open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jadwiga Barańska

**Jadwiga Barańska** (1935–2024) var en polsk skuespiller, regissør og manusforfatter.

Hun mottok flere priser, blant annet Sølvbjørnen under Filmfestivalen i Berlin i 1976 for beste kvinnelige hovedrolle i filmen *Noce i dnie*.

Jadwiga Barańska var gift med regissøren Jerzy Antczak.

## Filmografi (utvalg)
* 1968: *Hrabina Cosel*
* 1970: *Epilog norymberski*
* 1975: *Noce i dnie*
* 1876: *Trędowata*
* 2002: *Chopin. Pragnienie miłości*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Jadwiga Barańska; filmpolski.pl
Kulturell kapital

**Kulturell kapital** er et begrep brukt innenfor samfunnsvitenskapen, særlig sosiologien, som beskriver ressurser i form av kunnskaper, ideer, språkbruk og vaner som legitimerer forskjeller i makt og status. 

Innen moderne sosiologi forbindes begrepet først og fremst med Pierre Bourdieus teorier. Kapital er aktiva og verdier. Til forskjell fra økonomisk kapital, tilgang på økonomiske ressurser, er kulturell kapital av symbolsk natur. Aktiva er da det som oppfattes og aksepteres som verdifullt av mennesker i en kultur. Å ha en viss utdannelse og litt kjennskap til kunst og musikk, og å beherske en viss språkbruk, er ting som kan oppfattes som verdifullt og dermed betegnes som kulturell kapital. Kulturell kapital kan benyttes for å øke sosial og økonomisk kapital, som når mennesker utnytter sin status for å knytte kontakter og skaffe seg arbeid med høy inntekt. I Bourdieus sosiologi gis den kulturelle kapitalen stor betydning for hvordan maktforholdene og forskjeller mellom grupper i samfunnet skapes og reproduseres. Bourdieu har framfor alt studert utdanningssystemet i denne sammenhengen. Bourdieu har også vist hvordan distinksjoner mellom grupper i samfunnet opprettholdes gjennom at mennesker har ulik smak innenfor mat, klær, musikk, sport og lignende. De gruppene som har en smak som oppfattes som mest verdifull, får gjennom dette makt. 

## Referanser
Bjørn Jernside

**Bjørn Jernside**, latin *bier cotae ferrae*, *Björn Járnsíða*, var en viking som herjet i Frankrike på 800-tallet.  Han blir omtalt som en stor kriger i vikingtiden. 

Ifølge ''Hervarar saga'' og ''Ragnar Lodbroks saga'' var han en av Ragnar Lodbroks sønner, og skal ha deltatt i farens erobring av Paris. De andre Lodbrokssønnene var Sigurd Orm-i-auga, Halvdan Hvitserk, og Ivar Beinlause.

Bjørn fikk i henhold til sagaen sitt tilnavn *jernside* ettersom han aldri ble skadet i strid. Dette forklares med hans mors bruk av seid for å gjøre ham usårbar. Ifølge *Hervarar saga* fikk han Svitjod – som i dag er deler av Sverige – i arv fra sin far, mens hans bror Sigurd Orm-i-auga arvet resten av Skandinavia.  

Ifølge sagaene skal Bjørn ha grunnlagt en ny svensk kongeætt kjent som Munsöætten/Bjørn Jernsides ætt. Ifølge Johan Peringskiöld ble Bjørn begravet i Björnshögen ved Husby på Munsö i Mälaren. Flere av hans etterkommere ble gitt navnet Bjørn. Han fikk to sønner, Refil og Erik Björnsson, og den sistnevnte skal ifølge sagaen ha arvet Svitjods trone etter ham.

Ifølge Eirik Raudes saga skal Bjørn ha hatt sønnen Aslak. Aslak skal ha vært stamfar til Torfinn Karlsevne, som antas å være den første fra Norden som oppdaget Amerika.

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
*Saxo Grammaticus, ''Gesta Danorum'', kap. Ragnar Lodbroks sønner
*
Supermarine Southampton

**Supermarine Southampton** var en 1920-talls britsk  flybåt, en av de mest vellykkede fra mellomkrigstiden. Den var en videreutvikling av Supermarine Swan som ble brukt som passasjerfly i en rute mellom England og Frankrike.

## Konstruksjon og utvikling
Southampton ble konstruert hos Supermarine av et team ledet av R. J. Mitchell, bedre kjent for konstruksjon av den senere  Spitfire. På grunn av  suksessen med Swan, bestilte Air Ministry seks Southampton rett fra tegnebrettet, noe som var uvanlig. Siden Swan i virkeligheten hadde fungert som en prototype, ble utviklings- og byggetiden kort.

Southampton var en to-motors todekker, et sjøfly med motorene montert mellom vingene. I **Southampton Mk I** var skroget bygget i trematerialer, mens i **Southampton Mk II** var skroget kledt med duralumin. Dette førte til besparelse i vekt på 409&nbsp; kg, noe som resulterte i om lag  aksjonsradius. I 1929 ble 24 av Mk I ombygget og trematerialet i skroget erstattet med duraluminium. Noen av de sist bygde fikk metallviger og trolig benevnt **Southampton Mk III**.
Den hadde tre plasser for maskingeværer, ett i nesen og to lenger bak i skroget.

Det første av de produserte fløy første gang 10. mars  1925, og levering til RAF startet sommeren 1925.

## Operativ historie
Southamptons ble tatt i bruk av  RAF i august 1925 som rekognoseringsfly med base i Calshot. I en rekke «vise flagget»-flyvninger ble typen raskt berømt for langdistanseflyvninger, den mest notabele var en 43&nbsp;500 km lang ekspedisjon i 1927 og 1928 som ble gjennomført med fire Southampton til Det fjerne østen, startet fra Felixstowe via Middelhavet og India til Singapore.

Ytterligere Southampton ble solgt til flere land. Åtte til Argentina, Tyrkia seks og Australia to (ex-RAF). Japan kjøpte et som senere ble bygget om til et passasjerfly for 18 passasjerer.  Et RAF-fly ble lånt ut til Imperial Airways, (*G-AASH*) i tre måneder i 1929 for å erstatte en havarert Short Calcutta og brukt som postfly mellom Genova og Alexandria. alt i alt ble det bygget 83 Southampton, ikke medtatt en tre-motors  **Southampton MK X** som var en enkel prototype.

## Operatører

### Militære operatører
; 
* Argentine Navy (8)
; 
* Royal Australian Air Force

; 
* Den kongelige danske marine
; 
* Den keiserlige japanske marine
; 

; 
* Royal Air Force 

### Sivile operatører
; 
* Japan Air Transport
* Nippon Kokuyuso Kenkyujo
; 

## Referanser




## Litteratur
* Andrews, C.F. and E.B. Morgan. *Supermarine Aircraft since 1914* (2nd edition ed.). London: Putnam, 1987. ISBN 0-85177-800-3
* A.J. Jackson, *British Civil Aircraft since 1919* Volume 3, 1974, Putnam, London, ISBN 0-370-10014-X
* 
* Thetford, Owen. *Aircraft of the Royal Air Force 1918-57* (First Edition ed.). London: Putnam, 1957.
Eunectes stirtoni

***Eunectes stirtoni*** er en utryddet kvelerslange i familien anakondaer. Dens fossiler er funnet i La Venta i Colombia. Den levde i epoken micoen, som var for 23-5,3 millioner år siden, noe som gjør den til den første kjente arten i anakondaenes familie. Den ble først beskrevet i 1977. Den vokste omtrent til samme størrelse som f. eks. Eunectes deschauenseei  og Eunectes beniensis, altså rundt 3 meter.

## Eksterne lenker
*
San Francisco Museum of Modern Art

**San Francisco Museum of Modern Art** (SFMOMA) er et kunstmuseum for moderne kunst (dvs. fra 1860-årene) i San Francisco i USA. Museet drives av en ideell organisasjon og har en internasjonalt anerkjent samling av moderne- og samtidskunst. Museets samlinger inkluderer over 33 000 verk innenfor malekunst, skulptur, fotografi, arkitektur, design og mediakunst. Verkene stilles ut i lokaler på rundt 16 000 kvadratmeter, noe som gjør museet til et av de største i USA og blant de største i verden for moderne- og samtidskunst.

Museets nåværende bygning ble åpnet i 1994 og var tegnet av den sveitsiske arkitekten Mario Botta. Det stengte i 2013 for en omfattende utvidelse, tegnet av det norske arkitektfirmaet Snøhetta, med gjenåpning i mai 2016. Utvidelsen mer enn fordoblet museets utstillingsareal og åpnet for at SFMOMA kunne stille ut en utvidet samling, i tillegg til «Doris and Donald Fisher Collection of contemporary art».

## Referanser


## Eksterne lenker
*  (engelsk)
Alexander den store (stumfilm)

***Alexander den store*** er en svensk stumfilm fra 1917 regissert av Mauritz Stiller. Han skrev også manuset. Som litterært forelegg hadde han danske Gustav Esmanns lystspill *Alexander den store*, som ble uroppført på Folketeatret i København 29. april 1900. Til Sverige kom stykket første gang i 1906 gjennom et dansk gjestespill på *[[Kungliga Dramatiska Teatern|Dramaten]]* i Stockholm.

Norske Hauk Aabel filmdebuterte i rollen som overkelner Alexander Nyberg.

Da filmen ble vist på kinoen Röda Kvarn i Stockholm ble den akkompagnert av musikk framført av Röda Kvarns orkester med Rudolf Sahlberg som arrangør og orkesterleder.

## Innspillingsfakta
Den ble spilt inn i AB Svenska Biografteaterns studio på Lidingö og i Norr Mälarstrand i Stockholm.

## Handling
Alexander er hovmester på en restaurant der man kan spise i separate rom, noe som ikke likes av alle og en forening for å motvirke dette blir dannet. Både restaurantens gjester og foreningens medlemmer blir innblandet i en rekke misforståtte situasjoner, som Alexander omsider lykkes i å klare opp. 

Til slutt besluttes det at man skal åpne et familiehotell for å motvirke usedelighetene. Alexander får oppgaven med å drive det nye hotellet. Han får imidlertid sparken, men kort etter dukker en rik venn opp og overtaler ham til å starte et nytt hotell.

## Rolleliste (i utvalg)
* Hauk Aabel - Alexander Nyberg, overkelner på Paladshotellet 
* Albin Lavén - Kammerherre Bryde 
* Hjalmar Lauritz - Kammerjunker Axel Bryde, husarløytnant, kammerherrens brorsønn 
* Arthur Alftán - Etatsråd Mönther 
* Gucken Cederborg - Etatsrådinnen Thea Mönther 
* Lili Ziedner - Bera Mönther, deres datter 
* Harald Madsen - Teodor Lampe, teologikandidat 
* Anna-Lisa Lindzén - Frøken Filippa Ottesen 
* Stina Stockenstam - Frøken Signe Ottesen, Filippas søster, folkevisesangerinne 
* August Miehe - Grosserer Moses Isacsen, Filippas kavalér 
* Eric Lindholm - Petersen, journalist, gjest på Thea-hotellet 
* Sigurd Wallén - Kelner på Paladshotellet og på Thea-hotellet 
* Manne Lundh - Hans høyhet, Signes «beskytter» 
* Mona Geijer-Falkner - Signes påklederske 
* Julius Hälsig - Kelner på Paladshotellet

## Filmen i ettertid
Filmen er kun bevart i en inkomplett kopi. Av de opprinnelige fem aktene savnes i dag akt to helt og holdent. I tillegg savnes større eller mindre partier av øvrige akter, blant annet både begynnelsen og slutten på siste akt. De savnede avsnittene utgjør totalt cirka 670 meter (37 minutter).
Den inkomplett bevarte kopien var *tintet*  (fargesatt), én av de få svenske stumfilmene der man takket være dette kjenner til fargesettingen av forskjellige scener.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Erich Frauwallner

**Erich Frauwallner** (født 28. desember 1898, død 5. januar 1974) var en østerriksk professor og pioner innenfor buddhistiske studier. Frauwallner studerte klassisk filologi og sanskrit i Wien, og underviste i indologi ved Universitetet i Wien fra 1928 til 1929. Hans primære interesse var buddhistisk logikk og epistemologi og senere hinduistisk filosofi med vekt på kildetekstene.

Han ble medlem av NSDAP i 1932. Som følge av dette ble måtte han etter krigen fratre sin stilling ved Universitetet i Wien. Det ble i ettertid konkludert med at hans rasistisk og nazistiske synspunkter i for stor grad hadde påvirket hans forsking og mye av den derfor ikke kunne anses som pålitelig.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Theatre of Pain

***Theatre of Pain*** er Mötley Crües tredje album. Det ble utgitt 21. juni 1985. Albumet nådde sjetteplass på Billboards salgslister og har fått firedobbelt platinaalbum. «Smokin’ in the Boys Room» kom på 16.-plass på Billboards single-liste. Låten kom på tredjeplass i 1974 i sin originalinnspilling med Brownsville Station.

8. desember 1984 var Mötley Crües sanger Vince Neil sjåfør da Nicholas «Razzle» Dingley, trommeslager i Hanoi Rocks, omkom i en bilulykke i en alder av 24 år. Albumet *Theatre of Pain* er tilegnet ham.

## Låter
### Side en
#«City Boy Blues» (Sixx, Mars, Neil)
#«Smokin' in the Boys Room» (Koda, Lutz)
#«Louder Than Hell» (Sixx)
#«Keep Your Eye on the Money» (Sixx)
#«Home Sweet Home» (Sixx, Neil, Lee)
### Side to
#«Tonight (We Need a Lover)» (Sixx, Neil)
#«Use It or Lose It» (Sixx, Mars, Neil, Lee)
#«Save Our Souls» (Sixx, Neil)
#«Raise Your Hands to Rock» (Sixx)
#«Fight for Your Rights» (Sixx, Mars)

## Personell
*Vince Neil – vokal
*Mick Mars – gitar
*Nikki Sixx – bass
*Tommy Lee – trommer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Girls, Girls, Girls (album)

***Girls, Girls, Girls*** er Mötley Crües fjerde album. Albumet nådde andreplass på Billboards salgslister.

Bandet opplevde en mørk periode etter bilulykken som involverte sangeren Vince Neil i 1984. Både Vince Neil og Nikki Sixx misbrukte narkotika. Bandet fikk en hit med «You're All I Need», som handler om en type som tar livet av kjæresten så hun ikke kan forlate ham.

## Låter
### Side en
#«Wild Side» (Sixx, Lee, Neil)
#«Girls, Girls, Girls» (Sixx, Lee, Mars)
#«Dancing on Glass» (Sixx, Mars)
#«Bad Boy Boogie» (Sixx, Lee, Mars)
#«Nona» (Sixx)
### Side to
#«Five Years Dead» (Sixx)
#«All in the Name Of...» (Sixx, Neil)
#«Sumthin' for Nuthin'» (Sixx)
#«You're All I Need» (Lee, Sixx)
#«Jailhouse Rock» live (Leiber, Stoller)

## Personell
*Vince Neil – vokal
*Mick Mars – gitar
*Nikki Sixx – bass
*Tommy Lee – trommer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 200 meter fri menn

**200 meter frisvømming menn ** var en svømmeøvelse som ble arrangert under Langbane-EM i svømming 2016 i London i Storbritannia. Øvelsen ble svømt den 17. og 18. mai 2016. 67 deltakere fra 30 nasjoner deltok i øvelsen.
## Medaljevinnere

## Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheatene ble avholdt den 17. mai fra kl. 10:00 lokal tid.

### Semifinaler
Semifinalene ble avholdt den 17. mai fra kl. 19:23 lokal tid.

#### Semifinale 1

#### Semifinale 2

### Finale
Finalen ble avholdt den 18. mai kl. 18:51 lokal tid.

## Referanser
Patanmuseumet

**Patanmuseumet** er et museum som befinner seg i Patan i Katmandu i Nepal.  Museumet er en del av verdensarven og ble innviet i 1997 av kong Birendra Bir Bikram Shah Dev. Det viser tradisjonell nepalsk kunst i en strålende arkitektonisk setting. Det dekker en lang periode av Nepals kulturhistorie og enkelte sjeldne objekter er blant dets skatter. De fleste objektene er i bronse og forgylt kobber av en type Patan er berømt for.

## Referanser
Landsoldaten

**Landsoldaten** (egentlig «**Den tapre Landsoldat**») er et monument i Fredericia i Danmark. Den består av en støpt 3,75 meter høy bronsestatue på et 2,5 meter høyt granittfotstykke, flankert av seks 168-pd. morterer også i bronse. To av dem er krigsbytte fra 1849. På støtten er der innskrevet «6. juli 1849».

Monumentet ble reist til minne for landsoldatene ved første slesvigske krig. Minnesmerket er skapt av Herman Wilhelm Bissen og reist i 1858. Landsoldaten er det første monument i verden for den menige soldat.
## Se også
* «Landsoldaten med den lille hornblæser»
* Slaget ved Fredericia

## Referanser
Kosovo under EM i svømmesport 2016

**[[Kosovo]]** deltok under **[[EM i svømmesport 2016]]** i London i Storbritannia fra 9. til 22. mai 2016.
__NOTOC__
## Medaljevinnere

## Referanser
Vasubandhu

**Vasubandhu** (sanskrit; kinesisk: 世親; pinyin: *Shìqīn*; wylie: *dbyig gnyen*, virket 4. til 5. århundre e.Kr.) var en innflytelsesrik buddhistisk munk fra Gandhāra.

Som filosof skrev han om abhidharma sett fra perspektivene til skolene *[[Sarvastivada|sarvāstivāda]]* og *[[sautrāntika]]*. Sammen med sin halvbror Asanga var han en av de grunnleggerne av skolen yogachara.

## Referanser
OscarsborgOperaen

**OscarsborgOperaen** er en ideell stiftelse som produserer operaforestillinger for oppføring i borggården på Oscarsborg festning sommerstid, vanligvis i august.

Den hesteskoformede og relativt lille borggården på Oscarsborg har god akustikk til utendørsarena å være, og framføringene kan foregå uten mikrofoner og elektrisk forsterket lyd.

## Historikk
*Oslofjord Operafestival* ble stiftet i 1998 med daglig leder / operasjef Anne Felberg som en av fire initiativtakere. I 2007 ble navnet endret til OscarsborgOperaen.

Etter en økonomisk vanskelig tid fikk OscarsborgOperaen statsstøtte fra 2010, og har som distriktsopera en fast post på statsbudsjettet. I tillegg mottas støtte av Akershus fylke, Frogn kommune og noen private aktører.  Billettsalget står for 50% av stiftelsens inntekter.

## Medvirkende

### Hovedroller (utvalg)

* 2008 *[[Tosca]]*: sopranen Victoria Nava spilte operadivaen Floria Tosca, tenoren Thor Inge Falch var kunstneren Mario Cavaradossi og barytonen Espen Fegran var politisjef Scarpia.
* 2013 *[[L'elisir d'amore|Elskovsdrikken]]*: Lina Johnson sang rollen som Adina og Ketil Støa rollen som Nemorino 
* 2014 *[[Rigoletto]]*: David Curry var hertugen av Mantova og Fredrik Zetterström hadde tittelrollen.
* 2015 *[[Flaggermusen]]*: Itziar Martinez Galdos sang Rosalinde og Jan Erik Fillan var Eisenstein.
* 2016 *[[Madama Butterfly]]*: Eli Kristin Hanssveen som Cio-Cio-San og Henrik Engelsviken som BF Pinkerton. 
* 2023 *[[Kommandanten]]*: Aleksander Nohr som oberst Birger Eriksen.

### Dirigenter (utvalg)
Terje Boye Hansen ledet *Tosca* i 2008 og *Rigoletto* i 2014. I 2015 dirigerte Christian Eggen *Flaggermusen* og i 2016 var Peter Szilvay dirigent.

### Regissører (utvalg)
Stein Winge har regissert flere oppsetninger; han regisserte *[[Tryllefløyten]]* i 1998 og 2003, *Tosca* i 2008 og *Rigoletto* i 2014. Ronald Rørvik regisserte *Flaggermusen* i 2015, og i 2016 var regien ved Mira Bartov.

### Orkester
Også instrumentalistene varierer, eksempelvis var Kringkastingsorkestret operaorkester i 2008 og Oslofjord Kammerfilharmoni i 2016.

### Oscarsborg Operakor
I 2008 ble *Oscarsborg Operakor* opprettet.

## Produksjoner

* 2023: *[[Komandanten]]*
* 2017: *[[Carmina Burana (Orff)|Carmina Burana]]*
* 2016: *[[Madama Butterfly]]*
* 2015: *[[Flaggermusen]]*
* 2014: *[[Rigoletto]]*
* 2013: *[[L'elisir d'amore|Elskovsdrikken]]*
* 2012: Operafest 
* 2011: *[[Cavalleria rusticana]]* og *[[Pagliacci|Bajazzo]]*
* 2010: *[[Aïda]]*
* 2009: *[[La bohème]]*
* 2008: *[[Tosca]]*
* 2007: *Den flyvende hollender*
* 2004: *Den flyvende hollender*
* 2003: *[[Tryllefløyten]]*
* 1998: *Tryllefløyten*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
* Aktuell oppsetning
* 
* Anmeldelser, kulturkompasset.com
Catognatha

* Se Systematisk inndeling

***Catognatha*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
 
## Utseende
En middelsstor, avlang, ensfarget lyst rødbrun trebukk. Pronotum er tønneformet, dekkvingene ender i en spiss.

## Utbredelse
Arten er bare kjent fra Chile.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Apodasyini Lacordaire, 1872 eller Desmiphorini
******** Slekten *Catognatha* Blanchard, 1851
********* *[[Catognatha gracilis]]* Blanchard, 1851

## Kilder

* Bilder av arten
* Liste over slektene (Desmiphorini)
* Cermabycidae.org - Apodasyini

## Eksterne lenker
*
Hylettus

* Se Systematisk inndeling

***Hylettus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Stort sett middelsstore, brun- eller gråaktige trebukker. Antennene er ofte svært lange, særlig hos hannene. Pronotum er nærmest tønneformet med en liten pigg litt bakenfor midten av siden.

## Levevis
Larvene lever i død ved.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Acanthocinini Thomson, 1860
******** Slekten  *Hylettus* Bates, 1864 - 14 arter
********* *[[Hylettus alboplagiatus]]* (White, 1855)
********* *[[Hylettus aureopilosus]]* Monné, 1988
********* *[[Hylettus coenobita]]* (Erichson, 1847)
********* *[[Hylettus eremita]]* (Erichson, 1847)
********* *[[Hylettus excelsus]]* (Bates, 1864)
********* *[[Hylettus griseofasciatus]]* (Audinet-Serville, 1835)
********* *[[Hylettus hiekei]]* Fuchs, 1970
********* *[[Hylettus magnus]]* Monné, 1988
********* *[[Hylettus nebulosus]]* Monné, 1982
********* *[[Hylettus paraleucus]]* Monné, 1988
********* *[[Hylettus ramea]]* (Bates, 1864)
********* *[[Hylettus seniculus]]* (Germar, 1824)
********* *[[Hylettus spilotus]]* Monné, 1982
********* *[[Hylettus stigmosus]]* Monné, 1982

## Kilder
* Katalog med utbredelsesdata 
* Liste over slektene

## Eksterne lenker
* Bildegalleri over artene
*
Káñina

***Káñina*** er et akademisk tidsskrift som gis ut av Universidad de Costa Rica. Det publiserer forskning innen filologi, lingvistikk, filosofi og kunstnerisk metateori. Alle artiklene gjennomgår dobbel fagfellevurdering.

Navnet *Káñina* er et ord fra det costaricanske språket bribri og betyr «det ble morgen». Det er en bøyningsform av verbet *kañir* «å bli morgen».

## Eksterne lenker
*Káñina hos Universidad de Costa Rica
Jane Jacobs

**Jane Jacobs** (født Butzner 1916 i Scranton i Pennsylvania, død 2006 i Toronto, Ontario, Canada) var en amerikansk-kanadisk forfatter og stedsaktivist.

Jane Jacobs mest kjente bok er *The Death and Life of Great American Cities*, som påvirket debatten om byplanlegging. Hun argumenterte mot byplanlegging basert på idealene til Le Corbusier, hvor skyskrapere og brede bilveier presset fotgjengere under bakken. Hun startet en grasrotbevegelse som stanset planlagt riving i Greenwich Village for å gjøre plass for en motorvei.
## Bibliografi i utvalg
* *The Death and Life of Great American Cities*, Random House, New York 1961, ISBN 0-679-60047-7
* *The Economy of Cities*, 1969, ISBN 0-394-70584-X
* *The Question of Separatism: Quebec and the Struggle over Sovereignty*, Random House 1980, ISBN 978-1-926824-06-2
* *Cities and the Wealth of Nations*, 1984, ISBN 0-394-72911-0
* *Systems of Survival: A Dialogue on the Moral Foundations of Commerce and Politics*, 1992, ISBN 0-679-74816-4
* *The Nature of Economies*, Random House, The Modern Library, New York 2000, ISBN 0-679-60340-9
* *Dark Age Ahead*, 2004, ISBN 1-4000-6232-2

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Instalaciones Deportivas (Universidad de Costa Rica)

**Instalaciones Deportivas** er en av campusene til Universidad de Costa Rica. Den befinner seg i Sabanilla i Montes de Oca og omfatter diverse idrettsarenaer, blant annet fotballstadionet Estadio Ecológico (hjemmebanen til eliteserielaget CF Universidad de Costa Rica), en friidrettsbane og et svømmebasseng.

## Eksterne lenker
*Instalaciones Deportivas hos Oficina de Servicios Generales de la Universidad de Costa Rica
Ciudad de la Investigación (Universidad de Costa Rica)

**Ciudad de Investigación** er en av campusene til Universidad de Costa Rica. Den befinner seg i San Pedro i Montes de Oca, like øst for hovedcampusen Ciudad Universitaria Rodrigo Facio. Den har et areal på om lag 21 hektar.

På campusen ligger bygningene til flere fakulteter og en rekke forskningsinstallasjoner, i tillegg til Planetario de la Universidad de Costa Rica, som er Costa Ricas eneste planetarium.

## Referanser
Revista de Filología y Lingüística

***Revista de Filología y Lingüística*** er et akademisk tidsskrift utgitt av Universidad de Costa Rica. Det ble gitt ut første gang i 1975, og kommer ut to ganger i året med forskningsartikler innen filologi, lingvistikk og litteratur. Alle publikasjonene gjennomgår dobbel fagfellevurdering.

## Eksterne lenker
*Revista de Filología y Lingüística hos Universidad de Costa Rica
Peter Wohlleben

**Peter Wohlleben** (født 1964) er en tysk forfatter.

Han har gjennom sin tid skrevet flere bøker om trær og skog. I 2015 ga han ut boken Trærnes hemmelige liv som ble en bestselger og solgt til flere land. Boken tar for seg det hemmelige livet til trærne og hvordan de kommuniserer. I 2016 kom boken ut i Norge.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
* Peter Wohlleben forfatterprofil på Cappelen Damm
Júlio Ferreira

**Júlio Ferreira** (født 29. april 1994) er en portugisisk taekwondoutøver. Han tok gull i Junior-EM i taekwondo 2012 og EM i taekwondo 2016. Under Europalekene 2015 tok han bronsemedaljen etter å ha vunnet bronsefinalen mot norske Richard Ordemann. Hans beste resultat i verdensmesterskapet i taekwondo er en femteplass fra 2015.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marius Finstad Leyell

**Marius Arnold Diem Finstad Leyell** (født 10. desember 1859, død 19. august 1941) var en norsk arkitekt. Han het opprinnelig Marius Finstad og signerte sine arbeider med dette navnet før han i 1899 endret navn til Leyell.

## Utdannelse og virke
Finstad var i 1882–84 elev ved Königlich Technische Hochschule i Berlin. Mellom 1880 og 1884 var han periodevis assistent hos Due & Steckmest i Kristiania, og fra 1884 arbeidet han også en periode for Hjalmar Welhaven. I 1885–91 arbeidet han ved en rekke arkitektkontorer i Tyskland, før han etablerte egen arkitektpraksis i Kristiania i 1892.

Finstad var svært produktiv under byggeboomen i 1890-årene, og tegnet ikke minst en rekke bygårder, gjerne av det litt luksuriøse slaget. For en stor del opererte han innenfor nybarokk med særlig påvirkning fra tysk og østerriksk arkitektur. Han tegnet også næringslokaler i form av verksteds-, fabrikk- og lagerbygninger. Som mange andre arkitekter tegnet han sin egen bolig i tillegg til andre villaer. Etter krakket i 1899 ble aktivitetsnivået noe lavere. Leyell arbeidet bl.a. hos byarkitekten og som timelærer i konstruksjonstegning ved Statens håndverks- og kunstindustriskole.

I tillegg til arkitektvirket var Leyell en ivrig jeger og friluftsmann.

## Verker i utvalg
(Alle i Oslo)
* Bygård i Niels Juels gate 10 (1892)
* Bygård i Pilestredet 25, med verksted, fabrikk, lagerbygning, pølsemakeri og stall (1894-95, revet)
* Bygård i Hesselbergs gate 13-15 (1895, nr 13 ble revet etter en påsatt brann i 1971 der seks personer døde)
* Våningshus i to etsjer i Tidemands gate 27 (1896) 
* Bygård i Jacob Aalls gate 12-14 (1896–97)
* Bygård i Bygdøy allé 17 (1896-99, med storslått trappeoppgang)
* Bygård i Thomas Heftyes gate 39 (1897)
* Bygårder i Bygdøy allé 61–63 (1897-99)
* Oslo sentrum baptistkirke «Tabernaklet», Hausmanns gate 22-24 (1897)
* Bygård i Niels Juels gate 27 (1898)
* Bolig- og forretningsgård i Parkveien 8, på hjørnet ved Welhavens gate
* Bygård i Fredensborgveien 13 (1898-99)
* Bygård i Erling Skjalgssons gate 3 (1898-99)
* Vestheim vaskeri, Haxthausens gate 2B (1899, fremstår i dag som boliggård)
* Påbygg og endringer i Fredriksborgveien 12 (1906, arkitektens egen bolig)
* Jugendvilla i Trondheimsveien 459 (1911, senere lokaler for Akers Avis Groruddalen)
* Påbygg på Uranienborg skole (1913)

## Referanser

 



## Kilder
* Geir Tandberg Steigan: Arkitekter: Marius Arnold Diem Finstad Leyell (1859–1941) (Arkitekturhistorie.no)
*
Paweł Pawlikowski

**Paweł Aleksander Pawlikowski** (født 1957) er en polsk filmregissør og manusforfatter.

Hans film *Ida* vant Oscar for beste fremmedspråklige film i 2015. I 2018 vant han prisen for beste regi for filmen *Cold War* under Filmfestivalen i Cannes. I 2018 fikk han European Film Award i kategorien beste europeiske regissør og i kategorien beste europeiske manusforfatter. Filmen *Cold War* vant prisen i kategorien beste europeiske film.

## Filmografi (utvalg)
* 1998: *The Stringer*
* 2000: *Last Resort*
* 2004: *My Summer of Love*
* 2013: *Ida* 
* 2018: *Cold War* (*Zimna wojna*)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Paweł Pawlikowski; Culture.pl
*  Paweł Pawlikowski; Filmpolski.pl
Willy Johansen

**Willy Johansen** (født 4. november 1903, død 13. februar 1976) var en norsk komponist, fiolinist, orkesterleder og arrangør.

Johansen begynte sin musikerkarriere på Grand Hotel i Kristiania i 1919. Der var han kapellmester i 1924–1927 og 1930–1932. I 1932–1933 var Johansen kapellmester på Theatercaféen (Continental), i 1933–1936 på Hotel Bristol, i 1936–1937 på Scala Teater og på Rosekjelleren i 1937–1938.

I 1930-årene ledet han Bristolorkestret blant annet på plateinnspillinger med Steinar Jøraandstad for Odeon. Han var arrangør og orkesterleder hos Brødrene Johnsen A/S på merket His Master's Voice til 1945. I årene 1959–1968 var han tilknyttet Den Norske Operas Orkester, som stemmeleder for fiolinistene. 

Johansen var blant annet med på å stifte Norsk Slagerkomponistforening.

Han skrev filmmusikken til *[[Du har lovet mig en kone!]]* (1935) og *[[Villmarkens lov]]* (1944).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Hans bryllupsnat

***Hans bryllupsnat*** (svensk: **) er en svensk stumfilm fra 1915 i regi av Mauritz Stiller. Manuset ble skrevet av Ester Julin. Som litterært forelegg hadde hun franske Étienne Reys, Gaston de Caillavets og Robert de Flers' komedie *La belle aventure*, som ble urframført på Théâtre du Vaudeville i Paris 23. desember 1913 og med svensk premiere på Dramaten i Stockholm 25. februar 1915.

Kirsten Lampe spiller den kvinnelige hovedrollen som Margot Brising. Filmen er kun bevart i noen fragmenter.

Da filmen ble vist på kinoen Röda Kvarn i Stockholm ble den ledsaget av musikk som var arrangert av lederen for Röda Kvarns orkester, Umberto Prandini.

Stykket har senere blitt filmatisert i Sverige under tittelen *[[Eventyret]]* i 1936 i regi av Per-Axel Branner med Tutta Rolf i hovedrollen.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn i Svenska Biografteaterns studio på Lidingö og i studioets omgivelser.

## Handling
Margot Brising bor hos fru Börje om sommeren. Der møter hun igjen barndomsvennen, fru Börjes sønn Gustav, som har blitt sjøoffiser. De forelsker seg i hverandre. Fru Börjes nabo, godseier Björnberg, mener imidlertid at hans narraktige sønn Erik ville passe bedre som Margots forlovede. Dette støttes av fru Börje. Når Gustav har reist snapper hun opp hans brev til Margot.

Björnberg inviterer fru Börje og Margot til en krysning på sin lystjacht. Under krysningen prøver Erik - uten hell - å fri til Margot. Hun har ikke hørt fra Gustav siden han dro og tror at han ikke lenger bryr seg om henne. Når Eriks søster, Elsa, betror seg at hun også er forelsket i Gustav, bestemmer Margot seg for å gifte seg med Erik. Bryllupsforberedelsene begynner.  I et brev til sin farmor, fru Alm, ber Margit om å få hilse på henne under hvetebrødsdagene.

På bryllupsdagen hopper Gustav plutselig inn gjennom vinduet i Margots rom. Hun forstår raskt hvorfor hun ikke har mottatt hans brev. Like raskt bestemmer de to seg for å rømme fra alt sammen. Igjen blir kun noen håndskrevne linjer og brudesløret. Den forsmådde brudgommen Erik tar opp jakten.

Margot og Gustav kommer til hennes farmor, som tror at det er de to som har giftet seg med hverandre. De forsøker å forklare for henne hvordan det egentlig ligger an, men får aldri snakke ferdig. På bryllupsnatten (som filmtittelen refererer til) finner fru Alm «brudgommen» sovende utenfor brudegemakket. Hun vekker ham - uten å bry seg om hans protester - og fører ham inn til Margot. For sikkerhets skyld låser fru Alm døren. Neste dag kommer Erik til henne og forteller om den «grusomme» sannheten. Resolutt styrter damen i vei og henter en prest, som raskt må vie Margot og Gustav.

## Rolleliste (i utvalg)
* Erik A. Petschler - Erik Björnberg 
* Kirsten Lampe - Margot Brising 
* Richard Lund - Gustav Börje 
* Jenny Tschernichin-Larsson - Fru Alm 
* Stina Berg - Stina, husjomfru hos fru Alm 
* Gull Natorp - Fru Börje, Gustavs mor 
* Edmond Hansen - Erik Björnbergs far, godseier 
* Ester Julin - Elsa, søsteren til Erik Björnberg

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 200 meter fri kvinner

**200 meter frisvømming kvinner** var en svømmeøvelse som ble arrangert under Langbane-EM i svømming 2016 i London i Storbritannia. Øvelsen ble svømt den 20. og 21. mai 2016. 62 deltakere fra 27 nasjoner deltok i øvelsen. 
 
## Medaljevinnere

## Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheat ble avholdt den 20. mai kl. 10.17 lokal tid.

### Semifinaler
Semifinalene ble avholdt den 20. mai fra kl. 18.15 lokal tid.

#### Semifinale 1

#### Semifinale 2

### Finale
Finalen ble avholdt den 21. mai kl. 16.36 lokal tid.

## Referanser
Gunhild Schytte-Jacobsen

**Gunhild Schytte-Jacobsen** (født 26. mai 1875 i Kristiania, nåværende Oslo, død 20. juni 1945 samme sted) var en norsk skuespiller og sanger.

## Familie
Gunhild Schytte-Jacobsen var datter av bruksbestyrer Ingvald Olaf Jacobsen og Karen Margrethe Schytte, og søster av sanger og sangpedagog Ellen Schytte-Jacobsen og handelsreisende Knut Berg Jacobsen.

## Liv og virke
Da Gunhild Schytte-Jacobsen ble spurt hvordan hun havnet i teatret, svarte hun «Aa, jeg ble simpelthen hivd til teatret!» Da hun hadde prøvesunget for teatermannen Mossins kapellmester, sa Mossin selv i etterkant: «Jeg har set'a, jeg liker'a, jeg tar'a».

Hun fikk sin teaterdebut på Eldorado i 1899, i rollen som *Fiametta* i operetten *Boccaccio*. I perioden 1905-1931 var hun skuespiller ved Centralteatret. Hennes 25-årsjubileum ved dette teatret ble markert 3. desember 1930 med oppførelsen av stykket *Bedremanns barn*.

Gunhild Schytte-Jacobsen var svært musikalsk og tilbød en periode sangundervisning; i 1907 averterte hun sammen med søsteren Ellen at hun tok elever i sang. Også på scenen medvirket hun i sangroller, og sang blant annet tittelrollen i operetten «Den glade enke» mot Jacob Endregaard som *grev Danilo* på Centralteatret i Oslo.

Hun filmdebuterte i 1926 i Rasmus Breisteins *[[Brudeferden i Hardanger (film)|Brudeferden i Hardanger]]* der hun spilte hovedrollen som den eldre Marit Skjølte. Hun medvirket også i talefilmene *[[Vi som går kjøkkenveien (film)|Vi som går kjøkkenveien]]* (1933) og *[[Du har lovet mig en kone!]]* (1935), begge regissert av Tancred Ibsen. Schytte-Jacobsen var også teaterskuespiller ved Det Nye Teater på begynnelsen av 1930-tallet. I 1930-årene var hun også tilknyttet Henry Gleditschs teater *Søilen*.

## Sceneroller i utvalg
**Fiametta* i operetten *Boccaccio* av Franz von Suppé (Eldorado, 1899)
**Catherine* i operetten *Madame Sherry* i Anton Melbys versjon (Centralteatret, 1905)
**Anstandslærerinden* i operetten *Manden med de tre Koner* av Franz Lehár (Centralteatret, 1909)
**frøken Blom* i *Under Blinkfyret* av Matti Aikio (Centralteatret, 1928)
**Portnerkonen* i *Hvor har jeg vært i natt* av Olga Scheinpflugova (Søilen, 1934)
**Kakisha* i *Mikadoen* av Gilbert og Sullivan 
**Fru Tonrau* i *Collettes mand*

## Filmografi
* 1926 – *[[Brudeferden i Hardanger (film)|Brudeferden i Hardanger]]*
* 1933 – *[[Vi som går kjøkkenveien (film)|Vi som går kjøkkenveien]]*
* 1935 – *[[Du har lovet mig en kone!]]* 

## Referanser


## Kilder
*

## Eksterne lenker
*
Mourad Laachraoui

**Mourad Laachraoui** (født 31. mars 1995) er en belgisk taekwondoutøver med marokkansk opphav.

## Karriere
Laachraoui har deltatt i verdensmesterskapet i taekwondo to ganger, med én femteplass fra 2015 som beste resultat.

Han tok gull i 54-kilosklassen under EM i taekwondo 2016, etter å ha beseiret spanske Jesús Tortosa 6&ndash;3 i finalen.

## Personlig
Laachraouis bror Najim Laachraoui var én de islamske terroristene bekreftet som én av to selvmordsbombere på Brussel lufthavn under terrorangrepene i Brussel 22. mars 2016.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Store Ringstind

**Store Ringstind** er et fjell i Hurrungane i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på  meter over havet.

Fjellet er et populært mål for toppturer, og er av magasinet Friflyt kåret til den fineste toppturen i Norge. Turen er lang, og tar mellom 7-10 timer.

Berggrunnen i området består av ortopyroksen-gneis.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell
* Liste over fjell i Skandinavia

## Referanser
Christian Linthoe

**Christian Linthoe** (født 9. juli 1845, død 4. januar 1927) var en norsk arkitekt.

Linthoe var murersvenn i Christiania på midten av 1860-tallet, og tidlig på 1870-tallet arbeidet han som byggmester. Han hadde eierinteresser i et par gårder på Ekebergplatået. I 1875 etablerte han seg som arkitekt og bygningsinspektør. Han var bygningssjef i Kristiania i 1904–11 og bygningsteknisk konsulent for Realbanken i 1912–24.

Som arkitekt arbeidet Linthoe for det meste med bygninger oppført for egen regning, hvilket begrenset antallet noe. Han har etterlatt seg et mindre antall bygninger i området Bak Slottet, hvorav han selv og flere medlemmer av familien har bodd i den første:

* Bygård i Josefines gate 26 (1878–79)
* Påbygging av villa i Inkognitogata 31 (1886)
* Bygårder i Uranienborg terrasse 22 og 24 (1886–87)

Linthoes bygninger er preget av behersket nyrenessanse.

Linthoe ble i 1912 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden.

Linthoe var far til arkitekt og slottsforvalter Carl Ferdinand Linthoe og hadde også en sønn (1880–1926) med samme navn som hans eget.

## Referanser




## Kilder
* Geir Tandberg Steigan: Arkitekter: Christian Linthoe (1845–1927) (Arkitekturhistorie.no)

## Bygninger

Fil:Josefines gate 26 II.JPG|Josefines gate 26
Fil:Uranienborg terrasse 22-24.jpg|Uranienborg terrasse 22 og 24
Fil:Inkognitogt 31.jpg|Inkognitogata 31
Richard Ordemann

**Richard André Konopka Ordemann** (født 1994) er en norsk taekwondoutøver og OL-deltaker, som representerte Norge under sommer-OL 2020 i Tokyo og sommer-OL 2024 i Paris.

Ordemann ble tatt ut til å representere Norge under Europalekene 2015, og tok seg til bronsefinalen.

Han vant gull i Grand Prix-finalen i 2018, og tok også bronse i under 80 kg-klassen i EM i Kazan i Russland samme år. 

Ordemann ble første norske herreutøver gjennom tidene, som klarte kvalifiseringen til OL, da han greide å vinne en kvoteplass i -80 kg klassen til Sommer-OL 2020 i Tokyo. I OL ble det en delt femteplass etter tap i bronsefinalen.

Ordemann kvalifiserte seg også til Sommer-OL 2024 i Paris i +80 kg klassen. Der vant han åttendedelsfinalen, men tapte deretter kvartfinalen.

Etter VM i taekwondo 2025 i Wuxi, la Ordemann opp som aktiv utøver i 2026.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Richard Ordemann – World Taekwondo (profil)
*  Richard Ordemann – World Taekwondo (ranking)
*  Richard Ordemann – Olympiatoppen
*
Johannes Markus Holmsen

**Johannes Markus Holmsen** (født 3. mai 1880 i Vestre Aker, død 1959) var en norsk fotograf, kjent som Foto-Holmsen.
Kon-Tiki2

**Kon-Tiki2** var en ekspedisjon som bygget og seilte to balsaflåter fra Peru til Påskeøya i 2015. Formålet med ekspedisjonen var å vise at balsaflåter kan seiles over lange distanser, samt å drive miljøforskning underveis.  Ekspedisjonen brukte en måned på å bygge balsaflåtene i Peru og deretter 43 døgn på å seile drøyt 2000 nautiske mil fra Sør-Amerika til Påskeøya. Flåtene ankom Påskeøya 19. desember 2015. Ingen andre balsaflåter har seilt til øya i moderne tid.

På returetappen fra Påskeøya til Sør-Amerika måtte ekspedisjonen avbrytes etter 71 døgn på grunn av vanskelige værforhold. Flåtene hadde da nådd halvveis. Hele mannskapet ble tatt ombord i et japansk lasteskip før et skip fra den chilenske marinen tok dem til land i Chile. Initiativtaker og ekspedisjonsleder Torgeir Higraff valgte å avbryte ekspedisjonen for å ikke utsette mannskapet for risiko.

Ekspedisjonen bygget og seilte to balsaflåter: «Rahiti Tane» og «Tupac Yupanqui». Flåtene lignet Kon-Tiki-flåten som Thor Heyerdahl bygget i 1947. Liksom Kon-Tiki ble Rahiti Tane og Tupac Yupanqui bygget med balsatømmer fra Ecuador på den peruanske marinens verft i Callao ved Lima. Men Kon-Tiki2-flåtene var annerledes på flere måter: mens Kon-Tiki hadde ror, ble Kon-Tiki2-flåtene styrt med guara-bord som gjorde at flåtene kunne seile på tverrvind. Kon-Tiki2-flåtene hadde også moderne satellittutstyr ombord, i tillegg til solcellepanel og forskningsutstyr.

Ekspedisjonen hadde mannskap fra Norge, Russland, Storbritannia, Mexico, New Zealand, Sverige og Peru. Øyvin Lauten og Kari Skår Dahl var kapteiner på første etappen, mens Signe Meling og Ola Borgfjord var kapteiner på andre etappe. Cecilie Mauritzen var forskingssjef og Håkon Wium Lie var teknologiansvarlig. Jostein Alvær Heidenstrøm var med som livredder på første etappe.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Faderens forbrydelse

***Faderens forbrydelse*** (svensk: **) er et svensk stumfilmdrama fra 1915, i regi av danske Fritz Magnussen. Han skrev også manuset. Norske Kirsten Lampe spiller den kvinnelige hovedrollen som brukseier *Rudels* datter *Gudrun*.

Filmen ble spilt inn i AB Svenska Biografteaterns studio på Lidingö.

## Handling
Den 25 år gamle og forholdsvis velbeslåtte godseieren, Gunnar Hesla, vokste opp under fattige forhold. Han har blitt begeistret for Gudrun, datter av den rike brukseieren Rudel. Gunnar frir og jentas far gir ham sitt ja . Gunnars gamle og nedbrutte far derimot sitter i fengsel. For mange år siden ble han dømt til livstids fengsel for mordet på en Jan Strygen. En ny fange med navn Sigurd Vikum deler celle med faren. Vikum begynner umiddelbart å lete etter en fluktmulighet. Samme natt flykter han med hjelp av en jernfil. Før han rømmer sier han til Hesla: *«En ting skal du vite innen du dør. Det var jeg som myrdet Jan Strygen».* 

Mens det pågår forlovelsesfest hos Gunnar ringer det plutselig på døren. Utenfor står Vikum og vifter med en medaljong. Han spør Gunnar: *«Kjenner du denne mannen? -- Gunnar, jeg er din far. Du må hjelpe meg, gendarmene er etter meg.»* Gunnar kan ikke legge bånd på følelsene og skjuler Vikum. Han gir mannen penger og klær, slik at han kan flykte videre. Gudrun og en tjener har imidlertid sett og hørt hva som har skjedd. Når hun får høre at Vikum kaller Gunnar sin sønn, blir det for mye for henne og hun besvimer.

Tjeneren bærer gammelt nag til Gunnar og anmelder ham for politiet. Gunnar må sitte i husarrest i sitt kammers. Med hjelp av Gudrun lykkes han i å flykte fra godset og gjemme seg i ei skogshytte. Skjult i et hjørne ser han en samling ubehagelige personer komme inn i hytta. Det viser seg å være Vikum, som med noen kumpaner planlegger å begå innbrudd hos Rudel. Forbryteren skryter høylytt om hvordan han lurte Gunnar og innrømmer også at det var *han* og ikke Gunnars far som myrdet Strygen. Dette blir for mye for Gunnar, som ruser fram i raseri. Han blir raskt overmannet og bundet.

Etter det som har skjedd vil Rudel at datteren skal bryte forlovelsen med Gunnar. Hun er imidlertid trofast i sin kjærlighet og nekter. Om natten aner hun uråd, drar til hytta og befrir Gunnar. Sammen skynder de seg til politiet for å advare om innbruddet hos brukseier Rudel. Politiet begir seg dit og overbemanner kjeltringene. I stridens hete blir Vikum dødelig såret. Innen han dør tilstår han mordet på Strygen. Gunnars far får således oppreisning etter sin død.

## Rolleliste (i utvalg)
*Richard Lund - Gunnar Hesla, godseier / Tormod Hesla, hans far 
*Thure Holm - Rudel, brukseier 
*Kirsten Lampe - Gudrun, hans datter 
*John Ekman - Sigurd Vikum, straffange

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Empirix

***Empirix*** er et norsk nettbasert tidsskrift om tegneserier. Tidsskriftet ble satt i gang av fagruppen Grafill Tegneserier, styreleder Håvard Johansen, Geir Moen og Fredrik Rysjedal, med mål å løfte journalistikken og kritikken om tegneserier i Norge. Faggruppen bestemte at det skulle bli et selvstendig tidskrift uten organisatorisk tilnytning til Grafill. Nett-tidskriftet ble lansert på Oslo Comic Expo 2014 av Håvard Johansen og Erle Marie Sørheim.  Sørheim var redaktør de første årene. Senere overtok Ingrid Brubaker og Lars Solbakken som redaktører. En periode i 2016 og 2017 lå Empirix i bero av økonomiske årsaker.

Det ble startet opp med støtte fra Grafill, og var lenge organisert under denne organisasjonen. Tidsskriftet har blitt drevet med økonomiske tilskudd av Grafill, Fritt Ord og Kulturdepartementet. 

Empirix er medlem i Norsk tidsskriftforening.

Walter Wehus har vært ansvarlig redaktør for Empirix siden oktober 2017. 

## Foreningen tegneseriekultur
I januar 2021 stiftet Empirix Foreningen tegneseriekultur.. Et av hovedformålene med foreningen er å stå som utgiver av tidsskriftet. 

## Priser og utmerkelser

* 2025: *Faglig formidling og evnen til å nå egen målgruppe*, under utdeling av prisen Årets tidsskrift.
* 2021: *Språk og formidling*, under utdelingen av prisen Årets tidsskrift.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Empirix hjemmeside
Handelsstedsarkivene i Salten og Lofoten 1801–1970

**Handelsstedsarkivene i Salten og Lofoten 1801–1970** er samling arkiver fra handelssted i Salten og Lofoten fra perioden 1801 til 1970. Arkivsamlingen ble i 2014 innlemmet i Norges dokumentarv, en nasjonal utgave av UNESCOs Verdensminne-program (*Memory of the World*). Arkivsamlingen eies av Nordlandsmuseet, Museum Nord og Arkiv i Nordland. Den omfatter tjue arkiv der hoveddelen skriver seg fra fire handelshus.

Arkivsamlingen er på over 250 hyllemeter. Det meste av materialet er fra væreiere i Lofoten og handelssteder i Salten. De fire største arkivene er fra *L. Bergs Sønner* fra Svinøya ved Svolvær i Vågan, *Ellingsen* fra Å i Moskenes, *Zahl* fra Kjerringøy handelssted i Bodø og *Dahl* fra Nusfjord i Flakstad.

I nominasjonen heter det at «De nominerte arkivene har tilknytning til lofotfisket og fiskehandelen etter at lokale, privilegerte handelsmenn kilte seg inn som mellomledd i handelen mellom nordlandske fiskerbønder og kjøpmenn hovedsakelig i Bergen fra slutten av 1700‐tallet. Materialet omhandler en viktig epoke i en nesten tusenårig norsk handels‐ og eksporthistorie.» I kulturrådets omtale heter det at «Arkiva har tilknyting til fiskehandelen og er representativt for kystkulturen og handelsstadane som drivkraft i utviklinga av ein landsdel som produserte landets viktigaste eksportvare i mange hundreår.»

## Referanser


## Eksterne lenker
* Arkivet etter L. Bergs Sønner, Svolvær 1831-1980, nominert til Norges dokumentarv , Museum Nord
* Handelsstedsarkivene i Salten og Lofoten er nominert til Norges Dokumentarv.  Arkiv i Nordland
* Handelsstedsarkivene i Lofoten og Salten 1801 - 1970. Hentet 30.08.2024. Nordland fylkesleksikon, Arkiv i Nordland.
Landes Rutebiler

**Landes Rutebiler** var et rutebilselskap i Ålesund, med ruter i Ålesund kommune og Ålesund-Vestnes i korrespondanse med båt og seinere ferje til Molde. 

## Forhistorie
Landes Rutebiler ble stiftet av Elling Lars Lande (1875-1950). Dette er et av landets tidligste rutebilselskaper. I 1909 fikk Lande konseskjon for bilrute Sjøholt-Vestnes, og året etter også rute Sjøholt-Ålesund. I 1917 fikk Landes Rutebiler konsesjon for sammenhengende rute Ålesund-Vestnes. Denne ruta ble kalt Vestnesruten. Vestnesruten ble fra 1921 drevet i samarbeid med Jørgen Indrevik og Jacob Ytterlid. Fra 1935 ble Vestnesruten med i samarbeidet om Mørelinjen, en sammenhengende forbindelse Ålesund-Molde-Tingvoll-Surnadal-Trondheim. I tidsrommet 1946-1948 drev disse tre partnerne Åndalsnesruten, Ålesund-Åndalsnes i samtrafikk med Raumabanen. Denne ruta ble overtatt av NSB Biltrafikk (Ålesundruta) fra 1948.
Landes Rutebiler utviklet også bybussrutene i Ålesund. Rutene ble kjent som Borgundruten, Fjelltunruten og Hessaruten.

## Videre drift og avvikling
Landes Rutebiler fortsatte med disse rutene utover 1960- og 1970-tallet. 
Omfanget av selskapets virksomhet kan illustreres av statistikk fra 1978. Da hadde selskapet 43 ansatte, 22 busser og 3 andre vogner.
I 1961 overtok Lande Ytterlids andel av Vestnesruten (1/3) og hadde dermed 2/3 av denne ruta. Landes Rutebiler fikk overta Indreviks andel i 1983, og hadde dermed all kjøring Ålesund-Vestnes.
Samferdselsmyndighetene arbeidet fra tidlig på 1970-tallet med å samordne og effektivisere bussdriften, og det ble arbeidet for sammenslutninger i Ålesund-området. Dette førte til langvarig konflikt mellom enkelte rutebileiere og myndighetene. Høsten 1984 ble Ålesund Bilruter stiftet for å overta all busstrafikk i Ålesund. 1. januar var overtakelsen en realitet og alle ruter under Landes Rutebiler og Øvrevolls Rute- og Turbiler ble videreført av det nye selskapet.

## Litteratur
* Innstilling om rutebilstrukturen i Møre og Romsdal : fra en komite nedsatt av fylkesutvalget 5. desember 1970 : innstillingen er avgitt 16. november 1973 (1973). Molde: Fylkesutvalget.
* Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.

## Referanser