Moses

**Moses** (, *Móshe*; gresk: Mωϋσῆς, *Mōÿsēs*; latin: *Moyses*; arabisk *Mûsa*) var ifølge fortellingene i de fem Mosebøkene (kalt Tora på hebraisk) en jødisk profet, religiøs leder og lovgiver som grunnla den israelittiske nasjonen. 

Moses skal ha ledet israelittene på flukten fra trelldommen i Egypt («utferden fra Egypt») og den strevsomme ferden gjennom Sinaiørkenen til «det lovede land». Moses skal underveis ha mottatt *[[De ti bud]]* og andre lover, og flokken han ledet, inngikk en pakt på Sinaifjellet med én guddom kalt Jahve. Jødene mener at dette skjedde på Sinaifjellet, mens samaritanerne viser til fjellet Gerisim. Toraen inneholder Moses' livsløp frem til hans død i Moabs land, 120 år gammel. 

Historisk forskning anser disse fortellingene som sagn og legender. Særlig troende jøder, kristne og muslimer hevder likevel at Moses virkelig har levd omkring 1200 f.Kr. Hans liv og virke skildres i 2. til og med 5. Mosebok. 

Moses regnes som en av de viktigste personene i de abrahamittiske religionene jødedom, kristendom og islam. Han mottok påbudet om monoteisme, som var uvanlig på den tiden, og nedskrevet som det første bud. Men selv om 2. og 4. Mosebok stort sett handler om Moses, nevnes han knapt i resten av *[[det gamle testamentet|det gamle testamente]]* (GT). Av profeter før fangenskapet i Babylon er det bare to som nevner ham; begge levde på 700-tallet f.Kr. Hosea i kap. 12,14: «*Ved en profet førte Herren Israel opp fra Egypt, og ved en profet voktet han dem.*» Mika i kap. 6,4:«*For jeg førte deg opp fra Egypt og fridde deg ut fra slavehuset. Jeg sendte Moses, [[Aron]] og [[Mirjam]] i spissen for deg.*»

## Moses' navn
Stavemåten «Moses» stammer fra den greske formen Μωυσής, som igjen stammer fra det hebraiske navnet Moshe. Moshe kan oversettes «trukket opp av vannet»: «For jeg har trukket ham (*meshitihu*) opp av vannet.» Faraos datter fant Moses i sivet ved Nilen, dit hun var gått for å bade. Bokstaven *s* ble tilføyet i det hebraiske navnet ettersom greske guttenavn normalt ikke ender på en vokal. Eksempler på andre navn som følger denne regelen, inkluderer hebraisk *Tobia* som blir til Tobias, *Mathia* som blir til Mathias, og *Josva* som blir til Jesus.

Moses' navn kan også stamme fra egyptisk *moses*, som betyr «sønn», basert på likheten med andre egyptiske navn som *Tuthmoses* og *Ramses*, som betyr henholdsvis «sønn av Tuth» og «sønn av Ra».

## Moses i ''Bibelen''
### Oppvekst

2. Mosebok 2,1 forteller ikke annet om Moses' foreldre enn at de var levitter, av Levis stamme, og fikk en sønn. Senere fortelles at sønnen var Moses. 2. Mos 6,18-20 forteller at faren hans var sønn av Kehat, en av levittenes tre klaner, og at Moses' far Amrar giftet seg med sin fars søster Jochebed. Slike nærskyldte ekteskap ble senere forbudt i Moseloven. Moses' mor het Jochebed, et navn som betyr «Jahve er herlighet». Slik er hun den første i Bibelen med et navn som inneholder leddet *Ja-* (for Jahve). Hvis moren hans var oppkalt etter Jahve, må Moses ha kjent dette gudenavnet fra henne. 

Moses' tilknytning til Levis stamme er en sen tradisjon og trolig en sammenblanding av en stamme som ble kalt Levi, og det levittiske presteskapet. Retts- og kulttradisjoner knytter Moses til helligstedet i oasen Kadesj (Ain el-Qudeirat), og kanskje har medlemmer av oasens presteskap slått seg sammen med en av de nomadiske stammene og blitt med dem på vandringene deres. Dermed har de vært bærere av en opprinnelig Jahve-kult. De nokså få gangene Moses nevnes i GT utover i ørkenberetningene, er oftest i Krønikebøkene som nettopp henter stoff fra prestenes og levittenes miljø. 

Moses ble født da farao angivelig hadde beordret at alle guttebarn født av israelitter i egyptisk fangenskap, skulle druknes i Nilen. Moses' mor la i stedet sønnen sin i en kurv flettet av papyrusrør, som hun lot drive nedover Nilen. Da faraos datter badet der, fant hun kurven med spedbarnet, og tok ham til seg; «gutten ble en sønn for henne». Hun ga ham navnet Moses, «*for jeg har dratt ham opp av vannet*» (hebraisk: *moshe* = «av vannet»). Vel snakket ikke faraos datter hebraisk, men navnet hørtes også egyptisk.

Sagn om spedbarn som etterlates i en kurv og driver nedover en elv, fortelles også om Sargon den store, Romulus og Remus og hinduguden Karna i *[[Mahabharata]]*.

### Voksenliv
Moses vokste dermed opp ved faraos hoff. Som ung mann så han en dag hvordan en av faraos soldater mishandlet en israelittisk arbeider, ble arg og slo soldaten i hjel. Han fikk hjelp til å skjule liket, men måtte etter dette flykte ut i ørkenen og leve i skjul der. Moses traff midjanitten Jetro og giftet seg med hans datter Sippora. Med henne fikk han sønnene Gersjom og Elieser.

Han var ute og gjette sin svigerfars småfe på Guds fjell, Horeb, da Herrens engel skal ha vist seg for ham i flammer fra en tornebusk. Fra denne kalte Gud angivelig på ham ved navn og bød ham ta av seg skoene:  «*For stedet du står på, er hellig grunn. Jeg er din fars Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud og Jakobs Gud*» Ifølge Presteskriftet var dette første gang Moses hørte navnet Jahve; men «Jahvisten» forteller i 1. Mosebok at Adam og Evas tredje sønn, Set, i sin tur fikk en sønn som het Enosj, og «på den tiden» - dvs. på Adam og Evas sønnesønns tid - «begynte de å påkalle Herrens navn». «Jahvisten» forteller da også at Moses' mor var oppkalt etter Jahve. Fenomenet med busker som selvantenner, viste seg i Mali i 2003, i slikt omfang at myndighetene vurderte å evakuere områder ved Timbuktu. Den norske fysikeren Dag Kristian Dysthe og tre norske geologer forventet å finne lava under den rykende jorden, men oppdaget i stedet en underjordisk torvbrann som med temperaturer på opptil 700°C satte fyr på buskene. *Nature* og *Science* omtalte funnet som en mulig forklaring på tornebusken på Horeb-fjellet.

Man antar at Moses var godt over 80 år da han mottok denne åpenbaringen, og oppdraget med å føre israelsfolket ut av fangenskap i Egypt og tilbake til «det lovede landet». *Bibelen* forteller om hvordan han og broren Aron stod frem for den etterfølgende farao flere ganger og bad om at folket måtte få lov å dra, men at farao nektet. Derfor sendte Gud ti forskjellige plager over egypterne. «*Denne natten skal jeg gå gjennom Egypt og slå i hjel alle førstefødte i landet, både mennesker og dyr, og jeg skal holde dom over alle gudene i Egypt. Jeg er Herren.*» Da fikk jødene dra; men farao og hans soldater fulgte etter. Angivelig delte Rødehavet seg lenge nok til at israelittene rakk tørrskodde over. Da faraos hær fulgte etter, lukket vannet seg og druknet dem. Slik ble israelittene befridd.

Israelittene kom siden til Sinaifjellet, der Moses mottok åpenbaringer fra Gud som angikk lover og religiøs praksis. Imidlertid var det mange israelitter som begynte å tilbe et gudebilde mens Moses var på fjellet. Da han så det, knuste han de to første tavlene med de ti bud, og måtte lage to nye. Etter dette ga Moses ordre om å drepe 3&nbsp;000 av israelittene som hadde vært med på å lage og danse rundt en statue av en kalv støpt i gull, gullkalven.

Aron ble den første ypperstepresten, og hans sønner ble prester. Tabernakelet ble satt opp, og forskjellige religiøse kunstgjenstander ble laget. Efraimitten Josva, sønn av Nun, var en viktig hjelper for Moses. Moses gjorde flere undere, blant annet ble folk helbredet av kobberslangen han fikk laget. En gang folket manglet vann, fikk Moses og Aron vann til å springe fra en klippe. Imidlertid handlet de troløst da de gav seg selv æren for underet og ikke Gud. Derfor ble det bestemt at de ikke skulle få være med inn i det lovede land. 

Underveis giftet Moses seg med en kusjittisk (dvs. nubisk) kvinne. Mirjam og Aron kritiserte ham for dette. «*Da steg Herren ned i en skysøyle og stilte seg i åpningen til teltet.*» Gud var så harm over at Moses ble kritisert at han slo Mirjam med spedalskhet. I syv dager skulle hun leve med sykdommen, mens Aron ikke ble refset.

Både Mirjam og Aron døde i løpet av ørkenvandringen. Moses levde helt til israelittene slo seg ned i Moab, der Moses besluttet at Josva skulle overta som folkets leder. Moses gikk opp på et høyt fjell hvor han kunne se mesteparten av hele det lovede land. Han døde der, og det sies at Gud mirakuløst gravla ham på et sted ingen visste om. Kort tid etter ledet Josva folket over Jordanelven og inn i det lovede land.

Bibelens forklaring på at den rettskafne førerskikkelsen Moses aldri får satt fot i det lovede land, var at Gud måtte straffe ham og hans bror Aron for deres ulydighet: «*Men Herren sa til Moses og Aron: Fordi I ikke trodde på meg og ikke helliget meg for Israels barns øyne, derfor skal I ikke føre dette folk inn i det land jeg har gitt dem.*» 

Tradisjonen regner Moses som forfatteren til salme 90 og 106 i *[[Salmenes bok]]*. Han omtales flere steder i Det nye testamente. I forbindelse med Jesu forklaring på berget fikk noen av apostlene se Jesus sammen med Moses og Elia.

## Jødedommens syn på Moses

I jødedommen æres Moses som lovgiver. Han spilte en særlig rolle som en som så og snakket direkte med Gud. I rabbinsk tradisjon mottok han også en rekke muntlige lover i tillegg til loven. Jødiske fortellertradisjoner gjør ham til en meget myteomspunnet mann. Moses' betydning i jødisk tradisjon og religion gjenspeiles i det offisielle norske navn på jødedommen: det mosaiske trossamfunn.

## Kristendommens syn på Moses

For kristne symboliserer Moses - som omtales oftere i Det nye testamente enn noen annen gammeltestamentlig profet - ofte Guds lov, den som fullbyrdes i Jesu lære. De nytestamentlige forfatterne sammenligner ofte Jesu ord og handlinger med Moses for å forklare Jesu oppdrag. I Apostlenes gjerninger 7:39-43 og 51:53 lignes avvisningen av Moses ved jødenes tilbedelse av gullkalven med jødenes avvisning av Jesus som Messias. Moses nevnes i flere av Jesu budskap.

Moses' betydning for den moderne kristendommen har ikke avtatt. Han betraktes og hedres som helgen i flere kirker og huskes også som profet. Han er en viktig person i den jødisk-kristne troens historie og de ti bud er også viktige.

## Islamsk syn på Moses

Moses (arabisk: *Musa*) nevnes flere ganger i *[[Koranen]]* enn noen annen person, og hans liv gjenfortelles i større grad enn noen annen profets. Navnet hans dukker opp hele 502 ganger. Moses beskrives i *Koranen* både som «profet» (*nabi*) og «budbringer» (*rasul*), noe som betyr at han var en av de profetene som førte med seg et skrift og en lov til sitt folk. Blant profetene beskrives Moses vanligvis som den som lignet Muhammed mest i oppdrag og gjerninger.

De fleste av de viktigste hendelsene i Moses liv som også står å lese i *Bibelen*, finnes spredt i ulike suraer i *Koranen. Bibelen* og *Koranens* fortellinger har likevel ulike perspektiver; *Bibelen* fokuserer på Moses og israelittenes redning, mens *Koranen* betoner forholdet mellom Moses og Gud.

## Moses' historisitet
Forskere har delte syn på Moses' historisitet. William G. Dever skriver at den moderne vitenskapelige konsensusen er at den bibelske skikkelsen Moses hovedsakelig er en mytisk figur, men at en «Moseslignende skikkelse kan ha eksistert et sted i det sørlige Transjordan» i midten til slutten av det 13. århundre f.Kr., og at arkeologien ikke kan bidra til å bekrefte eller avkrefte dette. Konrad Schmid og Jens Schröter oppfatter Moses som en historisk skikkelse.

## Bildegalleri: Moses i europeisk kunst

Michaelangelo Moses.jpg|I *[[det gamle testamente]]* er Moses jødisk frigjøringshelt, religiøs leder og lovgiver. Michelangelos statue til pave Julius IIs grav i San Pietro in Vincoli i Roma viser Moses med horn i panna, ettersom de hebraiske ordene for «horn» og «glorie» ble forvekslet da *[[Mosebøkene]]* ble oversatt til latin i *[[Vulgata]]*.
Meister der Bibel des Patrice Léon 001.jpg|«Moses mottar steintavlene med de ti bud på Sinaifjellet», miniatyrmaleri fra *Patrice Léons bibel* i Vatikan-biblioteket, malt på pergament i gresk-bysantinsk stil ca. år 940.
Moses, statue i Østre Porsgrunn kirke.jpg|upright|Malt statue i tre av Moses i Østre Porsgrunn kirke. Kirken fra 1760 ble totalskadet i brann i 2011.


## Se også
* Musa (profet), profet i islam.
* Mosebøkene (*Pentateuken*, «den femfoldige boken»), de fem første bøkene i *Det gamle testamentet.
*[[Torá]] («Læren»), det hebraiske navnet på de fem *Mosebøkene'' som forteller om perioden fra verdens skapelse til Moses' død på Nebofjellet.
* Moseloven, den religiøse loven som ble gitt fra Gud til Moses på Sinaifjellet etter at israelittene hadde forlatt Egypt.
* De ti bud, en liste over korte religiøse og moralske leveregler i jødisk og kristen tradisjon.
* Mosaisk rett, «Guds lov» innenfor jødisk lov og som prinsipp i europeisk strafferett fra 1500- til 1700-tallet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*