Joseph Othmar von Rauscher

** Joseph Othmar von Rauscher ** (1797–1875) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Wien 1853&ndash;1875. Han ble kreert til kardinal i 1855 av pave Pius IX, med *[[Santa Maria della Vittoria]]* som tittelkirke. Det var det samme år som josefinismen ble helt avviklet i Østerrike ved et nytt konkordat.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Joseph Othmar von Rauscher fikk sin tidlige utdannelse ved gymnaset i Wien, og viet seg deretter hovedsakelig til studiet av rettsvitenskap; han ga også mye tid til studiet av poesi, og mange eksempler på hans diktning fra den tid har overlevd. Senere ble hans ønske om å gå inn i prestestanden motarbeidet av foreldrene, men han overvant til slutt deres innvendinger.

### Prest
I 1825 ble von Rauscher professor i kirkehistorie og kirkerett ved lyceet i Salzburg. I 1833 ble han direktør for Det orientalske akademi i Wien og var lærer i filosofi for erkehertug Franz Karls sønner (det vil si også den senere keiser Franz Joseph).

### Fyrstbiskop av Seckau
I 1849 ble Othmar von Rauscher utnevnt til fyrstbiskop av Seckau. Han ble ordinert til biskop av erkebiskop Friedrich zu Schwarzenberg i Salzburg den 15. april 1849. Medkonsekrerende var biskop Heinrich von Hofstätter av Passau, og biskop Anton Martin Slomšek av Lavant.

### Fyrsterkebiskop av Wien
Den 26. mars 1853 ble han utnevnt til fyrsterkebiskop av erkebispedømmet Wien.

Den 24. april 1854 ekteviet han keiserparet Franz Joseph I og Elisabeth i *Augustinerkirken* i Wien. Han holdt en *«ekstremt blomstrende, springende tale»*, som sies å ha gitt ham kallenavnet «Erkebiskop Plauscher.» (Rimer på hans navn, «plauschen» betyr *pludring*).

### Kardinal
Von Rauscher ledet forhandlingene for inngåelsen av konkordatet av 1855 og ble derfor kreert til som kardinal samme år. 

Under Det første Vatikankonsil i 1870 var han mot at man skulle anbefale dogmet om ufeilbarlighet - han var en av de ledende såkalte «inopportunistene». Han forlot Roma før det ble proklamert, men hjalp deretter til med å forkynne dogmet i erkebispedømmet Wien.

Kardinal von Rauscher stod personlig svært nær keiser Franz Josef I. Han ble i 1860 kalt til medlem av Riksrådet og var fra 1861 medlem av det østerrikske Herrehuset. Hans polit iske innflytelse var ikke ubetydelig, blant annet for å fri den katolske kirke i Østerrike fra den josefinismens store verdslige innflytelse. Han spilte også en viktig rolle for tilkomsten av konstitusjonen av 1861, og fremmet den frisinnede sentralistiske politikk til Anton von Schmerlings ministerium.
## Skrifter (utvalg)
* *Geschichte der christlichen Kirche*. Seidl, Sulzbach 1829.&nbsp;– Volltext online: Band 1/2, Band 2/2.
* *Hirtenbriefe, Predigten, Anreden*. Manz, Wien 1858.&nbsp;– Volltext online
* *Der Papst und Italien: ein Hirtenschreiben*. Gerhard, Leipzig 1860. (Beigefügte Werke: Villemain: *Frankreich, das Kaiserreich und das Papstthum*, sowie Hippolyte Castille: *Napoleon III. und der Klerus*).&nbsp;– Volltext online
* *Die weltliche Herrschaft des heiligen Stuhles. Rede, gehalten in der Versammlung der St. Michaels Bruderschaft am 25. Jänner 1863*. Jacob & Holzhausen, Wien 1863.&nbsp;– .
* *Der Staat ohne Gott. Hirtenschreiben an die Erzdiöcese Wien, erlassen am 25. Jänner 1865*. Mayer, Wien 1865.&nbsp;– Volltext online
* *Ansprache Sr. Eminenz des hochwürdigsten Herrn Kardinales Fürst-Erzbischofes von Wien, gehalten bei der Eidesleistung der freiwilligen Tiroler Scharfschützen in der Metropolitankirche bei St. Stephan am 12. Junius 1866*, sowie *Zweites Hirtenschreiben (…)*. Carl Sartori, Wien 1866.&nbsp; .
* *Gefahr und Rettung. Hirtenschreiben seiner Eminenz (…)*. (Zweite Auflage). Carl Sartori, Wien 1866.&nbsp;– .
* *Die Ehe und das zweite Hauptstück des bürgerlichen Gesetzbuches*. (Zweite Auflage). Braumüller, Wien 1868.&nbsp;– Volltext online
* *Das allgemeine Concil von Vatican. Zwei Hirtenschreiben*. Braumüller, Wien 1870.&nbsp;– Volltext online

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
* Kardinal Giovanni Battista Caprara Montecuccoli (1733-1810) *1766
* Biskop Dionys von Rost (1716-1793) *1777
* Biskop Karl Franz von Lodron (1878-1828) *1792
* Biskop Bernhard Galura (1764-1856) *1820
* Biskop Johann Nepomuk von Tschiderer zu Gleitheim (1777-1860) *1832
* Kardinal Friedrich Johann Joseph Cölestin von Schwarzenberg (1809-1885) *1836
* Kardinal *Joseph Othmar von Rauscher* (1809-1885) *1836
## Litteratur
* 
* Georg Heller: *Joseph Othmar Kardinal Rauscher, Fürst-Erzbischof von Wien*. Woerl, Würzburg 1876. 
* 
* Cölestin Wolfsgruber: *Joseph Othmar Cardinal Rauscher, Fürsterzbischof von Wien. Sein Leben und sein Wirken*. Herder, Freiburg im Breisgau 1888.
* Ernst Tomek: *Kirchengeschichte Österreichs*. Band 3: *Das Zeitalter der Aufklärung und des Absolutismus*. Tyrolia, Innsbruck/Wien 1959, OBV.
* Josef Wodka: *Kirche in Österreich. Wegweiser durch ihre Geschichte*. Herder, Wien 1959, OBV.
* 
* Franz Loidl: *Geschichte des Erzbistums Wien*. Herold, Wien 1983, ISBN 3-7008-0223-4.
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church