open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gabriel Moro

**Gabriel Michael Vosgraff Moro** (født 5. januar 1981) er en norsk forfatter, kritiker, redaktør og tidligere kunstnerisk leder for Norsk Litteraturfestival.  

Moro er oppvokst i Bærum, Sveits og Tønsberg. Han har gått på Steinerskolen i Vestfold og studert journalistikk og litteraturvitenskap i Oslo. Moros første bok, *365 dager med Ludwig Wittgenstein*, ble utgitt på Solum Forlag i 2003. Det er en biografisk og filosofisk innføring om den østerrikske filosofen Ludwig Wittgenstein, skrevet da Moro var 18 år gammel. Hans skjønnlitterære debut kom i 2005 med romanen *Autobahn* på Aschehoug forlag, en modernistisk inspirert roman med en «stream of consciousness»-aktig fortellerstil. I 2009 utga Moro *Der lyset slipper inn*, en roman om den historiske karakteren Don Gabriel Moro som levde på begynnelsen av 1500-tallet i Venezia, og om opprettelsen av verdens første jødiske ghetto. Boken fikk svært god mottagelse og ble av flere kritikere karakterisert som et litterært gjennombrudd . Romanen ble nominert til Ungdommens kritikerpris for 2009, og er også utgitt i Italia. Moro utga i 2015 *De forvandlede*, en tegnet intervjubok med ti internasjonalt anerkjente forfattere, blant bidragsyterne er J.M. Coetzee, Joyce Carol Oates og Karl Ove Knausgård. 

Moro har vært litteraturkritiker i flere aviser, blant annet *[[Morgenbladet]]*, *[[VG]]* og Littkritikk.no. Fra 2004 til 2008 var han med i redaksjonen til litteraturnettstedet www.jung.no og redaksjonsmedlem i litteraturtidsskriftet *Nordahl & Eftf.*, som nå er nedlagt. 

Moro var fra 2010 til 2014 redaktør i Norges største litterære tidsskrift, *[[Bokvennen litterært magasin]]*. Tidsskriftet ble i 2010 kåret til «Årets tidsskrift» i Norge og i 2011 til «Årets Kulturtidsskrift i Norden». I 2016 kom han tilbake som redaktør i Bokvennen sammen med forfatter Brynjulf Jung Tjønn for å drive tidsskriftet videre som avis under det nye navnet BLA (Bokvennen Litterær Avis). Avisens hovedmålsetting er å være et forum for litteraturkritikk og essayistikk. 

I perioden 2011 til 2012 var Moro kunstnerisk leder for Norsk Litteraturfestival på Lillehammer, Nordens største litteraturfestival.

## Bibliografi
* 2003: *365 dager med Ludwig Wittgenstein*, sakprosa, Solum forlag 
* 2005: *Autobahn*, roman, Aschehoug forlag
* 2007: *Ferskvare – forfatterskoleantologi*, korttekst, Aschehoug forlag 
* 2009: *Der lyset slipper inn*, roman, Aschehoug forlag
* 2015: *De forvandlede, tegnet intervjubok med ti forfattere, Aschehoug forlag*

## Referanser


## Kilder
*Presentasjon av Gabriel Vosgraff Moro i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

## Eksterne lenker
* Gabriel Moros hjemmeside
* Om Gabriel Moro hos Aschehoug forlag
Spaceworld Norge

**Spaceworld** var en av Norges store elektronikkjeder. Kjeden fokuserte på varegrupper som data, multimedia, programvare, videospill, DVD, telematikk,foto samt andre produkter.

## Historikk
Spaceworld-kjeden ble dannet i 1985 som et samarbeid mellom Scanpartner-gruppen og Kodak Norge. Kodak Norge hadde støtte fra Kodak internasjonalt for å prøve ut et konsept som kunne bli en mulig fremtidig distribusjonskanal for deres produkter.

Allerede den gang så begge parter den sammensmelting av produktgruppene foto, data, telematikk, lyd, bilde og diverse elektronikk som er så innlysende i moderne tid. Man så for seg en kjede av forretninger som skulle selge alt av underholdningselektronikk over disk til mentalt unge elektronikkinteresserte forbrukere.

Kai Hukkelberg og Geir Eriksen tok over konseptet, samt to forretninger i 1987 og 1988. I 1989 bestemte de to for å starte en ny kjede på grunnlag av et endret konsept, hvor alle kjedemedlemmene skulle sammenknyttes på basis av en franchiseavtale. På bakgrunn av dette ble Spaceworld Norge AS stiftet mai 1990. Intensjonen var at man skulle knytte til seg stadig flere franchisetakere, samtidig som administrasjonen og aktivitetene skulle utvides i takt med inntektene.

Spaceworld Norge AS besluttet deretter at driften skulle konsentreres rundt kjedeutvikling, og alle egeneide butikker ble solgt. Nettbutikken MySpaceworld ble skilt ut i et eget selskap.

I 2005 ble kjeden kjøpt opp av Reitan Convenience Norge AS, som står bak blant annet Narvesen og 7-Eleven i Norge. I 2009 flyttet Spaceworld Norge AS inn i nytt Reitan-bygg sammen med resten av Reitan i Gladengveien 2.

I 2015 ble Spaceworld fusjonert med Soundgarden til Spaceworld Soundgarden.

## Beliggenhet
Spaceworld-kjeden baserte seg på å etablere seg i eller ved store sentre.

Hovedkontoret lå i Gladengveien 2, Ensjø i Oslo.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.spaceworld.no/
Leeds Road

**Leeds Road** var hjemmebanen til den engelske fotballklubben Huddersfield Town fra 1908 til 1994.
Det var på denne banen Huddersfield spilte da de som første engelske klubb vant serien tre år på rad fra i 1924, 1925 og 1926.
I 1990 krevde Taylor-rapporten at alle lag i de to øverste divisjonene skulle kun ha sitteplasser på stadionene innen 1994/95-sesongen. Huddersfield spilte på tredje nivå i 1990,men styret hadde vedtatt å bygge et nytt stadion for å være forberedt på opprykk (som kom i 1995). 30. april 1994 spilte Huddersfield sin siste kamp her da de slo  3–1. Ved oppstart av den nye sesongen I 1994 flyttet Huddersfield til den splitter nye Kirklees Stadium (senere kjent under andre sponsor-navn).

## Bildegalleri

File:Htownground029.JPG|Under en kamp i 1990
File:Leeds Road Stadium - Former home of Huddersfield Town (geograph 2008832).jpg|Under en kamp i januar 1982

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sticky Fingers

***Sticky Fingers*** er et studioalbum utgitt av The Rolling Stones i april 1971.

Albumet var Mick Taylors første hele album som gitarist etter at han hadde tatt over for Brian Jones i 1969. Taylor hadde en aktiv rolle på dette albumet, kanskje spesielt på låten «Can't You Hear Me Knocking», men han ble likevel ikke kreditert som låtskriver på noen av låtene. «Sway» og «Moonlight Mile» er til og med innspilt uten Keith Richards på gitar, men har i stedet strykere arrangert av Paul Buckmaster.

Åpningssporet «Brown Sugar» ble utgitt som singel i april 1971 og nådde førsteplass på hitlistene i USA og andreplass i Storbritannia. Låten er fortsatt en av de mest kjente og kjære Rolling Stones-låtene, og det er også en av dem som spilles oftest på konserter. Også «Wild Horses» ble utgitt som singel i USA, men nådde ikke høyere enn topp 30.

Country og blues-perioden fortsetter også på *Sticky Fingers* med den alvorlige deltabluesen «You Gotta Move» og den muntre «Dead Flowers».

«Sister Morphine» ble innspilt i begynnelsen av 1969 da Ry Cooder erstattet den fraværende Brian Jones på et par sesjoner. Ryland er på elektrisk og Keith på akustisk gitar.

*Sticky Fingers* toppet listene i blant andre Tyskland, Storbritannia, USA og Norge sommeren 1971.

## Sporliste

Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.
;Side én
#«Brown Sugar» – 3.49
#«Sway» – 3.52
#«Wild Horses» – 5.44
#«Can't You Hear Me Knocking» – 7.15
#«You Gotta Move» (Fred McDowell, Rev. Gary Davis) – 2.34
;Side to
#«Bitch» – 3.37
#«I Got the Blues» – 3.54
#«Sister Morphine» (Jagger, Richards, Marianne Faithfull) – 5.34
#«Dead Flowers» – 4.05
#«Moonlight Mile» – 5.56

## Besetning
;The Rolling Stones
* Mick Jagger – sang, akustisk gitar på «Dead Flowers» og «Moonlight Mile», elektrisk gitar på «Sway»
* Keith Richards – akustisk og elektrisk gitar, sang
* Mick Taylor – akustisk og elektrisk gitar, slide gitar
* Charlie Watts – slagverk
* Bill Wyman – bass, elektrisk piano på «You Gotta Move»

;Øvrige medvirkende
* Bobby Keys - saksofon
* Nicky Hopkins – piano på «Sway»
* Ian Stewart – piano på «Brown Sugar» og «Dead Flowers»
* Jack Nitzsche– piano på «Sister Morphine»
* Ry Cooder - slidegitar på «Sister Morphine»
* Billy Preston - orgel på «Can't You Hear Me Knocking» og «I Got the Blues»
* Jim Dickinson - piano på «Wild Horses»
* Jimmy Miller – perkusjon
* Paul Buckmaster - strykerarrangement på «Sway» og «Moonlight Mile»

## Accolades
På en Rolling Stone-liste fra 2003 over de beste album noensinne, kom albumet som nr. 64, og som nr. 4 av Stones' egne album, kun slått av *[[Exile on Main St.]]* (1972), *[[Let It Bleed]]* (1969) og *[[Beggars Banquet]]* (1968)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
North Kesteven

**North Kesteven** er et administrativt distrikt i Lincolnshire, England. Administrasjonssenteret er Sleaford. 

Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at Sleaford bydistrikt ble slått sammen med landdistriktene East Kesteven og North Kesteven. Hele området ble inntil da administrert som Kesteven, et administrativt grevskap som utgjorde en tredjedel av Lincolnshire. Distriktet dekker et areal på 922,44 km² og hadde 107&nbsp;766 innbyggere i 2011.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jakin

**Jakin** eller Jachin (, hebraisk Yaḫin) var navnet på den sydlige  av to søyler som sto ved den vestlige porten eller inngangen til Salomos tempel, det første tempelet i Jerusalem. Den nordlige het Boas. Kapitélet på toppen av søylene hadde form av liljer og representerte harmoni og balanse.

Andre Krønikebok i Bibelen forteller om Salomos tempel og de to store søyler foran templet:
:*Så reiste han søylene foran templet, den ene på høyre side og den andre på venstre side; den til høyre kalte han Jakin og den til venstre Boas.*

Jakin er også navnet til tempelets første yppersteprest. Salomo, sønn av kong David, bygget tempelet på grensen mellom nord og sør i Israel. Som søyle symboliserte Jakin «myndigheten» eller «det etablerte».

Jakin = Gud har skapt meg.
Boas = Gud er min styrke.
Boas

**Boas** (hebraisk:  – *Bṓ&#703;az*, «styrke»; gresk:  – *Bóes*) er i Det gamle testamentet en rik mann som giftet seg med Rut. De to ble foreldre til Obed og gjennom ham ble de kong Davids oldeforeldre.

**Boas** er også den nordlige av to tvillingsøyler som sto ved den vestlige porten eller inngangen til Salomos tempel, det første tempelet i Jerusalem. Det sydlige het Jakin. Kapitélet på toppen av søylene hadde form av liljer og representerte harmoni og balanse.

Andre Krønikebok i Bibelen forteller om Salomos tempel og de to store søyler foran tempelet:
:*Så reiste han søylene foran templet, den ene på høyre side og den andre på venstre side; den til høyre kalte han Jakin og den til venstre Boas.*

## Referanser
Norges Sildesalgslag

**Norges Sildesalgslag** er en landsomfattende salgsorganisasjon for pelagiske fiskeslag, i første rekke sild, makrell og kolmule. Markedsplassen eies og drives av norske fiskere, og er i dag Europas største markedsplass når det gjelder førstehåndsomsetning av pelagisk fisk. Salget foregår via elektronisk auksjon. Norges Sildesalgslag har adgang til å fastsette minstepriser samt leverings- og betalingsbetingelser for fisken som omsettes. Det driver også markedsføring både i hjemmemarkedet og på eksportmarkedene. Driften av Sildelaget dekkes av en avgift som fiskerne betaler av all omsetning. 

De viktigste fiskeslagene som omsettes gjennom Sildelaget er sild og makrell, som i all hovedsak går direkte til konsum. Lodde fra Barentshavet er dessuten de siste årene gjenopptatt som et viktig konsumfiske. Også hestmakrell har de siste årene i alt vesentlig gått til konsum. Kystbrisling brukes til hermetikk. Andre fiskeslag, som havbrisling, tobis, kolmule, øyepål og lodde fra fjernere farvann, omsettes til fiskemel- og fiskeoljeindustrien.

Norges Sildesalgslag tar hånd om fangstene til ca. 100 norske ringnotfartøyer, 70 trålere og mellom 700 og 800 mindre kystfartøyer. I tillegg kommer de utenlandske fartøyer som velger å levere sine fangster i Norge. Fartøyene som omsetter sine fangster gjennom Sildelaget er spredt langs hele kysten fra svenskegrensen i sør til russegrensen i nord, og opererer i hele det nordøstlige Atlanterhav. Myndighetene holdes fortløpende oppdatert om fangstdata for kvoteoppfølging og pelagisk sektor utgjør en betydelig andel av Norges neste største eksportnæring – fiskeri og havbruk.

Årlig omsettes det om lag 2 millioner tonn pelagisk fisk gjennom NSS. Dette tilsvarer 2–2,5&nbsp;% av all villfisk i verden. Førstehåndsverdien av det som omsettes gjennom Sildelaget avhenger av markedet; i 2014 utgjorde det knapt 6,5 milliarder kroner. Administrerende direktør pr. 3.8. 2015 er Paul Magnus Oma.

## Historikk
Noregs Sildesalslag ble dannet i 1936 som en sammenslutning av Storsildlaget, som fra 1927 hadde organisert sildefiskerne nord for Stadt, i 1928 fulgt av fiskerne sør for Stad med Stor- og Vårsildlaget. I 1966 gikk Islandssildfiskernes Forening og Sild- og Brislingfiskernes Salslag inn i Noregs Sildesalslag. 

I 1989 ble laget omorganisert i Norges Sildesalgslag ved at Norges Makrellag og Feitsildfiskernes Salgslag sluttet seg til. Det forente Norges Sildesalgslag representerer dermed omsetningsleddet for all pelagisk fiske i Norge. Dette fisket har fortsatt sitt tyngdepunkt i Skagerrak og Nordsjøen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
* Bergen byleksikon på nett, om Norges Sildesalgslag
Trimaran

**Trimaran** er et fartøy med tre skrog.
Et konstruert ord (tri + katamaran = trimaran), visstnok laget av en som var lei av å si "katamaran med tre skrog".

Se også:
* Hurtigbåt 
* Katamaran (toskrogs fartøy)
Ulefossovn

**Ulefossovn** er jernovner for vedfyring som produseres på Ulefos Jernværk, på tettstedet Ulefoss i Nome kommune i Telemark. Produksjonen av ovner ved jernverket startet allerede i 1690, og er fremdeles (2006) i produksjon. I 1952 startet Ulefos Jernværk produksjon av gategods (kumlokk m.v.) og det erstattet gradvis ovnene som hovedprodukt..

**Ulefos Antikkovn** ble produsert på Ulefoss til 2021. Den var en kopi av modell fra 1766 og hadde to og tre etasjer med røykuttak på toppen. Ovnene er utstyrt med katalysator som fører til at uønskede utslipp er sterkt redusert i forhold til vanlige vedovner. Motivet på siden av ovnen er laget av den danske treskjæreren Henrich Bech i 1766. Det fremstiller Iris billedgjort med regnbuen som en bro mellom himmelen og jorden samt budbringeren mellom gudene  og menneskene.

## Kilder
*www.ulefosnv.no om Ulefos Antikkovn
Norges Råfisklag

**Norges Råfisklag SA** er en norsk salgsorganisasjon for fisk, skalldyr, bløtdyr og småkval som leveres langs norskekysten fra og med Nordmøre til og med Finnmark.

Norges Råfisklag, ofte kalt Råfisklaget, driver en stor markedsplass og tar hånd om oppgaver innen omsetning av sjømat. Systemer for sporing og ressurskontroll er en viktig del av virksomheten. Norges Råfisklag er et samvirkeforetak som eies av fiskerne gjennom fylkeslaga i Norges Fiskarlag, Norsk Sjømannsforbund, Fiskebåtredernes Forbund og Norges Kystfiskarlag. Råfisklaget har hovedkontor i Kystens Hus ved torget i Tromsø sentrum, og har regionkontorer i Svolvær og Kristiansund.

Norges Råfisklag ble etablert i 1938 og har som formål gjennom organisert omsetning å sikre fiskernes inntekter og bidra til en bærekraftig og lønnsom verdiskaping i norsk fiskerinæring. Råfisklaget tilbyr fiskere og fiskekjøpere en rekke tjenester knyttet til omsetning, salg og oppgjør. Bærende verdier er rettferdighet, ryddighet og det å sørge for en sunn og god konkurranse om fiskernes råstoff. Norges Råfisklag driver sin virksomhet med grunnlag i fiskesalslagslova. De viktigste fiskeslagene i Råfisklagets omsetning er torsk, sei, hyse og reker som fanges i Barentshavet, ved Svalbard og langs norskekysten.

Norges Råfisklag omsetter årlig fangster fra ca. 5.900 ulike norske og utenlandske fiskefartøy. Salget skjer til ca. 194 ulike fiskekjøpere langs kysten. I 2017 omsatte Norges Råfisklag 1.105.000 tonn fangst (rund vekt) til en førstehåndsverdi på 11,3 milliarder kroner. Som fundament for virksomheten ligger Råfisklagets forretningsregler, et markedsbasert minsteprissystem og en oppgjørsordning som sikrer like vilkår for aktørene i råvaremarkedet. Omsetningen skjer gjennom direktavtaler mellom fiskere og fiskekjøpere eller ved at fangster bys ut via ulike former for auksjon.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sjømatbedriftene

**Sjømatbedriftene**, tidligere **Norske Sjømatbedrifters Landsforening** (NSL), er en arbeidsgiver- og interesseorganisasjon for fiskerinæringen, der medlemsbedriftene driver omsetning og foredling av fisk og fiskeprodukter. Organisasjonen har over 200 medlemsbedrifter innen eksport, engros- og detaljhandel, foredling, fiskemottak, fiskeoppdrett og fiskeslakt.

Organisasjonen har hovedkontor i Trondheim. Administrerende direktør fra 12. juni 2017 er Robert Eriksson.

Norske Sjømatbedrifters Landsforening ble dannet i 1995 ved sammenslåingen av Norges ferskfiskomsetnings landsforening (NFOL), stiftet i 1945, og Lakse-eksportørenes forening (LEF), som hadde brutt ut av NFOL over spørsmålet om omsetningsregler for oppdrettsfisk i 1991. Sjømatbedriftene har alltid, i motsetning til Fiskeri- og havbruksnæringens landsforening/Sjømat Norge, stått utenfor NHO.

Sjømatbedriftene utgir bladet *Norsk Sjømat*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sjømat Norge

**Sjømat Norge** er en medlemsstyrt, næringspolitisk arbeidsgiverorganisasjon som organiserer over 900 medlemsbedrifter med over  ansatte innen norsk fiskeindustri, havbruksnæring, fiskefôrprodusenter, biomarin industri, rederier og leverandørbedrifter til sjømatnæringen. Sjømat Norge er en landsforening tilknyttet NHO. Organisasjonen var frem til 2015 kjent som Fiskeri- og havbruksnæringens landsforening (FHL).

Fiskeri- og havbruksnæringens landsforening (FHL) ble etablert den 25. november 1994 som en paraplyorganisasjon for Norske Fiskeoppdretteres Forening (NFF), Fiskerinæringens landsforening (FNL) Fiskemelprodusentenes forening og Fiskefôrprodusentenes forening. 

Sjømat Norge er organisert i avdelinger for havbruk, industri, miljø, helse og kvalitet. 

Administrerende direktør er Geir Ove Ystmark. Gunnar Haagensen er styreleder. Organisasjonen har hovedkontor i Oslo, samt kontorer i Bergen, Ålesund, Trondheim og Tromsø.

## Styreledere
Sjømat Norge/FHL har hatt følgende styreledere: 

* Jørn Aksel Krog (1994–1997)
* Svein Arne Abelsen (1997–2002)
* Lisbeth Berg-Hansen (2002–2005)
* Knut Haagensen (2005–2006)
* Ole-Eirik Lerøy (2006–2011)
* Gunnar Domstein (2011–2015)
*Inger Marie Sperre (2015–2021)
*Paul Birger Torgnes (2021–2023)
*Gunnar Haagensen (2023–2025)
*Line Ellingsen (2025–)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
DD

**DD**, **Dd**, **dD**, **dd** og **d.d.** kan bety:

## DD
* IATA-koden for flyselskapene Conti-Flug og Nok Air.
* Den amerikanske marines kode for skipstypen jager.
* Kategori på Norsk rødliste for arter. Betyr: *Datamangel (Data deficient)*
* Basketballuttrykket dobbel-dobbel
* Direktedrevet simulatorratt
* D-dag
* D-dagen
* Donald Duck

## Dd
* Dolby Digital

## dD

## dd
* **dd** er en forkortelse for **due diligence**, som er engelsk for selskapsgjennomgang.
* dd (Unix), et program for operativsystemet Unix

## d.d.
* **d.d.** er en forkortelse for begrepet til eller fra **dags dato**.

## Referanser
DE

**DE**, **De**, **dE** og **de** kan bety:

## DE

* IATA-koden for flyselskapet Condor Flugdienst
* Den amerikanske delstaten Delaware

## De

## dE

## de
Et navnetillegg som vanligvis markerer adelskap. Ordet kommer fra fransk de (= av). Brukes i hele Europa og tatt i bruk i Skandinavia fra 1600-tallet. Ligner det tyske von, og nederlandske van.
Utrechts flagg

**[[Utrecht (provins)|Utrechts]] [[flagg]]** er en kombinasjon av to andre flagg. Utrecht stifts hvite kors i et kvadratisk, rødt felt er plassert øverst til venstre mot flaggstangen i erkebispedømmet Utrechts horisontalt delte hvite og røde flagg.

Utrecht fikk ikke et offisielt fastlagt flagg før i 1952. I 1938 ble et flaggdesign laget spesielt for dronning Wilhelminas førtiårs jubileum som dronning av Nederland. Dette flagget ble ikke sett som et tydelig symbol blant annet på grunn av fargevalget, og i 1951 ble provinciale Staten gitt rådet at de burde la et nytt flagg bli designet.

## Beskrivelse
Flagget ble fastlagt av *provinciale Staten* (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 15. januar 1952: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget er horisontalt delt i to like deler, øvre del er sølv (hvitt) og nedre del er rød. I øvre venstre hjørne er et hvitt kors på rød bunn innsatt.

## Se også
*Liste over nederlandske provinsflagg
Varmfront

En **varmfront** markerer grensen mellom to luftmasser av ulik temperatur og med ulik luftfuktighet, der den varmere sklir inn over den kalde luften. Siden den kalde luften er mye tyngre enn den varme, greier ikke varmluften å presse bort den kalde luften, den kalde luften trekker seg unna og gir dermed plass for den varmere luften. Fronten er nesten alltid tilknyttet et lavtrykk.
Varmfronter består generelt av mer stabil luft enn en kaldfront, det er som regel mindre vertikale bevegelser i en varmfront, noe som fører til at det hovedsakelig blir dannet lagskyer. Den varme luften er lettere og vil derfor bli presset over den kalde luften, og den stigende luften kondenserer og danner skyer. Når en varmfront nærmer seg vil vi derfor først kunne se høye cirrusskyer, etterfulgt av cirrostratus, altostratus og til slutt nimbostratusskyer som fører til regn, yr eller snø i det fronten passerer. I tillegg er det ofte tåke knyttet til varmfronter. Nedbøren kan vare fra et par timer til flere dager. 

Luftrykket faller markant før en varmfront, og flater ut, eller stiger svakt bak fronten, mens temperaturen stiger når fronten passerer. Vinden endrer vanligvis retning med klokka før fronten (for eksempel fra sør til sørøst).  Etter fronten har passert endrer ofte vinden retning mot klokka igjen på den nordlige halvkule på grunn av corioliskraften (for eksempel fra sør til sørvest).

I et frontsystem følger alltid kaldfronten etter varmfronten. På grunn av den stigende luften i en varmfront, mister varmfronten hele tiden kinetisk energi, og fronten går derfor senere og senere. Kaldfronten har derimot stort sett den samme farten hele tiden, og vil etter hvert ta igjen varmfronten. Området mellom en kaldfront og en varmfront blir kalt varmsektor, og været her er ofte grått med lavt skydekke, yr, regn og tåke. Den delen av varmfronten som kaldfronten har tatt igjen, blir en okkludert front. 

På et værkart er varmfrontene markert med en rød linje og halvsirkler som viser retningen fronten flytter seg i.
## Se også
*Kaldfront
*Okkludert front
*Lavtrykk
DF

**DF**, **Df**, **dF** og **df** kan bety:

## DF

* Det politiske partiet Dansk Folkeparti
* Kortversjon av navnet til selskapet D&F Group

## Df

## dF

*desifarad &ndash; en SI-enhet for elektrisk kapasitans lik 0,1 farad

## df
Solvind

En **solvind** er en strøm av ladde partikler - «plasma» (ionisert gass, og solen i seg selv består av plasma) - som slynges ut av den ytterste atmosfæren rundt en stjerne. Når de kommer fra andre stjerner enn solen, kalles de «stjernevinder».

Før det ble sendt opp romfartøyer, ble området mellom solen og jorden antatt å være et vakuum. I stedet oppdaget man en strøm av partikler som utgår fra solen og spres over enorme avstander. Voyager 1 var det første menneskeskapte objekt som la solvinden bak seg, og da var den 18 milliarder km fra solen. Solvinden er tynn, med bare to partikler pr cm3, men stikker noen en finger inn i strømmen, vil likevel 500 millioner partikler fare gjennom den hvert sekund, fordi de holder så høy hastighet. Solvinden bærer med seg litt av solens magnetisme. Men den når ikke vår atmosfære, fordi vi beskyttes av jordens eget magnetfelt. Solvinden nøyer seg med å forstyrre jordens magnetfelt og bryte det opp, så det må reorganisere seg. Dermed settes det i gang elektriske strømmer, og finner disse vei gjennom atmosfærens øverste lag, dannes det polarlys.

Solvinder består i hovedsak av høyenergetiske elektroner og protoner (ca. 500 keV) som klarer å unnslippe stjernens tyngdekraft på grunn av den høye temperaturen i atmosfæren rundt solen, og den høye kinetiske energien til hver partikkel. De er sterke nok til å bøye kometenes haler, så disse alltid bøyer vekk fra solen.

Gjennomsnittsfarten til solvindene i det de fyker forbi jorden, er på ca. 400 km/s. De fortsetter helt ut til den ytterste grensen av solsystemet, heliosfæren, og beskytter oss mot stjernevinder fra andre soler. Solvindene beskytter solsystemet mot kosmisk stråling.

Solen spinner rundt sin egen akse mens den slynger ut solvinder, og derfor er solsystemet spiralformet.

## Referanser


## Se også
* Solen
* Solstormer
* Solflekker
* Solflekksyklusen
* Solmaksimum
* Solminimum
* Solenergi
* Solsyklus
Kaldfront

En **kaldfront** er definert som grensen mellom to luftmasser av ulik temperatur, der den kaldere luften erstatter den varmere luften. Fronten er nesten alltid knyttet til et lavtrykk. Den kaldere luften er tyngre, og kiler seg dermed inn under den varme luften. Den varme luften blir løftet, kondenserer og danner skyer, hovedsakelig av typen cumulus. En kaldfrontpassasje fører ofte til at vinden endrer styrke og danner vertikale bevegelser (turbulens) som kan føre til atmosfæriske forstyrrelser foran og like bak kaldfronten som regnbyger, tordenbyger, bygelinjer og i verste fall tornadoer. Luften bak kaldfronten er vanligvis tørrere og kaldere enn luften den bytter ut, så i det en kaldfront passerer vil temperaturen som regel falle. Om vinteren kan det derimot skje at luften nær overflaten er kaldere enn luften som blir byttet ut i forbindelse med en kaldfront. Da vil temperaturen stige i luftlagene nær overflaten. Dette blir kalt en maskert kaldfront. 

Kaldfronter er kjennetegnet ved kraftige vertikale luftbevegelser, og de konvektive skyene som oppstår fører ofte til regnbyger eller tordenvær. På baksiden av en kaldfront blir det ofte oppklaring før ustabil luft overtar i kaldsektoren et stykke bak fronten. Her blir det ofte dannet cumulusskyer og bygevær. Kaldfronter er også assosiert med vindskjær (endring av vindretning og vindstyrke), der vinden ofte dreier med klokka etter at fronten har passert (for eksempel fra sørvest før fronten til nordvest bak fronten). Dette vindskjæret fører til en konvergens (opphoping) av luft nær fronten, som også er med på å bidra til at luften stiger. I tillegg vil vindstyrken som regel øke gradvis etter hvert som kaldfronten nærmer seg med roligere vind bak fronten. 

Vi skiller mellom to typer kaldfronter, *anafront* og *katafront*. Anafront er den «klassiske» skildringen av en kaldfront, der kaldluften presser den varme luften oppover og det blir dannet skyer og nedbør. En katafront er en front der luften ofte synker langs frontflaten. Dersom kaldluften trenger igjennom en kaldfrontflate i høyere nivå kan det føre til kraftig instabilitet som kan gi byger et godt stykke foran bakkefronten. Dette kalles en «split front» eller dobbel kaldfront. Katafronter har ofte mindre nedbør og svakere vindskjær i selve fronten enn anafronter, i tillegg til raskere oppklaring etter fronten. 

En kaldfront oppstår som regel i et frontsystem sammen med en varmfront. Kaldfronten flytter seg raskere enn varmfronten, og den delen av varmfronten som kaldfronten har innhentet kalles en okkludert front eller okklusjon. 

På værkart er kaldfronten markert med blå linjer og trekanter som viser retningen fronten flytter seg.

## Kilder
*
Clement Attlee

**Clement Richard Attlee**, 1. jarl Attlee (født 3. januar 1883 i London, død 8. oktober 1967) var statsminister i Storbritannia fra 1945 til 1951. Han var leder for det britiske arbeiderpartiet Labour Party i 20 år, fra 1935 til 1955.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Attlee kom fra Putney i London og middelklassebakgrunn. Han gikk på Haileybury and Imperial Service College. Han studerte rettsvitenskap ved Universitetet i Oxford.

Hans første jobb var å bestyre Haileybury House, en veldedig ungdomsorganisasjon i Limehouse, øst i London. Erfaringene derfra gjorde inntrykk på ham og han meldte seg inn i Independent Labour party. Han var også medlem av Fabian Society, og underviste på London School of Economics i Lloyd Georges nye forsikringssystem. 

Under første verdenskrig meldte han seg frivillig i 1914, steg i gradene til major, og deltok blant annet i slaget om Gallipoli der han ble syk og evakuert.

### Valg til Underhuset og som partileder
I 1922 ble Attlee valgt til Underhuset i valgkretsen Limehouse i Øst-London (senere Whalthamstow West). Han hadde ministerposter i mellomkrigstidens labour-regjeringer og ble i 1935 leder for partiet. Under andre verdenskrig var han visestatsminister under Winston Churchill i den nasjonale samlingsregjeringen.

### Statsminister
I 1945 ble Attlee statsminister etter Labours seier ved parlamentsvalget. Labour fikk 393 representanter mot de konservatives  213. Partiet fikk tilslutning fra 48 % av befolkningen. 

Labourregjeringen innførte den moderne velferdsstaten med en omfattende reform av helse- og sosialvesenet, hvor blant annet Storbritannias offentlige helsevesen National Health Service (NHS) ble grunnlagt. Dette selv om Storbritannia var i en særdeles vanskelig økonomisk situasjon. Samtidig ble det gjennomført en omfattende nasjonalisering av store samfunnsområder, som kullgruvene, elektrisitetsverkene og jernbanen.

I utenrikspolitikken stolte Atlee på utenriksminister Ernest Bevin. I deres regjeringstid fikk India sin selvstendighet, de tok opp lån og Marshall-hjelp fra USA for å bygge opp Storbritannia og Vest-Europa. De gjennomførte luftbroen til Berlin og støttet De forente nasjoner.

Labour gjenvant et knapt flertall i Underhuset i 1950, men tapte i 1951 valget til De konservative, og Attlee måtte gå av. Han ledet Labour inntil 1955, da han trakk seg tilbake.

Attlee ble adlet, forlot Underhuset og inntok et sete i Overhuset, der han var medlem til sin død i 1967.

## Referanser


## Litteratur
* Nicklaus Thomas-Symonds: *Attlee: A Life in Politics*. London: I.B. Tauris, 2010 ISBN 978-1845117795

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Norsk Gartnerforbund

**Norsk Gartnerforbund** er en faglig- og næringspolitisk organisasjon for gartneri og hagebruk i Norge.
Foreningen organiserer planteskoler, grønnsaks- og potetprodusenter, blomsterprodusenter og fruktprodusenter. Generalsekretær Pher-Ole Morgan Andersson.

Forbundet ble etablert i 1919 under navnet *Norsk Gartnerforening* og skiftet til nåværende navn i 1970.

## Eksterne lenker
* Gartnerforbundets hjemmesider
Irish glen of imaal terrier

Irish glen of imaal terrier er som navnet sier en terrier som stammer fra området Glen of Imaal, som er et lite dalføre i Wicklow Mountains sørøst i Irland. Den kalles gjerne bare «glen» av hundefolk.

## Opprinnelse og alder
Ingen vet med sikkert hvor gammel denne hunderasen er, men en terrier fra Glen of Imaal er nevnt i kilder fra tidlig på 1800-tallet. Om det er denne eller ei er imidlertid usikkert, men opprinnelsen kan tenkes å være en eller flere terriertyper som fantes i dette distriktet på 1700-tallet eller før.

Den moderne historien starter imidlertid på 1930-tallet. *P.J. Donoghue* stilte ut en slik hund i 1934, der rasen som sådan ble registrert for første gang. Rasen ble registrert av The Kennel Club i Storbritannia først i februar 1958, men det skulle gå mange år før den fikk sin egen rasestandard. Det skjedde først i 1981.

## Utseende, anatomi og fysikk

Glen blir ofte omtalt som en «stor hund fanget i en liten kropp». Skulderhøden er ca. 35 cm og vekten ligger normalt omkring 16 kg. Det er langstakt og kortbeint hund med en litt rufste stri (men myk) pels.

## Bruksområde
Glen ble trolig opprinnelig avlet som gårdshund. Den har med stor sikkerhet fungert som en stallhund hos bøndene, og har derfor et godt vakthundinstinkt i behold. I dag er imidlertid rasen først og fremst en hyggelig og livlig familiehund, selv om den også har en rekke andre brukshundegenskaper som kan utnyttes. Dens pågående og energiske natur gjør den også egnet til flere former for hundesport. En skal heller ikke se bort i fra at denne hunden fortsatt er en ypperlig jakthund, spesielt for rotter og mus. Den skal ha en nærmest lydløs jaktform.

## Lynne og væremåte
Det sies at glen utgjør en ypperlig familiehund. Den er energisk og livlig, men tolerant og snill. Som terriere flest må en allikevel regne med en hund som «tenker selv». Den kan altså være litt sta og egen. En må også påregne noe pelsstell, spesielt tatt i betraktning at den på grunn av størrelsen lett får bøss og skitt på seg. Den må aktiviseres både fysisk og psykisk for å trives, og passer som sådan best for litt aktive mennesker.
Fiskefôr

**Fiskefôr** brukes i fiskeoppdrett samt i akvarier og fiskedammer. Det og lages av både marine og vegetabilske råvarer. Ca. 30 % av råstoffet kommer fra fiskemel og fiskeolje. De øvrige ingrediensene er vegetabilske oljer og proteiner, bindemiddel, vitaminer og antioksidanter.

Det er i dag fire produsenter av fiskefôr i Norge – Skretting, EWOS, BioMar (de tre største) – med i alt åtte produksjonsanlegg fra Stavanger i sør til Storsteinnes i nord – i tillegg kommer den mindre produsenten Polarfeed i Øksfjord, Felleskjøpet har også noe produksjon av fiskefor.

Fiskefôret transporteres til fiskeoppdrett i bulklast om bord i fôrbåter, eller i store sekker om bord i stykkgodsskip.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frieslands flagg

**[[Friesland (Nederland)|Frieslands]] [[flagg]]** er et flagg med diagonale koboltblå og hvite striper, med syv skarlagensrøde *pompeblêdden* (blad av den gule vannliljen).

## Historikk
De syv skarlagensrøde vannliljebladene i flagget viser til Frieslands *zeelanden* fra middelalderen. Disse var selvstendige kystområder fra Alkmaar til Weser, som hadde en forsvarspakt mot vikingene. Det har aldri vært eksakt syv av disse zeelanden, så det antas at tallet syv betyr *mange*.

Så tidlig som i det 11. århundre fantes det et våpen med vannliljeblad, det kan avledes fra vers i middelalderkvadet om Gudrun. Rundt det 13. århundre sees ofte vannliljeblader eller hjerter på skandinaviske våpen, gjerne kombinert med løver. I det 15. århundre viser våpensamlinger at det er to våpen som brukes i området som i dag er provinsen Friesland: et med to løver og syv rektangler (stiliserte vannliljeblad) og et med baner og vannliljeblad. Det siste våpenet ble i løpet av det 19. århundre tatt i bruk som flagg.

I 1897 ble flagget godkjent av *Gedeputeerde Staten*, mens det i 1927 for første gang offisielt ble brukt ved provinshuset. Først i 1957 ble det bestemt i *provinciale staten* at man skulle søke dronningen om godkjenning.

SC Heerenveens fotballdrakter har provinsens flagg som utgangspunkt.

## Beskrivelse
Flagget ble fastlagt ved kongelig resolusjon nr. 18, 11. februar 1958, etter at *provinciale Staten* (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 9. juli 1957 hadde besluttet å søke dronningen om godkjenning av flagget. 15. januar 1952: Rektangulært, forholdene er 9:13. Flagget er diagonalt delt syv striper, tre hvite og fire koboltblå. Over de hvite stripene er totalt syv skarlagensrøde *pompeblêdden* (vannliljeblad) fordelt (to, tre, to).

## Se også
* Liste over nederlandske provinsflagg
## Eksterne lenker
*
Felles kollektor

En **felles kollektor-kopling** kalles et transistortrinn hvor kollektor er koplet til et statisk potensial, altså uten signal, gjerne en av spenningsforsyningene. Derav begrepet "felles". Et mere treffende navn, gitt av aktiviteten som trinnet oppviser, er *emitterfølger*. "Følger" betyr at trinnet ikke har spenningsforsterkning og heller ikke fasedreiing og at utgangssignalet (spenning) er nesten identisk med (altså følger) inngangssignalet. Spenningsforsterkningen er en smule mindre enn 1. Inngangsstrømmen til basis er lavere enn emitterstrømmen med en faktor gitt av strømforsterkningen til transistoren. En kan se på koplingen som en impedansvandler; en ekstern signal-spenningskilde med høy indre motstand blir til en kilde med (nesten) samme spenning, men med langt lavere indre motstand.

I den positive halvbølgen kan transistoren gi på masse strøm til lasten, mens i den negative halvbølgen er det kun Re som driver utgangen; transistoren leder ikke da, og kondensatorens (Cout) likespenning driver strømmen. Strømmen gjennom utgangen er kun gitt av lastens impedans.

Siden halvbølgene oppstår på forskjellig vis har trinnet forholdsvis høy forvrengning av de like harmoniske frekvensene. Dette må ikke ha så mye å si hvis trinnet er en del av en forsterker som har negativ tilbakekobling over hele forsterkeren.

I effektforsterkere blir trinnet ofte brukt i en push-pull-konfigurasjon, for både klasse A og klasse B. Her er emitteren koplet til en PNP-transistors emitter og disse til lasten. PNP-transistorens kollektor er koplet til en negativ spenningsforsyning og den andre siden av lasten til jord. Slik forsvinner Re og Cout og ingen motstand koker bort unødig effekt. Basene forspennes med to Vbe diodespenninger, ca. 1.2 volt tilsammen, ved hjelp av et såkalt bias-trinn. Hver transistor tar hver sin spenning-halvperiode og strømmen gis av lastens impedans. Spenning og strøm er for det meste ikke i fase for en høyttaler, som er effektforsterkerens vanligste last. 

## Forsterkning

Formelen for strømforsterkningen er:
*\ Gi=1+hfe

Formelen for spenningsforsterkningen er:
*\ Gu=\frac{Uut}{Ube+Uut}=\frac{(1+hfe)Re'}{Rbe+(1+hfe)Re'}
hvor Re' er parallellkoplingen av Re og lasten

## Typiske egenskaper ved FK-trinnet

- **Ingen spenningsforsterkning** (FU er tilnærmet lik 1)
- **Stor strømforsterkning**
- **Ingen fasedreiing** (fasen inn i trinnet er identisk med fasen ut)
- **Stor inngangsresistans** ("\ R_{inn}=hFE*RE ", RE pleier å være høy siden den skal ha halve driftspenningen over seg)
- **Liten utgangsresistans** 
FK-trinnet blir ofte brukt som første trinn i en forsterkerkjede for at inngangsresistansen skal bli stor nok til at signalkilden ikke blir belastet. Det blir også brukt som siste trinn for å få lav utgangsresistans, slik at trinnet kan belastes en del uten at signalet blir dempet for mye.
Sanna av Skarði

**Sanna av Skarði** (født **Súsanna Kathrina Jacobsen** 19. april 1876 i Tórshavn, død 12. februar 1978 samme sted) var en færøysk folkehøyskolelærer. Hun ble i 1901 gift med Símun av Skarði, grunnleggeren av Føroya Fólkaháskúli, og arbeidet sammen med ham.

Sanna og Símun hadde barna Sigrið av Skarði Joensen (1908–1975) og Jóhannes av Skarði (1911–1999).
Tjøtta kirke

**Tjøtta kirke** er ei kirke i utkanten av Tjøttagodset, på øya Tjøtta i Alstahaug kommune på Helgeland.

## Tidligere kirker
Den opprinnelige kirken ble antakeligvis bygd rundt år 1000, da den regjerende vikingehøvding Hårek fra Tjøtta lot seg døpe på gården i år 999.

Kirken var da en privat kirke for Tjøttagodset, og hadde gravkammer for eierne. Den andre kirken, «middelalderkirken», var også i stein, men brant i 1811 og 1843 og ble da revet.

## Dagens kirkebygning
Den nåværende utgaven ble oppført i 1851 etter tegninger av arkitekt Christian Heinrich Grosch og er i naturstein, utformet som ei langkirke med plass til 310. Den er utstyrt med sakristi og inngang som utbygg, og et tårn som delvis springer ut fra ene kortveggen, og vinduene er ellers spissbuet. 
 
Kirken fikk nytt orgel i 1999.

## Omgivelser
Kirken ligger ved siden av Tjøtta gamle kirkegård. Siden 1899 har også en kirkegård på øya Skålvær sognet til Tjøtta kirke; på kirkegården på Skålvær er det et eget kapell.

Utenfor kirken står det en byste som forestiller middelalderdikteren Øyvind Skaldespiller.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* Tjøtta kirke i Arkitekturguide for Nord-Norge og Svalbard
*
Nathalie Tonga

**Nathalie Cassandra Offenberg Tonga** (født 1987) er en norsk, tidligere skuespiller, kjent for sin rolle som Liv Liland i TV-serien *[[Hotel Cæsar]]*. Hun fikk rollen etter å ha gått seirende ut av TV 2s realityserie *[[Hotell Cæsar#Talentkonkurransen Jakten på en Cæsarstjerne|Jakten på en Cæsarstjerne]]* i 2005, som var bygd opp på samme måte som *[[Jakten på en filmstjerne]]*, men der de to vinnerne fikk en rolle i *Hotel Cæsar* istedenfor i en film. Den mannlige seierherren i samme program var Kim-Daniel Sannes, som fikk rollen som Storm Liland Anker-Hansen.

I 2009 sluttet Tonga i Hotel Cæsar, og hennes karakter Liv Liland dør i en bilulykke i oktober samme år.

I 2010 deltok hun i sesong tre av Zebra Grand Prix, hvor hun og makkeren Kjetil Sagafos kom på tredjeplass.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Trelleborg

**Trelleborg** kan referere til:
*Træleborg (Tønsberg), strøk i Tønsberg
*Trelleborg (Sverige), svensk by
*Trelleborg kommune, svensk kommune
*Trelleborg (borganlegg), et forsvarsanlegg fra vikingtiden
*Trelleborg (Slagelse), en vikingborg i Danmark
*MS «Trelleborg», et skip
* Trelleborg Offshore Norway, hjørnestensbedrift i Krokstadelva
Selleri

* knollselleri
* stangselleri

**Selleri** (vitenskapelig navn *Apium graveolens*) tilhører skjermplantefamilien og finnes i to hovedtyper; knollselleri og stangselleri. Begge er toårige.
Noen kultivarer har eksistert i mange århundrer, mens andre bare har vært dyrket i 200-300 år.
Planten har vært brukt som medisinplante.
Enkelte mennesker har allergi mot selleri, og kan risikere et livstruende anafylaktisk sjokk hvis de får det i seg.

## Eksterne lenker
*
Cirkus Modern

**Cirkus Modern** var et norsk rockeband som var aktivt i perioden fra 1983 til 1986.

Bandet hadde en viss suksess med sine to første album med melodiøs pop og vokalist Helge Gaarders fantasirike tekster. *Trøst* solgte 3000 eksemplarer, noe som var relativt bra for en norsk rocke-LP i 1985. Anmelderne var positive, og gruppen turnerte mye og var på TV flere ganger. Bl.a. spilte de i 1985 både på Roskildefestivalen og Kalvøyafestivalen.

Bandet antas av platesamlere å være det eneste norske band som har utgitt tre LP-plater og ingen syvtomssingler. Det kan også nevnes at versjonen av "Karianne" på maxisingelen er kortere enn albumversjonen. Cirkus Modern ble oppløst kort tid etter utgivelsen av *Pans Pauker*. Albumet var et tidlig eksperiment med programmerte trommer og fikk hard medfart av anmelderne.

Gruppen hadde høy utskiftningshastighet på bassister. Jørn Christensen og Helge Gaarder spilte (ukreditert) på førstealbumet, Bjørn E. Pettersen på *Trøst* og Jørgen Lie på Pans Pauker (1986). I tillegg spilte Ståle Hoff bass på enkelte låter, blant annet *Karianne*.

Christensen og Snortheim spilte på samme tid i Langsomt Mot Nord.

## Medlemmer
De faste medlemmene var:
*Helge Gaarder (vokal)
*Jørn Christensen (gitar)
*Ola Snortheim (trommer)
*Mari Wendelbo (keyboard)

## Diskografi
* *[[Cirkus Modern (album)|Cirkus Modern]]* (1984)
* *Little Drummer Boy* (på samle-mini-LP-en *Some People Are Ratz*, 1984)
* *[[Karianne (singel)|Karianne]]* (12", 1984)
* *[[Trøst (album)|Trøst]]* (1985)
* *Frankenstein* (på samlekassetten *Norge 1985*, Nye Takter)
* *Dagen før siste påskedag* (på samle-LP *[[Sammen for livet|Sammen for Livet]]*, 1985 – låten finnes i en annen versjon på *Karianne*)
* *[[Pans Pauker (album)|Pans Pauker]]* (1986)

## Eksterne lenker
* 
*  Omtale i ''Norsk pop- og rockleksikon''
Marie von Sivers

**Marie von Sivers** (1867–1948) var en tysk skuespillerinne. I 1914 giftet hun seg med Rudolf Steiner og tok navnet **Marie Steiner**. Hun gikk også under navnet Marie Steiner-von Sivers.

Marie von Sivers ble født i en baltisk-tysk adelig familie og studerte resitasjonskunst ved Paris-konservatoriet og dramatisk kunst i St. Petersburg. Senere oversatte hun flere verker av Eduard Schure. I 1900 ble hun kjent med Rudolf Steiner og introduserte ham for den teosofiske bevegelsen. Fra 1902 var hun Steiners nærmeste medarbeider, og sammen påtok de seg å bygge opp den tyske seksjonen av Teosofisk Samfunn i Tyskland. I 1907 deltok hun i oppsetningen av Schures *Das heilige Drama von Eleusis* i München, hvor hun selv spilte hovedrollen. Sammen med Rudolf Steiner skapte hun også bevegelseskunsten eurytmi. I 1908 grunnla Marie von Sivers og Johanna Mücke Philosophisch-Theosophischen Verlag i Berlin for å utgi Rudolf Steiners bøker. Forlaget flyttet senere til Goetheanum i Sveits som ble det nye hovedsenteret for antroposofi. Forlaget heter i dag Verlag am Goetheanum. Marie reiste flere ganger til Norge sammen med Rudolf Steiner på hans foredragsreiser. I perioden 1903–1923 bodde hun og Steiner i Motzstraße 30 i Berlin-Schöneberg, hvor det i dag henger en minnetavle. 

Marie Steiner var etter Rudolf Steiners død i 1925 enearving til hans skrifter og utgivelser på tilsammen ca. 6000 sider.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Marie Steiner i Teosofisk Samfunn Tyskland og Antroposofisk Selskap
* Biographien Marie Steiner-von Sivers
Arkeologisk teori

Den **arkeologiske teorien** danner grunnlaget for hvordan arkeologer utfører sitt arbeide. Det finnes ingen enhetlig arkeologisk teori, og definisjonene kan derfor diskuteres. 

## Kulturhistorisk arkeologi
:*Se hovedartikkel om [[kulturhistorisk arkeologi]]*

Frem til midten av 1900-tallet med introduksjonen av ny teknologi, var konsensus at arkeologi var nært beslektet med historiske fag. Den første retningen i arkeologisk teori kalles gjerne for kulturhistorisk arkeologi. Denne retningen ble utviklet på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet, og var i hovedsak opptatt av gruppering av raser eller folkeslag. Nyvinninger innen teknologi og filosofi ble som regel forklart ved migrasjon eller diffusjon. Et hovedargument var at alle sivilisasjoner har sitt opphav i Midtøsten, og at alle nyvinninger spredte seg derfra. Disse forklaringsmodellene var ofte basert på lite nøyaktige dateringer fra innskrifter og keramikk.

## Prosessuell arkeologi
:*Se hovedartikkel om [[prosessuell arkeologi]]*
På slutten av 1960-tallet begynte et antall yngre, hovedsakelig engelske og amerikanske arkeologer å motsette seg den kulturhistoriske arkeologien. De mente at arkeologien skulle benytte seg av mer naturvitenskapelige og antropologiske metoder med blant annet hypotesetesting. Denne retningen, som ble kjent som *ny-arkeologi* eller *prosessuell arkeologi,* oppsto hovedsakelig på grunn av tilgangen på ny teknologi og dateringsmateriale som motsa den tidligere teoriretningen. En viktig person innen prosessuell arkeologi var amerikaneren Lewis Binford.

## Post-prosessuell arkeologi
:*Se hovedartikkel om [[post-prosessuell arkeologi]]*
På 1980-tallet vokste det fram en ny retning anført av de britiske arkeologene Michael Shanks, Christopher Tilley, Daniel Miller og Ian Hodder. De var kritiske til den prosessuelle arkeologiens helning mot naturvitenskapelig objektivitet, og de framholdt vekten av relativisme. Denne retningen ble kalt post-prosessuell arkeologi, og har i sin tur blitt kritisert av prosessuelle arkeologer for brist på vitenskapelig stringens. Debatten mellom disse to vitenskapelige retningene pågår fortsatt.

Arkeologisk teori låner nå fra et vidt felt inkludert evolusjonsteori, fenomenologi, postmodernisme, agentteori, kognitiv vitenskap, funksjonalisme, genderarkeologi, hermeneutikk, feministisk arkeologi og systemteori.

## Se også

* Kulturhistorisk arkeologi
* Prosessuell arkeologi
* Post-prosessuell arkeologi