open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ryvarden fyr

**Ryvarden fyr** ligger ved Mølstrevåg i Sveio, 12 kilometer nord for Haugesund. Fyret ligger på Ryvardneset, med det værharde havstykket Sletta mot sør og Bømlafjorden mot nord.

Det går en 2&nbsp;km grusvei ut til fyret, men man må ha spesiell tillatelse for å kjøre bil på veien. Veien er åpen året rundt og man kan både gå og sykle til fyret. Det går en fin tursti mellom Ryvarden og Lyngholmen.

## Historie
Ryvarden har vært et seilingsmerke i over tusen år, helt siden den oppdagelsesreisende Floke Vilgerdson bygget en varde på neset i 869, «Floke-varden». I den islandske Landnámabók fortelles at han reiste varden *þar er mætist [[Hordaland]] ok [[Rogaland]]*. Denne varden ble brukt som grunnmur da fyret ble utvidet i 1861. Varden lå på det stedet der Floke blotet mens han lå i Mølstrevåg og ventet på vind. Ifølge sagaen trollet han også kraft inn i tre ravner som viste ham veien over havet til Island, derav hans tilnavn «Ravne-Floke». Vel ankommet Island tok han land i Vatnsfjörður, men landnåmet mislyktes. Floke rakk likevel å gi Island navn - etter drivisen nordfra.

Tormod Torfæus skrev i *[[Historia Norvegiæ]]* (1711) at dette navnet ennå var i bruk, men at bøndene kalte stedet **Ryevarden**. Stedet ligger litt nord for den nåværende grensen mellom Hordaland og Rogaland. Første ledd i stedsnavnet forbindes med Ryfylke, som stammer fra det norrøne folkenavnet *rygir* (liksom Rügen trolig med betydningen «rugdyrkerne»). Men tolkningen er uviss, og navnet har også vært knyttet til «grenselinje».

Det første fyret på Ryvarden kom i 1849. Den første fyrvokteren var Jon Simonsen Mølstre, til daglig også kalt Jo Berget. Han var kjøpmann i Mølstrevåg på midten av 1800-tallet og fyrvokter. Det ble bygget nytt fyr eller utvidet en rekke ganger frem til siste fyrmesterbolig fra 1958. Det ble i 1994 reist ny varde til minne om den gamle.

## Ryvarden kulturfyr
Fyret ble automatisert og fraflyttet i 1984. Fra 1992 har Ryvarden vært brukt til kulturelle aktiviteter og omtales som **Ryvarden kulturfyr**. På stedet er det i dag et galleri, Galleri Ryvarden, i fyrmesterboligen fra 1958. Det er også kafedrift, et kunstatelier, Flókemuseet og en representasjonsbolig. Bygningene på Ryvarden blir også benyttet til annen kulturell aktivitet, blant annet har gruppen Vamp spilt inn flere av sine plater der. Sveio kommune kjøpte i april 2005 bygningene ved Ryvarden fyr fra Kystverket for 750.000 kroner.

## Minne om Sleipnerforliset
Ved Ryvarden fyr er det også et minnesmerke over Sleipner-forliset, som skjedde like ved. Hurtigbåten MS «Sleipner» gikk på grunn på skjæret Store Bloksen og sank den 26. november 1999. 16 personer omkom i forliset.

## Tusenårssted
Ryvarden fyr er Sveio kommunes tusenårssted.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om «Ryvarden kulturfyr»
Kattabergsfjellet

**Kattabergsfjellet** er en ås i Sveio kommune i Hordaland. Den har en høyde på 89 meter over havet. Åsen ligger nær stien mellom Fjellstad og Hokla, i nærheten av Forevatnet og tettstedet Krossleite.

## Referanser
Ruperts land

**Ruperts land** (engelsk:*Rupert's Land*) var et territorium i Britisk Nord-Amerika bestående av nedbørsfeltet rundt Hudsonbukta, for det meste i dagens Canada. Det var fra 1670 til 1870 eid av Hudson’s Bay Company, som hadde monopol på all handel og næringsvirksomhet. Området var oppkalt etter kompaniets første guvernør, Rupert av Pfalz, som ble kalt Prins Rupert av Rhinen. York Factory ved Hudsonbukta var hovedkvarter.  

Ruperts land tilsvarer hele dagens provins Manitoba, det meste av Saskatchewan, sørlige deler av Alberta og Nunavut, nordlige deler av Ontario og Quebec, samt deler av Nordvestterritoriene. Kompaniet etablerte handelsstasjoner for pels i Ruperts Land, først ved kysten omkring Hudsonbukta og fra midten av 1700-tallet også i innlandet.  I alt etablerte  Hudson's Bay Company 97 handelsstasjoner i territoriet.

Fra midten av 1800-tallet vokste det fram krav om å innlemme Ruperts land i Canada. Loven av 1867 om Britisk Nord-Amerika (*British North America Act*) av 1867 la grunnlaget for samling av de britiske koloniene i Nord-Amerika i en canadisk konføderasjon. I 1869 gikk  Hudson's Bay Company med på å selge Ruperts land for  pund. Kompaniet beholdt eiendomsrett til land ved handelsstasjonene og beholdt 2,8 millioner hektar jordbruksland på prærien. Ruperts land ble overført 15. juli 1870, etter å ha blitt forsinket av Red River-opprøret.



Fil: Prince Rupert - 1st English Civil War.jpg|Tegning av prins Rupert fra 1643. Territoriet er oppkalt etter ham
Fil: Hudsons Bay Company currency to fur traders 1820 Fort York (crop).jpg|Ruperts land var kontrollert av Hudson’s Bay Company, som også utga penge-sedler. Denne seddelen fra 1820 lover innehaveren innveksling i fem skilling sterling i York Factory, kompaniets hovedkvarter 
Fil: Samuel Hearne - Project Gutenberg etext 20110.jpg|Samuel Hearne utforsket Ruperts land tidlig på 1770-tallet



## Referanser


## Eksterne lenker
* The Centre for Rupert's Land Studies,  University of Winnipeg
Hipparkhos (astronom)

**Hipparkhos fra Nikea** (født  ca. 190 f.Kr., død ca. 120 f.Kr.) var en gresk astronom. Det man vet om Hipparkhos' arbeider er overlevert via Klaudios Ptolemaios.

Det er hans fortjeneste at antikkens greske astronomi utviklet seg fra ren beskrivelse til en vitenskap. Han brakte babylonernes kunnskaper i astronomi til den greske verden og gjorde deres inndeling av sirkelen i 360° kjent.

Hipparkhos gjorde en presis beregning av årets lengde – 365 dager, 5 timer og 55 minutter. Han fant jevndøgn, og han målte månedens lengde til 29 dager, 12 timer, 44 minutter og 2,5 sekunder – et avvik på ett sekund fra det korrekte. Han beregnet avstanden til sola, og fant at den er kortest 4. januar og lengst på 4. juli. Til disse beregningene måtte han gjøre forbedringer innenfor trigonometrien.

Ved å studere babylonske registreringer av måneformørkelser fant han som den første en måte å beregne framtidige måneformørkelser. Han fant også at stjernenes posisjon endret seg over tid, og var dermed på sporet av de sykliske uregelmessighetene i jordbanen og jordaksens helling.

Hipparkhos' kanskje største fortjeneste er hans katalog med over 850 stjerner som er synlig med det blotte øye. Han delte stjernene inn i seks klasser etter lysstyrke, med verdien 1 for de sterkeste og 6 for de svakeste. Klassifikasjonen brukes den dag i dag.
## Referanser
Guido Del Mestri

**Guido Del Mestri** (italienskættet og hadde også grevetittel, 1911–1993) var en italiensk katolsk kardinal, og var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie.
## Liv og virke
### Prest
Han ble presteviet for det italienske bispedømmet Gorizia, men trådte snart inn i det pavelige diplomati. Han var postert i Jugoslavia 1940–1941, Libanon 1941–1943, Romania 1943–1950 (utvist av det kommunistiske styret), Syria 1951–1953 (ansvarlig for åpningen av nuntiaturet der), og *chargé d'affaires* i Indonesia 1953.

Han var postert til  Vest-Tyskland 1953–1959. Han ble apostolisk delegat i Øst-Afrika i 1959, med sete i Nairobi. 
### Titulærerkebiskop, apostolisk delegat til Kenya
I 1961 ble  Guido del Mestri utnevnt av pave Johannes Paul til titulærerkebiskop av *Tuscamia*. Han ble bispeviet den 31. desember 1961 av kardinal Laurean Rugambwa ; medkonsekrerende var Cornelius Chitsulo, biskop av Dedza, og biskop Ireneus Wien Dud, apostolisk vikar i Wau.

Han fortsatte som apostolisk delegat i Nairobi til 1967. 

Han deltok på Annet Vatikankonsil 1962–1965.
### Nuntius til Mexico
Han ble deretter apostolisk delegat i Mexico 1967–1970
### Pro-nuntius til Canada
Han var pro-nuntius til Canada i perioden 1970–1975.
### Nuntius til Vest-Tyskland
Han var nuntius tli Vest-Tyskland årene 1975–1984. Dette var i en periode da den vatikanske *Ostpolitik* ble skiftet om på til en strengere og mer prinsipporientert linje.

### Kardinal
Han ble kreert til kardinal i 1991 av pave Johannes Paul II, med *[[Sant'Eustachio (Roma)|Sant'Eustachio]]* som titulus.

De siste årene av sitt liv bodde Guido del Mestri i Nürnberg, hvor han arbeidet som sykehussjelesørger ved *Theresien*-klinikken. Han dødeden  2. august 1993 i Nürnberg og ble gravlagt i familiens kapell i nærheten av Medea i Italia, tett på grensen til Jugoslavia.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
* Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
* Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
* Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
* Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
* Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
* Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
* Kardinal Arthur Hinsley (1865–1943) *1926
* Erkebiskop David James Mathew (1902-1975) *1938
* Kardinal Laurean Rugambwa (1912–1997) *1952
* Kardinal *Guido Del Mestri* (1911–1993) *1961

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Reginald John Delargey

** Reginald John Delargey** (født 10. desember 1914 i Timaru ved Christchurch på New Zealand, død 29. januar 1979 i Auckland) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Wellington 1974–1979.

Han deltok på Annet Vatikankonsil 1962–1965, som hjelpebiskop av Auckland.

Han ble kreert til kardinal i 1976 av pave Paul VI.

Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
* Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
* Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) *1721
* Kardinal Annibale Albani (1682 -1751) *1730
* Kardinal Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1723) *1732
* Biskop Charles Walmesley, O.S.B. (1722-1797) *1756
* Biskop William Gibson (1738-1821) *1790
* Biskop John Douglass (1793-1812) *1790
* Biskop William Poynter (1762-1827) *1803
* Biskop Thomas Penswick (1772-1836) *1824     
* Biskop John Briggs (1788-1861) *1833
* Biskop William Bernard Ullathorne, O.S.B. (1806-1889) *1846
* Kardinal Henry Edward Manning (1808-1892) *1865
* Erkebiskop Francis Mary Redwood S.M. (1839-1935) *1974
* Biskop James Michael Liston (1881-1976) *1920
* Kardinal *Reginald John Delargey* (1914-1979) *1958

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Recessus suprapineale

**Recessus suprapineale** (latin) er en anatomisk struktur i hjernen. Den utgjør en «lomme» i den bakre del av tredje ventrikkel, hvor denne er beliggende ovenfor hjernens akvedukt.
Hjernens akvedukt

**Hjernens akvedukt** er en anatomisk struktur i hjernen, som er en liten kanal fra bakre del av tredje ventrikkel inn mot fjerde ventrikkel. Cerebrospinalvæsken dreneres gjennom denne kanal, derav navnet *akvedukt*. En medfødt misdannelse i dette området, f.eks. akveduktstenose, kan gi drenasjeproblemer og derav obstruktiv hydrocefalus.
Cölestin Josef Ganglbauer

** Cölestin Josef Ganglbauer** (1817–1889) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Wien 1881–1889. Ganglbauer tilhørte benediktinerne.

Han ble kreert til kardinal i 1884 av pave Leo XIII.

Ganglbauer støttet Anton Maria Schwartz som den 24. november 1889 grunnla kalasantinerkongregasjonen i Wien, en prestekongregasjon som skulle vie seg til sjelesorgen blant arbeiderne. Den 20. februar 1889 sendte han ut et hyrdebrev om de sosiale spørsmål knyttet til arbeiderne – det var to år før pave Leo XIIIs sosialencyklika *Rerum Novarum*.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724–1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718–1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744–1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785–1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798–1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834–1915) *1869
* Kardinal *Cölestin Josef Ganglbauer* (1817–1889) *1881

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Christoph Bartholomäus Anton von Migazzi

**Christoph Bartholomäus Anton von Migazzi, Graf zu Wall und Sonnenthurn** (født 1714 i Trient i Tirol i det daværende Østerrike, død 14. april 1803 i Wien) var en av den katolske kirkes kardinaler.

Han var erkebiskop av Wien 1757&ndash;1803. Han ble kreert til kardinal i 1761, med *[[Santi Quattro Coronati al Laterano]]* som tittelkirke.

Han arbeidet for å unngå at staten fikk monopol på alt skolevesen. Etter at pave Klemens XIV opphevet jesuittordenen, forsøkte han overfor keiserinnen i å sikre at jesuittene likevel skulle få videreføre sitt virke i Østerrike. Han kjempet imot josefinismen.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Flavio Chigi den eldre (1631-1693) *1686
* Kardinal Giovanni Antonio Guadagni, O.C.D. (1674-1759) *1724
* Kardinal *Christoph Bartholomäus Anton Migazzi von Waal und Sonnenthurn* (1714-1803) *1751

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Sigmund Jensen

**Sigmund Jensen** (født 23. mars 1968) er en norsk forfatter. Han er bosatt i Stavanger og arbeider som tekstforfatter i reklamebransjen.
Sigmund Jensen var elev ved Stavanger katedralskole.

## Bibliografi
* *Antikvarens datter og andre noveller* &ndash; noveller (1995)
* *Motvilje* &ndash; noveller (1998)
* *Hattrick. Engelsk fotball 1999/2000* &ndash; sakprosa (1999) (sammen med Stig Erik Tokvam)
* *Hvite dverger. Svarte hull* &ndash; roman (2002)
* *Gammaglimt* &ndash; noveller (2004)
* *[[Tiberiusklippen]]* &ndash; roman (2008)
* *Taushetens tårn* &ndash; roman (2012)

## Priser
* Aschehougs debutantstipend 1995, for *Antikvarens datter og andre noveller*
* Mads Wiel Nygaards legat 2004
* Bokhandelens forfatterstipend 2009, for *Tiberiusklippen*

## Referanser


## Kilder
* Presentasjon av Sigmund Jensen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* Sigmund Jensen i NRK Forfatter
* Sigmund Jensen i Dagbladet Forfatter
* Sigmund Jensen i Aftenposten Alex
* Sigmund Jensen hos Aschehoug
*Digitaliserte bøker av Sigmund Jensen i Nasjonalbiblioteket
Francesco di Paola Cassetta

**Francesco di Paola Cassetta** (født 12. august 1841 i Roma i Italia, død 23. mars 1919 i Roma) var latinsk patriark av Antiokia, en av Den katolske kirkes kardinaler, var prefekt for Kongregasjonen for studier 1911–1914, og prefekt for Kongregasjonen for konsilet 1914–1919.

Han ble kreert til kardinal av pave Leo XIII i 1899.

Han deltok ved konklavet 1903 som valgte pave Pius X, og konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Kardinal *Francesco di Paola Cassetta* (1841-1919) *1884

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Sigismund von Kollonitsch

**Sigismund greve von Kollonitsch** eller **Kollonitz**, **Kollonich**, **Colonicz** (av kroatisk slekt, født 28. mai 1676 i Nagy Levar i Ungarn, nå i Slovakia, død 12. april 1751 i Wien) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop/erkebiskop av Wien 1716&ndash;1751. Han ble kreert til kardinal i 1727, med *[[Santi Marcellino e Pietro]]* som tittelkirke.

Han var nevø til kardinal Leopold Karl von Kollenitsch, erkebiskop av Esztergom.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Johannes Baptist Katschthaler

** Johannes Baptist Katschthaler ** (født 29. mai 1832 i Hippach i Tirol i Østerrike, død 27. februar 1914 i Salzburg) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Salzburg 1900&ndash;1914.

Han ble kreert til kardinal 22. juni 1903 av pave Leo XIII, med *[[San Tommaso in Parione]]* som tittelkirke, noen uker før pavens død. Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X. Hans deltakelse på pavevalget var ikke helt uomstridt, for han var bare kardinal på papiret og hadde verken mottatt den røde biretta eller kardinalsringen. Disse kardinalsstandens insignier fikk han (og de seks andre som den avdøde pave hadde utnevnt kort før sin død) så den 12. november 1903 overrakt av Pius X.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
* Kardinal Giovanni Battista Caprara Montecuccoli (1733-1810) *1766
* Biskop Dionys von Rost (1716-1793) *1777
* Biskop Karl Franz von Lodron (1878-1828) *1792
* Biskop Bernhard Galura (1764-1856) *1820
* Biskop Johann Nepomuk von Tschiderer zu Gleitheim (1777-1860) *1832
* Kardinal Friedrich Johann Joseph Cölestin von Schwarzenberg (1809-1885) *1836
* Kardinal Maximilian Joseph von Tarnóczy (1806-1876) *1851
* Kardinal Johann Evangelist Haller (1825-1900) *1874
* Kardinal *Johannes Baptist Katschthaler* (1832-1914) *1891
## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Harald Simonnæs

**Harald Sommerin Simonnæs** (født 1972) er en norsk lyriker.

## Bibliografi
* *Kalde bikkjesnuter* &ndash; dikt, Aschehoug (1996)
* *Snorkel* &ndash; dikt, Aschehoug (1998)
* *Ordknapp* (red.) – diktantologi, Solum (2010)

## Drama
* *Stemmer* (2000)

## Diskografi
* *Dogtail Road* (2014)
## Priser
* Aschehougs debutantstipend 1996, for *Kalde bikkjesnuter*

## Referanser
Dioskorides

**Pedanius Dios'korides** (født ca. 20, død ca. 90) var en romersk militærlege og botaniker. Han tjenestegjorde i den romerske hæren og kom mye rundt i middelhavsområdet, der han samla kunnskaper om planter og deres legende virkning. Han nedtegna detaljerte opplysninger om plantene og deres bygning, voksested og anvendelse. 

Hovedverket hans er *[[De materia medica]]*. Det er vanskelig å avgjøre hvor mye av verket som er Dioskorides' egne observasjoner fordi mange bøker fra antikken med liknende innhold trolig er gått tapt, men under 1/4 av artene hans gjenfinnes hos Hippokrates fra Kos. Verket omtaler ikke bare planter, men har også legemidler av animalsk og mineralsk opprinnelse.

## Referanser
Runo Isaksen

**Runo Isaksen** (født 1968) er en norsk forfatter. Han arbeider som journalist ved Universitetet i Bergen.

## Bibliografi
* *Åpen bok* – roman (1997) ISBN 82-03-17883-9
* *Ren* – roman (1998) ISBN 82-03-18010-8
* *Gloria* – roman (2002) ISBN 82-03-18588-6
* *Stylitten* – (2004) ISBN 82-03-18866-4
* *Litteratur i krig* – sakprosa (2005) ISBN 82-02-22531-0
* *En perfekt dag* – roman (2009) ISBN 978-82-03-19546-4
* *Noen har endelig funnet meg* – roman (2013) ISBN 978-82-03-35485-4

## Priser
* Aschehougs debutantstipend 1997, for *Åpen bok*

## Kilder
* Presentasjon av Runo Isaksen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* Runo Isaksens hjemmeside
* Om Runo Isaksen på Aschehougs hjemmeside 
* Runo Isaksen i NRK Forfatter
* Runo Isaksen i Dagbladet Forfatter
* Runo Isakseni Aftenposten Alex 
*Digitaliserte bøker av Runo Isaksen hos Nasjonalbiblioteket
Johannes von Geissel

** Johannes von Geissel ** (født 5. februar 1796 i Gimmeldingen ved Mussbach i Rheinpfalz i Tyskland, død 8. september 1864 i Köln) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Köln 1845&ndash;1864.

Han ble kreert til kardinal i 1850 av pave Pius IX, med *[[San Lorenzo in Panisperna]]* som tittelkirke.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
* Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
* Kardinal Francesco Serra Cassano (1783-1850) *1817
* Erkebiskop Joseph Maria Johann Nepomuk von Fraunberg (1768-1842) *1819
* Kardinal *Johannes von Geissel*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Léon Skrbenský Hríste

** Lev Skrbensky z Hriste ** eller ** Léon Skrbenský Hríste ** (født 12. juni 1863 i Hausdorf ved Partschendorf i Mähren i keiserdømmet Østerrike, død 24. desember 1938 i Dlouhá Loučka ved Olomouc i Tsjekkoslovakia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Praha 1899&ndash;1916, og erkebiskop av Olomouc 1916&ndash;1920. Etter at han avgikk, trakk han seg tilbake til et kloster. Senere flyttet han til sin brors hjem i Schönpriesen i Aussig i Böhmen.

Han ble kreert til kardinal i 1901 av pave Leo XIII, med *[[Santo Stefano Rotondo|Santo Stefano al Monte Celio]]* som tittelkirke.

Han deltok ved konklavet 1903 som valgte pave Pius X, konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV, men på grunn av sykdom ikke ved konklavet 1922 som valgte pave Pius XI.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
* Kardinal Giovanni Battista Caprara Montecuccoli (1733-1810) *1766
* Biskop Dionys von Rost (1716-1793) *1777
* Biskop Karl Franz von Lodron (1878-1828) *1792
* Biskop Bernhard Galura (1764-1856) *1820
* Biskop Johann Nepomuk von Tschiderer zu Gleitheim (1777-1860) *1832
* Kardinal Friedrich Johann Joseph Cölestin von Schwarzenberg (1809-1885) *1836
* Kardinal Franziskus von Paula Schönborn (1844-1899) *1883
* Erkebiskop Theodor Kohn (1845-1915) *1893
* Kardinal *Léon Skrbenský Hríste* (1863-1938) *1900

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bjarte Breiteig

**Bjarte Breiteig** (født 17. mars 1974 i Kristiansand) er en norsk forfatter. Breiteig har studert fysikk og litteraturvitenskap ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, gått Skrivekunst-akademiet i Hordaland og tatt litteraturvitenskap mellomfag ved Universitetet i Bergen. Han har sittet i forfatterforeningens litterære råd, og siden 2010 markert seg som en entusiastisk forkjemper for bydelen Tøyen i Oslo.

Breiteig debuterte litterært i 1998 med novellesamlingen *Fantomsmerter*, som ble belønnet med Aschehougs debutantstipend. Hans andre novellesamling, *Surrogater* (2000) ble nominert til Brageprisen og Sørlandets litteraturpris.

Novellene hans er skrevet i en stram, konsentrert stil. En påvirkning fra forfattere som Kjell Askildsen og Raymond Carver er tydelig.

## Bibliografi
* *Fantomsmerter* &ndash; noveller (1998)
* *Surrogater* &ndash; noveller (2000)
* *Folk har begynt å banke på* &ndash; noveller (2006)
* *Île Sainte-Marie* &ndash; prosa  (2013)
* *Mine fem år som far* &ndash; roman (2014)
* *Den andre viljen* &ndash; essays (2016)
**Tøyeneffekten* &ndash; roman (2021)

## Priser
* Aschehougs debutantstipend 1998
* Anders Jahres kulturpris 2004
* Mads Wiel Nygaards legat 2006
* Ungdommens kritikerpris 2007

## Referanser


## Eksterne lenker
* Presentasjon av Bjarte Breiteig i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
* Bjarte Breiteig i Substrat Journal
* Bjarte Breiteig  hos Aschehoug forlag
* Bjarte Breiteigs hjemmeside  
*Digitaliserte bøker av Bjarte Breiteig i Nasjonalbiblioteket 
*Artikler av og om Bjarte Breiteig i Norart
Eli Sol Vallersnes

**Eli Sol Vallersnes** (født 3. september 1973) er en norsk forfatter og fysioterapeut. Hun er datter til stortingsrepresentant Finn Martin Vallersnes og gift med Henrik Ormåsen.

Vallersnes debuterte litterært i 2000 med romanen *Høstreise*, som ble belønnet med Aschehougs debutantstipend.

Hun arbeider (per 2018) som seniorinspektør i Arbeidstilsynet.

## Bibliografi

* *Høstreise* &ndash; roman (2000)
* *Kometpuls* &ndash; roman (2002)
* *To blå* &ndash; roman (2005)
* *Vi skal bare ut og reise* &ndash; roman (2008)

## Priser
* Aschehougs debutantstipend 2000

## Referanser


## Kilder
*Presentasjon av Eli Sol Vallersnes i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
*Presentasjon av Eli Sol Vallersnes på Aschehougs nettsider
Allington (Dorset)

**Allington** er en landsby og verdslig sogn i Dorset i England. Den ligger 1,6 km nordvest fra byen Bridport som den fysisk er blitt en del av; mye av Allington ligger innenfor sognet Bridport. Landsbyen ble hovedsakelig grunnlagt på 1200-tallet, og dets sogn grenser mot Symondsbury, Bridport, Bradpole og Dottery. I henhold til folketellingen i 2011 har sognet 371 boliger, 339 husholdninger og befolkning på 766 innbyggere.

## Historie
I *[[Domesday Book]]* for 1086 ble Allington omtalt som Adelingtone; den hadde 21 husholdninger, 3 plogland, 10 acre (4 hektar) med gressland og en mølle.

I senere år har det, etter lang tid med stillstand, vært en del byggeprosjekter i utkantene av landsbyen. På Allington Hill anla sir William De Legh en kirkegård, Bridport Cemetery, hvor han betalte en penny for hvert lepraoffer som ble gravlagt der for å sørge for at de fikk en kristen begravelse. 

Det er hele 15 merkede turstier som går gjennom landsbyen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Allington Parish Council
Allington

**Allington** kan vise til flere steder i England

* Allington (Dorset)
* Allington (Kent)
* Allington (Lincolnshire)
* Allington (North Wiltshire), Wiltshire
* Allington (Kennet), Wiltshire
* Allington (Salisbury), Wiltshire
Rudolf von Habsburg-Lothringen

** Rudolf Johannes Joseph Rainier von Habsburg-Lothringen ** (født 8. januar 1788 i Pisa i Italia, død 23. juli 1831 i Baden i Østerrike) var en av den katolske kirkes kardinaler, og den yngste av de 16 barna til keiser Leopold II av Østerrike-Ungarn og Infanta Maria Luisa av Spania og Infanta av Napoli og Sicilia. Han var kongelig fyrste av Ungarn og Böhmen, og erkehertug av Østerrike.

Han var en viktig støtte av Ludwig van Beethovens karriere. Flere komposisjoner (op. 58, 73, 81a, 96, 97, 106, 111, 133, 134) og *Missa solemnis* (op. 123, for hans intronisering i Olmütz) var dedisert til ham.

Han var fyrsterkebiskop av Olmütz (Olomouc) 1819&ndash;1831.

Han ble kreert til kardinal i 1819.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Kardinal Flavio Chigi den eldre (1631-1693) *1686
* Kardinal Giovanni Antonio Guadagni (1674-1759) *1724
* Kardinal Christoph Bartholomäus Anton Migazzi von Waal und Sonnenthurn (1714-1803) *1751
* Biskop Michael Léopold Brigido von Marenfels und Bresoviz (1742-1816) *1788
* Erkebiskop Sigismund Anton von Hohenwart (1730-1820) *1791
* Kardinal *Rudolf von Habsburg-Lothringen* (1788-1831) *1819

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Tyskarna från Lund

**Tyskarna från Lund**, *TFL*, er en svensk humoristisk synthgruppe som er et prosjekt fra Varanteatern. Bandet er i hovedsak en parodi på tyske synthband fra 80-tallet og spesielt Kraftwerk. Bandet fikk en hit med *Global Fussball OK* i forbindelse med verdensmesterskapet i fotball i 2002.

## Album
**Metamorphobia* (2003)
**Die Quelle* (2004)

## Eksterne lenker
* 
* Tyskarna från Lund
Tom Waits-løpet

**Tom Waits-løpet** er et etappeløp mellom brune puber i bydel Gamle Oslo, arrangert første gang i 1999. Et hovedpoeng er sosialt samvær, og man blir ikke uglesett for å bli sittende på en av pubene og således ikke fullføre løpet. 
For de som følger den offiselle ruta starter løpet på pubene ved Minneparken/Ruinparken sørøst i Oslo, går via skjenkestedene på Grønland og ender på cafe Fiasco nærmere sentrum, en rute som har gitt arrangementet dets motto: *Fra ruin til Fiasco!* 

Avleggere med samme navn er avholdt siden 2003 i Kristiansand, siden 2010 i Tønsberg og Trondheim, siden 2014 på Sortland, og siden 2016 i Stavanger.

Løpet er oppkalt etter den amerikanske blues-artisten Tom Waits, som er kjent for sin henslengte og «brune» stil.  Det er et uformelt tilsvar til det tidligere Grete Waitz-løpet &ndash; nå Vårspranget &ndash; og ble etablert for å redusere prestasjonsangsten i løpet og sportsånden i alkoholkonsumet.  Det skulle samtidig være et alternativ for alle, ikke bare kvinner.

Tom Waits-løpet er tradisjonelt lagt til samme dato som Grete Waitz-løpet &ndash; eller i den senere tid helgen før Holmenkollstafetten &ndash; første lørdag etter 1. mai. De siste årene har dette vært 3. mai 2008, 9. mai 2009, 8. mai 2010, 7. mai 2011, 5. mai 2012, 4. mai 2013, 3. mai 2014, 2. mai 2015 og 7. mai 2016. Dette året går løpet samtidig som Holmenkollstafetten, dog i ulike traseer.


Tom Waits-løpet 2015 (120003).jpg|Løypen i 2015 
Tom Waits-løpet 2016 (115630).jpg|Løypen i 2016 


## Referanser


## Eksterne lenker
* Tom Waits-løpets nettsider (besøkt 4. mai 2014)
* Offisiell Tom Waits-løype for 2015
Isfahan

**Isfahan**, eller **Eşfahān**, ligger omtrent  sør for Teheran og er administrasjonssenteret i Isfahan-provinsen og Irans tredje største by (etter Teheran og Mashhad). Befolkningen i 2000 var .

Isfahan er en av Persias eldste byer. Den nevnes av Ptolemaios under navnet **Aspadana** eller **Aspazana**, et annet eldre navn var **Djaiy**. Isfahan synes å ha vært en betydelig by i den muslimske tid frem til den i 1387 ble ødelagt av Timur Lenk. En ny blomstring ble innledet ved at Abbas I gjorde byen til Persias residensby.

Majoriteten av befolkningen i Isfahan snakker persisk. Lori-Bakhtiari, tyrkisk, sentrale iranske dialekter, georgisk, kurdisk, biyabanaki og armensk utgjør mindre språkgrupper.

Isfahan ligger på bredden av Zayandeh Rud. Langs elvens søndre bredd ligger forstaden Djulfa, oppkalt etter den tidligere armenske by Djulfa, hvis innbyggere av Abbas den store i 1605 ble deportert til Isfahan. Mange armenske kirker preger området. Byen hadde tidligere siden sassaniderkongen Yazdegerd Is tid en betydelig jødisk koloni, som imidlertid siden 1900-tallets siste halvdel er svunnet helt bort.

Isfahan ligger langs karavaneveigen Teheran-Isfahan-Shiraz-Bushehr-Bender Abbas, var et betydelig handelssentrum og blant Det persiske rikes mektigste byer fra 1600-tallet og frem til 1722. Den ble erobret i 1722 av afghanfyrsten Mahmud Ghilzai, gjenerobret 1729 av Nadir Shah men gjenvant aldri sin fordums betydning, særskilt etter at Teheran fra 1795 isteden vokste frem som landets hovedstad.

I Isfahan ligger den kjente Allahverdi Khan-broen som er 298 meter lang og bygget i 1602.

Isfahan ligger cirka 340 km sør for Teheran. Byen er kjent for sin store moské (frem til 1979 kjent som Masjed-e Shah, deretter Masjed-e Emam, begge navn brukes på folkemunne). Der finnes også et anlegg for anrikning av uran.

I 1979 ble Meidan Emam i Isfahan satt på UNESCOs verdensarvliste.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Babur

**Zahir-ud-din Mohammad ''Babur*** (alternativ staving *Zaheeruddin* og *Babar* eller *Baber* (født [[14. februar]] [[1483]] i [[Andijon]] i [[Ferganadalen]] i [[Sentral-Asia]], død [[26. desember]] [[1530]] i [[Agra]]) var en erobrer fra [[Sentral-Asia]] som la grunnlaget for [[mogulriket]] på [[Det indiske subkontinent]], og ble den første mogulkeiseren i [[1526]]. Han var etterkommer av [[Djengis Khan]] på morssiden. Han var sterkt påvirket av [[Persia|persisk]] kultur, og dette påvirket både ham, hans etterkommere og forholdene i hans keiserrike.

==Liv og virke==
===Bakgrunn===
Hans opprinnelige navn var *Zahir ad-Din Muhammad*, men både hans familie og hans følgesvenner foretrakk å kalle ham *Babur*. Babur som var mer umiddelbart en etterkommer av [[Timur Lenk]], var opprinnelig hersker i fyrstedømmet Ferghana i det senere [[Usbekistan]]. Hans morsmål var [[Tyrkisk|djaghatityrkisk]]. Men han ble som mindreårig fordrevet fra landet av usbekiske krigsherrer. 

===Hærfører===
Han førte deretter kamper i området for at finne nye områder å erobre. I [[1504]] erobret han [[Kabul]] som gjennom tyve år så var hans maktbase og brakte ham inn i indisk maktpolitikk.

I 1526 foretok han et fremstøt mot [[Delhi-sultanatet]] som gjorde ham til herre over Nord-India. Hans hær hadde et overlegent [[kavaleri]] og [[artilleri]]. Slik slo han med letthet den tallmessig overlegne styrken ledet av [[sultan]]en [[Ibrahim Lodhi]] og erobret [[Punjab]]. Så rykket han videre, og ved [[Panipat]] den [[21. april]] [[1526]] og året etter ved Khanwa (Khanua) vant han avgjørende seirer, igjen hovedsakelig takket være anvendelse av ildvåpen og rytteri. Med dette grunnla han mogulenes indiske herredømme blant annet over [[Delhi]]. Det lyktes ham imidlertid ikke å skape en fast administrasjon før sin tidlige død.

Babur ble regnet som en betydelig militær begavelse med intellektuelle interesser. Han har skrevet en [[selvbiografi]], ved navn *Baburnama*, hvori han subjektivt beskriver sin karriere og politiske synspunkter.

== Referanser ==
<references/>

== Kilder ==
* *The Babur-nama. Memoirs of Babur, Prince and Emperor* Translated, Edited and annotated by Wheeler M. Thackston (New York) 2002 (Baburs selvbiografi).
* Rudi Thomsen: *Stormogulernes Indien'', København 1989.

## Eksterne lenker
*
Samarkand

**Samarkand** er den nest største byen i Usbekistan og administrasjonssenter i Samarkand-provinsen. Byen er en av de eldste i Sentral-Asia med kontinuerlig bosetning.
Samarkand er mest kjent for sin sentrale posisjon i Silkeveien mellom Kina og vesten. Med en befolkning på 551&nbsp;700 i 2021 er byen den nest største i Usbekistan. Flertallet av byens innbyggere er tadsjiker.

Området har vært bebodd siden eldre steinalder, men det er usikkert når selve byen kan sies å være grunnlagt. Enkelte teorier går ut på at det skjedde mellom 8. og 7. århundre f.Kr. Med sin sentrale plassering ved Silkeveien mellom Kina, Persia og Europa ble Samarkand til tider en av de største byene i Sentralasia og en viktig by for Perserriket. Under Akamenidedynastiet var byen hovedstad i satrapet Sogdia. Byen ble erobret av Alexander den store i 329 f.Kr. da den var kjent under navnet Markanda, Byen ble styrt av vekselvis iranske og tyrkiske folkeslag inntil området ble erobret av mongolene under Djengis Khan i 1220.

Byen har vært sentrum for islamsk utdannelse og på 1400-tallet gjorde Timur Lenk byen til hovedstad i Timuridriket og bygde også sitt mausoleum, Gur-e Amir der. Bibi-Khanym.moskeen, som ble gjenoppbygd i sovjettiden er et av byens mest markante landemerker. Registan-kvartalet var den gamle byens sentrum og omkranses av tre monumentale religiøse bygninger. Byen har tatt vare på tradisjonelt håndverk som broderi, gullsmedarbeid, silkeveving, koppergravering, keramikk, treskjæring og malerarbeider. I 2001 ble Samarkand historiske bysenter, Registan, tatt inn på UNESCOs liste over verdensarven.

Det modern Samarkand er delt i den gamle og den nye byen som utviklet seg under russisk og sovjetisk styre. Den gamle byen inkluderer historiske monumenter, butikker og gammel boligbebyggelse, mens den nye delen har administrasjonsbygg, kultursentra og utdanningsinstitusjoner.

## Bilder

Registan square2014.JPG|Samarkands gamleby Registan
Торжествуют.jpg|*Triumf* av Vasilij Veresjtsjagin, som skildrer Sher-Dor madrasa i Registan.


## Se også
* Liste over verdensarvsteder i Usbekistan

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Påfugltronen

**Påfugltronen** var laget for stormogulen i Mogulriket, Shah Jahan i det 17. århundre og tatt fra Det røde fortet i Delhi av Nadir Shah, sjahen av Persia under hans invasjon av Mogulriket i 1739. Tronen ble plassert i sjahens tronsal. Den var besatt med et stort antall juveler og tok 7 år å lage.

Den opprinnelige tronene ble ødelagt eller gikk tapt under krigshandlinger i Persia, senere troner er rekonstruksjoner. Påfugltronen brukt av Pahlavi-dynastiet skriver seg fra Qajar-dynastiet. I borgerkrigen etter at Nadir ble myrdet i 1747, ble tronen ødelagt. Etterfølgende persiske troner kopierte tronens stil og ble også kalt for Påfugltronen.

Påfugltronen er også et uformelt begrep for det iranske monarkiet fra Nadir Shah til den iranske revolusjonen i 1979.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ungdom For Fritt Palestina

**Ungdom For Fritt Palestina** (**UFFP**) er en partipolitisk uavhengig undomsorganisasjon som arbeidet for å fremme palestinernes sak i konflikten mellom Israel og palestinerne. Organisasjonen ble startet i Kristiansand, men det finnes flere lokallag. Organisasjonen utga også et blad med navnet *Fedayie*, som betyr frihetsforkjemper på arabisk og som også har vært brukt som benevnelse på arabiske motstandsgrupper i Palestina.

I prinsipprogrammet til UFFP ble det tidligere presisert at organisasjonen anerkjente Israel som egen stat. Dette punktet blei seinere fjernet og byttet ut med formuleringen om at «Ungdom For Fritt Palestina støtter kampen for et fritt og demokratisk Palestina med like rettigheter for alle etniske og religiøse grupper». 

Organisasjonen var en del av Fellesutvalget for Palestina.
Mechelen-Brussel erkebispedømme

**Mechelen-Brussel erkebispedømme** er et katolsk erkebispedømme med sete i Mechelen i Belgia.

Det ble opprettet i 1559 som *Mechelen erkebispedømme* med territorium fra Cambrai bispedømme og Liège bispedømme. I 1961 ble en del av området avgitt til det nyopprettede Antwerpen bispedømme, og samtidig skiftet det navn til Mechelen-Brussel.

## Erkebiskoper
*Antoine Perrenot de Granvella (1561&ndash;1578)
*Johannes Hauchin (1583–1589)
*William Allen (1589–1594)
**vakant*
*Mathias Hovius (1596–1620)
*Jacobus Boonen (1621–1655)
*Andreas Cruesen (1657–1666)
*Joannes Wachtendonck (1667–1668)
*Alphonsus de Berghes (1670–1689) 
*Humbertus Guilielmus de Precipiano (1690–1711)
**vakant*
*Thomas Philip Wallrad d'Alsace-Boussut de Chimay (1715&ndash;1759)
*Johann Heinrich von Frankenberg (1759–1801)
*Jean-Armand de Bessuéjouls Roquelaure (1802&ndash;1818)
*Engelbert Sterckx (1832&ndash;1867)
*Victor-Auguste-Isidore Dechamps (1867&ndash;1883) 
*Pierre-Lambert Goossens (1884&ndash;1906)
*Desiré-Félicien-François-Joseph Mercier (1906&ndash;1926) 
*Jozef-Ernest van Roey (1925&ndash;1961) 
*Leo Jozef Suenens (1961&ndash;1979)  
*Godfried Danneels (1979&ndash;2010)
*André-Joseph Léonard (2010&ndash;2015)
*Jozef De Kesel (2015&ndash;)

## Eksterne lenker
*
Lahore

**Lahore** (لاةور) er den nest største byen i Pakistan, etter Karachi, den 34. største byen i verden. Byen er administrasjonssenteret til Punjab-provinsen og var hovedstaden til Punjab-provinsen av Britisk India. Befolkningsmessig er innbyggertallet til byen ca. , mens stor-Lahore utgjør ca.  innbyggere (2010). Byen ligger ved elven Ravi, ca. 25&nbsp;km fra den indiske grensen ved Wagah og ca. 32&nbsp;km fra den indiske byen Amritsar.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Donald Dewar

**Donald Campbell Dewar** (født 21. august 1937 i Glasgow, død 11. oktober 2000) var en skotsk politiker og Skottlands første førsteminister etter selvstyreoverdragelsen i 1999. Han representerte Labour.

## Tidlig liv
Han gikk på Glasgow Academy og fortsatte å studere jus på University of Glasgow. I to år fra 1961 var han leder av den ene studentunionen der. I 1964 giftet han seg med Alison McNair, som var seks år yngre enn ham. De fikk en sønn og en datter, men ble skilt i 1973, etter at hun hadde forlatt ham til fordel for Derry Irvine, en studiekamerat av Dewar. Selv om de senere satt i samme regjering, ble de aldri forsonet etter dette, og han giftet seg ikke igjen. I denne tiden knyttet han også et livslangt vennskap med den senere Labour-lederen John Smith. Etter studiene arbeidet han som forsvarer i Glasgow. 

## Politisk karriere

I studietiden ble han medlem av Glasgow University Labour Club. 28 år gammel ble han valgt som medlem av Parlamentet fra den lille valgkretsen Aberdeen south i 1966. Han mistet plassen igjen i 1970. Først i 1978 ble han igjen innvalgt i Parlamentet, denne gangen fra valgkretsen Glasgow Garscadden. 

Han ble medlem av Labours skyggeregjering i 1984, og i 1992 ble han ansvarlig for sosialsaker i den. I 1995 ble han innpisker for Labour, og da Tony Blair dannet regjering i 1997, ble han ansvarlig minister for Skottland. Fra denne posisjonen kunne han realisere Skottlandsloven, populært kalt John Smiths ufullførte prosjekt. Da denne var godkjent, kunne Skottland for første gang på 300 år igjen etablere Skottlands parlament.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Henry McLeish

**Henry McLeish** (født 1948) er en skotsk politiker. Han var Skottlands andre førsteminister, fra 2000 til 8. november 2001 og hadde vært parlamentsmedlem fra 1987 til 2001. Han trakk seg som førsteminister i 2001 etter en skandale der han ble anklaget for å ha fremleiet deler av valgkretskontoret sitt.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Marianne Røise Kielland

**Marianne Røise Kielland** (født 5. januar 1981)  er en norsk forfatter. Røise Kielland har gått på Skrivekunstakademiet i Bergen. Hun arbeider på Grünerløkka sykehjem i Oslo, og er medredaktør for tidsskriftet *[[Avsagd Hagle]]*. Hun debuterte litterært i 2004 med romanen *Kjøttsøvn*, som ble belønnet med Aschehougs debutantstipend.

## Bibliografi
* *Kjøttsøvn* &ndash; roman (2004)

## Priser
* Aschehougs debutantstipend 2004, for *Kjøttsøvn*

## Eksterne lenker
* Avsagd Hagle
Josip Mihalović

**Josip Mihalović** (født 16. januar 1814 i Torda ved Csanád i Ungarn, død 19. februar 1891 i Zagreb i Kroatia, da Østerrike-Ungarn) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Zagreb 1870&ndash;1891.

Han ble kreert til kardinal i juni 1877 av pave Pius IX, med *[[San Pancrazio (Roma)|San Pancrazio]]* som tittelkirke

Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532–1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715–1788) *1760
* Kardinal Bartolomeo Pacca (1746–1844) *1786
* Kardinal Gabriel della Genga Sermattei (1801–1861) *1833
* Kardinal Mariano Falcinelli Antoniacci, O.S.B. (1806–1874) 1853 
* Kardinal *Josip Mihalović* (1814–1891) *1870

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Paul Keating

**Paul John Keating** (født 1944) er en australsk politiker fra det australske arbeiderpartiet. Han var statsminister i Australia fra 1991 til 1996.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Juraj Haulík Váralyai

** Juraj Haulík Váralyai ** (født 20. april 1787 i Trnava i Ungarn, nå i Slovakia, død 11. mai 1869 i Zagreb i Østerrike-Ungarn, nå i Kroatia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Zagreb 1852&ndash;1869.

Han var den første kardinal som residerte i Kroatia, og han gav sterk støtte til slovakiske og kroatiske skoler på en tid da Ungarn forsøkte å motvirke andre nasjonaliteter.

Han ble kreert til kardinal i 1856 av pave Pius IX, med *[[Santa Quirico e Giulitta]]* som tittelkirke.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
* Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
* Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
* Kardinal Lodovico Altieri (1805-1867) *1836
* Kardinal *Juraj Haulík Váralyai* (1787-1869) *1837

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church