open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
New Amsterdam

**New Amsterdam** kan vise til:

* New Amsterdam (Guyana) –  by i Guyana
* New Amsterdam (Indiana) – by i Indiana, USA
* Ny Amsterdam –  tidligere nederlandsk bosetning på Manhattan, USA
Varangerhalvøya

**Varangerhalvøya** (nordsamisk: *Várnjárga*; kvensk: *Varenkinniemi*) er ei halvøy i Finnmark. Den avgrenses av Tanafjorden i vest og Varangerfjorden i sør. I nord og øst ligger Barentshavet. Halvøya kjennetegnes av høyfjellsvegetasjon. Det høyeste punktet er Stangenestind på 725 moh. Noen av byene og tettstedene på Varangerhalvøya er Vadsø, Vardø, Berlevåg og Båtsfjord.

## Reiseliv
Varangerhalvøya markedsføres som en attraktiv reiselivsdestinasjon som kan tilby både friluftsopplevelser og ulike festivaler.

## Ressurser
Til tross for at Varangerhalvøya er et stort område er ressursene ikke bestemt.

## Se også
* Varanger (region)

## Eksterne lenker
* 
* Varanger.com

__NOTOC__
Saudasjøen

**Saudasjøen** er et sted og et delområde i Sauda kommune i Rogaland. Stedet ligger 4 kilometer sørvest for Sauda sentrum. Stedet regnes inn under tettstedet Sauda med 4258 innbyggere. *Saudasjøen* oppsto som et strandsted tilknyttet gården *Sauda*. I dag består tettstedet av boligfelt og mekanisk industri. Under andre verdenskrig ble det bygget et stort aluminiumsanlegg på Nesøyra, men produksjonen ble flyttet til Årdal i 1947. Glassfabrikken Si-Glass holder til på Nesøyra. Omfattende industrihistorie.

Saudasjøen er mest kjent for kirkegården med russergraver fra den andre verdenskrig, Sauda Fjordhotel, og Sauda skisenter i Svandalen. Fylkesvei 520 går gjennom tettstedet nordover til Sauda og sørover mot E39.

Frem til starten av 1900-tallet fungerte Saudasjøen som sentrum i kommunen. Kjøpmenn slo seg til ved kaiområdet på det gamle strandstedet, og det var også en rekke hoteller og kafeer i området. Frem til 1989 lå også Sauda videregående skole i Saudasjøen.

Delområdet dekker grunnkretsene Svandal, Hustveit/Hangandvik, Veka/Fredheim, Saudasjøen, Risvoll/Nes og Fosstveit/Amdalsrød

## Se også
*Grunnkretser i Sauda kommune
Metallurgisk industri

**Metallurgisk industri** er en prosessindustri for fremstilling av metalliske produkter. Dette kan være jern, stål, ferrolegeringer og aluminium. Denne industrien er ofte kapital-, energi-, areal- og bemanningsintensiv og omtales derfor også som tungindustri.

## Metallurgisk industri i Norge
I Norge finnes metallurgisk industri hovedsakelig på kyststrekningen fra Lista i sør til Finnfjordbotn i nord. De største selskapene er Hydro Metal, Elkem og Fesil.

## Se også
*Liste over aluminiumssmelteverk
Imingfjell Turistheim

**Imingfjell Turistheim** er en privateid turisthytte som ligger ved nordøstsiden av Sønstevatn på østsiden av Hardangervidda, ved Imingfjell i Nore og Uvdal kommune i Buskerud.

Imingfjell Turistheim ligger ca. 1070&nbsp;moh.

## Eksterne lenker
* Imingfjell Turistheims webside
* Imingfjell Turistheims side hos Visit Uvdal
* Imingfjell Turistheims side hos DNT
Grense Jakobselv

**Grense Jakobselv** (skoltesamisk: *Vue'rjemjokk* nordsamisk: *Vuorjánjohka*) er ei grend i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Grenda ligger i et lite dalføre hvor Jakobselva renner nordover ut i Varangerfjorden. Elva markerer grensen mot Russland. Tidligere var det permanent bosetting i dalen, men denne ble fraflyttet sent på 1970-tallet og tidlig på 1980-tallet. Forsvaret har sin nordligste installasjon langs grensen i Grense Jakobselv, bemannet av personell fra Jarfjordkompaniet i Garnisonen i Sør-Varanger.

For å markere Norges suverenitet over områdene øst til Jakobselva ble det bygget et kapell i Grense Jakobselv. Det ble innviet i 1869. Kapellet fikk sitt navn, Kong Oscar IIs kapell, ved kongens besøk i 1873.

## Geologi
Ved Grense Jakobselv finnes gneisbergarter med granulittfacies.

## Bilder

Le hameau de Grense Jakobselv (Norvège).jpg|Grense Jakobselv havn.
Grense Jakobselv harbor 2009-09-29.JPG|Grense Jakobselv havn.
Grense Jakobselv Grenze.jpg|Grensemerke 367. Gul stolpe med sort topp markerer norsk side, rød og grønn stolpe markerer russisk side. Grensen går i elven på det dypeste punktet mellom disse stolpene.
Grense Jakobselv Kirche.jpg|Kong Oscar IIs kapell, bygget i 1869.
Grense Jakobselv Pfarrhaus.jpg|Gammel prestegård i Grense Jakobselv.
N886-Grense-Jakobselv-2012-07-06-14-16-033.jpg|Strand i Grense Jakobselv.


## Se også
*Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om Garnisonen i Sør-Varanger på Forsvarets nettsted
Sønstevatn

:*For innsjøen i Notodden med samme navn, se [[Sønstevatn (Notodden)]]*

**Sønstevatn** er en innsjø som ligger i Nore og Uvdal kommune i Buskerud fylke, helt i øst på Hardangervidda. Innsjøen er regulert som hovedmagasin for Uvdal I kraftverk. Vannspeilet ligger 1060–1029&nbsp;moh.

Imingfjell Turistheim ligger ved den nordøstlige enden av vannet.

## Referanser
Sauda Fjordhotell

**Sauda fjordhotell** er et herregårdshotell som ble oppført i 1914 som rekreasjonssenter for velstående. Pådriver for oppføringen var Erik Berentsen i Stavanger turistforening. Den gang var navnet Saude Turisthotell. Det er 15 dobbeltrom og elleve enkeltrom samt anneks.

Driftsselskapet gikk konkurs i 2016 og ble gjenåpnet i 2017 med nye innehavere. Det nye selskapet gikk konkurs i 2020.

Hotellet har tre etasjer. Hotellet ligger i landlige omgivelser ved Saudafjorden, i Saudasjøen 4 km fra Sauda Sentrum. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sauda Fjord Hotel
* Saude Turisthotel
Imingfjell

**Imingfjell** (også skrevet **Imingfjellet**) er et fjell og et fjellmassiv i Nore og Uvdal kommune i Buskerud. Østsiden vender bratt ned mot Bjørkeflåta i Uvdal, hvor bekker fra Imingfjell løper ut i Uvdalselva. Imingfjell Turistheim ligger like ved på ca.  meter over havet. Veien over Imingfjellet (fylkesvei 755) når .

Flere nærliggende topper med minimal primærfaktor utgjør massivet Imingfjell, herunder selve Imingfjellet (), Ræpeholberget (), og Gravarranden ().

## Referanser
Soknedal

:*For Sokndal i [[Dalane]], se [[Sokndal]], for Soknedal i [[Ringerike]], se [[Soknedalen]].*
**Soknedal** er en bygd og et kirkesogn i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag. Soknedal var fra 1840 til 1964 en selvstendig kommune. I perioden fra 1999 til 2013 hadde Soknedal rundt 1&nbsp;700 innbyggere. Soknedal sentrum er et tettsted med  innbyggere per 1. januar . Her ligger blant annet Soknedal kirke og nå nedlagte Soknedal stasjon.

De fleste arbeidsplassene i bygda er knyttet til jordbruket. Forøvrig finnes to dagligvareforretninger, bensinstasjon, restaurant, bakeri og konditori, og Soknedal Sparebank. Mange av de yrkesaktive har arbeid på Støren, mens en god del også pendler til Trondheim.


Fil:Soknedal stasjon.jpg|Soknedal stasjon
Fil:Soknedal kyrkje 01.jpg|Soknedal kirke
Fil:Soknedal skole (01).JPG|Soknedal skole, bygd i 2010


## Den tidligere kommunen Soknedal

Soknedal var fra 1837 en del av Støren formannskapsdistrikt. I 1840 ble Soknedal og Horg skilt ut som selvstendige enheter. Soknedal hadde da 1&nbsp;966 innbyggere.

1. januar 1964 ble Soknedal slått sammen med Budal, Singsås og Støren til den nye Midtre Gauldal kommune. Soknedal hadde ved sammenslåingen 1&nbsp;916 innbyggere. Sammenslutningen vakte sterk motstand i bygda, og et krav om at Soknedal måtte gjenopprettes som egen kommune ble underskrevet av 85 % av innbyggerne. Noen år senere, i 1973, ble det gjennomført en folkeavstemning om dette spørsmålet. 60 % av innbyggerne i tidligere Soknedal kommune gikk da inn for at bygda på ny skulle bli egen kommune. Spørsmålet kom opp i Stortinget, men flertallet der gikk mot en deling av Midtre Gauldal.

## Referanser


## Litteratur
*
Budal

**Budal** er en tidligere selvstendig kommune i Sør-Trøndelag fylke, fra 1837 del av Støren formannskapsdistrikt.

Budal ble skilt ut som egen kommune i 1879. Kommunen hadde ved opprettelsen 585 innbyggere.

Budal er ei fjellbygd, med lange landbruks- og håndverkstradisjoner. Budalsstolen er det mest kjente eksempelet på håndverksprodukter fra bygda. Landbruk er en av bygdas viktigste næringer, og setring er fortsatt utbredt. Det ligger to store landskapsvernområder i bygda; Endal landskapsvernområde og Budal Landskapsvernområde. Det er i disse landskapsvernområdene det meste av setring foregår. Budal er en av flere innfallsårer til Forolhogna nasjonalpark. I denne nasjonalparken finner man blant annet villrein. Forollhogna (1332 moh) er det høyeste punktet i nasjonalparken, og toppen ligger dels i Budal.

Mye av fjellarealet i bygda er statsallmenning, og forvaltes av et eget fjellstyre. Elvene Ena og Bua (sideelv til Gaula) renner gjennom bygda, og har sitt samløp like ved bygdas setrum Enodd.

Budal kirke er ei Y-kirke, og ble bygd i 1754.

1. januar 1964 ble Budal slått sammen med Singsås, Soknedal og Støren kommuner til den nye Midtre Gauldal kommune. Budal hadde ved sammenslåingen 529 innbyggere. Folketallet har siden gått svakt tilbake, og utviklingen de siste år har vært som følger:

(Befolkningsstatistikken tar utgangspunkt i SSBs folketall i grunnkretser. Følgende grunnkretser i Midtre Gauldal kommune er her regnet som tidligere Budal kommune: Bjerkli, Svardal, Enodd, Kjønnås, Endal og Sæterdalene)

## Litteratur
*
Singsås

**Singsås** er et sogn og en tidligere kommune i Midtre Gauldal, Trøndelag. Singsås ligger omtrent midt i mellom Trondheim og Røros.

## Kommunen
Singsås kommune ble skilt ut som en selvstendig enhet fradelt Holtålen (Holtaalen) formannskapsdistrikt i 1841. Singsås hadde ved opprettelsen 1&nbsp;272 innbyggere. 1. januar 1964 ble Singsås slått sammen med Budal, Soknedal og Støren kommuner til den nye Midtre Gauldal kommune. Singsås hadde ved sammenslåingen 1&nbsp;554 innbyggere.

## Sognet
Følgende grunnkretser i Midtre Gauldal kommune er her regnet som tidligere Singsås kommune: Buset, Kotsøy, Bjørgen, Singsås, Hindbjørgen, Almås, Forbygda og Forsetmo

Just Qvigstad noterte det sørsamiske navnet *šaŋsa*.

Elva Gaula, Rørosbanen og fylkesvei 30 går gjennom bygda. Singsås har to butikker: Coop (Singsås) og Coop (Bjørgen).

Kjente bedrifter i Singsås er Winsnes Maskin AS,  Aune Transport As, Digre Transport As, Reiten Transport As, Malum Bygg AS, Lillerønning Snekkerfabrikk, Betongsliperen,Almås Maskin As og Schrøder´s Dekkservice.

Befolkningsutviklingen de senere år har vært som følger: 

(Befolkningsstatistikken tar utgangspunkt i SSBs folketall i grunnkretser.)

## Se også
* Grunnkretser i Midtre Gauldal kommune
* Forbygda

## Referanser
Saudafjorden

**Saudafjorden** er en fjordarm som strekker seg fra Sandsfjorden i Suldal og helt inn til byen Sauda. Den er en utstikker av Boknafjorden, og den delen av fjorden som strekker seg lengst nord i Rogaland. Saudafjorden er en åpen, vid fjord med største dyp nesten 400 meter. Fjorden har ingen markerte terskler.

## Miljø
Innerst i fjorden finnes Sauda Smelteverk som i 1981 bl.a. tilførte fjorden ca. 100 tonn mangan (hvorav 75 tonn frafiltrerbart), ca. 25 tonn sink (nesten 100 % frafiltrerbart) samt ca. 2 tonn PAH. Fjorden bærer preg av å være sterkt forurenset, og den innerste delen av fjordbunnen er dekket med et flere meter tykt lag av sediment som består av avfallsstoffer som er dumpet av Sauda Smelteverk. Dumpingen pågikk fra 1912 og frem til slutten av 1980-tallet. PAH og tungmetallutslipp akkumuleres i skjell og fisk. Omfattende tiltak er satt igang for å snu utviklingen, og fjorden har blitt betraktelig renere i løpet av de siste 20 årene. Saudafjorden er ikke lenger en av landets mest forurensede steder, og det er nå gitt klart signal på å spise fisk, blåskjell og annen sjømat som *står* i fjorden. Fjorden ble også brukt som søppelfylling frem til 1970-tallet. Det har de siste årene vært stor oppblomstring av fisk og annet liv.

## Referanser
Helga Marie Ring Reusch

**Helga Marie Ring Reusch** (født 1865 i Gamlebyen i Fredrikstad, død 1944 på Hvalstad i Asker) var en norsk billedkunstner.

## Familie
Hun var gift med geologen og vitenskapsmannen Hans Reusch (1852-1922).

Fra 1922 bodde hun i sin «Villa Morene» på Hvalstad.

## Kunstnerisk virke
Som billedkunstner gikk hun i lære hos Erik Werenskiold (1885), ved Christian Krohgs malerskole, hos Gerhard Munthe (1887), ved Puvis de Chavannes' malerskole i Paris, ved Harriet Backers malerskole, og foretok studieturer blant annet til Boston.

Hun debuterte i 1886 på Høstutstillingen med maleriet *Strandbillede*, et sommermotiv fra Åsgårdstrand, og i årenes løp deltok hun på nærmere tretti Høstutstillinger. Hun deltok også på en rekke kollektivutstillinger, blant annet Jubileumsutstillingen på Frogner i 1914. Hun hadde separatutstilling på Blomqvist i 1903, i Trondheim Kunstforening i 1918 og 1926 og i Kunstnerforbundet i 1919 og 1923. Hun medvirket også på flere utstillinger i utlandet, blant annet på Salongen i Paris 1892, og på verdensutstillingene i Chicago i 1893 og Paris i 1900.

Av religiøst tilknyttede arbeider kan nevnes altertavlen i Døves kirke i Oslo (1912), Majorstuen kirke (1918-27) og i Holmen kirke i Asker (1935).

I 1946 mottok daværende Nasjonalgalleriet i Oslo deler av Hans og Helga Marie Ring Reuschs kunstsamling i testamentarisk gave fra ekteparet. Av disse rundt 20 tegninger utført av henne, mange av dem barnebilder og motiver fra Setesdal.

## Referanser


## Litteratur
* Grethe Borges, *Portrett av en malerinne: Helga Ring Reusch*.  Hovedoppgave (1995).

## Eksterne lenker
* Om Helga Marie Ring Reusch hos ostfoldmuseene.no
Bjørnørfolket

***Bjørnørfolket*** er en fembinds gårds- og slektshistorie for tidligere Bjørnør prestegjeld, det vil si Osen, Roan og Stoksund.

Hovedforfatter er Sigurd Brattgjerd (1925–2013), som begynte sitt innsamlingsarbeid i 1970-årene, men mange flere bidrog som medforfattere. Verket er utgitt av Bjørnør bygdeboknemnd, som var sammensatt av representanter for Bjørnør historielag og Osen heimbygdslag.

## Referanser


## Litteratur
*
*
*
*
*
Alexandra av Hannover

**Alexandra Charlotte Ulrike Maryam Virginia av [[Hannover (stat)|Hannover]]** (*Alexandra Prinzessin von Hannover*) (født 20. juli 1999 i Vöcklabruck) er den eneste datteren av prins Ernst August av Hannover og prinsesse Caroline, født Caroline av Monaco. Hun har halvsøsken fra begge foreldrenes tidligere ekteskap.

Hun er barnebarn av fyrst Rainier III av Monaco, Grace Kelly, prins Ernst August IV av Hannover og Ortrud av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg. Gjennom sistnevnte er hun i familie med det dansk-norske kongehuset. Hun er tippoldebarn av keiser Vilhelm II av Tyskland. Gjennom ham nedstammer hun også fra dronning Victoria av Storbritannia, den siste britiske monarken av hennes slekt, huset Hannover. I mannslinje  (agnatisk) var den siste britiske monarken blant hennes forfedre Georg III av Storbritannia.

Hennes fulle titler er *prinsesse av Hannover, hertuginne av Braunschweig og Lüneburg, kongelig prinsesse av Storbritannia og Irland*. Den siste tittelen fikk hennes farfar tildelt i 1914 (kort etter sin fødsel) av kong Georg V av Storbritannia, ble fratatt gjennom *Titles Deprivation Act* i 1917 og fikk den på nytt tildelt av sin egen far i egenskap av overhode for huset Hannover i 1931.

Hun er nr. 3 (etter sin far, som pretendent, og sine to eldre brødre) i huset Hannovers arvefølge til tronene i Hannover, Storbritannia og Irland, men Hannover er en del av republikken Tyskland og Storbritannia og Irland anerkjenner ikke familiens krav på tronen. Som etterkommer etter Sophia av Hannover er hun likevel arveberettiget til den britiske tronen, men inntar en plass lenger ned på listen sammen med de andre etterkommerne etter dronning Victoria. Hun er også den 5. i arvefølgen til Monacos trone.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Harald Hennum

**Harald Hennum** (1928–1993) var en norsk fotballspiller. Han spilte for Frigg Oslo og IK Skeid, og var en av norsk fotballs største profiler på 1950-tallet. Som Skeid-spiller ble han cupmester fire ganger, og ble eliteseriens toppscorer i sesongen 1954/55.

Hennum spilte også på , og fikk til sammen 43 A-landskamper. Han scoret 25 landslagsmål, og er med det nummer fem på landslagets scoringsstatistikk. Han scoret fire mål i en privatlandskamp mot DDR i 1958.

Hennum spilte bandy i tillegg til fotballen og fikk med seg en landskamp i denne idretten.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Roar Johansen

**Roar Johansen** kan referere til:

*Roar Johansen (fotballspiller), (1935–2015), norsk fotballspiller
*Roar Johansen (fotballtrener), (f. 1968), norsk fotballtrener
Olav Nilsen

**Nils Olav Nilsen** (født 24. januar 1942, død 11. oktober 2021) var en norsk fotballspiller og -trener.

Nilsen begynte karrieren som midtbanespiller, senere var han spiss og storscorer, før han avsluttet karrieren som midtbanespiller. Han spilte 62  for Norge, og scoret 19 landslagsmål&nbsp;&ndash; deriblant ett av målene da Norge slo Jugoslavia i en VM-kvalifiseringskamp i 1965.

På klubbnivå spilte Nilsen for , og var nøkkelspiller og kaptein da klubben hadde sin storhetstid på begynnelsen av 1970-tallet. Han var med på å vinne tre strake seriemesterskap i perioden 1972 til 1974, og fikk kallenavnet «Olav Viking» av supporterne. I sin første sesong for Viking ble han cupmester i 1959. 15 år senere var han med på å tape cupfinalen mot  i sin aller siste sesong.

Etter at han la opp som spiller etter sesongen 1974, trente han Viking da laget vant sitt fjerde seriegull på rad i 1975.

Nilsen ble æresmedlem i Viking i 1979. Han døde 11. oktober 2021, 79 år gammel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kjell Kaspersen

**Kjell Robert Kaspersen** (1939–2025) var en norsk fotballspiller. Han var mangeårig keeper og kaptein på , og spilte 34 kamper for det norske . Han ble seriemester for Skeid i 1966 og ble norgesmester i 1963 og 1965. I 1964 ble han kåret til årets spiller på VG-børsen.

Kaspersen spilte 34 A-landskamper for Norge. I en privatlandskamp mot  i 1965 scoret han på straffespark. Han er den eneste målvakten som har scoret for det norske landslaget.

14. mai 1968 spilte Kaspersen og «Ballgutta» inn singleplaten *Fotballsommer*/*Goalgetter Gustav*. Tekster og melodier var skrevet av Fredrik Friis. Sangene ble utgitt på singelen Columbia 45GN&nbsp;1807. Samme år ga han ut selvbiografien *I skuddet*, i samarbeid med Ragnar Larsen.

Kaspersen var fra 1969 til 1971 gift med den svenske artisten Lill-Babs (1938-2018) og er far til programlederen Kristin Kaspersen. Han ble i 1965 utdannet fysioterapeut og fullførte videreutdanning i manuellterapi i 1979. Han har gitt ut bøker og informasjonshefter om behandling av idrettsskader.

## Bibliografi
* 
* , ()
* 

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Kjell Robert «Kasper» Kaspersen 70 år – Artikkel på Skeid.no
Finn Seemann

**Finn Ludvig Seemann** (født 18. oktober 1944, død 7. september 1985) var en norsk fotballspiller. Han spilte 15 kamper og scoret fire mål for det norske , og spilte for en rekke klubber både i Norge og utlandet.

Seemann startet fotballkarrieren i Lyn, hvor han ble seriemester i 1964. Høsten 1965 ble han proff i den skotske klubben Dundee United. Etter to sesonger i Skottland dro han til nederlandsk fotball hvor han spilte for DWS Amsterdam og FC Utrecht, og bodde også en periode i USA før han returnerte til Lyn i 1975. Han har også spilt for Vålerenga, Sarpsborg og Bækkelaget. Han spilte også bandy og fikk tre landskamper i denne idretten (debut 1964).

I en reportasje i Dagbladet blir han på grunn av livsstilen sammenliknet med den nordirsk/engelske fotballspilleren George Best.

Finn Seemann omkom i en bilulykke på Dovre i 1985.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tinnheia

**Tinnheia** er en bydel i Kristiansand kommune i Agder fylke. Området ligger vest for sentrum, og tilhører den større bydelen Grim. Tinnheia er kjent for sin blokkbebyggelse fra etterkrigstiden, sitt mangfoldige bomiljø og utsikt over byen.

## Historie
Utbyggingen av Tinnheia startet på 1960-tallet som en del av den store etterkrigstidens boligplanlegging. Bydelen ble planlagt med moderne lavblokker og rekkehus, med mål om å skape rimelige og familievennlige boliger. Området har gjennomgått renovering og oppgradering siden 2000-tallet.

## Geografi
Tinnheia ligger høyt i terrenget og gir utsikt over store deler av Kristiansand og kystlinjen. Området grenser til Hellemyr, Grim og Vågsbygd. Det finnes flere småskogsområder, turstier og åpne grøntområder.

## Samfunn
Tinnheia har i dag en befolkning på rundt 4000, og er et flerkulturelt og sosialt aktivt område. Mange beboere har bakgrunn fra ulike land. Tinnstua er bydelens eget nærmiljøsenter og samlingspunkt for aktiviteter, kultur og arrangementer.

## Arkitektur
Bydelen er preget av funksjonalistisk etterkrigsarkitektur, med lavblokker og rekkehus. I nyere tid er mange av byggene blitt rehabilitert, og uteområdene har blitt modernisert. Noen områder har særpregede murblokker med store grøntarealer mellom.

## Skole og utdanning
* **Tinnheia skole** tilbyr undervisning fra 1. til 7. trinn og har fokus på mangfold og inkludering.
* Elever fra Tinnheia går som regel på Grim skole på ungdomstrinnet.

## Transport
Tinnheia betjenes av flere busslinjer via Agder Kollektivtrafikk (AKT), og har god kollektivdekning til sentrum, Hellemyr, Vågsbygd og UIA. Det finnes også et godt utviklet gang- og sykkelveinett.

## Tjenester og nærmiljø
* Dagligvarebutikker (Joker, Rema 1000)
* Tinnstua bydelshus og møteplass
* Lekeplasser, ballbinger og turstier
* Frisør, pizzeria og enkelte helsetjenester i nærheten

## Se også
* Kristiansand
* Grim
* Hellemyr
* Agder

## Referanser
Mujahedin

**Mujahedin** (arabisk: مجاهدين) er flertallsform av mujahid (arabisk: مجاهد), som betyr «en som strever», en som deltar i jihad dvs. bestrevelse, men er ofte oversatt som **«hellig kriger»**.  

**Mujahedin** skrives også *Mujahideen*, *Mujahedin*, *mujahedeen*, *mujahedīn*, *mujahidīn*, *mujaheddīn* og andre versjoner.

## Mujahedin i Afghanistan
Den mest kjente, og fryktede, mujahedinen var de forskjellige løselig allierte motstandsgruppene som kjempet mot den sovjetiske invasjonen av Afghanistan mellom 1979 og 1989, og som så kjempet mot hverandre i den følgende borgerkrigen. Disse ble først og fremst finansiert, væpnet og opplært av USA (under presidentene Jimmy Carter og Ronald Reagan), Pakistan og Saudi-Arabia. Reagan henviste til disse mujahedin som «frihetsforkjempere... som forsvarer prinsippene om uavhengighet og frihet som danner grunnlaget for global sikkerhet og stabilitet.» I vestlig populærkultur er mujahedinen framstilt positivt i filmene *[[I skuddlinjen (James Bond)|I skuddlinjen]]* og *[[Rambo III]]*. 

Afghanistans motstandsbevegelse oppstod i kaos og i begynnelsen ble den finansiert lokalt av regionale **krigsherrer**. Etterhvert som krigføringen ble mer sofistikert, økte støtten og koordinasjon mellom regionene tiltok. Til slutt ble det inngått en allianse mellom syv mujahedingrupperinger, som dannet den politiske blokken **Islamic Unity of Afghanistan Mujahedin**.

Etter at Sovjetunionen trakk seg ut av Afghanistan i 1989, ble Mujahedin delt i to løselig allierte fraksjoner, **[[Nordalliansen]]** og **[[Taliban]]**, som deretter kjempet seg imellom om kontrollen i Afghanistan. 

En av mujahedinene fra Nord-Alliansen, Hamid Karzai, ble satt inn som leder av den første interim-administrasjonen i 2001, ble satt inn som president i interim-regjeringen i 2002, og valgt ved Afghanstans første offisielle frie valg i 2005.

## Mujahedin i Irak
Senere har begrepet blitt brukt av og satt på gerilja som bekjemper den amerikanske okkupasjonen av Irak. Motstandskjempere som blir kalt mujahedin kommer både fra sunni- og sjiamuslimske miljøer. Begrepet blir særlig brukt om krigerne som sto  imot beleiringen av Fallujah i april 2004.
Storlandet

**Storlandet** er ei bygd i Gjemnes kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal. Bygda ligger på nordsiden av Gjemnes-halvøya og strekker seg fra Høgset og fastlandsforbindelsen til Kristiansund (Krifast) i øst, til grensa til Eide kommune i vest. 

Storlandet ligger mellom Kvernesfjorden og en fjellrekke med toppene Stokknoken (ca. 800 moh.), Storfjellet og Harstadfjellet (> 1000 moh.). I dalene og under toppene ligger det mindre fjellvann, og i de fleste av disse er det brukbart med aure. Sortavatnet er ett av fjellvannene. 

Tidligere var Storlandet ei jordbruksbygd, men mange gårdsbruk er nå lagt ned eller forpaktet bort. Storlandet er i dag ei typisk pendlerbygd, der den yrkesaktive befolkning pendler ut av bygda, til Molde eller Kristiansund for å jobbe. 

Selv om Storlandet ligger i Gjemnes kommune er det kortere vei til kommunesenteret i Eide kommune, enn til Batnfjordsøra, kommunesenteret i Gjemnes.

Tine Meierier avd Høgset var den største arbeidsplassen i bygda, men den ble vedtatt lagt ned av Tine sommeren 2012. I tillegg ligger *Høgset kai* i utkanten av bygda. Det eneste aktive kulturelle samlingspunkt for bygda er *Storlandet Grendahus, eiet og drevet av Storlandet Grendalag, tidligere* U.L Framskritt. Grendahuset ligger midt i bygda, mellom Høgset og kommunegrensen til Eide. 

*Maihaugen kurs og konferansesenter* eies og drives av menigheten *Troens Fellesskap*. Det var tidligere et leirsted for en kristen organisasjon og ligger ved Stokke, midt på Storlandet. Under 2. verdenskrig ble Maihaugen nyttet som sykehus (lasarett).
Terje Kojedal

**Terje Kojedal** (født 16. august 1957 på Røros) er en norsk tidligere fotball- og ishockeyspiller. Kojedal vokste opp på Storhamar, på Hamars vestkant, hvor han spilte fotball og ishockey for Storhamar Idrettslag.

Han fikk med seg litt over 100 ishockeykamper som back/løper for Storhamar i perioden 1973&ndash;1980, før han til slutt valgte fotballen og Hamarkameratene. Her var han forsvarsspiller, og spilte 66  for Norge. Han var med på det norske OL-landslaget som deltok i Los Angeles-lekene i 1984.

I den hjemlige serien spilte Kojedal hele sin karriere i Hamarkameratene. Han hadde også et fire år langt proffopphold i fransk fotball, hvor han spilte for klubbene FC Mulhouse og UC Valenciennes. Han la opp etter å hjulpet Ham-Kam til opprykk i 1991, men gjorde et lite comeback på slutten av 1992-sesongen, for at laget skulle slippe inn færre mål.

Kojedal scoret ett landslagsmål &ndash; i kampen mot  i 1989 som Norge vant 4&ndash;1.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* HamKam.no – Kojedals spillerprofil hos Hamarkameratene
* Fotball.no – Kojedals landslagsprofil hos Norges Fotballforbund
* Sportskontoret.no – Biografi om Terje Kojedal
Lars Bohinen

**Lars Roar Bohinen** (født 1969) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

## Karriere
Han har tidligere også vært sportsdirektør i , ekspertkommentator i TV 2-sporten og vært trener for  fra 1. januar 2014. Han var midtbanespiller, og var utenlandsproff i en årrekke, blant annet i klubbene ,  og . Bohinen fikk også 49 kamper for , der han blant annet huskes for deltagelsen i fotball-VM i 1994 og målene mot  i 1991 og  i 1993.

Bohinen var en «klubbnomade». Han spilte seniorfotball for elleve forskjellige klubber. I Norge var han innom , ,  (to perioder),  og . Han spilte også for en rekke klubber i utlandet &ndash; først for sveitsiske , senere for de engelske klubbene ,  og , og til slutt i de danske klubbene  og . Han avsluttet karrieren i Vålerenga i 2003.

Bohinen fikk 49 A-landskamper for , og skåret ti landslagsmål &ndash; deriblant to flotte scoringer i seirene over  i 1991 og  i 1993. Han spilte i samtlige av Norges kamper i fotball-VM i 1994.

I 1995 skapte Bohinen avisoverskrifter da han valgte å boikotte privatlandskampen mot  i protest mot de franske prøvesprengningene i Stillehavet, og fikk både ros og kritikk for sitt engasjement.

Etter endt karriere som aktiv fortsatte Bohinen i Vålerenga, der han arbeidet som sportslig administrativ leder. I januar 2007 ble han fristilt etter eget ønske, og gikk deretter over i stilling som sportsdirektør i Stabæk. Der fratredde han stillingen, også etter eget ønske, i juni 2009 for å spare klubben penger.
I januar 2010 fikk han jobb som fotballekspert i TV 2. Han spiller fortsatt fotball for  «old boys».

Den 20. desember 2017 ble han ansatt som hovedtrener for , hvor han vant OBOS-ligaen 2019 før han mistet jobben året etter.

Den 6. juni 2021 ble han ansatt som hovedtrener for .

Den 19. august 2022 ble han ansatt som hovedtrener for . Han fikk sparken den 5. september 2023.

Fra 2023 til 2025 fungerte han som hovedtrener for .

## TV
I 2011 deltok han i sesong 7 av *[[Skal vi danse (sesong 7)|Skal vi danse]]* hvor han endte på en tredjeplass.

## Familie
Han er far til Emil Bohinen og fetter til Sigurd Rushfeldt.

## Spillerkarriere

 Kun seriekamper.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
David Duval

**David Duval** (født 9. november 1971) er en amerikansk profesjonell golfspiller.

Duvals profesjonelle golfkarriere begynte i 1993, men tok av for alvor mellom 1997 og 2001, et tidsrom hvor han vant 13 turneringer på PGA-touren. I en periode fikk han betegnelsen «beste spiller som aldri har vunnet en ''major''», men hans seier i The Open i 2001 satte en stopper for det.

Andre høydepunkter i karrieren inkluderer en førsteplass på verdensrankingen i golf i april 1999, og en 59-runde i Bob Hope Chrysler Classic samme år.  På det tidspunktet hadde kun to andre spillere i PGA-tourens historie gjort runder på 59 slag i en turnering: Chip Beck og Al Geiberger.

Etter seieren i The Open gikk det jevnt utforbakke for Duval. Han raste ned til 80.-plass på pengelisten i 2002, og til 211.-plass i 2003, og dette foranlediget en langvarig pause fra golfen. Det har vært spekulert i diverse forklaringer på tilbakegangen, inkludert ryggproblemer, private vanskeligheter og en form for svimmelhet.

Mange kommentatorer antok at Duvals karriere var over, men han vendte tilbake til spillet i US Open i 2004, der han gikk 25 slag over par og misset *[[cut]]en*. Hans beste resultat siden har vært en delt 13.-plass i Deutsche Bank Championship i 2004, inntil han spilte seg til en delt andreplass i US Open i 2009, to slag bak vinneren, Lucas Glover.

## Meritter

### Seire på PGA-touren

* 2001: **[[The Open Championship]]**
* 2000: Buick Challenge
* 1999:
** Mercedes Championships
** Bob Hope Chrysler Classic
** The Players Championship
** Bellsouth Classic
* 1998:
** Tucson Chrysler Classic
** Shell Houston Open
** NEC World Series of Golf
** Michelob Championship at Kingsmill
* 1997:
** Michelob Championship at Kingsmill
** Walt Disney World/Oldsmobile Classic
** The Tour Championship

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moldegård

**Moldegård** (gnr. 25) er en tidligere gård i Molde. I dag står kun hovedbygningen, en patrisierbygning fra begynnelsen av 1700-tallet, og en kornsilo tilbake.

Opprinnelig het gården *Molde*, som antas å komme fra norrønt *Moldar*, flertallsform av *mold*. Molde ble offisersgård da sjefen for Romsdalske kompani, kaptein Johan Fredrik von Beverlov, bosatte seg der i 1664. Fra 1669 kjøpte han opp brukene på gården, som i hans tid fikk navnet *Moldegård* for å skille fra den fremvoksende byen, som ligger på grunn fra de forhenværende gårdene Molde og Reknes (gnr. 24).

Moldegård var amtmannsbolig fra 1705 til 1729, samt to korte perioder i 1750-årene, og skal være modell for Ibsens drama *[[Rosmersholm]]* (1886). *[[Fruen fra havet]]* ble trolig delvis inspirert av Ibsens opphold på Moldegård. Både Ibsen og Bjørnstjerne Bjørnson var venner av Hans Thiis Møller, innehaver av Moldegård.

Hovedbruket har siden 1789 vært i familien Møllers eie og var matrikulert i Bolsøy inntil hele herredet ble innlemmet i Molde ved kommunesammenslåingen 1964.

Forretningsmannen Ulrich Wibye Møller var innehaver av Moldegård 1884-1926, han overtok etter sin far Hans Thiis Møller.

Gården var på det meste  dekar, hvorav 1200 dekar innmark. I Ulrich Møllers tid omfattet gården 26 husmannsplasser. Det ble drevet fabrikker (sagbruk, møller, reperbane og tegleverk) blant annet basert på kraft fra Moldeelva. Flere av Moldeholmene blant annet Hjertøya hørte til Moldegård.

## Liste over eierne

## Se også
*Hans Thiis Møller
*Peter Ricardus Møller

## Referanser
Elizabeth Dole

**Mary Elizabeth Hanford «Liddy» Dole** (født 1936) er en amerikansk politiker, som har representert Det republikanske parti. Hun er enke etter Bob Dole, som var senator og republikanernes presidentkandidat i 1996.

Hun er utdannet jurist og arbeidet i føderale stillinger i Washington, D.C. Fra 1973 til 1980 var hun oppnevnt som medlem av Federal Trade Commission.

Hun var USAs transportminister fra 1983 til 1987 og arbeidsminister fra 1989 til 1990 under presidentene Ronald Reagan og George Bush sr.

Fra 1991 til 2000 var hun president i det amerikanske Røde Kors.

Hun forsøkte å bli republikanernes presidentkandidat i 2000, men klarte ikke å samle inn nok valgkampbidrag og trakk seg før primærvalgene startet. I 2002 ble hun valgt inn i Senatet fra Nord-Carolina, som første kvinne fra denne delstaten. Hun stilte til gjenvalg i 2008, men tapte for demokraten Kay Hagan med 44 % mot Hagans 53 %.

I 1995 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Roger Fuglestad

**Roger Fuglestad** (født 6. februar 1975 i Farsund) er en norsk forfatter, for tiden bosatt i Oslo.

Diktsamlingen *Scelus &ndash; en hentydning* (2003) er hans skjønnlitterære debut. For denne samlingen mottok han Aschehougs debutantstipend i 2003. Han har tidligere publisert en artikkel  i *Norsk Litterær Årbok 2001*. Fuglestad arbeider for tiden som lærer på Uranienborg skole. Han er utdannet cand.philol. fra Universitetet i Oslo, med en avhandling om Agnar Mykles novelleforfatterskap.
Europamesterskapet i fotball for menn

**Europamesterskapet i fotball for menn** (*UEFA European Football Championship*) arrangeres hvert fjerde år av UEFA. Turneringen ble opprettet på slutten av 1950-tallet under navnet «den Europeiske nasjonscupen» etter initiativ av Henri Delaunay, og har blitt et av Europas største og mest populære idrettsarrangementer. Det første EM-sluttspillet ble arrangert i Frankrike i juli 1960.

De første europamesterskapene gikk i rent cupformat, der fire lag møttes til semifinaler og finale i sluttspillet. Etterhvert ble kvalifiseringen spilt i grupper, slik som verdensmesterskapet, men det var ikke før i Fotball-EM 1980 at sluttspillet ble utvidet til åtte lag, med innledende gruppespill før finalerunden. I Fotball-EM 1996 ble EM-sluttspillet ytterligere utvidet til å omfatte 16 lag, og i Fotball-EM 2016 ble sluttspillet utvidet til 24 lag, slik at de to beste i hver gruppe og de fire beste gruppetreere gikk videre til sluttspillet.

Norge har deltatt i ett EM-sluttspill, i Nederland og Belgia i 2000.

## Arrangerte mesterskap

**Forkortelser:**
*eeo. – etter ekstraomganger
*str. – straffespark

## Medaljefordeling

**Fotnoter**

## Eksterne lenker
*
Harpe

**Harpen** er et flerstrenget musikkinstrument, der strengene er plassert loddrett mot klangbunnen og spent inn i en ramme. Det er blant de eldste kjente instrumenter i historien, og var i bruk allerede 3000 før Kristus i blant annet Egypt og Mesopotamia.

Harper av mer moderne slag er i hvert fall kjent siden middelalderen. De tidlige harpene hadde bare durtoner. Om det var nødvendig med halvtoner, kunne man stemme om en streng eller flere. Fra 1500-tallet ble harper med to strengerader vanlig. De ble imidlertid regnet som mer vanskelige å spille på. Men så fant man på å koble klaffene til pedaler, slik at man skifter tonehøyde på strengene med føttene, og på den måten forandrer en streng fra for eksempel g til giss eller gess. Slik er moderne konsertharper.

Det finnes harper i mange størrelser og registre. Den moderne konsertharpen som brukes i symfoniorkester har 47 strenger og syv pedaler som brukes til å stemme strengene en halv tone opp eller ned. Folkemusikk-harper er gjerne mindre og har normalt mellom 26 og 38 strenger.

Det er en rekke kjente harpister som Anna-Maria Ravnopolska-Dean, Patsy Seddon, Mary Macmaster, Raiven og Arianna Savall og også norske som Uno Alexander Vesje, Ellen Sejersted Bødtker, Elisabeth Sønstevold og Willy Postma for å nevne noen. Innen mer modere musikk finner man harpister som Loreena McKennitt, Emi Maeda og Andreas Vollenweider.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gårdsnummer

**Gårdsnummer** er nummeret på en gårdsenhet i matrikkelen (matrikkeladressen) og er unikt innenfor hver kommune. Forkortelsen er ***gnr.***

En såkalt *[[matrikkelgård]]* er gjerne delt i gårdsbruk eller andre eiendommer med bruksnumre. Som regel gjenspeiler dette en historisk prosess hvor en  større gård med tiden har blitt delt opp i mindre enheter.

## Matrikkelhierarki
***[[Kommunenummer]]**
****Gnr.** – Gårdsnummer
*****Bnr.** – Bruksnummer
******Fnr.** – Festenummer
******Snr.** – Seksjonsnummer

## Oslo
De sentrale delene av Oslo, som utgjorde byen før Aker herred ble innlemmet i Oslo i 1948, fikk ikke gårds- og bruksnummer før ved delingsloven av 1978. Derfor har de delene av byen høyere gårdsnummer enn området som utgjorde Aker herred, fordi Aker hadde tatt i bruk gårds- og bruksnummer mange år tidligere. I gamle Kristiania / Oslo kommune ble gateadressen brukt som matrikkelnummer.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Gårdsmatrikkelen for 1886 
*Matrikkelutkastet av 1950
Fuglafjørður

**Fuglafjørður** (, foreldet dansk skrivemåte: *Fuglefjord*) er en by og et sogn på Færøyene. Fuglafjørður ligger innerst i fjorden med samme navn på nordøstkysten av Eysturoy. Fuglafjørður er utvidet med boligfelt og et viktig skolested i Kambsdalur, 3&nbsp;km sør for sentrum. Den 1. januar 2020 hadde Fuglafjørður 1&nbsp;575 innbyggere.

Fuglafjarðar kirkja er sognekirke. Administrativt var sognet Fuglafjørður en del av Eysturoyar prestagjalds kommuna fra innføringen av det lokale selvstyret i 1872. I 1918 ble Leirvík utskilt fra sognet, og Fuglafjørður samtidig opprettet som en egen kommune. Fuglafjørður fikk bystatus etter vedtak i kommunestyret i 1993.

Byen har veiforbindelse til Norðragøta og Leirvík i sør. Fuglafjørður er en viktig eksporthavn med stor fiskeindustri, skipsverft for trålere samt et større oljelager. Største arbeidsplass er Havsbrún, som produserer fiskemel og -olje. Produksjonen av fiskefôr i Fuglafjørður er viktig for havbruket på Færøyene. En stor del av den færøyske fiskeflåten har sin hjemmehavn i Fuglafjørður, som har kjennemerke «FD» i skipsregisteret. Bare Klaksvík har flere hjemmehørende fiskebåter i skipsregisteret.

Arkeologiske utgravninger i midten av 1950-årene påviste at Fuglafjørður er en landnåmsbygd. Historisk har bygden vært inndelt i fire grender, som nå er vokst sammen.


Fil:Fuglafjordur harbour, Faroe Islands.JPG|Fuglafjørður
Fil:Fuglafjordur church, Faroe Islands.JPG|Fuglafjarðar kirkja


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Michael Michai Kitbunchu

**Michael Michai Kitbunchu** (th. **ไมเกิ้ล มีชัย กิจบุญชู**, født 25. januar 1929 i Sam Phran i Thailand) er en pensjonert katolsk biskop og kardinal som var erkebiskop av Bangkok i perioden fra 1973 til 2009.

Han studerte ved presteseminaret i Si Racha og deretter ved det pavelige universitet Urbaniana i Roma, og ble presteviet i Roma i 1959 av kardinal Grégoire-Pierre Agagianian.

Etter hjemkomsten til Thailand arbeidet han i menighetssjelesorg i Ban Paeng (Ayutthaya), Bang Kham (Lopburi), og så i Bangkok. I 1965 ble han rektor for presteseminaret i hovedstaden.

Han ble utnevnt til erkebiskop av Bangkok i 1972 av pave Paul VI, et embede han tiltrådte året efter, og til kardinal i 1983 av pave Johannes Paul II.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
* Pave Pius XII (1835-1958) *1917 
* Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937 
* Pave Paul VI (1897-1978) *1954
* Erkebiskop Joseph Khiamsun Nittayo (1908-1998) *1963
* Kardinal *Michael Michai Kitbunchu* (1929-) *1973

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi fra Katolsk.no
* Biografi fra Vatikanets pressekontor
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Nes (Eysturoy)

**Nes** (foreldet dansk skrivemåte: *Næs*) er en bygd på Færøyene. Nes ligger nær sørspissen på Eysturoy, ved innseilingen til Skálafjørður. Den 1. januar 2020 hadde Nes 345 innbyggere. Nes danner en sammenhengende bebyggelse med Toftir og Saltnes, som også inngår i Nes kommuna.

Nes nevnes første gang i skriftlige kilder i Hundebrevet fra siste halvdel av 1300-tallet.

Nes er et gammelt kirkested med egen prestegård. Mange av prostene på Færøyene har hatt sete her. Prestegården kan føres tilbake til reformasjonstiden og den første lutherske presten Heini Havreki, men er sannsynligvis eldre. Den nåværende sognekirken på Nes, Fríðrikskirkjan, ble innviet i 1994.

## Referanser
Skånevik

:*Se også artikkelen om motorfergen [[MF Skånevik|M/F «Skånevik»]].*

**Skånevik** er et tettsted i Etne kommune i Vestland. Skånevik ligger innerst i Skånevikfjorden, nær innløpet til Åkrafjorden. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar .

Skånevik var tidligere en egen kommune, opprettet i 1837 som Skånevik formannskapsdistrikt. I 1965 ble den delen av kommunen som lå sør for Skånevik-/Åkrafjorden og øst for Åkra med 1&nbsp;493 innbyggere, slått sammen med Etne til den nye Etne kommune. Området nord for Skånevik-/Åkrafjorden østover til og med Åkra med 1&nbsp;189 innbyggere ble slått sammen med Fjelberg og Kvinnherad kommuner samt det meste av Varaldsøy til den nye Kvinnherad kommune.

Det er ferjeforbindelse mellom Skånevik, Matre og Utåker. Her har det vært flere ferjer i drift, blant annet M/F «Skånevik» og M/F «Fitjar». For tiden er det M/F «Matre» som går der.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Skoger

**Skoger** er en bydel i Drammen kommune i Buskerud. Fram til 2013 ble det også regnet som et eget tettsted som inkluderte de tettbebygde områdene på begge sider av kommune- og fylkesgrensen mellom Drammen og Sande i Vestfold. Skoger var tidligere en selvstendig kommune som ble opprettet i 1837 som Skoger formannskapsdistrikt. Skoger tilhørte ved opprettelsen Buskerud amt.

## Navnets opprinnelse
Man finner allerede navnet Skogarbygd i biskop Eysteins Jordebok fra 1400. Forklaringen ligger nok i at området har store skogområder og mye dyrket mark.

## Historie
Skoger gamle kirke, som er Drammens eldste byggverk, er ifølge nyere forskning fra tidlig på 1200-tallet, og ble viet til Olav den hellige.

I 1757 solgte greven Skoger kirke til Skoger allmue på grunn av pengemangel. I 1885 fikk Skoger sin nye kirke, og det er i dag fire kirker som hører inn under Skoger prestegjeld.

I 1843 ble Skoger, som da hadde 1&nbsp;837 innbyggere, slått sammen med Strømsgodset til et nytt Skoger formannskapsdistrikt. Samtidig ble gården Stubberud som til da  hadde vært en del av Eiker (*Eger*), overført til Konnerud sogn i Skoger. Det nye Skoger-distriktet ble administrativt overført til Larvik og Jarlsberg amt (Vestfold fylke).

1. januar 1870 ble en del av Skoger med 1&nbsp;363 innbyggere overført til Drammen.

1. januar 1964 ble resten av Skoger, som da hadde 14&nbsp;672 innbyggere, slått sammen med Drammen til den nye Drammen kommune. Samtidig ble fylkesgrensen flyttet slik at hele området ble en del av Buskerud fylke.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svínáir

**Svínáir** (, dansk: *Svinåer*) er en bygd på Færøyene. Den ligger ved Sundini, lengst sør i Eiðis kommuna og nordvest på Eysturoy. Bygda ble grunnlagt som en *[[niðursetubygd]]* i første halvdel av 1800-tallet. 1. januar 2010 hadde Svínáir 27 innbyggere.

Jógvan Poulsen (1854–1941) kom fra Svínáir.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Svínáir på *faroeislands.dk*
Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi

**Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi** (født 3. desember 1930 i Mazalonga i  provinsen Equatore i daværende Belgisk Kongo, senere Zaïre, nå Kongo-Kinshasa, død 6. januar 2007 i Leuven i Belgia) var katolsk erkebiskop av Kinshasa, og kardinal.

Han ble presteviet den 13. juli 1958 i presteordenen *[[Congregatio Immaculati Cordis Mariae|Scheut-misjonærene]]* (egentlig: «Kongregasjonen av Marias uplettede hjerte», *Congregatio Immaculati Cordis Mariae*). Etter noen års pastoralt arbeid ble han sendt for videre studier i Paris i Frankrike (doktorgrad i sosiologi, og senere studier i naturvitenskaper og litteratur) og Brussel i Belgia (doktorgrad i pastoralteologi).

Han ble erkebiskop av Mbandaka-Bikoro i 1977 (etter ett år som koadjutorerkebiskop samme sted), og ble forflyttet til erkebispedømmet Kinshasa (hovedstaden) i 1990. I 1991 ble han kreert til kardinal av pave Johannes Paul II. Han døde etter lengre tids sykdom på et sykehus i Leuven/Louvain i Belgia i januar 2007. Kardinalen hadde de siste årene i lange perioder oppholdt seg i Belgia for behandling.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
* Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
* Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
* Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
* Kardinal Clemente Micara (1879-1965) *1920
* Kardinal Jozef-Ernest van Roey (1874-1961) *1926
* Biskop Félix Scalais, C.I.C.M. (1904-1967) *1953
* Kardinal Joseph Albert Malula (1917-1989) *1959
* Kardinal *Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi* (1930-2007) *1976

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Tuba

:*Tuba kan ha [[Tuba (andre betydninger)|flere betydninger]]*

**Tuba** er det største blåseinstrumentet i messing, og er det messinginstrumentet som klinger dypest. Det er også et av de instrumentene som sist ble tatt inn i symfoniorkestrene, da det ble oppfunnet i 1840 og erstattet ofikleiden på slutten av 1800-tallet. Det er vanligvis bare én tuba i et symfoniorkester, og den brukes som bass i messingseksjonen. I janitsjarkorps og brassband er det av samme grunn behov for flere tubaer i besetningen. I tradisjonelle brassband er fire tubaer idéelt (to i Ess og to i B), i janitsjarkorps varierer behovet etter besetningens størrelse.

I løpet av 1900-tallet ble de første solokonsertene skrevet, og ble etter hvert et fullverdig soloinstrument. De mest kjente konsertene for tuba og orkester er skrevet av Ralph Vaughan Williams, Edward Gregson og John Williams. Tuba finnes i tillegg både i janitsjarkorps og brassband. I brassband bruker man Ess-tuba og Bb-tuba, vanligvis to av hver. Til marsjering hender det man bruker helikon eller sousafon. Dette er tubaer spesielt utformet for marsjering. En annen besetning hvor tubaen spiller er viktig rolle er tubakvaertetten, som består av to tubaer og to eufonium. I tillegg benyttes tuba i flere typer folkemusikk (blant annet i Tyrol) og i visse typer jazz.

Tubaene som lages i dag har stemming i B, C, Ess eller F. F- og Ess-tubaer kalles gjerne *basstuba*, mens C- og Bb-tubaer kalles *kontrabasstuba*. Noen steder dukker navnet *tenortuba* opp; dette er det samme som eufonium.

Richard Wagner fikk konstruert en spesiell tuba kalt Wagner-tuba. Den ble laget i tenor- og bass-størrelse. 

## Se også
* Messingblåseinstrument
* Blåseinstrument
* Musikkinstrument

## Eksterne lenker
* 
*