open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Langestrand kirke

**Langestrand kirke** er en åttekantet kirke fra 1818 i Larvik kommune, Vestfold fylke.

Byggverket er i tre og har 220 plasser. Det er en liten kirke uten tårn, men med frittstående støpul (klokkehus) ved porten. Den er utført i den tids empirestil. Tilbyggene for kor og sakristi kom ved en ombygging i 1902. I kirken er et dåpsfat fra 1596. Altertavlen er laget av Christian Krogh. Jacob Sverdrup er gravlagt ved kirken. Den forrige kirken ble revet for å gi plass til ny masovn på jernverket.

Kor, sakristi og våpenhus påbygd/endret i henholdsvis 1903, 1906 og 1910. Ved tilføyelse av kor i 1903 fikk bygget en mer avlang form. Prekestolen hang opprinnelig på veggen over alteret.

## Tidligere kirker på Langestrand
Den første kirken ble oppført i tømmer på Niels Langes tid i 1642. Kirken var omgitt av en kirkegård. Tegninger, kart og beskrivelser tyder på at hovedinngangen lå inntil Larvik Museum og at kirkebygningen lå der parkeringsplassen er i dag.

Grev Ulrik Frederik Gyldenløve ga ordre om å anlegge en ny kirke. Den beskjedne kirken, med et enkelt utstyrt rom på 170 kvadratmeter og etter hvert et kirketårn, var trolig ferdig i 1699. Gyldenløve oppførte nok ikke en helt ny kirke, men utvidet og restaurerte kirken fra 1642. Altertavla og prekestolen forsvant da kirken ble revet i 1812, men døpefonten fra 1707 eksisterer fremdeles. Formeren på Fritzøe Jernverk laget den i støpejern. Kirken hadde en rekke bilder, som var donert av ansatte i jernverket.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* Østlands-Posten 31. desember 2009. Bache, Kjersti: «Fant forsvunnet kirke». Side 5
* Østlands-Posten 16. januar 2010. Bache, Kjersti: «Kirke for jernverksarbeider og adel». Sidene 22-23

## Eksterne lenker
* 
* 
* [Kart over Langestrand nedre gravlund](https://darkiv.no/Allslekt/Feltkart/(Larvik)-Langestrand%20nedre.pdf) (Allslekt)
Tyrsenske språk

**Tyrsenske språk** er en utdødd førindoeuropeisk språkfamilie. Den er oppkalt etter tyrsenerne, en betegnelse som antikkens greske forfattere benyttet om folkeslag som ikke var grekere.

Det var den tyske språforskeren Helmut Rix (1926–2004) som i 1998 identifiserte denne språkfamilien. Ifølge Rix bestod familien av tre språk, som inntil da ble betraktet som isolerte språk: Det etruskiske språket i Etruria, det raetiske språket i Alpene, og det lemniske språket i Egeerhavet. Disse tre språkene skal ha utgått fra det hypotetiske urspråket *urtyrsensk*. Ifølge Rix døde urtyrsensk ut omkring 1250-1000 f.Kr.

Språkgruppen døde antagelig ut en gang på 200-tallet f.Kr. i Egeerhavet (ved at de ble assimilert til gresktalende), og som etruskere en gang på 100-tallet e.Kr. i Italia (assimilert til latin). Til sist døde raetisk ut antagelig på 200-tallet e.Kr. ved assimilering til vulgærlatin i sør og til germansk i nord.

## Referanser


## Litteratur
* Rix, Helmut (1998): *Rätisch und Etruskisch*, Innsbruck.
Theia

**Theia** (gresk: Θεία; *Theía* eller Θέα; *Théa*) er i henhold til gresk mytologi en av titanene, de opphavelige guddommene, datter av Gaia (Jorden) og Uranos (Himmelen). Navnet Theia betyr ganske enkelt «gudinne», men hun ble også kalt for Euryfaessa eller Theia Euryfaessa (Θεία Εὐρυφάεσσα), noe som bringer overtoner av omfang (εὐρύς, *eurys*, «vid», «utstrakt», rot: εὐρυ-/εὐρε-) og «glans», «lysstyrke» (φάος, phaos, «lys», rot: φαεσ-). Hun var således en gudinne for det skinnende lyset på den klare blå himmelen (*aithre*). Ved forlengelse var hun også gudinne for gaver av gull, sølv og skinnende smykker av vesentlig verdi. Theia var maken til sin bror Hyperion og fødte tre barn: Helios (Solen), Eos (morgenrøden), og Selene (Månen).

## I mytene
Hesiods *[[Theogonien]]* har gitt Theia en opphavelig opprinnelse som datter av Gaia og Uranos. Robert Graves har også behandlet at den senere Theia er referert til som Euryphaessa med kuøynene som fødte Helios i myter som er datert til den klassisk antikken.

Da Theia i senere myter ble gjort til par med sin bror Hyperion, ble det sagt om den med «milde øyne, Euryfaessa, den langtskinnende» i de homeriske hymner til Helios, var mor til solen, månen og morgenrøden, henholdsvis Helios, Selene og Eos.

Pindaros priset Theia i sin femte istmianske ode:

:«Mor av Solen, Theia, gudinne med mange navn, for din skyld ærer mennesket gull som mer mektig enn noe annet. For skip som kappes på all hav, og hestevogner paraderer for din ære, o dronning, stiger til høyden av de mektige dåder blant spinnende hjul i kamp, og i lekenes kappestrid, han høster ærens pris som alle hjerter begjærer.»

Hun synes her å være en gudinne som stråler til ærens pris særdeleshet, men Pindaros hentydning «gudinne mange navn» antyder en tilpasning ved at refererer ikke bare til et tilsvarende mor-av-solen slik som Foibe og Leto, men kanskje også til mer universale mødrefigurer som Rhea og Kybele.

## Orakelgudinne
Ved tittelen *Ikhnaie*, «den sporende gudinne», hadde Theia en orakelhelligdom i den greske regionen Fthiotis i Thessalia. Hennes søstre var likeledes orakelgudinner, Foibe hadde orakelet i Delfi, Mnemosyne hadde Lebadeia, Dione hadde Dodona, og Themis delte de fire oraklene.

## I vitenskapen
* *Se hovedartikkel, [[Nedslagsteorien]]*

Theias mytologiske rolle som mor til månegudinnen Selene har ført til benyttelsen av hennes navn til en hypotetisk planet som, i henhold til nedslagsteorien, kolliderte med jorden og førte til at månen ble dannet.

Theias alternative navn Euryfaessa har blitt benyttet for art australske dvergsikader kalt *Dayus euryphaessa* (Kirkaldy, 1907).

## Referanser


## Litteratur
* Smith, William (1873): «Theia» i: *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, London

## Eksterne lenker
* «Theia», *Theoi Project*
Slind kraftverk

**Slind kraftverk** er et vannkraftverk i Slindelven i Selbu kommune i Trøndelag. 

Fallhøyde er 180 meter. Storslindvatnet reguleres mellom 259 og 249 moh.

Midlere årsproduksjon er på 85 GWh og installert effekt er på 25 MW.  

Kraftverket startet produksjonen i 1985. Det er installert en francisturbin.

Eier er Selbu Energiverk AS.
__NOTOC__
## Historie
Slindelva kraftverk ble satt i drift i 1923 med ett aggregat. Utvidet til to aggregat i 1933, og til tre aggregat i 1952. Det lå ca 1 km lenger opp i elven fra dagens anlegg. Fallhøyden var 118 meter. Effekt 5.5 MW, årsproduksjon 55 GWh.

Alt ble revet etter det nye kraftverket ble tatt i bruk.

## Se også
* Julskaret kraftverk

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Selbu Energiverk
Julskaret kraftverk

**Julskaret kraftverk** er et vannkraftverk ved Storslindvatnet i Selbu kommune i Trøndelag.  

Kraftverket utnytter fallet mellom Sørungen og Slindvannet. Sørungen reguleres mellom 459 og 454 moh. Det overføres også vann fra ett bekkeinntak samt fra Rensjøen. 

Installert effekt er 6,3 MW. Årsproduksjon er 33 GWh.

Eier er  Selbu Energiverk AS.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
* Selbu Energiverk (arkiv)

## Se også
* Slind kraftverk
* Rensjø kraftverk
Eksakt løsning

**Eksaktverdier** eller **eksakte verdier** er matematiske størrelser som er angitt helt presist, fremfor ved en tilnærming gitt ved desimaltall. Hensikten med det er å angi verdien helt nøyaktig. Eksaktverdier som ikke tilsvarer heltall uttrykkes ofte ved hjelp av brøker, rotuttrykk, som kjente konstanter eller ved andre funksjoner, som for eksempel , \sqrt{2},  eller \ln 2.

Ved å bruke eksaktverdier unngår man å miste presisjon, og man kan bruke verdiene videre i andre beregninger uten å ta hensyn til eventuelle unøyaktigheter.
## Eksempler på eksakte løsninger
Begrepet lar seg best forklare med eksempler, med moteksempler.

### [[Trigonometri]]
Finn \sin\frac{\pi}{4}

Finn arealet av en likesidet trekant med areal 2.
En likesidet trekant har areal A=\frac{\sqrt{3}}4 s^2

### [[Differensialligning]]er

Regn ut x når 2=e^{x}

Bestem integralet \int \limits_0^1 x^2 dx

### [[Brøk]]
Regn ut \frac{72}{108}

## Se også
*Avrunding
*Eksakte trigonometriske konstanter

## Referanser
Nanset kirke

**Nanset kirke** er en arbeidskirke fra 1974, beliggende på Hovland, i Larvik kommune, Vestfold fylke.

Byggverket er i tegl og har 550 plasser. Altertavlen er en billedvev av Else Marie Jakobsen: «De tre høytider (jul/påske/pinse)» fra 1984. Den er 380x800 cm i størrelse.

Det var opprinnelig planer om å anlegge Nanset kirke på Solvangfjellet og senere på Månejordet.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Larvik kirkelige fellesråd
* 
*
Bara (distrikt)

**Bara** er et av Nepals 75 distrikter.

Areal er 1 190 km², og folketall var i 2001 559 135. 

Det hører til *Narayani sone* i *Sentralregionen*. Hovedstaden heter Kalaiya og hadde i 2005 en anslått befolkning på 39 367.

Bara ligger i det østlige Tarai, det tropiske, flate slettelandet som er forma av jord fra elvene som flyter østover og ender i den bengalske bukt.

I vest grenser Bara mot Parsa, i nord mot Makwanpur, i øst mot Rautahat og i sør mot den indiske delstaten Bihar.

Distriktet har 98 landsbyutviklingssoner og 1 bykommune. Byinnbyggere 5,8% (2001).

Forventa gjennomsnittlig levealder 60,7 år. Barnedødelighet pr. 1 000 fødte 69,6. (Alle tall fra 2001.) Barn under 5 som er kortvokste på grunn av underernæring 50,4% (2004). Uten reint drikkevann 5,9% (2001). Leger 6 (2002).

Høykaste-befolkning 9,0%, dalit 16,88%. Muslimer 13,4%, buddhister 4,5%. (Alle tall 2001.) 

Befolkningsgruppa som dominerer distriktet er Madhesi med indisk språk og hinduisk religion. Det finnes også 13,4% muslimer. Distriktet har også innslag av tharu.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kart over Bara-distriktet
* Kart med helsestatistikk (på engelsk)
Akhilleusmaleren

**Akhilleusmaleren** er navnet som er gitt til en gresk vasemaler som virket i Athen fra 460-årene f.Kr. til 420-årene f.Kr. Navnet viser til en amfora i rødfigurstil fra ca. 450&ndash;445 f.Kr. som står i Vatikanmuseene; en spesielt forseggjort fremstilling av Akhilleus førte til at John Beazley gav ham tilnavnet. Han antas, på stilistisk grunnlag, å ha vært elev av Berlinmaleren. Mer enn 200 vaser i rødfigurstil, svartfigurstil og hvitbunnet stil er attribuert til ham. 

I sine tidlige verker foretrakk han isolerte figurer mot svart bakgrunn, ofte med forfølgelse som tema. Enkle, balanserte komposisjoner med to figurer er et av hans varemerker, og en av grunnene til at han regnes som «den mest klassiske» av vasemalerne fra klassisk tid. 

Han er også kjent for sine hvitbunnede lekyther, malt fra 450-årene til 420-årene f.Kr., hvorav enkelte regnes blant de beste eksempler på stilen. Mange av vasene har kalosinnskrifter til forskjellige personer.

Omkring et dusin andre maler regnes for å ha tilhørt hans verksted.

## Referanser
Corpus vasorum antiquorum

***Corpus Vasorum Antiquorum*** er et prosjekt som katalogiserer antikke greske vaser. Det var den franske Union Academique Nationales første forskningsprosjekt. 

Det første møtet ble holdt i Paris i 1919, og Edmond Pottier foreslo da å starte arbeidet med katalogen. Han produserte selv det første bindet, en oversikt over vaser i Louvre som ble gitt ut i 1922. Pr. 2007 er mer enn 100&nbsp;000 vaser i 27 land katalogisert. 

Pottiers visjon for publisering inkluderte all antikk keramikk fra Europa, middelhavet og det fjerne og nære østen, noe som var både ambasiøst og ikke enkelt å relaisere. 

I 1956 ble det foreslått å bare publisere gresk og relaterte gjenstander, noe som ble tatt til følge og i dag er det disse som dominerer i CVA. Innen 2004 hadde mer enn 300 faksimiler fra 120 samlinger og 26 land blitt publisert. 

## I Norge

Vaser i norske private og offentlige samlinger er katalogisert i to bind: 
* Bind 1 ble skrevet av Axel Seeberg og Sverre Marstrander, utgitt 1964, *Corpus Vasorum Antiquorum: Norway. Public and Private Collections*: *fascicule 1.*  
* Bind 2 ble skrevet av Ilona Skupinska-Løvset, utgitt 2004, *Corpus Vasorum Antiquorum: Norway. Public and Private Collections: fascicule 2*.  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stavern stasjonskapell

**Stavern stasjonskapell** er et kapell fra 1993 i Larvik kommune, Vestfold fylke.

Kirken har 40 plasser.

## Litteratur
*
Østre Halsen kirke

**Østre Halsen kirke** er en arbeidskirke i Larvik kommune, Vestfold fylke. Første byggetrinn ble innviet i 1983 og andre trinn i 1993.

Byggverket er i mur og tre og har 330 plasser.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Teie kirke

**Teie kirke** er en arbeidskirke fra 1977 på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold.

Byggverket er i tegl og tre og har 520 plasser. Kirken ligger ved Teie torv og er bygget i henhold til praktisk-funksjonelle krav fremfor rent sakrale. Kirken er mye benyttet til konserter, møter og sosiale arrangement i tillegg til søndagsskole og ukentlige gudstjenester.

Det er ikke kirkegård ved kirken.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
NUFF

**Nordisk Ungdomsfilmfestival** er en filmfestival for ungdom. Den ble i 2008 arrangert i Tromsø. NUFF ble for første gang arrangert i 2003.

Unge, filminteresserte mennesker fra Norden mellom 15-25 kan delta med egenprodusert film.

NUFF er den eneste ungdomsfilmmønstringen som samler de beste ungdomsfilmene fra alle nordiske land.

De påmeldte filmene deles opp i tre aldersgrupper: 15 – 17, 18 – 20 og 21 – 25. En jury av tre personer fra filmmiljøet velger ut en vinner i hver alderskategori.

## Eksterne lenker
* Nuff.no
Lauge Koch

**Lauge Koch** (1892–1964) var en dansk geolog, polarforsker og professor. Han ledet et stort antall Grønlandsekspedisjoner, blant annet *Jubilæumsekspeditionen* (fra Thule langs kysten og nord om Peary Land og deretter over innlandsisen) i perioden 1920 – 1923 og datidens aller største Grønlandsekspedisjon *Treårsekspeditionen* i perioden 1931 – 1934. 

Koch deltok i Knud Rasmussens *Annen Thuleekspedition* i 1916 – 1918. I 1926-27 overvintret han i den nyanlagte kolonien Scoresbysund. Fra Scorebysund foretok han to geologiske rekognoseringsreiser med hundeslede nordover Østgrønland.

## Referanser
Torød kirke

**Torød kirke** er en langkirke fra 1915 på Nøtterøy i Færder kommune, Vestfold fylke.

Byggverket er i tre og har 200 plasser. Da den stod ferdig i 1915, var den Nøtterøys andre kirke. Nøtterøy kirke hadde da eksistert i over 700 år.

Altertavlen er malt av den lokale kunstneren Hans Hansen. Nytt kirkeorgelet ble installert i 1984. I tilknytning til kirken ble det i 1981 reist en kirkestue.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* Færder kirkelige fellesråd
*
Seier’n er vår (TV-serie)

***Seier'n er vår!*** en norsk situasjonskomedie som gikk på NRK i 1994. Regi var ved Ulf Breistrand og Jarl Emsell Larsen. Handlingen var lagt til et hotell i Lillehammer-traktene, i tiden like før de Olympiske vinterleker på Lillehammer. De fremste rollene ble spilt av Elsa Lystad, Earle Hyman, Anne Nyutstumo, Eldar Vågan, Kenneth Løkken og Espen Skjønberg.

Premieren ble sett av så mange som 1,56 millioner, men fikk bare terningkast tre.

Serien ble slaktet av tv-kritikerne.  Enkelte gikk på langt som å sammenligne den med ''Herfra til Haglemoen''.

## Handling
Familien Skuggedal i utkanten av Lillehammer driver en stusslig kafe med navnet «Ola's truckshop» slik at livet så vidt går rundt. For øvrig er de sportsinteresserte og lengter intenst etter å bivåne begivenheten som skal finne sted noen få mil unna. Familien ligger imidlertid langt unna det bildet av Norge og nordmenn som LOOC forsøker å markedsføre utad i forbindelse med de kommende Olympiske leker. En dag dukker en ukjent amerikansk slektning opp.

## I rollene
*Espen Skjønberg ....  Bestefar 
*Elsa Lystad ....  Synnøve Skuggedal 
*Earle Hyman ....  Sammy 
*Eldar Vågan ....  Ola Skuggedal 
*Anne Nyutstumo  ... Kari 
*Kenneth Løkken ....  Sondre Skuggedal   
*Bjørn Sundquist .... Kolbjørn
*Peter Garden .... Bjarne
*Svein Erik Brodal .... takstmann
*Eivind Hærum .... Mr. Martinsen
*Harald Heide-Steen jr. .... Freddy
*Reidar Sørensen .... Teodor
*Karin Mandeville .... Mrs. Berglund
*Yat Yiu Cheng .... Ping

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hele serien på NRK Nett-TV
Emba

**Emba** er en elv i vestre Kasakhstan som har sitt utspring i Mugodzjarfjellene, renner mot sydvest, og som etter cirka 640 kilometer (ifølge en annen måling 712 kilometer) når Kaspihavet. Den har et nedslagsfelt på  km².

Elvens løp tar den gjennom den nordlige delen av Ustiurtplatået, og den renner ut i Kaspihavet gjennom en rekke grunne laguner som fram til 1900-tallet var fremkommelige.

Embafloden er et av alternativene når grensen mellom Asia og Europa diskuteres.

## Fotnoter

## Eksterne lenker
*
Cat

**Cat** eller **CAT** kan vise til:

* Caterpillar – selskap som produserer bl.a. anleggsmaskiner
* Kattedyr – rovpattedyr
** Katt – tamkatt, engelsk: *cat*
* Cat Valentine – *Karakter fra hit serien Victorious*
*Sentralafrikansk tid – *Central Africa Time*
* Computertomografi – *computed axial tomography*
* Children's Apperception Test – en personlighetstest for barn
* Cats – en musikal av Andrew Lloyd Webber
* MS «Fjord Cat» – en hurtigbåt
* Cat Power – en amerikansk sanger
* Cat Deeley – en engelsk programleder
* Yusuf Islam – britisk musiker tidliger kalt Cat Stevens
* Klarluftsturbulens – *Clear-air turbulence*, usynlige uregelmessige luftbevegelser
* Kategori – en betegnelse som primært brukes om en gruppe, der medlemmene i gruppen har fellestrekk
** Kategori 5-kabel (Cat5-kabel) – nettverkskabel
** Kategori 6-kabel (Cat6-kabel) – nettverkskabel
Veierland kirke

**Veierland kirke** er en langkirke fra 1905 på Veierland i Færder kommune, Vestfold fylke.

Kirken ble innviet 12. oktober 1905. Den het «Veierland kapel(l)» frem til Veierland ble overført fra Stokke kommune til Nøtterøy kommune i 1964.

Byggverket er i tre og har 150 plasser. I 1970 fikk kirken to kirkeklokker.

Kirken har en altertavle utformet av Maria Vigeland.

## Litteratur
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Færder kirkelige fellesråd
* 
*
Denis Kornilov

**Denis Aleksandrovitsj Kornilov** (russisk Денис Александрович Корнилов; født 17. august 1986) er en russisk skihopper som har konkurrert siden 2003.

Han deltok i OL i Torino, hans beste plassering individuelt ble en 33.-plass i stor bakke. Han var også med på det russiske laget som endte på 8.-plass i lagkonkurransen.

Hans beste plasseringer i verdenscupen er per 10. januar 2008 to femteplasser i henholdsvis i Kuopio i Finland i 2007, og i Bischofshofen i 2008. Best sammenlagt ble han i sesongen 2006/07 med en 19.-plass.

Hans personlige rekord er 232 m, satt i Vikersundbakken i 2012.

## Sammenlagtplasseringer i verdenscupen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fon kirke

**Fon kirke** *(Foden kirke)* er en langkirke i stein fra  1100-tallet i Fon i Tønsberg kommune i Vestfold. Kirken er bygd i romansk stil. Den er nevnt første gang i 1359 i Biskop Eysteins jordebok, men vurderes å være fra første del av 1100-tallet. Fon er en av tre kirker i det tidligere Ramnes kommune og prestegjeld, sammen med Ramnes kirke og Vivestad kirke.

Kirken har klokketårn oppført 1839, men kirken har hatt klokketårn også tidligere. En del av døpefonten er i kalkstein, bevart fra middelalderen.  

Kirken har prekestol fra 1603 og altertavle fra 1633, utført i en stil som kalles «Jarlsbergrenessanse». Det er to kirkeklokker i Fon kirke, begge er støpt av Olsen Nauen Klokkestøperi på Sem. Tidlig på 1990-tallet ble det oppdaget en sprekk i en av kirkens gamle klokker, og en ny klokke ble støpt. Kirkens eldste klokke er å se i Olsen Nauens klokkemuseum.

Fon i Re kom.JPG|Fon kirke (til høyre) er del av et landlig bygningsmiljø i Fon i Vestfold.  
Fon kirke 002.jpg|I 1839 ble det bygget et kirketårn av tre i vestenden av kirka.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Vestfolds vakre middelalderkirker (PDF-bok)
* Re kirkelige fellesråds presentasjon av kirken
Sikkerhetsteater

**Sikkerhetsteater** er et sikkerhetstiltak som har som formål å gi en følelse av sikkerhet mens det i realiteten gir liten eller ingen økning av sikkerhetsnivået.
Den engelske betegnelsen *security theater* ble første gang brukt av Bruce Schneier i boka *Beyond Fear*, men har oppnådd anerkjennelse i sikkerhetskretser, særlig for beskrivelsen av sikkerhetstiltak ved lufthavner. Den er også brukt av eksperter som Edward Felten i beskrivelsen av sikkerhetstiltak innført etter 11. september-ulykkene på Verdens handelssenter i New York. Sikkerhetsteatrene tjener sin hensikt ved både å tilfredsstille engstelig publikum og ved å utnytte gapet mellom registrert risiko og den faktiske risiko.

En analyse gjort i 2007 av det amerikanske *Government Accountability Office (GAO),* viste at det var mulig å smugle inn sprengstoff på fly tross strenge flyplasskontroller.

Drepte som en følge av anslag mot flysikkerheten er internasjonalt årsaken til ca. 8 % av alle omkomne i moderne luftfart (1950&ndash;2004), mens dette tallet for norske innenlandsflyvninger er omtrent likt null. Til sammenligning forårsaker flyverfeil over halvparten av alle flyulykker med kjente årsaker. Avinors kostnader de siste årene i forbindelse med tiltak mot terror og sabotasje sammen med kostnadene sikkerhetskontrollene representerer overstiger i dag 1 milliard kroner, mens andre sikkerhetstiltak som kunne forhindret drepte ikke prioriteres like høyt.

## Referanser
Lars L. Ese d.y.

**Lars Larsson Ese den yngre**, ofte forkortet **Lars L. Ese d.y.**, (1922&ndash;1960) var en norsk bonde og skytter. Han ble skytterkonge hele fire ganger.

Lars L. Ese d.y. er per 2017 den eneste skytteren i Norge som har klart bragden å bli skytterkonge 4 ganger. Han vant allerede på sitt første landsskytterstevne på Os ved Bergen i 1947, deretter i Bardufoss i 1951, og så to år på rad, i 1954 i Sandnes og 1955 i Kongsvinger. I tillegg vant han mange andre titler, han ble vinner av stangskytinga på landskytterstevnet i 1949 og 1952, og han vant felthurtigskytingen i 1950 og 1954. Ese var beste grunnlagsskytter og vant Officerspokalen i 1947 og 1955. Han vant også kongepokalen ved landsdelskretsstevnet i Fjordane krets i 1959, og fikk dermed en såkalt «småkongetittel» i tillegg til sine fire kongetitler. Han hadde også topplasseringer i skyting med armégevær og var med på å ta bronsemedalje under verdensmesterskapet i lagskyting med armégevær i 1952.

Hans sønn Lars Hallvard Ese ble skytterkonge under landskytterstevnet i Oslo i 1980.

## Oppmerksomhet
I 1955 ble han tildelt Aftenpostens gullmedalje.

Det er reist en minnestøtte over Ese i hjembygda Balestrand.

I 2017 ble Eses historie omtalt i boka «50 idrettsheltar frå Sogn og Fjordane» av NRK-journalist Rune Fossum Lillesvangstu.

## Andre titler
* Småkonge i Fjordanekretsen (1959)
* Vinner av stangskytingen og dermed stangmedaljen på landsskytterstevnet (1949 og 1952)
* Vinner av felthurtigskytingen på landsskytterstevnet (1950 og 1954)
* Vinner av Officerspokalen for beste grunnlag (1947 og 1955)
* Vinner av samlagsskytingen på landsskytterstevnet med Sogn Ytre skyttersamlag (1951)
* Samlagsmester 12 ganger i baneskyting
* Samlagsmester 5  ganger i feltskyting

## Referanser


## Kilder
* Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
* 

## Eksterne lenker
* Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
* NRK.no Fylkesleksikon Sogn og Fjordane
Ramnes kirke

**Ramnes kirke** er en langkirke fra 1100-tallet på Ramnes («Ravneneset») i Tønsberg kommune i Vestfold fylke. Kirken tilhører Den norske kirken og Tønsberg fellesråd i Ramnes sogn i Tønsberg domprosti i Tunsberg bispedømme.

Byggverket er i stein, er enkelt og spartansk, og har 250 plasser. De svære steinveggene er de opprinnelige, bortsett fra det nordvestlige hjørnet. Sakristiet og våpenhuset er bygd inntil de metertykke veggene. Tidlig på 1600-tallet fikk kirken nytt tårn.

Det meste av det opprinnelige utstyret er borte, men den eldste delen av døpefonten er fra begynnelsen av 1200-tallet. Altertavlen med nattverdsmotivet og prekestolen med utskårne felter er fra 1600-tallet.

På kirkegården står et kombinert bårehus og servicebygg fra 1957.


File:RAMNES KIRKE - an10071112081004.jpg|Plan med sakristi og våpenhus, sørfasade, vestfasade og snitt gjennom skipet mot koret opptegnet 1914
File:A-01669b Ramnes Kirke.jpg|Ramnes kirke sett fra sørøst omkring 1930, før restaurering.
File:Prekestol Ramnes kirke Norway 2016-12-23.jpg|Prekestolen fra 1665 er utført i «jarlsbergrenessanse»
File:Ramnes kirke 2016-12-23 Slagene paa Re informasjonstavler Norway.jpg|Informasjontavler om slagene på Re som foregikk på jordene bak kirken i 1163 og 1177.
File:RAMNES KIRKE Ramnesveien Tønsberg, Norway 2021-06-25 Kirkegård gravsteiner flombelyst sommernatt overskyet nattehimmel veibelysning stakittgjerde (Medieval church Cemetery Floodlight Summer night Road lighting picket fence).jpg|Kirken ligger rett ved Ramnesveien



## Referanser


## Se også
* Ramnes prestegård

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* Re kirkelige fellesråd
* 
* Vestfolds vakre middelalderkirker (PDF-bok)
* 
* Tunsberg bispedømme om Ramnes kirke
Eos

**Eos** (gresk: Ἠώς) er i gresk mytologi gudinnen for morgenrøden, hennes tårer falt til jorden og ble til dugg. Hver morgen stiger hun opp av havet på en vogn som blir trukket av to hester.

Hun var datter av titanene Theia og Hyperion, og søster av solguden Helios og månegudinnen Selene. Hun var gift med den temperamentsfulle vindguden Aiolos og sammen med ham fikk hun barna Boreas, Euros, Notos og Zefyros. Hun ble av Afrodite beskyldt for nymfomani og hun ble straffet for sin kjærlighet til Ares. Hun ble nødt å gifte seg med den trojanske prinsen Tithonus, en vanlig dødelig. De fikk to barn, Memnon som ble drept under den trojanske krigen av Akilles og Emathion som ble drept av Herakles. Eos ba Zevs om å gjøre sin nye mann udødelig men hun glemte å be om sin manns evige ungdom. Han ble eldre og eldre og etter hvert følte de andre gudene empati for Eos og skapte om Tithonus til en siriss. 

Eos' motstykke i den romerske mytologien er Aurora.

## Referanser


## Kilder
* 
*
Det Norske Nitridaktieselskap

**Det Norske Nitridaktieselskap** var et multinasjonalt industriselskap innen aluminiumsindustrien. Selskapet ble etablert i 1912 med fransk og norsk kapital. De viktigste initiativtakere var nordmannen Sam Eyde og franskmannen Adrien Badin. Selskapet hadde fabrikker på Eydehavn ved Arendal og i Tyssedal ved Odda. Fabrikkene ble nedlagt etter mer enn 60 års drift, først Eydehavn i 1975, deretter Tyssedal ca. 10 år seinere. 

## Nitriden på Eydehavn

Selskapets fabrikk på Eydehavn gikk under navnet Nitriden, og dette var den andre store fabrikken som ble anlagt på stedet, noen år etter Arendal Smelteverk. Stedet Eydehavn var anlagt som industristed med tanke på å utnytte elektrisk kraft fra fossefallene i Nidelva. En god havn og tilstrekkelige arealer var de andre lokaliseringsfaktorene. Arendals Fossekompani var kraftleverandør til begge industriselskapene på Eydehavn. Både Nitriden og Smelteverket var resultat av Sam Eydes samarbeid med utenlandske interesser med kapital og teknisk kompetanse. 

I 1912 startet anleggsarbeidene ved Nitridens fabrikk på Staksnes, og i mai 1914 sto 40 ovner klare til bruk, og stedet hadde nå fått navnet Eydehavn. 

I 1916 var Nitriden den største aluminiumsbedriften i landet med årsproduksjon på 5500 tonn.

## DNN Aluminium i Tyssedal
Selskapet ønsket å øke produksjonen av aluminium fordi det var stor etterspørsel. I Odda hadde man avsluttet et mislykket forsøk med jernverksdrift. Det var overskudd på elektrisk kraft; eieren av Tyssefaldene, Ragnvald Blakstad, sto uten kjøpere. Han tok opp forhandlinger med DNN og i 1916 startet planlegging av et aluminiumsverk i Tyssedal. Allerede i desember 1916 startet produksjonen. Tyssedal hadde som Eydehavn en god isfri havn. 

## Hovedkontor i Oslo
DNN hadde sitt hovedkontor med administrerende direktør i Oslo. 

Den franske aluminiumsgiganten Pechiney sikret seg snart 90 % av aksjene i selskapet. I 1923 inngikk de avtale med selskaper i USA og England der hver skulle ha 1/3 av aksjene i DNN. De inngikk også avtaler om innkjøp av råstoff og salg på markedet. DNN var nå blitt et ledende firma innen aluminium. 

I 1926 ble det produsert 14&nbsp;000 tonn. 

Under 2. verdenskrig måtte også DNN produsere under okkupasjonsmaktens betingeleser. 

I årene etter 2. verdenskrig ble det bygd nye store aluminiumsfabrikker i Norge, blant annet i Årdal i Sogn og Fjordane. Denne ene nye fabrikken kunne produserte mer enn DNNs to fabrikker til sammen. 

## Litteratur
*Bård Raustøl: *Det Norske Nitridaktieselskap*. 

## Eksterne lenker
* Eydehavnportalen
*  Norsk Teknisk Museum - DNN Aluminium, Tyssedal
Vivestad kirke

**Vivestad kirke** er en langkirke fra 1914 i Tønsberg kommune, Vestfold fylke.

Byggverket er i tre og har 152 plasser.

Adkomst til stedet er via Fv312.

## Middelalderkirke

Dagens kirke ble reist 1914 til erstatning for en kirke bygd 1628 og som i sin tid erstattet en middelalderkirke. Samtlige skal være reist samme sted.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kirker i Norge  (*Kirchen in Norwegen*)
* Re kirkelige fellesråds presentasjon av kirken (arkiv)
Skoglar-Toste

**Skoglar-Toste** var en småkonge i vestlige Gøtaland på midten av 900-tallet. I henhold til Snorre Sturlason var han far til jarl Ulv Tostesson og Sigrid Storråde som etter sigende ble dronning i både Sverige og Danmark.

Tilnavnet, *skoglar, skauglar, skagul* eller *sköguls*, er språklige variasjoner i norrønt språk og betyr «kamp» (Skogul er også navnet på en av valkyrjene i norrøn mytologi). Skoglar-Toste eller «Kamp-Toste» var således en hard og stridig mann, noe som blir bekreftet at han kan være den samme Toste som herjet i England og var en av de første som krevde danegeld (betaling for ikke å herje) en gang i 970.

*[[Heimskringla]]* nevner at han ga beskyttelse til norske Harald Grenske, far til den kommende norske kongen Olav Haraldsson. Da Harald Grenske senere kom tilbake for å fri til Sigrid Storråde hadde han med seg et stort følge, blant annet stormannen Tore fra Bjarkøy, far til Tore Hund, men kun for å bli drukket fulle og brent inne. I henhold til Olav Tryggvasons saga var grunnen at Sigrid Storråde ville lære dem av med å tro at hun giftet seg med hvem som helst.

Toste kan også være den samme som blir nevnt på en runestein i Sverige som står på Vallentuna i nærheten av Stockholm, Orkestasteinen (U 344):

:**in ulfr hafiR onklati * þru kialtakat þit uas fursta þis tusti ka – * ' þa – - – - þurktil * þa kalt knutr**

:*«Men Ulv har i England tatt tre gelder (danegeld). Den første var med Toste. Den andre med Torkel. Den tredje med Knut».*

Ulv refererer sannsynligvis til Ulv jarl, og Knut likeledes til kong Knut Sveinsson, også kalt for den mektige. Toste kan referere til Skoglar-Toste.

## Referanser
Sande kirke (Vestfold)

**Sande kirke** er en langkirke fra 1093 beliggende nær Sande sentrum i Holmestrand kommune i Vestfold.

Byggverket er i stein og har 350 plasser.

Langkirke i stein, eldre romansk stil fra 1066-93. Døpefont fra 1100-tallet i kleberstein. Kirken brant angivelig ned til murene i 1783, men ble så gjenoppbygget. I dag er døpefonten eneste gjenværende inventar fra middelalderen.

Adkomst til stedet er via Fv950 og Fv313/Fv319.

## Se også
* Norske middelalderkirker i stein

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sissel Leet Skeide: Sande kirke  (PDF)
* 
* 
* Vestfolds vakre middelalderkirker (PDF-bok)
Memnon

**Memnon** i gresk mytologi konge i Etiopia sønn av Eos og Tithonus. Han hjalp sin onkel Priamos under den trojanske krigen men han ble felt av Akilles. 

Grekeren mente at den ene av Memnonstøttene ved Nilen i Egypt forestilte Memnon. Det ble påstått at den hver morgen ga fra seg en klingende tone og at det var en hilsen til hans mor Eos.   
## Kilder
* *New Larousse Encyclopedia of Mythology* ISBN 0 600 02350 8 side 143
Bekkestranda kapell

**Bekkestranda kapell** er et kapell fra 1902 i Holmestrand kommune, Vestfold fylke.

Byggverket er i tre og har 100 sitteplasser.

Altertavlen fra 1924 har motivet «Tilbedelse ved korset» og er av Ole Garlaus. Prekestolen
er utført av Petter Chr. Johnsrud og er fra 1925. Døpefonten er i tre fra 1911.

Kirken har en kirkeklokke fra Olsen Nauen Klokkestøperi med inskripsjonen:«Søk Herren mens han finnes». Klokken er fra 1913.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Dipylonmesteren

**Dipylonmesteren** var en gresk vasemaler som var aktiv i Athen ca. 760 f.Kr. til ca. 735 f.Kr. Hans tilnavn kommer fra gravlunden Dipylon, hvor man har funnet flere store gravurner malt av ham. 

Han arbeidet innenfor tidlig geometrisk stil, og er særlig kjent for sine avbildninger av gravfølger, såkalte *prothesisscener* (πρόθεσις / prothesis er betegnelsen på fremvisning av den døde). Dette er blant de første eksemplene på figurativ dekorasjon etter at den mykenske kulturen kollapset. Omkring femti vaser er attribuert til Dipylonmesteren og hans verksted på stilistisk grunnlag. 

## Litteratur

*John Boardman, *Early Greek Vase Painting: 11th-6th centuries BC*, 1998
Kilsfjorden

**Kilsfjorden** kan vise til:

* Kilsfjorden (Volda) &ndash; en fjord i Volda kommune i Møre og Romsdal.
* Kilsfjorden (Kragerø) &ndash; en fjord i Kragerø kommune i Telemark.
* Kilsfjorden (Tinn) &ndash; en innsjø i Tinn kommune i Telemark.
Olavskapellet Sandefjord

**Olavskapellet Sandefjord** er en langkirke fra 1962 i Sandefjord kommune, Vestfold fylke.

Kapellet er oppført i tilknytning til menighetshuset for Sandar menighet. Byggverket er i betong og har 70 plasser.

Menighetshuset ble bygget ved hjelp av en bevilgning fra Sandefjord Kommune på 500 000 kroner, og en gave fra skipsreder Lars Christensen på samme beløp. Bortsett fra inventaret klart man å holde seg innen denne rammen.

I tillegg til gaven til menighetshuset ga Christensen Olavskapellet med utsmykning, med den motivasjon at det skulle være et kirkehus i distriktet som alltid skulle være åpent for publikum.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* Olavs Kapell: https://olavskapell.xyz/
Bugården kirke

**Bugården kirke** er en arbeidskirke fra 1980 i Sandefjord kommune. Byggverket er i tegl og har 350 plasser. 

Kirken er en arbeidskirke med mange kontorer og enda flere rom for aktiviteter, deriblant en gymsal, peisestue og en stor menighetssal med scene. Det er mulig å leie kirken til aktiviteter, konserter samt til selskaper slik som dåp og konfirmasjon eller minnesamvær.  

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* Sandefjord kirkelige fellesråd
Europavei 60

**Europavei 60** går mellom Brest i Frankrike og Irkeshtam i Kirgisistan. Veiens lengde er rundt 6590 km.

Trasé fastlagt av UNECE: Brest – Nantes – Tours – Orléans – Courtenay – Beaune – Besançon – Belfort – Mulhouse – Basel – Zürich – Winterthur –  St. Gallen – St. Margrethen – Lauterach – Feldkirch – Imst – Innsbruck – Wörgl – Rosenheim – Salzburg – Linz – Wien – Nickelsdorf – Mosonmagyaróvár – Győr – Budapest – Püspökladány – Oradea – Cluj-Napoca – Turda – Târgu Mure&#351; – Bra&#351;ov – Ploie&#351;ti – București – Urziceni – Slobozia –  Hârșova – Constan&#355;a – Agigea ... Poti – Samtredia – Khashuri – Tbilisi – Gandja – Evlak – Baku ... Turkmenbashi – Gyzylarbat – Asjkhabad – Tedjen – Mary – Chardzhu – Alat – Buchara – Karshi – Guzai – Sherobod – Termis – Dusjanbe – Jirgatal – Sary Tash – Irkeshtam

## Knutepunkter

}

|}

## Eksterne lenker
Kleophonmaleren

**Kleophonmaleren** er tilnavnet som er gitt til en gresk vasemaler som virket i Athen fra midten av det 5. århundre f.Kr. Han har fått sitt tilnavn fordi en av vasene som er attribuert til ham har en innskrift som hyller en yngling kalt Kleophon. Vasene som med høyest grad av sikkerhet er attribuert til ham er i rødfigurstil, men enkelte forskere har også attribuert noen svartfigurvaser til ham.

Han antas å ha blitt opplært i Niobidemalerens eller Polygnotos' verksted, og å selv ha lært opp Dinosmaleren. Det finnes også tre vaser som antyder et samarbeid med Akhilleusmaleren. 

## Referanser
Sandefjord kirke

**Sandefjord kirke** er en langkirke fra 1903 i Sandefjord kommune, Vestfold fylke. Byggverket er i tegl og har 600 plasser.

## Kirken 1872–1900
Den forrige Sandefjord kirke var en liten hvit trebygning tegnet av Jacob Wilhelm Nordan innviet i 1872. Den var plassert parallelt med Storgaten, i området mellom nåværende Kongensgate og Rådhusgaten. Kirken var omgitt av en kirkepark som grenset mot Storgate  og det som var den daværende Kirkegaten den nåværende Skolegaten. Denne gaten gikk tvers igjennom dagens Bypark på skrå med retning  opp til Christopher Hvidts plass.  Kirken  gikk med i bybrannen i 1900 sammen med store deler av sentrum for øvrig.


Sandefjord gml kirke eksteriør SA.07493.jpg|Den tidligere kirken brant ned i 1900.
Sandefjord gml kirke interiør SA.07494.jpg|Interiør i den tidligere kirken


## Kirken fra 1903

Etter brannen ble dagens Sandefjord kirke bygget, den stod ferdig i 1903.
Innvendig er kirken senere blitt betydelig fornyet. Altertavlen ble laget i 1963 av Dagfin Werenskiold og består av 17
felter grovt hugget i mahogny. Den er meget stor og inneholder scener fra Jesu liv.

Klokkespillet i Sandefjord kirke er datastyrt og er av internasjonal standard. Det spiller hver time på dagtid.

Kirken er kun åpen i forbindelse med kirkelige handlinger og andre annonserte arrangementer.

Kirkegården er ved kapellet, på nordsiden av Landstads gate. Gravminnene der er registrert av Slekt og Data.


Prædikestol i Sandefjord Kirke.jpg|Prekestolen i Sandefjord kirke
Sandefjord - cemtery 02.jpg|Kirkegården med gravkapellet
Sandefjord-Church-2020.jpg|Kirken og gravkapelet i kveldingen


## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Roar Bredal og Svein Rustad: Sandefjord kirke (hos Tunsberg bispedømme)
* Roar L. Tollnes: Sandefjord kirke  (finnes også som PDF )
* Sandefjord bibliotek om altertavlene i kirken
Polyfemos

**Polyfemos** (gresk: Πολύφημος) var i den greske mytologien en kyklop. Han var Poseidons og Thoosas sønn, arbeidet som gjeter på Sicilia og var en menneskeeter med umåtelige krefter. 

Helten Odyssevs møtte denne menneskeetende kjempen på en av sine reiser. Odyssevs og hans menn ble sperret inne i Polyfemos' hule og flere av dem ble spist opp.  Til slutt lyktes Odyssevs med list å gjøre kyklopen blind gjennom å stikke en glødende påle i hans eneste øye. Odyssevs og hans gjenværende menn lyktes da å flykte ut av hulen, men han pådro seg Poseidons vrede og hans hjemkomst ble kraftig forsinket.

## Kilder
*
*
Vesterøy kirke

**Vesterøy kirke** er en arbeidskirke fra 1967 i Sandefjord kommune, Vestfold fylke. Bare ett byggetrinn er gjennomført av to tiltenkte.

Byggverket er i betong og tegl og har 180 plasser.

## Historie
Stedet der hvor Vesterøy kirke ligger idag var tidligere Huvik gård som Johan Bjørvik kjøpte i 1921. Gården hadde rundt 200 griser.

I 1954 kjøpte Vesterøy kirkeforening, Huvik gård med 10 mål tomt. Kjøpesum var 96 000,- finansiert ved en gave på kr 54 000,- fra Framnæs mek. Værksted. De resterende 42 000,- ved lån i bank.

Kirken ble vigslet 14 mai 1967.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* Sandefjord kirkelige fellesråd
* 
*
Kirkebakken (Møtested ved kirken)

**Kirkebakken** har i flere hundre år vært en sentral samlingsplass, både i religiøse, offentlig og private sammenheng.

Betydningen av kirkebakken er i dagens samfunn en helt annen enn i tidligere tider, da den både symboliserte kirkens og kongens nærvær i lokalsamfunnet.

## Historie
I tidligere tider hadde den også en sentral betydning i det offentlige liv. Kirkebakken ble da brukt til opplesing av offentlige kunngjøringer og der nyheter ble utvekslet i bygda. Det var også her som oftest gapestokken for offentlig avstraffelse var plassert. Gapestokken ble avskaffet ved lov i 1848, og lysning fra kirkebakken i 1920. Folk kom jo til kirken med hest, så en stall hørte også ofte med, noen få kirkestaller er det fremdeles intakt.

Noen steder var kirkebakken også ekserserplass med telthus for våpen og uniformer. Dette skyldtes at fra 1640-årene var den norske hær organisert på den måten at enkelte gårder skulle stille med og utruste en soldat. Han hadde plikt til å møte i kirken hver søndag, etter kirketid var det eksersis og våpenøvelser på kirkebakken. Kravet til soldaten var at han skulle være minst 22 år og 155&nbsp;cm høy.

## Dagens kirkebakke
Den er nå samlingsplass for de kirkesøkende før og etter de kirkelige handlinger, både i glede og sorg. I vårt moderne samfunn settes det i dag også spesielle krav til kirkebakken. Området må tilrettelegges for dagens krav og standarder, både til transport og tilgjengelighet for blant annet funksjonshemmede. Som et samlingspunkt er kirkebakken i dag ikke lenger like viktig som før, men er viktig for mange av dagens kirkegjengere.
Arnadal kirke

**Arnadal kirke** er en langkirke fra 1882 i tettstedet Fossnes i Sandefjord kommune, Vestfold fylke.

Byggverket er i tre og har 285 plasser.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Sandefjord kirkelige fellesråd
Jörg Ritzerfeld

**Jörg Ritzerfeld** (født 28. juni 1983 i Suhl) er en tysk skihopper.

Hans fremste plassering i verdenscupen er en sjetteplass i storbakkerennet i Hakuba i januar 2002. Den hittil beste sammenlagtplasseringen oppnådde han i sesongen 2006/07 (nr. 20).

Han har deltatt i verdensmesterskapet to ganger, i Oberstdorf 2005 og i Sapporo 2007. Hans beste plassering er en femteplass i laghoppingen i 2005. Individuelt har han som best en tolvteplass i normalbakkerennet i 2007.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Usynlig teater

**Usynlig teater** er en form for utøvende kunst der forestillingen foregår på et sted der man vanligvis ikke forventer å se en forestilling, for eksempel på gaten eller i et kjøpesenter. Denne kunstformen regnes vanligvis for å være utviklet av Augusto Boal, som en del av hans De undertryktes teater, som fokuserte på undertrykkelse og samfunnstemaer under sitt opphold i Argentina i 1970-årene. 

Usynlig teater kan gi mennesker som vanligvis ikke har muligheten til å oppleve teater, sjansen til å oppleve dette, eller, som ofte er tilfellet, det kan spilles uten at 'publikum' er klar over det. I et slikt scenario utgjør publikum de menneskene som tilfeldigvis oppholder seg i området. Hver 'forestilling' er tilpasset den sosiale sammenhengen den spilles i. Skuespillerne synliggjør for eksempel diskriminering på grunn av rase, kjønn eller alder.

Usynlig teater er også brukt som en samfunnsvitenskapelig forskningsmetode. Innen rusmiddelforskningen har Usynlig teater blitt brukt i studier av overskjenking i blant annet Norge, Sverige, Finland og USA. Skuespillere spiller overstadig beruset på skjenkesteder mens de bestiller øl. Ifølge det nasjonale lovverket skulle de ikke få servering. Metoden brukes her for å samle inn data som er vanskelig å få tilgang til på andre måter. Metoden reiser imidlertid forskningsetiske spørsmål siden den bryter med prinsippet om informert samtykke. 

## Eksterne lenker
* Artikkel i Sosiologisk tidsskrift (2008) om Usynlig teater som forskningsmetode av SIRUS-forsker Bergljot Baklien og Kristin Buvik.
Melsomvikkirken

**Melsomvikkirken** i Stokke kommune, Vestfold fylke, ble oppført som bedehus i 1902 og innviet som kapell rundt 1965. I dag tituleres bygget som Melsomvikkirken.

Byggverket er i tre og har 70 plasser. Det er ikke kirkegård ved kirken.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* Sandefjord kirkelige fellesråd
Svartkraget dvergpapegøye

**Svartkraget dvergpapegøye** er en dvergpapegøye. 
Arten var lenge ikke regnet til dvergpapegøyene, siden den både ser annerledes ut enn sine nærmeste slektninger og også oppfører seg ganske annerledes.

## Systematikk og genetikk

En tid var de regnet til slekten *[[Psittacus]]*, sammen med den mye større jako-papegøyen *[[Psittacus erithacus]]*, i ettertid har genetiske tester av afrikanske papegøyer vist at den svartkragede dvergpapegøyen faktisk hører til slekten *Agapornis*, ved genetiske tester har man også oppdaget at den store jakoen er de små dvergpapegøyenes nærmeste slektning blant de afrikanske papegøyene.
Selv om arten hører til *Agapornis*, er dens plassering i slekten uviss, men noen forskere mener at siden den utseendemessig ligner mer på f.eks. jako og mindre på slekten sin er at de er søsterarten til de resterende dvergpapegøyene.

## Beskrivelse
For det meste grønn over hele kroppen med en rustrød nakke som også har en karakteristisk svart strek, brystet kan være noe brunaktig og fjærene på kroppen lysere enn fjærene på hode og vinger.
Hodeformen og nebbet  varierer noe fra andre Dvergpapegøyer, nebbet er spissere og svart eller hornfarget mot normalt rødt eller gråbrun.
Irisen i øyet er gyllen og pupillen vises klart, i motsetning til de andre papegøyene i slekten som har helsvarte øyne.

## Oppdagelse
Den svartkragede dvergpapegøyen ble beskrevet av Heinrich Kuhl i 1820, og artsepitetet er til ære for den nederlandske professoren Theodore van Swinderen av Groningen Universitetet.

## Levevis og føde
Denne papegøyen lever høyt oppe i tretoppene i de dypeste skogene i Afrika, og er kjent for å være ganske sky, og er av denne grunn sjelden å se som kjæledyr.
En annen grunn kan være at de krever ferske fikener og fikenfrø hver eneste dag. Om de ikke får denne nokså ensidige dietten dør de i løpet av et par dager.
Svartkraget dvergpapegøye har siden den ble oppdaget, blitt forsøkt holdt som husdyr. Takket være de nevnte forholdene er dette en ganske vanskelig sak. De få som har klart denne bragden, har funnet ut at det er umulig å sette fuglene i hekk.
Arten er som flertallet av de andre dvergpapegøyene ikke særlig truet, og siden de ikke egner seg som husdyr, vil de neppe bli truet av innhøsting.

## Underarter
* Nominatform, *A. s. swindernianus* – Liberia, Elfenbenskysten og Ghana.
* Kamerun-svartkraget dvergpapegøye, *A. s. zenkeri* – Kamerun, Gabon og Kongo.
* Ituri-svartkraget dvergpapegøye eller Emins dvergpapegøye, *A. s. emini* – Kongo og Uganda.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stokke kirke

**Stokke kirke** er en langkirke fra 1886 i tettstedet Stokke i Sandefjord kommune, Vestfold fylke.

Byggverket er i murstein og har 600 plasser.

## St. Andreas kirke

Den romanske steinkirken, som i 1886 ble erstattet av en kirke i tegl reist på samme tuft, hadde rektangulært skip og smalere, rektangulært kor med apsidal avslutning. Den gamle kirken var viet til apostelen Andreas og dens festdag var 3. mai. Første gang den er omtalt er i 1386 da den nevnes i et skriv om jordegods som tilhørte Stokke kirke. Neste gang den omtales er i biskop Eysteins jordebok. Noe av gammelt utstyr i kirken antas å være fra opprinnelig kirke og er datert til 1150.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Om Stokke prestegård og kirkested på nettsidene til Kulturarv i Vestfold fylkeskommune 
*
Nesbygda kirke

**Nesbygda kirke** er en langkirke i Nesbygda i Drammen kommune i Buskerud fylke.

Bygningen ble oppført som bedehus i 1915 og innviet 1. januar 1916. Dette er siden gitt i gave til Svelvik menighet og har blitt pusset opp og bygget om flere ganger. Det ble innviet som kapell den 15. september 1993 og tituleres i dag som kirke. Bygget har oppgjennom åra huset Pinsebevegelsen i perioder, søndagsskoler og fra 1924 til 1925 ble bygget brukt av Havnevik skoles yngste elever.

## Eksterne lenker
* Nesbygda historielag: Bygdevandring 26. juni 2005  (PDF)
* Nord-Jarlsberg museum
* Svelvik kirkelige fellesråd

## Referanser
Svelvik kirke

**Svelvik kirke** er en langkirke fra 1859 i Svelvik i Drammen kommune i Buskerud fylke.

Kirken ble tegnet av Wilhelm Hanstein, med Christian H. Grosch som konsulent. Kirken har rundbuede (romanske) vindusåpninger, men for øvrig er uttrykket mer orientert mot nygotikken.

I stedet for altertavle har kirken glassmalerier i korveggen fra 1917. De ble tegnet av Sverre Pettersen og utført av Finn Hansen. Kirken ble omfattende restaurert i 1952. Den fikk nytt orgel (Ryde og Berg) i 2011.

Den første kirken på stedet, Strømm kirke, var en romansk steinkirke, som hadde rektangulært skip og smalere, rektangulært kor. Strømm kirke ble revet i 1856. Noe av steinen ble brukt som grunnmur for den nye kirken.

Dagens kirke ble bygd på samme sted som middelalderkirken, men den gamle kirkens østvegg lå noen meter lenger øst enn østveggen i dagens kirke. Dagens kirke har inngang i øst, ut mot Svelvikstrømmen, mens den gamle kirken hadde inngang i vest og alter i øst.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Svelvik menighet
Eik kirke

**Eik kirke** er en arbeidskirke fra 1988 på Eik i Tønsberg kommune, Vestfold fylke.

Byggverket er i mur og har 300 plasser.

## Litteratur
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*