open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karl Rudolf Jacobi

**Karl Rudolf Jacobi,** adlet i 1888 og deretter **von Jacobi**, (født 8. september 1828 i Jeggau i Gardelegen i dagens Sachsen-Anhalt, død 24. juli 1903 i Zinnowitz i Usedom i dagens Mecklenburg-Vorpommern) var en tysk jurist,  embetsmann og finansminister. 
## Liv og virke
Jacobi startet sin karrière i det prøyssiske embetsverket i 1856, ble ministerialdirektør i handelsdepartementet i 1874, president i rikspatentverket i 1877, understatssekretær i finansdepartementet i 1879 og i 1881 president i den prøyssiske sentrale jordkredittforeningen. Han var statssekretær (finansminister) fra 1886 til 1888 og ble adlet da han fratrådte dette embetet. Jacobi ble i 1891 medlem av kolonialrådet.

Han var fra 1866 til 1880 som var den liberale periode i prøyssisk sosialpolitikk, ekspert på handels- og arbeidsforsikringsrett og deltok i 1873 på den tysk-østerrikske konferanse om sosiale spørsmål. Jacobi deltok i 1881 i utarbeidelsen av den første ulykkesforsikring for arbeidere i Preussen. Han etablerte den såkalte *næringslivsavdeling II* i innenriksdepartementet som bisto Bismarck i hans sosiale initiativer.
 
## Referanser


## Eksterne lenker
* Artikkel i Meyers Konversationslexikon
Kortbane-VM i svømming 2014

**Kortbane-VM i svømming 2014** ble arrangert av FINA for 12. gang fra 3. til 7. desember 2014 i Doha i Qatar. Alle øvelsene fant sted i Hamad Aquatic Centre i Aspire Zone.

## Valg av arrangør
Den 14. desember 2010 annonserte FINA at Catania, Italia skulle være vert for ville være VM i svømming 2014. 

I november 2011, trakk det italienske svømmeforbundet (FIN) sin støtte til Catania som vert for mesterskapet, på grunn av at de regionale myndighetene ikke tidsnok stilte finansielle garantier for mesterskapet. Det at FIN trakk tilbake støtten til Catania gjorde usannsynlig at mesterskapet ville bli arrangert i Italia.

4. april 2012 offentliggjorde FINA at Doha i Qatar skulle arrangere mesterskapet.

## Program
Det ble avholdt 46 øvelser.

## Medaljeoversikt

## Medaljesammendrag
### Menn

: Svømmere som bare deltok i forsøksheat og mottok medaljer.

### Kvinner

: Svømmere som bare deltok i forsøksheat og mottok medaljer.

### Mixed øvelser

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Mot Rusgift

***Mot Rusgift*** er et tidsskrift utgitt av Forbundet Mot Rusgift. Tidsskriftet ble grunnlagt i 1972, året før Norges Studerende Ungdoms Avholdsforbund endret navn til Forbundet Mot Rusgift. Tidsskriftet kommer ut ca. to ganger i året, og er fra og med nr. 54 også tilgjengelig i fulltekst på internett.

*Mot Rusgift*s målgruppe er hovedsakelig skoleelever og studenter, og inneholder både opplysningsstoff om rus, artikler om rusgiftpolitiske spørsmål, og diskusjoner om fremveksten av alkoholliberalistisk ideologi.

## Eksterne lenker

* Mot Rusgift på nettet
Mama’s Boy

**«Mama's Boy»** er en sang skrevet av Suzi Quatro og Len Tuckey som ble spilt inn og gitt ut på albumet *[[Suzi... And Other Four Letter Words]]* med Suzi Quatro i 1979. Sangen ble gitt ut på singel i 1980. Singelen kom på 34.-plass i Storbritannia. Hun spilte den inn igjen i studio i 1996 og ga den ut på albumet *[[What Goes Around - Greatest & Latest]]*.

## Eksterne lenker
*
Stanisław Barcewicz

**Stanisław Barcewicz** (født 16. april 1858 i Warszawa, død 1. september 1929 samme sted) var en polsk fiolinist og dirigent som flere ganger gjestet Norge. Han spilte på en Guadagnini-fiolin.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Stanisław Barcewicz studerte fiplin under Apolinary Kątski og Władysław Górski ved musikkinstituttet i Warszawa. Han fortsatte studiene i Moskva, og gikk ut av Konservatoriet i Moskva (etablert 1866) i 1876 med gullmedalje. Blant lærerne på sisteåret var Pjotr Tsjajkovskij (1840–1893) som var professor i teori og harmoni og hadde hørt ham først i 1875 da han som 17-åring fremførte Mendelssohns fiolinkonsert.

### Musiker, dirigent
Det var Barcewicz som den 20. september 1882 urfremførte Tsjajkovskijs *Valse Scherzo op. 34* ved Verdensutstillingen i Paris (1878). Stanislaus (slik fornavnet ble skrevet i Norge) turnerte mye i Europa frem til 1885 da han ble kapellmester ved Teatr Wielki i Warszawa (åpnet 1833). Fra 1886 var han professor ved Chopinkonservatoriet i samme by.

Han var i Kristiania høsten 1881 og satte opp Johan Svendsen (1840–1911) sin nyskrevne «Romanse for fiolin og orkester i G-dur, op. 26». I samme anledning innledet han Kristianias konsertsesong 1881–82 i duett med Fredrikke Waaler (1865–1952) og byens *Kvartetforening* (stiftet 1876) med nevnte romanse av Svendsen. Det var Barcewicz som ved sin retur til Dresden, fikk satt opp  Svendsens verk der og i Leipzig; og således introdusert det til Europa. Han kom tilbake året efter.

Av hans elever i Warszawa kan nevnes Mieczysław Karłowicz, Grzegorz Fitelberg, Pyotr Stoliarskij (lærer for David Oistrakh, Nathan Milstein og andre), Henryk Gold, Aleksander Jabłoński (som senere ble en kjent fysiker), Paul Godwin, og Józef Ozimiński.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Arvid Petterson

**Arvid Petterson** (født 1940) er en norsk historiker og forfatter. Han har vært engasjert i å formidle Finnmarks kultur og historie, og særlig Porsangers trekulturelle historie.

Petterson ble født i Brennelv i Porsanger. Han er kven med aner på begge siden av den svensk-finske grensa i Tornedalen, og vokste opp i et hjem der foreldrene snakket kvensk. Petterson hadde interesse for språk, og selv om han ikke fikk lære kvensk av sine foreldre klarte han å lære seg språket samt noe nordsamisk. 

Petterson har skrevet en rekke historiske bøker fra Finnmark, blant annet om tvangsevakueringen og nedbrenningen av Finnmark og Nord-Troms for foregikk høsten 1944 og vinteren 1945. Han har også samarbeidet med Annstein Mikkelsen om flere filmproduksjoner, blant annet *Vårt språk, våre vinger* (1997), *Det tause folkets stille død?* (2005) og filmen *De som hoppet før Wirkola* (2015), om skihopperen Bjørn Wirkola.

Han ble i 2012 tildelt Det Kongelige Videnskabers Selskabs minnemedalje i gull, for sin evne til å formidle glemt historie og kulturhistorie fra Finnmark, og Finnmark fylkes kulturpris samme år. I 2014 mottok han RiddoDuottarMuseat Hederspris, en pris som har som formål å hedre ildsjeler innen samisk og kvensk museumsarbeid. Han mottok Kongens fortjenstmedalje i 2021.

## Bibliografi

* 1993: *Nordlyspionerene : menneskene og observatoriet på Halddetoppen i Alta*. Grøndahl Dreyer. ISBN 8250420489 (med Alf Ragnar Nielssen)
* 1994: *Porsanger bygdebok. Bind 2. Småfolk og drivkrefter : fra 1900 til 1960-årene*. ISBN 8299143128

* 2008: *Fortiet fortid - tragedien Norge aldri forsto : tvangsevakuering og overvintring i Nord-Troms og Finnmark 1944-1945.* Gjenreisningsmuseet for Finnmark og Nord-Troms. ISBN 9788299755412
* 2024: *Over horisonten : Nordkalotten : myter og levd liv*. Siivet. ISBN 9788269125955

## Referanser


## Eksterne lenker
Fallhatt

**Fallhatt** er et beskyttende hodeplagg for småbarn som var vanlig i europeisk drakt på 1600- og særlig 1700-tallet. Det var formet på litt ulike måter, men bestod ofte av ei tjukk lue eller en polstret tøyring, gjerne båret over en hylk eller kveif, som ble holdt på plass med bånd knyttet oppe på hodet og under haka. Fallhatten fungerte som en slags myk hjelm for barn som skulle lære seg å gå, slik at de ikke slo hodet når de falt.

På engelsk ble hodeplagget kalt *pudding head*, *pudding cap* eller *child's pudding* fordi den liknet *black pudding*, en type pølse. Smårollinger kunne kalles *little pudding heads*.


Cornelis de Vos - Portrait of a Family - WGA25307.jpg|«Selvportrett med familie» av den flamske barokkmaleren Cornelis de Vos fra 1630-tallet viser et småbarn med polstret hodekrans over hvit hylk eller kveif
Nicolaes Maes - The Lacemaker - WGA13819.jpg|Sjangerbildet «Kniplersken» av Nicholaes Maes fra 1656 viser ei nederlandsk kvinne som lager kniplinger mens barnet sitter i en barnestol iført lue med polstret krans.
Jean Siméon Chardin - The Young Schoolmistress - WGA04750.jpg|Jean Siméon Chardins «Ung lærerinne» fra ca. 1736 viser fransk smårolling med polstret lue.
Jan Joseph Horemans (attr) In der Schulstube.jpg|«Jenteskolen» av Jan Josef Horemans (1682–1759) viser småjenter i Nederland i første halvdel av 1700-tallet. De yngste bærer fallhatter.
Maria Amalia of Parma with her family.jpg|Erkehertuginne Maria Amalia og mannen hertug Ferdinand av Parma og deres eldste barn Ludvig, Carolina Maria og Maria Antonia Josepha 1776. Det yngste barnet har karakteristisk fallkrans.
Johann Zoffany - Prinz Ludwig von Parma (1773-1803) mit seinen drei ältesten Geschwistern Karoline (1770-1804), Marie Antonie (1774-1841) und Charlotte (1777-1813).jpg|Johann Zoffanys maleri av den italienske prinsen Ludvig av Parma (1773-1803, seinere Ludvig I av Etruria) malt 1778 med sine tre eldste søsken Karoline (1770-1804), Marie Antonie (1774-1841) og Charlotte (1777-1813).


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Flere bilder
Appelsinkniv

**Appelsinkniv** er en kniv til skrelling av appelsiner. De kan ha forskjellige utforminger, men skiller seg fra andre fruktkniver ved at de har en innretning til å skjære spor i appelsinskallet for å gjøre skrellingen lettere. En type har en høvellignende spalte i bladet til dette bruket, og en annen type har en krok på ryggen som tjener til samme formål. 

## Litteratur

* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk*, med tegninger av Torill Sand. Oslo.
Bordkniv

**Bordkniv** er en kniv beregnet til å spise med. Kniven er trolig det eldste spiseredskapet. Men kniven kunne ha mange forskjellige funksjoner både som våpen og verktøy, og egne bordkniver er ikke særlig eldre enn 1400-tallet. Men det er ikke mange bordkniver som er bevart fra den første tiden. Før bladene ble laget av rustfritt står, måtte de pusse ofte og slitasjen ble så stor at en bordkniv ble utslitt etter en eller to generasjoners bruk. På Rosenborg slott er det bevart en bordkniv datert 1570 med Frederik IIs initialer. Den dansk-norske kongen hadde neppe noen spisegaffel på denne tiden, og før gaffelen kom i bruk var bordkniver spisse i enden slik at de også kunne brukes til å føre maten til munnen med. Hvis det oppsto en kritisk situasjon under måltidet kunne de spisse bordknivene også brukes som farlige våpen. I en forordning i 1669 forbød Ludvig XIV knivsmedene å lage spisse bordkniver, enden på bladet ble avrundet og det var først med denne avrundingen at bordkniven som type skilte seg fra andre kniver.

Bordkniver brukes til frokost, middag og andre måltider, og betegnelsen er brukt om alle kniver i miljøer der det  ikke er brukt differensiert bestikk.
Bordkniver har gjerne et blad i stål og skaft i metall, tre, horn eller ben.

Alternative betegnelser: bordjunge, flus, frokostkniv, junge, matkniv, menykniv og spisekniv

## Referanser


## Litteratur
* Lassen, Erik (1960): *Ske kniv og gaffel*, København
* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk*, med tegninger av Torill Sand. Oslo.

## Eksterne lenker
* Se bordkniver i DigitaltMuseum.
Michel Aflaq

**Michel Aflaq** (arabisk: ميشيل عفلق, *Mīšīl ʿAflaq*; født 1910 i Damaskus, død 23. juni 1989 i Paris) var en syrisk filosof, sosiolog, politiker og grunnlegger av det panarabistiske Baathpartiet sammen med Salah al-Din al-Bitar.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Michel Aflaq kom fra en kristen middelklassefamilie i Damaskus. Han begav seg til Frankrike der han studerte ved Sorbonne, men vendte tilbake etter universitetsstudiene til Midtøsten i 1932.

### Karriere
Han engasjerte seg til å begynne med som kommunistisk aktivist i Syria. Men han brøt av sine bånd til kommunismen da det syrisk-libanesiske kommunistparti begynte å støtte den franske kolonialisme. Han hadde også hele tiden vært kritisk til Karl Marx' lære om den dialektiske materialisme som den eneste sannhet. 

Senere, i 1940, etablerte han og al-Bitar den arabiske Ihya-bevegelse (som senere endret navn til Den arabiske Ba'ath-bevegelse, ved å overta navnet til Zaki al-Arsuzis gruppe av samme navn). Bevegelsen hadde stor fremgang, og i 1947 fikk Den arabiske Ba'ath-bevegelse sammen med al-Arsuzis Arabiske Ba'ath-organisasjon og etablerte Det arabiske Ba'ath-parti. Aflaq ble valgt inn i partiets eksekutivkomite og ble valgt til «amid» (partileder).

I 1949 var han i en kort periode syrisk undervisningsminister. Baath-partiet, som var strikt sekulært, gav i virkeligheten et godt rom for at den kristne minoritet i landet kunne ta del i det politiske liv, også på høyt nivå. 

I 1966 ble han kastet ut av Syria under et militærkupp utført av radikalere innen partiet (blant annet den senere presidenten Hafez al-Assad). Han bosatte seg senere i Irak, der han ble en viktig symbolsk figur for Saddam Husseins regime.

Aflaq var kristen gresk-ortodoks men uttrykte høye tanker om islam og ble trolig muslim ikke lenge før sin bortgang. Dette er imidlertid ikke helt klart - det ble benektet av noen av hans slektninger. Sikkert er i alle fall at han ble begravet som muslim og fikk en staselig grav - som ble delvis ødelagt i og med at amerikanske soldater benyttet den som forlegning under Irak-krigen 2003. 

Michel Aflaq vant stor respekt blant mange i den arabiske verden for sitt engasjement i panarabiske politiske spørsmål.

## Verker i utvalg
* *في سبيل البعث * (engelsk: *On the Way of Resurrection*, 1947)
* *Itihad Souriyya was Misr* (*Unity Between Syria and Egypt*, 1958)
* *Ma'rakat al-Masir al-Wahid* (*The Battle for One Destiny*, 1958)
* *Nuqtat al-Bidayya* (*The Starting Point*, 1971)
* *Al-Ba'ath wa al-Wihda* (*The Ba'ath and Arab Unity*, 1972)
* *Al-Ba'ath wa al-Ishtirakiyya* (*The Ba'ath and Socialism*, 1973)
* *Al-Nidal did Tashweeh Harakat al-Thawra al-Arabiyya* (*The Struggle Against Distorting the Movement of Arab Revolution*, 1975)

## Referanser


## Litteratur
* Bassam Tibi: *Vom Gottesreich zum Nationalstaat. Islam und panarabischer Nationalismus.* Suhrkamp, Frankfurt 3. Aufl. 1987 ISBN 3518282506 s. 189 ff. (Exkurs zu Aflaq)
* Sami M. Moubayed: *Steel & Silk - Men and Women who Shaped Syria 1900-2000*, Seiten 130-135. Cune Press, Seattle 2006 
* *The International Who's Who 1988–89.* 52nd edition. Europa Publishing, London 1988, ISBN 0-946653-42-9, s. 12.
Attrapp

En **attrapp** er en modell eller versjon av en gjenstand som med hensikt er laget slik at den ikke virker mekanisk slik originalmodellen gjør.

Ordet kommer fra fransk «attrape», som betyr *felle*. Begrepet brukes først og fremst i militæret om gjenstander, særlig våpen, som brukes til øvelser uten å inneholde sprengstoff eller mekanismer som gjør originalen farlige. Et eksempel er ekserserpatroner, som brukes for å trene funksjonene til skytevåpen uten at det skal kunne avfyres skudd, eller tomme rør etter M72 panservernraketter som ofte brukes på militærøvelser for å illudere det virkelige våpenet. Begrepet attrapp blir også brukt om modeller av for eksempel fly og stridsvogner i full størrelse som er plassert ut for å lure fienden til å tro at det styrkene er større eller annerledes plasserte enn de i virkeligheten er.

## Se også
* Modell (pekerside)
* Replika
Fredrik Wibe

**Fredrik Wibe** (født 20. mai 1946 i Oslo, død 20. september 2017) var visesanger, låtskriver og musiker.  

Han ble best kjent som fast medlem av gruppa Christiania Fusel & Blaagress som spilte på slutten av 1960-tallet og starten av 1970-tallet.  Her bidro han både som bassist, vokalist og låtskriver/tekstforfatter. 

Bandet besto bl.a. av Øystein Sunde og Kari Svendsen. 

Siden har Wibe dukket opp på små og store musikkprosjekter innen ulike sjangre, alt fra ballalaikaorkester til rockeband.

## Diskografi
### [[Christiania Fusel & Blaagress]]
;Album
**[[Som varmt hvetebrød i tørt gress]]* (1972/93)
;Singler
**Det kjem nok betre tider/Mamma vi'kke ha* (1968)
**Ola Olsen/Fanitullen* (1972)
**Gamle-Eriks drøm/Rauma-banen* (1972)
### [[Brødrene Hals (band)|Brødrene Hals]]
**Demo* (1983)
### Deltar på
* Øystein Sunde: *[[Det året det var så bratt (album)|Det året det var så bratt]]* (1971)
* Lillebjørn Nilsen: *[[Portrett (album)|Portrett]]* (1973)
* Fontana: *[[Fanitullen og 11 andre go'låter]]* (1973)
* Øystein Sunde: *[[Hurtbuller i hvit saus]]* (1975)
* Øystein Sunde: *[[På sangens vinger]]* (1976)
* Øystein Sunde: *[[Hærtata hørt]]* (1979)
* Lillebjørn Nilsen: *[[Lillebjørn Nilsens utvalgte]]* (1984)
* Øystein Sunde: *[[Øystein Sunde i boks]]* (1985)
* Lillebjørn Nilsen: *[[Tekst og musikk: Lillebjørn Nilsen]]* (1986)
* Øystein Sunde: *[[Øystein Sundes 40 beste]]* (1990)
* Lillebjørn Nilsen: *[[40 spor: Nilsens 40 beste]]* (1996)
* Øystein Sunde: *[[Sundes verden &ndash; 52 av de aller beste]]* (2006)
* Lillebjørn Nilsen: *[[Stilleste gutt på sovesal 1]]* (2010)
* Lillebjørn Nilsen: *[[Postkort fra Lillebjørn]]* (2012)
* Øystein Sunde: *[[Puslespill (Øystein Sunde)|Puslespill]]* (2012)
* Øystein Sunde: *[[Sundes 5 første]]* (2012)

## Referanser


## Kilder
* Fredrik Wibe Discogs
Aigyptos

**Aigyptos** (gresk: Αἴγυπτος) var en konge av Egypt i gresk mytologi. Han var sønn av kong Belos av Egypt og najaden Ankhione, og ifølge myten var det ham Egypt ble oppkalt etter.

Han var gift med najaden Kaliadne som han fikk tolv av sine femti sønner med. Deres navn var Eurylokhos, Phantes, Hermos, Dryas, Perithenes, Potamon, Kisseus, Lixos, Bromios, Imbros, Polyktor og Khthonios.

Aigyptos ble drept av *[[danaidene]]* som var tolv døtre av hans svigerinne Polyxo. Disse tolv døtre giftet seg med hans tolv sønner, og alle utenom Hypermestra drepte sine menn under bryllupsnatten.

## Litteratur
*M. Stewart: *People, Places & Things: Aegyptus (1)*, Greek Mythology: From the Iliad to the Fall of the Last Tyrant. https://web.archive.org/web/20060326085203/http://messagenet.com/myths/ppt/Aegyptus_1.html
*Jean Vertemont: *Dictionnaire des mythologies indo-europeenes*, 1997.
* Michael Grant og John Hazel: *Lexikon der antiken Mythen und Gestalten*, München (dtv) 1980, ISBN 3-423-32508-9, s. 30
Dessertkniv

**Dessertkniv** er en kniv til å spise dessert med. Dessertkniver har en størrelse som ligger mellom fruktkniver og bordkniver. Bladet er laget i plett eller sølv for at det skal stå seg godt mot fruktsyre, men dessertkniver kan også være laget av horn. I moderne bestikk forekommer det at samme knivmodell selges både som dessertkniv og barnekniv.

## Litteratur

* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk*, med tegninger av Torill Sand. Oslo.

## Eksterne lenker

* Se dessertkniver i DigitaltMuseum.
Abu Salih

**Abu Salih** (også **Abu Salih Al-Armani** eller **Abu Salih, armeneren**) var en egyptisk forfatter av armensk nasjonalitet på sent 1100-tall og tidlig 1200-tall.

Han virket i Kairo, og er lenge blitt tilskrevet forfatterskapet av «Historien til Egypts kirker og klostre», et verk som også beskrev slike i Nubia, Syria og Etiopia. Verket er forfattet på arabisk. Verket beskrev et blomstrende nettverk av aktive klosterfellesskap og pilegrimshelligdommer som var vel så omfattende som noe som kunne finnes i samtidens Vesteuropa.

Tilskrivelsen av verket til Abū Sālih er muligens feilaktig. Oftere antas nå kopteren *[[Abu al-Makarim|Abū al-Makārim]]* som forfatteren.

## Oversettelser
* Abu Salih the Armenian, B.T.A. Evetts, Alfred Butler: *The Churches and Monasteries of Egypt and Some Neighbouring Countries*, 2001 ISBN 0-9715986-7-3 (engelsk oversettelse av en del av verket)
* Bishop Samuel (utg.): *Abu al Makarem, History of the Churches and Monasteries in Lower Egypt in the 13th Cent.* Institute of Coptic Sudies, Cairo 1992 (engelsk oversettelse av en annen del av verket)

## Referanser
Barnekniv

**Barnekniv** brukes primært som betegnelse på en liten spisekniv for barn, men betegnelsen er også brukt på små tollekniver beregnet for barn. Barnekniver til å spise med har gjerne et skaft som er dekorert med dyr, eventyrfigurer eller andre motiver for barn, men det er også produsert barnekniver uten slik dekor. Bladet er avrundet i enden, og størrelsen kan variere noe fra størrelse som fruktkniver til dessertkniver, og i moderne bestikk kan samme modell lanseres både som barnekniv og fruktkniv eller både som barnekniv og dessertkniv.

## Litteratur

* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk*, med tegninger av Torill Sand. Oslo.

## Eksterne lenker

* Se barnekniver i DigitaltMuseum.
Hylk

En **hylk**, også kalt **hyllik**, **høllik**, **hølk**, **hollik**, **hyllike**, **hylliken** og annet, er et hodeplagg som tidligere ble brukt av barn, sydd av et rektangulært tøystykke som ble lagt over hodet på barnet og holdt sammen under haka eller i nakken.

## Se også
* Dåpslue
* Kyse, ulike typer hetteformede luer
* Kveif, hetteformet knyttelue som var vanlig i middelalderen
* Tobladlue, kyseformet bunadslue sydd av to like halvdeler
* Hodelin, hodetørkle for kvinner i form av et stykke lintøy

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om hylk i Inger Lise Christies ''Dåpsdrakter'' fra 1990 (fra side 60 og utover)
* Bildetreff på søkeordet «hylk» i DigitaltMuseum
Tyfonen Hagupit (Ruby)

**Tyfonen Hagupit**, også kjent som **tyfonen Ruby** på Filippinene, er en ekstremt kraftig tropisk syklon i ferd med å krysse Filippinene fra provinsen Eastern Samar og vestover. Den er også 2014-sesongens mest intense tropiske syklon i Stillehavet med hensyn til vedvarende vind, sammen med tyfonen Vongfong, sommet rammet Japan - etter å ha svekket seg vesentlig før den kom over land.

Tyfonen begynte som en tropisk forstyrrelse ca. 530&nbsp;km (sør-sørvest for stillehavsøya Kosrae om ettermiddagen 29. november, om lag 130&nbsp;km nord for ekvator. Den styrket seg raskt som den beveget seg vestover. Hagupit utviklet seg til tropisk storm den 1. desember og til tyfon dagen etter. Tyfonen intensiverte seg eksplosivt til en *category 5 super typhoon*, sterkeste kategori på Saffir–Simpson-skalaen, i løpet av 4. desember.

Den kom over land en del svekket (*category 3*) i den filippinske kommunen Dolores klokken 21.15 lokal tid den 6. desember, med en vindhastiget på 175&nbsp;km/t og 210&nbsp;km/t i kastene, passerte relativt langsomt over Samar og kom 7. desember over land for annen gang i Cataingan i øyprovinsen Masbate (som *category 2*). Jo lenger vest den kom, desto svakere ble den.

I forkant av tyfonen ble over 700.000 mennesker evakuert til sikrere områder eller bygninger. Det ble meldt om 21 omkomne, hvorav 18 på øya Samar.

## Eksterne lenker
* 
* Tropical Cyclone Information of Typhoon Hagupit (1422) from the Japan Meteorological Agency
* JMA General Information of Typhoon Hagupit (1422) from Digital Typhoon
* Joint Typhoon Warning Center 

* 22W.HAGUPIT  from the U.S. Naval Research Laboratory
Foldekniv

**Foldekniv** eller **follekniv** brukes gjerne som en betegnelse på en lommekniv til å spise med. Foldekniven skiller seg da fra andre lommekniver ved at den bare har ett bredt blad. Skaftet er gjerne laget i messing og det har ofte gravert eller støpt dekor. I norsk bondemiljø på 1800-tallet kunne det dekkes med skjeer i sølv, tre og horn, men annet bestikk måtte gjestene ha med selv. Da kunne både menn og kvinner ha foldekniver som de tok med til gjestebud for å spise med. Kvinnene kunne ha kniven i en løslomme på drakten og mennene i en lomme, men menn kunne også bruke tollekniv til dette.

Andre betegnelser: fallkniv, fellkniv, gjestebudskniv, junge, lommekniv, matjunge, messingskjefting og veitlekniv.

## Litteratur

* Østby, Jon Birger (1983): *Nomenklatur for spise- og serveringsbestikk*, med tegninger av Torill Sand. Oslo.

## Eksterne lenker

* Se foldekniver i DigitaltMuseum.
Per Almaas

**Per Almaas** (1898–1991) var en norsk lærer, skoleleder og arbeiderpartipolitiker fra Trondheim. Han var stortingsrepresentant for Sør-Trøndelag i én periode 1950–53, ordfører i Strinda kommune 1938–1940 og 1945–1955, fylkesordfører i Sør-Trøndelag 1945–47 og skoledirektør 1954–1968.
## Liv og virke
Almaas var utdannet fra Levanger lærerskole (1918), Norges lærerhøgskole (1929–1930) og gikk handelsskole i1942. Han jobbet ved flere skoler, lengst ved Strinda folkeskole 1921-1945. Han var skoleinspektør i Strinda kommune 1945-1953, skoledirektør i Nidaros (begge Trøndelagsfylkene) 1954–63 og skoledirektør i Sør-Trøndelag 1963–68.

Almaas startet sin politiske karriere lokalt og satt i Strinda kommunestyre fra 1928 til 1959, med unntak av okkupasjonstiden. Han var ordfører 1938–1940 og 1945–1955. Fra 1945 til 1947 satt han også som formann/ordfører i Sør-Trøndelag fylkesting. Han hadde også flere verv, blant annet formann i Overstyret for Fjæremfossen kommunale kraftselskap 1952–1963, medlem Styret for Trondheim elektrisitetsverk 1964–1968 og formann Sør-Trøndelag Arbeiderparti 1937–1946.

Under krigen ble han arrestert to ganger, og begge ganger satt på Falstad fangeleir. Han måtte i 1944 rømme til Sverige.

På Stortinget var han medlem av Kirke- og undervisningskomiteen. Han var medlem av Arbeiderpartiets skoleutvalg i 1951 som la grunnlaget for den niårige grunnskolen. I 1969 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.

## Referanser
 

## Eksterne lenker
*
Amida

**Amida** kan sikte til:

* Oldtidsbyen Amida (Diyarbakır) i det som i dag er Tyrkia
* Amida (bønn) - jødisk bønn
* Amida (bille)
Glad All Over

***Glad All Over*** er en sang skrevet av Dave Clark og Mike Smith som ble spilt inn av The Dave Clark Five og gitt ut på singel i 1963. Singelen kom på 1.-plass i Storbritannia og Irland, 2.-plass i Canada, 3.-plass i Australia, 4.-plass i Nederland, 6.-plass på Pop-lista og 16.-plass i Tyskland. Sangen ble også gitt ut på albumet *Glad All Over* i 1964.

Suzi Quatro spilte inn sangen og ga den ut på albumet *[[Rock Hard (album)|Rock Hard]]* i 1980. Sangen ble også gitt ut på singel i 1981. Singelen kom på 70.-plass i Tyskland.

***Glad All Over*** er også kjent som klubbsangen til fotballklubben Crystal Palace FC.
Lipstick (singel)

***Lipstick*** er en sang skrevet av Mike Chapman og Nicky Chinn som ble spilt inn og gitt ut på albumet *[[Rock Hard (album)|Rock Hard]]* med Suzi Quatro i 1980. Sangen ble gitt ut på singel i 1981. Singelen kom på 46.-plass i Australia og 51.-plass i USA.
Olav Bolland

**Olav Bolland** (født 17. januar 1962) er en norsk professor i energi- og prosessteknikk, med spesialisering innen termisk kraftproduksjon, karbonfangst og -lagring, partikkelteknikk og tørking. Bolland var en av de første forskerne i Norge som begynte å forske på CO2-fangst fra gasskraftverk. Han er tidligere dekan ved Fakultet for ingeniørvitenskap ved NTNU.

Bolland har siden 1989 forsket på, undervist om og skrevet en rekke innlegg om gasskraftverk i Norge og CO2. Han har engasjert seg mot utbyggingen av vindkraft i den norske fjellheimen. 

Han har vært en aktiv idrettsutøver i hele sitt liv, hovedsakelig innenfor løping og langrenn.  
__NOTOC__
## Karriere
Bolland fullførte både mastergraden og doktorgraden i maskinteknikk ved Norges tekniske høgskole (NTH), en av forløperne til NTNU. Fra 1990 var han førsteamanuensis ved NTNU, til han ble oppnevnt som professor i 2002 ved Institutt for energi- og prosessteknikk.
Han var instituttleder ved Institutt for energi- og prosessteknikk ved NTNU fra 2009 til 2017. 1. august 2017 tiltrådte han som dekan ved Fakultet for ingeniørvitenskap, NTNU. Han etterfulgte Ingvald Strømmen, da hans åremålsperiode utløp. Bolland var dekan i to åremålsperioder, til 2025.

I perioden 2003–2005 bidro han i FNs klimapanel, som mottok Nobels fredspris i 2007. Bolland var hovedforfatter for klimapanelets spesialrapport på karbonfangst og -lagring.  

Han var direktør ved Gassteknisk senter NTNU-SINTEF fra 2008 til 2009. Han var nestredaktør i *International Journal of Greenhouse Gas Control* i perioden 2006 til 2013.

Olav Bolland er medlem i Norges Tekniske Vitenskapsakademi.

## Utmerkelser
I 2011 mottok Bolland Statoils *Annual Award for Outstanding Research* for hans arbeid for å utvide kunnskap om karbonfangst og prosesser for å redusere utslipp. 

NTNUs arbeidsmiljøpris 2014 gikk til Olav Bolland, for at han har «vist stort engasjement for sitt institutts helse, miljø og sikkerhetsarbeid».

## Publikasjoner

* Liste over publikasjoner i CRIstin 
* Liste over publikasjoner i Google Scholar

## Referanser


## Eksterne lenker
* NTNUs informasjon om Bolland
Rock Hard (singel)

**«Rock Hard»** er en sang skrevet av Mike Chapman og Nicky Chinn som ble spilt inn og gitt ut på albumet *[[Rock Hard (album)|Rock Hard]]* med Suzi Quatro i 1980. Sangen ble gitt ut som singel senere samme år. Singelen kom på 9.-plass i Australia og 68.-plass i Storbritannia. Hun spilte den inn igjen i studio i 1996 og ga den ut på albumet *[[What Goes Around - Greatest & Latest]]*.
Ani (historisk by)

**Ani** (armensk: Անի, gresk: Ἄνιον *Anion*, latin: *Abnicum*; georgisk: ანისი *Anisi*, tyrkisk: *Ani*) er en armensk ruinby som ligger ved elva Akhurjan nær Kars i nåværende østre Tyrkia. Ani var hovedstad for det armenske fyrstedynastiet bagratidene mellom 961 og 1045. I de følgende århundrene ble byen herjet og erobret av forskjellige folkegrupper, blant annet av mongolene på 1230-tallet. 

Byen ble ødelagt av et jordskjelv i 1319, og på 1500-tallet hadde den forfalt til en landsby. Blant Anis ruiner er katedralen fra slutten av 900-tallet (fullbyrdet i 1001) fremtredende.

Stedet ble i 2016 oppført på UNESCOs verdensarvliste.

## Anis sakrale arkitektur
Armenia var det første riket der kristendommen ble statsreligion, år 301 e.Kr. Trdat var en av de fremste arkitektene. Han ble også innbudt til Konstantinopel for der å renovere Hagia Sofias kuppel. Trdat utformet blant annet Anis katedral, hvis grunnplan består av et kors innskrevet i et rektangel. Kirkebygningen, hvis kuppel er forsvunnet, har knippepilarer, spissbuer og blindarkader. På de engene der byen Ani en gang stod, finnes i dag et titalls kirkeruiner.

## Bildegalleri

Ani townwall.jpg
Wall in Ani, 123105.jpg
Walls of Ani.jpg
Ani 2.jpg
AniCathedral.JPG|Katedralen i **Ani**, tegnet av Trdat, oppført mellom 989 og 1001
Ani - Tigran Honents.jpg
Church of Abughamrents Ani 4.JPG|Abughamirernes kirke, Ani
Church in Ani (eastern Turkey).jpg
20110419 Monastery of Hripsimian Virgins Ani Turkey.jpg
Ani seen from Armenia.jpg
20110419 Menucehr mosque Ani Turkey Panorama.jpg
20110419_Kizkale_church_Ani_Turkey.jpg
Zoroastrian fire temple, Ani.jpg
20110419 Castle from the minaret of Menucehr mosque Ani Turkey.jpg
Ruins in Ani 2.JPG
20110419 bridge Akhurian River Ani Turkey.jpg
Ani St Tigran fresco.JPG
Ani Inside Cathedral.JPG
Selcuk palace Ani.JPG
Ani from afar.jpg
Aninin sehir plani.jpg
AniMap.gif
Ani looking east.jpg


## Referanser


## Litteratur
* Paolo Cuneo o.a.: *Ani* (= *Documenti di Architettura Armena* 12). Milano 1984.
* Nikolai Marr: *Ani. Rêve d'Arménie*. Paris 2001, ISBN 2-914571-00-3
* S. Peter Cowe (utg.): *Ani. World Architectural Heritage of a Medieval Capital*. Peeters, Löwen 2001, ISBN 90-429-1038-0.

## Eksterne lenker
*
Kampengata (Oslo)

**Kampengata** (11-21, 10-28C) er en gate på Kampen i bydel Gamle Oslo, med navnet **Nordre Gade** til navnet ble endret i 1879. Den går fra Brinken til Normannsgata.

Før byutvidelsen i 1878 lå gaten i Aker kommune. 

På adressen Kampengata 18 ligger nybygg og verneverdige bygg side om side.

I nr 26, i en liten leilighet i andre etasje til venstre, ble Ruth Ingeborg Dahl Johansen likvidert av motstandsmenn 30. april 1945. Søsteren var på besøk, og åpnet døren da to yngre menn kom inn og angrep Ruth. Hun døde av slag mot hodet og falt blødende om. Etter krigen kom det ut at Pelle-gruppen stod bak, fordi hun skulle ha angitt gruppen så fire medlemmer ble henrettet 1. mars 1945 og senket i Bunnefjorden, deriblant 20-åringen Karl-Henry Tangberg. Han var pågrepet i leiligheten hennes; de to hadde vært forlovet, men ved sin død var Johansen forlovet med en tysk offiser.  

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Martin Strandlis vei (Oslo)

**Martin Strandlis vei** er en vei på Rødtvet i bydel Grorud i Oslo. Den går som blindvei østover fra Arthur Nordlies vei.

Veien fikk navn i 1977 etter Martin Strandli, som er kjent som OBOS' grunnlegger.

De eneste numrene i bruk er 9 og 10. Nr. 9 er Rødtvet kirke. Nr. 10 er Norges Hindu Kultursenter.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Jomfrustien (Oslo)

**Jomfrustien** (1-17, 2-16) er en vei på Ekeberg i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Sportsplassen holdeplass til Erlandstuveien. Navnet er etter gården Jomfrubråten (Jomfrubråtveien 47).

Blant bebyggelsen er Selvaag-huset eller *Ekeberghuset* i nr. 2B, et eksperimentelt hus oppført i 1948 for å vise at det var mulig å bygge billigere (og bedre isolert) enn OBOS gjorde på den tiden. Dette huset er fredet.

## Kilder
*  

## Eksterne lenker
*
Jotunveien (Oslo)

**Jotunveien** (1-17, 2-18) er en vei på Bekkelagshøgda  i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Granstuveien til Frodes vei.

Navnet ble vedtatt i 1926.

## Kilder
*  

## Eksterne lenker
*
Jutulveien (Oslo)

**Jutulveien** (1–39D, 2–42) er en vei i Ullevål hageby og Tåsen hageby i bydelene Nordre Aker og St.Hanshaugen i Oslo. Veien går fra Damplassen til Uelands gate.

Veinavnet ble vedtatt i 1921. Nr.17 (Ballangrud barnevernsenter) er eneste adresse i bydel St. Hanshaugen.

## Kilder
*  

## Eksterne lenker
*
Jansbergveien (Oslo)

**Jansbergveien** (1-13B, 2-14) er en vei på Nordberg  i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Carl Kjelsens vei til Peder Ankers vei.

## Kilder
*  

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Jarlsborgveien (Oslo)

**Jarlsborgveien** (1B-13B, 4-58) er en vei på Søndre Huseby  i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Hoffsveien til Montebelloveien.

Veien fikk navn i 1925 etter Villa Jarlsborg i nr. 4, en sveitservilla oppført på grunnmuren til våningshuset ved Søndre Huseby gård i 1888. I nr. 3 er Villa Huseby, tegnet av Magnus Poulsson og oppført i 1910 for direktør G. Sibbern. Ellers er veien ikke minst kjent for Edvard Munchs eiendom Ekely i nr. 14. I hagen ble det utviklet en kunstnerkoloni etter Munchs tid, skjønt Munchs bolighus er revet.

## Kilder
*  

## Eksterne lenker
* 
* Munchs-ekely.no
Kongsberggata (Oslo)

**Kongsberggata** (3-21, 2-22) er en gate på Bjølsen i bydel Sagene i Oslo. Den går fra Bjølsengata til Maridalsveien. Et par bommer hindrer gjennomfartstrafikk, og en god del av gateløpet har gatetun.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Kongsvingergata (Oslo)

**Kongsvingergata** (1A-9H; ingen partallsadresser) er en gate på Bjølsen i bydel Sagene. Den går fra Stavangergata til Maridalsveien, på nedsiden av Bjølsenparken.

Gaten fikk navn i 1901 etter Kongsvinger by, og i området finnes også mange andre gater med navn etter norske byer.

Bebyggelsen består av boligblokker. Nr. 1 er en del av Voldsløkka borettslag (OBOS). Nr. 3-7 ble oppført i 1932–35 for Moløkken kooperative byggeselskap (ark. V. Schaulund), og til/fra Sandefjordgata (i nr. 5) går trafikken gjennom en høy portal i blokken. Nr. 9 inngår i Bjølsenborgen. Ved gaten står en gammel grensestein fra før byutvidelsen i 1878.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Konventveien (Oslo)

**Konventveien** (1-71, 2A-76) er en gate på Heggeli og Hoff i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Sørkedalsveien og ender i praksis som blindvei like sør for Engebrets vei, men det er gangveiforbindelse videre til snuplassen i Nedre Skøyen vei.

Fra 1912 til 1954 het veien Klosterveien. Navnet henspiller på at tomten som veien går over, i sin tid tilhørte klosteret på Hovedøya.
Smestad skole er i nr. 27. Nr. 39-71 og 46-74 inngår i Hoffsbyen.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Kleiva (Oslo)

**Kleiva** (1-23D, 2-30) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Høybråtenveien (mellom Bjerkeliveien og Vardeheimveien) og ender i en snuplass. Det er gangveiforbindelse til Karl Andersens vei, der denne går over i Vardeheimveien.

Navnet ble vedtatt i 1925.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Kvartsveien (Oslo)

**Kvartsveien** (1-11, 2-14) er en gate på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. 
Den går fra Mellombølgen til Steinspranget.

Veien fikk navn i 1951 etter mineralet kvarts. Også en rekke andre veier i området har navn hentet fra geologien.

Veien har flere blokker i Rabben borettslag.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Krags terrasse (Oslo)

**Krags terrasse** (1-15, 2-14C) er en vei i Holmenkollen i bydel Vestre Aker. Den går som en fortsettelse av Krags vei opp til Dagaliveien.

Veien fikk navn i 1927 etter ingeniør og veidirektør Hans Hagerup Krag, som for øvrig er minnet i statueform ved Kragstøtten i Voksenkollveien.

Veien har villabebyggelse.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Korsvoll terrasse (Oslo)

**Korsvoll terrasse** (1A-25, 2A-30) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går sørover fra Skjoldveien og ender som blindvei sør for Krossveien.

Navnet ble vedtatt i 1933.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
DR Ramasjang

**DR Ramasjang** er en dansk barnekanal og Danmarks Radios fjerde lisensfinansierte fjernsynskanal. DR Ramasjang gikk på luften 1. november 2009 med Signe Lindkvist som sjef.

DR Ramasjang sender hver dag fra klokken 05 til 20.

## Historikk
Kanalen kan mottas via MPEG-4 på det digitale sendenett.

DR Ramasjang ble på kort tid Danmarks største barnekanal, det vil si større enn betalingskanalene Disney Channel og Cartoon Network. Dette ble satt i sammenheng med at Ramasjang er en lisenskanal, noe som innebar at alle med digitalt- og MPEG-4-signal kan se DR Ramasjang, så lenge de betaler DR-lisens.

Den 22. mars 2011 startet Ramasjang også som radiokanal på DAB og på nettet. I 2013 introduserte kanalen også sin egen app til mobiltelefoner og nettbrett, som inneholder spill og underholdning med alle de kjente programmer fra kanalen.

I forbindelse med DRs omlegning av kanaler i 2013 ble Ramasjang delt i to. Programmene for barn under syv år ble værende på Ramasjang, mens program for barn opp til 12 år ble flyttet til nabokanalen DR Ultra.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vadsekk

**Vadsekk** er en eldre type reisesekk til klær og liknende, som er laget av skinn eller lerret, ofte med et brodert mønster. Betegnelsen brukes både om tidligere tiders enkle, poseforma bagasjesekker med snøring øverst og vesker og skrepper med håndtak.

Ordet kommer fra det middelnedertysk *watsak,* som er satt sammen av *wat*, som betyr «klær» og tilsvarer det norrøne *váð* som også forekommer i *[[vadmel]]* (grovt, løstvevd ullstoff), og *sak*, «sekk». Det opprinnelige ordet ble også opptatt i slavisk og lånt tilbake i middelnedertysk i formen *weske* og norsk veske.


File:Udvalgte norske Nationaldragter - no-nb digibok 2012022813001-81.jpg|Menn og kvinne i tradisjonelle bunader fra Selbu i Sør-Trøndelag på 1800-tallet, avbildet med blant annet snøresekk 
Fil:Aabel260.jpg|Skuespilleren Hauk Aabeli en humoristisk rolle som nordmann med tine og vadsekkliknende skreppe i suksessrevyen *Ola Lia* fra 1904


## Se også
* Veske
* Skipssekk
* Bagasje
* Koffert
* Ryggsekk

## Referanser


## Eksterne lenker
Spectre

***Spectre*** er den 24. filmen om den britiske agenten James Bond, og den fjerde der Daniel Craig spiller hovedrollen. Filmen hadde norgespremiere 30. oktober 2015. Blant de medvirkende er Daniel Craig, Christoph Waltz, Ralph Fiennes, Monica Bellucci og Lea Seydoux. Sam Smith synger filmlåten «Writing's on the wall».

## Handling
Bond har vært i Mexico og sikret seg en blekksprutring som tilhørte leiemorderen Marco Sciarra. Men deretter blir han suspendert fra tjenesten. Beslutningen om suspensjon tas av M, sjefen for MI5, som er i klammeri med C som ønsker å slå sammen MI5 og MI6. 

Ringen gir Bond innpass på et møte i Roma som Sciarras enke har fortalt om, men Bond jages ut og rømmer til Østerrike. Der viser det seg at herr White, en mellomleder i SP.E.C.T.R.E. (* SPecial Executive for Counter-intelligence, Terrorism, Revenge and Extorsion*), er døende. Sammen med Whites datter oppsøker Bond den tekniske eksperten Q, som finner datafiler i blekksprutringen. Q sier de må reise til Marokko, men der tas de til fange, og havner i et ørkenkrater der Franz Oberhauser avslører at SP.E.C.T.R.E. har skumle planer om å gjennomføre angrep verden over. Så bærer det til London der de arresterer skurkene og kjører derfra i en Aston Martin DB5.

## Rolleliste
* Daniel Craig – James Bond, agent 007
* Christoph Waltz – Ernst Stavro Blofeld. Bonds nemesis, og den mystiske mesterhjernen bak SP.E.C.T.R.E.
* Léa Seydoux – Dr. Madeleine Swann, psykiater ved en privat medisinsk klinikk i de østerrikske alpene
* Ben Whishaw – Q, eksperten i MI6 som utstyrer James Bond med utstyr og forskjellige duppeditter
* Naomie Harris – Eve Moneypenny, en tidligere aktiv agent som deretter begynte som assistenten til M
* Dave Bautista – Mr. Hinx, leiemorder for SP.E.C.T.R.E.
* Andrew Scott – leder for Joint Intelligence Service, og agent for SP.E.C.T.R.E.
* Monica Bellucci – Lucia Sciarra, ektefellen til leiemorder Marco Sciarra.
* Ralph Fiennes – Gareth Mallory, sjef for MI6 under kodenavnet M.
* Rory Kinnear – Bill Tanner, stabssjef i M16
* Jesper Christensen – Mr. White, en SP.E.C.T.R.E.-medarbeider som MI6 forsøker å få tak i
* Stephanie Sigman – Estrella, en meksikansk hemmelig agent som ledsager James Bond på oppdrag
* Alessandro Cremona – Marco Sciarra, en SP.E.C.T.R.E.-agent som Bond tar livet av
* Judi Dench – Mallorys forgjenger som øverste sjef for M16

## Eksterne lenker
* 
*
Korsvollbakken (Oslo)

**Korsvollbakken** (1A-31, 2A-26B) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Maridalsveien til Tåsenveien. Opprinnelig inngikk veiløpet i Maridalsveien.

Navnet ble vedtatt i 1919.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Kringsjågrenda (Oslo)

**Kringsjågrenda** (1-49, 2-22) er en gate på Kringsjå i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går nordøstover fra Minister Ditleffs vei. Etter å ha gått i løkke møter den seg selv igjen.

Nordberg kirke er i nr. 1. For øvrig er bebyggelsen villaer og småhus fra 1960-årene.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Arnfinn Åslund

**Arnfinn Aaslund** (født 20. mars 1959) er førsteamanuensis ved Høgskolen i Telemark. Han disputerte i 2009 med doktorgradsavhandlingen *Litteraturens land. Litterær nasjonalitet hos Bjørnson 1856–1859* ved Universitetet i Oslo. Han har gitt ut flere bøker og artikler om forfatteren. Han regnes blant Norges fremste Bjørnstjerne Bjørnson-kjennere.

Han bruker navneformen **Åslund**.

## Bibliografi (utvalg)
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Arnfinn Åslund  Høgskolen i Telemark
Shingel (frisyre)

**Shingel**, også skrevet **sjingel**, er ei kvinnefrisyre som oppstod i USA cirka 1924. Håret ble klipt helt snaut eller barbert i nakken, mens håret foran og på sidene ble frisert glatt inntil hodet og trukket fram over ørene, oftest med skill på sida, og gjerne med ei spenne. Sammen med cutting var sjingel den mest populære frisyra på 1920- og begynnelsen av 1930-tallet, og var typisk for «la garçonne»-moten som Chanel lanserte 1924–25.

Navnet kommer fra engelsk *shingle* eller *shingle bob*. *Shingel* betyr egentlig shingel, formskåret takpapp. I shingel-frisyren ble håret klipt i forskjellig lengde etter hodets form, mens bob-frisyren ble klipt rett over. *Bob* var gutteaktig bolleklipp eller kort pasjehår for kvinner som kom på moten etter første verdenskrig fra 1918 og utover på 1920-tallet.

## Se også
* Bob (frisyre), kort kvinnefrisyre på 1920-tallet

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Twenties hairstyle: The Shingle''
* Om bobfrisyrer deriblant sjingel
Dionysios bar Salibi

**Dionysios (''Yaqob'') Bar Salibi** (født i Melitene, død 2. november 1171 i Amida i Mesopotamia) var en syrisk-ortodoks teolog og biskop.

## Biografi
Han var først retor og diakon i Melitene, samme stedet som også Gregor Bar Hebraeus kom fra. Ved sin bispevielse i 1148 tok han navnet *Dionysios*. Han var biskop av Maras og senere dessuten av Mabbug. Fra 1155 til 1156 ble han holdt i fangenskap av armenerne i Maras.

I 1166 ble han forflyttet av Mikael Syreren, etterfølger av Athanasius, til metropolitt av Amid i Mesopotamia.

Han var en særdeles produktiv teologisk forfatter, og det er enda ikke foretatt noen fullstendig moderne redigering av hans mange verker. Han går for å være den mest betydelige forfatter innen den syrianske renessanselitteratur.

Han skrev kommentarer til hele Det gamle testamente og til Det nye testamente, hvori han dyktig innvevde og oppsummerte tolkningene til tidligere forfattere som Efrem syreren, Johannes Chrysostomos, Kyrillos av Alexandria, Moses Bar-Kepha og Johannes av Dar, som han alle nevner i forordet til sin kommentar til Matteusevangeliet.

Dessuten forfattet han verker om Gregor av Nazianz, Gregor av Nyssa, Basilios den store, Porphyrios, Aristoteles, Dionysius areopagitten og Severios av Antiokia, og skrifter om den syriske kirkes tro, en krønike, liturgiske tekster, prekener, og meget mer.

En bok om teologi som lenge ble antatt å ha gått tapt, ble gjenfunnet i moderne tid og utgitt av Gabriel Rabo.

Han skrev også traktater rettet mot islam, jødedommen, nestorianismen og konsilet i Khalkedon.

## Litteratur
* Chisholm, Hugh, red. (1911): «Bar-Ṣalībī, Jacob» i: *Encyclopædia Britannica* (11. utg.). Cambridge University Press
* Aßfalg, J. : «D. (Ya'qob) bar Salibi». i: *Lexikon des Mittelalters.* Bind 3, s. 1076.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Dionysius bar Salibi, ''In Apocalypsim, Actus et Epistulas Catholicas'', trans. I. Sedlacek, Romae : Karolus de Luigi (1909).
* Dionysius bar Salibi, Textexcavation
* Commentary on Revelation (extracts)
Mellombølgen (Oslo)

**Mellombølgen** (1–155, 2–78) er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Glimmerveien til Steinspranget.

Veien fikk navn i 1951 og henspiller på at NRK tidligere hadde radiosender i området.

Bebyggelsen er rekkehus og blokker i OBOS-borettslagene Blåfjellet, Pynten og Rabben, fullført på 1950- og 1960-tallet. I nr. 141 er et forretningsbygg bygget sammen med en høyblokk.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Bekkenstenveien (Oslo)

**Bekkenstenveien** (15–55B, 6,58) er en vei på Grorud i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Grorudveien til Vestbyveien. Veien går over en høyde nederst i Groruddalen og gjør at flere av husene har utsikt over dalen. I veien ligger også Groruddalen skole.

Veien fikk navn i 1909 etter Bekkensten (i nr. 25), som tidligere var husmannsplass under Haugen gård.

## Referanser


## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Belgerudveien (Oslo)

**Belgerudveien** (1-25, 2-12) er en vei på Ammerud i bydel Grorud i Oslo. Den begynner og slutter i Lilloseterveien. 

Veien fikk navn i 1955 etter husmannsplassen Belgerud under Mellom-Ammerud.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Benveien (Oslo)

**Benveien** (1A-17, 2-16) er en vei på Simensbråten i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Vårveien og ender ved en trapp mot Lyngveien.

Navnet ble vedtatt i 1915.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Abdisho bar Berika

**Abdisho bar Berika**, også kjent som **Mar Odisho**, (Ca. 1250–1318) var en østsyrisk teologisk forfatter og biskop. 

Han var en lærd mann, som ikke bare var fortrolig med *[[Diatessaron]]*, men også betraktet den som en av Det nye testamentes kanoniske deler.

Abdisho var først biskop av Shiggar (Sinjar) og provinsen Bet 'Arbaye (Arbayestan) omkring år 1285, og fra en gang innen 1291 metropolitanerkebiskop av Nisibis og Armenia. Han er forfatteren av *[[Marganitha]]*, en av Østens kirkes mest sentrale kirkelige tekster.

Han forfattet på både arabisk og gammelsyrisk, og var en av de siste som skrev på gammelsyrisk. 

## Verker
* *Catalogue of books*
* *Paradise of Eden*

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Ebedjesus in Biographisch-Bibliographische Kirchenlexikon
Bekkevollveien (Oslo)

**Bekkevollveien** (3A-27B, 2-24B) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Høybråtenveien nordover og vestover til Trestegveien, før den går ned til Høybråtenveien igjen.

Veien fikk navn i 1920 etter eiendommen Bekkevoll (Bækkevold). Øvre Høybråten gård (gnr./bnr. 107/1) ligger i nr. 20.

## Referanser


## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*