open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gymnocerus

* Se Systematisk inndeling

***Gymnocerus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
En middelsstor, mørk trebukk. Kroppen er påfallende kort og bred. Antennene er lengre enn kroppen, tynne, men hvert enkelt ledd er fortykket i spissen, kølleformet. I motsetning til mange andre Anisocerini har ikke antennene påfallende hår.

## Utbredelse
Arten er bare kjent fra Fransk Guyana.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Anisocerini J. Thomson, 1860
******** Slekten *Gymnocerus* Audinet-Serville, 1835
********* *[[Gymnocerus scabripennis]]* Audinet-Serville, 1835

## Kilder
* Katalog med utbredelsesdata 
* Liste over slektene

## Eksterne lenker
* Bilde av arten 
*
Arne Schanche Nilsen

**Arne Schanche Nilsen** (født 2. januar 1913 i Nordbotn i Fillan sogn, død 2. august 2005) var en norsk gårdbruker og politiker (Sp).

Han var Fillans ordfører 1948–1963, deretter storkommunen Hitras ordfører 1964–1967 og 1972–1975.

## Referanser
Tour of Norway 2016 Lagkonkurranse

**[[Tour of Norway 2016]] lagkonkurranse** tiden til de 3 beste rytterne på det enkelte lag på hver etappe ble lagt sammen, og teller i lagkonkurransen.

21 lag stilte, 20 lag kom til mål med 3 ryttere eller flere.

## Resultater

## Eksterne lenker
Offisiell resultatside
Plaxomicrus

* Se Systematisk inndeling

***Plaxomicrus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Små, blanke trebukker. Kroppen er forholdsvis kort og bred, dekkvingene er kraftig utvidete i den bakre delen og nærmest pæreformede. Oversiden er kledt med korte, mørke hår.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Astathini J. Thomson, 1864
******** Slekten *Plaxomicrus* J. Thomson, 1857
********* *[[Plaxomicrus caligatus]]* Holzschuh, 2017
********* *[[Plaxomicrus ellipticus]]* Thomson, 1857
********* *[[Plaxomicrus foliaceus]]* Holzschuh, 2017
********* *[[Plaxomicrus latus]]* Gahan, 1901
********* *[[Plaxomicrus nigriventris]]* Pu, 1991
********* *[[Plaxomicrus oberthuri]]* Gahan, 1901
********* *[[Plaxomicrus pallidicolor]]* Pic, 1912
********* *[[Plaxomicrus sikkimensis]]* Breuning, 1956
********* *[[Plaxomicrus szetschuanus]]* Breuning, 1956
********* *[[Plaxomicrus violaceomaculatus]]* Pic, 1912

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata

## Eksterne lenker
* 
* Salagubang - Philippine Beetles - Astathini. Med bildegalleri over en del arter http://salagubang.net/pages/gallery/gallery_cer_astathini.html 
* Bilder av artene
Tre ønsker

***Tre ønsker*** (originaltittel: **) er en svensk dramafilm fra 1960, i regi av Göran Gentele. Han skrev også manuset. Hovedrollene spilles av Helena Brodin, Lars Ekborg, Eva Dahlbeck og Stig Järrel.

Filmen ble spilt inn i AB Europa Studio i Sundbyberg.

## Handling
Oskar og Mona møtes når de kommer til Musikaliska Akademien for å få vite om de har blitt antatt. De forelsker seg i hverandre og gifter sig omsider. De får et barn. For å forsørge familien begynner Oskar å arbeide som akkompagnatør for en kjent kvinnelige sanger og blir også hennes elsker. Hans hustru oppdager sidespranget og flytter hjem til sin mor. Hun får hundre kroner av sin far som hun kjøper en parfyme med navn *Tre önskningar* for. I parfymebutikken treffer Mona en dirigent og får æren av å bli solist. På slutten møtes alle fire og Oskar og Mona blir gjenforent.

## Rolleliste
(I utvalg)

*Lars Ekborg - Oskar Nilsson, pianoelev
*Helena Brodin - Mona Lindberg, sangelev
*Eva Dahlbeck - Adèle Linton, sangerinne
*Stig Järrel - Rickard Linton, Adèles mann
*Per Aabel - Alexander Hassler, dirigent
*Hjördis Petterson - Elsa Lindberg, Monas mor
*Holger Löwenadler - Frans Lindberg, Monas far
*Elisabeth Falk - Ninni Wahlås, fotomodell
*Svenerik Perzon - Olof Segerlund, musikerelev
*Elsa Carlsson - Doktorinne Anglin, Oskars hyresvertinne

## Referanser


## Eksterne lenker
*
King’s Cup Race

**King's Cup Race** er en årlig britisk konkurranse for småfly, administret av  Royal Aero Club Records Racing and Rally Association som ble arrangert første gang  8. september 1922. Konkurransen er åpen kun for  britiske flyvere, men omfatter også medlemmer av Det britiske samvelde.

Løpet ble etablert av King George V som et insentiv for utviklingen av småfly og konstruksjon av motorer. Det første løp gikk over en strekning på 810 mile fra Croydon lufthavn, syd for London, til  Glasgow, Scotland og tilbake etter en overnatting. Vinneren av det første løpet var Frank L. Barnard, sjefsflyver ved Instone Air Line med et  passasjerfly, Airco DH.4A.

Intet løp ble arrangert under Andre verdenskrig (1939–45), og løpet ble ikke gjenopptatt før i 1949. Løpet ble avlyst i 1951 på grunn av dårlig vær. I 1953 overvar 10&nbsp;000 mennesker King's Cup Air Race som da ble arrangert i Southend-on-Sea i  Essex og fikk se en mid-air kollisjon hvor John Crowther, en hotelleier fra Marine Hotel, Tankerton, Kent ble drept.

Sammen mrd Schneider-troféet og British Air Racing Championship er dette en av de mest ettertraktede priser

'*' Fra og med 1961 kan fly utenfor Storbritannia  og Commonwealth of Nations delta
## Vinnere

'*' As of 1961, aircraft designed outside Great Britain and the Commonwealth of Nations were allowed to enter.

## Referanser


## Litteratur
* Lewis, Peter. *British Racing and Record-Breaking Aircraft*. London:Putnam, 1971. ISBN 0-370-00067-6
* Tegler, John. *International 1971 Air Racing Annual* USARA.

## Eksterne lenker
* Berliner, Don. A Concise History of Air Racing Society of Air Racing Historians
* Pathe News Reel of the 1957 Air Race Inkusive filmklipp av vinneren, F. Dunkerley
Midtre Ringstind

**Midtre Ringstind** er et fjell i Hurrungane i Luster og Årdal kommuner i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på  meter over havet.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell
* Liste over fjell i Skandinavia

## Referanser
Den gule bilen

***Den gule bilen*** (svensk tittel: **) er en svensk kriminal-thriller fra 1963 i regi av Arne Mattsson. Hovedrollene spilles av Karl-Arne Holmsten, Ulla Strömstedt og Nils Hallberg.

*Den gule bilen* er den femte og siste filmen om privatdetektiv John Hillman. De fire foregående filmene er *[[Damen i svart]]*, *[[Mannekeng i rødt]]*, *[[Ryttere i blått]]* og *[[Vita frun]]*.

## Handling
Under en turistreise til et ikke navngitt land blir passasjerene på en buss vitner til et mordforsøk på landets ministerpresident Hurkas. En person i turistgruppen har bevismateriale mot attentatmennene og myrdes når bussen når Sverige. Én av passasjerene, Kerstin, ser hvordan gjerningsmannen blir plukket opp i en gul Mercedes. Etter et mislykket mordforsøk på henne blir hun kidnappet og låst inn på et mentalsykehus. Privatdetektiv John Hillman, som var med på turistreisen, tar opp jakten og lykkes i å redde kvinnen.

## Rolleliste
(I utvalg)

*Karl-Arne Holmsten - Kaptein John Hillman, privatdetektiv
*Ulla Strömstedt - Kerstin Björk
*Nils Hallberg - Freddy Sjöström, Hillmans medhjelper
*Barbro Kollberg - Doktor Maria Engström
*Semmy Friedmann - Ambassadør Leclerc
*Toivo Pawlo - Radek, ambassadesekretær
*Kotti Chave - Sune Öhrgren, kriminalførstebetjent
*Carl-Olof Alm - Attentatmann
*Leif Amble-Næss - Curt Lorénz, ambassaderåd
*Hans Bendrik - Attentatmann
*Tor Borong - En eldre mann i turistbussen
*Elsa Ebbesen - Fröken Ebba Hillman
*Curt Ericson - Pleier på Sjösätra vårdhem
*Arthur Fischer - Politiførstebetjenten i Granhult
*Karl Erik Flens - Helmout Falk, bilskroteier
*Åke Harnesk - Bussjåføren
*Peter Höglund - Handen, attentatmann

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norsk Husflid

***Norsk Husflid*** er et kulturtidsskrift og fagblad om husflid og håndverk. Det inneholder fagartikler og reportasjestoff innen husflid og moderne design.
*Norsk Husflid* utgis av Norges Husflidslag, og utkommer med fem nummer i året. Første hefte ble utgitt i februar 1966. 

Før den tid hadde Norges Husflidslag i noen år hatt et samarbeid med tidsskriftet *Forming*. Husflidslaget forpliktet seg til å skaffe fire sider med aktuelt stoff til hvert nummer.

## Referanser


## Kilder
**Håndbok for Norges Husflidslag*

## Eksterne lenker
* Norges Husflidslags nettsted for Norsk Husflid
The Beems

**The Beems** er et norsk pop- og rockeband startet i 1964. Ifølge Østlandets blad er bandet Norges eldste pop- og rockeband. 

Kapellmester for The Beems var Sigurd Dancke.Linda Tørklep var bandets første vokalist 1965–67. I 1969 vant bandet Østlandsmesterskapet for rock og var datidens yngste rockeband. 

I 1976 ga de ut sitt første album.  

## Medlemmer
Bandet har hatt samme besetning siden 1996 med Lise Jacobsen som vokalist. De øvrige medlemmer er Bjørn Alfsen, bass. Sigurd Salvesen, gitar. Oliver Toombs, trommer.  

## Diskografi
**Beems* (LP og kassett, 1975, Euronett Norsk A/S)

## Referanser
Tore Godal

**Tore Godal** (født 1939) er en norsk lege og offentlig tjenestemann. Godals livsverk har vært å forbedre folkehelsen i utviklingsland, særlig for kvinner og barn.  

Godal var drivkraften bak opprettelsen av vaksinealliansen GAVI (Global Alliance of Vaccination and Immunization), og ledet organisasjonen i dens første seks år. 

## Bakgrunn
Han er utdannet dr.med. ved Universitetet i Oslo. I 1970 flyttet han til Etiopia for å forske på spedalskhet ved det nyopprettede Armauer Hansens forskningsinstitutt. 

Tore Godal er sønn av Randi Bojer og presten Odd Godal, og barnebarn av forfatteren Johan Bojer. Politikeren Ingvald Godal, kulturarbeideren Ellen Nordstoga og kulturarbeideren Jon Bojer Godal er hans søsken. Biskop Tord Godal var hans onkel.  

## Virke
Han gikk i 1975 fra jobben som sjef ved Immunlaboratoriet ved Det Norske Radiumhospital til vervet som formann i Verdens helseorganisasjons (WHO) styringsgruppe for forskning innen lepraimmunologi og tuberkuloseimmunologi. I 1986 ble han direktør for programmet viet forskning og undervisning innen tropiske sykdommer, initiert av UNDP, WHO og Verdensbanken.

Godal var sentral i opprettelsen av «Roll Back Malaria», verdens største initiativ for bekjempelse av malaria.
og i opprettelsen av «Coalition for Epidemic Prepardness Innovations» (CEPI), som finansierer og koordinerer utviklingen av nye vaksiner mot smittsomme sykdommer.

Han var spesialrådgiver for Gro Harlem Brundtland da hun var generaldirektør i WHO (1998–1999) og har også vært rådgiver for Bill and Melinda Gates Foundation. Fra 2005 til 2009 var Godal spesialrådgiver for Jens Stoltenberg ved Statsministerens kontor. I 2009 ble Godal engasjert som spesialrådgiver for global helse i Utenriksdepartementet.

Godal er foredragsholder og forfatter av mer enn 300 publikasjoner.

## Utmerkelser og anerkjennelse
Godal ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i 2019. 

Kronprinsesse Mette-Marit har kalt Tore Godal sitt forbilde. På et spørsmål fra en student på NTNU om hva man burde gjøre for å redde verden, svarte kronprinsessen «bli Tore Godal». Statsminister Jens Stoltenberg sa i en tale i 2005 at «Tore Godal er trolig den nordmannen som har reddet flest menneskeliv siden Fridtjof Nansen».

## Referanser
Fairey Flycatcher

**Fairey Flycatcher** var et britisk en-seter dobbeltdekker jagerfly for operasjon fra hangarskip bygget av Fairey Aviation Company som var i drift fra 1923 til 1934. Det ble bygget med et konvensjonelt understell for bruk på hangarskip, men dette kunne byttes ut med pongtonger for katapult-utskytninger fra slagskip.

## Konstruksjon og utvikling
Flycatcher ble konstruert for å møte Marinens krav til et fly som kunne erstatte Gloster Nightjar, utstyrt med, enten en  Armstrong Siddeley Jaguar motor eller en Bristol Jupiter stjernemotor. Både Fairey og Parnall leverte fly som møtte disse spesifikasjoner. Fairey med Flycatcher og Parnall med Parnall Plover. Den første av tre prototyper Flycatchers hadde sin jomfrutur 28. november 1922. Den hadde en Jaguar II motor., men en Jupiter IV motor ble senere installert. Små ordere  for både Flycatcher (ni fly) og Plover (ti fly) for evaluering. Etter evalueringen ble Flycatcher valgt for full produksjon.

### Teknisk beskrivelse
Flycatcher var bemerkelsesverdig for sin tid og var ett av de første fly, spesielt for operasjon fra  hangarskip. Det hadde flaps langs begge vingers fulle lengde. Disse kunne felles ned  for landing og takeoff, noe som gjorde at flyet bare brukte   av dekket  "to come and go."

I skroget ble det brukt både tre og metall med kledning av duk. Et heller «tuklete» understell kunne byttes ut med pongtonger for amfibisk bruk

Hydrauliske hjulbremser ble senere tilpasset for lettere å kunne stoppe på den begrensede plassen på et hangarskip. Bremsekrok på understellet var innført på de tidlige modeller.

## Operasjonell historie
Produksjon av Flycatcher begynte ved Fairey's Hayes fabrikk i 1923 og fe første ble levert til  Fleet Air Arm. Flycatcher ble brukt på alle britiske hangarskip i tiden. Om lag 192 fly ble bygget. En typisk plassering var på hangarskipet HMS&nbsp;«Courageous» hvor 16 Flycatchers Ble brukt sammen med 16 Blackburn Ripon og 16 rekognoseringsfly.

Detp var pulært blant piloter, Flycatchers var lett å fly, lett manøvererbart.  Det var med disse at Air Arm utviklet  den slagtaktikk som ble brukt under Andre verdenskrig.

Flycatcher ble også brukt av Home, i Middelhavet, Østindia og Kina.

Under tjeneste i Folkerepublikken Kina var Flycatcher aktiv mot kinesiske pirater i havet nær Hongkong.

## Varianter

## Operatører
; 
* Royal Air Force
* Fleet Air Arm

## Museumsfly

Intet ekte fly er bevart, men Marinens luftfartsmuseum har en eplika av Flycatcher som ble bygget i 1977. Registerert som G-BEYB ble det fløyet frem til 1996, da det ble satt på museum. I øyeblikket er det plassert immuseets magasin hvor publikum hsr tidvis adgang.

## Referanser
Hemicladus

* Se Systematisk inndeling

***Hemicladus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, gråbrunlige trebukker. Slekten kjennes lett på at antennenes midterste ledd er brede og flate.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika øst for Andesfjellene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Calliini J. Thomson, 1864
******** Slekten *Hemicladus* Buquet, 1857
********* *[[Hemicladus buqueti]]* Tavakilian, Touroult & Dalens, 2010
********* *[[Hemicladus callipus]]* Buquet, 1857
********* *[[Hemicladus dejeanii]]* Buquet, 1857
********* *[[Hemicladus fasciatus]]* Galileo & Martins, 1991
********* *[[Hemicladus thomsonii]]* Buquet, 1857

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri over noen av artene
Timeless

**Timeless** er den tredje konsertturneen til artisten Barbra Streisand.

Streisand gjentok strukturen til Barbra Streisand in Concert for denne konsertturneen, og holdt to konserter ved århundreskiftet 1999/2000 i Las Vegas. Hun fulgte opp med åtte konserter fordelt på byer i USA og Australia.

Turneen ble regissert av Streisand og Kenny Ortega, og skulle egentlig kun bestå av nyttårskonsertene og to andre konserter i 2000. Billettene til nyttårskonserte ble utsolgt på kun noen timer. Streisand bestemte seg for å gå på en lengre turné, og var for første gang innom Australia. Der besøkte hun Melbourne og Sydney før hun dro tilbake til USA med konserter i Los Angeles og New York. Timeless besto av kun ti konserter, men de lå spredt utover ni måneder.

Uken før hun holdt de siste konsertene slapp plateselskapet Columbia Records konsertalbumet **, som solgte til platina i USA. Koring av Sydney Philharmonia Choirs ble med på albumet. Konsertfilmen som ble utgitt i februar 2001 solgte også til platina. Konserten ble også sendt på FOX og vant fire Primetime Emmy Awards, blant annet én for Streisand.

## Sangliste
### Akt 1
# «Opening»
# «You'll Never Know» 
# «Something's Coming» 
# «The Way We Were» 
# «Cry Me a River» 
# «Lover, Come Back to Me» 
# «A Sleepin' Bee» 
# «Miss Marmelstein» 
# «I'm the Greatest Star» / «Second Hand Rose» / «Don't Rain on My Parade» 
# «Something Wonderful» / «Being Alive» 
# «As Time Goes By» / «Speak Low» 
# «Alfie»
# «Evergreen (Love Theme from A Star Is Born)» 
# «Papa, Can You Hear Me? / «You'll Never Know» 
# «A Piece of Sky» 

### Akt 2
# «Entr'acte» 
# «Putting It Together»
# «On A Clear Day (You Can See Forever)» 
# «Send in the Clowns» 
# «Happy Days Are Here Again» / «Get Happy» (med Judy Garland) / «Guilty» (med Barry Gibb) / «I Finally Found Someone» (med Bryan Adams) / «Tell Him» (med Celine Dion) / «You Don't Bring Me Flowers» (med Neil Diamond)»
# «Sing» (med Jason Gould) / «I've Got a Crush on You» (med Frank Sinatra) 
# «The Clicker Blues» 
# «Simple Pleasures»
# «The Main Event» / «Fight» 
# «I've Dreamed of You» 
# «At the Same Time» 
# «People» 
# «Happy Days Are Here Again»
# «Don't Like Goodbyes»
# «I Believe» / «Somewhere»

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* “Timeless” Concerts (1999-2000)  (Barbra Archives)
Trollheimen Trafikk

**Trollheimen Trafikk AS** var et rutebil- og transportselskap med hovedkontor på Sunndalsøra. Fram til 1984 gikk det under navnet **KOA-EEB AS**. 

## Bakgrunn
Selskapene Kristiansund-Oppdal Auto (KOA) og Eira - Eidsvåg Billag (EEB) ble fusjonert fra sommeren 1982. *KOA-EEB AS* ble valgt som midlertidig selskapsnavn og var i bruk til 1984. Da valgte selskapet navnet *Trollheimen Trafikk AS*. Dette navnet ble heller ikke langvarig. I 1988 ble selskapet fusjonert med Mørelinjen, og *Mørelinjen AS* ble navnet på det nye fusjonerte selskapet, mens fargene til Trollheimen Trafikk ble beholdt. Hovedkontoret ble lagt til Sunndalsøra.

## Litteratur
* Ottesen, H., Hjermann, L., Høsteng, A. K., Vollstad, K., Haugen, K. R., & Skudal, S. (2001). Rutebilnæring under omstilling 1965-2000. Molde: TL Møre og Romsdal.
* Sæter, E. (1990). 75 år med KOA til Mørelinjen. Sunndalsøra: Mørelinjen.
Blackburn Baffin

**Blackburn B-5 Baffin** var et torpedo bombefly, en dobbeltdekker utviklet fra Blackburn Ripon. Viktigste forandringer var at en 545&nbsp;hk Bristol Pegasus stjernemotor var byttet ut med en Ripon Napier,Lion væske-kjølt rekkemotor.

Baffin var konstruert av major F. A. Bumpus for å møte Fleet Air Arms krav til en konvensjonelt to-seters dobbeltdekker bygget av både metall og tre og kledt med duk. Den hadde svakt bakoverstrøkne vinger, øvre vingepar plassert noe foran nedre såkalte ( «staggered») vinger for å kunne gi plass til torpedoer under skroget. Bevæpningen bestod av et fast foroverrettet 7,7&nbsp;mm Vickers maskingevær og to bevegelige 7,7&nbsp;mm. Lewis maskingevær i bakre førerkabin plus en 910&nbsp;kg. bombe eller en 716&nbsp;kg. torpedo, alternativt tre 240&nbsp;kg. eller seks 110&nbsp;kg. bomber.

## Utvikling

Tudlig på 1930- tallet var Fleet Air Arms skvadroner utstyrt med Blackburn Ripon. Da Ripon ble tatt i bruk i 1930 hadde den eldre væske -kjølte Napier Lion motorer og det sett på som nødvendig å erstatte Lion med moderne luft-kjølte stjernemotorer da dette ville øke flyene kapasitet og forenkle vedlikeholdet. I 1932 bestemte Blackburn seg for å bygge to prototyper av Ripons med stjernemotor, en med en Armstrong Siddeley Tiger og den andre med en Bristol Pegasus som et privat foretak. (Uten at det forelå ordre fra Air Ministry). Flyet med Pegasus-motoren fløy første gang 30. september 1932, og etter testing ble den foretrukket fremfor den med Tiger-motor som erstatning for Ripon. Opprinnelig orde for 26 nybygde fly 38 konvertere Ripon. Produksjonen startet i 1933. Ytterligere 26 Ripons med Baffins ble bestilt i 1935 på grunn av pålitlighets-problemer assosiert med Armstrong Siddeley Tiger motorer i Blackburn Shark og et ønske om å øke Fleet Air Arms styrke. Ytterligere tre nybygde Baffins fikk 580&nbsp;hk  Pegasus II.M3 motorer og de fikk betegnelsen Baffin T8A.

## Museale fly
Vraket av en RNZAFs BaffIn som havarerte i 1937 er bygget opp igjen.

## Litteratur
*Jackson, A. J. (1968). *Blackburn Aircraft since 1909*. London: Putnam. ISBN 0-370-00053-6.
*Mason, Francis K. (1994). '"The British Bomber since 1914*. London: Putnam Aeronautical Books. ISBN 0-85177-861-5.*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Blackburn Baffin
Blackburn Ripon

**Blackburn T.5 Ripon** var et britisk hangarskipbasert torpedo-bomber og rekognoseringsfly, en dobbeltdekker som fløy første gang i 1926. Det ble bruk av Fleet Air Arm som torpedo-bomber fra 1930 til 1935. Ripon ble også solgt til Finland, hvor de ble brukt under vinterkrigen og den finske fortsettelseskrigen frem til 1944.

## Utvikling
Blackburn Ripon ble konstruert for å erstatte en-seters Dart torpedo-bomber. Etter Air Ministrys spesifikasjoner var det også et krav at det kunne brukes til lang-distanse rekonisering med to-manns besetning. Den første prototype fløy den 17. april 1926 som landbasert, men neste prototype den 26. august ble bygget som sjøfly. Opprinnelige ble den testet mot nærmeste konkurrenter, Handley Page Harrow og Avro Buffalo, som viste at disse var adekvate, Ripon ble da bygget om med bedre motor, større ror ble også installert. Den forbedrede Ripon ble utropt som vinner og bestilt.

Fire prototyper og 90 produserte fly ble bygget hos Blackburn for bruk av Fleet Air Arm. Blackburn Baffin ble utviklet fra Ripon, og erstattet den senere hos Fleet Air Arm, og 68 Ripon ble konvertert til Baffin.

## Flyet i bruk

Ripon ble tatt i bruk av Fleet Air Arm.  Ripon ble normalt brukt på hangarskip selv om noen ble konvertert til sjøfly og utstyrt med pongtonger. Ripon ble brukt som torpedobomber frem til 1933, da Fleet Air Arm ble reorganisert i tre store skvaadroner. Den siste Ripon ble pensjonert i januar 1935 da Naval Air Squadron ble utstyrt med Blackburn Baffin.

Blackburn Ripon ble også bestilt av Finlands flyvåpen, med et eksemplar bygget av Blackburn, før 25 ble bygget på lisens av Finnish Aircraft Factory. Disse fikk flere forskjellige stjernemotorer, de første med en 530&nbsp;hk Bristol Jupiter VII, de neste syv en 480&nbsp;hk Gnome Rhone Jupiter VI, etterfulgt av åtte med 535&nbsp;hk Armstrong Siddeley Panther motor og de siste ti med 580&nbsp;hk Bristol Pegasus motorer. Det finske flyvåpen brukte Ripon til rekognosering mot Sovjetunionen i Vinterkrigen og senere i Den finske fortsettelseskrigen. Etter å ha mistet ett i kamp mot russiske jagere i 1939 ble Ripon brukt i begrenset omfang til oppdrag om natten. Siste oppdrag ble fløyet i 1944.

En Ripon (RI-140) ble lagret og er nå restaurert og nylig utstilt ved det finske flymuseet Päijänne Tavastia Aviation Museum. Det er det eneste bevarte eksemplaret.

## Operatører
; 
* Royal Navy
* Fleet Air Arm.
; 
* Finlands flyvåpen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Photos of Blackburn Ripon III in *Flight*
E.T. the Extra-Terrestrial (videospill)

***E.T. the Extra-Terrestrial*** (ofte forkortet til **E.T.**) er et videospill for spillkonsollen Atari 2600 basert på filmen med sammen navn. Spillet ble utviklet av Howard Scott Warshaw og gitt ut desember 1982. Målet i spillet er å lede den titulerte figuren gjennom flere nivåer for å samle deler til en romtelefon, som E.T. kan bruke til å kontakte hjemplaneten sin.

Warshaw ville at spillet skulle være en innovativ tilpasning av filmen, og Atari trodde det ville oppnå høye salgstall basert på dens forbindelse med filmen, som var svært populær verden over. Forhandlingene for å sikre rettighetene til å tilpasse filmen til et videospill ble avsluttet i slutten av juli 1982, noe som ga Warshaw bare fem og en halv uke til å utvikle spillet i tide for julen 1982. Spillet er ofte nevnt som et av de verste videospillene gitt ut og var en av de største kommersielle fiaskoene videospillhistorien. Spillets kommersielle fiasko og resulterende etterløp for Atari er ofte sitert som en medvirkende faktor til videospillkrakket i 1983.

Spillet ble kjent for å være av en eksepsjonell lav kvalitet, og ble et symbol på Videospillkrakket. Likevel solgte det rimlig bra, over 1,5 millioner kopier. Det forlot riktig nok mellom 2,5 og 3,5 millioner kopier usolgt. Spillet fikk Atari til å tape enorme mengder penger. Over 700 000 kopier av spillet ble begravd av Atari sammen med flere andre spill, i Alamogordo like før Atari gikk konkurs.

## Handling
Spilleren skal kontrollere romvesenet E.T. og målet er å samle tre deler av en inter-planetarisk telefon. Disse brikkene kan finnes spredt tilfeldig gjennom forskjellige groper, også referert til som brønner. Spilleren er utstyrt med en energi-måler på skjermen, som reduseres når E.T. utfører forskjellige handlinger (inkludert å flytte på seg, teleportering, falle i en grop, eller levitere. For å forhindre at energi-måleren  synker alt for lavt kan E.T. samle deler som blir kalt Reese's Pieces, som brukes til å gjenopprette energien hans.

Etter at de tre telefon-bitene er samlet inn, må spilleren veilede E.T. til et område hvor han kan bruke telefonen. Dette lar E.T. kontakte hjem-planeten sin. Når dette anropet er gjennomført, vises en klokke øverst til høyre på skjermen. E.T. må komme seg til en landingssone før denne klokken når null. Når E.T. kommer til skogen hvor romskipet hans hadde forlatt ham, vil romskipet dukke opp på skjermen og ta med seg E.T. tilbake til deres egen planet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
BMW i8

**BMW i8** (2014–20) er en 2-dørs 2-seters hybridbil fra tyske BMW.

Den er tegnet av franskmannen Benoit Jacob, laget i Leipzig og den første i serieproduksjon med laserlys i frontlyktene.

Forhjulene drives av en 131 hk elmotor og bakhjulene av en 1.5-liters 3-sylindret bensinmotor på 231 hk.  Ifølge Tønsberg Blad kostet den 1,4 millioner kroner i Norge.

En **roadster** kom i 2017, samtidig med at de fikk et litt større batteri og økning 143 hk i selve elmotoren.

Det ble laget over 20 000 biler over seks år. De siste atten fikk atten unike farger.

2016 BMW i8.jpg
2018 BMW i8 Roadster (1).jpg


## Referanser
Lars Telle

**Lars Elias Telle** (født 28. februar 1906 i Telavåg, død 14. oktober 1943 i Trandumskogen) var en norsk motstandsmann som var sentral i krigshandlingene i Telavåg under andre verdenskrig.

Lars Telle var sønn av Martha og Laurits Telle, og familien organiserte den illegale Englandsfarten fra Telavåg. 26. april 1942 ble huset deres kringsatt av en gruppe tyske soldater, hvorpå to offiserer ble drept i en skuddveksling med de to norske agentene Emil Hvaal og Arne Værum. Far og sønn Telle ble arrestert og plassert på Grini. Lars Telle ble dømt til døden og henrettet 19. oktober 1943 i Trandumskogen sammen med Hvaal.

## Referanser
Magasinet BUNAD

***Magasinet BUNAD*** var et norsk fagblad om bunader og folkedrakter. I den perioden det ble utgitt (2004–2020) var det det eneste spesialmagasinet innenfor dette feltet i Norden. Det ble lansert i 2004, i samarbeid med medlemmer i Norsk Folkedraktforum. Ansvarlig redaktør og Art Director 2004–d.d.: grafiker og fagbokforfatter Heidi Fossnes. Fagredaktør: tidligere leder for Norsk Folkedraktforum Frithjof Rudstaden. 
;Utgivelsesfrekvens
I 2004–2007 utkom to nummer pr. år. I 2008–2012 utkom fire nummer pr. år. Fra 2013 utgis igjen to nummer pr. år. 

Målet med *Magasinet BUNAD* er å belyse arbeidet med forskning og produksjon av bunader over hele landet, med spesiell vekt på rekonstruksjon av drakter. Magasinet er gjennomillustrert. Hvert nummer gir en bred presentasjon av en bunad fra et distrikt. 

*BUNAD* presenterer også utenlandske drakter og drakttradisjoner, og har omfattende artikler om håndverksområder som naturlig hører til innenfor bunadproduksjon.

Hefte nummer 2, 2020 var det 47. og siste heftet som ble utgitt av magasinet i trykt utgave. Etter den tid er det mulig å få tilgang til fagartiklene via det offisielle nettstedet bunad-magasinet.no.

## Referanser


## Kilder
*

## Eksterne lenker
*
BMW 2-serie

**BMW 2-serie** er kompakte familiebiler fra tyske BMW.
### Tourerutgavene
**Active Tourer** (F45, 2014–) er en 5-dørs flerbruksbil tegnet av Michael de Bono med forhjulsdrift. Den har god takhøyde og plass til fem med bagasjerom på over 1500 liter. Active Tourer er bygget i Leipzig på BMW UKL2-plattformen. Med 218i ble Active Tourer den første BMW med fabrikkens nye 3-sylindrete 1.5-liter motor på 136 hk. Den har mange motoralternativ og fås med.

I 2016 kom hybridbilen **225xe Active Tourer** med *e-Drive*, en firehjulsdrift der en 3-sylinders 1.5-liter bensinmotor på 134 hk driver framhjulene og en 87 hk elektrisk motor bakhjulene (motsatt av BMW i8).

**Gran Tourer** (F46, 2015–) er en syv-seters utgave.

Fra 2016 lages den også ved BMW *Brilliance* i Shenyang i Kina.
### Sportsutgavene
**Coupé** (F22, 2014-) er 2-dørs coupe med bakhjulsdrift og mye godt det samme av utstyr og motoralternativ som Active Tourer.  En cabriolet (F23) kan også bestilles.  Begge ble designet av Christopher Weill og bygges i Leipzig. Disse er tenkt å utfylle BMW 1-serie.   **M2** (F87, 2015–) er en spesielt rask utgave med 370 hestekrefter.

BMW 218i Active Tourer Advantage (F45) – Frontansicht, 15. März 2015, Düsseldorf.jpg | F45 Active Tourer
BMW 2-Series F22 Avignon Motor Festival 2014-03-23.jpg | F22
BMW 225d Cabriolet M Sport (F23) – Heckansicht, 18. Oktober 2015, Düsseldorf.jpg | F23


## Referanser
BMW i3

**BMW i3** (2013–22) er en fem-dørs fire-seters kompakt elbil fra tyske BMW.  

Den er tegnet av amerikaneren Richard Kim (født 1980) og bygges i Leipzig. Den er bakhjulsdrevet og har svært smale hjul som gir lav rullemotstand. 

I understellet er det brukt mye karbonfiber og lettmetaller som magnesium og aluminium.  Dette er såpass sterkt at man ikke har hatt behov for den vanlige midtstolpen mellom fram- og bakdører, som forøvrig snur feil vei ("selvmordsdører"). 

Første utgave kom med en motor på 170 hk (125&nbsp;kW) som brukte 1,29&nbsp;kWh/mil og med sine 1,200 kilo ga rundt 130&nbsp;km rekkevidde, da med et 60 Ah batteri. Den kunne også fås med **REx** (Range Extender, i Norge markedsført som **Plug-in Hybrid**) 0,6-liters 2-sylinder bensinmotor (110&nbsp;kg ekstra vekt, 9 liter bensintank) som ved lavt nivå lader batteriet. 

Fra 2016 kom i3  med et 94 Ah batteri som økte vekten med rundt 50 kg, og ifølge fabrikken, ga 50&nbsp;% lengre rekkevidde, 300 km med kjøremønsteret *New European Driving Cycle* (NEDC), eller bare halvparten så langt ved normal kjøring.   

Spesialutgaven **i3s** (2017–; "s" for "sportslig") er 1 cm lavere og har 14 flere hestekrefter, men noe lavere rekkevidde på grunn av bredere dekk.

Fra 2019 kommer i3 med et 120 Ah batteri som økte vekten med 30 kg, men økte rekkevidden til rundt 300 kilometer. På samme tid hadde over 20 000 stykk blitt solgt i Norge og oppnådd en markedsandel i Norge på rundt 10 prosent.

Den ble produsert til sommeren 2022 i over 220 000 eksemplarer.
### Litt om interiør

Panelene er tretti prosent lettere, fordi vanlig tungplast er erstattet av kenaf, en plante i Kattostfamilien. Velger man delskinn er setene  av førti prosent «aktiv ull» som gir noe kjøling, i tillegg til skinn garvet i olivenblader som gjør at skinnet holder sin naturlige glans.  Dashbordet kan velges med enten ABS-plast eller sertifisert eukalyptustre, som trenger mye mindre overflatebehandling enn andre tradisjonelle tresorter. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mini-LP

En **mini-LP** eller **minialbum **er en kort variant av album eller LP, vanligvis priset lavere enn et album ansett for å være full-lengde. Den er annerledes enn EP på grunnlag av å ha flere spor og litt lenger lengde tidsmessig.

## Historie
Mini-LP-er ble populære på begynnelsen av 80-tallet med plateselskaper som hadde kunder som var nølende med å kjøpe album med full lengde og pris som målgruppe. Flere mini-LP-er hadde blitt utgitt sent på 70-tallet, blant annet  John Cooper Clarkes *Walking Back to Happiness*, som benyttet seg av 10-tommersformatet. Formatet som vanligvis ble brukt var 12- eller 10-tommers vinyl, med en lengde mellom tjue og tredve minutter, og rundt sju spor. De ble ofte brukt som en måte å introdusere nye band og artister til markedet, eller som en måte å gi ut midlertidige album mellom hovedalbumene. Epic Records introduserte 10-tommers *Nu-Disk* format på starten av 80-tallet, men hadde problemer med å merchandise det. Derfor ble 12-tommers mini-LP-er mer vanlig. Noen eksempler på mini-LP-er tidlig på 80-tallet er blant annet U2s *[[Under a Blood Red Sky]]*, som nådde nummer to på UK Albums Chart i 1983, og The Honeydrippers' *Volume 1*, som nådde nummer fire på ''Billboard'' 200 i 1984. I Norge er Kjøtts selvtitulerte utgivelse fra 1980 et eksempel på minialbum. Det ble i 2011 kåret til det fjerde beste norske albumet i forbindelse med Morgenbladet topp 100.

Uavhengige plateselskaper ga ofte ut mini-LP-er av artister før de slapp album med full lengde. Selskapet  4AD brukte denne tilnærmingen med Pixies' debut, *Come on Pilgrim, *i 1987. De brukte også formatet på det andre albumet til Throwing Muses, *The Fat Skier*, samme året.

## Referanser
Fausto Maria Martini

**Fausto Maria Martini** (født 14. april 1886 i Roma, død 12. april 1931) var en italiensk forfatter.

Martini som var teaterkritiker i «Tribuna», deltok i den første verdenskrigen og ble hardt skadd. Han ga ut diktsamlinger, roman og skuespill.

## Verk
* *Le piccole morte*, 1906, diktsamling
* *Verginità* (roman - 1920) 
* *Il giglio nero*, (skuespill - 1914)
* *Il fanciullo che cadde*, 1915, 
* *Trilogia d'aprile*, 1917, 
* *Ridi, pagliaccio*, 1919, 
* *Il fiore sotto gli occhi*, 1921.
## Referanser
Carterica

* Se Systematisk inndeling

***Carterica*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, spinkle trebukker, vanligvis farget i rødlig og svart. Antennene er noe lengre enn kroppen. Dekkvingene har fine lengderibber og har en liten tann ved ytterhjørnet.

## Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, fra Nicaragua i nord til Bolivia i sør.

## Systematisk inndeling
Mange arter som inntil nylig var ført til denne slekten, er nå skilt ut i andre slekter .

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Colobotheini J. Thomson, 1860
******** Slekten *Carterica* Pascoe, 1858
********* *[[Carterica buquetii]]* Thomson, 1860 - nå ført til slekten *[[Allocarterica]]*
********* *[[Carterica cincticornis]]* Bates, 1865 - nå ført til slekten *[[Piriana]]*
********* *[[Carterica mima]]* Belon, 1903 - nå ført til slekten *[[Piriana]]*
********* *[[Carterica mucronata]]* (Olivier, 1795) - nå eneste art som blir plassert i denne slekten
********* *[[Carterica pygmaea]]* Bates, 1881 - nå ført til slekten *[[Piriana]]*
********* *[[Carterica rubra]]* Martins & Galileo, 2005 - nå plassert i slekten *[[Confluentia]]*
********* *[[Carterica soror]]* Belon, 1896  - nå plassert i slekten *[[Confluentia]]*
********* *[[Carterica tricuspis]]* Belon, 1903 - nå ført til slekten *[[Piriana]]*

## Referanser


## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri (Colobotheini litt nede på siden
* Bildegalleri
Aerenea

* Se Systematisk inndeling

***Aerenea*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, tettbygde, brunlige trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Kroppsformen er ganske bred, dekkvingene har markerte "skuldre" og er bredest foran. Beina er temmelig korte og kraftige.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Compsosomatini J. Thomson, 1857
******** Slekten *Aerenea* J. Thomson, 1857
********* *[[Aerenea aglaia]]* Monné, 1980
********* *[[Aerenea albilarvata]]* Bates, 1866
********* *[[Aerenea alvaradoi]]* Prosen, 1947
********* *[[Aerenea annulata]]* Monné, 1980
********* *[[Aerenea antennalis]]* Breuning, 1948
********* *[[Aerenea apicalis]]* Melzer, 1923
********* *[[Aerenea batesi]]* Monné, 1980
********* *[[Aerenea bimaculata]]* (Brethes, 1920)
********* *[[Aerenea brunnea]]* Thomson, 1868
********* *[[Aerenea ecuadoriensis]]* Breuning, 1947
********* *[[Aerenea flavofasciculata]]* Breuning, 1948
********* *[[Aerenea flavolineata]]* Melzer, 1923
********* *[[Aerenea gounellei]]* Monné, 1980
********* *[[Aerenea humerolineata]]* Breuning, 1980
********* *[[Aerenea impetiginosa]]* Thomson, 1868
********* *[[Aerenea occulta]]* Monné, 1980
********* *[[Aerenea panamensis]]* Martins & Galileo, 2010
********* *[[Aerenea periscelifera]]* Thomson, 1868
********* *[[Aerenea posticalis]]* Thomson, 1857
********* *[[Aerenea punctatostriata]]* (Breuning, 1948)
********* *[[Aerenea quadriplagiata]]* (Boheman, 1859)
********* *[[Aerenea robusta]]* Monné, 1980
********* *[[Aerenea setifera]]* Thomson, 1868
********* *[[Aerenea subcostata]]* Melzer, 1932
********* *[[Aerenea subimpetiginosa]]* Breuning, 1948
********* *[[Aerenea sulcicollis]]* Melzer, 1932
********* *[[Aerenea transversefasciata]]* Breuning, 1974
********* *[[Aerenea trigona]]* Pascoe, 1858
********* *[[Aerenea tuberculata]]* Monné, 1980

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
* Bildegalleri over noen arter fra Paraguay (Compsosomatini litt nede på siden)
* Bildegalleri
Liggevogn

En **liggevogn** er en egen form for jernbanevogn, som oftest brukes i nattog. Herunder tog som har så lang kjørestrekning at det blir for lenge å ligge hele tiden Vognene fungerer som et enklere og også rimeligere tilbud enn sovevogn. Kupeene har normalt seks køyeplasser, tre på hver side av kupédøren. Køyene kan hurtig gjøres om til alminnelige sitteplasser, så passasjerene også kan benytte kupeen på dagtid.  

Plasser i liggevogn er billigere enn i sovekupeer og kan vanligvis kjøpes enkeltvis. Det har ikke vært vanlig å skille mellom kjønn ved plassreservasjon, men etter hvert har jernbaneselskapene valgt i kunne tilby egne damekupeer. Noen tilbyr også familiekupeer, eller at en gruppe på færre enn seks personer som reiser sammen får reservere en hel kupé. 

Vogntypen fikk sitt gjennombrudd i Europa på 1960- og 1970 -tallet i takt med den voldsomme populariteten for Inter-Rail. Mange jernbaneforvaltninger anskaffet slike, men ikke norske NSB. Både svenske og tyske liggevogner har likevel i mange år inntil ca. 2000 trafikkert norske spor, hhv. Oslo-København,  Oslo-Stockholm, Narvik-Stockholm og Oslo-Hamburg. 

Norske Vy Tog kjøpte i 2020 inn åtte brukte kombinerte, opprinnelig tyske, ligge- og sykkelvogner. Planen var å sette dem inn i fjerntogene både dag og natt på Bergensbanen fra og med sommeren 2021. Vognene er bygget på 1960-tallet, men senere modernisert og ombygget i flere omganger. De har nå seks kupeer, hver med seks passasjerplasser, pluss sykkelrom.   

Nummer og litra på disse er: 

BDcm 61 85 82-90 402-4, BDcm 61 85 82-90 403-2, BDcm 61 85 82-90 404-0, BDcm 61 85 82-90 409-9, BDcm 61 85 82-90 410-7, BDcm 61 85 82-90 411-5, BDcm 61 85 82-90 412-3, BDcm 61 85 82-90 413-1. De to første ankom Oslo i desember 2020.    

Vognene ble satt i trafikk på Bergensbanen fra 12. desember 2021, etter forutgående ombygging og oppgradering i Finland. Nytt litra i Norge er BFWL1. Ny nummerserie i Norge er 234XX der XX er de samme siste sifre som i vognenes opprinnelige nummerering.    

Vognene   
 
 

## Eksterne lenker
*
Pterotragus

* Se Systematisk inndeling

***Pterotragus*** er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.

## Utseende
En middelsstor, kraftig, lyst gråbrun trebukk med et blankt svart midtfelt på hode og pronotum og en svart flekk i den bakre delen av hver dekkvinge. Antennene er lengre enn kroppen, det tredje leddet er kølleformet og kledt med utstående, svarte hår. Pronotum har en butt tann på hver sidekant. Dekkvingene er nesten parallellsidige med litt avrundede "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige.

## Utbredelse
Arten er kjent fra Kamerun og Nigeria.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien vedbukker, Lamiinae Latreille, 1825  
******* Stammen Ceroplesini J. Thomson, 1860
******** Slekten *Pterotragus* Chevrolat, 1856
********* *[[Pterotragus lugens]]* Chevrolat, 1856

## Kilder
* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsedata 

## Eksterne lenker
*
Svømming under EM i svømmesport 2016 – 50 meter fri menn

**50 meter frisvømming menn ** var en svømmeøvelse som ble arrangert under Langbane-EM i svømming 2016 i London i Storbritannia. Øvelsen ble svømt den 21. og 22. mai 2016. 70 deltakere fra 34 nasjoner deltok i øvelsen.

## Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger:

## Resultater
### Forsøksheat
Forsøksheatene ble avholdt den 21. mai fra kl. 09.09 lokal tid.

### Semifinaler
Semifinalene ble avholdt den 21. mai fra kl. 16.50 lokal tid.

#### Semifinale 1

#### Semifinale 2

### Finale
Finalen ble avholdt den 22. mai kl. 16:07.

## Referanser
Sports Authority

**Sports Authority, Inc.** var en amerikansk butikkjede som solgte sportsutstyr. Hovedkontoret var i Englewood i Colorado.

Kjeden bestod av mer enn 450 butikker over hele USA.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nettside
Laugh, Clown, Laugh

**«Laugh, Clown, Laugh»** er en sang som ble spilt i kinosalene før visningene av stumfilmen *[[Laugh, Clown, Laugh (film)|Laugh, Clown, Laugh]]* fra 1928. Melodien er av Ted Fio Rito og teksten er av Joe Young og Sam Lewis.

Den første innspillingen ble gjort av Arthur Ball 11. februar 1928. Låta ble seinere spilt inn på plate av Ted Lewis med orkester - innspilling, Columbia 1346-D. Sangen er seinere blitt spilt inn av Abbey Lincoln. Sangen er seinere blitt spilt inn av Cécile McLorin Salvant på et eget album og på lydsporet til filmen *[[Bessie]]* om Bessie Smith.
## Referanser
Grønne støvler-hulen

**Green Boots Cave** ('Grønne støvler-hulen'), er en heller på Mount Everest, som ligger på den nordøstlige klatreruta,  meter over havet. Navnet oppsto fordi det i flere år fram til 2014, lå en død fjellklatrer der med grønt fottøy, inntil han ble flyttet vekk fra ferdselsåra [eller tråkket/stien som gir innsyn til helleren]. Liket skulle per 2019 være vanskelig å observere, og [mindre] synlig [enn før flyttinga].

Folk som har endt opp døde i hulen er «Green Boots» i 1996, og David Sharp i 2006. «Green Boots» antas å ha vært fra én (av to savnede) fra et indisk klatrelag - enten Tsewang Paljor eller Dorje Morup. 

## Bilde med markering av beliggenheten

## Referanser
Cluilergrøften

**Cluilergrøften** (latin: *fossae Cluiliae*) var en stor militær forsvarsgrøft i oldtidens Roma. Grøften skal etter sigende ha blitt oppkalt etter en konge av Alba Longa, Cluilius, som var i krig mot byen Roma i den myteomspunnede romerske kongetiden.

Ifølge Livius slo albanerne leir drøye åtte kilometer fra Roma by, og omringet leiren med en grøft; albanernes general Cluilius kom så til å gi navn til grøften – helt til grøften forsvant og med den navnet. I leiren skal etter sigende Cluilius ha dødd, og albanerne ha valgt Mettius Fufetius til diktator. Livius nevner også at en volskerhær senere skal ha slått leir her og fra den ført angrep mot romersk territorium.

Grøften markerer også det sted hvor den mytiske Gnaeus Marcius Coriolanus skal ha stanset med sin volskerhær, og ha blitt overtalt av sin mor og sin kone til å avbryte angrepet.

## Referanser


## Litteratur
*Iddeng, Jon W.: *Romerrikets historie - republikkens vekst og fall*. Dreyers forlag, Oslo 2014.
Livsskildringer med sammenligning

***Livsskildringer med sammenligning*** (latin: *Vitae parallelae*; gammelgresk: *Bíoi Parállēloi*) er en samling biografier om kjente greske og romerske personer, arrangert slik at det trekkes paralleller mellom deres felles trekk, skrevet av den gresk-romerske filosof og biograf Plutark. Verket var ment å nære respekt mellom grekere og romere, og er antageligvis skrevet omkring år 100 e.Kr.

En av de mer kjente sammenligningene Plutark gjør er den mellom de to store oratorer i antikken, greske Demosthenes og romerske Cicero.

## Referanser
Silje Opseth

**Silje Opseth** (født 1999) er en norsk skihopper som representerer Idrettslaget Holeværingen. Hun har per februar 2026 tre VM-medaljer i lagøvelser og sju individuelle verdenscupseire. Opseth satte verdensrekord for kvinner i skiflyging med 230,5 meter i Vikersundbakken 17. mars 2024. Rekorden ble senere slått i 2025.

## Karriere
Opseth debuterte i verdenscupen i 2015/16-sesongen. Hun ble omtalt som en del av pionérmiljøet rundt kvinnekombinert, samtidig som hun satset som spesialhopper.

I Vinter-OL 2018 i Pyeongchang ble hun nummer 16 i normalbakke. I Vinter-OL 2022 i Beijing ble hun nummer 6 i normalbakke. Under Vinter-OL 2026 i Milano–Cortina ble hun nummer 12 i normalbakke og nummer 5 i storbakke.

I VM 2019 i Seefeld hoppet Opseth på det norske laget som tok bronse i lagkonkurransen. I VM 2021 i Oberstdorf falt hun fra medalje i individuell konkurranse, og tok sølv i mikslag og bronse i lagkonkurransen for kvinner.

I mars 2020 oppstod en uvanlig situasjon under Raw Air på Lillehammer. Opseth ble først utropt som vinner, men etter at en poengfeil ble rettet opp, ble lagvenninnen Maren Lundby stående som vinner. FIS forklarte senere feilen med et problem knyttet til registrering av tilleggspoeng ved endring av avsats.

Opseth tok sine første verdenscupseire i 2022. I februar 2024 vant hun et verdenscuprenn i Willingen. 17. mars 2024 satte hun verdensrekord for kvinner i skiflyging i Vikersund med 230,5 meter.

I nasjonale mesterskap har Opseth vunnet flere NM-medaljer. I november 2018 ble en NM-konkurranse i Midtstubakken avlyst på grunn av mildvær og regn som ødela issporet i tilløpet.

I mai 2024 var Opseth blant utøvere som sendte et brev til FIS der de ba om raskere utvikling av kvinnehopp, blant annet med en mer parallell konkurransekalender med herrene.

I januar 2025 pådro Opseth seg en alvorlig kneskade under et renn i Sapporo og ble operert i februar 2025.

## Utmerkelser og engasjement
I 2016 mottok hun og Leif Torbjørn Næsvold Norges Skiforbunds Jubileumspokal for fair play og engasjement.

Opseth er ambassadør for kampanjen Idrett uten alkohol. Etter Holmenkollenfestivalen 2023 kritiserte hun alkoholforbruket der.

I 2022 kritiserte Opseth og Maren Lundby det polske skiforbundet for å ha trukket tilbake økonomisk støtte fra kvinnelige hoppere med en BMI over 21.

I 2023 innledet Opseth et prosjekt der hun undersøkte hvordan menstruasjon kan påvirke prestasjon.

I 2025 snakket Opseth offentlig om presset i hopprenn om å ha lav kroppsvekt, og fikk støtte fra flere utøvere.

## Verdenscupseire

## Referanser


## Eksterne lenker
*