open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Espen Larsen

**Espen Larsen** er en norsk jazzgitarist og komponist fra Arendal.

Larsen vokste opp på Vessøya på Fevik i Grimstad kommune. Hans barndom og ungdomstid var preget av musikk og spilleglede i hjemmet. Som voksen har han vært engasjert i utallige musikkprosjekter i Arendal og er en sterk drivkraft i musikkscenen i byen inkludert i Arendal Jazzklubb. Han startet og drev i mange år kaffe- og platebaren No9 i sentrum av Arendal. 

Det er jazz som ligger Larsen nærmest. Allerede i 1981 var han med bandet Slaabraak som var med å etablere et jazzmiljø i Arendal. Han har spilt i bandet Head Over Heels fra oppstarten i 1984 sammen med broren Alf Larsen. Av andre band var Local Zoo*,* som han var med å starte opp i 2007, samt prosjektet Espen Larsen og venner*.* 

Han har i flere år deltatt på musikkfestivalen Canal Street– han komponerte bestillingsverket «Hope» til festivalen i 2002 (gjenoppført i 2016), og i 2005 deltok han sammen med Bugge Wesseltoft i Bugge Wesseltoft & Espen Larsen prosjekt. Han er også fast musiker i Canal Streets husorkester under jamkveldene som avrunder hver festivaldag.

## Utmerkelser
Espen Larsen ble i 2014 tildelt den første årlige Sørnorsk jazzsenter-prisen.
## Diskografi
*Espen Larsen og Per Sigmond – *Synergia*, Curling legs (1997)
*Torjussen/Larsen Project – Alone Together, Phony (1998)
*Head Over Heels – *Deep Greens & Blues*, Sico records (2002)
*Head Over Heels – *Fifteen Ways To Put It*, Sico records (2002)
*Inger Marie Gundersen – *Make this moment*, Kultur&Spetakkel (2004) (komponist)
*Jazznadder – *Musikalske smakebiter fra Sørlandet*, Sørnorsk jazzsenter (2007)

## Referanser
Stanley Jacobsen

**Stanley Jacobsen** (født 1949) opprinnelig fra Sveio i Sunnhordland, er en norsk visesanger og låtskriver, særlig kjent for sine sanger «Skigardsvise» og «Imorgon, imorgon (men ikkje i dag)». Han er utdannet sivilagronom ved Norges landbrukshøgskole på Ås, der han var med på å stifte Sangkoret Lærken. I årene 1976–1982 var han visesanger på heltid. Fra 1982 startet han å arbeide som sivilagronom. Senere ble han daglig leder for Ungt Entreprenørskap, avdeling Telemark.

Han har også hatt et samarbeid med forfatteren Ingvar Moe.

## Diskografi
* 1976: *Frå skigard til øygard*, Phillips
* 1977: *Go'visa mi*, Philips
* 1978: *Tiljer og tusenfryd*, Philips
* 1978: *Løktastolpefrø*, Philips – med Ingvar Moe
* 1979: *Stanley's beste* (samleplate), Philips
* 1980: *No er eg heime*, Philips
* 1982: *Austanfor aust og vestanfor vest*, Philips

## Eksterne lenker
Stanley Jacobsens biografi på mic.no
Abraham Vilhelm Heffermehl

**Abraham Vilhelm Heffermehl** (født 12. februar 1835 i Sørfold i Nordland, død 18. august 1909 i Kristiania) var en norsk sogneprest og politiker. Han var stortingsrepresentant for Høyre og ordfører i Gloppen kommune.

## Biografi
Heffermehl ble født i Sørfold i Nordland, som sønn av sogneprest til Folda prestegjeld og stortingsrepresentant Jørgen Meier Heffermehl og Marie Helene (født Støren). Familien flyttet til Gloppen kommune i Nordfjord i midt på 1840-tallet. Abraham Heffermehl ble senere res. kapellan på Breim i Gloppen.

I 1866 tok han over ordførervervet i kommunen etter sin far, og satt i en periode til 1869. Han flyttet deretter til Aust-Agder fylke, og ble der 2. representant til stortinget for Høyre i to perioder, for Nedenes amt. Han satt i periodene 1889-91 og 1892-94. 

I 1900 var han ugift og sogneprest til Ringsaker.

## Bibliografi
Heffermehl var interessert i historie, og gav ut følgende bøker:
* *Geistlige Møder i Norge – et Bidrag til den norske Kirkes Historie efter Reformationen til 1814* (1890)
* *Folkeundervisningen i Norge indtil omkring Aar 1700* (1913)

## Se også
* Liste over stortingsrepresentanter fra Gloppen kommune

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  NRK: «Ordførarar i Gloppen kommune»
Life Peerages Act 1958

***Life Peerages Act 1958*** (6 & 7 Eliz II c. 21) er en lov vedtatt i Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland i 1958, som la det moderne grunnlaget for utnevnelsen av *[[life peer]]s*.

*Life peers* er baroner eller baronesser og har sete i House of Lords (Overhuset) på livstid, men barna deres arver hverken tittelen eller setet i Overhuset. Det fantes *life peers* også før 1958; de kunne bli utnevnt i henhold til *[[Appellate Jurisdiction Act 1876]]*. Men Life Peerages Act 1958 gav statsministeren en betydelig større mulighet til å endre Overhusets sammensetning, og svekket arvelordenes dominans.

Loven åpnet også for utnevnelse av kvinnelige peers. De første kvinnene tok sete i Overhuset 21. oktober 1958.

## Referanser


## Eksterne lenker
* https://web.archive.org/web/20080618183240/http://lifepeeragesact.parliament.uk/
Sykkelramme

En **sykkelramme** er hovedkomponenten på en sykkel, som hjul, gir, bremser og andre sykkelkomponenter festes til. 

## Diamantrammen
Den moderne og mest vanlige sykkelrammen er basert på John Kemp Starleys *Safety Bicycle* fra 1885, og består av to triangler, et hovedtriangel og et dobbelt baktriangel. Denne er også kjent som *diamantrammen*.

Diamantrammen består av to triangler bygget av rør, et hovedtriangel og et baktriangel koblet sammen med én felles side. Hovedtriangelet består av styrerør, overrør, underrør og seterør. Baktriangelet består av seterør og doble kjede- og setestag.

Styrerøret besitter et styrelager, koblingen med gaffelen. Overrøret kobler sammen styrerøret med seterøret øverst, og underrøret kobler sammen styrerøret med krankhuset. Det bakre rammetriangel kobler de bakre hjulakselfester, der bakhjulet er festet til sykkelen, med det fremre rammetriangel. Det bakre triangelet består av et seterør og to par doble stag, et par setestag som strekker seg fra øverste del av seterøret til de bakre hjulakselfestene, og et par med kjedestag, som strekker seg fra krankhuset til de bakre hjulakselfestene.

Noen kaller innstegsrammer for «damesykler» og diamantrammer for «herresykler», men dette er i dag utdaterte begreper.

### Liste over deler
* Hovedtriangelet 
** Styrerør: Del av sykkelrammen hvor forgaffelens gaffelrør (kronrør) går gjennom
*** Styrelagersats: Utvalg av sykkelkomponenter bestående av styrelager og tilbehør for å danne et dreibart grensesnitt mellom sykkelgaffelens gaffelrør (kronrør) og sykkelrammens styrerør
** Overrør: Skrått eller nær horisontalt rør oppe på rammen, mellom styrerøret og seterøret
** Underrør: Skrått rør mellom styrerøret og kranken
** Seterør: Nær vertikalt rør mellom kranken og setet (også del av baktriangelet)
** Setepinne: Forlengelse av seterøret hvorpå setet festes. Kan oftest justeress i høyde.

* Baktriangelene (består av venstre og høyre baktriangel)
** Seterør (også del av hovedtriangelet)
** Doble kjede- og setestag, også kalt bakgaffel
** Bakgaffeløre, slisse på en bakgaffelen hvor akslingen til bakhjulet festes
***Girøre, del på sykkelrammens bakgaffel som bakgiret festes på (noen er utskiftbare, andre er integrert i rammen)

Noen ganger tas forgaffelen og eventuelt styreframspringet (stem) med, men disse er strengt tatt ikke en del av *rammen*:
* Forgaffel
** Forgaffeløre: Slisse på en sykkelgaffelen hvor akslingen til forhjulet festes

Andre vanlige deler som kommer utenom inkluderer, hjul, gruppesett (krank, kjede, girskiftere/bremsehendler, girvekslere foran og bak, bremser), samt styreteip. Vanlig ekstrautstyr inkluderer bagasjebrett, skjermer, lykter foran og bak, med mer.

## Galleri

Brosen_city_bicycle.jpg|En tradisjonell nederlandsk roadster med stiv diamantramme og høyt innsteg
Gazelle_Omafahrrad_series_-1.jpg|Gammeldags *omafiets* («bestemorsykkel»), en type nederlandsk nyttesykkel, her med innstegsramme for å lette av- og påstigning


## Se også
* Cyfac - fabrikk for sykkelrammer
* Merlin Metalworks - sykkelprodusent, spesialiserer seg på skreddersydde rammer i titan.
* Fagverk, type bæresystem som består av et rammeverk med staver
* Romfagverk
Irkut

**Irkut** (russisk: Ирку́т, mongolsk: Эрхүү гол) er ei elv i republikken Burjatia og Irkutsk oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Angara, og er 488&nbsp;km lang, med et nedbørfelt på 15&nbsp;000&nbsp;km². Elva har sitt utspring i Sajanfjellene, og munner ut i Angara ved Irkutsk. Irkut er islagt fra månedsskiftet oktober/november til månedsskiftet april/mai.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Playboy Mansion

**Playboy Mansion**, som ligger i Los Angeles i California, var hjemmet til grunnlegger og eier av *[[Playboy]]* Hugh Hefner. Boligen, som også kjent som **Playboy Mansion West**, er en av de mest kjente i California, mye takket være de beryktede festene som ofte forekommer der.

## Eiendommen
Huset, som har 22 rom, har en størrelse på 2 042 kvadratmeter og befinner seg på en tomt som er omtrent ti ganger større, nærmere bestemt 21 000 kvadratmeter. På eiendommen finnes en privat dyrehage, tennisbaner, en foss og et svømmebasseng. Fra svømmebassenget kan man svømme gjennom en foss for å komme inn i «The Grotto», en kunstig grotte hvor man finner flere små avdelte boblebad inni.

## Historie
Bygningen ble tegnet og bygd av arkitekten Arthur R. Kelly i 1927. Playboy overtok den i 1971 fra den rike ingeniøren Louis D. Statham for 1,05 millioner dollar. Siden da har det blitt investert omtrent 15 millioner dollar i renovering og utviding. Eiendommen ble i 2016 solgt for $100 millioner. 

Playboy Mansion ble berømt i løpet av 70-årene på grunn av Hefners overdådige fester. Et hemmelig rom, kalt «Elvis Suite», sies å være i bygningen. Dette rommet har vært utilgjengelig i over 30 år for besøkende og har fått sitt navn fordi Elvis Presley skal ha tilbrakt en natt der med ikke mindre enn åtte kvinner. Ifølge Bridget Marquardt i en episode av *[[Playboyjentene]]* er Mansionen den eneste private boligen i Los Angeles som har tillatelse for bruk av fyrverkeri og for å ha en dyrehage.

I 2002 kjøpte Hefner nabohuset på den andre siden av gaten av Playboy Mansion med tanke på at Playmates skulle bruke den.

### Den opprinnelige Playboy Mansion
Den opprinnelige Playboy Mansion befant seg i Chicago (1340 North State Parkway) og hadde 70 rom. Den ble bygd i 1899 til George Swift Isham og ble overtatt av Hefner i 1959. I en periode på 70-tallet pendlet Hefner mellom Chicago-mansionen og den nåværende i Los Angeles, men i 1974 flyttet han for godt til Los Angeles-mansionen.

### Playboy Mansion Macau
Grunnet dårlig økonomi for Playboy-konsernet er det lagt planer om å bygge en ny Mansion i Macao. Dette på grunn av at en stor del av inntektene til Playboy kommer fra Asia. Den nye Mansion er planlagt åpnet mot slutten av 2009.

## Begivenheter

### Fester
Festene på Playboy Mansion er beryktet verden over, men er ikke lette å få adgang til for mannen i gata. Gjester blir valgt ut ifra kjendisstatus og utseende, og det er alltid en overvekt av jenter tilstede. På enkelte fester er det også mulig å betale seg inn for personer som ikke opprinnelig er invitert.

### Veldedighetsbegivenheter
Mange veldedighetsbegivenheter har funnet sted på Playboy Mansion, blant annet kjendispoker (Celebrity Poker Tournament) og en fest til inntekt for Marijuana Policy Project.

## Referanser
Dragoljub Ojdanić

**Dragoljub Ojdanić** (serbisk: Драгољуб Ојданић; født 1. juni 1941 i nærheten av Užice, død 6. september 2020 i Beograd) var en serbisk general fra Borgerkrigen i Jugoslavia. Han var leder for den jugoslaviske generalstaben 1998–2000 og deretter forsvarsminister i 2000. 

Ojdanić ble i 2009 dømt til 15 års fengsel for forbrytelser mot menneskeheten. 

Ojdanić ble uteksaminert fra den jugoslaviske krigsskolen i 1964. I 1992 ble han generalmajor, og han deltok deretter i Bosnia-krigen. Utover på 1990-tallet kom Ojdanić stadig høyere i systemet, før han ble leder for den jugoslaviske generalstaben i 1998. Ojdanić hadde denne posisjonen under NATOs bombing av Jugoslavia under Kosovokrigen i 1999. I februar 2000 overtok han posten som forsvarsminister i Slobodan Miloševićs regjering etter Pavle Bulatovićs død. Ojdanić satt i regjeringen frem til oktober da Milošević ble kastet fra makten. I desember 2000 trakk han seg tilbake fra det jugoslaviske forsvaret etter ordre fra den nye presidenten Vojislav Koštunica.

I april 2002 overgav Ojdanić seg til krigsforbryterdomstolen i Haag hvor  Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia  anklaget han for forbrytelser mot menneskeheten. Rettssaken startet i 2006, og Ojdanić erklærte seg «ikke skyldig» etter tiltalen. Han ble i 2009 dømt til 15 års fengsel for forbrytelser mot menneskeheten. Han ble løslatt i 2013, etter å ha sonet 2/3 av straffen. Ojdanic døde i Serbia i 2020, 79 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
* BBC-profil
* Profil på ''Trial Watch''
* «Milosevics hærsjef overgir seg» i ''VG Nett''
Ole Josefson Hestenes

**Ole Josefson Hestenes** (født 31. oktober 1822 på Hestenesøyra, død 16. januar 1895 på Føleide på Vereide) var en norsk lokalpolitiker, bonde, klokker, kirkesanger og lærer fra Gloppen kommune. Han var ordfører i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane først i tre perioder fra 1870 til 1883, og ble deretter varaordfører til ordfører Jakob J. Myklebust. I 1886 ble Breim egen kommune, og Jakob Myklebust ble den nye kommunens første ordfører. Ole Hestenes tok da over som ordfører i Gloppen, og satt i ytterligere i to perioder fra 1886 til 1893. 

## Bakgrunn
Hestenes flyttet fra gården på Hestenesyra, og kjøpte seg i 1860 et bruk på Føleide, nord for Vereide. Han arbeidet der som klokker og kirkesanger i Vereide kirke. I 1850 giftet han seg med Johanne Fjellestad (1816&ndash;1950). De fikk 4 barn. Yngste sønn, Ole Andreas Hestenes (f. 1858), flyttet til Utvik i Stryn kommune. Han ble en sentral skikkelse i Nordfjord Indremisjon, og bidro spesielt i etableringen av Nordfjord folkehøgskole på Vereide i 1923.

## Se også
* Liste over ordførere i Gloppen

## Eksterne lenker
* NRK: «Ordførarar i Gloppen kommune»
Den første internasjonale

**Den internasjonale arbeidersammenslutningen**, senere kalt **Den første internasjonale** ble stiftet på en kongress i London 28. september 1864 etter initiativ fra franske og engelske arbeidere. Det ble avholdt årlige kongresser: London 1865, Genève 1866, Lausanne 1867, Brussel 1868, Basel 1869, Londen 1871, Den Haag 1872, Genève 1873 og Philadelphia 1876.

Internasjonalen var preget av konflikter mellom marxister og anarkister. Først lå Internasjonalens kontor i London. Det ble flyttet til New York i 1872.

Internasjonalen opprettet seksjoner i mange land og man lagde uttalelser om og organiserte støtte til tidens streiker og arbeidskonflikter og deltok til og med i Pariskommunens kamper 1871. I 1871 oppga Internasjonalen å ha 8 millioner medlemmer, mens politiet mente tallet lå på 5 millioner.

Internasjonalens fiender gjorde seg ofte overdrevne forestillinger om organisasjonen, som bare gjennom sin eksistens kunne sette skrekk i Europas borgerklasse på den tiden. Blant annet sirkulerte lenge et rykte om «Internasjonalens gull». Sikkerhetspoliti som ved en husransakelse trodde å ha funnet denne skatten i en kiste ble imidlertid skuffet da kisten bare inneholdt steinkull.

## Kjente medlemmer

## Litteratur

George Douglas Howard Cole: 'Den sosialistiske tenkningens historie. Bind II: Marxismen og anarkismen' (Nisus Forlag, 2013) ISBN 9788291612102

## Referanser
Brun mauremåler

**Brun mauremåler** (*Epirrhoe pupillata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den er bare funnet i de sørøstligste delene av Norge, og er listet som direkte truet (EN) i Norsk rødliste for arter fra 2021.
 
## Utseende
En middelsstor (vingespenn 21 – 24&nbsp;mm), slank, brun og hvit måler. Kroppen er gråbrun, antennene ganske smalt fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. **Forvingen** er brun, i midten med et bredt, brunt tverrbånd av samme farge som vingens grunnfarge. Dette båndet har en markert knekk midt på og er kantet med doble, hvite bånd både på inner- og yttersiden. Nær vingespissen er det gjerne et par hvite flekker. Begge vingepar er kantet med lange hårfrynser som er vekselvis brune og hvite, de brune og hvite segmentene omtrent like brede. **Bakvingen** er hvit med roten, brun i den ytterste halvdelen, med et dobbelt, hvitt tverrbånd i den brune delen. Larven er brunspraglete, naken bortsett fra noen korte, oppstående børster. Langs ryggen har den noen V-formede (spissen framover), hvite flekker.

## Levevis
Larven lever på gulmaure (*Galium verum*). De voksne målerne flyr i skumringen i juni – juli.

## Utbredelse
Arten lever i Europa og videre østover til Stillehavet i øst-Sibir, sørover til Kasakhstan. I Norge er den registrert i Akershus, Buskerud og Oppland, men den er svært sjelden og blir regnet som utryddingstruet.

## Litteratur
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Nettsiden ''Svenska Fjärilar'', med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
J.O. Ljungdahl

**J.O. Ljungdahl** (født 9. april 1843 i Skåne, død 11. mai 1935 i Katrineholm) var en svenskfødt møbelsnekker og agitator.

Han kom til Kristiania i 1873 og fikk blant annet kontakt med salmakersvennen Marius Jantzen og var med på å etablere det første arbeiderlaget, Den norske Arbeiderforening, der også Olaus Fjørtoft var sentral. Ljungdahl hadde også en fremtredende rolle i Den socialdemokratiske Forening i organisasjonens første år.

Han skrev også for *[[Social-Demokraten]]*.

## Referanser
Thorbjørn Feyling

**Thorbjørn Feyling** (født 1907 i Egersund, død 1985 i Stavanger). Utdannet som keramiker før den andre verdenskrig og arbeidet ved AS Egersunds Fayancefabrik & Co til han i 1946 ble rekruttert til Stavanger Fajansefabrikk som da var stiftet og under oppbygging. Han ble bedriftens første kunstneriske leder og bygde opp designprogrammet til Stavanger Fajansefabrik, fra 1952 Stavangerflint fra grunnen av. Han var ved produksjonstarten i 1949 medlem av bedriftens lederteam. 

Feylings designer er preget av de smaksretninger som rådde omkring 1950 og bedriftens behov for å imøtekomme ulike kundegruppers ønsker. Hans mest kjente former er modell «Glatt», modell «Standard», modell «Skaugum» og modell «Bygdøy». Disse ble produsert i mange år utover på 1950-tallet og med et utall av ulike dekorer, tegnet av ham selv eller andre. Dekorene var enten sprøytemalte, håndmalte eller påført som skyvebilder innkjøpt fra utlandet. Finere serviser og dekorgjenstander kunne også bli påført gullstaffasje.

I samtiden fikk han god kritikk for de formene han skapte og enkelte av dekorene, men han understreket ofte at han ikke kunne følge sitt «hjertes språk» men måtte tilpasse arbeidene til det han karakteriserte som «kravene fra publikum i dårligste forstand, fordi det lønner seg best». Selv hadde han et sofistikert og bevisst syn på estetikk, noe vi ser ikke minst i dekoren «Grønn rand med sort linje» på modellen Glatt.
 
Fra 1955 ble Feyling avløst av Eystein Sandnes som kunstnerisk leder. Feyling fortsatte å arbeide for bedriften gjennom skiftende tider fram til 1977. Vi gjenfinner hans arbeider fra disse årene i første rekke som eksklusive gaveserier og enklere suvenirartikler. Feyling var en dyktig tegner og har laget bedriftsgaver, anledningsartikler og suvenirer for mange steder i Norge og i utlandet.

## Referanser


## Kilder
* Stavangerflints arkiv på Figgjo
* Produktbrosjyre fra Stavangerflint 1954
* Jan Gjerde: «Fra Kvaleberg til cyberspace», ISBN 978-82-303-0998-8
* http://gratisnettside.no/stavangerflinthistorie/ 
* Presseklipp fra 1950-tallet
* Bjørn Feylings privatarkiv
Kari Nyquist

**Kari Nyquist** (tidligere *Kari Stoesen*; 1918–2011) var en norsk keramiker.

## Utdannelse og karriere
Hun utdannet seg ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i perioden 1934–1938. Deretter fikk hun ansettelse ved verkstedene til etablerte keramikere som Eilif Whist og William Knutzen. Hun var tilknyttet bedriften Åros Keramikk og sammenslutningen Schneider og Knutzen AS (sistnevnte var drevet av William Knutzen og Andreas Schneider). 

I 1942 startet Nyquist sitt eget keramikkverksted i Oslo. På midten av 1950-tallet hyret bedriften Stavangerflint henne inn som frilans-designer. Hun beholdt sin base i Oslo, men dro periodevis til Stavanger for å arbeide ved Stavangerflint. Der tegnet hun dekorer for serviser, barneserviser, pyntegjenstander og andre enkeltstående artikler, samt suvenirer. Nyquists tegnede forelegg ble overført til godset med metoden som kalles silketrykk. De fleste dekorene ble realisert i blått på en lys blå bunn, men også andre fargekombinasjoner ble produsert.

## Museer og utstillinger
Allerede tidlig i Nyquists karriere hos Stavangerflint fikk en av dekorene hennes et internasjonalt gjennombrudd. Det skjedde da Victoria and Albert Museum i London rundt 1955 kjøpte inn et teservise der modellen «Utstein», som var formgitt av Eystein Sandnes, hadde dekor av Kari Nyquist.  

Hun ble også innkjøpt av Kunstindustrimuseet i Oslo, som nå (2017) er en del av Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design. 

I løpet av hennes lange karriere ble keramikken hennes også vist på en rekke temporære utstillinger såvel i Norge som utenlands.  

## Referanser


## Kilder

* Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon
* Olsen/Andersen: *Moderne Antikviteter*, Lunde 2000, ISBN 82-520-3279-6
* Jan Gjerde: *Fra Kvaleberg til cyberspace*, ISBN 978-82-303-0998-8
* http://gratisnettside.no/stavangerflinthistorie/
Sophus Pihl

**Sophus Theodor Pihl** (1840–1888) var dansk snekkersvenn og agitator. Han ble en av pionerene i norsk arbeiderbevegelse, og var sammen med Carl Jeppesen den som mest aktivt arbeidet for å spre sosialismen i starten i Norge. 

Han forlot Danmark etter blant annet å ha blitt dømt til åtte måneders fengsel (og sonet elleve) fordi han forsøkte å organisere sosialister. Han hadde bodd sju år i eksil i Sør-Afrika før han kom til Bergen i 1885. I juni samme år startet han Bergens første sosialdemokratiske avis, *[[Arbeidervennen]]* og deretter Den demokratiske Arbeiderforening. Pihl regnes som grunnleggeren av den sosialdemokratiske avisen, arbeiderbevegelsen og av boligsamvirket i Bergen. 

Det er reist en bauta over ham på Møllendal gravplass, og en av byens gater har fått hans navn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Sophus Pihl i Norsk biografisk leksikon
Marius Jantzen

**Marius Jantzen** (1851–1924) var  en dansk salmakersvenn og agitator.

Da den danske avdelingen av Den første internasjonale ble knust våren og sommeren 1873, dro enkelte medlemmer til Kristiania der de som regel fikk jobb. Blant disse var salmakersvennen Jantzen. Han var med på å etablere det første arbeiderlaget, Den norske Arbeiderforening. Sammen med Olaus Fjørtoft og J.O. Ljungdahl arrangerte Jantzen byens første sosialistmøte i danselokalet Rasmussalen på Grønland 23. september 1873, med ca. 500 deltakere. Historikeren O.A. Øverland skriver at hans slagferdighet, smidighet og verdighet som taler i møte med tilhørere som ville lage spetakkel, sørget for at møtet ikke ble den farsen som flere aviser påsto. I 1874 arrangerte de tre møter på Tjuvholmen ved tre anledninger. På et møte i Turnhallen 26. juli samme år talte han håndverkernes sak, og ble valgt inn i styret i Den norske Arbeiderforening, som ble stiftet på møtet.

Mellom 1874 og 1875 gav han ut avisa *Demokraten*. Han fikk antatt skuespillet *Et arbeiderhjem*, som ble oppført ved Møllergaten teater. Han giftet seg med en bondejente fra Vestby i 1870-årene og emigrerte til USA i 1881. Her prøvde han seg som forfatter og skuespiller, men slo seg etter hvert ned som forretningsmann i Texas. Han flyttet til Danmark i 1906 som enkemann, men flyttet tilbake til USA.

Salmakersvenn Marius Jantzens plass på Tjuvholmen, som ble ferdig i 2014, har navn etter Jantzen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Marius Jantsen i Norsk biografisk leksikon
Terese

**Terese** og **Therese** er et kvinnenavn dannet av *Thérèse*, den franske formen av *[[Teresa]]*, som har usikker opprinnelse. Navnet kan være dannet av Theresia, den vestre øya på Santorini (Thera), som skal være fødestedet til St Teresa som levde på 400-tallet. Det kan også komme av greske *theros*, «sommer» eller *therizo*/*therizein*, «å høste».

## Utbredelse

|}

*Therese* var et populært navn på norske jentebarn født på 1970- og 1980-tallet.

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Therese Nortvedt (f. 1953), norsk bildekunstner
* Edel Therese Høiseth (f. 1966), norsk skøyteløper
* Iris Theres Korsnes (f. 1970), norsk skuespiller
* Teréz Hollo (f. 1974), norsk filmprodusent
* Terese Riis (f. 1975), norsk scenograf
* Terese Pedersen (f. 1980), norsk håndballspiller
* Therese Johaug (f. 1988), norsk langrennsløper
* Therese Berntsen Fotballspiller på 1990-tallet, og hadde også en forrykende karriere som profesjonell danser.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Burjater

**Burjatene** (burjatisk: Буряад, *Buryaad*; mongolsk: Буриад, *Buriad*) er et østlig mongolfolk med cirka 461 389 innbyggere bosatte hovedsakelig i det sørlige Sibir, primært i området omkring Bajkalsjøen i Burjatia ved grensen mot Mongolia samt langs elvene Jenisej, Lena og Angara. Burjatene utgjør det største minoritetsfolket i det russiske Sibir og de taler tradisjonelt burjatisk, men ofte også russisk. Burjaterna var tradisjonelt nomader. Fremdeles er det nomader blant dem, selv om majoriteten av burjatene i dag lever i byen Ulan-Ude eller i andre større byer. Det bor også 45 087 i Mongolia og rundt 8 000 i Kina. De er den største undergruppe av mongolene.

Burjaterne deler mange skikker med andre mongoler, inkludert nomadisk gjeting av flokkdyr, og reise jurter for midlertidige bosteder. I dag bor de fleste i eller rundt Ulan-Ude, hovedstaden i republikken Burjatia i Russland, skjønt mange lever på tradisjonelt liv utenfor det urbane sentrum. De snakker en sentralmongolsk språk som kalles burjatisk. I henhold til UNESCOs utgave fra 2010 av *Atlas for verdens språk i fare*, er burjatisk klassifisert som i stor fare.

## Referanser


## Eksterne lenker
* The Republic of Buryatia
* Ethnic groups&nbsp;— Buryats
Magnus Berg

**Magnus Berg** (født 28. november 1666 i Sel i Gudbrandsdalen, død 31. mars 1739 i København) er kjent som treskjærer og maler, men først og fremst som elfenbensskjærer ved Det kongelige hoff i København på 1700-tallet. 

## Biografi
Som ung mann ble Berg hentet til København. Som kunstner lønnet av kongen fikk han gjennomføre en lang studiereise i Europa, blant annet til Italia og Paris. 

Berg var en av Europas fremste til å skjære miniatyrrelieffer i elfenben. Hans verker er få og utsøkte. De fleste ble ervervet av den danske kongefamilien og er i dag å se på Rosenborg slott i København, og der er det også oppbevart et selvportrett. 

Magnus Berg er representert i samlingene på Rosenborg slott i København, Statens Museum for Kunst, København; Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg Slot, Hillerød; Museum für Kunst und Gewerbe, Hamburg; Nationalmuseum, Stockholm; Kunsthistorisches Museum, Wien; Aust-Agder-museet, Arendal Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, Oslo og Norsk Folkemuseum, Oslo.

## Kilder
* Dietrichson, L. (1912): *Den norske elfenbensskjærer Magnus Berg.*Kristiania og København.
* Paulsen, Åshild (1989): *Magnus Berg en kunstner ved kongens hoff.* Oslo. ISBN 82-09-10580-0 
* Prehn, N. H. (1745): *Den berømte Kunstners Magnus Bergs Levnets Lob.* (Artikkel i Danske Magazin 1745 s. 226-243.) 
* [Stor kunst – sterkt skjelvande hender (NRK) NRK På livet laus]
*    Selhistorie

## Referanser

## Eksterne lenker
* Se arbeider av Magnus Berg i DigitaltMuseum
Kileflekkrasbora

**Kileflekkrasbora** er en art i karpefamilien. Det er en liten fisk som lever i ferskvann.
Epitetet *heteromorpha* er fra gresk og kan bli oversatt til «annerledes formet». Dette kommer av at kroppsformen til kileflekkrasboraen skiller seg fra de andre medlemmene i slekten *[[Rasbora]]*. Som en konsekvens av dette, samt andre faktorer som en annen yngleteknikk, ble fisken flyttet til en egen slekt, ***Trigonostigma***.

Dette er en populær akvariefisk, og kanskje den best kjente av alle rasboraene. Den har vært i akvariehandelen siden 1934.

## Eksterne lenker
* 
*
Eystein Sandnes

**Eystein Sandnes** (født 7. november 1924 på Røros, død 14. november 2006 i Porsgrunn) var en norsk keramiker og glasskunstner, utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i årene 1945–1949.

Han var fra 1951 ansatt som glasskunstner ved Norsk Glassverk på Magnor, hvor han oppnådde høy faglig og kunstnerisk anerkjennelse. Han fikk Statens brukskunstnerstipend for 1954/55. Fra 1955 ble han ansatt som kunstnerisk leder ved Stavangerflint hvor han var til 1958. Der utviklet han nye former for bedriftens produkter, blant annet servisene «Utstein» og «Ledaal». Disse ble produsert i mange år både med ensfargede dekorer som gjorde at servisene kunne settes sammen i flere ulike kombinasjoner, men også med dekorer av andre kunstnere ved bedriften.

Brukskunstnerne Inger Waage, Anne Lofthus og Kari Nyquist har laget mange av sine mest kjente dekorer på former designet av Sandnes. Et teservise med form av Eystein Sandnes og dekor av Kari Nyquist ble midt på 1950-tallet innkjøpt av Victoria and Albert Museum i London. Det var Sandnes som introduserte prinsippene bak begrepet *[[Scandinavian design]]* ved Stavangerflint.

I 1958 ble Sandnes ansatt ved Porsgrunds Porselænsfabrik. Her ble han designsjef i 1959.

Han har mottatt Norsk Designråds priser for God design i 1965, 1969 og 1971. I 1960 fikk han sølvmedalje ved den 12. Triennalen i Milano for et mokkaservise i porselen. Sandnes har deltatt på mange utstillinger i Norge og i utlandet og er representert i mange samlinger, blant annet Kunstindustrimuseet i Oslo og Victoria and Albert Museum i London. 

## Referanser


## Kilder
* Utdypende artikkel om Sandnes i Norsk biografisk leksikon, skrevet av Inger Helene Stemshaug.
* Norsk Designråd
* Andersen/Olsen: Moderne antikviteter II,  Lunde 2002 ISBN 82-520-3560-4
* Jan Gjerde: «Fra Kvaleberg til cyberspace», ISBN 978-82-303-0998-8
* http://gratisnettside.no/stavangerflinthistorie/ 
* Presseklipp fra 1954.
Gro Pedersen Claussen

**Gro Ingunn Pedersen Claussen** (født 1. oktober 1941 i Stavanger) er en norsk designer og kunstner, bosatt i Bærum.

Hun utdannet seg til grafisk formgiver ved Stavanger Yrkesskoler i årene 1958–1961. Før det hadde hun undervisning i tegning ved Stavanger Tegneskole. Senere tok hun utdannelse ved Studieatelieret i Stavanger (Forløperen til Rogaland Kunsthøgskole) og deretter studier i keramikk ved keramikeren Magne Kvilstad og Studio Concetto.

Hun arbeidet som designer ved Stavangerflint i årene 1963-1967. Hennes mest kjente arbeider er gaveseriene «Per Spelemann», 8 forskjellige krus og fjøler og «Ut etter øl», 6 forskjellige fat, krus og fjeler. Hun laget også barneservisene «Bæ, bæ, lille lam», bestående av krus, fat og skål, og «Venner», også krus, fat og skål. Av servisedekorer laget hun «Martello», te-, kaffe- og frokostservise etter formgivning av Kåre Berven Fjeldsaa. I tillegg deltok Gro Pedersen Claussen i bedriftens omfattende produksjon av anlednings-, gave- og suvenirartikler. Det er blant annet tale om motiver fra Norge, Danmark, Færøyene og Kanariøyene utført som platter, krus, fjeler i ulike utførelser og størrelser. Gro Pedersen Claussen flyttet i 1967 til Østlandet, men fortsatte som frilanstegner for Stavangerflint og Figgjo Fajanse – Stavangerflint til ca. 1975.

1977 ble Gro Pedersen Claussen ansatt som designer ved Sandvika Veveri i Bærum, hvor hun var ansatt i 29 år til 2006. Her laget hun design til dekorer som ble trykket på jute, lin og bomull. Metervare utgjorde den største delen av produksjonen, ofte med underleveranser til annen industri. Det ble også laget stoffer som passet til hjemmeinnredningsprodukter som puter, brikker, duker. Bedriften kunstnersignerte som regel ikke sine produkter, men mange av Gro Pedersen Claussens design som tekstilkunstner er likevel vel kjent.

Gro Pedersen Claussen har også arbeidet som keramiker og billedkunstner og har deltatt på flere utstillinger i Stavanger og Oslo-området. I 1992 utarbeidet hun i samarbeid med Riksantikvaren designet til teppet i Audienssalen i Eidsvollsbygningen.

## Litteratur
* Gjerde, Jan (2007): ''Fra Kvaleberg til cyberspace. Glimt fra Stavangerflints historie''  (PDF), ISBN 978-82-303-0998-8
* Waage, Inger: ''De som skapte formene og dekorene'' , artikkel «Gro Pedersen Claussen»  (PDF)
* Stavangerflints arkiver på Figgjo AS
* 

## Referanser
Le Mans FC

**Le Mans Football Club** var en fransk fotballklubb fra byen Le Mans. Den ble etablert 12. juni 1985 etter at to klubber ble slått sammen.

Klubbens stadion het frem til 2011 Stade Léon-Bollée, og kunne ta opp til 16 500 tilskuere. Dette stadionet ble erstattet i slutten av januar 2011 av MMArena. Klubben het fra 1985 til 2010 **Le Mans Union Club 72**, men byttet til nåværende navn i et ledd av et omfattende fornyelsesprogram. I oktober 2013 splittet klubben seg.

Nordmannen Dan Eggen spilte for klubben i 2004, mens klubbens mest kjente spiller er Didier Drogba, som spilte for klubben i perioden 1998&ndash;2002. Sørlendingen Fredrik Strømstad har også spilt for klubben.

## Eksterne lenker
* Klubbens offisielle nettsider
Melkesyra

**Melkesyra** er et norsk skøytecountry-band fra Arendal. I bandet er Bård Torstensen, kjent som gitarist i bandet Clawfinger, Inge Ellingsen på bassgitar, Tarjei Tverråen på banjo og Arne Henry Kristiansen på akustisk gitar. Bandet fikk sin oppstart ved åpningen av kunstisbanen på Myra ved Arendal i 2004. Bandet har opptrådt på NM på skøyter 2006, og EM på skøyter 2006 i Vikingskipet, og har flere ganger toppet Sørlandstoppen med «Sangen om Øystein Grødum». De spilte også på Allround-VM på skøyter 2009, og har opptrådt på NRK.

## Medlemmer
*Bård Torstensen – elektrisk gitar, mandolin og vokal
*Inge Ellingsen – bassgitar
*Tarjei Tverråen – banjo og vokal
*Arne Henry Kristiansen – akustisk gitar og vokal
*Svein Tore Olsen – trommer

## Diskografi
**Hurtigløpskøntri* (2006)
**Melkesyra går allround* (2009)
**Rett fram og til venstre* (2018)

### Deltar på
**2 indre og vekk me'n* (2007) Skøyter, samle-CD.
**Park CD-N* – «Park eller stål og betong» (2009) (dobbelt samlealbum med artister for park i Barbu, se Kreative Krefter)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Melkesyra - Trikot (musikkvideo på YouTube.com)
* 
* 
* Melkesyra på Facebook
Oversikt over flest vunne gullmedaljer i ett og samme OL

Dette er en liste over de utøverne som har vunnet flest gullmedaljer i ett og samme OL. Medaljer som er vunnet i 1906 er ikke medregnet. Den inkluderer topp tre-plasseringer i 1896 og 1900, før medaljer ble utdelt for topp tre-plasseringer.
Stafetter og lagmedaljer er medregnet.

## Liste over flest vunne gullmedaljer i ett og samme OL

Utøvere som har tatt flere gull i samme OL flere ganger er merket med stjerne (*)

Utøvere som har tatt flere gull i samme OL flere ganger er merket med stjerne (*)
Suldal Reiselivslag

**Suldal Reiselivslag** er en medlemsorganisasjon for virksomheter og enkeltpersoner som er tilknyttet eller har av interesse av reiselivet i Suldal kommune. Organisasjonen ble stiftet i 1995 og har en fast ansatt. 

Suldal Reiselivslag driver også turistkontor for kommunen, og har ansvar for den daglige driften av Laksestudio i Sandsfossen.

## Eksterne lenker
* Suldal Reiselivslag og Turistkontor
* Suldal kommune
Thorir Hergeirsson

**Thorir Hergeirsson** (født 1964) er en islandsk tidligere håndballtrener som fra 2009 til 2024 var trener for Norges kvinnelandslag i håndball. Han tok over etter Marit Breivik i 2009, etter å ha vært assistenttrener siden sommeren 2001. Han ledet Norges lag i 20 mesterskap og tok elleve mesterskapsgull.

## Bakgrunn og utdannelse
Hergeirsson vokste opp i tettstedet Selfoss på Sør-Island og flyttet til Norge i 1986 for å studere ved Norges idrettshøgskole.

## Trenerkarriere
Han begynte karrieren sin som juniortrener i Fredensborg/Ski Håndballklubb. Gjennom Elverum Håndball samt Gjerpen Idrettsforening kom han til Norges Håndballforbund som juniorlandslagets trener. I 2009 tok han over som hovedtrener for kvinnenes landslag etter Marit Breivik. I september 2024 offentliggjorde han at han hadde bestemt seg for å slutte som landslagstrener etter EM i desember 2024.

## Priser og utmerkelser
I 2012 ble han tildelt Norske Idrettsleder-Veteraners Ærespris. I 2012 ble han også kåret av International Handball Federation til beste kvinnetrener i verden for 2011. Denne utmerkelsen fikk han også for 2012, 2014 og 2015.

I 2017 ble han utnevnt til ridder av 1.&nbsp;klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.

På Idrettsgallaen 2023 ble han kåret til «Årets trener», en pris han også mottok på Idrettsgallaen 2025.

## Annet
Hergeirsson bor på Klepp på Jæren.

## Meritter (som landslagssjef)
* VM 2009 – Bronse
* EM 2010 – Gull
* VM 2011 – Gull
* OL 2012 – Gull
* EM 2012 – Sølv
* VM 2013 – 5. plass
* EM 2014 – Gull
* VM 2015 – Gull
* OL 2016 – Bronse
* EM 2016 – Gull
* VM 2017 – Sølv
* EM 2018 – 5. plass
* VM 2019 – 4. plass
* EM 2020 – Gull
* OL 2020 (2021) – Bronse
* VM 2021 – Gull
* EM 2022 – Gull
* VM 2023 – Sølv
* OL 2024 – Gull
* EM 2024 – Gull

## Fotnoter

## Referanser
Friidrett under Sommer-OL 2008 – 800 meter menn

Friidrettsøvelsen **800 meter herrer** ved **[[Sommer-OL 2008]]** fant sted den 20. og 23. august på Beijing National Stadium.

Kvalifikasjonskravene var 1.46,00 (A-krav) og 1.47,00 (B-krav).

Norge var ikke representert.

## Medaljevinnere

## Rekorder
Før konkurransen var verdens- og olympisk rekord som følger:

Ingen ny olympisk rekord ble satt for øvelsen.

## Resultater
Alle tider vises i sekunder. 

### Runde 1
De innledende heatene ble avholdt den 20. august. De to første i mål i hvert heat pluss utøverne med de åtte beste tidene ellers kvalifiserte seg til semifinalene.
 
#### Heat 1

#### Heat 2

}
|3
|align="left"| Antar Zerguelaine ||align="left"| 
|
|*Startet ikke*
|}

#### Heat 3

}
|9
|align="left"| Nick Willis ||align="left"| 
|
|*Startet ikke*
|}

#### Heat 4

#### Heat 5

}
|9
|align="left"| Oleg Juravlyov ||align="left"| 
|
|Startet ikke
|}

#### Heat 6

#### Heat 7

#### Heat 8

### Semifinaler

Kvalifiseringsregel: første 2 i hvert semifinaleheat pluss de 2 raskeste tidene ellers.

#### Semifinale 1

21 August 2008 – 19:50

#### Semifinale 2

21 August 2008 – 19:58

#### Semifinale 3

21 August 2008 – 20:06

### Finalen

23. august 2008 – 19.30

## Referanser
Deanna Troi

**Deanna Troi** er en fiktiv figur fra Star Trek-universet - mest kjent fra Star Trek: The Next Generation som ble laget for TV i 7 sesonger fra medio 1986 til 1993 i tillegg til flere påfølgende filmer. "Deanna Troi" er halvt betazoid etter sin mor Lwaxana Troi (spilt av opphavsmann Gene Roddenberry sin kone Majel Barrett. "Deanna Troi" er rådgiver på skipet USS Enterprise. Senere flyttes hun til USS Titan, der hennes mann William T. Riker er kaptein.
Oppsal Janitsjar

**Oppsal Janitsjar** er et janitsjarkorps fra Oppsal i Oslo. Korpset ble stiftet den 5. september 1963, og Mathias Hole har vært musikalsk leder og dirigent siden november 2018.

## Historie
Oppsal Janitsjar ble stiftet den 5. september 1963 av tidligere medlemmer av Oppsal skoles musikkorps.

### 50 års-jubileum
I 2013 feiret korpset sitt 50-årsjubileum med utgivelse av CD-en *On the sunny side* samt en bok om Oppsal Janitsjars historie. Korpset holdt også en jubileumskonsert og dro på jubileumstur til Gdańsk i Polen sommeren 2014.

Jubileums-CD-en inneholder blant annet korpsets kjenningsmelodi *[[On the Sunny Side of the Street]]*, Stevie Wonders *[[Then and now]]*, ''You'll Never Walk Alone'' og *[[Bohemian Rhapsody]]*.

## Referanser

## Eksterne lenker
* Oppsal Janitsjars hjemmeside
Erik Andreas Thomle

**Erik Andreas Thomle jr.** (født 16. april 1849 i Christiania, død 12. august 1936 i Oslo) var arkivar og genealog. Han var sønn av assessor August Thomle og hustru Helene Marie Fredrikke Binneballe.

Han var student med haud fra Nissens latin- og realskole i 1868, ex. philos. med haud i 1869 og cand. jur. med laud 19. desember 1873.

Thomle var ansatt i Riksarkivet fra 1879 til han ble pensjonert i 1921. Han var konstituert riksarkivar under flere vakanser, men fikk aldri den stillingen. I 1914 ble han imidlertid stiftsarkivar (fra 1919 statsarkivar) for Stiftsarkivene i Kristiania. I sin tid i Riksarkivet sørget Thomle blant annet for å få samlet inn landets kirkebøker.

Som genealog var Thomle en av stifterne av den norske avdelingen av Samfundet for dansk-norsk Genealogi og Personalhistorie i 1879. Han var styremedlem der helt til de norske medlemmene i 1926 dannet sin egen forening, Norsk Slektshistorisk Forening.

E. A. Thomle skrev en rekke monografier og tidsskriftartikler, og han var redaktør i *Norsk tidsskrift for genealogi, personalhistorie, biografi og litteraturhistorie* som kom ut med tilsammen 16 hefter fra 1906 til 1926. Han var også med på å utgi flere kildeskrifter, blant annet flere bind av *[[Norske Rigs-Registranter]]* og *[[Norske Herredags-Dombøker]]*.

## Utvalgt bibliografi
* Borgermester Anders Jenssøn Helkands optegnelser (1891)
* Biografiske Efterretninger om Studenterne fra Aaret 1868: samlede i Anledning af deres 25 Aars Studenter-Jubilæum (1893)
* Hoved-register til Den norske turistforenings årbøger 1868-93 (1894)
* Familien (von) Cappelen i Norge og Danmark (1896)
* Fortegnelse over Regjeringsraadet og Rigsforsamlingens Medlemmer (1902)
* Westye Egebergs slægt: genealogiske og personalhistoriske efterretninger (1910)
* Familien Hofgaard i Norge: genealogiske og personalhistoriske oplysninger (1911)
* En gren af Tordenskjolds-familien (1912)
* Familien Thomle: genealogiske og personalhistoriske Oplysninger (1913)
* Studenterne fra 1868: festskrift i anledning af deres femtiaars-jubilæum den 2. september 1918
* Slegten Stenersen fra Vaalen i Gausdal samt andre slegtgrene fra Vaalen (1924)

## Referanser


## Kilder
* BIBSYS  – www.bibsys.no
* Erik Andreas Thomle – lokalhistoriewiki.no
* E. A. Thomle: «Studenterne fra 1868: festskrift i anledning af deres femtiaars-jubilæum den 2. september 1918»

## Eksterne lenker
*  Artikler av E. A. Thomle – www.wangensteen.net]
Peter Brook

**Peter Stephen Paul Brook** (født 21. mars 1925 i Chiswick i London, død 2. juli 2022 i Paris) var en britisk teater- og filmregissør og dramatiker. Han var virksom i over 60 år innen teater og film. Brook ble regnet som en av verdens ledende teaterinstruktører.

Han ble 31. august 2008 tildelt den første internasjonale Ibsenprisen.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han har utdanning fra Westminster School, Gresham's School, Holt og Magdalen College ved University of Oxford.

### Arbeid
Mens han gikk på Gresham's, satte han opp Christopher Marlowes *[[Doktor Faustus]]* og i Oxford  i Jean Cocteaus *The Infernal Machine*.

Etter krigen arbeidet han først i Birmingham, deretter i London og Stratford-upon-Avon, hvor han var assisterende regissør på Shakespeare-stykkene *[[Romeo og Julie]]* og *[[Kjært besvær forgjeves]]*.

I årene 1947–1950 var han produksjonsdirektør ved Royal Opera House i Covent Garden. Etter denne perioden, hadde han i flere år en produktiv periode hvor han arbeidet med både scene og film.

I 1963 laget han den første filmatiseringen av William Goldings *[[Fluenes herre (1963)|Fluenes herre]]*.

I 1970 satte han opp Shakespeares *[[En midtsommernattsdrøm]]* med blant andre Ben Kingsley og Patrick Stewart i rollene, og året etter filmet han Shakespeares *[[Kong Lear]]* med Paul Scofield i tittelrollen, og senere *[[Hamlet]]* med samme tittelrolleinnehaver.

I 1970 etablerte Brook et senter for internasjonalt teater ved Le Theâtre des Bouffes du Nord med scenerom som en åpen sirkel og direkte kontakt mellom skuespillere og publikum.

### Æresbevisninger
Han har mottatt en rekke æresbevisninger, blant andre Commander of the Order of the British Empire i 1965, den franske Æreslegionen i 1995 og Companion of Honour i 1998. I 2019 ble han tildelt Fyrstinnen av Asturias' pris for kunst.

I 1966 mottok han Tony Award for *Marat/Sade* og samme pris i 1971 for *[[En midtsommernattsdrøm]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gokarna

**Gokarna** er en indisk tempelby. Den er beliggende nord i delstaten Karnataka på vestkysten av India. Byen er et kjent pilegrimsmål for hinduer over hele det sørlige India.

Gokarna har templer tilknyttet flere hinduguder. Shiva-tempelet er det eldste og mest berømte og har en mer enn 1&nbsp;500 år gammel statue av guddommen.

Badestrendene i og ved Gokarna blir regnet for å være blant Indias vakreste, særskilt den såkalte Ohm Beach.

I 2001 hadde Gokarna et innbyggertall på 25&nbsp;851 personer.
Edvard Olsen

**Edvard Olsen** (1838–1915) var en norsk lagerarbeider og Arbeiderparti-politiker.

Han vokste opp på Døli i Hakadal. Han kom med i arbeidersamfunnet i Løten mens han arbeidet ved Aadals Brug Jernstøberi og Mekaniske Værksted. Olsen ble senere lagerformann ved brukets utsalg i Kristiania.

Fra 1893 til 1895 var Olsen, som første arbeiderpartimann, formann i Kristiania Arbeidersamfund. Han mistet jobben ved Aadals Brug av politiske grunner. Arbeiderpartiet ansatte Olsen som forretningsfører og ekspeditør; «i virkeligheten ble han dermed partiets første fastlønte tillitsmann».

Olsen var særlig opptatt av arbeidernes pensjons- og sykepengerettigheter og ble en av arbeiderrepresentantene i den første arbeiderkommisjonen, som Stortinget oppnevnte i 1894. Mens Arbeiderpartiet programfestet en skattefinansiert sykeforsikring, så Olsen for seg en avgift for de forsikrede. Saken gjorde Olsen bitter, og han brøt med Arbeiderpartiets ledere mot slutten av livet.

## Referanser
Devotion

**Devotion** var en norsk pop-gruppe innenfor eurodance-musikk. Medlemmene var Hans Olav Grøttheim, Jimmy James (James Ekgren) og Cecilie Hafstad. Deres første og mest kjente hit er Makes Me Feel som kom i 1994. Den lå 10 uker på VG-lista med tredjeplass som beste plassering. Musikkvideoen ble spilt inn en kald dag på en strand i Sverige og Silvany Bricen fra Trancylvania og Anneli Drecker fra Bel Canto var med som dansere i videoen. I 1995 kom andre-singelen Move Me som ble mye spilt i radio. Etter dette gikk gruppen i oppløsning. Jimmy James (James Ekgren) har siden hatt suksess som låtskriver og produsent for blant andre Ace of Base, Zuma og Stig Van Eijk. Hans Olav Grøtheim jobbet senere som A&R for EMI, og er mest kjent som produsent for Lene Marlin. 

## Utgivelser
* *Makes Me Feel*, single, 1994
* *Move Me*, single, 1995

## Eksterne lenker
* Devotion - Makes Me Feel YouTube
* Devotion - Move Me YouTube
Carroll Dunham

**Carroll Dunham** (født 1949 i New Haven, Connecticut) er en amerikansk tegner. Han er oppvokst i New York. Tegneserier, cowboyfilmer og videospill er en del av Dunhams miljø. Han har i likhet med flere andre amerikanske kunstnere tatt for seg blant annet populærkulturen. Dunham må delvis bli betraktet som en popkunstner med klare referanser til tegneserier. Til forskjell fra Roy Lichtenstein, som var den mest kjente kunstneren som har anvendt tegneserier, går Durham mye dypere i amerikanske sosiale problemer. Han tar for seg den mannlige seksualiteten i det amerikanske samfunnet. Det er noe aggressivt og voldelig over Dunhams tegninger med en dystrere og mer komplisert maskulinitet. For å knytte kunstverkene sine opp mot den amerikanske historien anvender han arkitektur for å lage assosisiasjoner bakover i tiden.

Det er mulig å foreta tolkninger av Durham som en del av USAs 1900-tallskunst, som et liberalt mottrekk mot homofobien til den moralske majoriteten og de undertrykkende holdningene til det levesettet som metropolene har.
 
Mannen, den amerikanske historien samt de urbane storbyene opptar ham. På flere av Dunhams tegninger har han kledd sine menn med hatt.

Hans tegning «3/23/05» er representert på VG7s topp 100-liste over samtidskunstens viktigste verk.

I 2006 hadde Dunham utstilling i Drammens Museum.

## Referanser
Kylie Wheeler

**Kylie Wheeler** (født 17. januar 1980 i Subiaco i Australia) er en australsk mangekjemper. 

## Karriere
Kylie Wheeler er australsk mester I sjukamp i 2003, 2004, 2005 og 2006. Hun vant også en sølvmedalje ved Samveldelekene i 2002 og kom først i sjukamp ved Universiade i friidrett 2003.

## Referanser


## Eksterne lenker
*