open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Friedrich August Kekulé von Stradonitz

**Friedrich August Kekulé von Stradonitz** (1829–1896) var en tysk kjemiker og naturvitenskapsmann, som la grunnlaget for den moderne strukturteori innen organisk kjemi.

Fra 1850 og frem til han døde, var Kekule en av de mest fremtredende kjemikere i hele Europa, spesielt innen teoretisk kjemi. Han var grunnleggeren av teorien om kjemisk struktur. Kekulé brukte aldri sitt egentlige navn, men han var kjent gjennom hele hans liv som August Kekulé. Etter at han ble adlet i 1895, tok han navnet August Kekule von Stradonitz, uten den franske aksenten. Den franske aksenten ble lagt til navnet under Napoleons okkupasjon av Frankrike.

Han var sønn av en embetsmann. Etter endt eksamen fra videregående skole, i 1847 begynte han ved Universitetet i Giessen, med intensjon om å studere arkitektur. Etter å ha hørt foredrag av den kjente kjemikeren Justus von Liebig, bestemte han seg for å studere kjemi. Etter endt utdannelse i Giessen, tok han postdoktorstipend i Paris mellom 1851 og 1852, i Chur i Sveits fra 1852 og 1853, og til slutt i London i perioden 1853-1855, der han ble påvirket av kjemikere som Alexander Williamson.

I 1856 ble Kekulé ansatt som privatdosent ved universitetet i Heidelberg. I 1858 ble han ansatt som professor ved universitetet i Gent, så i 1867 ble sendt til Bonn, hvor han forble resten av sin karriere som kjemiker. Han baserte sine ideer på forgjengere som Edward Frankland, William Odling, Auguste Laurent, Charles Adolphe Wurtz og andre. Kekulé ble rektor formulator av teorien om kjemisk struktur fra 1857 til 1858.

Kekulés mest kjente verk var på strukturen til det organiske forbindelsen benzen. I 1865 publiserte Kekulé  en artikkel på fransk (fordi han på denne tiden fortsatt bodde i den fransktalende delen av Belgia). Strukturen på benzen inneholdt en seks-leddet ring av karbonatomer med alternerende enkelt-og dobbeltbindinger. Det neste året publiserte han en mye lengre formel på tysk om samme tema. Den empiriske formelen for benzen hadde vært kjent lenge, men den svært umettede strukturen var en utfordring å bestemme.

## Referanser
Slektskap (evolusjon)

Evolusjonært **slektskap** betegner den relative tiden som har gått siden to arter har hatt en felles stamform.
Vitenskapen som forsker på organismers slektskapsforhold er fylogenetikken.
Resultater av slike fylogenetiske slektskapsanalyser presenteres ofte i form av stamtrær.

Figuren til høyre illustrerer hvordan man leser slektskap ut av et stamtre.
Man ser blant annet at slektskap kan ikke angis i noen *absolutt* målestokk.
Istedenfor kan man for eksempel slå fast hvilke av tre arter eller gruppe som er hverandres nærmeste slektninger.
Når man har funnet ut at lungefisker er nærmere beslektet med oss enn med andre fisker, så betyr dette at den siste felles stamarten for lungefisker og mennesket har levd for kortere tid siden enn den siste felles stamarten for lungefisker og andre fisker.
Lungefiskene «skilte altså lag» fra andre fisker før de skilte lag fra oss.

Som dette eksemplet viser, trenger ikke slektskap å ha noen sammenheng med **likhet**.
Dette kommer av at noen grener i stamtreet endrer seg mer enn andre.
Selv om lungefiskene altså står nærmere oss, er ikke dette uforenlig med at de på mange måter *ligner* mer på andre fisker.
Grunnen ligger i dette tilfellet i at vår «gren» i stamtreet har gjennomgått mange gjennomgripende evolusjonære endringer etter at lungefisken og vi skilte lag.

Av og til ser man at slektskap mellom arter er uttrykt i prosent.
I slike tilfeller er det brukt en annen definisjon på slektskap, nemlig den genetiske.
Det er en viss fare for feiltolkninger når man beregner genetisk slektskap på tvers av ulike arter, se genetisk slektskap mellom ulike arter.
Motsatt kan man bruke den evolusjonære slektskapsdefinisjonen på individer i arter uten kjønnet formering.
Dette fordi individer i slike arter kun har én forelder, og at genetiske likheter derfor (pga. mutasjoner) avtar i tråd med tiden som har gått siden det siste felles stamindividet.
Retoromanske språk

**Retoromanske språk** (i vid forstand) er en språkgruppe som omfatter de 4 romanske språkene friulisk, ladinsk, retoromansk (i egentlig forstand) og et fjerde utdødd språk, tergestinsk, som ble talt fram til rundt år 1900 i Trieste og Istria. Totalt fins om lag 400&nbsp;000 brukere av retoromanske språk i et ikke-sammenhengende område fra Graubünden (Sveits) i vest via Trentino-Syd-Tirol til Friuli-Venezia Giulia (Italia) i øst. Så godt som alle morsmålsbrukere av retoromanske språk er to- eller trespråklige med italiensk eller tysk som annetspråk.

Det er ikke enighet blant språkforskere om at disse tre språkene virkelig er nærmest beslektet med hverandre. Mye tyder på at det en gang fantes et dialektkontinuum mellom dagens Sankt Gallen i nordvest og Istria i sydøst, at det altså fantes et sammenhengende romansk språkområde med store dialektforskjeller, men uten språkbarrierer. På grunn av fortrengningen gjennom tysk og påvirkningen fra italiensk har dialektene/språkene delvis bare blitt bevart i utpregede fjellstrøk (retoromansk i Graubünden i Sveits og ladinsk i Dolomittene i Nord-Italia).

Det som er usikkert, er om dette språkområdet var avgrenset gjennom en språkbarriere mot sør. Hvis dette ikke var tilfellet, ville språkene være like mye i slekt med italiensk som med hverandre. Dette synspunktet ble misbrukt av de italienske fascistene, som oppfattet retoromansk, ladinsk og friulisk som italienske dialekter. Derfor gjorde Mussolini krav på Graubünden, mens ladinsk og friulisk ble undertrykt i Italia (se italienisering). Det var som reaksjon på dette kravet at Sveits «opphøyde» retoromanskens status ved å gjøre det til offisielt språk i 1938.

Flertallet av lingvistene tror derimot at retoromansk, ladinsk og friulisk stammer direkte fra latin uten nevneverdig påvirkning fra italiensk. Navnet *retoromansk* kommer av at man tidligere antok at språkene inneholdt rester av det retiske språket &#150; et sannsynligvis ikke-indoeuropeisk språk som ble talt av befolkningen i provinsen Raetia i Romertiden. Det er imidlertid forholdsvis få spor etter det retiske substratspråket, og i friulisk mangler de helt. Derimot er det påvist spor etter et keltisk substratspråk.

Nord i Trentino (Val di Non og Val di Sole) snakkes det dialekter som av noen språkforskere anses som en overgang mellom retoromansken som snakkes i Graubünden og ladinsken som tales i Dolomittene. Selv hvis dette stemmer, har påvirkningen gjennom italiensk vært så sterk at dialekten i dag vanligvis regnes som avart av italiensk. Lengst nord i Veneto (Cadore) tales det dialekter som kan tolkes som en overgang mellom ladinsk og friulisk.

## Eksterne lenker
* RadioTelevisiun Svizra Rumantscha. *Radio- og TV-sendinger på retoromansk i Sveits*.
* Rai Radio TV ladina. *TV-sendinger på språket ladin i Dolomittene.*
* Radio Onde Furlane . *Internettradio på friulisk.*
* Infoside om rumantsch i Sveits.
Santiago

**Santiago** (spansk for St. Jakob) kan vise til:

## Byer

* Santiago de Chile, Chiles hovedstad
* Santiago de Compostela, by og pilegrimssted i Galicia, Spania 
* Santiago de Cuba, by på Cuba
* Santiago de Guayaquil (ofte bare *Guayaquil*), Ecuadors største by
* Santiago de los Caballeros, by i Den dominikanske republikk
* Santiago de Querétaro (tidligere bare *Querétaro*), by i Mexico
* Santiago de Surco, bydel i Lima, Peru
* Santiago de Veraguas, by i Panama
* Santiago del Estero, by i Argentina
* Santiago (Nuevo León, by og kommune i Mexico
* Santiago (Rio Grande do Sul), by i Brasil
* Santiago (Isabela), by på Filippinene
* Santiago Xalitzintla, landsby i Mexico

## Andre geografiske navn
* Santiago Bernabéu Stadion, fotballstadion i Madrid, Spania
* Santiago de Chilcas (distrikt), distrikt i Peru
* Santiago de Cuba (provins), provins i Cuba
* Santiago del Estero (provins), provins i Argentina
* Santiago, provins i Den dominikanske republikk
* Santiago (elv), bielv til Amazonas
* Santiago (Galápagos), en av Galápagosøyene
* Santiago (Kapp Verde), øy som tilhører Kapp Verde
* Santiago (Paraíso), distrikt i kantonen Paraíso i Costa Rica

## Personer

* Santiago (navn), et spansk og portugisisk mannsnavn
* Santiago Acasiete (1977- ), peruansk fotballspiller
* Santiago Amat (1896-1982), spansk seiler
* Santiago Bernabéu Yeste (1895-1978), spansk fotballspiller
* Santiago Botero (1972- ), colombiansk syklist
* Santiago Cabrera (1978- ), chilensk-ættet skuespiller
* Santiago Carrillo Solares (1915-2012), spansk politiker
* Santiago de Murcia (1682-1732), spansk barokkgitarist, komponist og musikkteoretiker
* Santiago Ezquerro (1976- ), tidligere spansk fotballspiller
* Santiago González (1818-1887), salvadoransk politiker og militær
* Santiago González (1983-), mexicansk tennisspiller
* Santiago Luis Copello (1880-1967), spansk katolsk kardinal og erkebiskop

## Historisk bruk

* Santiago-ordenen, spansk religiøs ridderorden
* Santiago av sverdets orden, portugisisk religiøs ridderorden
* Jamaica ble kalt Santiago av de første spanjolene som kom dit
* *Santiago* var et vanlig spansk krigsrop
Friulisk

Det **friuliske språket** er et romansk språk som tales av deler av befolkningen i det nordøst-italienske landskapet Friuli.
Friulisk har anslagsvis 350&nbsp;000 brukere, men mange av disse bruker italiensk som førstespråk.
I den autonome regionen Friuli-Venezia Giulia har friulisk status som offisielt språk ved siden av italiensk og slovensk og brukes som skolespråk i mange kommuner.
Friulisk tales også i noen få kommuner øst og lengst nord i Veneto.

Det *Store friuliske leksikon* ble publisert i Udine etter den andre verdenskrig

Under fascismen ble språket undertrykt av italienerne.

Språket er trolig nærmest beslektet med ladinsk og retoromansk.

## Bibliografi
* Paola Benincà, Laura Vanelli, *Linguistica friulana*, Unipress, Padova, 2005.
* Franc Fari (cur.), *Manuâl di lenghistiche furlane*, Forum, Udine, 2005.
* Giuseppe Francescato, *Dialettologia friulana*, Società Filologica Friulana, Udine, 1966.
* Giovanni Frau, *I dialetti del Friuli*, Società Filologica Friulana, Udine, 1984.
* Sabine Heinemann, *Studi di linguistica friulana*, Società Filologica Friulana, Udine, 2007.
* Carla Marcato, *Friuli-Venezia Giulia*, Laterza, Roma – Bari, 2001.
* Georg Pagitz: *Friaulisch Wort für Wort*, Bielefeld, Reise Know-How, 2007.
* Piera Rizzolati, *Elementi di linguistica friulana*, Società Filologica Friulana, Udine, 1981.
* Paolo Roseano, *[http://prosodia.upf.edu/home/arxiu/publicacions/roseano/CeFastu_007_034_Roseano.pdf La pronuncia del friulano standard: proposte, problemi, prospettive]*, Ce Fastu?, LXXXVI (2010), n. 1, p. 7-34. 
* Federico Vicario (cur.), *Lezioni di lingua e cultura friulana*, Società Filologica Friulana, Udine, 2005.
* Federico Vicario, *Lezioni di linguistica friulana*, Forum, Udine, 2005.
*Nuovo Pirona, *Store friuliske leksikon*, Udine.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hodeskade

**Hodeskade** er en skade mot hodet som følge av ytre påvirkning, som eventuelt kan involvere hjernen. Hodeskader kan være av svært ulike alvorlighetsgrader, fra helt lette skader, ofte kalt hjernerystelse til alvorlige skader med kraniebrudd og ulike former for hjerneblødning som bør behandles av nevrokirurg. Terskelen bør være lav for å oppsøke lege ved hodeskader. 

## Forekomst
Insidensen av sykehusinnleggelse som følge av hodeskader i Skandinavia er 200 per  per år (0,2 % av befolkningen)
 Dødeligheten av hodeskader er 5 per  i Nord-Amerika og 9 per  i Storbritannia.

## Symptomer
Vanlige symptomer ved små hodeskader er hodepine, kvalme, svimmelhet, nedsatt hukommelse og dårlig konsentrasjonsevne. Symptomer som kan tyde på alvorlig skade er økende eller sterk hodepine, gjentatte episoder med kvalme og brekninger, nedsatt bevissthet og forvirring.

## Inndeling
Leger anbefales å vurdere hodeskader inn i en av fire kategorier. Risikoen for alvorlig hodeskade som bør behandles er høyest i gruppene moderat og alvorlig.
* *Minimale hodeskader* har intet bevissthetstap og en GCS-skåre på 15
* *Lette hodeskader* er skader med kortvarig (

**Moderat hodeskade.*   Pasienten skal legges inn på sykehus og få gjort CT-undersøkelse.
**Alvorlig hodeskade.*   Pasienten bør overføres til en nevrokirurgisk avdeling, faren for hjerneblødning er stor.
I tillegg til denne inndelingen blir det tatt hensyn til at  pasienter som har synlig skallebrudd, som har vært utsatt for et stort traume eller som behandles med antikoagulerende medisiner som marevan er spesielt utsatt for hjerneblødning.

## Se også
*Epiduralt hematom
*Subduralt hematom
*Traumatisk hjernehinneblødning
*Diffus aksonal skade
*Hjernekontusjon
*Kraniebrudd

## Referanser
Kari Sørby

**Kari Sørby** (1938–1987) var en norsk journalist og programleder som var ansatt i NRK i 17 år. Hun er mest kjent som nyhetsoppleser i *[[Dagsrevyen]]*.

Sørby var født og oppvokst i Kristiansand. Hun begynte i *Dagsrevyen* i 1970. I tre år fra 1980 ledet hun programmet ''Kvelden før kvelden'' sammen med Pål Bang-Hansen. Hun ledet også de første Frokost-TV-sendingene i NRK. I 1986 var hun programleder i spørreleken ''Fleip eller fakta?''  

Sørby tok permisjon fra NRK i 1985 for å jobbe med en PR-kampanje der hun skulle få med seg norske bedriftsledere på jordomseiling med skoleskipet «Sørlandet», men prosjektet ble avlyst etter problemer med finansiereingen. Året etter fikk hun kreftdiagnose, og brukte mye av sitt siste leveår på å stå frem med diagnosen i aviser og ukeblader.

I 1983 ga hun ut minneboka *På min måte. Fra et nær- og fjernsynt liv*.

Sørby døde av kreft, 48 år gammel.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Ontogenese

Med **ontogenese** forstås i alminnelighet historien til en enhets strukturelle dannelse og endringer uten tap av dens organisasjon. Uttrykket kommer fra gresk οντογένεση; sammensatt av ον *on* «vesen» og γέννηση *génnisi* «fødsel» eller «tilblivelse»). Uttrykket ble introdusert av Ernst Haeckel, som først og fremst brukte det i beskrivelsen av fosterutvikling som var hans fagfelt. Haeckels bruk av uttrykket kommer tydelig fram i hans biologiske grunnregel «ontogenese rekapitulerer fylogenese».

Uttrykket benyttes i flere sammenhenger:
* i utviklingspsykologien og psykoanalysen menes individets psykiske utvikling, men også dannelsen av kulturelle enheter som historier, legender og skikker.
* i biologien menes det enkelte levevesens utvikling/utfoldelse fra befruktet eggcelle til adult (voksent) levevesen. Man studerer hvordan et embryo etterhvert får organanlegg, som blir til organer, og hvordan cellene danner stadig mer differensierte vev som inngår i den biologiske spesialisering.

I videre biologisk forstand benyttes uttrykket *de facto* også om utviklingen fra befruktning til død, altså utover «genesen».

## Referanser
Enevald Flåten

**Enevald Flåten** (født 20. juli 1952, død 10. januar 2023 på Filippinene) var en norsk pastor. 

Han grunnla frimenigheten Levende Ord i Bergen, som vokste til å bli Norges største frimenighet. Han var pastor i menigheten fra 1992 til 2006.
## Liv og virke

### Menighetsgrunnlegger
Enevald Flåten kom opprinnelig fra Vigrestad på Jæren, der han blant annet startet Jæren kristne senter på Nærbø i Hå kommune i 1987, inspirert av Ulf Ekman i den svenske trosbevegelsen og Livets Ord i Uppsala. Menigheten etablerte en kristen grunnskole på Nærbø i 1990. I 1992 flyttet Flåten skolen og virksomheten til Bergen og etablerte trosmenigheten Levende Ord på Kråkenes der.

Etter langvarig uenighet i menigheten gikk Flåten, våren 2006, ut i permisjon. I mars 2007 ble Flåten oppsagt etter at man var kommet frem til en enighet om sluttpakke.  I et intervju med *Vårt Land* i 2015 erkjente Flåten at han var kontrollerende og autoritær da han var pastor i Levende Ord. Han utdypet dette i et lengre intervju i fjerde episode av podkasten «Levende Ords vekst og fall», som ble utgitt av Dagen i 2023.  Her tar Flåten på seg skylden for det meste som gikk galt i bergensmenigheten.

Forsamlingen skiftet navn til Credokirken i 2009. 

### Krise, ny start
Da Enevald Flåten sluttet som pastor i Levende Ord i Bergen, flyttet han til Fevik der han ble medlem av Skjærgårdskirka, som var grunnlagt av medarbeideren Glenn Rasmussen.

Både Flåten og Rasmussen meldte seg ut i 2008. Kirken skiftet samtidig navn til Fevik Misjonskirke.

Flåten hadde siden menighetskollapsen i 2006 trukket seg ut av rampelyset. Han lanserte planer for en ny menighet i Bergen i 2012. I 2014 inngikk Flåten et samarbeid med en mentorgruppe som skulle hjelpe ham tilbake til tjeneste innen pinsebevegelsen. Året etter meldte avisen *[[Dagen]]* at også dette samarbeidet hadde opphørt.

I 2017 giftet han seg på nytt med filippinske Rosemarie, og bosatte seg på Filippinene. Der bodde han i barangay Cogon i Baybay på øya Leyte. Det nye bostedet lå i nærheten av barangay Maslug, en annen landsby i Baybay der Jæren Kristne Senter – menigheten der Flåten var pastor før han startet Levende Ord – hadde drevet misjonsvirksomhet helt siden 1980-tallet.

Enevald Flåten døde etter et kort sykehusopphold den 10. januar 2023, i en alder av 70 år.

### Verker
Flere av talene hans er utgitt i bokform, blant annet *Nåde*, *En familie etter Guds hjerte* og *En menighet etter Guds hjerte*.

## Referanser
Vagharihund

**Vagharihund** eller **vanjari** er en liten til middels stor, men kraftig hund som tilhører de indiske myndene. Rasen holdes vesentlig av nomadene i Saurashtradistriktet i Gujarat.

## Opprinnelse og alder
Den opprinnelige hunden er dessverre sannsynligvis utdødd. Den fikk sitt navn etter et indisk stammefolk. I India mener mange at stamfedrene til denne hunden må ha kommet dit før muslimene, viss hunder nok har influert på de fleste av dagens indiske myndertyper.

Rasen skal ha oppstått i Saurashtra-området i det vestre India for mange hundre år siden, men dagens hunder er ikke identiske med den opprinnelige hunden. De er snarere å forstå som lokale krysninger som har overlevd.

Noen hevder også at vaghari og banjara egentlig er varianter av samme hund, men de er svært forskjellig å se til og det eksisterer ingen dokumentasjon som kan bekrefte dette. Geografisk er det imidlertid sannsynlig at de er beslektet.

## Utseende, anatomi og fysikk
Vaghari er liten av vekst, men sies å være en tøff rase. Den er ca. 54&nbsp;cm høy og har kort og glatt pels.

## Bruksområde
Vaghari jakter best i flokk og er avlet for hetsjakt på småvilt. Rasen skal være tøff, og det fortelles at flokker av disse hundene kan nedlegge en ulv. De skal også flere ganger har drept leoparder som har angrepet buskapen til nomadene. De er dessuten ypperlige vakhunder.

## Lynne og væremåte
Nomadene regner hundene som nære frender og behandler dem som fullverdige medlemmer av stammen. De regnes som sky og vaktsomme overfor fremmede, men hengivne og tillitsfulle overfor folk de kjenner og stoler på.

## Annet
Rasen skal ikke ha vært importert til Europa og anerkjennes heller ikke som egen rase.
Sindh (mynde)

**Sindh** er en nordindisk myndetype som trolig er utdødd i sin opprinnelige form, men som fortsatt eksisterer i navnet. Den skal opprinnelig ha kommet fra ørkenstrøkene rundt Rajasthan. Den er stor til mynde å være, og skal være ganske populær i visse strøk.

## Opprinnelse og alder
Sindh eksisterer fortsatt i navnet, men er utdødd i sin opprinnelige form. Dagens hund er snarere en lokal krysning mellom flere raser der den opprinnelige hunden inngår som en av flere blodslinjer. Den er fortsatt populær i det nordlige India.

## Utseende, anatomi og fysikk
Sindh blir omkring omkring 75–78&nbsp;cm i mankehøyde og kan veie opp mot 50 kilo fortelles det.

## Bruksområde
Rasen er opprinnelig avlet for hetsjakt på villsvin og antilope, men brukes også til jakt på sjakal og indisk ulv. Den vokter dessuten buskapen og er kjent blant nomadene som en god vakthund.

## Lynne og væremåte
Den er sky og voktsom overfor fremmede, men hengiven og lojal mot de den regner som en del av flokken.

## Annet
Rasen har ikke vært eksportert til Europa.
Bølgelengde

**Bølgelengde** er avstanden som en bølgeform gjentar seg over (periode). Enkelt forklart er det snakk om lengden på den rette linjen mellom to bølgetopper, men bølgelengden kan like gjerne måles på et hvilket som helst annet punkt på en bølge, da med samme resultat.

Bølgelengden angis ofte med den greske bokstaven lambda, λ.

Bølgelengden *λ* har et inverst forhold til frekvensen *f*, antall bølgetopper som passerer et gitt punkt per tidsenhet, ved at bølgelengden er lik hastigheten til bølgen dividert med frekvensen. For elektromagnetiske bølger i vakuum er hastigheten til bølgen lik lyshastigheten, mens farten på lyd i luft er lik lydhastigheten. Forholdet mellom bølgelengde og frekvens er gitt som

:
\lambda = \frac{c}{f}


der 
**λ* er bølgelengden til en lydbølge eller elektromagnetisk bølge.
**c* er hastigheten til lys i vakuum, det vil si 299&nbsp;792&nbsp;458 m/s eller hastigheten til lyd i luft, det vil si 343 m/s ved 20 °C.
**f* er frekvensen til bølgen.

For radiobølger tilnærmer man dette forholdet med formelen:

: bølgelengde i m = 300 / frekvensen i MHz.

Når lydbølger eller elektromagnetiske bølger entrer et medium, blir bølgelengden redusert med en faktor som tilsvarer mediets refraksjon *n*, men frekvensen er uendret. Bølgelengden i mediet er gitt ved

:
\lambda^\prime  = \frac{\lambda_0}{n}
,

der *λ* er bølgelengden i mediet, mens λ0 er bølgens bølgelengde i vakuum.

Bølgelengder for elektromagnetisk stråling er vanligvis oppgitt ved vakuumbølgelengden, uavhengig av hvilket medium de passerer.

Louis-Victor de Broglie oppdaget at alle partikler med bevegelsesmengde har en bølgelengde, kalt *de Broglie-bølgelengden*. For en relativistisk partikkel er denne bølgelengden gitt ved

:
\lambda = \frac{h}{p} = \frac {h} \sqrt{1 - \frac{v^2}{c^2}}
,

der:

**h* er Plancks konstant
**p* er partikkelens bevegelsesmengde
**m* er partikkelens masse
**v* er partikkelens hastighet

Jo større energi, jo større frekvens og kortere bølgelengde. Tar en i betraktning forholdet mellom bølgelengde og frekvens, ser en at korte bølgelengder bærer mer energi enn lange.

## Se også
* Bølger
* Frekvens
* Periode (fysikk)
* Amplitude
* Sinuskurve

## Referanser
Niagarafallene

**Niagarafallene** (*Niagara*, irokesisk, «vannets torden») er en gruppe på tre fosser i Niagaraelven som renner mellom Eriesjøen og Ontariosjøen. Fallene fører 5720 kubikkmeter vann per sekund, nesten seks ganger mer enn Viktoriafallene, og ligger på grensen mellom provinsen Ontario, Canada og delstaten New York, USA. Fossene er ikke eksepsjonelt høye, men ekstremt brede og de suverent mest vannførende i Nord-Amerika. 

De tre fossene er Canadian Horseshoe falls, også kjent som *Canadian falls*, er 792 m bredt og 52 meter høyt og fører 94% av vannet gjennom fallene og er i Canada, ikke i USA. Mer østlige American falls er nest størst 323 meter bredt og har bare 21 meter fritt fall &ndash; det treffer en haug med stein som ble avsatt etter et stort steinskred i 1954. Bridal Veil Falls ligger like vest for American falls og er nærmest ubetydelig i forhold og er i USA ikke i Canada.

Skip kan passere fallene ved hjelp av Welland Canal i Canada.

Fossene er regulerte og en stor del av vannføringen går til produksjon av vannkraft. Canada og USA inngikk i den forbindelse i 1929 en avtale om bevaring av fallene.

Kraftig erosjon, 0,6 til 3 meter per år, flytter fallene stadig lenger sørover, mot Eriesjøen. Historisk gjennomsnitt har vært 90 cm årlig erosjon, mens dagens erosjonshastighet er ca. 30 cm per år. Bruk av vann til kraftproduksjon og enkelte andre tiltak har det siste århundret i stor grad redusert erosjonen, men siden bunnen av fallene ligger lavere enn bunnen av Eriesjøen, vil erosjonen før eller senere føre til at mesteparten av sjøen blir tømt for vann.

## Se også
* Iguazúfallene
* Niagara Falls (New York) – en by i delstaten New York i USA
* Niagara Falls (Ontario) – en by i den kanadiske provinsen Ontario

## Eksterne lenker
* 
*
Skotsk hjortehund

**Skotsk hjortehund** er en gammel mynderase med nære familiebånd til irsk ulvehund og greyhound. Den kommer opprinnelig fra Skottland og regnes av mange for å være en av verdens beste familiehunder, fordi den skal være tolerant.

## Opprinnelse og alder

Hjortehunden er en meget stor hund, bare overgått i størrelse blant myndene av irsk ulvehund. Rasen har spesielt vært benyttet til hetsjakt på hjort og elg, men da skytevåpnene gjorde sitt inntog fikk man mindre bruk for denne staute hunden, og rasen holdt på å dø ut. Til sist var det bare noen ganske få skotske høylandsklaner som drev et begrenset oppdrett av rasen. I første halvdel av 1800-tallet ble rasen heldigvis reddet for ettertiden, av Archbold og Duncan McNeil. De krysset inn andre, liknende hunder. Den første rasestandarden ble publisert i 1892.

Hvor gammel rasen er vet ingen, men mange mener at opprinnelsen må være greyhound. Den skal først ha blitt introdusert på De britiske øyer omkring år 200 f. Kr. Noen mener de ble bragt dit av fønikerne, andre av kelterne. I løpet av de første århundrene e. Kr. har rasen trolig blitt formet av folk i det skotske høylandet, for i skriftlige kilder blir de først omtalt som skotske høylandshunder og *store greyhounder med rufset pels*. Man tror at den opprinnelige irske ulvehunden ble krysset inn på denne tiden, og trolig fikk rasen sin utforming før vikingtiden satte inn. Dette er imidlertid kun en teori, siden skriftlige kildemateriale om disse hundene er svært sparsomme fra denne tidsepoken.

## Utseende, anatomi og fysikk
Hjortehunden skal ligne en strihåret greyhound, men være større og ha kraftigere beinstamme. Den skal vise en kombinasjon av fart, styrke og utholdenhet, men også mild verdighet. Pelsen er grå. Hannhunder skal være minst 76&nbsp;cm i mankehøyde, og tispene minst 71&nbsp;cm.

## Bruksområde
Disse hundene var opprinnelig avlet for hetsjakt på hjort (dåhjort) og elg, men har også vært benyttet til jakt på annet vilt. I dag er den skotske hjortehunden en populær selskapshund, men den brukes ikke lenger i særlig grad som jakthund. Dette skyldes at jaktformen nå er forbudt i de fleste vestlige land.

## Lynne og væremåte
Hjortehunden regnes som en flott familiehund. Det sies at kun en håndfull andre raser kan måle seg med denne hunden hva omgang med barn gjelder. Den skal være utrolig snill og spesielt tolerant overfor barn, men man må naturligvis aldri glemme at den er et rovpattedyr. Den er nøysom i kosten og tar utrolig nok liten plass, fordi den har en svært rolig framferd både innendørs og utendørs. Dersom muligheten byr seg, er den allikevel svært rask og spenstig – en typisk mynde på alle måter. Den har fortsatt en god del jaktinstinkt i seg, så man bør være varsom omkring andre dyr.

## Annet
På grunn av rasens store proporsjoner og anatomi er den kjent for lett å få magedreining om man ikke tar nødvendige forholdsregler. Den trenger et sunt og næringsrikt kosthold. Den bør få minimum to måltider for dagen, gjerne tre om det er mulig. Trening og anstrengelser må ikke skje tett opp til måltidene.

## Eksterne lenker
* Norsk Myndeklubb
Morten Gunnar Larsen

**Morten Gunnar Larsen** (født 1. oktober 1955) er en norsk pianist som har spesialisert seg på ragtime, stride piano og tidlig jazz. Larsen er utdannet i klassisk piano ved Norges musikkhøgskole (1978).  I 1975 ga han ut sin første soloplate, *Classic Rags and Stomps*, som han fikk Spellemannprisen 1976 i åpen klasse for. 

Han stiftet Ophelia Ragtime Orchestra i 1977 og opptrådte med stridepianist Eubie Blake, hvorpå Larsen skrev *Memories of Eubie*.  Arbeidet i New Orleans resulterte i USA-turne med oppsetningen *One mo' time* (1979–81), som var skrevet av Vernel Bagneris.
Samarbeidet med Bagneris ble videreført i oppsetningen *Jelly Roll!! – the music and the man* tilegnet Jelly Roll Morton, fremført på Oslo Jazzfestival 1990, i elleve strake måneder på off-Broadway (1994–95) og utgitt på CD (GHB, 1996). 

I 1992 mottok han Buddyprisen og Foreningen norske jazzmusikeres «Årets jazzmusiker». Som første norske artist mottok han i 1995 OBIE Award i New York som solist i forestillingen *Jelly Roll!!* 

Han var med på flere innspillinger med Magnolia Jazzband (1974–93) samt Ytre Suløens Jassensemble fram til 1992. Selv har han gitt ut *Don't you leave me here* (1978), *plays [[Robert Clemente]]* (1981), *Echo of spring* (Hot Club Records, 1983), *Maple leaf rag* (Herman Records, 1989), *Charleston Rag* samleplate (Herman Records, 1995) *Ragtime and rhapsody* live fra 1997-konsert i Levanger (Herman Records, 2005), *Fingerbreaker* (Decca, 1999). Med Georg Michael Reiss utkom *Rhapsody* (2000).  

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi fra Jazzbasen.
* npr.org har Bagneris og Larsen i intervju på National Public Radio (1995) med musikk i opptak fra 1992.
Ophelia Ragtime Orchestra

**Ophelia Ragtime Orchestra** (eller **Ophelia Orchestra**) er et 10-manns orkester ledet av Morten Gunnar Larsen. Orkesteret ble startet av Larsen i 1977, og har blant annet spilt sammen med ragtime-komponisten Eubie Blake, turnert i USA og utgitt flere plater, bl.a. *Classic Ragtime* (1991) på Odin Records og *From ragtime to radio* (2001).  Av magasinet «Mississippi Rag» ble orkesteret kåret til verdens beste (1999).  Deres siste utgivelse er *Sound and smoke*.  Medlemmer i 2006 er
Morten Gunnar Larsen piano,
Morten Brenne trompet,
Helge Sunde trombone,
Birger Mistereggen trommer,
Mikko Lampila cello,
Johnnie Harper banjo/gitar,
Georg Michael Reiss klarinett/altsax
Svein Aarbostad bass,
Bjarne Magnus Jensen fiolin, og
Børre Frydenlund vokal.

## Eksterne lenker
* 
* Ophelia Orchestra
Batymetri

**Batymetri** er måling av dybden i innsjøer og hav. Det tilsvarer det som på land som kalles hypsometri. Betegnelsen batymetri er avledet fra gresk βαθύς, *bathus*, «dyp», og μέτρον, *metron*, «måling». Batymetrisk kart blir framstilt som sikkerhetsforetak for sjøfart både på og under havoverflaten, og viser vanligvis havbunnen med koter. I Norge i dag (per 2017) benyttes laserteknologi fra fly ved oppmåling av norskekysten. Det reduserer kostnadene betydelig sammenlignet med tradisjonell batymetri og tar også radikalt kortere tid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Bathymetri», *Metlex*
Batymeter

**Batymeter** er et instrument for måling av dybder i hav og sjøer. Et slikt instrument brukes i batymetrien.

Termen *batymeter* kommer av gresk *βαθύς* (*bathys*), «dyp» og *μέτρον* (*metron*), «mål».
Batysfære

En **batysfære** er en kuleformet undervannsfarkost for undersøkelse av store havdypsom senkes ned i vann med en kabel. En batysfære har flere anvendelsesområder, blant annet studier av liv under vann. På 1930- og 1940-tallet ble det satt flere dybderekorder med batysfærer. Den siste rekorden satt med en batysfære var da Otis Barton i 1948 dykket ned til 4500 fot (1371,6 meter) i en modifisert batysfære utenfor kysten av California.

På ekstreme dyp blir kabelen uhåndterlig. Dypere dykk må derfor foretas med en selvgående farkost, som for eksempel en batyskaf.

Termen *batysfære* kommer fra gresk *βαθύς* (*bathys*), «dyp» og *σφαίρα* (*sphaira*), «sfære»/«kule».

## Referanser


## Se også
*Dykkerklokke
Norge 1:50000

**Norge 1&hairsp;:&thinsp;** er den topografiske hovedkartserien for hele Norge (utenom Svalbard) i målestokk 1&hairsp;:&thinsp;. Den sivile betegnelsen er **Norge 1&hairsp;:&thinsp;** og den militære betegnelsen er **M711**. Kartene er lettleste og nøyaktige, de viser bl.a. høydekurver (20 m), fjelltopper, merkede stier, veier, bebyggelse og vassdrag. Denne kartserien passer godt til turbruk, for jegere, fiskere, hytte-eiere og andre som ferdes i norsk natur.

Den militære serien omfatter 727 kartblad. Arbeidet med kartserien ble påbegynt i 1952, og førstegangskartleggingen ble fullført i 1988. Fra 2012 blir den sivile serien trykket på plastpapir, på begge sider av arket og i et større format slik at hvert kartblad nå tilsvarer fire kartblad i den militære serien. Den sivile serien omfatter 212 kartblad. Det ajourføres nå omkring 60 kartblad i året. Statens kartverk (Kartverket) har ansvaret for oppdatering og vedlikehold av kartserien. Kartene kan kjøpes i de fleste bokhandlere, eller de kan bestilles fra en av Kartverkets forhandlere.

Kartserien blir utgitt som gradteigskart, dvs. at netto kart-areal er begrenset av meridianer og breddesirkler. Den bygget opprinnelig på Europeisk datum 1950 (ED50) med den internasjonale ellipsoiden fra 1924 som referanseellipsoide og geoidehøyde null i Helmerts tårn i Potsdam (kart med **sort** rutenett). I 1993 ble European Reference Frame 1989 (EUREF89) offisielt geodetisk datum i Norge. EUREF89 fremkom ved å «fryse» WGS 84 under en internasjonal målekampanje i 1989. For målestokkområdet 1&hairsp;:&thinsp; er EUREF89 tilnærmet lik WGS 84. På kartserien brukes derfor begrepet EUREF89 (WGS84) som geodetisk datum (kart med **<span style="color:blue;">blått</span>** rutenett). Alle kartbladene er påført fullstendige geografiske koordinater i de fire kartbladhjørnene. Koordinatene er transformert fra ED50 til EUREF89. Kartene blir fremstilt i UTM-projeksjon.

Ved skiftet av geodetisk datum ble den opprinnelige bladbegrensningen, basert på ED50, beholdt. For alle M711 (og gamle Norge 1&hairsp;:&thinsp;) kartbladene er begrensningen i nord-syd retning 15 breddeminutter (ED50). Bladinndelingen øst-vest tar utgangspunkt i meridianen gjennom Oslo observatorium, 010° 43' 10,2" (ED 50) øst for Greenwich. For disse kartene varierer begrensningen øst-vest med breddegraden:
nord for 68° N (ED50) er den 36 lengdeminutter (ED50),
mellom 68° N (ED50) og 62° N (ED50) er den 30 lengdeminutter (ED50),
og syd for 62° N (ED50) er den 22½ lengdeminutt (ED50).
Sterkt forenklet kan dette illustreres slik:

## Eksterne lenker
* Kartverket
* Kartverkets side om Norge 1:50 000
Batymetrisk kart

Et **batymetrisk kart** tilsvarer et topografisk kart, men gir informasjon om forholdene under vann, som for eksempel på havbunnen eller bunnen av en innsjø. Et batymetrisk kart har koter for å angi de generelle dybdekonturene i tillegg til numerisk dybdeangivelse for visse punkter. Slike kart kan også ha beskrivelser av bunnforholdene &ndash; om det er jord, fjell, sand osv. Batymetriske kart kan også ha navigasjonsinformasjon.
Snaufjell

**Snaufjell** er fjellområder som ligger over tregrensen.

Snaufjellet har en egen fauna som er tilpasset det harde klimaet og skrinne jordsmonnet. Snaufjellet har, som navnet tilsier, ingen høyreist vegetasjon. Vegetasjonen er begrenset til mose, lyng, dvergbjørk, gress og andre kortvokste, værharde planter og organismer, som lav. Pattedyr som er tilpasset klimaet inkluderer moskusfe, rein, fjellrev og smågnagere som mus og lemen. Fuglefaunaen omfatter blant annet snøspurv, snøugle og fjellrype.

## Se også
*Høyfjell
*Alpin tundra
Topografisk kart

Et **topografisk kart** er et kart som viser topografien i området kartet dekker. Topografiske kart har numerisk høydeangivelse for visse punkter, og den generelle terrenghøyden angis med koter. Farger og skravering brukes for å angi snaufjell, vegetasjon, myrer, elver, vann med mere. I tillegg brukes en rekke symboler for å angi bebyggelse og annet.

## Referanser
University College Dublin

**University College Dublin** (**UCD**, også kalt *National University of Ireland, Dublin*) er Republikken Irlands største universitet, med mer enn 20&nbsp;000 studenter. Det ligger i hovedstaden Dublin. Universitetet er en del av National University of Ireland. 

Med 33 284 studenter er det Irlands største universitet, og blant de mest prestisjefylte universitetene i landet. Fem nobelprisvinnere er blant UCDs tidligere studenter og nåværende og tidligere ansatte. I tillegg har fire irske taoiseach (statsministre) og tre irske presidenter blitt uteksaminert fra UCD, sammen med en president i India.

UCD har sitt opphav i et organ grunnlagt i 1854, som åpnet som det private Catholic University of Ireland på høytidsdagen for den irske helgenen Malachy med John Henry Newman (1801-1890) som sin første rektor; det ble omdannet i 1880 og fikk kongelig charter i egen rett i 2. desember 1908 under navnet *University College, Dublin*. Det hadde senere i en periode navnet *University College Dublin*, og var underlagt Royal University of Ireland fra 1880. Det ble i 1960-årene foreslått at University College Dublin skulle slås sammen med University of Dublin, hvis eneste college er Trinity College Dublin. Av forskjellige grunner skjedde ikke dette. Ved Universitetsloven (*Universities Act*) av 1997 ble det konstituerende universitetet omdøpt til *National University of Ireland, Dublin*, og en ministeriell eller administrativ ordre fra 1998 institusjonen igjen omdøpt til *University College Dublin – National University of Ireland, Dublin*.

## Lokalisering
Opprinnelig lå University College Dublin på Earlsfort Terrace, hvor Royal University of Ireland hadde ligget tidligere. I 1950-årene flyttet det til bydelen Belfield, i den sørlige delen av Dublin. Campus er omkring 1,4 km² stort. Flyttingen var resultatet av et arbeid som hadde pågått siden 1930-årene med å skape et moderne universitet. Innen 2003 hadde det aller meste av universitetet flyttet. 

En av dets tidligere bygninger, Royal College of Science i Merrion Street, tilhører den irske regjeringen, og rommer blant annet Taoiseachs kontor.

University College Dublin hadde også en eiendom i Glasnevin, *Albert Agriculture College*, som nå huser Dublin City University.

## Se også
* University College Dublin AFC

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kungälv

**Kungälv** er en by i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. Byen er administrasjonssenter for Kungälv kommune.  Det er Bohusläns sydligste by, grunnlagt i 1612 som erstatning for 1100-tallsbyen *Konungahelle*, senere *[[Konghelle]]*, som lå lenger vest, kanskje der Ytterby ligger i dag. Kungälv er det viktigste tettsted i Kungälvs kommune. Byen ligger ved Nordre älv der denne skiller lag med Göta älv, og den deles av E6. 

Byen hadde  innbyggere i 2010, mens hele kommunen hadde  innbyggere per 31.12.2012.

Kungälv ble flyttet av kong Christian IV til *Bagaholmen*, nå *Fästningsholmen*, inntil Båhus festning. Siden har den ekspandert vestover langs Västra gatan, som er kjent for sin godt bevarte småbybebyggelse. Byens moderne sentrum kalles på folkemunne *Västra tullen*, siden det opprinnelig lå ved bygrensen mot vest. Tettstedet har fortsatt å ekspandere vestover og har vokst sammen med stasjonsbyen Ytterby, som ligger ved Bohusbanan.

Omkring 1900 ble Kungälv styrket som sentrum for de omkringliggende landkommunene med lenssykehus og gymnas. Fra 1970-tallet avtok Kungälvs rolle som skolesenter for nabokommunene.

Kungälvs industriepoke begynte i 1875 med et glassverk, som ble nedlagt i 1956. Göteborgs kexfabrik ble etablert i Kungälv i 1888. Mellom 1909 og 1982 laget ABC-fabrikerna (AB Bröderna Claesson) sportsutstyr, blant annet skøyter.

## Historie
Konghelle var en av Norges viktigste byer i middelalderen, grunnlagt sannsynligvis i 1080. Islandske sagaskrivere på 1300-tallet regnet byen som kjøpstad allerede på 900-tallet. Kong Sigurd Jorsalfare gjorde byen til residensby da han vendte hjem i 1111, en rolle byen hadde inntil slutten av 1150-tallet.  Byen lå 3 km vest for dagens Kungälv. I 1135 ble byen overfalt og brent av venderne. Byen ble bygget opp igjen og ble stående helt frem til svenskene brente den i 1612. Kong Christian IV besluttet da, på grunn av de stadige svenske herjingene, å flytte byen nærmere Båhus festning, til stedet hvor Kungälv ligger i dag. 

Uttalen av stedsnavnet lokalt er Kongell, en uttale som også samsvarer med skriftbildet på 1600-tallet. Etter flyttingen i 1612 ble bynavnet oftest skrevet *Kongelf*, sannsynligvis fordi opprinnelsen til navnet var glemt, og fordi uttalen gjorde at man misoppfattet det som avledet av elven. Den nåværende skrivemåten ble tatt i bruk etter at Båhuslen ble avstått til Sverige i 1658. Den tidligere bygrunnen inngår i en gårdseiendom, Kastellegården.

## Se også
* Konghelle

## Referanser


## Litteratur
*Flo, Berit Synnøve. *Det norske Båhuslen og Norges ukjente hovedstad Konghelle (Kungälv) : en historisk og kulturell oppdagelsesreise* (Andresen & Butenschøn, 2005)
*Vigerust, Tore Hermundsson. *Kastelle kloster i Konghelles jordegods ca. 1160 – 1600* (Upublisert hovedoppgave i historie, våren 1991)

## Eksterne lenker
* 
* Kungälvs-Posten
* Henrik Wergelands dikt om Konghelle
Topografi

**Topografi** er beskrivelse av terrengforhold, som høyde, vegetasjon, hav, innsjøer, elver, bebyggelse, veier med mer. Et topografisk kart gir informasjon om topografien i området kartet dekker. Beskrivelse av tilsvarende forhold under vann kalles batymetri. Et foreløpig teknisk høydepunkt finnes i oljeletingsselskapenes holografiske rom, der man med spesialbriller kan se de geologiske lag av fjellgrunnen, og gå rundt inne i modellen for å ta detaljer i nærmere øyesyn.

Språket har en rekke ord for å beskrive ulike topografiske elementer og former. Disse ordene brukes ofte som stedsnavn, eller som deler av stedsnavn. Eksempler er dal, li, fjell, vann, ås, nes, tange, odde. 

*Topografi* handler også om kunsten å beskrive topologiske former. Enkelte kunstnere har brukt kunstneriske virkemidler for å beskrive topografiske modeller. Her kan nevnes M.C. Escher (som lar maur krabbe langs en Möbiusstripe formet som en stige uten ende) og svensken Oscar Reutersvärd (oppfinneren av Penrosetriangelet og andre umulige figurer).

Termen *topografi* kommer av gresk *τόπος* (*topos*), «sted» og *γραφή* (*grafi*), «skrift»/«beskrivelse».

I geodynamikk refererer *dynamisk topografi* til topografi generert av bevegelsen av soner med varierende grader av oppdrift i jordas mantel.

## Se også
* Kartografi
* Landmåling
* Prospekt (topografisk bilde)

## Referanser
Johan Gottfried Erichsen

**Johan Gottfried Erichsen** (født 1713 i Tyskland, død 4. november 1768 i Skien) var lege og stadsfysikus i Bergen fra 1747. Han utførte sannsynligvis verdens første tangforløsning i Bergen 14. februar 1748. Han startet landets første opplæring av jordmødre, bygde sykehus og forsøkte seg på salpeterproduksjon. I 1765 reiste han med kongelig stipend til Storbritannia og vendte tilbake til Danmark året etter som dronning Caroline Mathildes reiselege. Han døde under et opphold i Skien 1768.

Han ble i 1749 gift med Anna Thode (1729–1766), datter av skipper Søren Thode (ca. 1698–1772) og Maren Smidt.

## Referanser
Michael Skjelderup

**Michael Skjelderup** (født 1769–1852) var en norsk lege og Norges første professor i medisin.

Michael ble døpt i kirken 28 oktober 1769, sønn av sognepresten dersteds, Jacob Worm Skielderup, og dennes kone Barbara Holst. 

## Utdannelse og yrkesliv
Han gikk i apotekerlære i Fredrikstad før han i 1789 reiste til København og i 1794 tok eksamen ved *Det Chirurgiske Akademie* i København, etterfulgt av praksis og stilling som professor ved Københavns Universitet 1805-14.  Tilbake til Oslo ankom han i egen seilbåt den 1. juni 1814, beskutt av svenske krigsskip. Han var nemlig nytilsatt professor i «Lægevidenskapen» (det vil si i anatomi og fysiologi) ved nyetablerte Det Kongelige Frederiks Universitet, og i 1815 ble han den første som holdt forelesninger ved Anatomisk institutt. Han grunnla i 1826 det medisinske tidsskriftet *[[Eyr]]* sammen med Frederik Holst.  I 1833 var han blant stifterne av Lægeforeningen i Christiania (nå Det norske medicinske Selskab), som siden 2003 har publisert tidsskriftet *Michael*, oppkalt etter Skjelderup. I 1838 ga han ut en bok om rettsmedisin. I 1840 sluttet han som praktiserende lege, men fortsatte forelesningene.

## Michael Skjelderups gullmedalje
I anledning sin egen 80 års fødselsdag stiftet han selv *Den Skjelderupske Medaille*.

## Familie
Han var far til høyesterettsadvokat Jacob Worm Skjelderup (1805–1863), venn av Niels Henrik Abel. Skjelderup var også adoptivfar til brigadelege Jacob Worm Skjelderup Müller (1793–1863), og således farfar til Jacob Worm-Müller (1834–1889) som var professor i fysiologi ved samme universitet fra 1873.

## Verv og utmerkelser
* Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab innvalgt 1818
* Kungliga Vetenskapsakademien i Stockholm, innvalgt
* æresmedlem av det svenske sunnhetskollegiet
* kommandør av St. Olavs Orden 1849 
* ridder av den svenske Nordstjärneorden

## Utgivelser
* 

## Den Skjelderupske medaille
I 1828  solgte han alle sine preparater til universitetet for 1000 speciedaler og etablerte et legat.  Det ble utlyst en årlig konkurranse (et vitenskapelig oppdrag) og enkelte år ble der kåret en vinner som mottok «Den Skjelderpske medaille», senere kalt «Professor Skjelderups gullmedalje for medisinsk vitenskapelig arbeid». Noen av mottakerne:

## Referanser
Sentralt stedsnavnregister

**Sentralt stedsnavnregister** (**SSR**) er Norges nasjonale register for skrivemåten av stedsnavn i offentlig bruk. Registret vedlikeholdes av Kartverket i henhold til § 14 i lov om stadnamn.

Stedsnavn og navneform som vises på digitale og analoge kart, samt nettjenester som yr.no stammer fra Sentralt stedsnavnregister-data.  

Det er Kartverket selv som har ansvaret for å formidle dataene. Fra mars 2013 er datagrunnlaget kostnadsfritt tilgjengelig for nedlastning. Oppslag i SSR kan gjøres i Kartverkets tjeneste Norgeskart.

Stedsnavn i de norske polarområdene fastsettes av Norsk Polarinstitutt, og finnes i databasen Stadnamn i norske polarområde. 

## Se også
* Toponymi

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kartverket
* Informasjon om Sentralt stedsnavnregister 
* [Laste ned alle kartdata i fra Sentralt stedsnavnregister](https://kartkatalog.geonorge.no/metadata/stedsnavn-(komplett-ssr)/e1c50348-962d-4047-8325-bdc265c853ed)
SSR

**SSR** kan referere til
* Sosialistiske sovjetrepublikker
* Sentralt stedsnavnregister
* Sekundærradar (*Secondary surveillance radar*)
* Særlig Støtte og Rekognoscering
* Short Selling Regulation
* Søre Sunnmøre Reinhaldsverk
* SSR, et reklamebyrå i Arendal
* SSR (Security Sector Reform) – Forkortelse brukt i FN-systemet og statsvitenskapen om normalisering av sikkerhetssektoren i et land i  overgangen fra at en konflikt til fred.
Ola Knutrud

**Ola Knutrud** (født 5. mars 1919, død 6. juni 1996) var en norsk lege, orlogskaptein, dr. med., professor og Norges første barnekirurg.  

I 1949 ble han utnevnt til orlogskaptein og stabslege i Saniteten i Sjøforsvaret. Han var også i perioder skipslege på KS «Norge».

Hans doktorgrad fra 1965 innledet den barnekirurgiske forskningen i Norge og omhandlet væske- og saltstoffskiftet hos nyfødte etter kirurgi. Doktorgraden ble avlagt ved Institutt for klinisk biokjemi ved Universitetet i Oslo.

I 1962 ble landets første Barnekirurgiske avdeling opprettet på Rikshospitalet. Knutrud var sjef for avdelingen. Den 7. juli 1973 ble Den norske barnekirurgiske forening (NBKF) grunnlagt ved Rikshospitalet. Knutrud var leder av foreningen fra 1973 til 1978. Fra 1974 var foreningen anerkjent som en egen spesialforening i Den norske legeforening og fra 1977 ble barnekirurgi den første subspesialitet i kirurgi i Norge. 

Han var stormester i Den Norske Frimurerorden fra 1990 til 1996.

## Referanser
Lakselv

**Lakselv**, på nordsamisk **Leavdnja** og på kvensk **Lemmijoki** (finsk: *Lemmijoki*), er et tettsted og administrasjonssenteret i Porsanger kommune i Finnmark. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Lakselv ligger innerst i Porsangerfjorden. E6 går gjennom stedet, og fra Lakselv går fylkesvei 98 til Tana bru.

## Stedet
Lakselv har en mellomstor flyplass, Lakselv lufthavn, Banak, med daglige forbindelser til Tromsø betjent av Widerøe, såvel som direkteflyvninger til Oslo. Flyplassen ligger cirka 2,5 kilometer nord for Lakselv sentrum.

Lakselv huser også Finnmarkseiendommen (FeFo), som ble opprettet 1. juli 2006. FeFo forvalter 96% av grunnen i Finnmark.

## Fritidsaktiviteter
I juli arrangeres festivalen Midnattsrocken på Brennelvneset.

Naturen rundt Lakselv har mange muligheter for friluftsliv. Lakselva renner igjennom Lakselvdalen og er kjent for storvokst laks.

Porsangerfjord Idrettspark ligger i Lakselv, med fotballhall, sportshall, svømmehall, varmebasseng, klatrevegg og stadion for fotball og friidrett.

## Kjente lakselvværinger
*Lars Iver Strand, fotballspiller

## Se også
*Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eyr

**Eyr** kan vise til:

* Eyr (gudinne), den norrøne gudinnen for legekunsten
* ''Eyr'' (tidsskrift),  et medisinsk tidsskrift som ble utgitt i tidsperioden 1826–1837.