open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Livsløgn

En **livsløgn** er en illusjon eller et selvbedrag som står sentralt i en persons oppfattelse av seg selv og sitt liv og virke.

## Opphav og oversettelser
Begrepet ble popularisert i Ibsens skuespill Vildanden med det kjente sitatet *«Tar De livsløgnen fra et gjennomsnittsmenneske, så tar De lykken fra ham med det samme»*. Ibsen er trolig årsaken til at begrepet livsløgn er i allmenn bruk i de nordiske land, mens den engelske oversettelsen **life lie** riktignok blir brukt, men i mindre omfang. Uttrykket oversettes til **Lebenslüge** på tysk, noe vi finner både i tyske oversettelser av Ibsen og i den tyske oversettelsen av skriftet *Livsløgn og livssannhed* (1896) av den danske forfatteren Johannes Jørgensen.

I boken *The Quintessence of Ibsenism* (1891) av George Bernard Shaw skriver Shaw at Ibsen gjennom begrepet livsløgn stiller opp realisme og idealisme mot hverandre. Shaw tolker Ibsen til fordel for realismen og mener at mange finner livet så ubehagelig at de maskerer livet med idealisme og skaper et "falskt" liv for seg selv. Shaw fastholder at jo lenger man beveger seg fra virkeligheten, jo mer skade gjør man på seg selv og menneskene rundt en når man prøver å opprettholde fasaden. I skuespillet presenteres også den motsatte oppfatning, personifisert i figuren doktor Relling, som mener at livsløgnen kan være med på å holde oppe et menneske som ellers ville gått til grunne. 

Dette støttes av filosofen Jean-Jacques Rousseau. I hans bok *Bekjennelser* skriver han om hans periode som omstreifer og tjener og at han aldri ville oppnådd å gå fra dette til å bli filosof hvis han ikke hadde hatt evnen til å forestille seg at han var noe mer enn det han faktisk var.

## I litteratur
Innenfor det amerikanske drama trekkes Eugene O’Neill og Arthur Miller fram som forfattere som tematiserte den samme livsløgnsproblematikken. Mens Miller i stor grad støtter realismen og kravet om sannhet framstår O'Neill mer tvisynt og lar visse livsløgner være tillatt eller endatil produktive. Temaet livsløgn er en merkelapp som kan settes på mye litteratur uten at det nødvendigvis har en kobling til Ibsen. Don Quijote trekkes fram som den mest kjente livsløgneren i litteraturen. Knut Hamsuns figur August er også en klar livsløgner. Genren desillusjonsroman har også blitt karakterisert som livsløgnsromaner og her trekkes f.eks Madame Bovary og boken *Kjærlighet* av Hanne Ørstavik fram som eksempler. 

## Referanser
Muskovitt

**Muskovitt**, KAl2(AlSi3O10)(OH)2, kalles også **kaliglimmer**, og er en lys glimmer i glimmergruppen. Muskovitt kalles også **kråkesølv**, fordi den er et glinsende, halvveis gjennomskinnelig mineral som danner bladete, tette aggregater. 

Det er et meget utbredt mineral, og utvinnes fra pegmatittganger, tidligere også i Norge. Det fremstilles også kunstig. Tidligere ble det brukt som vindusglass, blant annet i vedovner siden det tåler mye varme. Nå brukes det i en rekke produkter som elektrisk isolasjonsmateriale, kosmetikk, maling, plast og bygningsplater.

Navnet muskovitt kommer av engelsk og det latinske ordet *Muskovia*, som er et eldre navn på storfyrstedømmet Moskva, hvor mineralet skal ha blitt brukt som vindusglass.

## Referanser
Ronald White

**Ronald «Ronnie» White** (født 5. april 1939 i Detroit, død 26. august 1995) var en sanger og låtskriver fra USA. Han er mest kjent som en av grunnleggerne av soulgruppa The Miracles. 

White var en barndomsvenn av William «Smokey» Robinson. De begynte å synge sammen i skolealderen, og etter hvert danna de gruppa som endte opp med å hete The Miracles. De spilte imidlertid også inn noen sanger som duoen *Ron & Bill*.

White samarbeidde med Robinson om flere av hans største hitlåter, blant annet «Don't Look Back» og «My Girl» (begge med The Temptations), «Ain't That Peculiar» (med Marvin Gaye) og «You Beat Me To The Punch» (med Mary Wells). 

White var et av de originale Miracles-medlemmene som var med i gruppa til den på slutten av 1970-tallet blei oppløst – bortsett fra enkelte gjenforeningskonserter ved særskilte anledninger. White døde av leukemi i 1995. 

I 2009 blei han – som medlem av The Miracles – tildelt ei stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 2012 blei gruppa innvotert i Rock and Roll Hall of Fame, en heder som var blitt tildelt Smokey Robinson allerede i 1987.

White skal ha vært den som oppdaga Stevie Wonder. Wonder var bare en guttunge, da White gjorde Motown-sjef Berry Gordy oppmerksom på ham.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Overdose

**Overdose** er betegnelsen på en dose av et legemiddel eller rusmiddel som fører til alvorlig forgiftning, tap av bevissthet og i verste fall død.

Enkelte personer tar overdose av legemidler eller rusmidler, ut ifra et ønske om å ta sitt eget liv. Overdose kan også skyldes utilsiktet feildosering som medfører en alvorlig forgiftning. Det finnes flere reelle eksempler på feildoseringer utført av helsepersonell, som har resultert i at pasienter har dødd. Det er derfor svært viktig å være årvåken når pasienter medisineres.

Behandling av overdose er i de fleste tilfeller kunstig åndedrett og/eller respiratorbehandling. I noen tilfeller vil spesielle motgifter kunne virke, som for eksempel motgiften naloxon ved heroin- eller morfinoverdose. Rundt 80 % av overdosedødsfall skyldes inntak av opioider med sprøyte. Det finnes flere enkle forebyggingstiltak mot overdose. For eksempel kan heroindoser som røykes og ikke injiseres, kraftig redusere overdosedødsfall og gi færre alvorlige helseskader. Årlig dør omtrent 260 nordmenn av overdose. Kun Estland har flere overdosedødsfall per innbygger. Ifølge *[[The Economist]]* hadde Norge 86 dødsfall (i 2022) per 1 million innbyggere; i Europa har bare Irland og Estland flere overdoserelaterte dødsfall.

## Se også
* Verdens overdosedag

## Referanser


## Eksterne lenker
* Narkotikautløste dødsfall 2021, Folkehelseinstituttet
Prince of Darkness

***Prince of Darkness*** er en amerikansk skrekkfilm fra 1987 regissert av John Carpenter. Filmen handler om Satans gjenkomst der en forfallen kirke midt i Los Angeles er i begivenhetenes sentrum. Her har det onde ligget i dvale i århundrer og når vitenskapsmenn prøver å komme til bunns i saken, våkner den demoniske kraften i en urgammel antigud. Hovedrollene spilles av Donald Pleasence, Jameson Parker og Victor Wong. En mindre birolle spilles av Alice Cooper.

Filmen fikk relativt dårlig mottakelse av kritikerne. Den kan beskrives som en liten publikumssuksess – sett på bakgrunn av dens lave produksjonsbudsjett.

Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble utgitt på video av Juno Media i 1988.

## Handlingsreferat
En prest inviterer kvantefysikk-professor Howard Birack og hans studenter til å bli med ham i kjelleren på et kloster i Los Angeles som tilhører "The Brotherhood of Sleep" en gammel orden som kan kommunisere gjennom drømmer. Presten behøver deres hjelp for å undersøke en mystisk sylinder som inneholder en merkelig virvlende grønn væske. Blant de tretten akademikerne som er tilstede, er Walter og Kelly, samt elskerne Brian Marsh og Catherine Danforth.

Forskerne må forsøke på forstå en tekst som blir oppdaget på den siden av sylinderen. Denne teksten beskriver væsken som den kroppslige utførelsen av Satan. Akademikerne bruker en datamaskin for å analysere bøkene rundt sylinderen, og finner ut at bøkene inkluderer Differensialligning. I løpet av de neste par dagene slipper små grønne væske-stråler ut fra sylinderen. Forskerne blir eksponert av væsken, blir besatt av enheten, og går til angrip på de andre forskerne. Men hvis de forsøker å komme seg ut av bygningen, så blir de drept av det stadig økende antallet schizofrene hjemløse som omgir bygningen de befinner seg i.

Birack og presten begynner å tro at Satan faktisk er avkom til en enda sterkere ondskap, "Anti-Gud", som er bundet av den grønne materien. De overlevende forskerne får en tilbakevendende drøm som endres litt for hver drøm, og avslører gradvis mer detaljer. Drømmene instruerer dem om at de er vitne til en faktisk sending fra fremtiden, og de må forhindre dette mulige utfallet. Walter, fanget i et skap, er vitne til at hans besatte kollegaer bringer sylinderen med det grønne stoffet til en sovende Kelly. Væsken absorberes i Kelly, og forvandler henne til en fysisk inkarnasjon av Satan: En grufullt vansiret skapning, med krefter fra blant annet telekinese og regenerering. Kelly forsøker å tilkalle Anti-Gud gjennom en dimensjonal portal ved hjelp av et speil, men speilet er for lite og forsøket hans mislykkes.

## I rollene
* Donald Pleasence – Presten
* Victor Wong – Professor Birack
* Jameson Parker – Brian Marsh
* Lisa Blount – Catherine Danforth
* Dennis Dun – Walter
* Susan Blanchard – Kelly
* Anne Marie Howard – Susan Cabot
* Ann Yen – Lisa
* Ken Wright – Lomax
* Dirk Blocker – Mullins
* Jessie Lawrence Ferguson – Calder
* Peter Jason – Dr. Paul Leahy
* Robert Grasmere – Frank Wyndham
* Thom Bray – Etchinson
* Alice Cooper – Hjemmløs zombie

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Steinsalt

**Steinsalt** er en betegnelse som omfatter både et mineral og en bergart. Steinsalt består av natriumklorid og dannes ved at havvann fordamper ved oppvarming i tørre perioder i jordas geologiske historie, også kalt halitt. Salt felles ut, og det avleires da tykke lag av rent salt. Mest kjent er steinsaltet som ble dannet i perm, og som blant annet er viktig ved lokalisering av olje i Nordsjøen.

## Se også
*Liste over bergarter

## Referanser
Trofeo Santiago Bernabéu

**Trofeo Santiago Bernabéu** (eller **Santiago Bernabéu-trofeet** på norsk) er et spansk fotballarrangement som organiseres årlig av fotballklubben Real Madrid til minne om klubbens mangeårige president Santiago Bernabéu. Trofeo Santiago Bernabéu er en vennskapsturnering med inviterte lag som arrangeres før sesongstart i Spania, vanligvis rundt månedsskiftet august/september.

Fra 1979 til 1984 og i 1986, samt til klubbens hundreårsjubileum i 2002, har turneringen vært spilt med 4 lag med semifinaler og bronsekamp. Ellers med kun ett invitert lag. Utenlandske lag (dvs. ikke-spanske) har vært foretrukket som motstandere for arrangørklubben Real Madrid.

## Finaler
Uavgjorte kamper har gått til straffekonkurranse.

### Antall seiere

## Eksterne lenker
* Trofeo Bernabeu hos rsssf.
* http://www.realmadrid.com/ Realmadrid.com
Jeff Merkley

**Jeffrey Alan Merkley** (født 24. oktober 1956 i Myrtle Creek) er en amerikansk politiker. Han er en senator og representerer Oregon og Det demokratiske parti. Han kom inn i Senatet 3. januar 2009, etter å ha vunnet over den sittende senatoren Gordon H. Smith i valget i 2008. Da Merkley vant var det første gang på førti år at en sittende senator tapte for en utfordrer i Oregon.

Fra 1999 satt Merkley i Representantenes hus i Oregon, der han representerte et distrikt i Øst-Portland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisiell senatorside
Jungelboken 2

***Jungelboken 2*** er en amerikansk-australsk animert barnefilm utgitt i 2003 fra The Walt Disney Company, produsert av DisneyToon Studios.  Filmen er en oppfølger til *[[Jungelboken (1967)|Jungelboken]]*, en film av Walt Disney fra 1967. Filmen handler om Mowgli i menneskelandsbyen, og han savner Baloo. 

## Handling
Mowgli har flyttet til menneskelandsbyen og bor nå hos den vakre jenta Shanti, og hennes familie. 
Ute i skogen begynner Baloo å savne sin kompis, og forsøker derfor å snike seg inn til byen uten å bli oppdaget av Baghera og Oberst Hathis elefantpatrulje. En kveld smyger tigeren Shere Khan seg inn til byen. Samtidig dukker også Baloo opp og treffer Mowgli, og sammen reiser de avgårde fra landsbyen. Shanti og lillebroren Ranjan tar opp jakten og forsøker å finne Mowgli. De har det moro sammen i skogen, og samtidig lusker Shere Khan rundt i skogen på jakt etter å hevne seg på Mowgli.

Etter en stund begynner Mowgli å savne Shanti og hennes familie, så han begynner å lete etter dem. Når de finner hverandre, blir Shanti og Baloo uvenner, og Mowgli beveger seg avgårde, lengre inn i skogen. Da må Shanti og Balo redde Mowgli, og sørge for at han ikke havner i klørne på Shere Kahn.  

## Stemmer
### Engelske stemmer
* John Goodman – Baloo
* Haley Joel Osment – Mowgli
* Mae Whitman – Shanti
* Connor Funk – Ranjan
* Bob Joles – Bagheera
* Tony Jay – Shere Khan
* Jim Cummings – Kaa og Oberst Hathi
* Phil Collins – Lucky
* John Rhys-Davies – Ranjans pappa

### Norske stemmer
* Paul Åge Johannessen – Baloo
* Sigbjørn Solheim – Mowgli
* Ida Holme Nielsen – Shanti
* Jakob H. Borgen – Ranjan
* Harald Mæle – Bagheera
* Helge Winther-Larsen – Shere Khan
* Magnus Nielsen – Kaa
* Anders Hatlo – Oberst Hathi
* Johannes Joner – Lucky
* Andreas Kolstad – Ranjans pappa

I tillegg har Christian Ingebrigtsen stått for musikken på den norske versjonen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Universitetet i Ferrara

**Universitetet i Ferrara** (italiensk *Università degli Studi di Ferrara*) er et universitet i byen Ferrara i regionen Emilia-Romagna i nordlige Italia. I årene før den første verdenskrig, med mer enn 500 studenter, var universitetet det best bemannede av de frie universitetene i Italia. Per 2026 går det omtrentlig  studenter ved universitetet, og det blir gitt rundt 400 grader hvert år. Lærerstaben er på 600, inkludert 223 forskere, og de er organisert i åtte fakulteter.

## Historie
Universitetet i Ferrara ble grunnlagt den 4. mars 1391 av marki Alberto V D'Este med tillatelse fra pave Bonifatius IX. *Studium Generale* ble innviet den 18. oktober på den hellige Lukas’ dag dette året med kurser i lov (kirkerett), kunstartene og teologi. Etter Italias samling ble Universitetet i Ferrara et fritt universitet med fakulteter i juss og matematikk, et tre-årig kurs i medisin (redusert til to år i 1863–1864), foruten en egen skole for veterinærmedisin (nedlagt i 1876), farmasi og Notarius publicus (notar).

Etter den andre verdenskrig ble universitetet etter hvert statlig finansiert, noe som åpnet for mange fakulteter og forskningsdepartementer. Den mest framtredende veksten skjedde mellom 1970-tallet og 1980-tallet da professor Antonio Rossi var i ledelsen som rektor.

Andre bemerkelsesverdige lærere har blant annet vært Giovanni Bianchini (1410 – ca. 1469), professor i astronomi, og Cesare Cremonini (1550–1631), professor i naturfilosofi i årene 1573 og 1590.

## Forskning og internasjonalt samarbeid
CIVR (*Comitato di Indirizzo per la Valutazione della Ricerca*, eller «Direktoratkomite for forskningsevaluering»), i henhold til offentlig rapport fra 2007, har gradert Universitetet i Ferrara til det beste i Italia i henhold til nyttiggjøring av forskning. For å kunne komme fram til disse resultatene har CIVR behandlet betydelige data som blant annet antall registrert patenter i Italia og i utlandet, forskningssamarbeid mellom universitetsarbeid og akademiske avlegger.

Fra 2000 begynte Universitetet i Ferrara med et fagsamarbeidet på tvers av fakultetene i økonomi, arkitektur, medisin, rettsvitenskap og ingeniørvitenskap i de viktigste industriområdene i Kina, det vil si Guangdong, både med forskning og eksperimentering med kinesiske universiteter og betydelige lokale kommersielle interesser.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Novaja Sibir

**Novaja Sibir**, eller **Ny-Sibir** (russisk: Новая Сибирь), er ei av Nysibirøyene mellom Laptevhavet og Østsibirhavet i Russland. Med et areal på 6200 km² er den akkurat ikke med på listen over de 100 største øyene i verden. Novaja Sibir er en lav øy og det høyeste punktet er bare 76 meter over havet. Den er dekket av tundravegetasjon og hører administrativt til republikken Sakha.

## Geologi
Novaja Sibir består av klastiske sedimenter fra sen krittid til kvartærtiden. Sedimentene fra sen krittid er omfattende foldede lag av grå eller grågrønn tuffaktig sand, tuffaktig silt, småstein og lag av brunkull. Sand og silt inneholder ofte vulkansk glass, fossile planter, rhyolittisk småstein eller en kombinasjon av alle. Sand, silt, leire og brunkull fra eosen ligger over en erosjonsdiskordans i sedimentene fra sen krittid. Nordvest på Novaja Sibir går disse sedimentene gradvis over i leire som inneholder fossiler av skalldyr. Oppå sedimentene fra eosen og andre erosjonsdiskordanser ligger sand fra oligocen og tidlig miocen. De inneholder tynne lag av silt, gjørme, leire og småstein. Sanden inneholder òg fossile planter og kiselalger fra laguner, sumper og innsjøer. Over dette sandlaget ligger sedimenter fra pliocen med lag av sand, silt, gjørme, torv og småstein.

Bortsett fra Derevjannyjeåsene, dekker sedimenter fra kvartærtiden nesten hele overflaten av Novaja Sibir. Disse avleiringene består av lag av marine sedimenter oppå jordsedimenter. De lavere marine sedimentene består av tre lag oppå hverandre av marin til beisk leire med fossiler av bløtdyr med torv på toppen av dette igjen. Jordsedimentene som ligger over dette igjen består av isrik silt der mange iskiler har dannet seg. Denne isen har opparbeidet seg gjennom titusenvis av år gjennom sen kvartærtid og det siste glasiale maksimum og fram til om lag 10&nbsp;000 år siden. I løpet av denne perioden gravla isen og bevarte mange støttenner og bein fra mammuter og andre dyr fra megafaunaen.

På Novaja Sibir finnes det mye oppreiste trestammer, greiner, løvavtrykk og andre planterester i sedimentene som ligger blottet ved havklippene og i Derevjannjeåsene langs sørkysten. På grunn av de mange trerestene kalte de første oppdagerne og paleobotanistene Derevjannjeåsene for enten «Skogfjellene» eller «Trefjellene». En mente at lagene av sand, silt, gjørme og leire som inneholder disse fossile trestammene oppstod i enten miocen eller eosenepoken., men i dag vet en at de kommer fra sen krittid.

## Vegetasjon
Tundraen dekker hele Novaja Sibir og består stort sett av svært lavtvoksende gress, siv, moser, lav og levermoser. Jordsmonnet er typisk fuktig, finkornet og ofte bakket.

## Historie
Jakov Sannikov oppdaget Novaja Sibir i 1806 under en jaktekspedisjon finansiert av kjøpmennene Semen og Lev Sirovatskij.

## Referanser
Supercalifragilisticexpialidocious

**«Supercalifragilisticexpialidocious»** er en 34 bokstaver lang amerikansk sangtittel fra filmen Mary Poppins (1964), hvor sangen ble fremført av Julie Andrews og Dick Van Dyke. Den finnes også i sceneversjonen. Melodi og tekst er skrevet av Richard B. Sherman og Robert M. Sherman. 

Siden handlingen til Mary Poppins var lagt til 1910, ble det ønsket sanger som lød som om de kom fra denne perioden, slik som de samtidige music hall-sangene «Boiled Beef and Carrots» samt «Any Old Iron».

Ifølge Richard B. Sherman, som skrev sangen sammen med broren Robert M. Sherman, skapte de ordet på to uker, hovedsakelig fra kaudervelsk.

Roten til ordet har blitt definert som super- («over»), cali- («skjønnhet»), fragilistic- («delikat»), expiali- («godtgjøre») samt docious- («utdannelsesverdig»).

Det skulle bety noe slikt som «Gottgjør for ekstrem og delikat skjønnhet med å være høyst utdannelsesverdig». Dette er et perfekt ord for Mary Poppins å anvende, da hun ikke bare synes hun er utrolig vakker, men også ekstremt intelligent.

Ifølge filmen blir ordet definert som «hva du sier når du ikke vet hva du skal si».

## I filmen
«Supercalifragilisticexpialidocious» beskriver bruken av ordet som en måte å mirakuløst å prate seg ut av vanskelige situasjoner og til og med en måte å endre sitt liv på. 

Sangen blir fremført i filmens animerte sekvens, hvor Mary Poppins blir omringet av reportere etter å ha vunnet et hesteløp. Én av reporterne hevder at det ikke kan finnes ord for hvordan hun føler seg, men hun hevder det motsatte og begynner på sangen om ordet hun kan anvende.

## Norsk versjon
Per Lekang har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Superoptikjempefantafenomenalistisk». Sangen er innspilt med Rolf Just Nilsen på singlen Nor-Disc NOR&nbsp;112 i 1965.

## Referanser
Hello-A

***Hello-A*** er det eneste studioalbumet som de norske popsangerne Inger Lise Rypdal og Stein Ingebrigtsen laget sammen. De kalte seg *Stein & Inger Lise* på dette albumet. Det ble utgitt nov/des 1972 på plateselskapet RCA. 

Albumets mest kjente låt er Norsktopp-slageren «Lev i dag», hvor Ingebrigtsen sang en norsk versjon av Roger Whittakers hit «New World in the Morning». 

Det ble også utgitt en svensk versjon av albumet *[[Sjung bort bekymren]]* som inneholdt flere av de samme sangene pluss noen andre.

## Sporliste
**Side en**
# «Hello-A» (Hans von Hemert – Gunnar Jørstad) Stein & Inger Lise
# «Illusjoner» «I Don't Believe In If Anymore» (Roger Whittaker – Terje Mosnes) Stein
# «Jeg glemmer aldri den kvelden» «Will You Love Me Tomorrow» (Gerry Goffin – Carole King – Gunnar Jørstad) Inger Lise
# «Lev i dag» «New World In The Morning» (Roger Whittaker – Terje Mosnes) Stein
# «Hva er kjærlighet for deg» «Then You'll Know What Love Is For» (Harold Stott – Mario & Giosy Capuana – Gunnar Jørstad) Inger Lise
# «Hva skal jeg tro» «Where Is The Love» (Ralph MacDonald – William Salter – Kari Neegaard) Stein & Inger Lise
**Side to**
# «Vil vi engang få et svar» «Fire, Water, Earth And Air» (Julie Felix – Gunnar Jørstad) Inger Lise
# «Ooh-Wakka-Doo-Wakka-Day» (Raymond O'Sullivan – Gunnar Jørstad) Stein
# «En magisk drømmenatt» «Moonlight» (Julie Felix – Gunnar Jørstad) Inger Lise
# «Goody, Goody My Love»* (Chris Juwens – Fred Oldörp – Frank Turba – Gunnar Jørstad) Stein & Inger Lise
# «Når natten faller på» «Children One And All» (Rod McKuen – Stein Ingebrigtsen) Inger Lise
# «Er du fornøyd med det» «You Got What It Takes» (Gordy jr. – Billy Davis - Gwen Gordy Fuqua – Stein Ingebrigtsen) Stein & Inger Lise

## Medvirkende
### Musikere
* Stein Ingebrigtsen - sang, låtskriver 
* Inger Lise Rypdal - sang
* Terje Fjærn - dirigent, arrangement 
* Terje Fjærns orkester - orkester
* Howards - orkester
### Øvrige
* Arve Sigvaldsen - produsent, tekniker 
* Gunnar Jørstad - albumnotater, låtskriver
* Terje Mosnes - låtskriver 
* Kari Neegaard - låtskrive
* Svein Boye Andersen - fotograf
Ron Wyden

**Ronald Lee Wyden** (født 3. mai 1949 i Wichita i Kansas) er en amerikansk politiker. Han er en senator og representerer Oregon og Det demokratiske parti. Han kom inn i Senatet i 6. februar 1996, etter å ha representert Oregons 3. kongressdistrikt i Representantenes hus fra 1981.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisiell senatorside
Operasjon Sjøsprøyt

***Operasjon Sjøsprøyt*** er en norsk film fra 1964. Den er en komedie basert på et manuskript av Bias Bernhoft og Bjørn Sand. Regien er ved Knut Bohwim.

## Handling

Rammen for filmen er hentet fra marinen, hvor man møter mannskap og befal om bord i hurtiggående motortorpedobåter på tokt til Tromsø, med sjøsprøyt, sang, musikk og jenter i hver havn. Mye av handlingen foregår også om bord på jageren KNM «Bergen».

## I rollene

* Arve Opsahl – Bottolph Johansen, kokk
* Rolf Just Nilsen – Kalle 'Ingo' Bråten 
* Per Asplin – Erik Langseth, filolog og gast  
* Arne Bendiksen – Amandus, maskinmann  
* Odd Borg – Fridolin Holter, løytnant 
* Oddvar Sanne – Neptun, kvartermester 
* Tore Foss – Anton Vagle, orlogskaptein 
* Gustav Adolf Hegh – Tim, gast 
* Erik Lassen – Tom, gast 
* Torgils Moe – Truls, gast 
* Sølvi Wang – Eli Sæter, assistentlege 
* Wenche Myhre – Aina, samepike 
* Arvid Nilssen – Jåmpa, samepikens far
* Vigdis Røising – Eriks forlovede 
* Kari Diesen – Camilla Langseth, Eriks mor 
* Elisabeth Granneman – Rita Rønneman, popsangerinne

## Eksterne lenker
*
Howards

**Howards** var et norsk poporkester. Inger Lise Rypdal, Maj Britt Andersen, Stein Ingebrigtsen, Vivian Vindenes og Kjell Solem var i perioder på 1970-tallet vokalister i Howards. Viggo Sandvik, best kjent som vokalist i Vazelina Bilopphøggers fra 1981 til 2006, var også innom bandet som musiker i løpet av 1970-tallet.

## Medlemmer
* Maj Britt Andersen – vokalist
* Kjell Solem - trompet og vokalist
* Viggo Sandvik – trompet 
* Håvard Bratvold – vokal, orgel, piano, synth 
* Tom Feyling – gitarer, vokal
* Torbjørn Sunde – vokal, trombone, congas 
* Egil Johannessen – bass
* Rune Tollefsen – trommer

**Fra våren 1975 hadde bandet følgende medlemmer:**
* Vivian Vindenes – vokalist
* Håvard Bratvold – vokal, orgel, piano, synth, clavinet
* Olav Korssjøen – gitarer
* Per Roar Øian – bass, vokal
* Steinar Brekken – vokal, orgel, piano, string, mellotron
* Harry Fuglem – trommer

Senere Svein Egil Tørstad på gitar og Kåre Virud på gitar og vokal.
Fra august 1976 til april 1978 Ivar Hansen på gitar

## Diskografi
* *[[La oss leve livet her]]* (1974)
* *[[Plysj (album)|Plysj]]* (1974)
* *[[Howards (album)|Howards]]* (1976)

## Eksterne lenker
*
Jeannetteøya

**Jeannetteøya** (russisk: Остров Жаннетты, *Ostrov Zjannetty*) er den østligste øya i De Long-øyene i Østsibirhavet. Den ble oppdaget i 1881 av USS «Jeannette»-ekspedisjonen, ledet av den amerikanske orlogskapteinen George W. DeLong i De forente staters marine. Den er den nest minste øya i De Long-øyene, er 2 km lang og har et areal på om lag 3,3 km². 

Den høyeste toppen på øya ligger 351 meter over havet. Den er hovedsakelig dekket av isbreer og kornsnø. Øya ble krevd av USA i 1881, men er i dag underlagt Russland.

## Geologi
Jeannetteøya består av foldet gråvakke fra paleozoikum med konglomerat fra kenozoikum over. Gråvakken er grov og inneholder biter av konglomerat her og der. En diskordans skiller konglomeraten fra kenzoikum fra gråvakken under. Konglomeraten fra kenozoikum inneholder runde småstein, større steiner og blokker av kvarts, sandstein, kvartsitt, dioritt, andesitt-basalt og endret granitt.

## Historie

Den amerikanske utforskeren og kapteinløytnanten George W. DeLong satte ut i 1879 ombord på «Jeannette» for å finne farvann i Nordishavet nær Nordpolen og håpet å nå Vrangeløya. Skipet havnet derimot i pakkisen nær Heraldøya i september 1879 og ble fanget. Fartøyet drev mange hundre kilometer med isen og passerte nord for Vrangeløya. I mai 1881 kom de til Jeannetteøya og Henriettaøya. Mannskap fra skipet gikk i land på øya med det amerikanske flagget og erklærte den som amerikansk eiendom. Ekskursjonen var ledet av George W. Melville og de gikk i land 2. eller 3. juni, bygde en varde og plasserte et dokument om hendelsen inne i varden. 

Under den russiske polare hydrografiske ekspedisjonen ledet av Boris Vilkitskij i 1914–1915, kom isbryteren «Vajgatsj» til Jeanetteøya for å kartlegge den og Henriettaøya, men tykk is stoppet dem. I 1916 ga den russiske ambassadøren ut et offisielt notat som sa at Russland regnet Jeanetteøya og flere andre arktiske øyer som en del av Det russiske riket. Dette kravet ble senere opprettheldt av Sovjetunionen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Blokk 5

**Blokk 5** er en norsk musikkgruppe startet i 2000 av elever fra Sandefjord videregående skole. De har beveget seg fra å være en instrumental eksperimentell jazzgruppe mot rock og pop. Gruppa er en del av Kennel Collective.

Den første, selvutgitte EP-en fikk terningkast 5 i *Østlands-Posten*. Det første albumet i 2007 fikk en positiv anmeldelse i *Østlands-Posten*, terningkast 5 i *Tønsbergs Blad* og terningkast 4 i *Dagsavisen*.

## Medlemmer
*Jonas Kilmork Vemøy – trompet, vokal
*Alexander Bosrup Karlsen – saxofon, vokal
*Johan A.S. Jørgensen – gitar, vokal
*Steinar Aarsland – tangenter
*Jo Berger Myhre – bass, gitar, vokal
*Andreas Lønmo Knudsrød – trommer, vokal

## Utgivelser
**Casio Killed the Cornette* EP – (2005)
# «Racing Turtle»
# «Casio Killed the Cornette»
# «Memory Repeats Itself»
# «Sachikos Lullaby»
# «Congorilla»
**Scandals and Animals* – (2007)
# «Casino Totale»
# «Normal as Usual»
# «Union Jack Part I»
# «Union Jack Part II»
# «Every Life Will End With Salsa»
# «Memory Repeats Itself»
# «El-Maake»
# «International Karate»
# «Popmusik»
**Sing Your Heart Out!* – (2011)

## Referanser
They Live

***They Live*** er en amerikansk science fiction-thriller, actionfilm og svart komedie fra 1988 regissert og bearbeidet til manus av John Carpenter. Filmen handler om en løsarbeider som ved en tilfeldighet oppdager at flere av innbyggerne i Los Angeles egentlig er utenomjordiske vesener. Planen er global maktovertagelse. Hovedrollen spilles av Roddy Piper, mens sentrale biroller spilles av Keith David og Meg Foster. Filmen er basert på Ray Nelson novelle *Eight O’Clock in the Morning* (1963).

*They Live* fikk positiv omtale av anmelderne.

## Handling
Filmen handler om den hjemløse vietnamveteranen John Nada som ved en tilfeldighet oppdager noe svært bemerkelsesverdig gjennom sin ferd i Los Angeles. Han slår seg ned i en leir for hjemløse, men etter en stund blir leiren jevnet med jorden av politiet. I den forbindelse får han fatt på noen helt spesielle solbriller. Ved hjelp av disse ser han til sitt store sjokk at mange av byens borgere i virkeligheten er utenomjordiske vesener med groteske utseender. Han ser også at reklameplakatene er fordekt propaganda for et autoritært styre. Det blir etterhvert klart at disse vesenene har til hensikt å skaffe seg verdensherredømme.

## Om filmen
*They Live* ble innspilt i løpet av åtte uker i perioden mars-april i Los Angeles.

### Anmelderne
Filmen ble godt mottatt av filmkritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 85 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin gav den 2 av 4 stjerner.

### Økonomi og popularitet
Filmen innbrakte 13 millioner på kino i USA. Sammenlignet med mange Carpenters tidligere filmer ble den ikke noen publikumssuksess og den havnet såpass langt nede som en 75-plass over de mest innbringende filmene på amerikanske kinoer i 1988. Men siden produksjonskostnadene bare var på drøyt tre millioner dollar gav den et brukbart overskudd.

### Annet
Filmen ble ikke satt opp på norske kinoer, men ble utgitt på video av Juno Media i 1989.

## I rollene
* Roddy Piper –  Nada 
* Keith David –  Frank 
* Meg Foster –  Holly 
* George 'Buck' Flower –  Omstreifer 
* Peter Jason –  Gilbert 
* Raymond St. Jacques –  Gateprest
* Sy Richardson –  Afroamerikansk revolusjonær

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Village of the Damned

**Village of the Damned** har flere betydninger:

**[[Village of the Damned (1960)|Village of the Damned]]*, en britisk sciencefictionfilm fra 1960 regissert av Wolf Rilla. (Basert på John Wyndhams roman *[[The Midwich Cuckoos]]*)
**[[Village of the Damned (1995)|Village of the Damned]]*, en amerikansk sciencefictionfilm fra 1995 regissert av John Carpenter. (Basert på John Wyndhams roman *[[The Midwich Cuckoos]]*)
**[[Village of the Damned (sang)|Village of the Damned]]*, sang av Iron Maiden
Carnival of Souls: The Final Sessions

***Carnival of Souls: The Final Sessions*** er det 17. studioalbumet fra hard rock-bandet Kiss, utgitt i oktober 1997. Albumet er bandets siste med gitarist Bruce Kulick, og er også deres siste med trommeslager Eric Singer frem til *[[Sonic Boom]]* ble utgitt i 2009. På dette albumet gikk bandet bort fra deres typiske hardrock-stil til fordel for et mer grunge-orientert lydbilde.

Albumet ble påbegynt i november 1995 med planlagt utgivelse våren 1996. På grunn av gjenforeningen av originalbesetningen i 1996 ble disse planene lagt på is. Etter at det begynte å sirkulere bootleg-kopier av albumet, bestemte bandet seg for å ferdigstille og utgi albumet. 

Dette albumet inneholder sangen «I Walk Alone», sunget av gitarist Bruce Kulick, hans eneste bidrag som hovedvokalist. Albumet inneholder også et bidrag fra det fremtidige medlemmet i bandet, Tommy Thayer, da sangen «Childhood's End» er skrevet av Thayer i samarbeid med Kulick og Gene Simmons. Albumet er også bandets lengste, med en lengde på 60 minutter og 11 sekunder.

## Sporliste

#«Hate» (Gene Simmons, Scott Van Zen, Bruce Kulick) – 4:36
#* Vokal: Gene Simmons
#«Rain» (Paul Stanley, Kulick, Curtis Cuomo) – 4:46
#* Vokal: Paul Stanley
#«Master & Slave» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 5:00
#* Vokal: Paul Stanley
#«Childhood's End» (Simmons, Tommy Thayer, Kulick) – 4:20
#* Vokal: Gene Simmons
#«I Will Be There» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 3:49
#* Vokal: Paul Stanley
#«Jungle» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 6:49
#* Vokal: Paul Stanley 
#«In My Head» (Simmons, Van Zen, Jaime St. James) – 4:00
#* Vokal: Gene Simmons
#«It Never Goes Away» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 5:42
#* Vokal: Paul Stanley
#«Seduction of the Innocent» (Simmons, Van Zen) – 5:16
#* Vokal: Gene Simmons
#«I Confess» (Simmons, Ken Tamplin) – 5:23
#* Vokal: Gene Simmons
#«In the Mirror» (Stanley, Kulick, Cuomo) – 4:26
#* Vokal: Paul Stanley
#«I Walk Alone» (Simmons, Kulick) – 6:07
#* Vokal: Bruce Kulick

## Personell
*Gene Simmons – bass, vokal
*Paul Stanley – gitar, vokal
*Bruce Kulick – gitar, bass, vokal
*Eric Singer – trommer, perkusjon, vokal

## Eksterne lenker
*
Aleksandr Jegorov

**Aleksandr Iljitsj Jegorov** (russisk: Алекса́ндр Ильи́ч Его́ров, født , død 22. februar 1939) var en sovjetisk militær leder og et fremtredende offer for Stalins utrenskninger på slutten av 1930-tallet.

Jegorov ble født i en småbondefamilie i Buzuluk nær Samara i det sentrale Russland. Han kom inn i Den keiserlige russiske hær i 1901 og ble offiser i 1905. Under første verdenskrig steg han i gradene til oberstløytnant, og ble såret fem ganger. I 1904 hadde han meldt seg inn i Det sosialistrevolusjonære partiet, men etter at bolsjevikene tok makten aksepterte han det nye regimet og ble en offiser i Den røde armé. 

Under den russiske borgerkrigen hadde Jegorov kommandoen over sørfronten til Den røde armés og spilte en viktig rolle i beseiringen av de hvite styrkene i Ukraina. I 1920 var Jegorov en av Den røde armés kommandanter under den polsk-sovjetiske krig. Under denne kampanjen var han en nær kollega av Stalin og Semjon Budjonnyj. 

I 1925-26 ble Jegorov sendt som militær rådgiver i Kina. I 1927 var han Den røde armés kommandant i Hviterussland. I 1931 ble han utnevnt til visefolkekommissær for forsvar og Sjef for Generalstaben i Den røde armé. I 1934 ble han kandidatmedlem av Sentralkomiteen i kommunistpartiet.

I 1935 var han en av de første fem som ble utnevnt til Marskalk av Sovjetunionen, da denne rangen ble opprettet.

På grunn av hans gamle forbindelser til Stalin og Budjonnyj, syntes Jegorov å være trygg for den bølgen av arrestasjoner som sveipet gjennom Den røde armé i 1937 etterhvert som Stalins utrenskninger økte i omfang. Han ble offisielt listet som en av dommerne i rettssaken mot Tukhatsjevskij i juni 1937. Men på slutten av 1937 ble han degradert til kommandør i det Transkaukasiske militærdistrikt, og han ble arrestert i februar 1938 og hans militære skrifter forbudt. Jegorov døde i fengsel og dødsdatoen ble senere offisielt oppgitt som februar 1939. Enkelte sovjetiske kilder oppga dog hans dødstidspunkt til så sent som 1941. Han ble rehabilitert av Nikita Khrusjtsjov, etter Stalins død.

## Referanser
Palisades kjernekraftverk

** Palisades kjernekraftverk** er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved bredden av Michigansjøen, i Covert Township i Van Buren County, i det sørvestlige hjørnet av delstaten Michigan i USA. Anlegget ligger mellom Chicago og Detroit, 8 km sør for byen South Haven. Kjernekraftverkets nåværende reaktor ble godkjent for igangsetting i 1971. Installert maksimal effekt i 2009 er brutto 842 MW, netto effekt 725 MW mens årsproduksjonen i 2007 var på om lag 5,83 TWh elektrisk kraft. 

Anlegget eies av *[[Entergy]] Nuclear*. Det har en reaktor som er i operativ drift. Etter dagens konsesjoner skal reaktorens produksjon opphøre i 2031. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* EIA – faktaark om kjernekraftverket.
Pilgrim kjernekraftverk

** Pilgrim kjernekraftverk** er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved bredden av Cape Cod Bay, i forstaden Manomet sør for byen Plymouth i Plymouth County, i det sørøstlige hjørnet av delstaten Massachusetts i USA. Kjernekraftverkets nåværende reaktor ble godkjent for igangsetting i 1972. Installert maksimal effekt i 2009 er brutto 711 MW, netto effekt 685 MW mens årsproduksjonen i 2007 var på om lag 5,12 TWh elektrisk kraft. 

Anlegget eies av Entergy Nuclear. Det har en reaktor som er i operativ drift. Etter dagens konsesjoner skal reaktorens produksjon opphøre i 2032. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Revenge (Kiss-album)

***Revenge*** er det 16. studioalbumet fra det amerikanske hard rock-bandet Kiss, utgitt i mai 1992. Dette er det første albumet etter trommeslager Eric Carrs død i november 1991, og innspillingene startet i desember 1991. Dette er dermed Kiss' første album med trommeslageren Eric Singer. Albumet ble dedisert Carr, og to av sporene inneholder bidrag fra ham, blant dem er albumets siste spor «Carr Jam 1981», som er en demo han hadde spilt inn etter at han begynte i bandet i 1980.

På *Revenge* har Gene Simmons og Paul Stanley gjenopptatt låtskriver-samarbeidet med noen «gamle travere» innen Kiss-låtskriving, nemlig Bob Ezrin og tidligere medlem av bandet Vinnie Vincent. Sangen «God Gave Rock 'N' Roll to You II» er en lettere omskrevet versjon av Russ Ballards sang «God Gave Rock 'N' Roll to You» fra 1973 (som den gang ble spilt inn med Ballards band Argent) og ble spilt inn som filmmusikk til filmen *Bill and Ted's Bogus Journey*. Denne sangen ble den siste innspillingen Carr var med på. Hans bidrag var bakgrunnskoring, da han var for syk til å spille trommer, etter at han ble diagnostisert med hjertekreft tidlig i 1991. Han var også med på musikkvideoen til denne sangen, hvor han ifølge Simmons hadde på seg en parykk under innspillingen, etter at han mistet håret hans som følge av hans kjemoterapi. Etter innspillingen ble han rådet av Stanley og Simmons å ta vare på hans helse, og å ikke bekymre seg for bandet. Den opprinnelige planen var at Singer skulle spille frem til Carr var bedre, men helsa hans ble stadig verre, og han døde i november 1991, 41 år gammel. Kort tid etter ble Singer offisielt medlem av bandet.

## Sporliste
#«Unholy» (Gene Simmons, Vinnie Vincent) – 3:40
#* Vokal: Gene Simmons
#«Take It Off» (Paul Stanley, Bob Ezrin, Kane Roberts) – 4:50
#* Vokal: Paul Stanley
#«Tough Love» (Stanley, Bruce Kulick, Ezrin) – 3:44
#* Vokal: Paul Stanley
#«Spit» (Simmons, Scott Van Zen, Stanley) – 3:32
#* Vokal: Gene Simmons og Paul Stanley
#«God Gave Rock 'N' Roll to You II» (Russ Ballard, Stanley, Simmons, Ezrin) – 5:18
#* Vokal: Paul Stanley og Gene Simmons
#«Domino» (Simmons) – 4:01
#* Vokal: Gene Simmons
#«Heart of Chrome» (Stanley, Vincent, Ezrin) – 4:02
#* Vokal: Paul Stanley
#«Thou Shalt Not» (Simmons, Jesse Damon) – 3:59
#* Vokal: Gene Simmons
#«Every Time I Look at You» (Stanley, Ezrin) – 4:38
#* Vokal: Paul Stanley 
#«Paralyzed» (Simmons, Ezrin) – 4:14
#* Vokal: Gene Simmons
#«I Just Wanna» (Stanley, Vincent) – 4:07
#* Vokal: Paul Stanley
#«Carr Jam 1981» (Eric Carr) – 2:46
#* instrumental

## Personell
*Gene Simmons – bass, vokal 
*Paul Stanley – gitar, vokal
*Bruce Kulick – gitar
*Eric Singer – trommer, vokal

### Andre musikere
*Eric Carr – bakgrunnsvokal på «God Gave Rock 'N' Roll to You II», trommer på «Carr Jam 1981» (innspillinger fra henholdsvis 1991 og 1981) 
*Vinnie Vincent - gitar-intro på «Unholy»
*Kevin Valentine – trommer på «Take It Off»
*Dick Wagner – gitar på «Every Time I Look at You»

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Album *Revenge* på Kissonline.com
* The Kiss FAQ – ''Revenge''
Ville Jalasto

**Ville Santeri Jalasto** (født 19. april 1986) er en finsk tidligere fotballspiller.

Ville kom til Stabæk fra Aalesund den 30. juli 2012, på en 3,5-årskontrakt  

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Psycho Circus

***Psycho Circus*** er det 18. studioalbumet fra hard rock-bandet Kiss, utgitt i september 1998.

Dette albumet er det første der samtlige originalmedlemmer medvirker siden *[[Dynasty]]* i 1979 (Peter Criss ble kreditert, men spilte ikke på albumet *[[Unmasked]]* i 1980). Allikevel er det kun på sangen «Into the Void» samtlige i bandet spiller instrumenter. 

Sangen «You Wanted the Best» er den eneste Kiss-sangen der alle de fire originalmedlemmene er kreditert som vokalister. Både den tidligere gitaristen i bandet, Bruce Kulick, og den fremtidige gitaristen Tommy Thayer bidrar med gitar på albumet.

I forbindelse med gjenforeningsturneen ble det utgitt en «Limited Edition»-versjon av albumet med en bonus-låt, «In Your Face», samt en bonus-CD med konsertopptak.

## Sporliste
#«Psycho Circus» (Paul Stanley, Curtis Cuomo) – 5:30
#* Vokal: Paul Stanley
#«Within» (Gene Simmons) – 5:10
#* Vokal: Gene Simmons
#«I Pledge Allegiance to the State of Rock & Roll» (Stanley, Cuomo, Holly Knight) – 3:32
#* Vokal: Paul Stanley
#«Into the Void» (Ace Frehley, Karl Cochran) – 4:24
#* Vokal: Ace Frehley
#«We Are One» (Simmons) – 4:41
#* Vokal: Gene Simmons
#«You Wanted the Best» (Simmons) – 4:15
#* Vokal: Gene Simmons, Paul Stanley, Ace Frehley, Peter Criss
#«Raise Your Glasses» (Stanley, Knight) – 4:14
#* Vokal: Paul Stanley
#«I Finally Found My Way» (Stanley, Bob Ezrin) – 3:40
#* Vokal: Peter Criss
#«Dreamin'» (Stanley, Bruce Kulick) – 4:12
#* Vokal: Paul Stanley
#«Journey of 1,000 Years» (Simmons) – 4:49
#* Vokal: Gene Simmons
#«In Your Face» (Simmons) 3:40   (Ekstraspor på «Limited Edition»-utgivelse)
#* Vokal: Ace Frehley

**Bonus-CD fra «Limited Edition»-utgivelse**
#«Psycho Circus» (live) (Stanley, Curtis Cuomo) – 5:34
#* Vokal: Paul Stanley
#«Let Me Go, Rock 'N' Roll» (live) (Stanley, Simmons) – 5:33
#* Vokal: Gene Simmons
#«Into the Void» (live) (Frehley, Karl Cochran) – 9:10
#* Vokal: Ace Frehley
#«Within» (live) (Simmons) – 7:57
#* Vokal: Gene Simmons 
#«100,000 Years» (live) (Stanley, Simmons) – 5:17
#* Vokal: Paul Stanley
#«Black Diamond» (live) (Stanley) – 6:12
#* Vokal: Peter Criss, intro av Paul Stanley

## Personell
**Band**
*Gene Simmons – bass, vokal, gitar på «We Are One» 
*Paul Stanley – gitar, vokal, bass på «We Are One», «Raise Your Glasses», og «I Finally Found My Way»
*Ace Frehley – gitar (kreditert, men spiller kun på «Psycho Circus», «Into the Void» og «You Wanted the Best»), vokal
*Peter Criss – trommer (kreditert, men spiller kun på «Into the Void»), vokal

**Andre musikere**
*Bruce Kulick – gitar-intro på «Within» 
*Tommy Thayer – gitar
*Kevin Valentine – trommer
*Bob Ezrin – Rhodes på «I Finally Found My Way»
*Shelly Berg – piano på «I Finally Found My Way» og «Journey of 1,000 Years»

## Eksterne lenker
* Kiss FAQ – ''Psycho Circus''
Monticello kjernekraftverk

** Monticello kjernekraftverk** er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved Mississippi River ved byen Monticello i Wright County, 40 km nordvest for Minneapolis i delstaten Minnesota i USA. Det ligger ikke langt fra Prairie Island kjernekraftverk.

Kjernekraftverkets nåværende reaktor ble godkjent for igangsetting i 1971. Installert maksimal effekt i 2009 er brutto 600 MW, netto effekt 572 MW mens årsproduksjonen i 2007 var på om lag 4,19 TWh elektrisk kraft. 

Anlegget eies av Xcel Entergy. Det har en reaktor som er i operativ drift. Etter dagens konsesjoner skal reaktorens produksjon opphøre i 2030. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oyster Creek kjernekraftverk

** Oyster Creek kjernekraftverk** er et kjernekraftverk som produserer elektrisk kraft ved kysten av Atlanterhavet ved elva Oyster Creek, i Lacey Township i Ocean County, midt på østkysten av delstaten New Jersey i USA. 

Kjernekraftverkets nåværende reaktor ble godkjent for igangsetting i 1969. Installert maksimal effekt i 2009 er brutto 652 MW, netto effekt 619 MW mens årsproduksjonen i 2007 var på om lag 5,08 TWh elektrisk kraft. 

Anlegget eies av *[[AmerGen Energy Company]]*. Det har en reaktor som er i operativ drift. Etter dagens konsesjoner skal reaktorens produksjon opphøre i 2029.  Anlegget hadde et uhell i juli 2009. Det var videre truet av høy vannstand og fare for brudd i kjølesystemet da orkanen Sandy skyllet inn over New Jersey 30. oktober 2012.

## Referanser


## Eksterne lenker
* EIA – faktaark om kjernekraftverket.
Bengt Danielsson

**Bengt Danielsson** (født 6. juli 1921 i Krokek i Sverige, død 4. juli 1997 i Stockholm) var en svensk etnograf og forfatter. Han var dr.philos. (1955) og leder for det etnografiske museet i Stockholm (1967–1971).

Bengt Danielsson deltok i Thor Heyerdahls Kon-Tiki-ekspedisjon i 1947 og senere også flere andre ekspedisjoner i Stillehavet. Han giftet seg i 1948 og bosatte seg på Raroia, i Tuamotuøyene (1949–1952) og deretter på Tahiti i Fransk Polynesia. I 1955 ble han doktor ved Uppsala universitet med sin bok *Work and Life on Raroia*. I 1961 ble han Sveriges konsul i Fransk Polynesia, men på grunn av sin kritikk av de franske kjernevåpenprøvene på Mururoa ble han fratatt tittelen i 1978. Han har, sammen med sin kone Marie-Thérèse (1923–2003), utgitt flere bøker om Polynesia, blant annet en seksbinds studie om øyenes historie. 

Danielsson har også gitt ut de populære barnebøkene om Kalle Villervalle. De ble senere filmet. Han ble tildelt Right Livelihood Award i 1991.

Danielsson og hans ektefelle protesterte aktivt mot Frankrikes kjernevåpenprøver i Mururoa-atollen. Deres datter Maruia (1952–1972) døde av kreft i svært ung alder, og ekteparet var overbevist om at dette hadde sammenheng med radioaktivitet som følge av prøvesprengningene.

## Bibliografi

* 1951 – Den lyckliga ön (norsk utg. Den lykkelige øya, 1951)
* 1952 – Söderhavets glömda öar: reseskildring från Marquesasöarna (norsk utg. sydhavets glemte øyer, 1954)
* 1954 – Djungelvandringar och havsseglatser: en samling resekåserier
* 1954 – Söderhavskärlek : en skildring av polynesiernas sexualliv och familjeförhållanden (norsk utg. Sydhavskjærlighet. En skildring av polynesiernes seksualliv og familieforhold, 1955)
* 1955 – Work and Life on Raroia. An Acculturation Study from the Tuamotu Group, French Oceania. Ph.D.
* 1956 – Bumerang (norsk utg. Bumerang, austraila rundt i bil og husvogn, 1956)
* 1957 – Villervalle i Söderhavet (norsk utg. Kalle Villervalle på sydhavsøyene, 1959)
* 1958 – Villervalles ökenäventyr (norsk utg. Kalles ørkeneventyr, 1959)
* 1959 – Det stora vågspelet: Tahiti Nui-Expeditionen (norsk utg. Tahiti Nui. Eric de Bisschops flåteferder i Stillehavet, 1959)
* 1962 – Med Bounty till Söderhavet
* 1963 – Villervalles Kon-Tikifärd
* 1963 – Raroia, den lyckliga ön
* 1964 – Aloha: Resare-Bengt berättar
* 1965 – Dagligt liv på Raroia
* 1964 – Gauguins söderhavsår (norsk utg. Gauguins stillehavsår, 1965)
* 1971 – Söderhavsberättelser
* 1977 – Mururoa, mon amour
* 1986 – Bengt Danielsson i Söderhavet
* 1986 – Förgiftat paradis (Med Marie-Thérese Danielsson)
* 1991 – I James Cooks kölvatten
## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ulrich Unger

**Ulrich Unger** (født 10. desember 1930 i Leipzig i Tyskland, død 16. desember 2006 i Münster) var en tysk sinolog.

Han underviste fra 1966 til 1996 ved Universitetet i Münster. Hans forskningstyngdepunkt var klassisk kinesisk, det vil si talemålet i Kina fra det 5. til det 3. århundre før Kristus. Han arbeidet med en forbedring av de karlgrenske rekonstrusjoner av lydformene i den klassiske periode. Han er forfatter av en serie på over 50 sinologiske rundskriv som han sendte til venner og kolleger under tittelen *Hao-ku*. 

Unger var fra 1998 leder for DFG-prosjektet «Wörterbuch des Klassischen Chinesisch». Han står bak et eget romaniseringssystem, nå kalt Unger-systemet, som skulle være særlig godt egnet for klassisk kinesisk.

## Verker i utvalg

* *好古 = Hao-ku : sinologische Rundbriefe*, Münster, Nr.1, 7. april 1982 - Nr.57, 27. september 1996 [?]
* *Einführung in das Klassische Chinesisch*, Wiesbaden : Harrassowitz 1985 (2 deler)
* *Bronze des chinesischen Altertums. Auszüge aus d. Sachwörterbuch*; Münster 1988   
* *Glossar des Klassischen Chinesisch*, Wiesbaden : Harrassowitz 1989
* *Rhetorik des Klassischen Chinesisch*, Wiesbaden : Harrassowitz, 1994
* *Grammatik des Klassischen Chinesisch
** Bd.: 1 ; Wort, Syntagma*, 4., unveränd. Aufl.; Münster, 1996  
** Bd.: 2 ; Nominalsatz*; 3., unveränd. Aufl.; Münster, 1996   
** (Så langt – 2009 – er det utkommet ni deler.)
* *Abriß der Literatur des chinesischen Altertums : prodesse aut delectare? ; Scriptum einer im Wintersemester 1997/98 gehaltenen Vorlesung*; Münster 1998   
* *Grundbegriffe der altchinesischen Philosophie. Ein Wörterbuch für die Klassische Periode*, Darmstadt: Wissenschaftliche Buchgesellschaft 2000

== Referanser ==
<references />

== Litteratur ==
* Reinhard Emmerich und Hans Stumpfeldt (utg.): *Und folge nun dem, was mein Herz begehrt. Festschrift für Ulrich Unger zum 70. Geburtstag''. Hamburg : Hamburger Sinologische Gesellschaft, 2002, 2 Bde.; Hamburger Sinologische Schriften ; 8; ISBN 3-935664-07-9

## Eksterne lenker
* 
* Die Freuden der Sinologie (mit einer Kurzbiographie)
* Pressemitteilung der Universität Münster anlässlich des Todes von Ulrich Unger