open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Det første slaget ved Panipat

**Det første slaget ved Panipat** stod 21. april 1526 ved byen Panipat nordvest i India.

Den tyrkiskmongolsk hærføreren Babur, en etterkommer av Timur Lenk, slo da den indisk-afghanske delhisultanen Ibrahim Lodhi. Delhisultanatets tropper på mellom 50 000 og 100 000 mann stod mot Baburs 12 000 mann, men Babur hadde også 15-20 kanoner, mens de indiske truppene ikke hadde noe artilleri i det hele tatt.

Slaget ble innledet  klokken seks om morgenen ved at Ibrahim Lodhi raskt rykket fram. På en avstand av 400 meter åpnet så Baburs kanoner ild, noe som fikk det indisk-afghanske angrepet til å stanse opp. Babur grep anledningen, og angrep samtidig både på høyre- og venstre flanken med sitt infanteri, som beskjøt den indisk-afghanske hæren med sine særpregede tyrkiskmongolske buer. Ibrahim Lodhi befant seg på  denne tiden, sammen med 6 000 av sine tropper, i striden beskutt fra tre retninger, mens største delen av hans veldige arme, som følge av dårlig taktikk og ledelse, befant seg helt opp til halvannen kilometer fra slagplassen. Etter tre timers strid falt hærføreren Ibrahim Lodhi og hans armé ga opp.

Mens indisk-afghanerne mistet 20 000 mann på slagfeltet var de tyrkiskmongolske tapene 4 000 mann. Hadde Ibrahim Lodhi overlevd ytterligere en time hadde han sannsynligvis vunnet, ettersom Baburs arme sakte forblødde av mangel på reserver. Nå falt delhisultanatet som følge av slaget, og Mogulriket steg inn i deres sted på den indiske halvøyen. Det første slaget ved Panipat var i militærhistorisk henseende viktig ved å være blant de første stridighetene der kruttvåpen og feltartilleri ble benyttet.

## Se også
*Det andre slaget ved Panipat
*Det tredje slaget ved Panipat
Mannen som hengte seg

«***Mannen som hengte seg***» er et skillingstrykk med tekst av Vilhelm Dybwad. Denne ble laget som en harselas over paragrafrytteriet, og ble laget i 1912, til en tradisjonell melodi. Sangen står oppført med tekst i viseboken «Smørekoppens visebok» i en versjon fra 1971, og der med «Pigerne udi Spanien» som melodi.

## Innspilling
*Hans Hedemark med ukjent akkompagnement. Under tittelen «Den hængte i Ekeberg». Innspilt i Kristiania 31. august 1912. Utgitt på den akustiske 78-platen Gramophone 282649.

## Kilder
**[[Sangene i våre hjerter]]* av Elin Prøysen, Damm 2007
**[[Smørekoppens visebok]]* 1971, Brun forlag, Trondheim
Ibrahim Lodhi

**Ibrahim Lodhi** (1480-1526) var den siste av sultanene i Delhi. Han ble sultan i 1517 etter at hans far Sikandar Khan Lodhi døde og han regjerte i ni år før han falt i et slag ved Panipat i 1526 mot den invaderende hæren til Babar som etter seieren etablerte Mogulriket.

## Referanser
Fristaten Lippe

**Fristaten Lippe** (tysk: *Freistaat Lippe*) var en tysk stat i Weimarrepublikken (1918–1933), en periode i mellomkrigstiden da Tyskland hadde en skjør demokratisk forfatning, og i likhet med i dag var organisert som en forbundsstat. Fristaten oppstod den 9. januar 1918 i kjølvannet av novemberrevolusjonen, og var etterfølgeren til fyrstedømmet Lippe. Den opphørte de facto å eksistere i 1933 under nasjonalsosialismens maktovertagelse, men eksisterte formelt inntil 21. januar 1947.

Fristaten Lippe grenset i øst mot den prøyssiske provinsen Hannover og Fristaten Waldeck-Pyrmont. I sør, vest og nord grenset den mot den prøyssiske  provinsen Westfalen.

Fristaten Lippe ble innlemmet i den nye tyske delstaten Nordrhein-Westfalen den 21. januar 1947. 

Fristaten Lippe hadde i 1939 et areal på 1&nbsp;215,2 km² og en befolkning på 188&nbsp;598 innbyggere.
Middel mot kalde føtter

«***Middel mot kalde føtter***» er et skillingstrykk med tekst av Alv Schiefloe. Han var journalist og revyforfatter. I 1908 skrev han den første revyen for revyscenen Hjorten i Trondheim, og denne visa skal være der fra. Han er og kjent for sanger som «To storlygera», «Maren i Myra» og «Frieriet hass Ola Husmann».

## Teksten

**1.**Jens Pedersen en dag gikk hen til doktoren for å bli
repareret og kureret for et mén.
Jens Pedersen var ellers ganske frisk og lytefri
men han hadde noen slemme kolde ben.

**2.**Jens Pedersen recepter fikk så lange som et år,
og han takket og betalte med et sukk. 
Men en måned efter Pedersen hos legen atter står
for det hadde ikke hjulpet ham det plukk.

**3.**Og doktoren ordinerte både varme og kolde bad
både sodalut og varmet pimpesten.
Men da fjorten dagers tid var gått i ventesalen satt
atter Pedersen med de samme kolde ben.

**4.**Nu vet jeg ingen annen råd, sa doktoren enn at De
bruker samme middel som jeg selv har brukt.
Jeg har selv for kolde føtter, skal jeg si Dem, ikke fri
og det middel jager kulden straks på flukt.

**5.**Når jeg til sengs om kvelden går og ikke for en blund
fordi føttene er kolde som is.
Så stikker jeg dem bare bort til kona mi en stund
og det føles som jeg lå i paradis.

**6.**Jens Pedersen ble sjeleglad og takkede for seg
hjelper det meg ja så var det jo et hell.
Vil De vær så snill og spørre Deres frue i fra meg
om det passer at jeg kommer nu ikveld.


## Innspilling
*Sophus Dahl med piano. Innspilt i Kristiania 29. august 1911. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 282625 og Gramophone 582138.

## Kilder
*Sangene i våre hjerter, Elin Prøysen, Damm 2007
*Liliedahl, Karleric: *The Gramophone Co Acoustic Recordings in Scandinavia*, Stockholm 2002, s. 169
Inger Lise Rasmussen

**Inger Lise Rasmussen** (født 25. mars 1952) er konstituert generalsekretær i YS-forbundet Negotia. Rasmussen var forbundsleder i Negotia (tidligere NOFU) fra 1999-2014 og var i YS sin ledertrio 2010-2014.

Hun kommer opprinnelig fra legemiddelindustrien.

## Eksterne lenker
* Mini-CV om Inger Lise Rasmussen
Rune Aale-Hansen

**Rune Aale-Hansen** (født 1970) er administrerende direktør i Regnskap Norge. Han er tidligere generalsekretær i YS-forbundet Negotia og administrerende direktør i Norsk Kommunalteknisk Forening (2019–2021). Han var også politisk rådgiver for tidligere YS-leder Randi Bjørgen i tidsrommet 2002–2006.

Aale-Hansen kom til Negotia fra stillingen som fungerende informasjonssjef i Høyre. Han har vært sekretariatsleder for Høyres programsekretariat og har erfaring fra Utenriksdepartementet, Dyno Industrier ASA og Europakommisjonen. Han satt i St. Hanshaugen bydelsutvalg i Oslo for Høyre i perioden 2007–2011.

Aale-Hansen er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI med spesialisering i internasjonal ledelse.

## Referanser
Shell Eco-marathon

**Shell Eco-marathon** er en internasjonal konkurranse for studenter som arrangeres av Shell. Det primære målet med konkurransen er å konstruere et kjøretøy som kan kjøre lengst mulig på en energiekvivalent som tilsvarer en liter bensin. Det sekundære målet er å skape metoder og teknologier som kan brukes for å produsere mer bærekraftige drivstoffløsninger for fremtidige biler.

Konkurransen startet i 1939 ved et av Shells laboratorier i USA. Forskerne der konkurrerte om hvem som klarte å kjøre lengst med en gallon drivstoff. Konkurransen vokste ut fra disse uhøytidelige konkurransene og kom etter hvert til Europa. Shell Eco-Marathon i den formen den har nå, startet i 1985 i Frankrike og involverte unge ingeniører og forskere fra 20 europeiske land.

I Europa ble SEM avholdt på Cirquit Paul Armagnac i Gers i Frankrike frem til 2008. Senere ble den også avholdt i Tyskland og Storbritannia, og siden 2012 arrangeres den i Rotterdam i Nederland. I Rotterdam kombineres nå konkurransen med Shell Energy Lab som er et opplevelsessenter med energi som tema. Fra Norge har studenter fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim og fra Høgskolen i Østfold (HiØ) deltatt i konkurransen. I 2016 ble SEM avholdt på Queen Elisabeth Park i London, England. HiØ vant prisen for beste design i Urban Consept kategorien dette året med kjøretøyet VARG - Fomed by Nature.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Shell Eco-marathon
* Shell Energy Lab
Festningsgata

**Festningsgata** kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
* Festningsgata (Alstahaug)
* Festningsgata (Halden)
* Festningsgata (Kongsvinger)
* Festningsgata (Kristiansand)
* Festningsgata (Trondheim)
Georges Oltramare

**Georges Oltramare** (født 17. april 1896 i Genève, død 16. august 1960 i Paris, Frankrike) var en sveitsisk forfatter og politiker med fascistiske synspunkter som samarbeidet med det nasjonalsosialistiske Tyskland.

Oltramare studerte rettsvitenskap og juss ved universitetet i Genève, derfra ble han uteksaminert i 1919. Oltramare var en kjent forfatter og han ble tildelt Foundation Schiller-prisen for hans roman *Don Juan ou la Solitude* fra 1927, og han skrev for en rekke politisk høyrevridde tidsskrifter, spesielt avisen Le Pilori, som spesialiserte seg på anti-semittisme. Oltramare viste et direkte engasjement i sveitsisk politikk på begynnelsen av 1930-tallet da han etablerte Order Politique Nationale, og slo denne organisasjonen med Union de Défense Economique for å danne Union Nationale, et år senere. Denne fascistiske bevegelsen, som skulle representere den franske befolkning i Sveits, fikk liten støtte blant befolkningen, selv om Oltramare ble invitert til å delta under den anti-kommunistiske Entente Nationale Genevoise sammen med flere andre sveitsiske konservative partier i 1936.

Oltramare var leder for Union Nationale frem til 1940 da han forlot Sveits for å bosette seg i Frankrike som da var okkupert av TYskland. Under pseudonymet Charles Dieudonné skrev Oltramare propaganda og støtte til tyskerne og han ble utnevnt til direktør for La France au Travail, en tysk-finansiert avis rettet mot å konvertere landets fagorganiserte og tidligere kommunister til å tjene tyskernes sak. Oltramare skrev også for magasiner som L'Appel og Revivre, samt at han deltok under sendinger på Radio Paris. Oltramare selv overlevde et attentatforsøk ved Champs-Élysées i Paris.

Oltramare forlot Frankrike i august 1944 til fordel for byen Sigmaringen i den tyske delstaten Baden-Württemberg, etter hvert returnerte han til Sveits i april 1945. Oltramare ble arrestert for å ha kompromittert Sveits sin uavhengighet under den andre verdenskrig og han tilbrakte derfor de neste årene inn og ut av varetekt før han endelig ble løslatt i 1952. Oltramare fortsatte å bo vekselvis i Spania og i Egypt, hvor han for en kortere periode arbeidet innenfor propaganda-apparatet til Gamal Abdel Nasser og hans regime. Oltramare returnerte senere til Sveits hvor han gjenopplivet avisen Le Pilori. 

Oltramare døde av naturlige årsaker i Genève i august 1960 da han var 64 år gammel. Han ble gravlagt på kirkegården til Petit-Saconnex i Genève ved siden av foreldrene og broren Albert (1884-1947), en klassisk filolog og sosialistisk politiker.

## Referanser


## Litteratur
* Mauro Cerutti: *Oltramare, Georges.* I Wolfgang Benz (red.): *Handbuch des Antisemitismus: Judenfeindschaft in Geschichte und Gegenwart.* Bind 2/1, A–K. De Gruyter, Berlin 2009, s. 498–499.
* Jean-Noël Cuénod: *De l'assassinat de Sissi à l'acquittement de Mikhaïlov: un siècle de procès à Genève.* Genève 1999.

## Eksterne lenker
*
Det andre slaget ved Panipat

**Det andre slaget ved Panipat** stod 5. november 1556 mellom den bare 13-årige stormogulen Akbar den store, hvis far Humajun hadde død i januar samme år, på den ene siden, og hans opprørske minister Hemu, på den andre. 

På Hemus side kjempet det 30 000 rajputerer og et kavaleri med 1 500 afghanske stridselefanter. Akbars armé ble ledet av Bajram Khan og var tallmessig klart underlegen rebellarmeen. Men rent tilfeldig ble hærføreren Hemu truffet i øyet av en pil, og ble dermed tatt til fange av Akbars tropper. Da Akbar på slagstedet hugget hodet av Hemu var seieren sikret.

## Se også
*Det første slaget ved Panipat
*Det tredje slaget ved Panipat
Det tredje slaget ved Panipat

**Det tredje slaget ved Panipat** stod 14. januar 1761 ved byen Panipat i nordvest India. Afghanernes konge Ahmed Shah Durrani beseiret maratharere under fyrste Sedasheo Rao Bao som lenge var blitt beleiret på stedet. De indiske hadde 90.000 menn og de tapte  100 000 menn inkludert sivile mennesker i slaget.

Utfallet av slaget innebar i første omgang at ekspansjon til  maratharerne i India på stormogulens bekostning ble stoppet.

## Referanser


## Se også
*Det første slaget ved Panipat
*Det andre slaget ved Panipat
Per Infanterist og Olea Kokkejente

«**Per Infanterist og Olea Kokkejente**» er fra et skillingstrykk med tittelen «En fornøyelig vise om haasen Per Infanterist og Olea Kokkejente blei forlova en kveld da Olea kokkejente skulle bære him ei kørj med brød». Teksten er skrevet av Knut Hougen, til en melodi av Gunnar Wennersberg. Nora Brockstedt og Alf Prøysen har sunget denne visa på plate, og den finnes på «Tango for to, 50 innspillinger fra 50 år».

## Teksten

**1.**Å, skal jeg ta kørja med, ja takk vil du ta i a,
jeg bur forresten tett herved i huset her ved sida.
Så takk for hjelpa, vent litt, nei hører du madammen,
hu roper på meg nå, å skitt, kom la oss snakke sammen.

**2.**Du er en vakker jente du, å ja je er inte ille,
jeg vil nok gjerne ha deg du hvis at du bare ville.
Jeg mener du er gælen jeg å si inte det så brått du
du kan så gu tru han er inte lei den frieren du har fått du.

**3.**Jeg er nå en infanterist en riktig venn av jenter,
har engang prylt en kontorist en smed og fem studenter.
Og full det er nå aldri jeg når ei je har i hue
je banner på å holde deg så fin som noa frue.

**4.**Fortryllanes npr je ser deg mitt vett da reint forgår meg,
og tenk og få en slik gutt som deg med denne uniforma.
Og penger har je tjukt som gras je sparer ei en skilling
du skal se ut av bare stas som om du var på utstilling.

**5.**Og store ord og fleskefett står aldri fast i strupa
men je, je har nok friere sett som har været likså glupa.
Nye støkker vil meg ha til venn ja je har nok å ta av,
sist var her en skomakersvenn som bur i Lakkegata.

**6.**Å er vel en skomakerklatt mot vors i militæret
så snart vi vil så får vi ratt hvem jente det skal være.
Det harn'te fare må du tru for her for noen uker
jeg kunne fått ei sjyjomfru ja ei som maskin bruker.

**7.**Og vil du ha meg skal du se litt formue jeg eier,
jeg har ei diger kasse med så mange vakre greier.
Jeg har en sang om en soldat som morsk ved Sedan fekta
og så han Arnzens Aparat som er så god mot gikta.

**8.**Je er nå heller ingen fant det kan du alltids skjønne
je har en hatt som er galant med sløyfer blå og grønne.
Ei salmebok je fikk i fjor den tid dem fikk innført a,
og den er like pen og stor for je har inte rørt a.

**9.**Je har ei brøstnål som er fin den ser ut som et hjerte
han Tosten som var kjæresten min ifjor meg den forærte.
Ei bok je også fikk i fjor ut av den samme Tosten
om Rocamboles siste ord som sto i Morraposten.

**10.**Vil du ha meg Ole, ja Per med største gleda,
å, Olea je er så glad, jeg kan inte gå av stede.
Men Per når skal vårt bryllup stå, vi har jo for vårs tida
det er inte vært at nevne nå det er jo tidsnok sia.


## Kilder
*Sangene i våre hjerter av Elin Prøysen, Damm 2007
Svigermor og Evensen og kjerringa og jeg

«***Svigermor og Evensen og kjerringa og jeg***» er en norsk revyvise med tekst av Arne Svendsen (1884–1958) – en av våre mest produktive og kjente revyforfattere. Han skrev mer enn 60 revyer, og over 2500 revyviser. Mange av visene er knyttet til Einar Rose som sang dem inn på plate. Dette er en av hans mest kjente viser, ved siden av «Serru serru» og «Gøy på landet». I *Den røde,blå og Den Gule store viseboka*, er Arne Svendsen representert med hele 26 viser. Til sammenligning har Alf Prøysen 29. Komponisten til «Svigermor og Evensen og kjerringa og jeg» er Kolbjørn Svendsen (1903–1967), forøvrig sønn av Arne Svendsen. Kolbjørn Svendsen var kapellmester ved Den Nationale Scene i Bergen, og skrev også melodier for Ernst Rolfs revyer.

Første versestrofen i denne revyslageren lyder: *«Som [[vognmann]] har jeg slått så mang en drabelig rekord, men nå var gampen blitt så gammal at jeg nesten gikk og skjøv'n. Jeg selt'n til kommunen og fikk kjøpt en gammal Ford, og forleden dag så sku' vi ut og prøve'n.»* Og hvert vers avsluttes med *«...svigmor og Evensen og kjerringa og jeg...»*.

## Kilder
*Sangene i våre hjerter av Elin Prøysen, Damm 2007
Rio (2011)

***Rio*** er en amerikansk animasjonsfilm fra 2011. Filmen er regissert av Carlos Saldanha og har Jesse Eisenberg, Anne Hathaway, Leslie Mann og Jamie Foxx som noen av hovedstemmene. Filmen hadde et budsjett på omtrent 90 millioner dollar, og har foreløpig spilt inn 115 millioner dollar bare i USA.

## Handling

Den intelligente og naive, blå papegøyen Blu (Jesse Eisenberg) bor i Minnesota, og er lykkelig sammen med sin sympatiske og omsorgsfulle eier Linda (Leslie Mann). Han trives godt med å bo i et hus, siden han ikke kan fly, og er beredt til å leve resten av sitt liv der. Men så kommer den eksentriske fugleeksperten Tulio (Rodrigo Santoro) på døren og avslører at Blu er én av to gjenlevende av sin art – og at han akter å ta med Blu til Rio de Janeiro for å møte den sta og uavhengige hunnpapegøyen Jewel (Anne Hathaway) og dermed redde artens eksistens. Blu og Linda blir til slutt med over, men forholdet slår ikke gnister ved første møte. Det blir heller ikke bedre av at en fuglefanger er besatt av å tjene penger på å fange dem og setter dem i lenke sammen. Dermed er de nødt til å stole på hverandre for å greie å slippe unna...

## Rolleliste (stemmegivere)

## Eksterne lenker
* 
*
Folkestaten Hessen

**Folkestaten Hessen** (tysk: *Volkstaat Hessen*) var en tysk stat i Weimarrepublikken (1918–1933), en periode i mellomkrigstiden da Tyskland hadde en skjør demokratisk forfatning, og i likhet med i dag var organisert som en forbundsstat. Fristaten oppstod den 9. november 1918 kjølvannet av novemberrevolusjonen, og var etterfølgeren til Storhertugdømmet Hessen. Den opphørte de facto å eksistere i 1933 under nasjonalsosialismens maktovertagelse, men eksisterte formelt inntil 19. september 1945.

Den nordlige delen av Folkestaten Hessen befant seg innenfor den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau. Den sørlige delen grenset mot provinsen Hessen-Nassau i nord, mot Fristaten Bayern i øst, mot republikken Baden i sør, mot Fristaten Bayern i sørvest  og mot Rhinprovinsen i vest.
Den 19. september 1945 ble deler av Folkestaten Hessen innlemmet i Stor-Hessen. De øvrige delene ble innlemmet i Rheinland-Pfalz. 

Folkestaten Hessen hadde i 1925 et areal på 7&nbsp;692 km² og en befolkning på 1&nbsp;347&nbsp;279 innbyggere.
Einar J. Aas

**Einar Johan Aas** (født 4. mars 1943, død 6. juli 2012) var professor i krets- og systemdesign ved Institutt for elektronikk og telekommunikasjon ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Aas var leder for faggruppen innen krets- og systemdesign.

Fagområdet til Aas var design og test og verifikasjon av digital mikroeletronikk med hovedvekt på design for testbarhet. Aas har skrevet og vært medforfatter til flere bøker og vitenskapelige artikler. Han hadde i flere år sin egen vignett «Sett fra Gløshaugen» i tidsskriftet *Elektronikk*.

Einar J. Aas var medlem av Teknologirådet fra det ble opprettet i 1999 og fram til våren 2007.

## Kilder
* 
* 

* 

## Eksterne lenker
Fristaten Flaskehals

**Fristaten Flaskehals** (tysk: *Freistaat Flaschenhals*) var en kortvarig tysk kvasi-stat under Weimarrepublikken (1918–1933) som eksisterte fra 10. januar 1919 til 25. februar 1923. 

## Bakgrunn

Den ble dannet av deler av den prøyssiske provinsen Hessen-Nassau som følge av en feil i utmålingen av den franske og amerikanske okkupasjonen på østbredden av Rhinen etter første verdenskrig. Dette førte til at disse to okkupasjonssonene ikke møtte hverandre og det ble liggende et område imellom. På grunn av kommunikasjonsnettet, ble området avskåret fra kommunikasjon fra det øvrige Tyskland, den såkalte Weimar-republikken.

## Livet i Flaskehals
Området besto av rundt  mennesker, og den lille byen Lorch var områdets største og ble dets hovedstad. Ordføreren i Lorch, Edmund Pnischeck, ble valgt til områdets president. Pnischeck ledet Flaskehals' administrasjon så lenge den eksisterte, og sørget for at det ble utstedt frimerker, pass og valuta.

Flaskehals var helt isolert fra omverdenen, da det manglet veiforbindelse til den delen av Tyskland som ikke var okkupert, og tog fikk ikke lov til å stoppe der. Også lufttransport  og transport på elvene var umulig. Eneste måte å få varer og post til og fra området var gjennom smugling. Ved en anledning ble en fransk togtransport med kull fra Ruhrdalen kapret fra den nærliggende byen Rüdesheim am Rhein og tatt til Flaskehals, hvor kullet ble distribuert til befolkningen til oppvarming.

## Opphør
Statsdannelsen opphørte å eksistere da franskmennene gjennomførte sin okkupasjon av Ruhr i 1923. Flaskehals ble da igjen en del av provinsen Hessen-Nassau.

## I dag
Flaskehals er i dag en del av de tyske delstatene Hessen og Rheinland-Pfalz. Deler av området er en del av verdensarvstedet Øvre mellomrhindal.

## Eksterne lenker
* «Offisiell» nettside
Pimco

**Pimco** eller Pacific Investment Management Company er et globalt investeringsfirma, med sete i Newport Beach, California og eid av det tyske finanskonsernet Allianz. Pimco ledes av stifteren William H. Gross (Bill Gross), og administrerende direktør er Mohamed A. El-Erian.

Bill Gross styrer the Total Return Fund som er verdens største mutual fund, med aktiva på 240 milliarder dollar ved utgangen av 2010. Gross var med og etablerte Pimco i 1971 og det var tidligere knyttet til Pacific Life Insurance Co. men ble år 2000 kjøpt av Allianz og er nå et selvstendig datterselskap under det.

Pimco beskriver sin rolle som å «håndtere risiko og skaffe avkastning for våre klienter». Firmaet styrer nå investeringer på over 1000 milliarder dollar på vegne av en stor gruppe klienter; millioner av pensjonssparere, offentlige og private pensjonskasser, utdanningsinstitusjoner, sentralbanker og stiftelser. Pimco har en viktig posisjon i verdens obligasjonsmarkeder og investeringer fra firmaet er spesielt ettertraktet fra land som sliter med gjeld. 

## Referanser



## Eksterne lenker
*
Fristaten Schaumburg-Lippe

**Fristaten Schaumburg-Lippe** (tysk: *Freistaat Schaumburg-Lippe*) var en tysk stat i Weimarrepublikken (1918–1933), en periode i mellomkrigstiden da Tyskland hadde en skjør demokratisk forfatning, og i likhet med i dag var organisert som en forbundsstat. Fristaten oppstod den 15. november 1918 kjølvannet av novemberrevolusjonen, og var etterfølgeren til fyrstedømmet Lippe. Den opphørte de facto å eksistere i 1933 ved nasjonalsosialismens maktovertagelse, men eksisterte formelt inntil 1. november 1946.

Fristaten Schaumburg-Lippe befant seg innenfor den prøyssiske provinsen Westfalen og provinsen Hannover.
Fristaten Schaumburg-Lippe ble den 1. november 1946 innlemmet i den nye tyske delstaten Niedersachsen. 

Fristaten Schaumburg-Lippe hadde i 1939 et areal på 340 km² og en befolkning på 53&nbsp;277 innbyggere.
Louis-Augustin le Clerc

**Louis-Augustin le Clerc** (født ca. 1688 i Paris, død 8. mars 1771 i København) var en fransk-dansk billedhugger. 

le Clerc kom til Danmark i forbindelse med innredningen av det første Christiansborg og sammen med Nicolai Eigtved og Elias David Häusser var han en av hovedpersonene bak dette. Han ble utnevnt til kongelig hoffbilledhugger i desember 1735. I perioden 1740–1748 var han leder av Kunstakademiet.

Etter at Frederik V kom på tronen og innkalte J.F.J. Saly til Danmark minsket le Clercs innflytelse.

Det meste av le Clercs produksjon gikk tapt i forbindelse med brannen på Christiansborg i 1794, men medaljongutsmykkingen av Marmorbroen i København er bevart. 

## Referanser


## Kilder
*
Dronning Jelenas stororden

**Dronning Jelenas stororden** eller **Dronning Jelenas stororden med bånd og morgenstjerne** (kroatisk: *Velered kraljice Jelene* eller *Velered kraljice Jelene s lentom i Danicom*) er en kroatisk orden innstiftet 10. mars 1995. Den er oppkalt etter dronning Jelena, som fra 946 til 976 regjerte Kroatia sammen med sin mann kong Mikael Krešimir II. Dronning Jelenas stororden er Kroatias nest fornemste orden og rangerer etter Kong Tomislavs stororden. Ordenen tildeles framtredende politikere, militære og utenlandske dignitærer. Den utdeles av Kroatias president.

## Inndeling
Dronning Jelenas stororden har én klasse.

## Insignier
Ordensinsigniene for Dronning Jelenas stororden består av et bånd til å bære over skulderen og ned til hoften, der ordenstegnet er opphengt, samt av en ordensstjerne. 

Ordenstegnet består av et blåemaljert kroatisk kors i gull. Korset er kronet av en rekke små våpenskjold der de tradisjonelle kroatiske landskapsvåpnene er plassert over et bånd med innskriften «KRALJICA JELENA» (*dronning Jelena*). Reversen har innskriften «REPUBLIKA HRVATSKA» (*Republikken Kroatia*) omgitt av en ornamentert krans.

Ordensstjernen har åtte lange stråler i sølv og mellom disse kortere stråler i gull og sølv. Midt i stjernen er det blåemaljerte korset plassert.

Ordensbåndet er blått, hvitt og rødt, som i Kroatias flagg, men med et gult flettverksmønster på det blå og røde.

Båndstripen  er delt i rødt med to smale gule striper, hvitt og blått med to smale gule striper, samt en midtmedaljong med det blå korset. 

## Tildeling
Dronning Jelenas stororden tildeles statsledere, dignitærer og ledere for internasjonale organisasjoner for fremme av Kroatias anseelse og stilling i verden. Ordenen tildeles kroatiske og utenlandske regjeringsledere, parlamentspresidenter og tilsvarende for fremragende fortjenester av Kroatia. Den kan også tildeles ledende offiserer i Kroatias militære styrker for militære fortjenester.

## Norske innehavere
Dronning Sonja mottok Dronning Jelenas stororden i forbindelse med statsbesøk i 2011. 

## Kilder
* «Croatia» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, første bind, Buckingham: Burke's Peerage, 2006, s. 1052, 1054

## Eksterne lenker
* ''Zakon o odlikovanjima i priznanjima Republike Hrvatske'', *Narodne Novine*, nr. 20, 1995, med loven om dekorasjoner (kroatisk)
* Oversikt over Kroatias utmerkelser, fra Kroatias forsvar
Rolighed (Østerbro)

**Rolighed** var et landsted på Østerbro i København som 
var samlingssted for to salongkulturer på 1800-tallet; først for Louise Hegermann-Lindencrone og hennes mann
og siden for familien Melchior og dens omgangskrets.

Landstedet huskes særlig som stedet hvor H.C. Andersen tilbrakte sine siste leveår og hvor han døde etter et langt sykeleie 4. august 1875. Huset lå utfor dagens Gammel Kalkbrænderi Vej 16.

Rolighed var et enetasjes, hvitpusset hus med mansardtak fra rundt 1800. Fra 1860-årene og frem til Moritz G. Melchiors død i 1884 var huset samlingspunkt for familiene Melchior og Henriques i sommerhalvåret.

I 1869 ble huset bygget om og fikk sitt karakteristiske utseende i Rosenborg-stil med tårn, gavler og en stor havestue.

Paret Moritz og Dorothea Melchior hørte til H.C. Andersens beste venner og han tilbrakte det meste av sine 10 siste leveår hos dem, enten i deres leilighet på Højbro Plads, hvor han om vinteren hadde en fast matdag, eller på Rolighed, hvor han bodde i sommerperioden. Han hadde to værelser på Rolighed med balkong ut mot Svanemøllebugten og Øresund. 

Moritz G. Melchiors bror Israel B. Melchior var amatørfotograf og har tatt en lang serie vellykkede fotografier av Andersen, selskapslivet på Rolighed og av huset og haven.

Rolighed ble revet i 1898 og i 1900 ble den nåværende eiendommen oppført.

I 1927 ble det satt opp en minnetavle på stedet:
"PAA DETTE STED LAA TIDLIGERE / [blad] LANDSTEDET "ROLIGHED" [blad] / HVOR DIGTEREN H. C. ANDERSEN DØDE / [løvværk] / MIT HJEM I HJEMMET, HVOR BAG HYLDENS HANG / MIT LIV FIK SOLSKIN OG MIN HARPE KLANG"

Minnetavlen refererer til et hyllestdikt til Rolighed og familien Melchior som Andersen skrev i 1872 og ga ut i *Nye Æventyr og Historier*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Saul Williams

**Saul Stacey Williams** (født 29. februar 1972) er en amerikansk poet, forfatter, skuespiller og musiker kjent for sin blanding av poesi og alternativ hiphop og for sin hovedrolle i filmen *Slam* fra 1998.

## Diskografi
### Album og EP-er
* *Penny for a Thought / Purple Pigeons* (2000)
* *Amethyst Rock Star* (2001)
* *Not in My Name* (2003)
* *Saul Williams* (2004)
* *The Inevitable Rise and Liberation of NiggyTardust!* (2007)
* *NGH WHT – The Dead Emcee Scrolls with The Arditti Quartet* (2009)
* *Volcanic Sunlight* (2011)

### Som gjesteartist
* «Twice the First Time» på *Eargasms – Crucialpoetics Vol. 1* (1997)
* «Elohim (1972)» på *Black Whole Styles* (1998)
* «Ohm» på *Lyricist Lounge, Volume One* (1999)
* «Coded Language» på *Coded Language* av DJ Krust (1999)
* «Spongebob Squarepants» (2001)
* «Release» med Lyrics Born og Zack De La Rocha på *Blazing Arrow* av Blackalicious (2002)
* «Time (Jungle) (Temple Of Soul Mix)» på *Nublu Sessions*, mixet av Wax Poetic (2003)
* «Sent from Sandy Shores» (med Sacajawea) på *Dreams of Water Themes* av Adventure Time (2003)
* *«Wake up Show Freestyles»* av Sway og King Tech (2004)
* «Three Fingers» på *Enter the Chicken* av Buckethead & Friends (2005)
* «Sea Lion (Extended)» (med Will Oldham) på «Sea Lion» av Sage Francis (2005)
* «Mr. Nichols» på *Sound Mirrors* av Coldcut (2006)
* «April Showers, April Tears» på *¿What* av Stuart Davis (2006)
* «,said the shotgun to the head» på *Thomas Kessler* av Thomas Kessler (2006)
* «Survivalism» og «Me, I'm Not» på *Year Zero* av Nine Inch Nails (2007)
* «Gunshots By Computer» og «Survivalism» på *Y34RZ3R0R3M1X3D* av Nine Inch Nails (2007)
* «Lyrical Gunplay» på *Thru* av Thavius Beck
* «Dance of the Dead» på *The Unbound Project, Vol. 1* – et samlealbum til inntekt for Mumia Abu-Jamal
* «List of Demands» på reklamefilm for Nike Sparq 
* «Black Stacy Remix» med Nas
* «Isivunguvungu» på *The Healing* (2009) av BCUC
* «U Can Do It» (med Maeckes) på *KIDS* av Maeckes (2010)
* «Dance or Die» på *The ArchAndroid* av Janelle Monáe (2010)

## Bibliografi
* *The Seventh Octave*, 1998, Moore Black Press ISBN 0-9658308-1-0
* *She*, 1999, MTV/Pocketbooks ISBN 0-671-03977-6
* *,said the shotgun to the head*, 2003, MTV/Pocketbooks ISBN 0-7434-7079-6
* *The Dead Emcee Scrolls*, 2006, MTV/Pocketbooks ISBN 1-4165-1632-8

## Filmografi
* *Downtown 81* (stemme) (1981/2000)
* *Underground Voices* (1996)
* *Slam* (1998)
* *SlamNation* (1998)
* *I'll Make Me a World* (1999)
* *King of the Korner* (2000)
* *K-PAX* (2001)
* *The N Word* (2004)
* *Lackawanna Blues* (2005)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Russenes

**Russenes** er ei bygd i Porsanger kommune i Finnmark. Den ligger innerst i Olderfjorden, som er en sidefjord på vestsida av den langt større fjorden Porsangen.

Bygda har rundt 50 innbyggere. Her møtes flere viktige veier:
*Europavei 6, som går øst-vest gjennom hele Finnmark
*Europavei 69, som går nord-sør fra Finland til Nordkapp
*Fylkesvei 889, som går mot nordvest til Havøysund

En periode før E69 ble bygd ferdig nordover gikk det ferge fra Russenes til Honningsvåg.

Navnet Russenes kommer av de mange nordrussiske gjestearbeiderne som på nitten- og tjuehundretallet arbeidet i bygda.
Marais

**Marais** (fransk for «marsk») har flere betydninger:

* Le Marais, en bydel i sentrum av Paris

Personer
* Marin Marais (1656–1728), fransk komponist
* Marais Viljoen (1915–2007), sørafrikansk statspresident fra 1979 til 1984
Thor (film)

***Thor*** er en amerikansk eventyrfilm fra 2011, basert på tegneseriene om Thor og løst basert på den norrøne mytologien om Tor med hammeren. Filmen er regissert av Kenneth Branagh og har Chris Hemsworth, Natalie Portman, Anthony Hopkins og Tom Hiddleston i hovedrollene.

Den har fått to oppfølgere: **' (2013) og **' (2017). En fjerde film er planlagt for 2021.

## Om filmen

Filmen har vært en kassasuksess. Den hadde et budsjett på omtrent 150 millioner dollar, og har foreløpig spilt inn det tredobbelte (ca 450 millioner dollar) på verdensbasis. Den har også fått jevnt over gode kritikker. Særlig har Chris Hemsworth og Tom Hiddleston blitt rost for sine rolletolkninger, og regissør Kenneth Branagh har fått skryt for hvordan han har håndtert filmen som det på forhånd var en viss skepsis til.

## Handling

Den arrogante og selvsikre tordenguden Thor (Chris Hemsworth) blir forvist fra riket Åsgard av sin far Odin (Anthony Hopkins), fordi han etter en smule overmodighet har kommet til å sette igang en krig mot de fryktede frostkjempene i Jotunheimen. Odin blir mildt sagt svært skuffet, og erklærer Thor for uegnet til å herske over Åsgard og til å holde den magiske hammeren. Han blir sendt til planeten Jorden, der han nesten blir overkjørt av en gjeng forskere, ledet av Jane Foster (Natalie Portman). Ingen på Jorden tror på Thors historier – utenom Jane, som umiddelbart blir fascinert av den underlige mannen som falt rett fra himmelen. Thor prøver å returnere til Åsgard – men i bakgrunnen lurer Thors bror Loke (Tom Hiddleston), som planlegger å ødelegge Jotunheimens eksistens, fordi han vil vise Odin at han er like god som Thor. Men Thor, som forandrer seg mens han er på jorden, akter å stoppe broren før det er for sent.

## Rolleliste

## Trivia

* Chris Hemsworth og hans bror Liam var de to som til slutt kjempet om rollen som Thor. Andre skuespillere som var i diskusjonen på forskjellige stadier var Brad Pitt, Channing Tatum, Paul Levesque, Daniel Craig, Charlie Hunnam, Tom Hiddleston, Alexander Skarsgård og Joel Kinnaman. Som kjent fikk Chris Hemsworth hovedrollen, mens Hiddleston fikk rollen som Loki.
* Natalie Portman tok sin rolle fordi hun ikke kunne motstå muligheten til å være en del av en tegneserieadaptasjon av regissør Kenneth Branagh, som ikke akkurat er kjent for å bevege seg innenfor de territoriene.
* Første gang Anthony Hopkins så Chris Hemsworth i full utrustning sa han spøkefullt: "Gud, det kreves vel ikke noe skuespill her, gjør det vel?"
* Dette var Hopkins' første film basert på en tegneserie.

## Eksterne lenker
* 
*
Kazushi Sakuraba

**Kazushi Sakuraba** (født: 桜 庭 和 志 Sakuraba Kazushi, 14. juli 1969) er en japansk MMA-utøver og tidligere profesjonell wrestler. Han er for tiden i DREAM/K-1. Han er kanskje best kjent fra Pride. Han har deltatt i pro-wrestling for New Japan Pro Wrestling, UWFi og Kingdom Pro Wrestling. Han har deltatt i MMA-konkurransen som Ultimate Fighting Championship, Pride Fighting Championships, K-1 Hero's og DREAM. Han er kjent som "Gracie Hunter" pga. at han har vunnet over fire medlemmer av den berømte Gracie-familien inkludert Royler Gracie, Renzo Gracie, Ryan Gracie og Royce Gracie. Spesielt er Sakuraba kjent for sin første kamp med Royce Gracie som varte 6x15 min.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Jozef Makúch

**Jozef Makúch** (født 26. august 1953 i Podhájska i Slovakia) er en slovakisk økonom, som har vært sentralbanksjef for Slovakias nasjonalbank siden 12. januar 2010, da han overtok etter Ivan Sramko.

Makúch er utdannet ved Fakultet for nasjonaløkonomi ved University of Economics i Bratislava i 1976, der han også tok en *postgraduate*-utdanning i 1985. Han ble utnevnt til universitetslektor samme sted i 1978, og førsteamanuensis i 1989. Fra 1991 til 1994 var han dekanus. 

I juli 1976 ble han ansatt hos Tsjekkoslovakias statsbank, som i dag er Tsjekkias nasjonalbank, i deres filial i Bratislava. I januar 1993 fikk han plass i styret i Slovakias nasjonalbank, der han satt fram til desember 1996. I 1994 ble han utnevnt til direktør for sentralbankens forskningsavdeling. 

Fra 2000 til 2005 jobbet han for Slovakias finanstilsyn. De siste tre årene var han styreformann. FMA har ansvaret for overvåkning av finansnæringen i landet, samt forsikringsselskaper og pensjonssparebransjen. Her representerte han Slovakia i Committee of European Securities Regulators i Europakommisjonen, som i dag er erstattet av European Securities and Markets Authority. I tillegg var han representant i International Association of Insurance Supervisors (IAIS). 

Den 1. januar 2006 var han tilbake i sentralbanken som styremedlem. Et år senere ble han administrerende direktør, og 12. januar 2010 ble han utnevnt til sentralbanksjef (*governor*). I tillegg til sentralbanksjef er han medlem av Den europeiske sentralbanks *Governing Council*, direktør (*governor*) i IMF og visedirektør (*Alternate Governor*) i Den europeiske bank for gjenoppbygning og utvikling. 

Han er gift og har tre barn. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Slovakias nasjonalbank – ''Jozef Makúch''
Skarpenords bastion

**Skarpenords bastion** («Escarpe du Nord») er det nordligste kanonbatteriet på Akershus festning. Det ble bygget i tiden bygget 1592-1604 som en del av festningens hovedvoll. I dag inngår den i parkanlegget på festningen og brukes av saluttbatteriet. Det er her alle salutter avfyres, blant annet til 17. mai og H.M Kongens fødselsdag. 

Navnet Skarpenords bastion er en fornorsking av «Escarpe du Nord». Andre navn som har blitt brukt er Scherpenhoeck, Scarpenort, Scarpe de nord. Batteriet ble opprettet under den store nordiske krig, av den grunn var batteriets opprinnelige navn på fransk.

Siste gang batteriet var i bruk under krig var 9. april 1940. Batteriet rakk ikke gjøre mye skade. Escarpe du Nord utgjør den nordvestlige forsvarslinje sammen med Den nye tenalje og Langelinjen. Nye tenjale og Langelinjen har ingen effektive forsvarsvåpen, men Escarpe du Nord har fire feltkanoner som blir brukt som salutt-kanoner. Under den store nordiske krig var denne delen av festningen utrustet med mange soldater. Under beleiringen av Akershus festning planla Karl XII å storme festningen ved Escarpe du Nord, men dette slo feil. Svenskene fikk ikke store tap selv om nordmennene hadde mulighet til å ta ut flere svensker enn det de gjorde.

## Referanser


## Litteratur
* *Program for veterandagen 2011*.
* ''Verneplan for Akershus festning'', Forsvarsbygg
Barbara Demick

**Barbara Demick** (født 1959) er en amerikansk utenriksjournalist og sakprosaforfatter.

Hun vokste opp i Ridgewood i New Jersey. Hun tok bachelorgrad i økonomisk historie fra Yale University og fikk stipend for å studere økonomisk journalistikk og næringslivsjournalistikk ved Columbia University.

I 1986 ble hun ansatt i *[[The Philadelphia Inquirer]]*, der hun blant annet var journalist i Washington, D.C. og New York. I 1993 ble hun avisens Øst-Europa-korrespondent med base i Sarajevo, der hun dekket blant annet Bosnia-krigen, som hun skrev flere prisbelønte artikler om. I 1997 ble hun Midtøsten-korrespondent for samme avis.

I 2001 gikk hun til *[[Los Angeles Times]]* og ledet etableringen av avisens kontor i Seoul. Hun gjorde seg bemerket for sine artikler om menneskerettighetsforhold i Nord-Korea. Hun har siden også vært korrespondent og leder for avisens kontor i Beijing (2008–2014) og korrespondent i New York. Hun har også skrevet for *[[The New Yorker]]*.

Demick har også vært gjesteforeleser ved Princeton University og utgitt flere bøker.

## Bibliografi
*2020 – *Eat the Buddha: Life and Death in a Tibetan Town*.
*2011 – *Nothing to Envy: Ordinary Lives in North Korea*. Norsk tittel: *Mørkets rike: Reportasje fra Nord-Korea* (oversatt av Kirsti Vogt).
*1996 – *Logavina Street: Life and Death in a Sarajevo Neighborhood*.

## Referanser
Ryktet (album)

***Ryktet*** er et musikkalbum med Trang Fødsel. Albumet ble utgitt den 10. juni 2011.

## Sporliste

# «Ikke bry deg» (Aaserud/Hovda)
# «Ryktet» (Aaserud/Hovda)
# «Because I Can Sing» (Aaserud/Barron/Hovda), med Chris Barron
# «Sånn vil jeg ha det» (Aaserud/Larsen)
# «En natt til» (Aaserud/Larsen), med Maiken
# «Deilig» (Aaserud/Ottestad/Knutson)
# «Snurrer meg rundt» (Aaserud/Hovda)
# «Venice, L.A.» (Aaserud/Hovda//Larsen)
# «Syns det går bedre» (Aaserud/Hovda/Stenkjær)
# «På taket» (Hans Petter Aaserud)
## Medvirkende
### Musikere
* Hans Petter Aaserud - sang, gitarer, låtskriver, produsent, miksing
* Arne Hovda - tangenter, kor, låtskriver og bass på *Because I Can Sing*
* Bernt Rune Stray - gitarer
* Jonny Sjo - bass på *Ikke bry deg*, *Ryktet*, *Snurrer meg rundt*, *Venice, L.A.* og *Syns det går bedre*
* Bjørn Sæther - trommer
* Jørun Bøgeberg - bass på *Sånn vil jeg ha det*, *En natt til* og *På taket*
* Trond Augland - trommer på *Sånn vil jeg ha det*, *En natt til* og *På taket*
* Kjetil Steensnæs - steelgitar og dobro
* Rune Arnesen - trommer og perkusjon på *Venice L.A.* og *Because I Can Sing*
* Jan Ole Kristensen - gitar og kor på *Deilig*
* Erlend Hølland - bass og kor på *Deilig*
* Tord Riiser - trommer på *Deilig*
* Erik Sortland - tangenter på *På taket* og *En natt til*
* Chris Barron - vokal og låtskriver på *Because I Can Sing*
* Julian Berntzen - strykere på *Ryktet*
* May Kristin Kaspersen - vokal på *En natt til* og kor på *På taket*
* Silje Nergaard - kor på *Ryktet*
* Heine Totland - kor på *Ryktet*
### Øvrige medvirkende
* Bjørn Erik Pedersen - miksing 
* Per Kristian Ottestad - låtskriver 
* Simone Larsen - låtskriver
* Venke Knutson - låtskriver
* Tobias Stenkjær - låtskriver
* Colin Eick - fotograf
* Martin Kvamme - artwork 
## Eksterne lenker
* Ryktet
Elvegata

**Elvegata** kan vise til: 

* Elvegata (Bardu) – en gate i Bardu
* Elvegata (Gjøvik) – en gate i Gjøvik
* Elvegata (Halden) – en gate i Halden
* Elvegata (Hønefoss) – en gate i Hønefoss
* Elvegata (Kristiansand) – en gate i Kristiansand
* Elvegata (Lillestrøm) – en gate i Lillestrøm
* Elvegata (Mosjøen) – en gate i Mosjøen
* Elvegata (Oslo) – en gate i Oslo
* Elvegata (Sarpsborg) – en gate i Sarpsborg
* Elvegata (Trondheim) – en gate i Trondheim
* Elvegata (Tynset) – en gate på Tynset
* Elvegata (Tromsø) – en gate i Tromsø
* Elvegata (Vadsø) – en gate i Vadsø
Lyndon State College

**Lyndon State College** er et offentlig college i Lyndon, USA. Colleget tilbyr blant annet masterprogram innen utdanning.

Colleget ble grunnlagt i 1911.

## Fag
*Administrasjon 
*Digital og grafisk kunst
*Utdanning
*Engelsk og filosofi
*Treningsvitskap 
*Kunst
*Matematikk og informatikk
*Meteorologi
*Naturvitskap
*Psykologi
*Samfunnsvitskap
*Journalisme

## Eksterne lenker
* 
* Lyndon State College is one of the five colleges in the Vermont State Colleges consortium **(engelsk)**
Frk. Statsadvokat

***Frk. Statsadvokat*** er en norsk-tysk stumfilm fra 1929 basert på en roman av Peter Bendow. Norske Aud Egede-Nissen har hovedrollen som statsadvokat. Filmen ble regissert av Adolf Trotz og innspilt i Horten og Åsgårdstrand. 

Filmen har blitt restaurert.

Tysk tittel var *Ein Frau im Talar*, mens den i Østerrike hadde tittelen *Die Schuld des Anderen*. 

## Handling
Filmen handler om Rolf Brønne (Paul Richter) som kommer hjem til den lille byen. Hans kusine Karen Sofie har forelsket seg i en maler og ber Rolf å hjelpe henne overfor faren, konsul Backhaug. Eva Haug, som er forelsket i Rolf Brønne, misforstår dette og tror at det er noe mellom de to. Hun elsker selv Rolf Brønne, og blir så fortvilet at hun sier ja til å gifte seg med konsul Backhaug, men når hun får vite den egentlige sammenhengen, trekker hun tilbake sitt ja. Da vil ikke konsulen hjelpe hennes far som er i pengeknipe. Forviklingene ender til slutt i rettssalen, hvor det hele blir oppklart.

## Rolleliste
* Aud Egede-Nissen – Jonne Holm 
* Paul Richter – Rolf Brönne
* Mona Mårtenson – Agda, Rolfs Kusine 
* Fritz Kortner –  konsul Backhaug
* Synnøve Tessmann   
* Sigmund Ruud   
* Mildred Mehle  
* Nikolai Malikoff – Grosserer Holm 
* Ferdinand Bonn   
* Hugo Döblin   
* Hanni Reinwald 
* Wolfgang Zilzer – Leif Andersen

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Matteo Manassero

**Matteo Manassero** (født 19. april 1993 i Verona) er en italiensk profesjonell golfspiller. 24. oktober 2010 ble han den yngste vinneren på Europatouren noensinne.

Som sekstenåring vant han det britiske amatørmesterskapet i 2009. Han hadde ligget på toppen av verdensrankingen for amatører i 18 uker da han ble profesjonell i mai 2010, to uker etter sin syttenårsdag. Allerede i oktober vant han sin første seier på Europatouren, Castelló Masters Costa Azahar i Spania. Sesongen innbrakte også en annenplass i Hong Kong Open, og han ble Årets nykommer på Europatouren.

## Meritter
### Seire på Europatouren
* 2011 Maybank Malaysian Open
* 2010 Castelló Masters Costa Azahar

### Seire som amatør
2009 The Amateur Championship

## Eksterne lenker
*
Dana Wynter

**Dana Wynter** (1931–2011) var en tyskfødt britisk skuespiller som vokste opp både i England og i Sør-Afrika. 

Wynter dukket opp i filmer og på fjernsyn i en periode på mer enn førti år. Hennes karriere som skuespiller begynte med flere mindre roller i 1950 før hun hadde sin første større opptreden i den opprinnelige versjonen av Invasion of the Body Snatchers i 1956. Dana var datter av doktor Peter Wynter (født Winter), en anerkjent britisk kirurg, og hans kone, Jutta Oarda, som opprinnelig kom fra Ungarn. Dana vokste opp i England. Da hun var seksten år gammel dro faren hennes til Marokko for å operere på en kvinne som ikke ville tillate noen andre å operere på henne. Dana Wynter studerte medisin ved et universitet i Sør-Afrika som den eneste kvinnelig studenten i en klasse på 150 personer. 

Etter over ett år med studier i Sør-Afrika returnerte Dana til England, droppet sine medisinske studier og begynte med skuespill. Wynter begynte sin karriere på kino i 1951 og hadde mange mindre roller, ofte ukreditert, i en rekke britiske filmer. En av disse var i Lady Godiva Rides Again fra 1951 der andre framtidige ledende skuespillere som Kay Kendall, Diana Dors og Joan Collins hadde tilsvarende små roller. Wynter hadde mer suksess i New York enn i London. Hun dukket opp både på teater og på TV, hvor hun hatt ledende roller i blant annet Robert Montgomery Presents (1953) og Studio One (1955, med blant andre Barry Sullivan).

Dana flyttet deretter til Hollywood i 1955, der hun snart fikk en kontrakt med filmselskapet 20th Century Fox. Samme år vant hun prisen Golden Globe innen kategorien Mest lovende nykommer, en tittel hun delte med Anita Ekberg og Victoria Shaw. I de kommende tiårene hadde hun flere roller i både kjente og mindre kjente filmer og teater-oppsetninger, samt at hun var gjeste-skuespiller i flere TV-serier. Dana Wynter døde den 5. mai 2011 på grunn av en hjertesvikt mens hun var innlagt ved Ojai Valley Community Hospital's Fortsetter Care Center. Dana var 79 år gammel da hun døde. Hun hadde hatt en hjertesykdom i flere år og hadde blitt overført fra sykehusets intensivavdeling tidligere samme dag. Hennes sønn Mark uttalte at moren ikke var forventet å overleve veldig lenge og at hun gikk av med døden veldig fredelig.

## Referanser


## Eksterne lenker
*