open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sinfonia concertante

**Sinfonia concertante** (også *sinfonie concertante* eller bare *concertante*) er en komposisjon for orkester og flere konserterende instrumenter.

## Definisjon og historikk
I *sinfonia concertante* er elementer fra divertimento, serenade, kassasjon, symfoni og solokonsert smeltet sammen. Det er en konsert i den forstand at solistene får vist seg skikkelig fram, og symfoni ved at solistene ikke desto mindre er en del av hele ensemblet og ikke helt dominerende.

Musikkformen blomstret spesielt i årene 1770 til 1825, dvs. i klassisismen. Barokkens *[[concerto grosso]]* regnes som forløper, og romantikkens dobbelt- og trippelkonserter som etterfølgere.

Framveksten av offentlig konsertvirksomhet regnes som en av forutsetningene for *sinfonia concertante*. Tekniske framskritt på instrumentfronten spilte også inn, spesielt hva gjelder blåsere. Det voksende antallet blåsersolister krevde litteratur som gjorde at de fikk vist fram sine ferdigheter og instrumentenes særegenheter.

Vanligvis går en *sinfonia concertante* i dur-tonearter. De fleste krever solistiske blåsere, er virtuose, melodiøse og lettfattelige. To- eller tresatsige verk er regelen, flere satser forekommer nesten aldri.

De fleste slike verk ble til i tidens musikksentra, dvs. Wien, Paris, Mannheim, London og München, da det var slike steder relevante solister var for hånden.

## Komposisjoner og komponister
Carl Stamitz og Johann Christian Bach skrev de tidligste verk i sjangeren. Stamitz skrev over 20 slike verk, stort sett tosatsige med fiolin og cello som soloinstrumenter. J.C. Bach skrev rundt 15 verk, de fleste tresatsige, i en rekke solistkombinasjoner, eksempelvis obo, fiolin, cello og klaver, eller to klarinettr og fagott.

De sannsynligvis mest kjente verkene i sjangeren er Joseph Haydns *Sinfonia Concertante i B-dur opus 84* for obo, fagott, fiolin, cello og orkester, og Wolfgang Amadeus Mozarts KV&nbsp;364 for fiolin og bratsj, KV&nbsp;297b for fløyte, obo, horn og fagott, samt *Concertone* KV&nbsp;190 for to fioliner.

Av de mange andre komponistene som skrev slike verk kan nevnes blant andre Antonio Salieri, Carl Friedrich Abel, Luigi Boccherini, Giuseppe Cambini, Ignaz Pleyel, Franz Anton Hoffmeister, Bernhard Crusell, Franz Danzi og Leopold Koželuh. Koželuh skrev en uvanlig solistkombinasjon for klaver, mandolin, trompet og kontrabass.

## Kilder
* «Symphonie concertante», Encyclopædia Britannica
* Barry S. Brook: *Symphonie concertante*. I *Musikalische Gattungen in Einzeldarstellungen* bind I *Dt. Taschenbuch-Verlag/Bärenreiter-Verlag* (edition MGG) 1981, s. 126–134 ISBN 3-423-04381-4
* Dieter Klöcker: *Konzertante Sinfonien*. CD-hefte EMI 747 98 10 (CDF 671008), 1977/1995
Emmerson Mnangagwa

**Emmerson Mnangagwa** (født 15. september 1942 i Zvishavane) er en politiker fra Zimbabwe som er landets president. Han var visepresident fra 2014 til november 2017, da president Robert Mugabe avsatte ham for å bane vei for at Mugabes kone Grace Mugabe kunne bli visepresident og på sikt overta som president. Den 19. november 2017 ble Mnagagwa valgt som partileder for ZANU-PF, partiet som har styrt Zimbabwe siden landet ble selvstendig i 1980. Den 24. november 2017 ble han tatt i ed som president.

## Bakgrunn
Som ung flyttet han med foreldrene fra Zvishavane, der han ble født, til Zambia. Allerede mens han gikk på skole, ble han aktiv i den politiske kampen mot britisk kolonistyre i Rhodesia.

Etter militær trening i Tanzania og Egypt, og i 1964 politisk trening på Pekinguniversitetet, ble han leder av en kommandogruppe kalt Crocodile Gang. I 1965 ble han tatt til fange og dømt til døden for å ha sprengt et lokomotiv, men dommen ble omgjort til fengselsstraff, da forsvareren ble hørt i argumentet om at han var mindreårig.

I fengslet, hvor han satt sammen med Mugabe, studerte han jus og fikk eksamen fra University of London. Senere tok han også eksamen i jus på Universitetet i Zambia. I Zambia praktiserte han også som jurist en tid. I 1977 ble han på ZANU-kongressen valgt til Mugabes personlige assistent og som dette deltok han i Lancaster House-avtalen om landets selvstendighet i 1979.

### Noen verv
*1980-1988: Sikkerhetsminister
*1988-2000: Justisminister
*2005-2009: Minister for bolig og sosiale forbedringer
*2009-2013: Forsvarsminister
*2013-2017: Justisminister
*2017- : President

## Referanser


## Kilder
*Mnangagwa i Who is who of SA
*Profile: Emmerson Mnangagwa hos chronicle.co.zw
Sandfjordelva (Berlevåg)

**Sandfjordelva** er ei elv i Berlevåg kommune i Finnmark. Den har utspring på østsida av Storvarden på Raggovidda og renner mot nordøst til munningen i Sandfjorden. Elva er  lang.

Området ved munningen omfattes av Sandfjorden landskapsvernområde.

Fylkesvei 890 krysser elva ved munningen. Den østre delen av Raggovidda vindpark ligger i Sandfjordelvas nedbørfelt.

## Referanser
Hallo London

***Hallo London*** (britisk tittel: **) er en britisk pseudo-dokumentarfilm fra 1960 regissert av Sidney Smith. Dette ble Sonja Henies siste film.

Niels Petter Solberg, som skrev om blant annet Henie i boka *Norske filmdivaer i Hollywood*, forklarte at hun med *Hallo London* planla en filmserie. Den skulle følge henne verden rundt som en reiseskildring. Henie selv betalte for å få filmen produsert og trodde at den ville bli begynnelsen på en ny filmkarriere. Innholdet var imidlertid umoderne og filmen fikk en meget begrenset utgivelse i England og Norge.

## Medvirkende (utvalgt)
* Sonja Henie - Seg selv
* Michael Wilding - Seg selv
* Eunice Gayson - Seg selv
* Ronnie Graham - Seg selv

## Referanser og fotnoter


## Eksterne lenker
*
Farouk Ben Mustapha

**Farouk Ben Mustapha** (født 1. juli 1989) er en tunisisk fotballspiller som spiller for den saudiarabiske klubben Al-Shabab FC (Riyadh).

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
John Bull

**John Bull** er en personifikasjon av Storbritannia som nasjon og av nasjonaltypen, særlig den engelske folkekarakteren. Figuren har blitt brukt som et folkelig nasjonalsymbol i karikaturtegninger, plakater og annonser fra sist på 1700- til ut på 1900-tallet. 

John Bull blir typisk framstilt som en tykkfallen, godmodig, jordnær og selvstendig bondemann fra den engelske landsbygda, tidvis komisk, tidvis mer fornem, iført tradisjonell skjøtefrakk, ridestøvler og flosshatt. 

## Utseende og bakgrunn
Kallenavnet «John Bull» og figuren skal ha opptrådt første gang i den satiriske pamfletten *Law is a Bottomless Pit* og skriftet *History of John Bull* fra 1712, skrevet av John Arbuthnot (1767–1735), engelsk lege, forfatter og komponist. 

John Bull blir ofte beskrevet som traust og uredd, og blir tegnet som en sidrumpa, middelaldrende mann med brede ansiktstrekk og grått kinnskjegg. Han er kledt i åpen livkjole, lys vest, knebukser og støvler, et antrekk som var vanlig i Regency-perioden fra 1795 til 1820 (britisk empirestil). Den lave, brede hattepullen på flosshatten viser både til denne historiske herremoten og at det er en mann av middelklassen. John Bull var opprinnelig en latterlig figur, men har i patriotiske sammenhenger blitt portrettert som en mer staselig storbonde. Siden først på 1900-tallet har vesten blitt dekorert med et slående Union Jack-flagg. Karakteren har også ofte blitt tegnet sammen med en bulldog.

John Bull-figuren var utbredt i politiske avistegninger, nasjonalistisk propaganda og reklamekampanjer fram til og med første verdenskrig. Skikkelsen har også seinere representert noe tradisjonelt engelsk eller britisk. 

Alternativt har Storbritannia blitt tegnet som nasjonalsymbolet Britannia, opprinnelig en keltisk gudinne, eller en løve.

## Se også
* Britannia, keltisk gudinne og nasjonalsymbol for Storbritannia

## Eksterne lenker
*
Aymen Trabelsi

**Aymen Trabelsi** (født 17. februar 1992) er en tunisisk fotballspiller som spiller for den tunisiske klubben Étoile Sportive du Sahel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Youssef Msakni

**Youssef Msakni** (født 28. oktober 1990) er en tunisisk fotballspiller som spiller for den qatarske klubben Al-Arabi SC (Qatar), på lån fra Al-Duhail SC.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Elisabeth Erke

**Elisabeth Erke** (født 8. september 1962) er en norsk samisk politiker som i 2021 ble gjenvalgt som medlem av Sametinget. I perioden 2021–2025 representerer hun Senterpartiet. Hun var også representant i Sametinget i perioden 2017–2021; etter å ha blitt innvalgt fra Østre valgkrets i 2017 som Arbeiderpartiets førstekandidat. I mai 2018 meldte hun seg ut av Ap og trakk seg som plenumsleder på Sametinget. Seinere samme året meldte hun seg inn i Senterpartiet.

## Utdanning og yrkesliv
Hun ble utdannet lærer ved Alta lærerhøgskole på 1980-tallet, før hun tok videreutdanning innen spesialpedagogikk, veiledning, mentoring og coaching. Hun skrev på en master i pedagogikk (om politikk og feminisme) ved Universitetet i Oslo.

Erke har arbeidet i grunnskolen både i Akershus, Oslo og Tana. Hun har også vært rektor ved den private Nyskolen i Oslo. I 2013 ble hun museumsleder ved Tana museum, elvesamisk museum, som er en del av Tana og Varanger Museumssiida.

I årene 1998 til 2012 bodde hun deler av tiden i Sveits.

## Politisk virksomhet
Hun begynte sin politiske aktivitet da hun som lærerstudent i Alta satt i landsstyret for Norges Lærerstudenter. I årene 1997 til 2001 var hun vararepresentant på Sametinget, den gang for Senterpartiet. Hun gikk over til Ap i 2003. Etter hvert ble hun innvalgt i kommunestyret i Tana, der hun per 2017 var varaordfører.

## Referanser
Yoann Touzghar

**Yoann Touzghar** (født 1986) er en franskfødt tunisisk fotballspiller som spiller for den franske klubben .

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lampeåndens barn

***Lampeåndens barn*** er en serie fantasiromaner for eldre barn, ungdommer og voksne skrevet av den britiske forfatteren P. B. Kerr.

Bøkene forteller historien om tvillingene John og Philippa som oppdager at de er djinn og må lære å leve i djinnenes verden. Historien har en rekke temaer som familie, eventyr og lojalitet.

Filmrettighetene holdes av Paramount Pictures.

## Bøker
# *Akhnaton-mysteriet*. Utgitt 2006. Originaltittel: *The Akhenaten Adventure* (2004)
# *Den blå djinn av Babylon*. Utgitt 2007. Originaltittel: *The Blue Djinn of Babylon* (2006)
# *Kobrakongen av Katmandu*. Utgitt 2008. Originaltittel: *The Cobra King of Kathmandu* (2006)
# *Djevelkrigerne våkner*. Utgitt 2009. Originaltittel: *The Day of the Djinn Warriors* (2007)
# *Skogens øye*. Utgitt 2010. Originaltittel: *The Eye of the Forest* (2009)
# *De fem fakirer fra Faizabad*. Utgitt 2011. Originaltittel: *The Five Fakirs of Faizabad* (2010)
# *Djengis Khans gravrøvere*. Utgitt 2013. Originaltittel: *The Grave Robbers of Genghis Khan* (2011)
Karen Anette Anti

**Karen Anette Anti** (født 1972) er en norsk, samisk politiker, fra 2017 medlem av Sametinget. Hun ble innvalgt for Norske Samers Riksforbund fra Gáisi valgkrets, - som den første sametingsrepresentanten fra Målselv.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sametinget - Karen Anette Anti
Bilden kirke

**Bilden kirke** var en kirke ved gården Østre Bilden (gnr. 111) i Tingelstad i Gran kommune i Innlandet fylke. Den antas å stamme fra middelalderen, men eldste bevarte skriftlige vitnesbyrd er i Povel Huitfeldts stiftsbok, som omtaler «Bildenne Annexa» under Nikolaikirken, Grans hovedkirke. Av Jens Nilssøns visitasrapport fra 1590-tallet fremgår det at kirken er ute av bruk, og at den er av tre. Det siste gjør det nærliggende å anta at det dreide seg om en stavkirke, noe Lorentz Dietrichson gjorde i sitt verk om stavkirker. I 1732 var kirken forsvunnet, men i 1627 hadde doktor Peder Alfsøn besøkt den øde kirken og laget en tegning av antependiet, som i tillegg til illustrasjoner hadde en runeinnskrift. Antependiet ble meldt forsvunnet i 1743, og Alfsøns tegning er eneste kjente illustrasjon av en gjenstand fra kirken. Tegningen inngår i Den arnamagnæanske samling.

## Referanser




## Litteratur
* 
* Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Oppland (Riksantikvaren, 2015), s. 84
*
Dvergsten kapell

**Dvergsten kapell** var en stavkirke ved gården Dvergsten i Tingelstad i Gran kommune, Innlandet fylke. Kapellet var viet til den hellige Katarina.

Kapellet var ute av bruk i 1590-årene, da Jens Nilssøn hadde det med i en oppramsing av ødekirker: «Noch it capell ligger ved en gaard heder Duergesteenn kallis S. Karins capell.» Sorenskriveren forteller i 1743 at kapellet er «bygt af reiseplancher med spidse taarne paa» (altså en stavkirke), og at det brukes som «foederhus». Lite annet synes kjent om selve bygget, som ifølge Riksantikvaren stod på et høydedrag vest for nevnte gård.

## Referanser




## Litteratur
* Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Oppland (Riksantikvaren, 2015), s. 86
* 
*
Kjos kirke

**Kjos kirke** stod ved gården Øvre Kjos (gnr. 33) nordvest for Brandbu tettsted i Gran kommune, Innlandet fylke. Sognet er omtalt på 1300-tallet, men på 1500-tallet var kirken anneks til Tingelstad. I 1570-årene fortelles det at Kjos' kirkegods er lagt under Tingelstad og inventaret overført til Hamar domkirke. Jens Nilssøn bekrefter i sin visitasrapport (1594) at kirken er ute av bruk. Kallsboken fra 1732 omtaler kirken som en trekirke — formodentlig en stavkirke — som fortsatt står, men i 1743 melder sogneprest Hannibal Hammer at den er borte. Nicolay Nicolaysen hevder: «Paa Øvre Kjos stod tilforn en kirke eller et kapel af stavverk.» Deler av en portalplanke ble observert på gården i 1811, men er siden forsvunnet.

## Referanser




## Litteratur
* 
* Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Oppland (Riksantikvaren, 2015), s. 87
*
Karim Aouadhi

**Karim Ben Hassan Aouadhi** (født 2. mai 1986) er en tunisisk fotballspiller som spiller for den tunisiske klubben CS Sfaxien.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bjørge stavkirke

**Bjørge kirke** var en stavkirke ved gården Bjørge (gnr. 236) i Gran kommune, Oppland (fra 2020 Innlandet fylke). 

Kirken er omtalt i forbindelse med jordskifter i middelalderen, og ifølge et dokument fra 1341 var den i sin tid sognekirke. I 1570-årene var kirkens jordegods lagt under Nikolaikirken, og inventaret var overført til Hamar domkirke. I Jens Nilssøns visitasskildring fra 1590-årene omtales kirken blant «De kircker, som icke giøris tieniste vdi». Kallsboken fra 1732 omtaler kirken som en trekirke, og sorenskriver Wisløff sier mer konkret i sin redegjørelse fra 1743 at den var av reisverk (altså stavkirke) og hadde hatt et senere påsatt, spisst tårn, men at den var falt sammen.

## Referanser




## Litteratur
* 
* Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Oppland (Riksantikvaren, 2015), s. 88
*
Horgen stavkirke

**Horgen kirke** var en stavkirke som sto ved Horgen-gårdene (gnr. 279 og 280) i Gran kommune, Innlandet fylke. Den var anneks til Nikolaikirken, Grans hovedkirke. I 1570-årene ble kirkens jordegods lagt under Nikolaikirken og inventaret overført til Hamar domkirke. I Jens Nilssøns visitasskildring fra 1590-årene omtales kirken som øde, altså ute av bruk. I sorenskriverens redegjørelse fra 1743 sies det at kirken var «bygt af reiseplancher med spidse taarne paa», altså en stavkirke. Den var imidlertid «nedfalden». Ifølge Riksantikvaren er det funnet et gravfelt i forlengelsen av gårdstunet mot sør.

## Referanser




## Litteratur
* 
* Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Oppland (Riksantikvaren, 2015), s. 89
*
Aymen Mathlouthi

**Aymen «Balbouli» Mathlouthi** (født 14. september 1984) er en tunisisk fotballspiller som spiller for Étoile Sportive du Sahel.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jelena Mukhina

**Jelena Vjatsjeslavovna Mukhina** *(russisk: Елена Вячеславовна Мухина)* var en sovjetisk gymnast som vant gull i mangekamp under VM i 1978 i Strasbourg.

Hun var en lovende gymnast, men skadet seg alvorlig etter å ha blitt presset til å trene på en vanskelig øvelse mens hun hadde en skade i beinet. Hun brakk nakken i ulykken og mistet funksjonen i armer, overkropp, bekken og ben. Dette skjedde bare to uker før OL i 1980. 

Hun døde som følge av komplikasjoner med skaden i 2006.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bassem Srarfi

**Bassem Srarfi** (født 25. juni 1997) er en tunisisk fotballspiller som spiller for den kuwaitiske klubben Al-Arabi SC (Kuwait).

## Landslaget
Srarfi ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Verdenscup 2 – 1500 meter kvinner

**[[Verdenscupen på skøyter|Verdenscup]]runde to av [[Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18|sesongen 2017/18]] i [[hurtigløp på skøyter]] for kvinner på 1500 meter** i Sørmarka Arena i Stavanger, Norge lørdag den 18. november 2017.

Distansen ble vunnet av japanske Miho Takagi på 1.55,30 foran amerikanske Heather Bergsma på andreplass og nederlandske Lotte van Beek på tredjeplass. Gruppe B ble vunnet av nederlandske Marrit Leenstra foran canadiske Kali Christ på andreplass og kinesiske Hao Jiachen på tredjeplass.

## Medaljevinnere

## Resultater

## Funksjonærer
* Overdommer var Ivan Djakov, Russland.
** Assisterende overdommer var Hanjo Heideman, Nederland.
* Starter var John Magne Eliassen, Norge for gruppe A og Sebastian Zamani, Sverige for gruppe B.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Menyside for parsammensetning og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe A : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe B : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
* Resultater for gruppe A og gruppe B på www.ISU.html.infostradasports.com
* Resultater på www.SpeedSkatingStats.com (Engelsk) og på www.SchaatsStatistieken.nl (Nederlandsk).
* Resultater for gruppe A og for gruppe B på www.SpeedSkatingNews.info på engelsk.
* Resultater for gruppe A og for gruppe B på SpeedskatingResults.com på engelsk
* Resultater for gruppe A (med ''uavhengig eget poengsystem'') og for gruppe B på www.The-Sports.org på engelsk
;Nyhetssammendrag fra International Skating Union
*
Stavne kapell og gravlund

**Stavne kapell** er gravkapellet på *Stavne gravlund* (tidligere *Stavne kirkegård*) i Trondheim kommune i Trøndelag. Kirkegården er anlagt på områder som har tilhørt Stavne gård, som ble kjøpt av Trondheim kommune i 1911.

Kapellet ble tegnet av August Albertsen og innviet i 1916. Gravlunden er utvidet en rekke ganger siden den tid. På gravlunden er blant annet et felt med 115 graver for allierte soldater (Commonwealth War Graves) samt et «Cross of Sacrifice». Under krigen var det også rundt 1100 tyske krigsgraver her, men disse er siden flyttet til Havstein krigskirkegård. I 2017 ble det avduket et minnesmerke over ofre for tvangsevakueringen i Nord-Norge som ble gravlagt på Stavne i umerkede graver.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* [Kart over Stavne gravlund](https://allslekt.org/Gravplass-kart/(ST)%20Trondheim-Stavne.pdf) (Allslekt.org)
* Trondheim Stavne Cemetery (privat nettsted på engelsk om krigsgravene på Stavne)
* Gravsøk i Trondheim kommune
* Vedtekter for gravplasser i Trondheim 2016
Gunnar Husan

**Gunnar Husan** (født 23. april 1947 på Kolvereid i Nord-Trøndelag) er en norsk organisasjonsmann og politiker (KrF).

Han er den yngste av tre sønner av lærer og klokker Per Husan fra Høa i Verdal og hustru Jorunn Nubdal fra Kolvereid. Han ble født i morens hjembygd, men familien flyttet i 1949 til Rennebu, hvor faren fikk en lærerstilling på Voll og familien tok del i et indremisjonsmiljø. Også sønnene ble knyttet til skoleverket og indremisjonen. Gunnars svigerinne, Tora Husan (født Kvifte), har vært ordfører i Rennebu for Kristelig Folkeparti. En av Gunnars døtre, Live Husan, har arbeidet i KrFs stortingssekretariat.

Husan gikk realskole og gymnas i Trondheim og er utdannet cand.philol. med hovedfag i pedagogikk, lærerutdannelse og mellomfag i samfunnskunnskap fra Universitetet i Trondheim. Han hadde ulike stillinger innen organisasjon og informasjon i Det norske lutherske Indremisjonsselskap fra 1972 til han i 1986 ble informasjonssjef i Kristelig Folkeparti. Fra 1989 og frem til Kjell Magne Bondeviks første regjeringsdannelse i 1997 var Husan generalsekretær i Kristelig Folkeparti.

Husan var statssekretær for pressesaker ved Statsministerens kontor i Bondevik-regjeringene fra 1997 til 2000 og fra 2001 til 2005. I 2006 ble Husan seniorrådgiver i samfunnsavdelingen i PR-byrået Burson-Marsteller.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hamza Mathlouthi

**Hamza Mathlouthi** (født 25. juli 1992) er en tunisisk fotballspiller som spiller for den tunisiske klubben CS Sfaxien.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Khalil Chemmam

**Khalil Chemmam** (født 24. juli 1987) er en tunisisk fotballspiller som spiller for den tunisiske klubben Espérance Sportive de Tunis.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Susanna Mälkki

**Susanna Mälkki** (født 13. mars 1969 i Helsingfors) er en finsk dirigent. Hun er for tiden fast gjestedirigent for Gulbenkian-orkesteret i Lisboa. Siden 2016 har hun vært sjefdirigent for Helsingfors Filharmoniske Orkester.

## Karriere
Susanna Mälkki utdannet seg først som cellist men valgte etter hvert også å studere dirigering. Hun tok dirigentstudiet ved Sibelius-Akademiet i Helsingfors der hun hadde Jorma Panula, Eri Klas og Leif Segerstam som lærere. Før hun tok spranget over i en dirigentkarriere arbeidet hun først som solocellist i Göteborgs Symfoniker i noen år (1995 til 1998). Fra 2002 til 2005 var hun sjefdirigent for Stavanger Symfoniorkester og fra 2006 til 2013 ledet hun Paris-baserte Ensemble intercontemporain. I denne perioden arbeidet Mälkki mye med samtidsmusikk, og hun uroppførte komposisjoner av en rekke komponister. Hun arbeidet også med musikkteater og dirigerte verker av bl.a. Kaija Saariaho og Morton Feldman.

Etter at Mälkki forlot Ensemble intercontemporain i 2013 gikk hun over i en stilling som første gjestedirigent for Gulbenkian-orkesteret i Lisboa. I september 2014 ble hun som første kvinne utnevnt til sjefdirigent for Helsingfors Filharmoniske Orkester fra og med 2016. I 2016 debuterte hun også på Metropolitan Opera i New York, der hun dirigerte Kaija Saariahos opera *L'amour de loin*.

Mälkki har hatt engasjementer som gjestedirigent for mange av verdens ledende orkestre, bl.a. Berliner Philharmoniker, Münchener Philharmoniker, BBC Philharmonic Orchestra, BBC Scottish Symphony Orchestra, Concertgebouw orchestra Amsterdam, Orchestre philharmonique de Radio France og Boston Symphony Orchestra. Sammen med Ensemble intercontemporain har hun gjort en rekke plateinnspillinger av samtidsmusikk av bl.a. Michael Jarrell, Philippe Manoury, Yann Robin, Pierre Jodlowski og Bruno Mantovani. Hun har også gjort to platespillinger med Stavanger Symfoniorkester på BIS Records: en innspilling med verker av Arvid Kleven og en innspilling med verker av den finske komponisten Uljas Pulkkis.

## Utmerkelser
* Medlem av Kungliga Musikaliska Akademien
* Medlem av Royal Academy of Music i London (2010)
* Finlands løves orden (2011)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*   Intervju med Susanna Mälkki på concerti.de, 6. September 2011 
*   Intervju med Susanna Mälkki i Die Zeit, 18. November 2008
Ivar Øksendal

**Ivar Øksendal** (født 1952 i Bergen) er norsk maler og grafiker. Han er oppvokst i Bergen og senere Horten.
Utdannet fra Statens Håndverks- og Kunstindustriskole, Oslo under Niclas Guldbrandsen, Ernst Magne Johansen og Ottar Helge Johannessen 1973-74; Statens Kunstakademi, Oslo under Arne Malmedal, Halvdan Ljøsne og Knut Rose 1974-76 og 1978-80.

Ivar Øksendal har hatt en lang serie separatutstillinger som Kunstnerforbundet, Oslo 1976 og 1981, Vestfold Kunstnersenter 1993, Landsforeningen Norske Malere (LNM) 1993 og Kunstforeningen Verdens Ende, Tjøme 2004. I tillegg til deltagelse på flere gruppeutstillinger og innkjøp av bl.a. Nasjonalgalleriet.

Han bor og arbeider på Nøtterøy i Vestfold.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Ivar Øksendal i Norsk kunstnerleksikon
Allahs have (1936)

***Allahs have*** (originaltittel: *The Garden of Allah*) er et amerikansk romantisk drama fra 1936 regissert av Richard Boleslawski. Hovedrollene spilles av Marlene Dietrich og Charles Boyer. 

## Handling
Trappistmunken Boris Androvski (spilt av Charles Boyer) tynges av løftene han har avlagt som munk, og flykter fra klosteret. Men han er den eneste som kjenner den hemmelige oppskriften på klostrets berømte likør, som kalles «Lagarnine». Denne oppskriften har blitt videreført i klosteret gjennom generasjoner av munker. På en annen kant har den rike arvingen Domini Enfilden (spilt av Marlene Dietrich) nylig sluppet løs fra sitt personlige fangenskap, som bestod i å pleie sin syke far inntil han gikk bort for ikke lenge siden. I likhet med munken Boris begir hun seg ut i Nord-Afrikas eksotiske ørkenlandskap, der ingen stengsler og bånd vil sette grenser for henne. 

Boris og Domini møtes, forelsker seg, og blir viet av den lokale presten. Deretter setter de nygifte avsted ut i den brennende ørkenen – en reise som den lokale spåmannen har forutsagt ville bringe dem både lykke og en tragisk slutt. Domini er ikke klar over at Boris har en fortid som munk. En patrulje franske legionærer dukker opp der de nygifte har slått leir. Patruljen har gått seg vill, og tar takknemlig imot traktementet fra det unge paret. Men en av soldatene drar kjensel på likøren han får servert. Dermed blir Boris' bakgrunn avslørt. Dette fører til at Domini avviser ham, fordi han har brutt sitt løfte til Gud om å leve som munk. Etter å ha mistet sin kone på denne måten, vender Boris Androvski tilbake til klosteret og gjenopptar munkelivet han forlot. 

## Rolleliste
* Marlene Dietrich – Domini Enfilden
* Charles Boyer – Boris Androvski
* Basil Rathbone – grev Ferdinand Anteoni
* C. Aubrey Smith – den katolske presten J. Roubier
* Joseph Schildkraut – Batouch
* John Carradine – spåmannen som spår i sand
* Alan Marshal – kaptein de Trevignac
* Lucile Watson – priorinnen Josephine
* Henry Brandon – Hadj
* Tilly Losch – Irena

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Oiratkonføderasjonen

**De fire oirater** (*Dorben Oirad*), også kjent som alliansen av **de fire oiratiske stammer** eller **den oriatiske konføderasjon** (mongolsk: Дөрвөн Ойрад) var en konføderasjon av oriatiske stammer, som markerte begynnelsen på de vestlige mongoler i mongolsk historier.

Selv om de østlige mongoler og tallrike historikere bruker benevnelsen «fire oirater», er det ingen enighet om identiteten til de fire opprinnelige stammer. Det antas at disse stammene refererer til Choros, Torghit, Dörbet Oirat og Khoid, men det er også en teori om at oiratene utgjorde politisk-etniske grupper som bestod av flere mannslinjer.

## Referanser
Galdan Boshogtu Khan

**[[Choros]] Erdeniin Galdan** (mongolsk:    *Galdan bošoɣtu qaɣan*, Галдан Бошигт хаан, *kaltaŋ boʃɪχt χan*, født 1644, død 1697) var en dzungarisk-oiratisk khagan av Dzungarkhanatet. Han var den fjerde sønn av Erdeni Batur som grunnla khanatet, og en etterkommer av Esen Taishi, den mektige oirat-khan av det nordlige Yuan som forente de vestlige mongoler i det 15. århundre. Hans mor Yum Aga var en datter av Güshi Khan, den første Khoshut-oiratiske konge av Tibet.

## Referanser
Khong Tayiji

**Khong Tayiji** (mongolsk: , хун тайж; mandsjuisk: , *Hong Taiji*) også uttalt **Qong Tayiji**，er en tittel som er blitt anvendt av mongolene.

Navnet Khong Tayiji er avledet av kinesisk *Huangtaizi* (皇太子; kronprins), og var i begynnelsen gitt kronprinsen til mongolene. Tittelen ble opprinnelig gitt etterfølgerne av Dsjengis Khan.
Bjøråa kraftverk (Høylandet)

**Bjøråa kraftverk (Høylandet)** er et vannkraftverk ved Innerfolda i Høylandet kommune i Trøndelag.

Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 70 meter i Bjøråa.

Installert effekt er 20 kW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 0,02 GWh.

Kraftverket er trykkreduksjon for vanntilførsel til et settefiskanlegg, som nå er nedlagt.

## Referanser


## Kilder
* 
* NVE vannkraftdatabase
Løkvikdalselva

**Løkvikdalselva** (nordsamisk: *Ruovdajohka*) er ei elv i Berlevåg kommune i Finnmark. Den er ei østlig sideelv til Storelva og er 9,9 kilometer lang. Elva har utspring på nordsida av Storvarden og renner mot nord til samløpet med Storelva like før denne munner ut i Revnesbukta.

Løkvikdalselva er hovedkilde for vannforsyningen til Berlevåg, med inntaksdam på kote 44. Nedenfor demningen ligger tre steinbrudd fra byggingen av moloene i Berlevåg. Den nordre delen av Raggovidda vindpark ligger i Løkvikdalselvas nedbørfelt.

## Referanser
Kjetil Glimsdal

**Kjetil Glimsdal** (født 1961) er en norsk teolog og politiker, som var ordfører i Grimstad fra 2015 til 2019. Glimsdal representerer KrF, og ble valgt til ordfører gjennom et samarbeid med Arbeiderpartiet, Venstre, Senterpartiet og SV. Ved stortingsvalget 2017 ble han også vararepresentant til Stortinget.

Glimsdal er utdannet teolog og ordinert prest i Den norske kirke. Han har i tillegg studert pedagogikk ved Universitetet i Oslo, og har rektorutdanning fra Handelshøyskolen BI.

Glimsdal kom fra stillingen som rektor på Landvik skole. Før det var han rektor og lærer på Bibelskolen i Grimstad, der han blant annet underviste i filosofihistorie.

## Personlig
Glimsdal ble født på Vestre Toten og er yngst av 6 søsken. Han er gift med Astrid Glimsdal og har fire barn.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
August Petermann

**August Heinrich Petermann **(født 18. april 1822 i Bleicherode, Sachsen, død ved selvmord  25. september 1878 i Gotha) var en tysk kartograf og geograf.

## Biografi
Petermann jobbet 1839-45 ved Heinrich Berghaus' kartografiske institutt i Potsdam, hvor han hovedsakelig arbeidet med Berghaus *Physikalischer Atlas*. Han tegnet også kart til skrifter av Alexander von Humboldt. I 1845 bega han seg til Edinburgh for å hjelpe Alexander Keith Johnston ved den engelske bearbeidingen av nevnte kartverk og grunnla 1847 i London en kartografisk institusjon. 

I 1854 ble han ansatt hos Justus Perthes i Gotha og utga fra 1855 tidsskriftet *Mittheilungen aus [[Justus Perthes]] geographischer Anstalt*, vanligvis kalt *Petermanns Mittheilungen*, som ble et sentralorgan for den geografiske vitenskapen. Petermann arrangerte og støttet selv forskningsreiser til blant annet Afrika og polarregionene. 

Som kartograf utmerket Petermann seg gjennom et omsorgsfullt og kritisk arbeid med høyst forskjellige kilder. Særskilt kjente er hans store kart over det indre Afrika, hans kart i seks blad over USA samt hans kart i ni blad over Australia. Han bearbeidet selv Adolf Stielers store kartverk og bidro ved det til dens store spredning.

## Referanser


## Kilder
* Petermann, August; i *[[Nordisk familjebok]]* (andre opplag, 1915)
Vajda-Guba

**Vajda-Guba** (russisk: Вайда-Губa, skoltesamisk: *Âiʹddvuõnn*, finsk: *Vaitolahti*) er et nes i et område i nordvest på Fiskerhalvøya i Petsjenga rajon i Murmansk oblast i Russland. Området ligger på Kolahalvøya i en høyde på 15 meter over havet. Stedet hadde 94 innbyggere (folketelling 2010).

## Historie
Vajda-Guba ble grunnlagt i 1860-årene da Murmansk-kysten ble aktivt befolket. Fra 1920 til 1940 var grensa mellom Finland og Sovjetunionen dratt rett gjennom dette stedet. Den vestre sida var i Finland og den østre i Sovjetunionen. Folketallet i 1939 var 141.

## Referanser
Nosjøen

**Nosjøen** (engelsk: *Lake No*) er en innsjø i Sør-Sudan. Den ligger like nord for det store sumpområdet Sudd, ved samløpet av elvene Bahr al-Ghazal og Bahr al-Jabal (Fjellnilen). Sjøen markerer overgangen mellom Fjellnilen i sør og Den hvite Nil i nord.

## Referanser
Dark Streets of Cairo

***Dark Streets of Cairo*** er et amerikansk krimdrama fra 1940 regissert av Leslie Cardos. Manuset ble skrevet av Alex Gottlieb. I rollene ses blant andre Sigrid Gurie, Ralph Byrd og Eddie Quillan.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra begynnelsen til midten av september 1940.

## Fakta om filmen
Arbeidstittelen til denne filmen var *Streets of Cairo*.

*Dark Streets of Cairo* markerte Leslie Kardos' debut som spillefilmregissør.

Katherine De Mille erstattet, ifølge en artikkel i *[[The Hollywood Reporter]]*, Barbara O'Neil i rollen som Shari.

## Rolleliste
(Kun krediterte)

*Sigrid Gurie - Ellen [Stephens]
*Ralph Byrd - Dennis [Martin]
*Eddie Quillan - Jerry Jones
*George Zucco - Abbadi
*Katherine DeMille - Shari Abbadi
*Rod La Rocque - [Inspektør] Joachim
*Sig Arno - Khattab
*Yolande Donlan - Margo [Molino, også kjent som Maggie Malone] (kreditert som Yollande Mollot)
*Lloyd Corrigan - Baron [Stephens]
*Henry Brandon - Hessien
*Nestor Paiva - Ahmed

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kris Torne

**Kristine «Kris» Laache Torne** (født 1867, død 1946) var en norsk maler og tekstilkunstner fra Steinkjer.

Kris Torne var datter av Trondhjemsbispen Nils Jacob Laache.

Hun var med på Vågåsommeren 1894, sammen med malerne Kristen Holbø, Halfdan Egedius, Lars Jorde, Thorvald Erichsen, Alfred Hauge, Oluf Wold-Torne, Johanna Bugge, Ragnhild Hvalstad og Alice Pihl.

Høsten 1894 opprettet hun sammen med flere av kunstnerne fra Vågåsommeren *Den dekorative forening* i Kristiania. Året etter vendte hun tilbake til Vågå, og sommeren 1897 oppholdt hun seg i Kviteseid, da hun nettopp var blitt gift med maleren Oluf Wold-Torne. 

I 1890-årene var Laache elev hos Eilif Peterssen og Harriet Backer, og i 1893 hadde hun et studieopphold i Paris, og 1895–96 var hun en periode i Italia. Disse stedene besøkte hun også ved flere senere anledninger. 1899-1900 var hun elev av Jens F. Willumsen i København.
I 1893 ble hun tildelt et stipend på kr. 400 fra Johan Finnes Legat, og året etter fikk hun et tilsvarende stipend fra Sindings Legat. År 1900 var hun representert på verdensutstillingen i Paris med et portrett av en ung pike, som ble belønnet med en pris. Hun debuterte på Høstutstillingen i 1895, og var med der ytterligere fem ganger det neste tiåret. I 1925 hadde hun en separatutstilling i Kunstnerforbundet, der hun viste tekstilarbeider og eldre malerier.

Hennes kunstneriske arbeider omfatter blant annet portretter, figurbilder og landskaper. Etter noen års virke viet hun seg helt og holdent til tekstilkunsten, og arbeidet blant annet med å reprodusere ektemannens utkast i broderier og tepper.

Kris Torne døde i Firenze.

## Referanser
Rio (1939)

***Rio*** er en amerikansk dramafilm fra 1939 regissert av John Brahm. I rollene ses blant andre Basil Rathbone, Victor McLaglen og Sigrid Gurie. Hun spiller Irene Reynard, en rolle som - ifølge en artikkel i *[[The Hollywood Reporter]]* - opprinnelig var tiltenkt franske Danielle Darrieux.

## Handling
En fransk finansmann Paul Reynard blir dømt til 10 år ved en søramerikansk straffekoloni på grunn av svindel. Hans kone Irene og Pauls trofaste tjener Dirk planlegger å reise til Rio de Janeiro, for å hjelpe Paul med å flykte. Men etter at de har landet i Brasil blir Irene stormende forelsket i en amerikansk ingeniør Bill Gregory, og dette fører til ytterligere komplikasjoner.

## Innspillingsfakta
Innspillingen av filmen begynte 20. juli 1939.

## Rolleliste
(Kun krediterte)

*Basil Rathbone - Paul Reynard
*Victor McLaglen - Dirk 
*Sigrid Gurie - Irene Reynard 
*Robert Cummings - Bill Gregory 
*Leo Carrillo - Roberto 
*Billy Gilbert - Manuelo 
*Maurice Moscovitch - Den eldre fangen (kreditert som Maurice Moscovich)
*Irving Bacon - «Mushy»
*Samuel S. Hinds - Lamartine 
*Irving Pichel - Rocco
*Ferike Boros - Maria (kreditert som Ferika Boras)

## Referanser


## Eksterne kenker
*
Periploca graeca

***Periploca graeca*** er en løvfellende busk i gravmyrtfamilien.

Den er en kraftig slyngplante som blir opptil 12 m høy. Bladene er skinnende mørkegrønne, ovale og har stilk. Blomstene er purpurbrune, 20–25 mm i diameter og har kronfliker som er brettet bakover. Den befruktede blomsten utvikler seg til to 10–15 cm lange belgkapsler. Planten vokser på elvebredder og i skogkanter og kratt.

*Periploca graeca* er utbredt i sørøstlige Europa og Vest-Asia fra Italia i vest nordover til Donaudeltaet i Romania og østover til Kaukasia og Nord-Iran. Arten blir brukt som hageplante og finnes forvillet i det vestlige middelhavsområdet, Krim og USA.

## Galleri

Vue générale de Périploque de Grèce.jpg|Vekstform
Periploca graeca.JPG|Blomsterstand
Гръцки гърбач - цвят.JPG|Blomst
Periploca graeca Silk Vine ღვედკეცი.JPG|Frukt
Periploca graeca stems.JPG|Slyngende stammer i en bulgarsk poppelskog


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
GC-4

**GC-4** er en motorvei (*Autovia*) på den spanske øya Gran Canaria. Veien går mellom Monte Lentiscal og GC-3 i Las Palmas.

Veien ble anlagt i to etapper. Først ble en omkjøring for Tafira Alta bygd, den ble åpnet 18. desember 2000, senere ble strekningen mellom Tafira Alta og GC-3 åpnet, rundt årsskiftet 2002/2003.
 
## Trasé

## Referanser
Bumbusi

**Bumbusi** er et zimbabwisk arkeologisk funnsted omgitt av Hwange nasjonalpark i det vestlige Zimbabwe. Det ligger vanskelig til og er derfor ikke meget besøkt.

Ruinene på stedet minner i mindre skala om hva man kan se på andre arkeologiske funnsteder i området, og står i samme kulturtradisjon som Store Zimbabwe. 

*Bumbusi National Monument* består av store steinvegger, ramper, plattformer og bostedsrester. Dets hovedstrukturer stammer fra 1700- og 1800-tallet. Utgravinger foretatt i år 2000 avdekket gulvene i atten av de opprinnelige bygningene.

Stedet ble utropt til nasjonalmonument i 1946. I 2008 ble det oppført på *World Monuments Watch List of 100 of Most Endangered Sites* av World Monuments Fund, på grunn av en risiko som villdyr fra det omliggende naturreservatet utgjorde for sandsteinsveggene.

## Referanser
Dhlodhlo

**Dhlodhlo**, eldre navn **Danangombe**, er det yngste av de store steinruinkompleksene i Zimbabwe. Det ligger 75 kilometer øst for Bulawayo, om lag halvveis til Gweru, i provinsen Matabeleland South. 

Danangobe ble grunnlagt under Torwa-dynastiet, som var en av de to statene som rozviene konsentrerte seg om etter at Stor-Zimbabwe (også kalt Imbahuru) ble forlatt.

I 1650 overtok Changamire-dynastiet (rozvistammen) makten i Torwariket og dermed også Dhlodhlo. For Changamire var Dhlodhlo et av deres viktigste steder. De forsvarte det med kanoner de hadde anskaffet fra portugiserne.

Murverkene har delvis ornamenterte steinsettinger, og dette representerer en betydelig videreutvikling fra de eldre funnstedene av lignende type. Her er det funnet lokal keramikk i Torwa-tradisjon, men også gjenstander av nederlandsk herkomst, som for eksempel en ginflaste fra tidlig 1700-tall.

Dhlodhlo forble Changamirerikets sentrum frem til det gikk under i 1830-årene på grunn av mfekanenes angrep. Området ble 1834–1837 underlagt ndebelene. 

## Litteratur
* N. D. Beach: *The Shona and Zimbabwe.* Mambo Press, Gwelo, und Heinemann, London 1980.
NTNUI Roing

**NTNUI Roing** (stiftet 20. september 2006) er et norsk student-idrettslag, og en undergruppe i NTNUI. NTNUI Roing er Norges femte største roklubb målt etter antall medlemmer.

## Om klubben
NTNUI Roing skal være en fellesarena for studenter med medlemskap i NTNUI som ønsker å drive roing i konkurransemessig sammenheng, samt å bidra til et sosialt romiljø.

## Historie
NTNUI Roing har siden grunnleggelsen av NTH i 1910 eksistert i mange former. Gruppa som den er i dag har sitt utspring i at den i 2006 ble tatt opp som undergruppe i NTNUI og den 20. september 2006 fikk vedtatt sine første vedtekter.

## Arrangementer
### Norgesmesterskap i romaskin
NTNUI Roing fikk tildelt Norgesmesterskap i romaskin 2021, men ble avlyst av smittevernshensyn pga Covid-19. 
NTNUI Roing blir tildelt Norgesmesterskapet i romaskin 2022 dersom klubben ønsker å arrangere, lyder forslaget fra Norges Roforbund.

### Studentmesterskap i ergometerroing
NTNUI Roing har med jevne mellomrom arrangert Studentmesterskap i ergometerroing. Det første frittstående innendørsmesterskapet ble avholdt 10. februar 2018.
Det siste studentmesterskapet ble avholdt 15. februar i Trondheim, arrangert av NTNUI Roing.

## Aktivitet
Aktiviteten til rogruppa foregår inne på Idrettsbygget på Gløshaugen på vinteren, men på våren roes det på Nidelven. Her er de ofte å få øye på, både sent og tidlig, da de må følge tidevannet for å få rodd. 
På sommerstid og på høsten ror de på Jonsvatnet, sammen med Trondhjems Roklubb. 

Antall medlemmer er rundt 150, hvor ca. 100 av disse er mer eller mindre aktive.

## Organisatorisk oppbygning
NTNUI Roing har et styre som leder NTNUI Roings virksomhet, og består av sju personer. 
I tillegg er det en valgkomité, en uttakskomité, en hjemmeside-komité, sosialkomité og en PR-komité.

## Sosiale medier
NTNUI Roing er per dags dato det studentidrettslaget i Norge med flest følgere på Instagram.
De har også egen hjemmeside, i tillegg til Facebook-side.

## Referanser
Ziwa

**Ziwa** eller Ziwaruinene (tidligere *Van Niekerk*-ruinene) er navnet som ble benyttet for å beskrive restene av en vidstrakt jordbruksbosetting fra sen jernalder som er blitt datert til 1600-tallet. Stedet ligger i Nyanga i provinsen Manicaland og ble et nasjonalmonument i 1946 og er siden 1997 oppført på Zimbabwes liste over forslag til verdensarv.

## Beskrivelse
Stedet består av en stor variasjon steinbyggverk, deriblant steinterrasser som følger konturene av høyder og skrenter. Arkeologiske undersøkelser har også frembragt viktige aspekter om keramikk og klippekunst.

Før Ziwa ble nasjonalmonument, hadde stedet vært en del av de kommersielle gårdsbrukenes område og var dermed i privat eie. En stor del av de skader eller nedbrytninger av antikviteter kan ha funnet sted i den perioden, av landbrukere som brukte området til sitt buskap. Et museum ble grunnlagt for å vise Zivas kulturarv og andre arkeologiske funnsteder i Nyangadistriktet.

Selv om området ble avfolket på 1700-tallet, har Ziva fortsatt å være av betydning for senere grupper som hadde slått seg ned i dets nærhet

Ziwa bærer spor av menneskelig bosetting for alle større arkeologiske perioder identifisert i Zimbabwes arkeologiske sekvens. Det er fra steinalderens jeger-samler-periode og frem til historisk tid. 3&nbsp;337 hektar land omfatter: Steinalderlevninger, steder med klippekunst, tidlige jordbrukssamfunn, senere jordbrukersamfunn markerte med terrasser og feltsystem, fort, gropstrukturer, jernsmelting og smedover samt et stort antall rester av hus med påklattet leire.

## Illustrasjoner

Ziwa enclosure model.JPG|Modell av Ziwa som vises i besøkssenteret
Ziwa ruins pitentrance.JPG|Inngang til grop
Ziwa ruins wall.JPG|Dobbel omslutningsmur


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Achraf Hakimi

**Achraf Hakimi Mouh** (født 1998) er en spanskfødt marokkansk fotballspiller som spiller for den franske klubben .

I 2020 ble han kåret av den afrikanske fotballunionen (Confédération Africaine de Football – CAF) til årets mest lovende fotballtalent.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fouad Chafik

**Fouad Chafik** (født 16. oktober 1986) er en franskfødt marokkansk fotballspiller som fra den 30. juni 2022 er klubbløs.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hakim Ziyech

**Hakim Ziyech** (født 1993) er en nederlandskfødt marokkansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben .

Den 13. februar 2020 ble Chelsea enige med Ajax om en overgang for Ziyech. Den 23. februar 2020 skrev han under en femårs-kontrakt med Chelsea.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Den hittil siste landskampen Ziyech har spilt var en vennskapskamp mot  i juni 2021. Siden da har han vært utelatt fra landslagstroppen.
Marokkos landslagstrener Vahid Halilhodžić begrunnet utelatelsen av Ziyech fra troppen til Afrikamesterskapet i 2022 med at oppførselen hans ikke er forenelig med spill på landslaget. Halilhodžić viste også til at Ziyech under Afrikamesterskapet i 2019 var den enkeltspilleren på laget som mottok sterkest kritikk og ble buet på.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

## Meritter
;Chelsea FC
* UEFA Super Cup (1): 2021

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rudolf Morsey

**Rudolf Morsey** (1927–2024) var en tysk historiker. Han var professor i historie i Speyer.

Morsey har hovedsakelig forsket på parti- og forvaltningshistorie, utviklingen av de kristelige demokratiene og forholdet mellom stat og kirke på 1800- og 1900-tallet, samt forhistorien og den tidlige historie til Forbundsrepublikken Tyskland.

## Referanser
TV-aksjonen 2017

**TV-aksjonen 2017** var den 44. TV-aksjonen i rekken. Innsamlingsaksjonen i 2017 ga pengene til UNICEF Norge for å gi utdanning til barn som er rammet av krig og konflikt. UNICEF søkte om midler for Colombia, Mali, Syria, Pakistan og Sør-Sudan, som alle har til felles å ha opplevd krig og konflikter som har fratatt barn muligheten til skolegang. UNICEF arbeider også for å sikre barna trygghet og å inkludere hele lokalsamfunnet i skolegangen.

Kongehuset utnevnte dette året kronprins Haakon som den kongelige høye beskytter. Programlederne Line Andersen og Leo Ajkic ledet det direktesendte TV-programmet fra Oslo på NRK1, mens Mikkel Niva var auksjonarius. Benedicte Bendiksen ledet en innledende sending fra Lillehammer sammen med skoleelever ved Søre Ål skole.

To dager etter aksjonen var det talt opp  innsamlede kroner, en økning på 2,4 millioner kroner fra 2016. Det betyr at hver innbygger i snitt ga 50,02 kroner. Svalbard ga mest per innbygger med gjennomsnittlig giverbeløp på 503,31 kroner. Deretter fulgte Utsira med 325,55 kroner og Træna med 260,06 per innbygger. Erna Solberg presenterte regjeringens bidrag på 40 millioner kroner.

NRK P3 holdt en 100 timer lang direktesending under navnet P3-aksjonen, som satte innsamlingsrekord med 6 265 569 kroner fra lytterne.

## Se også
* TV-aksjonen

## Referanser
Mimoun Mahi

**Mimoun Mahi** (født 13. mars 1994) er en nederlandskfødt marokkansk fotballspiller som spiller for De Graafschap.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nabil Dirar

**Nabil Dirar** (født 25. februar 1986) er en marokkansk fotballspiller som fra 2. februar 2022 er klubbløs.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Charlie Rose

**Charles Peete Rose jr.** (født 1942) er en amerikansk journalist. Han var fra 2012 til 2017 en av programlederne for CBS' frokost-TV-program *CBS This Morning*, som sendes nasjonalt fra New York. 

Fra første halvdel av 1990-tallet hadde han et intervjuprogram som begynte med sendinger på den amerikanske almenkringkasteren PBS og senere på Bloomberg, der han intervjuet politikere og næringslivsledere.

Frem til 2005 medvirket han som korrespondent i onsdagsutgaven av *[[60 Minutes]]*.

I en artikkel i *[[The Washington Post]]* den 20. november 2017 sto åtte kvinner frem med beskyldninger om at Rose hadde opptrådt utilbørlig overfor dem med tildels grove seksuelle overtramp. Som følge av dette ble han sagt opp fra sine stillinger i PBS, Bloomberg og CBS.

Siden er han også blitt fratatt en rekke æresbevisninger han tidligere hadde mottatt.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*