open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nigel Robinson

**Nigel Robinson** er en britisk forfatter som er mest kjent for *First Contact*-serien.

Robinsons første publiserte bok var *The Tolkien Quiz Book* fra 1981. Denne ble fulgt av tre *[[Doctor Who]]*-relaterte spørsmålsbøker og en kryssordsbok. Disse ble gitt ut mellom 1981 og 1985. I slutten av 1980-årene var han redaktør for Target Books' utgivelser av *Doctor Who*-bøker. Han skrev også noen selv.

Han skrev senere en original *Doctor Who*-roman, *Timewyrm: Apocalypse*, for *New Adventures*-serien for Virgin Publishing, som hadde kjøpt opp Target i 1989 rett etter at Robinson hadde forlatt forlaget. Han skrev også *Birthright* i samme serie som ble publisert i 1993.

I 1990-årene skrev Robinson bøker basert på episoder av TV-seriene *The Tomorrow People*, *[[The Young Indiana Jones Chronicles]]*, *[[Baywatch]]* og filmen *Free Willy*. Han fortsatte med en serie grøsserhistorier for barn i 1994 og 1995. Bøkene het *Remember Me...*, *All Shook Up*, *Dream Lover*, *Rave On*, *Bad Moon Rising*, *Symphony of Terror*, og *Demon Brood*. Frem til 1997 skrev han også tre science fiction-bøker; *First Contact*, *Second Nature* og *Third Degree*, som er en trilogi.

Hans seneste utgivelse er en spørsmålsbok relatert til filmen *The Chronicles of Narnia: The Lion, the Witch and the Wardrobe*.

## Eksterne lenker
* Biography of Nigel Robinson at On Target
*
Plan- og bygningsmyndighet

**Bygningsmyndighet** eller **plan- og bygningsmyndighet** (juridisk) er et offentlig organ med oppgaver og myndighet som er nærmere fastsatt i plan- og bygningsloven med forskrifter. For forskjellige lovbestemte oppgaver bruker loven også betegnelsene  *planleggingsmyndighet* og *planadministrasjon*. Plan- og bygningsmyndighet er dels statlig, dels fylkeskommunal og dels kommunal myndighet. Innenfor ramme av lov og forskrift har den enkelte kommune, ved kommunestyret, en utstrakt adgang til å avgjøre hva den mener er en hensiktsmessig regulering av arealer for bebyggelse m.v. eller for begrensning av slik bebyggelse. Søknader om byggetillatelser, ramme- og igangsettingstillatelser behandles og avgjøres dels etter vedtatte planer og regulering, dels etter de krav som stilles til bebyggelse m.v. i plan- og bygningsloven med forskrifter.

## Referanser
Von

**von** (av tysk: av/fra) eller **van** (av nederlandsk og plattysk: av/fra) er en del av flere slekters navn. Ordene von eller van kan angi 
* et sted der en stamfar kom fra  
* at slekten hadde en eiendom med det navnet som følger etter von/van.
 
Navn med *von* kan i tillegg også angi
* at slekten fikk dette navnetillegget da den ble adlet, eller anerkjent som adel
* at en stamfar var offiser i den dansk-norske eller visse andre staters hær

Selv om dette navnetillegget, «predikatet», i utgangspunktet ikke hadde noe med adel å gjøre og kunne brukes av hvem som helst, ble det etter hvert i flere land typisk for det landeiende adelskapet. Tillegget *von* ble fra 1600-tallet søkt brukt som adelsdistinksjon i flere stater, bl.a. i alle de skandinaviske landene, og i mange stater i dagens Tyskland og sentral- og Øst-Europa. Predikatet *von* kunne da ha status som et privilegium, og var følgelig beskyttet. Idag godtar mange folkeregistre ikke nyregistreringer av navn med *von*.

I Nederland og deler av Nord-Tyskland (for eksempel slekten *von Duisburg*) forekommer *von* og *van* også i mange borgerlige navn, og fordi navn med *[[van]]* er helt alminnelige i Nederland, har *van* aldri vært brukt som adelsdistinksjon. For de fleste tyske og for skandinaviske ører høres imidlertid *van* også elegant ut på grunn av den stillingen det beslektede *von* har (noe som var grunnen til for eksempel arkitekten Ludwig Mies van der Rohe tok seg dette navnet).

I Skandinavia ble det på 1700-tallet vanlig å gi nyadlede slekter det franske predikatet *de* og senere det skandinaviske *af* (av) istedenfor *von*. I en svensk sammenheng vil *von* typisk implisere enten at slekten ble adlet på 1600-tallet (f.eks. *von Wachenfeldt*), eller at den stammer fra Tyskland (inkludert svenske besittelser, for eksempel Svensk Pommern) eller Baltikum og i noen tilfeller Danmark; i Danmark-Norge ble det også vanlig å gi *af*, og dessuten forekom blandingsformer. Da slekten Morgenstierne ble adlet fikk den navnet von Munthe af Morgenstierne. Medlemmer av slekten Løvenskiold kan også ses å ha brukt *von* selv om et slikt tillegg ikke er tatt med i adelsbrevet. Utover på 1800-tallet sluttet de fleste norske slekter å bruke *von* foran navnet. På 1900-tallet tok et par norske slekter på nytt i bruk *von*.
Øvrebyen videregående skole

**Øvrebyen videregående skole** er en videregående skole som ligger i bydelen Øvrebyen i Kongsvinger, like ved Vinger kirke. Elevene er i hovedsak fra Kongsvinger og nabokommunene. Skolens hovedbygg er fra 1880 og ble bygget for Kongsvinger middelskole. Senere ble skolen gymnas før den fikk navnet Øvrebyen videregående skole. I perioden 1994&ndash;1998 ble skolen ombygget og rehabilitert, og fikk nytt undervisningsbygg, naturfagbygg og kroppsøvingsbygg. Hovedbygget huser i dag skolens administrasjon og ledelse og bibliotek, samt arbeidsrom og et auditorium. Rektor er Øivind Smerkerud.

Øvrebyen videregående skole har i flere år satset sterkt på entreprenørskap, blant annet gjennom ungdomsbedrifter. Skolen har som følge av dette høstet flere premier på regionale og nasjonale messer i regi av Ungt Entreprenørskap.

## Utdanningsprogrammer
Skolen tilbyr følgende utdanningsprogrammer fra og med skoleåret 2006/2007:
* Studiespesialiserende programmer:
** Realfag
** Språkfag
** Samfunnsfag og økonomi
* Idrettsfag
* Salg, service og reiseliv
* Påbygningskurs

## Referanser




## Eksterne lenker
Øvrebyen videregående skole
KNM «Ula» (S300)

:*For ubåten fra andre verdenskrig, se [[KNM «Ula» (P 66)|«Ula» (P 66)]]*

**KNM «Ula»** (S 300) er en norsk undervannsbåt av Ula-klassen. Båten er navngivende for klassen, og ble bestilt i 1982. Båten ble sjøsatt 29. juli 1988, og heiste kommando 27. april 1989 i Emden.

KNM «Ula» var én av tre norske ubåter som utgjorde "The Norwegian Section" i "9th Submarine Flotilla". Flåten bestod av norske, britiske, nederlandske, polske og franske ubåter.

## Navn
*Fra 1943 til 1964 bar ubåten «Ula» (P 66) av U-klassen navnet. 
*Fra 1965 til 1987 bar ubåten KNM «Ula» av Kobben-klassen navnet. Denne ble omdøpt til «Kinn» da «Ula» av Ula-klassen ble bygget.

## Referanser
Julie Kavner

**Julie Kavner** (født 1950) er en amerikansk skuespiller, kjent for sin rolle som Brenda Morgenstern i TV-serien *[[Rhoda]]* fra 1970-årene og for å inneha stemmen til Marge Simpson i TV-serien *[[Simpsons]]* og i The Simpsons Movie fra 2007.

I 1990 hadde hun en rolle i dramafilmen Oppvåkningen (originaltittel: «Awakenings») med Robin Williams og Robert De Niro i hovedrollene. I 1997 fikk hun en rolle i filmen Harry bit for bit, sammen med Woody Allen. Hun har også hatt stemmen til Mom i *[[Løvenes konge 3 – Hakuna Matata]]* fra 2004. I 2006 spilte hun i filmen Click.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Scotia

**Scotia** var opprinnelig det latinske navnet for det land som tilhørte de folk som i «de mørke årene» ble kalt for *scoti* på latin og for gælere på moderne engelsk.

Scotia var i middelalderen aldri et bestemt sted. Det var en måte å si «landet til gælerne», sammenlignbart med *Angli* (anglerne) i *[[Anglia]]*, *Franci* (frankerne) i *Francia*, *Romani* (romanerne) i Romania etc. Begrepet kan derfor også inkludere Irland, men konnotasjonen er fortsatt etnisk. Det er slik det er brukt, for eksempel, av kong Robert Bruce og Domhnall Ua Neill i den skotske uavhengighetskrig da Irland ble kalt for *Scotia Maior* og Skottland ble kalt for *Scotia Minor*. På denne måten kan ordet Scotia i middelalderen være sammenlignbart med 1000-tallets bruk av ordet Gaidhealtachd. Begge betyr det samme, og som Scotia, hadde Gaidhealtachd oppnådd en offisiell og bestemt betydning mens det fortsatt hadde beholdt sin beskrivende mening (dvs området *[[Høylandet]]* i Skottland eller kommunen Highland, skjønt Høylandet var ikke en språkgrense, og det var heller ikke Gaeltachtaí i Irland).

Etter 1000-tallet ble Scotia mest benyttet i nordlige Britannia, og det var da det fikk en betydning for et bestemt område. Som en oversettelse av Alba kunne Scotia bety både hele kongedømmet som lå under *rex Scottorum*, eller bare Skottland nord for Forth.

I den byråkratiske verden til den katolske kirke bevilget pave Leo X Skottland eneretten til ordet og det ledet til anglo-skottenes overtagelse av de kontinentale gæliske klostre, de såkalte Schottenklöster.

Det er fra Scotia at alle romanske navn for Skottland er avledet, navn slik som det franske *Écosse*.

Begrepet er også benyttet i en kanadisk provins kalt Nova Scotia (= Ny Skottland), landsbyen Scotia i staten New York i USA, Scotia-sjøen mellom Antarktika og Sør-Amerika og Scotiabank, et handelsnavn for en bank i Nova Scotia.

## Se også
* MacAlpins forræderi – Skottlands mytologiske opprinnelse
* Edward Bruce – skotsk konge av Irland, og bror av Robert Bruce
* Nova Scotia
* Scotia Tower (Vancouver)
Buck Owens

**Buck Owens** (født **Alvis Edgar Owens jr.**, 12. august 1929 i Sherman i Texas i USA, død 25. mars 2006 i Bakersfield i California) var en amerikansk countrymusiker som hadde flere hits på 1960- og 1970-tallet. Ledet gruppen «The Buckaroos». Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame og i 1996 ble han innvalgt som medlem av Country Music Hall of Fame.

## Singler
Disse singlene med Owens nådde førsteplass på Billboards country-liste:

* Act Naturally, 1963
* Love's Gonna Live Here, 1963
* My Heart Skips a Beat, 1964
* I Don't Care (Just as Long as You Love Me), 1964
* I've Got a Tiger By the Tail, 1964
* Together Again, 1964
* Before You Go, 1965
* Only You (Can Break My Heart), 1965
* Buckaroo, 1965
* Waitin' in Your Welfare Line, 1966
* Think of Me, 1966
* Open Up Your Heart, 1966
* Where Does the Good Times Go, 1966
* Sam's Place, 1967
* Your Tender Loving Care, 1967
* How Long Will My Baby Be Gone, 1968
* Who's Gonna Mow Your Grass, 1969
* Johnny B. Goode, 1969
* Tall Dark Stranger, 1969
* Made in Japan, 1972

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Rikssynser

**Rikssynser** er en framtredende person som jevnlig uttaler seg i media om aktuelle emner.

Betegnelsen ble i 1984 tatt inn i norsk språk fra svensk &ndash; svensk «rikstyckare» &ndash; av (de daværende) journaliststudentene Nina Owing og Siv Nordrum og har i dag langt større utbredelse i norsk enn tilsvarende i svensk. Ordet har etterhvert gått inn i standard medieterminologi for å karakterisere personer som på grunn av klare meninger og gode kommunikasjonsevner er blant de aller hyppigst brukte debattanter og kilder i mediene. Ordet var opprinnelig humoristisk ment, og titulering som «rikssynser» har i dagens språkbruk en svakt nedsettende eller nøytral konnotasjon (verdiladning). En slik person vil ofte være villig til å kommentere generelle, dagsaktuelle temaer av en triviell karakter eller problemstillinger som befinner seg utenfor vedkommendes eget særlige ekspertområde.

## Referanser
Franc

**Franc** er betegnelsen på flere nåværende og tidligere valutaer:
*algirsk franc
*belgisk franc
*burundisk franc
*djiboutisk franc
*fransk franc
*gassisk franc
*guineansk franc
*komorisk franc
*kongolesisk franc
*luxembourgsk franc
*malisk franc
*marokkansk franc
*rwandisk franc
*CFA-franc
*CFP-franc
*sveitsisk franc
*tunisisk franc

Franc er også et mannsnavn.
Restaurant

**Restaurant** er avledet av det latinske verbet «restauro» som betyr «å reparere». En restauratørs jobb var å stille sulten.

Restaurant brukes ofte om større og finere spisesteder med et bredt utvalg av varme og kalde matretter og drikkevarer hvor gjestene betjenes av kelnere/servitører. En kafé har gjerne enklere meny enn det som finnes på en restaurant, men ordet kan også betegne mindre restauranter. Kafeteria er en betegnelse for en kafé med selvbetjening.

Mange restauranter har et tema basert på maten de serverer. Maten kan ha sin opprinnelse i for eksempel fransk, italiensk, thailandsk eller indisk kjøkken, eller også er menyen begrenset til en type retter som for eksempel fisk, vegetar, pizza eller biff.

Gode restauranter kan få anerkjennelse gjennom Michelinguiden, hvor etablissementet kan få tildelt opp til tre stjerner etter at Michelins inspektører har vært på uanmeldte inspeksjoner. I Norge er det fire restauranter som har fått stjerner.

Restauranten Sobrino de Botín i Madrid åpnet i 1725, og er ifølge Guinness rekordbok verdens eldste eksisterende restaurant.

## Restauranttyper
### Fine restauranter
På fine restauranter bestilles og serveres delikat mat ved bordet. De har gjerne et omfattende vinkart og i noen tilfeller også egen vinkelner (sommelier). Også betjeningen forøvrig har høy profesjonell standard, både kokkene på kjøkkenet og servitørene som møter gjestene. 

### Hurtigmat-restauranter
Hurtigmat-restauranter serverer billig og hurtigt tilberedt mat som burgere, pølser, og kebab og andre retter som kan spises uten bestikk

## Andre restauranttyper/spisesteder
### Kafé
En kafé tilbyr varme retter og sandwicher og spesialiserer seg på kaffe.

### Kafeteria
En kafeteria serverer ferdiglaget mat som gjestene henter selv og betaler i kassen. Enkelte har likevel servering ved bordet.

### Pub
I Storbritannia og Irland finnes ennå mange pubber, som er barer med et begrenset mattilbud, men noen serverer ikke mat i det hele tatt. Pubber av denne typen finnes spredt over det meste av verden.

### Bistro
En bistro (fra russisk: hurtig) er en restaurant med billig mat i enkle omgivelser. Bistroer er populære blant turister og andre som spiser på et begrenset budsjett. 

### Diner
En *diner* er en restauranttype som er mest utbredt i USA. Det serveres tradisjonell og enkel mat til rimelige priser. 

### Taverna
En taverna har navn med latinsk opphav og er i middelhavsland en parallell til den britiske pub eller inn. De serverer mat, øl og vin og kan ha tilbud om overnatting. På norsk er kro en nærliggende betegnelse. I tidligere tider hadde skysstasjoner og gjestgiverier disse tilbudene til reisende.

## Referanser
Norsk Astronautisk Forening

**Norsk Astronautisk Forening** er en organisasjon som har som sin fremste oppgave å spre kunnskap om norsk og internasjonal romfart og romrelatert virksomhet. Dette skjer blant annet gjennom medlemsbladet *[[Romfart (tidsskrift)|Romfart]]* og medlemsmøter med foredrag (i hovedsak i Oslo) samt nyhetsmeldinger på e-post. Som medlem av Norsk Astronautisk Forening får man også tilgang til et romfartsrelatert bibliotek med flere hundre bøker og en del lysbilder.

Organisasjonen ble etablert av Erik Bergaust, Gunnar Oxaal og Thorstein Thelle 2. august 1951 under navnet «Norsk Interplanetarisk Selskap», men tre år senere ble navnet endra til dagens.

Blant organisasjonens ledere har vært Erik Tandberg. Leder i dag er Per Arne Marthinsen.

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Foreningens fødsel for 25 år siden (fra 1977)
Damage Control

**Damage Control** var et straight edge hardcore-band fra Oslo. 

## Historie
Bandet startet å spille høsten 2001 og ga kort etter ut sin første 7" på Crucial Response Records (Tyskland). Medlemmene som utgjorde Damage Control hadde tidligere spilt i band som Amulet, Sportswear, Kids Like Us, Rectify, Contention, Enforcer, Without A Heart, Eyes Shut og DrugXBust.

Bandet turnerte Europa fire ganger, USA to ganger og har spilt en mengde konserter i Norge og Sverige.

I 2005 ga bandet ut albumet *What It Takes* på det amerikanske selskapet Livewire Records, etterfulgt av en USA-turné og en Europa&ndash;turné sammen med det amerikanske bandet The First Step.

Damage Control spilte sin siste konsert på Hausmania i Oslo den 7. april 2006. Kort etter startet Frankowski opp hardcore punk bandet Common Cause sammen med Leu. Skår er i dag aktiv med punk bandet Death Is Not Glamorous. Ericsson bor i Sverige.

Den 26. januar 2008 spilte Damage Control en gjenforeningskonsert til støtte for Nettverk for dyrs frihet på Blitz i Oslo. I juni 2008 kom også endelig "The Losing End" EP ut på det spanske plateselskapet Cycle Records. Låtene var spilt inn i 2006 mens bandet enda var aktivt.

## Diskografi
* *Can't Keep Us Down* EP 7"/MCD (2001, Crucial Response Records)
* *[[What It Takes]]* LP/CD (2003, Livewire Records)
* *The Losing End* 7" (2008, Cycle Records)
Hans Michelsen

:*For høyesterettsdommeren med samme navn, se [[Hans Methlie Michelsen]].*

**Hans Michelsen** (født 1789 i Leinstrand ved Trondheim, død 20. juni 1859) var en norsk billedhugger. Han var elev av Eric Gustav Göthe i Stockholm fra 1815. I perioden 1816–1819 fikk han som første norske kunstner statsstipend mens han gikk på Kungliga Akademien för de fria konsterna. I studietiden mottok han flere priser og vant i tillegg akademiets skulpturstipend i 1820.

Michelsen fikk en anbefaling som gjorde det mulig å reise til Roma hvor han videreutdannet seg hos Bertel Thorvaldsen i seks år. Han arbeidet 1828–1842 igjen i Stockholm, der han bl.a. modellerte Kristus og de tolv apostler på bestilling av Carl Johan. Apostelgruppen ble utført i gips og oppstilt i oktogonen i Nidarosdomen i 1840, men ble tatt ned under restaureringen noen år seinere. 
Apostelgruppen gikk tapt under brannen i Erkebispegården 1983. En alternativ skjebne for disse apostelfigurene er at de befinner seg i Sverige, på Stockholms slott, og at to av figurene har vært utlånt til skulptursamlingen ved Domkirken i senere år.

Michelsen utførte også monumentet over Herman Wedel-Jarlsberg på Bygdøy i 1841. 

## Referanser


## Litteratur
* Thue, O.: *Hans Michelsen*, 1974
## Eksterne lenker
* 
* Hans Michelsen i Norsk biografisk leksikon
Faststoff

**Faststoff** er en aggregattilstand eller fase karakterisert ved motstand mot deformasjon og endringer i volum. I et faststoff er molekylene pakket tett sammen og har faste plasser i forhold til hverandre.

Andre aggregattilstander er gass, væske og plasma.

I kjemi og fysikk bruker en å skrive (s), kort for *solid*, for å vise at et stoff er i fast form. H2O(s) viser for eksempel til vann i fast form, det vil si is.

## Form
Stoff i fast tilstand kan ha ulike strukturer, eksempelvis krystallform. 

Ofte vil den ordnede strukturen inneholde tomrom som gjør at stoffet i fast form har lavere massetetthet enn væskeformen av stoffet. Dette gjelder for eksempel snø og is. Det letteste faststoffet skapt av mennesker er aerogel. Dette har tettheten 1,9 mg/cm³, eller 526,3 ganger mindre enn vann.

## Eksterne lenker
*
Innvik

:*For teaterbåten MS «Innvik» se [[Teaterbåten]]*

**Innvik** er et tettsted i Stryn kommune i Vestland. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger på sørsiden av Nordfjord. Innvik er eget kirkesogn, og var tidligere en egen kommune.

Langvin jordbruksskule var fra 1951 til 1995 en sentral institusjon i bygda.

## Innvik som selvstendig kommune
**Innvik** ble opprettet som Innvik formannskapsdistrikt i 1837.

Allerede i 1843 ble Innvik delt og Stryn skilt ut som eget formannskapsdistrikt. Innvik hadde 2&nbsp;675 innbyggere etter delingen.

1. oktober 1922 ble Raksgrenda i Innvik med 120 innbyggere overført til Stryn.

1. januar 1965 ble Innvik som da hadde 3&nbsp;003 innbyggere slått sammen med Stryn og deler av Hornindal og Gloppen til den nye Stryn kommune. Stryns kommunegrenser ble justert 1. januar 1977, men dette medførte ingen endringer for området som tidligere tilhørte Innvik.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Caulerpa taxifolia

***Caulerpa taxifolia***, også kjent som morderalgen.
Svært vanlig alge for bruk i saltvannsakvarier.
Algen har blitt kunstig utsatt i havet og har vist seg å ha dramatisk innvirkning på havets økologiske likevekt, flora, fauna og lokale fiskerier. Beskytter seg selv med hjelp av gift som gjør den uspiselig for den fleste naturlige fiender. Algens veksttakst er om lag dobbelt så høy som dens konkurrenter. Mens algens slektninger som naturlig finnes i naturen er avhengig av tropisk vanntemperatur, er det antatt at år med aktiv manipulasjon ved hjelp av lys og kjemikalier ved det tropiske saltvannsakvariet ved Wilhelmina dyrehage i Stuttgart, Tyskland, resulterte i en variant som tåler vintertemperaturer helt ned til 13 grader celsius.

*Caulerpa taxifolia* ble oppdaget i 1984 av A.Meinesz, professor ved universitetet i Nice-Sophia Antipolisi, i havet rett utenfor havforskningsmuseet i Monaco med om lag en 1 m² stor biotop. Det er antatt at algen ble sluppet ut i havet etter en vask av akvariene til museet.
Er pr. 2005 observert i alle deler av Middelhavet, langs sydkysten av Australia, samt utenfor California.

California har vedtatt en lov som gjør det ulovlig å oppbevare, selge eller transportere algen innenfor delstaten. USA har også en federal lov (Noxious Weed Act) som gjør det ulovlig å selge eller transportere algen over en delstatsgrense. 

*Caulerpa taxifolia* har ingen naturlige fiender eller konkurrenter i Middelhavet. Pga dens tette og hurtige vekst kveler den alle andre planter, og den produsere en sterk gift som gjør den giftig å spise for de fleste arter. Undersøkelser viser at fiskefangst blir om lag halvert i områder hvor algen har fått etablere seg.

Algen har av Global Invasive Species Specialist Group blitt katogorisert som en av verdens 100 mest aggressive fremmede arter.

## Reproduksjon
Planten kan vokse så mye som en centimeter pr. dag. *Caulerpa taxifolia* reproduserer seg selv aseksuelt. Den flytende, elastiske materien inni stammen av planten inneholder kun mannlige celler. Hvis en liten del av planten bli revet løs fra resten av planten, kan denne delen utvikle seg selv til en ny fullverdig plante. Ankere, garn og ballastvann kan således bidra til spredning av planten. Planten har derfor blitt observert spre seg svært aggressivt, fra et havomåde til et annet. 

## Kilder
* Global Invasive Species Specialist Group http://www.issg.org/database/species/search.asp?st=100ss&fr=1&sts=#
* Litteraturoversikt over Caulerpa taxifolia https://web.archive.org/web/20060206071453/http://www.sbg.ac.at/ipk/avstudio/pierofun/ct/caulerpa.htm.

## Eksterne lenker
*
Dvergsolabborer

* *[[Elassoma alabamae]]*
* *[[Elassoma boehlkei]]*
* *[[Elassoma evergladei]]*
* *[[Elassoma okatie]]*
* *[[Elassoma okefenokee]]*
* *[[Elassoma zonatum]]*

**Dvergsolabborer** er en gruppe av små ferskvannsfisker som bare finnes i de amerikanske sørstatene fra Nord-Carolina til Texas. Her lever de på grunt vann i sumper og andre steder med tett vegetasjon. Dvergsolabborer blir 3–4&nbsp;cm lange og blir litt brukt som akvariefisker.

## Systematikk
Den taksonomiske plasseringen av dvergsolabborene har alltid vært omdiskutert. De ble først beskrevet av David Starr Jordan i 1877, som plasserte dem blant cichlidene. Men etter kort tid ble det opprettet en egen familie, Elassomatidae, blant abborfiskene.

George Albert Boulenger mente at disse fiskene var små solabborer, og plasserte dem derfor i familien Centrarchidae i 1895. De forble i denne familien i det meste av det tyvende århundre, selv om mange prøvde å motbevise Boulengers påstand.

I 1980- og 1990-årene mente mange at dvergsolabborene slettes ikke var abborfisker, og kanskje ikke en gang piggfinnefisker. I en artikkel fra 1993 ble det på grunn av en detalj i skjelettet foreslått å plassere *Elassoma* i den hypotetiske gruppen Smegmamorpha sammen med gjelleåler, multer, stingsild, stiklingfisker og Atherinomorpha. 

Flere molekylærgenetiske studier av både nukleært og mitokondrielt DNA viser at *Elassoma* er søstergruppen til solabborer og at Smegmamorpha ikke er en naturlig gruppe. Norsk wikipedia følger Nelson (2006) og plasserer dvergsolabborene i egen underorden Elassomatoidei blant piggfinnefiskene.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
*
Amatørfilm

**Amatørfilm** er en film laget av en person som ikke har filmproduksjon som levevei.

Norge har et raskt voksende amatørfilmmiljø, trolig på grunn av at både prisen og tilgjengeligheten på videoutstyr har vokst de siste årene.

Det fins nasjonale og internasjonale organisasjoner for amatørfilm, og det fins også nettsteder som Nettstedet for videoamatører, Norsk Amatørfilm Forum og det nordeuropeiske Nordfilm. Norsk Selskap for Fotografi har egen filmansvarlig og arrangerer årlig NM i film. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Amatørfilm Forum
* Nettstedet for Videoamatører
NAT

**NAT** er blant annet forkortelse for
*Network Address Translation, dataforsendelsesteknikk
*Norsk Amatørteaterråd, fra 2004 Norsk teaterråd
* Norsk Artikkeltjeneste, Nasjonal Samlings nazistiske pressebyrå under andre verdenskrig, etablert i januar 1941
Spes

**Spes** (av latin: håp) er gudinne i romersk mytologi og en allegorisk og grafisk figur fra renessansen.

Den romerske gudinnen hadde sitt eget tempel i Roma.

Figuren fra renessansen symboliserer håp og den gjengis som en kvinne som er kledt i lange klær og som holder et vanlig skipsanker. Spes finnes også avbildet med ankeret i den ene hånden og en palmekvist eller en due i den andre.

Kvinneskikkelsen med ankeret er brukt både i jernskulptur på ovnsplater, i segl og våpenskjold – særlig på 1600-tallet. I person- og slektsvåpen forekommer Spes hos medlemmer av slektene Anker og *Krag*. Slektsvåpenet *Mohn* har en togakledt mannsfigur som holder et anker og en due, men sannsynligvis er mannen opprinnelig figuren Spes.

## Litteratur
* Hans Krag: *Norsk heraldisk mønstring fra [[Frederik IV]]'s regjeringstid 1699-1730*, Drøbak 1942 – Kristiansand S 1955
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976)
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
Skjoldhode

**Skjoldhode** er den øverste del av et skjold i et våpenskjold. Det utgjør som oftest ca. en tredjedel av skjoldflaten og er dermed en geometrisk inndeling som regnes blant de såkalte heroldsfigurene.

Skjoldhodet kan være en opprinnelig inndeling av skjoldet, men kan også være et tillegg som er tilføyd senere – på samme måte som et kvadrat i heraldisk høyre hjørne av skjoldet.

Skjoldhode er en figur som forekommer fra middelalderen, gjennom historien fram til nyere tid, og i de fleste land som har europeiske våpenskjold. 

I norske kommunevåpen er det skjoldhode hos Borge (rødt med gull skjoldhode dannet ved tindesnitt) fra 1980, og Sula fra 1983 (blått med sølv skjoldhode med nedvendt heraldisk figur «spiss»). 

I norske slektsvåpen er det skjoldhode bl.a. hos *Esmark* (i rødt en opprett sølv løve under skjoldhode sjakkmønstret i blått og gull) samt *Mülertz* (i sølv en hjort under skjoldhode kløvd i gull og blått med vinranke rundt stokk i 1. felt og rognebær i 2. felt).

## Litteratur
* C. M. Munthe: «Norske slegtsmerker», *[[Norsk Slektshistorisk Forening|Norsk slektshistorisk tidsskrift]]*, bd. I, Oslo 1928
*Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976)
* Herman L. Løvenskiold: *[[heraldisk nøkkel (bok)|Heraldisk nøkkel]]*, Oslo 1978
* Hans Cappelen og Knut Johannessen (red.): *Norske kommunevåpen*, Oslo 1987
* Jan Raneke (redaktør): *Nordisk heraldisk [[terminologi]]*, Lund 1987 (med heraldiske faguttrykk på bokmål og nynorsk)
* Harald Nissen og Monica Aase: ''Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim'', Trondheim 1990

**Utenlandsk**
* Poul Bredo Grandjean: *[[Dansk]] Heraldik*, København 1919 (bare dansk-norsk adelsheraldikk og i dag å anse som foreldet)
* le Baron Stalins: *Vocabulaire-Atlas Héraldique en six Langues: Francais-English-Deutsch-Español-Italiano-Nederlandsch*, Paris 1952
* Carl-Alexander von Volborth: *Alverdens heraldik i farver*, Politikens Forlag, København 1972 (oversatt av Sven Tito Achen)
* Sven Tito Achen: *Danske adelsvåbener*, København 1973 
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
* Carl-Alexander von Volborth: *Heraldry – Customs, Rules and Styles*, Dorset 1981
* Sven Tito Achen: *Danmarks kommunevåbener + [[Færøyene|Færøernes]] og [[Grønland]]s*, København 1982
* Carl-Alexander von Volborth: *The Art of Heraldry*, Dorset 1987
* Jan Raneke: *Svensk adelsheraldik*, Malmö 1990 
* Magnus Bäckmark og Jesper Wasling: *Heraldiken i [[Sverige]]*, Lund 2001
Hjerteskjold

**Hjerteskjold** er i heraldikken en betegnelse på et lite skjold som er plassert i midtpunktet på et annet og større skjold, for eksempel slik som i det danske og det svenske store riksvåpen (eller *kongelige våpen*).

Vanligvis brukes bare hjerteskjold i skjold som er oppdelt i flere felter. Farge- og figursammensetningen i hjerteskjoldet er gjerne våpenets eldste og/eller viktigste del, så som kongehusets slektsvåpen i Danmark og Sverige. Men hjerteskjoldets motiv kan også være valgt av andre grunner, slik som for eksempel skipet i hjerteskjoldet i det firedelte skjoldet til sjøhelten Cort Adeler. Det er hjerteskjold i noen få norske slektsvåpen, blant annet i en gren av slekten Kielland.

I de kompliserte fyrstevåpnene fra 1700- og 1800-tallene, kunne det være flere skjold lagt på hverandre, for å få med flere skjoldfelter og en viss rangordning. I de ekstreme tilfellene kunne det i bunnen være et hovedskjold, på dette et midtskjold, på dette igjen et hjerteskjold og så midt på det hele et lite «navleskjold».

I de heraldiske våpenbeskrivelsene, blasoneringene, blir hovedskjoldet beskrevet først og hjerteskjoldet (eventuelt navleskjoldet) sist.

Fra middelalderen kjennes segl og skjold der et lite skjold er hengt om halsen på et dyr, men dette blir til vanlig ikke kalt hjerteskjold.

## Litteratur
* C. M. Munthe: «Norske slegtsmerker», *[[Norsk Slektshistorisk Forening|Norsk slektshistorisk tidsskrift]]*, bd. I, Oslo 1928
*Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976)
* Herman L. Løvenskiold: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978
* Harald Nissen og Monica Aase: ''Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim'', Trondheim 1990

**Utenlandsk**
* Poul Bredo Grandjean: «Dansk Heraldik», København 1919 (bare dansk-norsk adelsheraldikk og i dag å anse som foreldet)
* le Baron Stalins: «Vocabulaire-Atlas Héraldique en six Langues: Francais-English-Deutsch-Español-Italiano-Nederlandsch», Paris 1952
* Carl-Alexander von Volborth: «Alverdens heraldik i farver», Politikens Forlag, København 1972 (oversatt av Sven Tito Achen)
* Sven Tito Achen: Danske adelsvåbener, København 1973 
* Ottfried Neubecker: «Heraldik. Kilder, brug, betydning», København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
* Carl-Alexander von Volborth: «Heraldry – Customs, Rules and Styles», Dorset 1981
* Sven Tito Achen: «Danmarks kommunevåbener + Færøernes og Grønlands», København 1982
* Carl-Alex. von Volborth: «The Art of Heraldry», Dorset 1987
* Jan Raneke: «Svensk adelsheraldik», Malmö 1990 
* Magnus Bäckmark och Jesper Wasling: «Heraldiken i Sverige», Lund 2001
Hydrogenklorid

**Hydrogenklorid** er en kjemisk forbindelse med formel **HCl**. Ved romtemperatur er hydrogenklorid en fargeløs gass, som danner en hvit damp av saltsyre når det kommer i kontakt med vanndamp i luft. Formelen HCl refererer ofte også til saltsyre, som er hydrogenklorid i vannløsning. Hydrogenklorid og saltsyre er svært viktige stoffer i teknologi og industri.

## Kjemi

Hydrogenklorid er et diatomisk molekyl, bygget opp av en kovalent binding mellom ett hydrogenatom og ett kloratom. Siden kloratomet er langt mer elektronegativt enn hydrogenatomet, er den kovalente bindingen svært polar. Molekylet har derfor et stort dipolmoment med en negativ partiell ladning δ- ved kloratomet, og positiv partiell ladning δ+ ved hydrogenatomet. Den høye polariteten bidrar til at hydrogenklorid er svært løselig i vann (og andre polare løsemidler).

Når hydrogenklorid kommer i kontakt med vann, vil det dannes oksoniumioner (H3O+) og klor anioner (Cl−) i en reversibel kjemisk prosess:

:HCl + H2O → H3O+ + Cl−

Den resulterende løsningen kalles saltsyre, og er en sterk syre. Syrekonstanten Ka er høy, hvilket betyr at praktisk talt alle HCl-molekylene dissosierer i vannet. Selv i fravær av vann, kan hydrogenklorid opptre som en syre. For eksempel kan hydrogenklorid løses i enkelte andre løsemidler slik som metanol, protonere molekyler eller ioner og virke som en syrekatalysator for kjemiske reaksjoner hvor man ikke ønsker tilstedeværelse av vann.

På grunn av syreegenskapene til hydrogenklorid, er det en korrosiv gass. Dette gjelder spesielt når man samtidig har tilstedeværelse av vanndamp.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hov (tettsted)

**Hov** er et tettsted og administrasjonssenteret i Søndre Land kommune i Innlandet. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger på østsiden av Randsfjorden der fylkesvei 247 og fylkesvei 34 møtes. Hov hadde jernbanestasjon på Valdresbanen, da banen hadde  persontrafikk fra 1902 til 1988. Her ligger flere butikker og servicetilbud samt Hov kirke. 
 
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lie

**Lie** er Norges 40. mest vanlige etternavn. 7382 personer hadde pr januar 2020 dette etternavnet. 

## Kjente personer med Lie som etternavn
* Andreas Lie, norsk fotballspiller
* Arne Lie, norsk filmskuespiller
* Aylar Lie, norsk fotomodell.
* Bernt Lie (1868&ndash;1916), norsk forfatter.
* Emil Carl Jonas Lie, norsk billedhugger.
* Erik Lie, (1868&ndash;1943), norsk forfatter
* Erik Lie, førsteamanuensis i finansiell økonomi
* Haakon Lie, tidligere partisekretær i Arbeiderpartiet.
* Henny Lie, norsk fotograf.
* Jon Midttun Lie, norsk fotballspiller.
* Jonas Lie, norsk forfatter. Kjent som en av de fire store forfatterne fra tidsepoken realismen.
* Jonas Lie (1880-1940), norsk-amerikansk maler.
* Jonas Lie, norsk jurist, polititjenestemann og NS-politiker.
* Kjetil Aleksander Lie, norsk stormester i sjakk.
* Kaare Lie, norsk fotballspiller og journalist.
* Lars Gunnar Lie, norsk politiker og samferdelsminister.
* Nils Gunnar Lie, journalist, ankermann i TV2 Nyhetene
* Sigurd Lie, norsk komponist og dirigient.
* Sissel Lie, norsk forfatter
* Sophus Lie, norsk matematiker. Kjent for transformasjonsgruppeteorien (Lie-grupper).
* Svein Lie, norsk professor  i realfagdidaktikk.
* Svein Lie, norsk språkprofessor.
* Sverre Lie, norsk fotballspiller. Målvakt under Norges første landskamp i 1908.
* Synnøve Lie, norsk skøyteløper. Bronse i det første verdensmesterskapet for kvinner i 1933.
* Tove Lie, sjefredaktør og daglig leder i avisen Nationen.
* Truls Lie, tidligere redaktør for Morgenbladet og norske Le Monde diplomatique.
* Trygve Lie, tidligere partisektretær i Arbeiderpartiet, justisminister, handelsminister og utenriksminister. FNs første generalsektretær

## Eksterne lenker
* Statistisk sentralbyrås navnesider
Pelikan

: *For å lese om fuglene, se *'Pelikaner**.

**Pelikan*' er en [[allegori]]sk og [[grafisk]] [[figur]] brukt i [[kirkekunst]], [[segl]], [[flagg]], [[våpenskjold]] og på andre måter. 

Figuren er [[tradisjon]]elt formet som en [[svane]] med [[ørn]]ehode. Men i nyere tid er pelikanen ofte formet mer som en naturlig pelikan, det vil si med kortere hals og kraftigere nebb med pose. Pelikanen blir avbildet enten sett fra siden med vingene samlet - til dels med bare en synlig vinge- eller med en vinge ut til hver side.

Pelikanen gjengis slik at den hakker seg i brystet. På eller ved brystet er det en [[blod]]dråpe eller et blodig sår. Pelikanen står i et rede med fra en til fem små unger som vender nebbene opp mot pelikanens bryst. Denne framstillingen skyldes et sagn fra [[antikken]] beskrevet av [[Bestiarium|Physiologus]], om at pelikanen hakker seg til blods for å mate sine sultne unger, når den ikke kan skaffe dem mat på annen måte. Et lignende, gammelt sagn er at pelikanen gjenoppvekker sine døde unger ved å gi dem sitt eget blod. Pelikanen vil da kunne dø, mens ungene overlever. Dette er derfor et [[symbol]] for [[Jesus]]. Sagn om hvordan pelikanen viser sin oppofrenhet, finnes også i andre versjoner. På [[engelsk]] beskrives dette pelikanmotivet som «the pelican in her piety».



Pelikanen med ungene er gjengitt i flere av de mange [[europeisk]]e bøkene om [[emblem]]er som kom fra og med 1600-tallet. Dette pelikanmotivet er også med i en rekke bøker om kirkelige og kristne symboler. 

En slik pelikan ses i [[segl]] og [[Våpen (heraldikk)|våpenskjold]] fra [[middelalderen]] og inn i vår tid, bl.a. på [[alterring]]en i [[Oslo domkirke]] og på [[bispekåpe]]r.

Den [[heraldisk]]e pelikanen inngår bl.a. i den [[USA|amerikansk]]e staten [[Louisiana]]s [[segl]] og i [[Louisianas flagg]],  i noen europeiske [[byvåpen]], i [[skjold (heraldikk)|skjoldet]] til den [[britisk]]e slekten Pelham og den norske slekten Beyer, i [[hjelmtegn]]et til slekten Leopoldus før den ble adlet som [[Løvenskiold]], og i [[Skjold (heraldikk)|skjold]]et til [[slektsvåpen]] [[Cappelen (slekt)|Cappelen]], Capjon og Hofgaard.

Det tyske kontorutstyrs[[firma]]et Pelikan bruker pelikan med unger i redet, som [[kjennetegn]].

== Litteratur ==
* [[Hans Krag]]: *Norsk heraldisk mønstring fra Frederik IV's regjeringstid 1699-1730*, [[Drøbak]] 1942 – [[Kristiansand]] S 1955
* J. Ursin: *Kristne symboler – en håndbok*, 3. utgave, Oslo 1975
* [[Herman Leopoldus Løvenskiold|Herman L. Løvenskiold]]: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978
* [[Hans Cappelen (1945-)|Hans Cappelen]]: «Familien [[Cappelen (slekt)|Cappelens]] tyske opprinnelse. Noen antagelser og [[hypotese]]r», i: *Norsk Slektshistorisk Tidsskrift*, bind 31 (1988), side 378–396.
* [[Harald Nissen (heraldiker)|Harald Nissen]] og Monica Aase: [http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2007111204053 *Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim*], [[Trondheim]] 1990, side 42-45
* Magnus Bäckmark og Jesper Wasling: *Heraldiken i Sverige*, [[Lund (by)|Lund]] 2001, side 58
* Hans Cappelen: «Tre gamle Cappelen-[[signet]]er», i *Heraldisk Tidsskrift'', bind 9 nr 88, København 2003, side 354-365.

## Eksterne lenker
*
Vesselhorn

**Vesselhorn** (av *[[visent]]* dvs urokse) er to stiliserte horn av urokse og brukes som hjelmtegn i en mengde person- og slektsvåpen. I Norge bl.a. i slektene  Bjelke, Benkestok, Falsen og Rosenkrantz.
 

I middelalderens hjelmtegn er de bueformet, mens de fra 1600-tallet gjengis lyreformet med en rund åpning øverst.

Vesselhorn er velkjent i skandinaviske og tyske våpen, men nærmest ukjent i britiske våpen.

## Litteratur

*H.J. Huitfeldt-Kaas m.fl.: *Norske [[segl|Sigiller]] fra Middelalderen*, Oslo 1899-1950
* C. M. Munthe: «Norske slegtsmerker», *[[Norsk Slektshistorisk Forening|Norsk slektshistorisk tidsskrift]]*, bind I, Oslo 1928, side 32 ff, særlig side 47 note 2
*Hans Krag: *Norsk heraldisk mønstring fra [[Frederik IV]]'s regjeringstid 1699-1730*, Drøbak 1942 – Kristiansand S 1955
*Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976)
*Herman L. Løvenskiold: *Heraldisk nøkkel*, Oslo 1978
* Harald Nissen og Monica Aase: ''Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim'', (Trondheim 1990)
*Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
Manjari

**Trude Trefall** (født 1978) med artistnavnet **Manjari** er en norsk sanger og musiker.

## Bakgrunn
Trefall er kjent for sin deltagelse i Melodi Grand Prix-finalen i 1997 med sangen «Lys». Sangen var komponert og arrangert av Rune Lindstrøm som tidligere var kjent som trommeslager i deLillos. Lindstrøm var også med som musiker under den norske finalen.
 
I en artikkel kalt «Absolutt Grand Prix vol. II» har Jostein Pedersen skrevet om finalen i: «Årets store overraskelse og en av Grand Prix-historiens mest originale og beste sanger ble nr. 2 – Rune Lindstrøms sang Lys sunget av 18-årige Trude Trefall fra Bergen under artistnavnet Manjari. Lindstøm var tidligere trommeslager i deLillos, men hadde brutt med det verdslige for å bli medlem av Hare Krishnabevegelsen. Der traff han Trefall med sin flotte stemme. Lys var en moderne popsang, en blanding av tidlig Bel Canto med world music/etniske påvirkninger overbevisende fremført. Sangen ble utgitt som radiosingel på Virgin og siden ble det stille fra Manjari. Anonymitetet, kvaliteten og originaliteten har ført til at Lys er et meget ettertraktet samlerobjekt blant Grand Prix-entusiaster og popsamlere over hele Europa.»

Trefall ble gift i 1997 og har to barn.

## Referanser


## Eksterne lenker
 
* «Absolutt Grand Prix vol. II» av Jostein P
Shangri-La (album)

***Shangri-La*** er det fjerde soloalbumet fra Mark Knopfler siden oppløsningen av rockegruppa Dire Straits i 1995. Det kom ut på Warner Bros. Records/WEA 28. september i 2004.

## Sporliste
Alle sangene er skrevet av Mark Knopfler.

# «5.15 A.M.» – 5:54
# «Boom, Like That» – 5:49
# «Sucker Row» – 4:56
# «The Trawlerman's Song» – 5:02
# «Back to Tupelo» – 4:31
# «Our Shangri-La» – 5:41
# «Everybody Pays» – 5:24
# «Song for Sonny Liston» – 5:06
# «Whoop De Doo» – 3:53
# «Postcards from Paraguay» – 4:07
# «All That Matters» – 3:08
# «Stand Up Guy» – 4:32
# «Donegan's Gone» – 3:05
# «Don't Crash the Ambulance» – 5:06

## Musikere
* Mark Knopfler &ndash; gitar, vokal
* Richard Bennett &ndash; gitar
* Jim Cox &ndash; orgel, piano, harmonika
* Chad Cromwell &ndash; trommer, perkusjon
* Glenn Worf &ndash; bassgitar, bass
* Paul Franklin &ndash; steelgitar
* Guy Fletcher &ndash; orgel, piano, clavinet

## Eksterne lenker
*
Linnorm

**Linnorm** eller **lindorm** er et fabelvesen brukt som allegorisk, grafisk og heraldisk figur. Den ligner på fabelvesenet drage, men har to ben og ikke fire som dragen. De oppholder seg gjerne i de store skoger eller i vollgraver. Ordet *lindorm* kommer fra det norrøne *linnormr*, hvor forleddet *linnr* eller *linni* betyr «slange». I betydningen «bøyelig, smidig og myk» kan ordet også ha gitt navn til treslaget lind.

## Utseende
Linnorm gjengis som et dyr med dragehode, ørneben, flaggermusvinger og bakkropp i form av en hale med en krøll på og som ender i en pilformet spiss. Linnorm er omtalt i sagn som å ligne en orm eller slange med vinger og med man og lugg som en hest. 

Linnorm finnes i en rekke våpenskjold, bl.a. kommunevåpen for Skiptvet i Østfold og slektsvåpen for Aall. Fra ca. 1440 var det en linnorm som våpen for *[[de venders]]*, blant feltene i det dansk-norske unionsvåpen. *De venders og goters* var en del av den danske kongens tittel.  En linnorm figurerer dessuten i kommunevåpenet i Stjørdal i Nord-Trøndelag. Bakgrunnen for motivet er det gamle Stiordølafylkes segl, hvor Sankta Margareta av Antiokia (symbol på det gode) har beseiret lindormen (symbol på det onde). Hele motivet ble imidlertid ikke godtatt av Riksarkivets førstearkivar, slik at kommunestyret måtte velge lindormen (da personer visstnok ikke skulle figurere i kommunevåpen).

Linnorm brukes om forskjellige fabelslanger og i heraldikken om en dragefigur med to bein og med flaggermusvinger. Det tyske *Lindwurm* kan oversettes med «drage».

## I eventyr og i ballader
*Linnormen* (AT 433) er også tittelen på et omskapingseventyr. I varianten fra Vestfold har kongen har lovet bort sin datter, skjøn Valborg, til den første han møter. Det viser seg å være en linnorm. I Danmark er eventyret kalt *[[Kong Lindorm]]*. Her er linnormen en drage uten bein, men ved å kaste av seg den ene hammen etter den andre, som prinsessen sørger for å brenne, fremstår etter hvert slangen som en prins. I den norske varianten fra Vestfold heter prinsen Hedevig. Det er kun kjent to norske eventyrvarianter, og disse er begge sammenblandet med andre typer. Eventyret har god utbredelse i Europa, og finnes også i India og Kina.

Den naturmytiske balladen *Lindormen* (TSB A29) har mange motiv felles med eventyret *Lindormen*, mens kjempevisa om *Ormkampen* (TSB E156) forteller om hvordan en kjempe smører seg inn med demonavvergende midler for å overvinne slangen i kamp. Som belønning blir han tilbudt en brud, men han er enten allerede gift eller så dør jenta like etter bryllupet har funnet sted.

## Se også
* Overnaturlige vesener
* Bøyg
* Drage
* Draugen
* Kraken
* Midgardsormen
* Seljordsormen
* Sjøorm
* Kryptozoologi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Oppslagsordet «Lind-orm» i ''Ordbog over det danske sprog 1700-1950'' (ordforklaring på dansk)
Snitt

**Snitt** (fra gammelnorsk *sníða*, «skjære») har flere betydninger:

* Boksnitt, de reinskårne bladkantene på ei bok
* Gjennomsnitt
* Det gylne snitt
* Snitt (heraldikk) betegner hvordan fargeflatene i et våpenskjold blir inndelt, enten slik at snittet danner en figurs kontur (silhuett) eller at skjoldet blir inndelt i felter, skjoldhode, skjoldfot og lignende
* Snitt (klær), tilskjæring eller fasong, men også mer generelt klesmote, utseende, form eller oppbygging
* Knep, håndlag, anledning, m.m.
* Kutt
** Strimmel, skive
* Snitt (mengdelære), en samling sett kun de elementene som er medlemmer av alle settene
* Snitt (skisse) som viser en gjennomskjæring av for eksempel et hus, en plante eller et terreng for å tydeligere vise oppbygging og profil; lengdesnitt, tverrsnitt o.l.
* Skriftsnitt, i typografien skriftkarakter, altså variant av en skrifttype (kursiv, halvfeit osv.)
* ''Snitt'' (tidsskrift), fagmagasin utgitt av Grafill interesseorganisasjonen for visuell kommunikasjon
* Snitt (redskap) til å lage gjenger, for eksempel i ei skrue eller et rør
* Tresnitt eller trefigur
* Snitt (volum), et lite glass øl (en halv seidel, altså en kvart liter)
* Snitt (øl), et ølglass beregnet for 25 cl

;Personer
* Einar Snitt, svensk fotballspiller
Enghammeren tunnel

**Enghammeren tunnel** (sic) er en 160 meter lang tunnel på fylkesvei 812 i Bodø kommune. Tunnelen ligger i lia ved Misværfjorden, ved Enget nordvest for Misvær.

Et vannrør med vann til Oldereid kraftverk går over tunnelen.

## Se også
*Sandkollen tunnel

*Veitunneler i Norge
*Undersjøiske veitunneler i Norge

## Eksterne lenker
*Statens vegvesen [veikart](https://www.vegvesen.no/vegkart/vegkart/#kartlag:geodata/hva:(~(id:67,filter:(~),farge:'0_0))/@498556,7445637,12/vegobjekt:89198700:58b02c:67)
Kvikstadheia

**Kvikstadheia** er en liten fjellovergang (245 moh) på riksvei 812 i Bodø kommune som stenges ved dårlig vær. I følge NAs veibok er det fin utsikt nettopp her. Den tidligere kommunegrensen mellom Skjerstad kommune og Bodø kommune gikk her (kommunene ble slått sammen 1. januar 2005).   

## Referanser
Adam av Dryburgh

**Adam av Dryburgh** (født ca. 1140, død ca. 1212), også kalt for **Adam Scotus** (= *Adam Skotten*) og **Adam Anglicus** ble født i Berwickshire i sørlige Skottland og fungerte i de første årene som predikant. Under en reise i Premontre i Frankrike ble han kjent med den strenge karteuserordenen ved Val St. Pierre. Ordenen var blitt grunnlagt av Roger, den første abbed ved klosteret i Dryburgh som likesom han selv ble kannik hos premonstratenserordenen i 1184. Etter å ha søkte råd fra Hugh av Lincoln kunne han tre inn som karteuser ved Witham i Somerset i England i 1188. Han var øyensynlig i St. Andrews og rundt tyve år senere hadde han steget i gradene og blitt abbed og biskop ved Candida Casa i Whithorn i Galloway.

Adam oppnådde europisk anerkjennelse for sine mystisk-estetiske skriverier i middelalderen, inkludert en opptegnelse av premonstratenorden, en samling av festseremonier, og *Soliloquia de instructione discipuli*, som tidligere var blitt tilegnet hans samtidig Adam av St. Victor. Guds kvaliteter er beskrevet i *De triplici genere contemplationis*, tabernakelet bygget av Moses i *De tripartito tabernaculo*, en dialog mellom fornuft og sjel i *Soliloquium de instructione animae*. Noen av Adams skrifter har overlevd, en del ble utgitt i 1518 i Paris og en annen del ble utgitt i Antwerpen i 1659.

## Referanser
Józef Andrzej Załuski

**Józef Andrzej Załuski ** (født 12. januar 1702, død 7. januar 1774) var en polsk katolsk prest, biskop i Kyiv, som støttet forskning og kultur, kjent som en stor bibliofil. Han er kjent som grunnleggeren av Załuski-biblioteket, en av de største samlinger av bøker fra 1700-tallet.

Sammen med sin bror, Andrzej Stanisław Załuski, ble han oppdratt av sine onkler (Andrzej Chryzostom Załuski, biskop i Warmia og Ludwik Załuski, biskop i Płock). 

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Erkebiskop Opizio Pallavicini (1632-1700) 
* Biskop Andrzej Chryzostom Załuski (1628-1711) * bispeviet 1684
* Biskop Jerzy Albrecht Denhoff (1640-1702) *1686
* Biskop Kazimierz Łubieński (1652-1719) *1701
* Biskop Michał Szembek (1665-1726) *1706
* Biskop Stanisław Józef Hozjusz (1674-1738) *1719
* Biskop Adam Stanisław Grabowski (1698-1766) *1733
* Biskop Wojciech Stanisław Leski, O. Cist. (1702-1758) *1747
* Biskop Kajetan Ignacy Sołtyk (1715-1788) *1749
* Biskop *Józef Andrzej Załuski*

## Referanser