open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Frode Helgerud

**Frode Helgerud** (født 1950) er en norsk næringslivsleder og politiker (H).

## Karriere
Han er utdannet cand.philol. fra Universitetet i Oslo fra 1976. Han var i studietiden formann i DKSF og redaktør i tidsskriftet *[[Minerva (norsk tidsskrift)|Minerva]]*.

Helgerud ble senere informasjonssjef i Høyre fra 1978 til 1981 og leder for Høyres stortingssekretariat fra 1981 til 1983. Fra 1983 til 1985 var han personlig sekretær for industriminister Jan P. Syse i Willoch-regjeringen.

Helgerud var informasjonssjef i olje- og gassdivisjonen i Norsk Hydro fra 1985 til 1991, informasjonsdirektør i Sparebanken NOR fra 1991 til 1999 og konserndirektør for kommunikasjon i Gjensidige NOR og DnB NOR fra 1999 til 2004. Han ble så den første administrerende direktøren i Sparebankstiftelsen DNB fra 2004 til 2014.

Helgerud har hatt mange verv i Oslo Høyre. Han var vara til Stortinget fra Oslo i periodene 1997–2001 og 2013–2017 og møtte en rekke ganger.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Bernhard Askvig

**Carl Bernhard Askvig** (født 6. september 1885 i Søndre Land, død 31. oktober 1954 i Wuppertal) var en norsk politiembetsmann. Han var «politipresident» i Oslo under NS-regimet under andre verdenskrig. Etter krigen ble han dømt til tolv års tvangsarbeid for samarbeidet med okkupasjonsmakten.

Askvig var jurist og arbeidet som statsadvokat, sjef for statspolitiet og var senere politimester i Aker politidistrikt. Han ble  utnevnt til politimester i Oslo av den tyske okkupasjonsmakten da politimester Kristian Welhaven ble avsatt i april 1940. I 1941 ble Askvig konstituert «politipresident» i Oslo og ble formelt utnevnt to år senere. «Presidiet» omfattet stort sett alle politikamrene i det sentrale østlandsområdet.

Han meldte seg inn i NS i 1940, kort tid etter at han var utnevnt til politimester i Oslo. Askvig var sentral i nazifiseringen av politiet, og arbeidet aktivt, sammen med Jonas Lie, for å få alle polititjenestemenn til å slutte opp om Nasjonal Samling. I de senere krigsårene gjorde Askvig seg beryktet ved korrupsjon og utbredt sosial omgang med tyskerne. 

Askvig ble under landssvikoppgjøret dømt til tolv års tvangsarbeid, 10 års rettighetstap, tap av embete for alltid og inndragelse av 52 280 kr. Dommen falt 2. oktober 1947. 

Etter soningen flyttet han til Tyskland og døde i Wuppertal i 1954. 

## Referanser


## Kilder
* «Askvig, Bernhard» i *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2010113005006#33 Norsk krigsleksikon 1940-45]*. ISBN 8202141389
* Bernt Rougthvedt: *Norges verste nazister - Nordmenn og tyskere i Hitlers tjeneste 1940-1945* (Spartacus Forlag 2015). ISBN 978-82-430-0979-0
* *Studentene fra 1905 : biografiske opplysninger samlet til 50-års-jubileet 1955*
6. serierunde i Adeccoligaen 2013

**6. serierunde i [[Adeccoligaen 2013]]** ble spilt 9. mai med samtlige åtte kamper.

## Fakta

## Eksterne lenker
*https://sportsresultater-beta.nrk.no/fotball/turneringer/6/2013/kamper
Patrick Ness

**Patrick Ness** (født 17. oktober 1971 i Fairfax County, Virginia) er en amerikansk-britisk barnebokforfatter bosatt i London, best kjent for *Monsters of Men* (2010) og *[[Monsteret kommer]]*. Han mottok Carnegie Medal in Literature for begge bøkene.

## Liv
Faren var militært ansatt, og Patrick vokste opp i Virginia, Hawaii, Washington og Los Angeles. Han studerte engelsk ved University of Southern California, og flyttet i 1999 til England.

Ved siden av sitt eget forfatterskap har han skrevet litteraturkritikk for *[[The Daily Telegraph]]*, *[[The Times Literary Supplement]]*, *[[The Sunday Telegraph]]* og *[[The Guardian]]*.Han har også vært *Writer in Residence* for Booktrust.

## Bøker
Ness utga en roman og en novellesamling for voksne før han i 2008 utga sin første barnebok. For *The Knife of Never Letting Go* (2008) mottok han debutantprisen Guardian Children's Fiction Prize, Booktrust Teenage Prize og fantasy-prisen Tiptree Award. Boka er den første i «Chaos Walking»-trilogien, og oppfølgerne *The Ask and the Answer* og *Monsters of Men* utkom i de to følgende årene. Serien skildrer to ungdommer på en planet preget av «information overload»: alle kan høre alles tanker. Den andre av bøkene vant Costa Book Awards for 2009, den tredje av bøkene vant Carnegie Medal in Literature.

Med *Monsteret kommer* (*A Monster Calls*, 2011; norsk utgave 2012) fullførte Ness et manus etter idé av den avdøde forfatteren Siobhan Dowd. Historien er en fabel om en gutt som må lære seg å takle «monsteret», som er frykten for morens dødelige sykdom. Ness fikk Carnegie Medal in Literature for boka, og illustratøren Jim Kay fikk Kate Greenaway-medaljen for sin del av boka.

På norsk finnes pr 2013 bare *[[Monsteret kommer]]*

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* 
*
We Bought a Zoo

***We Bought a Zoo*** er en amerikansk drama/komedie/familiefilm fra 2011. Filmen er regissert og skrevet av Cameron Crowe, og har Matt Damon, Scarlett Johansson, Colin Ford, Elle Fanning og Thomas Haden Church i hovedrollene.

Filmen er basert på virkelige hendelser, og Benjamin Mee selv skrev boken med samme navn som filmen er inspirert av.

## Handling
Benjamin Mee (Matt Damon) har nettopp mistet kona, bestemmer seg for å åpne en dyrepark på landet, og flytter dermed hele familien fra storbyen for å renovere en dyrepark midt i ingenmannsland, selv om han ikke har noen som helst erfaring fra bransjen. Særlig den rebelske 14-årige sønnen Dylan (Colin Ford) er misfornøyd med denne avgjørelsen og prøver ikke å skjule det heller, men Benjamin er bestemt på å få det til. Men dyreparken lider av finansielle problemer, og filmen følger Benjamin og resten av staben mens de kjemper for å få stablet den på beina og åpne den for publikum igjen.

Benjamin utvikler også en god tone med parkens formynder, Kelly (Scarlett Johansson), som har en stor forkjærlighet for dyrene og som til å begynne med tviler på om han har erfaring nok til å greie den store oppgaven. Dylan, på sin side, former et bånd med kusinen til Kelly, 13-årige Lily (Elle Fanning), en snill og sympatisk jente som i hele sitt liv har blitt hjemmeskolert og som i likhet med ham selv føler seg ensom.

## Rolleliste

## Eksterne lenker
*
Storsomrungnebba

**Storsomrungnebba** er et fjell på nordsiden av Sunndalen i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Toppen danner grense mellom Trollheimen landskapsvernområde og Innerdalen landskapsvernområde. Fjellet har en høyde på  meter over havet.

Fjellet har en karakteristisk østvegg med et langt stup.

## Se også
* Liste over fjell i Skandinavia

## Fotnoter



## Referanser
HMS «Anson» (1940)

**HMS «Anson»** var et slagskip av King George V-klassen som tjenestegjorde i den britiske marinen under andre verdenskrig. Skipet er oppkalt etter admiralen George Anson. Det ble bygget ved skipsverftet Swan Hunter & Wigham Richardson og ble sjøsatt den 24. februar 1940. Skipet skulle opprinnelig hatt navnet «Jellicoe», men i februar 1940 ble det bestemt at skipet heller skulle ha navnet «Anson». Under andre verdenskrig ble skipet brukt til å eskortere russiske konvoier. Hun deltok også på den allierte invasjonen av Sicilia.

## Eksterne lenker
* 
* HMS Anson on naval-history.net
* Maritimequest HMS Anson Photo Gallery
* HMS Anson Association
Massawa Airways

**Massawa Airways** er et privateid eritreisk flyselskap, med base i Massawa, som driver passasjerbefordring på regional- og innenriksnettet. Selskapet ble grunnlagt i 2012, og det fikk overlevert sine første to kinesiskbygde fly i desember samme år. I første halvdel av 2013 startet Massawa Airways opp sine flyvninger.

## Selskapets fly
* 1 Xian Y-7
* 1 Xian MA60
* 2 Beechcraft 1900Ds

## Referanser
7. serierunde i Adeccoligaen 2013

**7. serierunde i [[Adeccoligaen 2013]]** ble spilt 12. mai med samtlige åtte kamper.

## Fakta

## Eksterne lenker
*https://sportsresultater-beta.nrk.no/fotball/turneringer/6/2013/kamper
Colin Ford

**Colin Ford** (født 12. september 1996 i Nashville i Tennessee) er en amerikansk skuespiller.

## Karriere
Colin Ford spilte Matt Damons sønn i dramakomedien *[[We Bought a Zoo]]* (2011), og unge Sam Winchester i flere episoder av TV-serien *[[Supernatural]]*. Han spilte også den unge versjonen av Chris Evans i sciencefictionfilmen *[[Push]]* (2009), samt mot Chloë Grace Moretz og Christopher Lloyd i en filmversjon av *[[Jack and the Beanstalk]]* i 2010.

Han har hatt gjesteroller i flere TV-serier, som *[[Smallville]]*, *[[Private Practice]]*, ** og *[[Hawaii Five-0]]*, i tillegg til flere stemmeroller i *[[Family Guy]]*. I 2013-2014 spilte han en fremtredende rolle i en TV-serie, *[[Under the Dome]]*, som er basert på Stephen Kings bok med samme navn.

## Filmografi

## Eksterne lenker
* 
*
Lucas Janszoon Waghenaer

**Lucas Janszoon Waghenaer** (født 1533/34, død 1606) var en nederlandsk styrmann og kartograf som var født i Enkhuizen.

Han var en av grunnleggerne, og det mest berømte medlemmet, av den nord-hollandske skole, som spilte en viktig rolle i den tidlige utvikling av hollandsk sjøkartproduksjon. Mellom 1550 og 1579 seilte han som styrmann. I løpet av disse årene var han i kontakt med portugisiske, spanske og italienske sjømenn. Kunnskapen om sjøkart og seilingsbeskrivelser som Wagheaer fikk gjennom disse kontaktene hadde stor innflytelse på hans senere arbeider. Etter karrieren som aktiv sjømann, begynte han å jobbe i havnen i Enkhuizen med innsamling av avgifter.

Hans første publikasjon kom i 1584, og ble kalt *Spieghel der zeevaerdt* («Sjøfartens speil»). Dette kartverket kombinerte sjøkart og seilingsbeskrivelser for Europas vestlige og nordvestlige kyst. Det var det første i sitt slag innen den maritime kartografiens historie, og var en umiddelbar suksess. En andre del ble utgitt året etter. *Spieghel der zeevaerdt* ble trykt opp flere ganger, og ble oversatt til engelsk, tysk, latin og fransk.
I 1592 ble hans andre losbok, *Thresoor der Zeevaert* («Sjøfartens skattkammer»), utgitt. Hans tredje og siste publikasjon, *Enchuyser zeecaertboeck* («Enkjuizen sjøkartbok»), kom ut i 1598.

Lucas Janszoon Waghenaer døde i 1606 i Enkhuizen, trolig som en fattig mann. Myndighetene forlenget pensjonen hans i ett år for hans enke.

## Referanser


## Litteratur
* (NL) Lucas Janszoon Waghenaer, "T'eerste deel vande Spieghel der zeevaerdt, van de navigatie der Westersche zee, innehoudende alle de custen van Vranckrijck, Spaingen ende 't principaelste deel van Engelandt, in diversche zee caerten begrepen", Leiden, Christoffel Plantijn, 1584.
Josephine Pullein-Thompson

**Josephine Pullein-Thompson** (1924–2014) var en britisk barnebokforfatter, kjent for hestebøkene sine. Som hestebokforfatter for barn og ungdom var hun både kollega og samarbeidspartner med de to yngre søstrene Christine og Diana.

Moren  (1896–1961) var selv forfatter av hestebøker, og søstrene debuterte sammen med *It began with Picatee* (1946). Til sammen skrev de omkring 150 bøker. De drev også en rideskole.

Josephine hadde tillitsverv i den britiske Pony Club. Hun var også en periode president i den engelske avdelingen av PEN, og mottok for dette ordenen MBE i 1984, og Golden PEN Award i 2007. Hun skrev også noen romaner for voksne under psevdonymet Josephine Mann.

Søstrene skrev den felles selvbiografien *Fair Girls and Grey Horses, Memories of a country childhood* i 1996.

Flere bøker er oversatt til norsk.

## Referanser
Christine Pullein-Thompson

**Christine Pullein-Thompson** (født 1. oktober 1925 i Oxfordshire, død 2. desember 2005) var en britisk barnebokforfatter, best kjent for sine hestebøkene. Som hestebokforfatter for barn og ungdom var hun både kollega og samarbeidspartner med den ett år eldre søsteren Josephine og sin egen tvillingsøster Diana.

Moren  (1896–1961) var selv forfatter av hestebøker, og søstrene debuterte sammen med *It began with Picatee* (1946). Til sammen skrev de tre omkring 150 bøker. De drev også en rideskole. 

Christine var den mestskrivende av de tre søstrene. Man mener at hennes bøker inneholder noe mer sosialrealistiske skildringer enn søstrenes bøker. Datteren Charlotte Popescu er også forfatter, av fagbøker om mat og hestehold. 

Søstrene skrev den felles selvbiografien *Fair Girls and Grey Horses, Memories of a country childhood* i 1996.

Flere bøker er oversatt til norsk.

## Referanser
HMS «Howe» (1940)

**HMS «Howe»** var et britisk slagskip av typen King George V-klassen. «Howe» var det siste av fem slagskip som ble bygget i King George V-klassen. Skipet ble bygget av Fairfield Shipbuilding and Engineering Company og ble sjøsatt den den 9. april 1940. Skipet skulle opprinnelig hatt navnet **Beatty**, men navnet ble senere endret til Howe. Til ære for admiralen Richard Howe.

Under andre verdenskrig ble skipet brukt i Nordsjøen til å eskortere allierte konvoier til Sovjetunionen. I 1943 deltok hun i den allierte invasjonen av Sicilia der hun bombarderte italienske marinebaser ved byene Trapani og Favignana. Sammen med HMS «King George V» eskorterte «Howe» to overgitte italienske krigsskip til byen Alexandria. Hun ble senere i krigen sendt til Stillehavskrigen hvor hun blant annet deltok i bombarderdementet av øya Okinawa under slaget om Okinawa.

## Eksterne lenker
* 
* Maritimequest HMS Howe Photo Gallery
* Newsreel video of HMS ''Anson'' and ''Howe'' in 1942
Gyali

**Gyali** (gresk: Γυαλί, «glass»; også stavet *Yiali* eller *Jyalí*) er en vulkansk gresk øy i øygruppen Dodekanesene i Egeerhavet, lokalisert halvveis mellom sørkysten av Kos (Kardamaina) og Nisyros. Øya består av lavadomer av rhyolittisk obsidian og pimpstein. Øya har to særskilte sedimenter hvor den nordøstlige delen er bortimot helt og holdent gjort av obsidian og den nordøstlige delen av pimpstein. Disse er knyttet sammen en smal landtange og strand som er konstruert av moderne sedimenter av sandrev.

Øya er 6 km lang og mellom 4 km og 500 meter bred, og har blant annet en 180 meter lang grotte. Folketellingen av 2001 oppga 10 beboere, men de siste årene har den ikke vært bosatt. Administrativt er den en del av kommunen Nisyros.

## Geologi

Øya er av vulkansk opprinnelse og ble dannet allerede i slutten av neolittisk tid (steinalderen) og den siste vulkanske aktiviteten var rundt 1460 f.Kr. Det har vært utnyttelse ved gruvedrift av pimpstein som gjort betydelig inngrep i naturen.

## Natur
Øya har lite vegetasjon og den er dominert av varme og tørke, men sammenlignet med andre små øyer er den langt mer mangfoldig. Det er fire hovedtyper av vegetasjon: skog av tyrkisk furu *(Pinus brutia)*, kratt og *[[Garrigue|frygana]]* og plantesamfunn av planter som tåler mye sand eller salt.

Forfalne terrasseformasjoner indikerer at det har vært drevet jordbruk. Som økologisk kompensasjon for de betydelige inngrep i naturen og landskapet har det vært drevet beplantning. Det har blitt dokumentert 241 ulike arter av bregner og frøplanter. Den opprinnelige vegetasjonen tilhørte den termomediterrane sonen med eviggrønne trær som vill oliven (*Olea europaea* var. *sylvestris*) og johannesbrødtre (*Ceratonia siliqua*). Det finnes en populasjon av slangeøyefirfisler *(Ophisops elegans)*.

## Historie
Øya synes bosatt allerede i gresk steinalder. I den sørvestlige delen av øya er det funnet et gravsted av rektangulære graver hogd i fjellet og rester av bygninger. Flere steder er det funnet neolittisk keramikk. Samfunnet synes å ha levd av hovedsakelig husdyr, landbruk og fiske, men en del eksport av obsidian har nok eksistert, selv om denne ikke kunne konkurrere i kvalitet med obsidian fra øya Milos i Kykladene. Det er funnet obsidian fra både Milos og Gyali på øya Pergousa som ligger rundt 8,5 km sørvest.

Det er også funnet levninger fra hellenistisk tid, blant annet mange fragmenter av keramikk i den nordøstlige delen. En grav i samme område er datert til tidlig kristen tid. Skriftlige kilder om den senere bosetningen eksisterer ikke. Sannsynligvis ble den forlatt grunnet piratangrep. Noen steinhus ble antagelig benyttet sesongmessig. Øybeboerne drev med korn, belgfrukter og druer.

Etter at Italia okkuperte Dodekanesene fra 1912 ble det satt i gang gruvedrift for pimpstein og det ble bygget et lasteanlegg for skip. Jordbruksaktiviteten varte fram til den andre verdenskrig. Senere bodde noen gruvearbeidere med sine familier på øya.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lavatunnel

En **lavatunnel** (eng. Lava tube) er en vulkansk grotte som dannes ved et vulkanutbrudd av lava med lav viskositet idet overflaten størkner og lar den indre lavaen flyte ut og danner et hulrom.

Lavatunneler finnes over hele jorden i vulkanske områder, for eksempel Island, Galápagosøyene og Tenerife. I størrelse kan de varierer fra under én meter og opp til flere meter i diameter. Surtshellir på Island, med en lengde på 1,97&nbsp;km, var i lang tid ansett for å være den lengste lavatunnelen i verden, men det har i senere tid blitt oppdaget flere tunneler som er lengre enn denne. Den lengste lavatunnelen er Kazumura Cave på Hawaii, med en lengde på 65,5&nbsp;km. Over 200 lavatunneler er i dag kjent.

Det antas at det også finnes lavatunneler på planeter og måner med vulkansk aktivitet.

## Se også
* Grotte

## Referanser


## Eksterne lenker
* World’s longest lava tubes. Bob Gulden 2012
* Martian lava tubes revisited
Borghild Holmsen

**Borghild Holmsen** (født 1865 i Ski kommune, død 1938) var en norsk pianist, musikkritiker og komponist. 

Holmsen studerte piano med Agathe Backer-Grøndahl og Otto Winter-Hjelm, og fortsatte studiene med Carl Reinecke (som også hadde vært lærer for Edvard Grieg) og Salomon Jadassohn i Leipzig og Albert Becker i Berlin. Hun debuterte som konsertpianist i 1898 i Christiania, og turnerte som konsertpianist i Europa og USA.

I 1905 grunnla Torgrim Castberg et musikkakademi i Bergen - forløperen til Griegakademiet - og her kom Holmsen til å markere seg som lærer. Samme år fikk hun enda et avslag på en stipendsøknad, der hun skrev at «*det vilde være af stor betydning for mig et Aars Tid at kunne ofre mig udelukkende for Kompositionen uden Lærervirksomhed og andre Gjøremaal*». I årene 1890-1906 sendte hun inn ialt åtte søknader om støtte fra legater og stipendkomiteer, deriblant statens stipender for kunstnere. Hun fikk avslag på samtlige. Årsaken kan leses ut av Winter-Hjelms bedømmelse av at hun hadde samme problem som kvinner flest, at «*den musikalske Arkitektonik er og bliver dem en meget besværlig Kunst, som de bør overlade Mænd*». Men hennes romanse roste han, og angivelig lå den «*ogsaa bedst tilrette for det kvindelige Temperament*». Etter hennes komposisjonsaften i Kristiania i mars 1899 beskrev *[[Dagbladet]]s* anmelder henne som «*dette smaapene kvindelige Talent, for hvem selvsagt Romansen laa som nærmeste Opgave*». Fiolinsonaten hennes var likevel så vellykket at den ble fremført av Harald Heide og Arve Arvesen, og ble meldt utsolgt fra det tyske forlaget i 1916.

Etter konsertpianistkarrieren ble hun lærer ved Musikkonservatoriet i Bergen, hvor Harald Sæverud var en av hennes elever i pianospill og harmonilære. Hun merket nok fort hans vitalitet og, som det stod i et festskrift til Sæveruds ære, «lot det stå til. Og lo en trillende latter når hun syntes det bar for vilt i vei over stokk og sten.» Lenge etter hennes død, i 1958, nøt han også godt av hennes fond som skulle finansiere foredrag og kursvirksomhet. Sæveruds 5 *capricci*, opus I, er tilegnet henne. Hun var ofte gjest i Sæveruds hjem, og han moret seg godt over at hun hadde sagt: «Å undervise Sæverud er som å finne gull i Kongo!» 

Hun var musikkritiker for *Arbeidet* og *[[Bergens Arbeiderblad]]*.

Holmsen kunne kalle seg *officier d’[[Académie francaise]]*, trolig fordi hun under Normandies tusenårsfest i Rouen i 1911 holdt et foredrag om gammelnorsk musikk. For Bergen off. bibliotek var hun en verdsatt medarbeider. På den nyopprettede musikkavdelingen systematiserte hun notegavene fra Edvard Grieg og musikkhandler Wilhelm Harloff, og sørget i løpet av et år for utvalg og oppbygging av et system.

Hun tilhørte slekten Holmsen.

## Utvalgte verk
* *Fiolinsonate op. 10*
* *Barcarolle, op.1, no. 1*
* *Scherzo, op. 1, no. 2*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
La finta semplice

***La finta semplice*** (*Den falske dusten*), K. 51 (46a) er en opera buffa i tre akter for solister og orkester, komponert i 1769 av den da 12 år gamle Wolfgang Amadeus Mozart til en italiensk libretto av hoffdikteren Marco Coltellini basert på et tidligere verk av Carlo Goldoni. Den ble framført på slottet til erkebiskopen av Salzburg 1. mai 1769.

Mozart komponerte musikken basert på en komedie påbegynt av Philippe Destouches med *La fausse Agnès, ou le Poète campagnard* (1734). 

Operaen var et slags tilbakeslag for Mozart, som ellers i barndommen hadde hatt mye suksess og var regnet som en stjerne. Verket ble påbegynt da keiser Josef II sa til far til Mozart, Leopold, da de besøkte hovedstaden Wien, at Wolfgang burde skrive en opera for det keiserlige operaselskapet. Leopold tok oppfordringa som en konkret bestilling og fikk Wolfgang til å sette i gang uten å ha en kontrakt først. Da operaen var ferdig mislikte visstnok aktørene operaen, og forskjellige intriger gjorde til slutt at den ikke ble satt opp i Wien. Leopold ble sint og skrev et langt protestbrev til keiseren. Keiseren bestilte en undersøkelse, men resultatet ble at operaen ikke skulle settest opp.

Operaen ble satt opp i hjembyen deres, Salzburg, i stedet for.

Episoden i Wien ble etter hvert ganske ødeleggende for karrieren til Wolfgang. Under besøket i Wien ble mor til Josef II, keiserinne Maria Teresia, særdeles fiendtlig innstilt for Mozartfamilien. Keiseren var en viktig slektning til mange monarker og aristokrater som kunne ha gitt Wolfgang en permanent stilling.

## Roller

## Arier

*Akt 1*
* "Chi mi vuol bene" – Ninetta
* "Colla bocca e non col core" – Rosina
* "Cosa ha mai la donna indosso" – Polidoro 
* "Ella vuole ed io torrei" – Cassandro  
* "Guarda la donna in viso" – Fracasso 
* "Non c'è al mondo" – Cassandro  
* "Marito io vorrei" – Giacinta  
* "Senti l'eco ove t'aggiri" – Rosina  
* "Troppa briga a prender moglie" – Simone
*Akt 2*
* "Con certe persone" – Simone
 
* "Ho sentito a dir di tutte" – Rosina  
* "In voi belle è leggiadria" – Fracasso   
* "Sposa cara" – Polidoro  
* "Ubriaco non son io" – Cassandro  
* "Un marito, donne care" – Ninetta   
* "Se a maritarmi arrivo" – Giacinta  
* "Amoretti che ascosi" – Rosina 
*Akt 3*
* "Che scompiglio" – Giacinta  
* "Nelle guerre d'amore" – Fracasso  
* "Sono in amore" – Ninetta 
* "Vieni, vieni, o mia Ninetta" – Simone

## Referanser


## Kilder
*Deutsch, Otto Erich, *Mozart:  A Documentary Biography*.  Stanford, CA:  Stanford University Press, 1965
*Melograni, Pietro, (Trans. Lydia G. Cochrane), *Wolfgang Amadeus Mozart: a Biography*.  Chicago: University of Chicago Press, 2007 ISBN 0226519562, 9780226519562
*Solomon, mainard, *Mozart:  A Life*, 2005

## Eksterne lenker
* 
* An opera buffa in three acts
* The Pretended Simpleton
* Libretto til ''La finta semplice''
* Mozart's 'La finta semplice', Online article at the NPR, 29. juni 2007
Norsk-Tsjekkoslovakisk Hjelpeforening

**Norsk-Tsjekkoslovakisk Hjelpeforening** ble stiftet 23. oktober 1950, og hadde som formål å videreføre arbeidet som *Czechoslovak Relief Committee* hadde utført siden 1948. Dette dreide seg om å hjelpe politiske flyktninger som hadde rømt fra Tsjekkoslovakia etter den andre verdenskrig og som ikke kunne repatrieres, samt etter den kommunistiske maktovertakelsen i februar 1948. Blant arbeidet var også å organisere ferieopphold i Norge for tsjekkoslovakiske barn. Flere av de som arbeidet for foreningen var selv flyktninger, som daglig leder Anna Kvapilova. Andre sentrale medlemmer i foreningen var Lille Graah og Ragnar Andersen, og formennene Carl P. Wright (1950–1960) og Albert Nordengen.

Foreningen ble oppløst av styret i 1987.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*  Riksarkivet
John Midgaard

**John Midgaard** (født 29. august 1891 i Oddernes, død 22. august 1971) var en norsk pedagog og historiker.

John Midgaard tok språklig-historisk embetseksamen med hovedfag i engelsk i 1917, og var fra 1919 lektor ved Kristiansand katedralskole. Fra 1925 var han lektor ved Oslo katedralskole. I 1936 fikk han doktorgraden med en avhandling om Marokkokonflikten. Fra 1946 var han rektor ved Vahl skole i Oslo.

Midgaard deltok i partiet Venstre og var formann i Oslo Venstrelag. Han var medlem av bystyret i Oslo fra 1948. Sammen med Asbjørn Øverås skrev han lærebøker i norsk historie for realskolen og gymnaset, og sammen med Eiliv Skard en lærebok i verdenshistorie. Han skrev en bok om *9. april 1940* og en kortfattet norsk historie på engelsk, som også ble oversatt til tysk, fransk, italiensk og spansk.

## Kilder
* *Norges filologer og realister*. Stavanger, 1950.

## Eksterne lenker
Trygve Nagell

**Trygve Nagell** (født 13. juli 1895 i Kristiania, død 24. januar 1988) var en norsk matematiker og professor ved Universitetet i Uppsala. Nagell er særlig kjent for sitt arbeid med diofantiske ligninger innenfor tallteorien.

## Utdanning og karriere
Etter examen artium 1914 fra Kristiania katedralskole studerte han ved Universitetet i Oslo og tok matematisk-naturvitenskapelig embetseksamen med matematikk hovedfag i 1920. I 1926 fikk han doktorgraden med en avhandling om en *Solution complète de quelques équations cubiques à deux indéterminées*. Fra 1921 til 1928 var han universitetsstipendiat og foretok i disse årene flere studiereiser til utlandet. Fra 1930 var han dosent i matematikk ved Universitetet i Oslo, før han i 1931 ble ansatt som professor ved Universitetet i Uppsala og ble svensk statsborger samme året. Under 2. verdenskrig var han medlem av eksamenskommisjonen for norske studenter i Sverige.

## Utmerkelser og verv
__NOTOC__
Han ble innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1925 og i Kungliga Vetenskapsakademien i Stockholm 1943.  Etter sin krigsinnsats mottok han Haakon VIIs Frihetskors 1947 og ble kommandør av St. Olavs Orden 1951 og av den svenske Nordstjärneorden i 1952, det året han også ble innvalgt i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim. Til sist ble han æresdoktor ved Uppsala universitet i 1956.
## Familiære forhold
Trygve var sønn av Otto Fredrik Wilhelm Nagell (1869–1958) og Marie Olsen (1870–1942). Faren var kontorsjef. Trygve giftet seg i 1930 i Bologna med den italienske fil.dr. Bianca Guiduzzi (1905–) og i 1943 med den svenske apotekerdatteren Anna Lisa Lundevall (1908–).
## Referanser
Halvor Nordbø

**Halvor Nordbø** (født 24. januar 1893 i Bø i Telemark, død 18. juni 1967 i Kristiansand) var en norsk pedagog og lokalhistoriker.

Han tok lærerskoleeksamen i 1914 og *[[examen artium]]* i 1917. I 1925 tok han språklig-historisk embetseksamen med hovedfag i historie. I 1930 fikk han doktorgraden med en avhandling om *Ættesogor frå Telemark*. Etter å ha undervist ved mange forskjellige skoler på forskjellige steder i Norge, herunder Notodden lærerskole, Levanger lærerskole, Drammens offentlige høyere almenskole, Eidsvoll landsgymnas, Voss landsgymnas, og Rogaland landsgymnas, var han fra 1932 overlærer ved Nesna lærerhøgskole.  Fra 1946 var han lektor ved Kristiansand offentlige lærerskole.

Nordbøs interesse var lokalhistorie fra Telemark. Utenom doktoravhandlingen skrev han blant annet om Vrådal kirke.

Han var sønn av lærer og organist Gregar O. Nordbø (1856–1940) og Ingebjørg Halvorsdatter Eika (1862–1908). I 1933 giftet Halvor seg med Anna Ova (1903–1933) fra Halden, senere med Else Bøgh (1913–2002) fra Kristiansand.

## Kilder
* *Norges filologer og realister*. Stavanger, 1950.
* 
## Referanser


## Eksterne lenker
Serenade nr. 1 (Mozart)

**Serenade nr. 1 for orkester i D-dur**, K. 100, ble skrevet av Wolfgang Amadeus Mozart i 1769. Enkelte ganger blir verket kalt «Cassation». Serenaden er skrevet for strykere, men ikke celloer, og ble skrevet for at den skulle kunne spilles stående utendørs. 

I tillegg til strykere finner en oboer (dobbelt av fløyter), horn og trompeter.

Verket har åtte satser: 
# Allegro 
# Andante 
# Menuetto & Trio
# Allegro 	
# Menuetto & Trio
# Andante
# Menuetto & Trio
# Allegro

## Kilder
*allmusic.com
Serenade nr. 3 (Mozart)

**Serenade nr. 3 for orkester i D-dur**, K. 185, ble skrevet av Wolfgang Amadeus Mozart i 1773. Enkelte ganger blir verket kalt **Antretterserenaden**. Trolig ble verket komponert som en orkesterserenade til familievennen Judas Thaddäus Antretter, 

Verket har åtte satser: 
# Allegro assai 
# Andante 
# Allegro 
# Menuetto & Trio 
# Andante grazioso 
# Menuetto & Trio 1, 2 
# Adagio 
# Allegro assai

## Kilder
*allmusic.com
Abbott og Costello

**Abbott og Costello** var et amerikansk komikerpar, bestående av Bud Abbott (1895–1974) og Lou Costello (1906–1959).

Abbott og Costello er særlig kjent for sketsjen *[[Who's on First?|«Who's on First?»]]*, som de framførte ved flere anledninger.

## Karriere
De opptrådte sammen regelmessig på scenen fra 1931. Fra 1936 opptrådte de fast som en duo kalt Abbott & Costello. I 1939 fremførte de sketsjen *«Who's on First?»* på radio, i programmet *Kate Smith Radio Hour*, og dette ble deres store gjennombrudd som komikere. Det tok ikke lang tid før de var blitt Hollywood-stjerner. De gjorde størst suksess i en rekke filmer årene 1940–1956. Særlig filmen *Abbott & Costello Meet Frankenstein* gjorde enorm suksess.

De hadde også sitt eget program på TV fra 1952 til 1954, *The Abbott & Costello Show* på tv-kanalen CBS, og et eget radioprogram.

Duoen ble oppløst i 1956. Costello døde i 1959 og Abbott i 1974, men Abbott og Costello ble igjen populære som tegnefilm utover 60-tallet.

## Filmer (utvalg)

* 1941 – *Hold That Ghost*
*1941 –  *Buck Privates* I denne filmen fremførte The Andrew Sisters flere sanger, blant annet «*The* *Boogie Wooge Bugle Boy from Company B»*.
*1941 – *In The Navy*
*1942 – *Pardon My Sarong*
*1942 – *Who Done It?*
* 1944 – *In Society*
* 1945 – *The* *Naughty Nineties* (norsk tittel *[[Bøljer ombord]]*)
* 1945 – *Abbott & Costello in Hollywood*
*1946 – *Time Of Their Lives*
* 1947 – *The Wistful Widow of Wagon Gap*
*1947 – *Buck Privates Come Home*
*1948 – *Abbott & Costello Meet Frankenstein* (norsk tittel: *Abbott & Costello i redselskabinettet*)
*1949 – *Africa Screams*
*1949 – *Abbott & Costello Meet the Killer, Boris Karloff* (norsk tittel: *Abbott & Costello i livsfare*)
*1950 – *Abbott & Costello in the Foreign Legion*
*1951 – *Abbott & Costello Meet the Invisible Man*
*1952 – *Jack and the Beanstalk*
*1952 – *Lost in Alaska*
*1952 – *Abbott & Costello Meet Captain Kidd*
*1953 – *Abbott & Costello Meet Dr. Jekyll & Mr. Hyde*
*1953 – *Abbott & Costello Go to Mars*
*1955 – *Abbott & Costello Meet the Mummy*
*1955 – *Abbott & Costello Meet the Keystone Kops*
*1956 – *Dance with Me, Henry*
*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Frederik (Fritz) Joachim Wedel Jarlsberg

**Frederik (Fritz) Joachim Wedel Jarlsberg** (født 9. januar 1819, død 27. mars 1880) var en norsk embeds- og adelsmann, eier av herregården Brunla i Vestfold. Etter en militær karriere ble han utnevnt til kabinettskammerherre og hoffmarskalk hos kong Karl IV.

Wedel Jarlsberg var sønn av Frederik (Fritz) Wilhelm Wedel-Jarlsberg (1787–1863) og Ingeborg Margrethe von Haffner (1793–1845). 
:''Se Wedel-Jarlsberg
Han giftet seg med Juliane Cathrine Wilhelmine Wedel Jarlsberg, hoffrøken hos dronning Josefine og senere overhoffmesterinne hos dronning Louise. Blant deres barn var Juliane Frederikke Helene Louise (1853–1898), gift med Christian Benzon Hoppe til Pallisbjerg hovedgård og Fritz Wedel Jarlsberg (1855–1942).

## Kilder
* Danmarks Adels Aarbog
* Haagen Krog Steffens: Norske Slægter 1912, side 256, digital utgave
Juliane Wedel Jarlsberg

**Juliane Cathrine Wilhelmine Wedel Jarlsberg** (født 7. desember 1818 i Christiania, død 25. mars 1872 samme sted) var en norskfødt medarbeider hos to svenske dronninger.

Hun var hoffrøken hos dronning Josefine av Norge og Sverige (1807–76) som hadde blitt dronning i 1823.  Hun ble også hoffmesterinne og  overhoffmesterinne hos Louise av Norge og Sverige (1828–71) som hadde blitt dronning i 1850, da hun giftet seg med Karl IV (1826–76).

Juliane var datter av Ferdinand Carl Maria Wedel-Jarlsberg (1781–1857) og Juliane Wilhelmine von Benzon (1783–1853). Hun ble gift med sin femtemenning Frederik (Fritz) Joachim Wedel Jarlsberg (1819–80) som praktisk nok jobbmessig, var hoffmarskalk hos nevnte kong Karl IV. Sønnen Fredrik «Fritz» Hartvig Herman Wedel Jarlsberg (1855–1942) ble diplomat.
## Se også
* slekta Wedel-Jarlsberg 
## Referanser
Avbrudd

Et **avbrudd** (engelsk: *interrupt*) er i informasjons- og kommunikasjonsteknologi et kortfristig avbrudd av det sekvensielle forløpet av et program for å betjene en annen, som regel tidskritisk hendelse. Et avbrudd kan for eksempel utløses av et tastatur slik at det tegnet som har blitt tastet kan lagres. Et annet eksempel er å igangsette en handling når inngang på en mikrokontroller når en viss verdi. 

Eldre datamaskiner hadde ikke interruptsystemer, de første modellene ble innført i løpet av 1960-tallet. 

## Se også

* Avbruddshåndterer, funksjon utløst av et avbrudd

## Referanser
Niels Kaas

**Niels Kaas til Tårupgård** (født 1535 på Starupgård, død 29. juni 1594 i København) var en dansk riksråd og kansler, som frem til sin død var leder for formynderregjeringen i Danmark-Norge under Christian IVs mindreårighet fra dennes tronbestigelse i 1588.

Han tilhørte adelsslekten Kaas (Kaas med sparren) og gikk på Viborg skole. I 1549 kom han til København, hvor han ble tatt opp i huset hos den kjente teologen Niels Hemmingsen. På en lengre utenlandsreise i Wittenberg stiftet han bekjentskap med Philipp Melanchthon. 

Hjemme i København ble han i 1560 ansatt i kanselliet, hvor han utmerket seg med sine solide kunnskaper. I 1573 ble han utnevnt til kansler. Han fikk stor innflytelse på kulturlivet, og var en ivrig støttespiller for Københavns Universitet og vitenskapen. Utenrikspolitisk arbeidet han for et fredelig forhold til Sverige. 

Da Frederik II døde i 1588, ble Niels Kaas leder av formynderregjeringen. På sitt dødsleie i 1594 kalte han den unge kong Christian IV til seg for å gi ham gode råd om regjeringens utførelse. Især understreket han viktigheten for Danmark av å ha en sterk flåte.

28. juli 1594 ble Kaas bisatt i Vor Frue kirke i København, hvoretter liket ble ført til Viborg domkirke for å jordes der.

## Referanser


## Litteratur
*
Vanessa (band)

**Vanessa** var et norsk rockeband og jazzgruppe, dannet i 1973. Bandet platedebuterte i 1975 med albumet *[[City Lips]]*. Bandet var i gang med sin tredje plate da gruppa ble oppløst i 1978.

## Medlemmer
* Svend Undseth - fløyte, saksofon, gitar
* Frode Holm - keyboard
* Thorsten Dulsrud - trommer
* Harald Salater - bass

### Tidligere medlemmer
* Jan Erik Pedersen - bass
* Knut Værnes - gitarer
* Frank Aleksandersen - trommer
* Haakon Graf - keyboard
* Brynjulf Blix - tangenter

## Diskografi
**[[City Lips]]* (1975)
**[[Black and White (Vanessa-album)|Black and White]]* (1976)

## Eksterne lenker
*
City Lips

***City Lips*** er et musikkalbum med Vanessa, utgitt i 1975.

## Sporliste

# «Candy Dandy and the Fat Rat»
# «Leaves of Love»
# «Billy Bop and The Jungle Jam»
# «Rat and Cat Dance»
# «City Lips»
# «Milky Unit»

## Eksterne lenker
*
Horns

***Horns*** er en amerikansk-kanadisk skrekkomedie og fantasyfilm fra 2013 regissert av Alexandre Aja. Filmen er basert på Joe Hills roman med samme tittel fra 2010. Hovedrollen spilles avDaniel Radcliffe.

## Handling
Ig Perrishs kjæreste myrdes under mystiske omstendigheter. Ett år senere er livet hans i ruiner. Han ble aldri mistenkt eller stilt for retten for mordet (som han heller ikke begikk), men han blir likevel hengt ut som skyldig ute blant folk. Så plutselig en dag gror det ut et par merkelige djevelhorn fra tinningen hans, og det viser seg at disse hornene har kraften til å få folk til å plumpe ut med sine dypeste hemmeligheter. Dermed setter Ig ut for å finne ut sannheten om drapet på kjæresten.

## Rolleliste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Black and White (Vanessa-album)

***Black and White*** er et musikkalbum med Vanessa, innspilt på Compendium Records og utgitt i .

## Sporliste
# «Sun Walk» 10:12
# «Summer Poem» 12:16
# «Street Talk» 3:26
# «Fragmomentum» 17:32

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Martin Cave

**Martin Cave** (født 19. juli 1951) er en norsk pastor, prest og forfatter. Cave er født i England og oppvokst i Stavanger, hvor han har bodd mesteparten av sitt liv. Han er utdannet lærer, og har siden 1979 arbeidet i Stavanger Indremisjon og IMI-Kirken. Cave ledet overgangen fra bedehus til selvstendighet menighet, og har ledet utviklingen av virksomheten som springer ut av IMI-Kirken.

Cave ble i 2001 ordinert som prest etter godkjenning av Kirkerådets evalueringsnemnd for prestetjeneste. Namnda har kommet med kritikk av biskopene for å søke om utnevning til prester av kandidater uten cand. phil.

Cave er gift.

## Bibliografi
* 
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* IMI Kirken
Ulrik Christian Kaas

**Ulrik Christian Kaas** (født 21. april 1729 i København, død 22. mars 1808 samme sted) var en dansk admiral og kammerherre, og bror av Frederik Christian Kaas.

Han var søn av admiral Ulrik Kaas, ble i 1749 sekondløytnant i Marinen, 1755 premierløytnant, 1758 kapteinløytnant, 1763 kaptein, 1770 kommandørkaptein, 1781 kommandør, 1790 kontreadmiral, 1797 viseadmiral og 1804 virkelig admiral. I 1771 ble han generaladjudant og i 1780 kammerherre. Han ble hvit ridder i 1801.

Han deltok i 1770 som sjef for linjeskipet «Mars» i broren, schoutbynacht F.C. Kaas mislykkede tokt til Algier, og i 1773 i den sammes tok til Østersjøen som sjef for linjeskipet «Ebenezer». I 1779 ble han sjef for linje *Holsten*, som leder for et oppdrag med å eskortere hjemvendte Ostindia- og Kinafarere og sende forsterkninger til de danske kolonier i Guinea. Under reisen døde 84 mann av skjørbuk og dysenteri, noe som ved hjemkomsten førte til en undersøkelse der hvor Kaas ble fritatt for skyld, men besetningenes behandling og bespisning senere ble vesentlig forbedret. I 1778 etterfulgte Kaas Gerhard Christopher von Walterstorff som ekvipasjemester på Nyholm og kommitert i Konstruksjonskommisjonen. I 1788 ble han kommandant for Sjødefensjonen på Københavns red, men ble allerede kort etter kommandant på Toldboden. I denne stillingen døde han i 1808.

Kaas ble den 6. oktober 1768 i Ormslev Kirke gift med Frederikke Amalie Charisius (født 29. desember 1749, død 18. mars 1828), datter av konferensråd Constantin August Charisius og søster til broren F.C. Kaas' hustru. Kaas er begravet i Holmens Kirke og er portrettert på Wilhelm von Haffners gruppebilde fra appartementet på Christiansborg 1781 (Rosenborg Slot). Maleriet av Peder Als, som tidligere er blitt oppgitt å forestille Kaas, er i virkeligheten et portrett av broren F.C. Kaas.

## Referanser


## Litteratur
* C. With, "Ulrik Christian Kaas", i: C.F. Bricka (red.), *[[Dansk Biografisk Lexikon]]*, Gyldendal 1887-1905.
Christian Stav

**Christan Stav** (født 6. mai 1968 i Follafoss i Nord-Trøndelag) er en norsk næringslivsleder.

Han gikk Steinkjer videregående skole, og er utdannet siviløkonom, statsautorisert revisor og autorisert finansanalytiker fra NHH. Stav vært revisor og partner i Arthur Andersen & Co og Ernst & Youngs konsulentvirksomhet i Oslo i 15 år, økonomi- og finansdirektør i Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk (NTE) i Steinkjer 2007–2012, og konsernsjef i NTE siden 2012.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Abraj Al Bait

**Abraj Al Bait** er et bygningskompleks i Mekka i Saudi-Arabia. Med sine 601 meter er hotelltårnet verdens tredje høyeste bygning etter Burj Khalifa og Shanghai Tower. Den har også verdens høyeste klokketårn og verdens største urtavle, og er det bygningskomplekset i verden med størst samlet gulvareal. Den ligger rett ovenfor islams helligste sted, al-Haram. Den inneholder både et hotell og leiligheter. Byggverket sto ferdig i 2012 6. april. På stedet lå tidligere Ajyad-festninga, som ble revet til fordel for det nye bygningskomplekset.

## Navnet
Bygningskompleksets arabiske navn betyr «Husets tårn» eller «Tårnene på huset». Ordet *abraj* er flertallsformen av substantivet *burj*, som betyr «tårn».

## Eksterne lenker
* 
* Abraj Al Bait hos Emporis
* Abraj Al Bait hos SkyscraperPage
International Commerce Centre

**International Commerce Centre** (kinesisk: 環球貿易廣場) er en skyskraper i Kowloon i Hongkong. Med en høyde på 484 meter er den byens høyeste bygning. Den har 108 etasjer, som inneholder både et hotell og kontorer. Bygninga sto ferdig i 2010, og var da verdens nest høyeste bygning.

## Eksterne lenker
* 
* International Commerce Centre hos Emporis
* International Commerce Centre hos SkyscraperPage
Missa brevis nr. 1 (Mozart)

**Missa brevis nr. 1** i G-dur, K. 49/47d, er en messe komponert av Wolfgang Amadeus Mozart i Wien høsten 1768. Den er skrevet for SATB-solister, SATB-kor, fiolin I og II, viola, og basso continuo.

Komponert mens Mozart var 12 år gammel, er dette hans tidligste messe som har overlevd, og hans eneste *[[missa brevis]]* som har et parti for viola. Det er ikke klart hvilken anledning det ble komponert for, og den har blitt blandet sammen med *[[Waisenhausmesse]]*, komponert i samme år. Kirkemusikk ble på den tiden i økende grad påvirket av opera og barokke forsiringer i instrumentering; Mozarts tidlige messer, som K. 49/47d, har blitt sett på som en tilbakevending til den mer strenge formen fra før-barokke tiden. 

Messen er delt inn i seks satser.

#"Kyrie" Adagio, G-dur, 
#:"Kyrie eleison..." Andante, G-dur, 3/4
#"Gloria" Allegro, G-dur, 
#"Credo" Allegro, G-dur, 3/4
#:"Et incarnatus est..." Poco Adagio, C-dur, 
#:"Et resurrexit..." Allegro, G-dur, 
#:"Et in Spiritum Sanctum..." Andante, C-dur, 3/4; bass solo
#:"Et in unam sanctam..." Allegro, G-dur,
#"Sanctus" Andante, G-dur, 3/4
#:"Pleni sunt coeli et terra..." Allegro, G-dur, 3/4
#:"Hosanna in excelsis..." Allegro, G-dur, 4/2
#"Benedictus" Andante, C-dur, 3/4; soloist quartet
#:"Hosanna in excelsis..." Allegro, G-dur, 4/2
#"Agnus Dei" Adagio, G-dur, cut common time
#:"Dona nobis pacem..." Allegro, G-dur, 3/8

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Svetlana Savitskaja

**Svetlana Jevgenjevna Savitskaja** (født 1948) ble i 1982 den andre kvinne i verdensrommet, 19 år etter Valentina Teresjkova.

Hun startet i 1980 på treningen som kosmonaut, og i 1984 ble hun den første kvinne på romvandring. Savitskaja ble pensjonert fra det russiske luftvåpen med rang av major i 1993.

Hun er medlem av Den russiske føderasjonens kommunistparti.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Concertato

**Concertato**  (av italiensk *concertare*, «avtale», «harmonisere», «arrangere») er et begrep fra tidligbarokken som innebærer at en gruppe instrumenter eller stemmer deler en melodi, vanligvis avvekslende og oftest over en basso continuo. I vår tid brukes begrepet nesten alltid som et adjektiv: i concertato-stil eller italiensk: *stile concertato*.

## Historikk
Stilen utviklet seg i Venezia sent på 1500-tallet, spesielt gjennom Andrea Gabrieli og nevøen Giovanni, som begge skrev for den unike akustikken i Markuskirken. På grunn av  tidsforsinkelse fant kor og instrumentgrupper det vanskelig å framføre musikken helt unisont når de var utplassert på ulike steder i det store og resonante kirkerommet, men komponistene oppdaget at det var mulig å skape en mektig stereofonisk klang ved å stille opp korene rett overfor hverandre og plassere instrumentgruppene slik at musikerne kunne høre de ulike korene like godt. Et annet begrep som ofte ble brukt om denne antifone bruken av korene i Markuskirken er *cori spezzati*.

Komposisjoner i den nye *stile concertato* ble hurtig populær også andre steder: fra Nord-Italia spredte de seg til resten av Italia og til det tyske området, deretter gradvis over hele Europa.

Tidlig på 1600-tallet ble nesten all musikk med sangstemmer og basso continuo kalt en *[[konsert|concerto]]*, men denne bruken er ganske langt fra dagens betydning:  et eller flere soloinstrument akkompagnert av et orkester. Tidlig på 1600-tallet var kirkemusikk i *stile concertato* ofte avledet av motetten ved at tekster som hundre år tidligere ble tonesatt for en jevnt flytende polyfon a cappella-sang, nå ble satt ut for stemmer og instrumenter i *stile concertato*. Disse stykkene, som ikke lengre ble kalt motetter, fikk ulike navn som *[[concerto]]*, *[[Salme|Psalm]]* (om det var en tonesatt salmetekst), *[[Symfoni|sinfonia]]*, eller *symphoniae* (eksempelvis i Heinrich Schütz's samling *Symphoniae Sacrae*).

*Stile concertato* gjorde det mulig å skrive svært dramatisk musikk, et av kjennetegnene ved tidligbarokken.

## Komponister som skrev i ''stile concertato''

* Adriano Banchieri
* Giovanni Croce
* Ignazio Donati
* Andrea Gabrieli
* Giovanni Gabrieli
* Alessandro Grandi
* Johann Kaspar Kerll
* Claudio Monteverdi
* Johann Pachelbel
* Michael Praetorius
* Samuel Scheidt
* Johann Hermann Schein
* Heinrich Schütz
* Lodovico Viadana

## Se også
* Den venetianske skole

## Referanser


## Litteratur
* , *Music in the Baroque Era*.  New York, W.W. Norton & Co., 1947.  (ISBN 0-393-09745-5)
* *The New Harvard Dictionary of Music*, ed. Don Randel.  Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 1986.  (ISBN 0-674-61525-5)
* Article «concertato» in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie.  20 vol.  London, Macmillan Publishers Ltd., 1980.  (ISBN 1-56159-174-2)
Heinrich Jürgensen

**Heinrich Jürgensen** (født 16. mars 1871 i Kristiania, død 1. september 1953 på Lillehammer) var en norsk arkitekt. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Heinrich Jürgensen var sønn av tømrermesteren Jacob Heinrich Jürgensen fra Schleswig.

### Utdannelse
Jürgensen tok artium i Kristiania og studerte på Den kongelige tegneskole i 1888-90. Fra 1890 til 1892 var han assistent for Henrik Nissen, før han i 1892-93 studerte i tre semestre på Den kongelige tekniske høyskole i Berlin. Jürgensen deltok under minst en av studiereisene til Gudbrandsdalen som ble organisert av Herman Major Schirmer for å bli inspirert av gammel norsk byggeskikk. Han fikk dessuten stipender og dro på flere studiereiser til forskjellige land.

### Virke
Under studiene var Jürgensen ansatt hos professor  i Berlin og deltok i planleggingen av . Han var så ansatt i Dortmund et halvt års tid, kom tilbake til Norge og var igjen assistent for Henrik Nissen før han åpnet egen praksis. Blant hans mange prosjekter er samarbeider med arkitekter som Holger Sinding-Larsen og Fin Wollebæk. 

Jürgensen var rådgiver ved oppførelsen av De Sandvigske Samlinger på Maihaugen og var også sentral under gjenoppbyggingen av Ålesund etter brannen i 1904, i samarbeid med Kristen Rivertz. Han tegnet kiosker for Narvesen i 1909–11, og han tegnet sykehus på Gjøvik og Hov i Land. For øvrig arbeidet han mye med restaurering av gamle bygninger og tegnet flere kirker.

## Verker i utvalg
* Niels Juels gate 42, Oslo (1895–96)
* Norges Brannkasse, Oslo (1897, sammen med Bredo Greve; revet)
* Sveitservillaer i Kruses gate 5A og 5B, Oslo (1897)
* "Kampen", utkast til konkurransen om Oslo kirke, 1893. Sammen med Holger Sinding-Larsen. Første premie.
* Vaterland småkirke, Oslo (1899, revet 1959)
* Keiser Wilhelms gate 32, Ålesund (1904–06, sammen med Kristen Rivertz)
* Arbeiderforeningen, Lorkenesgata 2, Ålesund (1906, sammen med Kristen Rivertz)
* Jacobsengården, Storgata 4, Ålesund (1906–08, sammen med Kristen Rivertz)
* Vingrom kirke, Lillehammer (1908, sammen med Fin Wollebæk)
* Tune kirke, Sarpsborg (1908–10, gjenreist etter brann)
* Ringebus kommunelokale "Kaupanger" (1911)
* Breiseth hotell, Jernbanegata 5, Lillehammer (1912, sammen med Fin Wollebæk)
* Norges Bank, Stortorget, Lillehammer (1913, sammen med Fin Wollebæk)
* Lomen kirke, Vestre Slidre (utkast av Holger Sinding-Larsen, 1905; Jürgensen var utførende arkitekt; innviet 1914)
* Kommunalt boligkompleks i Marcus Thranes gate 8–20, Oslo (1915)
* Leiegård i Vidars gate 13, Oslo (1929)
* Leiegårder i Gabels gate 25-27, Oslo (1931, sammen med Johan von Hanno)

## Kirker

Vaterland småkirke 1899.jpg|Vaterland småkirke, Oslo (1899, revet 1959)
Lillehammer Vingrom kirke IMG 2979 rk 85851.JPG|Vingrom kirke (1908)
Sarpsborg Tune kirke IMG 9690 rk 85685.JPG|Tune kirke (1910)
Lomen kirke.png|Lomen kirke (1914)


## Referanser


## Kilder
* Arkitekturhistorie.no om Heinrich Jürgensen
* Arkitekturhistorie.no om samarbeidet med Kristen Rivertz
* Norsk kunstnerleksikon om Heinrich Jürgensen
* 
*