Sigismondo d’India

**Sigismondo d'India** (ca. 1582 – 1629) var en italiensk komponist fra overgangen mellom seinrenessanse og tidlig barokk

d'India var en av Monteverdis dyktigste samtidige og skrev i mange av de samme musikkformene, framfor alt verdslige verk som madrigaler, villaneller og motetter.

## Liv og virke
Sigismondo d'India dukker opp i kildene rundt 1600. Det første tiåret av 1600-tallet reiste han sannsynligvis rundt i Italia og traff komponister, skaffet seg sponsorer ved ulike fyrstehoff og tilegnet seg de ulike lokale musikkstilene. I denne overgangstiden i musikkhistorien, da senrenessansens polyfone stil var i ferd med å vike plassen for tidligbarokkens mange nye former, ser det ut til at d'India opparbeidet seg et usedvanlig godt grep om de forskjellige musikkstilene i Italia: Marenzios ekspressive madrigalstil, den venetianske skoles stort anlagte flerkorsverk, den konservative romerske skolens polyfone tradisjon, forsøkene på å gjenopplive antikkens musikk i den monodiske musikken, og monodiens større avlegger, den nyutviklede operaformen, så vel som napolitaneren Carlo Gesualdos manierte, emosjonelle og intenst kromatiske stil.

Det er kjent at d'India var i Firenze, operaens fødested, så vel som i Mantova hvor Monteverdi arbeidet. I Napoli møtte han sannsynligvis Gesualdo, og innen 1610 var han i Parma og Piacenza. Året etter ansatte hertugen av Savoia ham til å lede framføringer i Torino. d'India ble i Torino til 1623, og disse årene ble hans mest produktive; i denne tiden smeltet han sammen de vidt forskjellige musikktypene han hadde hørt og studert i årene 1600-1610 til en enhetlig stil.

Etter at d’India forlot Torino, åpenbart tvunget ut av politiske årsaker, reiste han til Modena og senere til Roma. Det ser ut til at han døde i Modena, men kjennskapet til hans siste år er like sparsom som for hans første. Et dokument viser at han fikk en post ved i Maximilian I av Bayerns hoff, men det finnes ikke belegg for at han reiste dit, kanskje døde han før han kom seg av gårde.

## Verk
d'India skrev musikk i de fleste av sin tids vokalformer, som monodisk musikk, madrigaler og motetter. Monodiene var de viktigste og mest tallrike, og av mange ulike typer: arier, både gjennomkomponerte og strofiske, variasjoner over en ostinat bass, klagesanger, madrigaler i monodisk stil og annet.

Stilistisk viser d'Indias musikk fellestrekk med Monteverdis komposisjoner fra samme tid: ekspressiv kromatikk,  dissonanser med uvanlige oppløsninger og med en dramatisk undertone. Enkelte av hans lengre monodier er i praksis operascener, men  d'India skrev ikke noe som eksplisitt ble kalt «opera».   

I de polyfone madrigalene lånte d'India ofte ideer fra Gesualdo, særlig ved å sette langsom og intenst kromatisk musikk opp mot lette, nesten delirisk diatone passasjer, og slik sett var han en av Gesualdos svært få etterfølgere (før 1900-tallet). En del av d'Indias senere musikk er uvanlig ved at den innen ett og samme stykke kan vise påvirkning fra så å si «alle» samtidige komponister i Italia.

## Referanser


## Kilder
* 
* «Sigismondo d' India (1580? - 1629)», hoasm.org

## Litteratur
* Manfred Bukofzer: *Music in the Baroque Era*. New York: W.W. Norton & Co., 1947.  ISBN 0-393-09745-5
* John Joyce og Glenn Watkins: "d'India, Sigismondo", *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, red. S. Sadie og J. Tyrrell. London 2001, Macmillan. ISBN 0195170679
* Gustave Reese: *Music in the Renaissance*, revidert utgave. New York: W.W. Norton & Co. 1959, ISBN 0-393-09530-4
* Andrea Garavaglia: ''Sigismondo D’India „drammaturgo“. EDT Torino 2005, ISBN 978-88-6040-018-5

## Eksterne lenker
* 
*