget av patos, vitalitet og rytmisk drivkraft, men tilpasset seg også den til enhver tid rådende posisjonen innen sosialistisk realisme. Han så melodien som det bærende elementet i musikken, og hadde en god teft for å skrive fengende melodier, ikke sjelden inspirert av russisk folkemusikk, som ikke minst gjør seg gjeldende i hans mange sanger, film- og scenemusikk. 

I Sovjetunionen ble Khrennikov regnet blant landets mest betydelige komponister. I Vesten ble han avskrevet enhver form for kompositorisk begavelse. Grunnen til denne store diskrepansen skyldes nok Khrennikovs politiske engasjement og handlemåte som partifunksjonær, og en vurdering av hans musikk uavhengig av ideologiske posisjoner har foreløpig ikke vært mulig. Khrennikov besøkte Norge i desember 1980 som solist med Oslo filharmoniske orkester. Boikottaksjonen mot ham ble vurdert som vellykket, ettersom bare 300 møtte frem, selv om konsertsalen hadde plass til 1.600.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Verkfortegnelse
*
Zdzisława Donat

**Zdzisława Donat** (født 4. juli 1936 i Poznań) er en polsk operasanger (sopran) som på 1970- og 1980-tallet sang på verdens største operascener og festivaler. Hun er pedagog ved musikkhøyskolen i Warszawa.

Etter å ha fullført ingeniørstudiene ved Den tekniske høyskole i Warszawa, begynte hun i 1961 på et musikkakademi i samme by. Hun fortsatte sangstudiene hos Ada Sari og i Accademia Musicale Chigiana i Siena hos Gino Bechi.

På 1960-tallet var hun solist ved Teatr Wielki i Poznań. Etter å ha gått til topps i sangkonkurranser i Toulouse (1967) og Helsingfors (1968), ble hun i 1972 solist ved Teatr Wielki i Warszawa, hvor hun debuterte i tittelrollen i Donizettis opera Lucia di Lammermoor.

Hennes internasjonale karriere begynte på begynnelsen av 1970-tallet, da hun ble engasjert ved Staatstheater am Gärtner Platz, og senere Bayerische Staatsoper i München. Hun sang i de viktigste operahusene i Europa (blant annet La Scala, San Carlo, Wiener Staatsoper, Covent Garden, Opéra Garnier). Hun opptrådte i de fleste europeiske land, men også i Japan, USA (Metropolitan), Canada, Argentina og på Kanariøyene. I 1979 fikk hun tittelen *Kammersängerin* i München.

Hun begynte sin pedagogiske virksomhet ved Musikkhøyskolen i Kraków, hvor hun også ble professor. Hun er virksom som pedagog ved Frédéric Chopin musikkhøyskole i Warszawa.

Zdzisława Donat er særlig kjent for sin rolle som Nattens dronning i Wolfgang Amadeus Mozarts opera *[[Tryllefløyten]]*.

## Berømte roller
* Konstanze i *[[Die Entführung aus dem Serail]]* av Mozart
* Norina i *[[Don Pasquale]]* av Donizetti 
* Rosina i *[[Il barbiere di Siviglia]]* av Rossini 
* Amina i *[[La sonnambula]]* av Bellini 
* Elvira i *I puritani* av Bellini 
* Violetta i *[[La traviata|La Traviata]]* av Verdi
* Anusa i *[[Falstaff (opera av Verdi)|Falstaff]]* av Verdi
* Gilda i *[[Rigoletto]]* av Verdi
* Oskar i *[[Un ballo in maschera]]* av Verdi
* Olympia i *[[Hoffmanns eventyr]]* av Offenbach

## Referanser
Bare så du vet det

***Bare så du vet det*** er en bok av Jon Almaas, utgitt av Kagge Forlag i 2003.

Boken er en parodi av vanlige oppslagsverk, og den beskriver unyttige fakta, fra farten til en spermie til forskjellige fobier. Boken har ISBN 82-489-0437-7.

Forfatteren lovte pengene tilbake til kjøpere som ikke ble bedre mennesker av å lese den, forutsatt at de kunne bevise det. *Aftenpostens* kritiker, Arnhild Skre, mente boka var noe nerdete men med en viss sjarm. Oppsettet uten register var «ganske autoritært», men hun vedgikk at man ville ha det «litt artig» om en leste hele boka. Tore Rem meldte boka i *Dagbladet*. Han mente boka viste «stor vilje til humor», men at «det altfor ofte (ble) tvungent». Boka var «egnet til å utløse savnet etter en form for styrende intelligens». Han så på dette som en kjendisbok med «total frikobling fra kompetanse som eneste premiss».

Boka var månedens hovedbok i Bokklubben Dagens Bøker. 

## Referanser
MF «Hamarøy»

**MF «Hamarøy»** er en lukket bilferge som ble bygd ved Fiskerstrand Verft A/S i Møre og Romsdal i 1993 for rederiet OVDS. Ferga ble satt inn som hovedferge på europavei 6-sambandet Bognes–Skarberget i Nordland som erstatning for MF «Røsund».

Skipet er en pendelferge med en kapasitet på 104 personbilenheter fordelt på hoved- og hengedekket. Ved overlevering var «Hamarøy», sammen med søsterskipet «Tysfjord», blant de tre største fergene i drift i Nord-Norge. Hun har sitt navn etter Hamarøy kommune i Nordland.

«Hamarøy» ble i flere sommersesonger mellom 1993 og 1998 satt inn i trafikk på Vestfjordsambandet mellom Svolvær og Skutvik på fylkesvei 81. Siden 2008 har hun trafikkert som B-ferge på sambandet Bognes–Lødingen på riksvei 85 sammen med «Tysfjord».

Ferga eies nå av Torghatten Nord AS, men er utleid til Norled.

## Rederihistorikk
*1993–2006: Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab ASA
*2006 - januar 2009: Hurtigruten Group ASA, senere Hurtigruten ASA
*Februar 2009 - : Torghatten Nord AS

## Sambandshistorikk
*1993-2008: Bognes–Skarberget (E6)
*2008-8. januar 2013: Bognes–Lødingen (Rv85)
**8. januar 2013 - > : Opplag i Lødingen og senere under ombygging.
*Sommeren 2013: Suppleringsferge på sambandet Bognes-Lødingen.
*Januar 2017: Utleid til Norled
*Februar 2017: Går som ferge 2 i sambandet Skjersholmane-Ranavik.

## Kilder
*Hjemmesiden til Torghatten Nord
*Fjordfähren in Norwegen - Hamarøy 

## Noter


## Eksterne lenker
* 
*
Norvasund

**Norvasund** eller **Nårvesund** (norrønt: *Nǫrvasund* eller *Njǫrvasund*, fra *nǫrr*, «trangt») var det norrøne navnet på Gibraltarstredet. Dette navnet opptrer blant annet i Snorre Sturlasons Ynglingesaga i Den yngre Edda.

## Referanser