open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juvenalis

**Juvenalis** (= latin for «ungdommelig»), egentlig **Decimus Junius Juvenalis**(født ca. 55, død ca. 135 e.Kr.) var en romersk dikter. Han var særlig kjent for sine bitre satirer om Romas moralske forfall. Han er opphavsmannen til uttrykket «brød og sirkus» (*panem et circenses*, *Satirae* 10.77–81). 

«En sunn sjel i et sunt legeme» er en annen av hans maksimer. Han kom til Roma fra landet og ble overveldet av storbylivets lastefullhet, men utga først sine 16 satirer etter keiser Domitians fall, da det igjen ble mulig å ytre seg fritt. Han og Martial var de siste store klassikerne innenfor latinsk litteratur. 

Detaljene i Juvenals liv er uklare. Referanser i hans egne tekster til kjente personer fra slutten av 100-tallet, gir en tilnærmet datering. Martial nevner en lærd venn av seg flere ganger, kalt Juvenalis, som trolig er samme person. Juvenalis bygger da også en del på Martials epigrammer, uten å navngi ham. En nå tapt innskrift fra Aquinum refererte til en offiser ved navn … NIVS IVVENALIS, som kan ha vært satirikeren. 

Plinius den yngre nevner omtrent det som fantes av skrivende personligheter i Roma på sin tid, men ikke Juvenalis. Vi må helt til Lactantius ca. to hundre år senere før vi møter Juvenalis igjen. De kristne må ha verdsatt hans moralisme og kritikk av Roma, for det var i deres miljø han for første gang ble populær og lest av flere. I hele middelalderen ble han bevart og lest i klostrene. Grunnen til at hans satirer har overlevd, kan være at et fåtall manuskripter lå bortgjemt, og ble gjenoppdaget av de kristne mye senere. «Juvenalis» kan rett og slett ha vært et kallenavn som svært få i samtiden kjente identiteten til, et pseudonym som trygget forfatteren om hans skrifter falt i gale hender. Dette kan også forklare at ingen lot til å kjenne mannen i hans samtid.

Lucilius var opphavsmann til romersk satire som sjanger, og det var i samme ånd - i den poetiske tradisjon etter Horatius og Persius - at Juvenal skrev minst 16 dikt i daktylisk heksameter, om en encyklopedisk rekke emner hentet fra romersk dagligdag. *Satirene* er en levende kilde til studiet av antikkens Roma i en bredt perspektiv, men ved første blikk fremstår de som en svartmaling av (det hedenske) Roma, kanskje noe som bidro til deres bevaring i klostrene rundt om, på en tid da det meste av oldtidens tekster gikk tapt.

## Referanser


## Litteratur
* Anderson, William S. (1982): *Essays on Roman Satire*, Princeton: Princeton University Press
* Braund, Susanna M. (1988): *Beyond Anger: A Study of Juvenal’s Third Book of Satires*, Cambridge: Press Syndicate of the University of Cambridge
* Braund, Susanna (1996): *Juvenal Satires Book I*, Cambridge: Press Syndicate of the University of Cambridge
* Iddeng, Jon (1995): *«Juvenal», To gode keisere?*, forlaget Messel, Oslo, ISBN 82-991248-2-4.

## Eksterne lenker
* Latinske tekster fra ''Satirene'' av Juvenal i Latin Library
* Engelsk oversettelse av alle 16 satirene hos Tertullian Project
* Juvenals første 3 ''Satirer'' på engelsk
Erki Nool

**Erki Nool** (født 1970) er en tidligere estisk friidrettsutøver.

Nool var tikjemper og kjempet i verdenstoppen fra midten av 1990-årene, da han under VM 1995 kom på 4.-plass med 8268 poeng. Under VM 2001 i Edmonton tok han sølv med ny personlig rekord på 8815 poeng. 

Han har også to EM-medaljer, gull fra 1998 med 8667 poeng og sølv fra 2002 med 8438 poeng.

Karrierens høydepunkt kom under OL 2000 i Sydney, der han vant gullmedalje med et resultat på 8641 poeng. Dermed ble Nool folkehelt i Estland. I de to dagene tikampøvelsen varte, hadde barn i Estland skolefri, for å kunne følge konkurransen via TV. Da han kom tilbake fra Sydney, ble han møtt av 80&nbsp;000 mennesker på flyplassen i Tallinn. 

Fra 2007 til 2015 var Nool innvalgt i Riigikogu for det konservative Forbundet av Isamaa og Res Publica (IRL).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hertug av Buckingham

**Hertug av Buckingham** er en adelstittel i Det forente kongerike. Den har tidligere vært en engelsk adelstittel og en adelstittel i Storbritannia. Hertugen er også **marki av Buckingham**, og det fantes tidligere en jarl av Buckingham.

## Første opprettelse

Tittelen ble først opprettet 14. september 1444 for Humphrey Stafford, 6. jarl av Stafford. Han var sønn av Anne av Gloucester, datter av Thomas av Woodstock, jarl av Buckingham, som i sin tur var yngste sønn av Edvard III av England. Stafford var en viktig støttespiller for Huset Lancaster under rosekrigene, og falt i slaget ved Northampton i juli 1460. 

Han ble etterfulgt av sin sønnesønn Henry Stafford, 2. hertug av Buckingham, som hjalp Rikard III av England da han krevde tronen i 1483. Senere samme år snudde han og ledet et opprør mot Rikard III, ble arrestert og henrettet for høyforræderi. Sønnen Edward Stafford, 3. hertug av Buckingham fikk tittelen tilbake da Henrik VII kom til makten i 1485, men ble henrettet på grunn av sin motstand mot kardinal Thomas Wolsey, Henrik VIIIs viktigste rådgiver. Tittelen døde ut med ham; det samme gjelder titlene jarl av Stafford og baron av Stafford. 

## Andre opprettelse

Hertugdømmet ble opprettet for andre gang i 1623 for Jakob Is favoritt George Villiers, 1. hertug av Buckingham. Han ble utnevnt til baron Whaddon, vicomte Villiers (1616) og jarl av Buckingham (1623). Som minister under Karl I var han ansvarlig for krigføring mot Spania og Frankrike. Han ble myrdet av en puritansk fanatiker i 1628, mens han forberedte en ekspedisjon for å unnsette hugenottene ved La Rochelle. 

Sønnen George Villiers, 2. hertug av Buckingham var en viktig rådgiver under Karl II, og utgjorde sammen med Anthony Ashley-Cooper, 1. jarl av Shaftesbury den protestantiske aksen i Cabalministeriet. Han døde uten arvinger i 1687. 

His son, George Villiers, 2nd Duke of Buckingham, was a notable advisor in the reign of Charles II, and, along with Lord Ashley made up the protestant axis of the famous Cabal Ministry. When he died in 1687, the title again became extinct.

## Tredje opprettelse

Tittelen hertug av Buckingham og Normanby ble opprettet i 1703 for John Sheffield, 1. hertug av Buckingham og Normanby, lordseglsbevarer og president for Det kongelige råd under dronning Anne.

## Fjerde opprettelse

Den fjerde opprettelsen kom i 1822. I 1784 ble George Nugent-Temple-Grenville utnevnt til marki av Buckingham. Han var blant annet stattholder i Irland. Hans sønn Richard Temple-Nugent-Brydges-Chandos-Grenville ble i 1822 utnevnt til hertug av Buckingham og Chandos. 

## Tittelinnehavere

### Baron Stafford (1299)

### Jarl av Stafford (1351)

### Hertug av Buckingham, første opprettelse (1444)

### Hertug av Buckingham, andre opprettelse (1623)

### Hertug av Buckingham og Normanby (1703)

Se hertug av Buckingham og Normanby.

### Hertug av Buckingham og Chandos (1822)

Se vicomte Cobham.
Dalen vår

***Dalen vår*** er et lokalhistorisk tidsskrift som utgis til medlemmer av Soknedalen lokalhistoriske forening tre ganger årlig. Heftet, som tar for seg lokalhistorie fra Soknedalen i Ringerike kommune, kom ut første gang i mars 1994 og trykkes i et opplag på ca. 700 eksemplarer. Redaktør fra starten til 2014 har vært Else Marie Abelgård.
De internasjonale øylekene 2009

**De internasjonale øylekene 2009** (**De 13. internasjonale øylekene**) ble avholdt på Åland i perioden 27. juni til 4. juli 2009. Arrangør av øylekene er International Island Games Association.

## Deltakerøyer
Alle de 25 medlemsøyene var påmeldt, men 24 deltok med aktive utøvere i konkurransene på Rhodos etter at Prince Edward Island trakk seg fra lekene. I mai 2011 valgte de også å fratre som medlemmer av IIGA.

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
* 
*
* Ynys Môn/Anglesey

## Medaljestatistikk

## Idretter

* Badminton – resultater
* Basketball – resultater
* Bordtennis – resultater
* Bueskyting – resultater
* Fotball – resultater

* Friidrett – resultater
* Golf – resultater
* Judo – resultater
* Seiling – resultater

* Skyting – resultater
* Svømming – resultater
* Tennis – resultater
* Turn – resultater
* Volleyball – resultater

## Referanser


## Eksterne lenker
* NatWest Island Games XIII - Aland 2009 hos iiga.org
De internasjonale øylekene 2011

**De internasjonale øylekene 2011** (**De 14. internasjonale øylekene**) ble avholdt på Wight i perioden 25. juni til 1. juli 2011. Arrangør av øylekene er International Island Games Association.

## Deltakerøyer
Alle de 24 medlemsøyene var påmeldt til konkurransene på Wight. Antall deltagere påmeldt i parentes. Prince Edward Island var oprinnelig også påmeldt, men trakk seg først fra lekene og 30. mai 2011 fratro de som medlemmer av International Island Games Association.

* *(120)*
* *(34)*
* *(102)*
* *(70)*
* *(43)*
* *(100)*
* *(18)*
* *(140)*
* *(132)*
* *(74)*
* *(210)*
* *(82)*
* *(46)*
* *(189)*
* *(252)* **(Vert)**
* *(199)*
* *(125)*
* *(40)*
* *(120)*
* *(110)*
* *(11)*
* *(8)*
* *(66)*
* *(65)*

## Medaljefordeling

## Idretter

* Badminton – resultater
* Basketball – resultater
* Bordtennis – resultater
* Brettseiling – resultater
* Bueskyting – resultater

* Fotball – resultater
* Friidrett – resultater
* Golf – resultater
* Seiling – resultater
* Skyting – resultater

* Squash – resultater
* Svømming – resultater
* Sykling – resultater
* Tennis – resultater
* Volleyball – resultater

## Referanser


## Eksterne lenker
* NatWest Island Games XIV - Isle of Wight 2011 hos iiga.org
TUIL Arena

**TUIL Arena** (tidligere **Tromsdalen stadion**) er et fotballstadion i Tromsø, og hjemmebanen til fotballaget Tromsdalen Fotball. Arenaen ligger i Tromsdalen, og grenser til Tromsdalen kunstisbane.

Tromsdalen stadion ble tatt i bruk i 1983. Publikumsrekorden er 3200, og er satt under en kamp mellom Tromsdalen og Bodø/Glimt i 1992.

## Eksterne lenker
* TUIL Arena - Nordic Stadiums
Vesterålen skyttersamlag

**Vesterålen skyttersamlag** ble opprettet i 1907 og består av skytterlagene Andenes (Andøy), Bø (Bø i Vesterålen), Dverberg (Andøy), Melbo (Hadsel), Sortland (Sortland) og Tretinddalen (Øksnes). Dverberg skytterlag var først ute med å arrangere stevne på elektroniske skiver i Vesterålen, siden har de andre lagene kommet etter. Det er nå bare på Melbo at det skytes på pappskiver både på 200- og 100-meteren (skivetrekk), og på Sortland (skivetrekk på 100-meteren).

## Skytterlag

**Andenes**
Stiftet 1881. 10 skiver på 200 meter, 5 skiver på 100 meter (Kongsberg). Publikumsvisning inne på skytterhuset. Stor parkeringsplass.

**Bø**
Stiftet 1881. 30 skiver på 200 meteren, 20 skiver elektronikk, 10 skiver på 100 meteren, 8 skiver på innendørsbanen 15m elektronikk, ferdig høsten 2007. (Alle Kongsberg). Publikumsvisning inne på skytterhuset. Stor parkeringsplass. Har flere ganger arrangert Landsdelskretsstevnet for Nord-Norge (NNM).

**Dverberg**
Stiftet 1883. 8 skiver på 200 meter, 6 skiver på 100 meter (Sius Ascor). Starter bygging av nytt skytterhus i høst (2007). Stor parkeringsplass.

**Melbo**
10 skiver på 200 meter (anvises fra grav), 8 skiver på 100 meter (skivetrekk). Stor parkeringsplass.

**[[Sortland skytterlag|Sortland]]**
Stiftet 1896. 7 skiver på 200 meter (Megalink), 8 skiver på 100 meter (skivetrekk). Publikumsvisning inne på skytterhuset. Stor parkeringsplass.

**Tretinddalen**
5 skiver på 200 meter, 5 skiver på 100 meter (Kongsberg). Publikumsvisning inne på skytterhuset. Stor parkeringsplass.

## Faste stevner

**Februar til april:**
Alle lag arrangerer feltstevner, og et av disse er også Samlagsstevnet i feltskyting. Alle stevnene inngår i Vinterkarusellen, der skytterne får poeng etter plassering i hvert stevne de har deltatt i.

**Mai:**
Bø skytterlag arrangerer Draugenstevnet og Sikantreffen (baneskyting), og Tretinddalen skytterlag arrangerer Øksnesstevnet (baneskyting). (Samme helg.) Det arrangeres også skyting om Den Norske Skyttermedalje.

**Juni:**
Melbo skytterlag arrangerer Vesterålstreffen (baneskyting), og Sortland skytterlag arrangerer Medaljestevnet (baneskyting). (Samme helg.)

**August:**
Samlagsstevnet arrangeres midit i august (ca. 2 uker etter Landsskytterstevnet), og går på omgang blant lagene. I år er det Sortland som står som arrangør. Det skytes feltskyting på lørdag, og lagskytinger og baneskyting på søndag.
Andenes skytterlag og Dverberg skytterlag arrangerer Andøytreffen. Det er ett feltstevne og to banestevner. Feltstevnet veksler mellom Andenes og Dverberg, slik at i år har Dverberg banestevne på lørdag, og Andenes har feltstevne på lørdag og banestevne på søndag.

**September:**
Første helgen i september avsluttes sesongen. Avslutningsstevnet går også på omgang blant lagene. Alle stevnene inngår i Skyttercupen, der skytterne får poeng etter plassering i hvert stevne de har deltatt i.

## Eksterne lenker

* Bø Skytterlag
* Dverberg skytterlag
* Det frivillige skyttervesen
Ole Kamben

**Ole Kamben** (født 20. desember 1961) er en norsk fotballdommer som dømmer for Bamble Idrettsforening. Kamben begynte å dømme i 1978 og han har vært dommer i Adeccoligaen siden 1995. Han har også dømt i Tippeligaen. Kamben er pensjonert fra politietaten og jobber nå som lærer på Stathelle barneskole.

## Referanser
Gryterett

En **gryterett**, eller bare **gryte**, er en varm matrett hvor alle ingrediensene tilberedes og/eller serveres i ett og samme kokekar. Eventuelt tilbehør som ris eller poteter kan tilberedes for seg.

I dagens husholdning er en gryte ofte ensbetydende med lett- og hurtiglagde halvfabrikata fra poser og pakker som bare tilsettes vann og stekt kjøttdeig og gis et raskt oppkok før servering. Men gryteretter kan i sin opprinnelige form være både avanserte, tidkrevende og velsmakende festmåltider. Et eksempel på slik festmat er småmat fra Hallingdal, som kan kalles både en gryterett og ei tykksuppe.

Blant klassiske gryteretter er for eksempel frikassé som kan lages med kjøtt fra høne, kalv eller lam. Frikassé betyr egentlig stuing og i denne sammenhengen gjelder dette retter laget i ett kokekar, tilsvarende det engelske *stew*. Nært dette er den franske basisretten pot-au-feu, en gryte med kokekjøtt, grønnsaker, krydder og urter etter tilgang og smak. Andre klassikere er bouillabaisse fra Marseille med opptil 12 forskjellige typer fisk, skjell, muslinger og krepsdyr samt hvitvin, hvitløk, løk, tomat, basilikum, fennikel og safran. Coq au vin er basert på spekket kylling som kokes med vin, sopp og hvitløk. En spesiell variant er retter som tilberedes i leirgryter (såkalt Rømertopf), som er utbredt på Balkan og i en del afrikanske land og var et motefenomen i Norge og flere andre europeiske land på 1980-tallet, inntil manglende kunnskap om eller tid til renhold førte til flere tilfeller av matforgiftning. Den mest populære gryterett i Norge tenker man gjerne ikke på som gryterett, men fårikål oppfyller alle kriteriene i definisjonen på en gryterett.
Signe Flatin Neset

**Signe Flatin Neset** (født 11. desember 1912 i Seljord, død 30. juli 1975) var en norsk hardingfeleutøver fra Seljord i Telemark.

Signe Flatin Neset var datter av spelemannen Kjetil Flatin og bodde på plassen Ramberg ved kommunegrensa mellom Seljord og Kviteseid, helt til hun giftet seg med spelemannen Leiv Neset fra Modalen og flyttet til Skien. Hun var blant de fremste utøverne på hardingfele i sin samtid. 

Signe Flatin begynte tidlig  å spille hardingfele, og allerede som 14 -åring reiste hun sammen med faren rundt om i landet og holdt konserter. 

I 1960 ble hun den første kvinnen som vant en 1. premie i hardingfele klasse A på landskappleiken. 
Fram til 2005 var hun fremdeles den eneste. 

Signe Flatin Neset spilte første gang i radio så tidlig som i 1934, og  hun spilte inn mer enn 100 slåtter, både for Arne Bjørndals samling i Bergen og for NRK.
Hun spilte mye sammen med Torbjørg Ås Gravalid i sin ungdom, senere også med Leiv Neset. 

Rolf Myklebust skrev i boken sin at hun var blant de beste spelemennene i landet. 

## Litteratur
* Myklebust, Rolf: *50 år med folkemusikk*. Samlaget, 1982. ISBN 978-82-521-2211-4

## Eksterne lenker
* Vaa, Johan: Felespelaren Signe Flatin Neset
Morten Høgberg

**Morten Høgberg** (født 18. januar 1974) er en norsk fotballdommer som dømmer for Manglerud Star. Han kom innpå i tippeligakampen mellom Vålerenga og Molde 4. mai 2008 da hoveddommer Jonny Ditlefsen ble skadet. Han dømte i 1. divisjon i 2009-sesongen.
## Referanser
Rune Nordby

**Rune Nordby** (født 10. oktober 1971) er en norsk sorenskriver og tidligere fotballdommer fra Oslo.

Nordby var hoveddommer i 104 kamper i 1. divisjon for herrer mellom 1998 og 2007. Hans siste kamp var HamKam mot Hønefoss (2–0) 24. juni 2007. Etter karrieren har han vært kampdelegat for Norges Fotballforbund, herunder på cupfinalen mellom Bodø/Glimt og Molde (0–1) i 2023. Nordby representerer Tveita Idrettslag.

Nordby er utdannet jurist. I april 2021 ble han sorenskriver i nyopprettede Follo og Nordre Østfold tingrett.

## Referanser
Bjørn Hansen (dommer)

**Bjørn Hansen** (født 1966) er en norsk fotballdommer for Kolbotn Idrettslag og politiker. Hansen begynte å dømme fotball i 1982 og han var dommer i OBOS-ligaen fra 1994. Han har også dømt i Eliteserien

Hansen var vararepresentant på Stortinget for Oslo for Fremskrittspartiet i perioden 1997-2001. Han var bystyrerepresentant for Fremskrittspartiet i Oslo i periodene 1995–1999 og 2003–2007,samt vært leder av Fremskrittspartiets ungdomsparti i Oslo.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Frank Vik

**Frank Vik** (født 12. juni 1968) er en norsk fotballdommer som dømmer for Begby Idrettslag.

## Eksterne lenker
* Frank Vik på www.footballzz.com
* Frank Vik - søndagens dommer på www2.godset.no
* Frank Vik fra Begby IL dømmer Follo FK mot Sogndal. på www.follo-fotball.no
* Fakta: Høland-LSK på www.rb.no
Lunde Forlag

**Lunde Forlag AS** er et mellomstort, norsk forlag som først og fremst utgir kristen litteratur i forskjellige sjangre for barn og voksne, men også mer allmenne bøker. Lunde forlag er tilknyttet konsernet Lunde Holding som i tillegg driver bokhandler i kjeden Bok & Media, bibelforlaget Norsk Bibel og tidsskriftet Fast Grunn. Forlaget har sin egen bokklubb, Bokklubben Perspektiv.

Lunde Forlag ble grunnlagt i Bergen 1905 av Andreas O. Lunde og overtatt av Norsk Luthersk Misjonssamband (NLM) i 1944.
Forlaget flyttet til Oslo midt i 1950-åra og er nå etablert på Sinsen. Lunde har hovedkontor på Fjellhaug sammen med Misjonssambandet.

## Eksterne lenker
* Lunde forlags hjemmesider
Dagdrøm

**En dagdrøm** er fantasier, drømmer og illusjoner man kan ha i dagliglivet. Når man dagdrømmer, kan man la tanker og følelser flyte for å komme inn i en slags transe, en suggestiv tilstand som likner på å drømme i søvne. Man kan da se for seg ting og få nye tanker mens man er våken. 

Man kan dagdrømme når som helst, for eksempel på skolebenken og på venteværelset. Det er gjerne steder og situasjoner der de ytre hendelsene eller inntrykkene oppleves som kjedelige, uinteressante eller ensformige. Når oppmerksomheten glipper, kan man isteden hengi seg til tankeflukt og fantasireiser. 

## Se også
* Drøm
* Selvsuggesjon
* kognitiv psykologi

## Eksterne lenker
* forskning.no 2012: ''Dagsrømming er sunt for deg''
Pikene fra Avignon

***Pikene fra Avignon*** (*Les Demoiselles d'Avignon*) er tittelen på et berømt bilde av Pablo Picasso, malt i 1907 som bidrag til en minneutstilling om Cézanne. «Avignon» henviser til et bordelldistrikt (Carrer d'Avinyó) i Picassos hjemby Barcelona. Dette maleriet sies å innlede kubismen i billedkunsten. Kvinnene på bildet har ansikter som ser ut som afrikanske masker, med kantede trekk og fordreide kropper. To tilstøtende figurene er i en iberisk stil fra Picassos Spania, mens to til høyre har afrikanske maskelignende trekk. Picasso sa at den etniske primitivismen framkalt i disse maskene fikk ham til å «frigjøre en helt original kunstnerisk stil med overbevisende, til og med vill kraft» som førte til at han tilføyde et sjamanistisk aspekt til kunstprosjektet sitt.

## Referanser


## Litteratur
* Elderfield, John, red. (2004): *Modern Painting and Sculpture 1880 to the present at The Museum og Modern Art*, New York, 

## Eksterne lenker
* ''Les Demoiselles d'Avignon'', Museum of Modern Art
* ''Les Demoiselles d'Avignon'', Conserving A Modern Masterpiece
Norli

**Norli AS** er morselskap i Norli-konsernet og er fellesadministrasjon for kjedene Norli og Kontorspar. Norli AS er Norges største bokhandelsvirksomhet og driver i dag kjeden Norli, som per oktober 2025 har mer enn 200 butikker over hele landet. Norli AS eies av forlagshuset Aschehoug og NorgesGruppen.

Norli etablerte Norli Akademisk som et subbrand for studentbokhandler i 2023. Året etter overtok de eierskapet i Platekompaniet.

Den første Norli-butikken, Olaf Norlis bokhandel, ble åpnet i 1890 i Norli Universitetsgata, der hovedkontoret nå også holder til. 

Norli Gruppen ble etablert i 1999 / 2000 da Lauritzen Bokhandel AS i Drammen og Aschehoug forlag slo sammen sine butikker til Lauritzen-Norli Gruppen, hver med 50% av aksjene. Denne bokhandelgruppen skiftet navn til Norli Gruppen i 2001. Butikkene utgjorde flere store bokhandels-selskaper: Lauritzen i Drammen og Oslo, Norli i Universitetsgata i Oslo, en bokhandel som ble etablert av forlagsbokhandler Olaf Norli i 1890, overtatt av Aschehoug i 1985 og er i dag Nordens største, Melvær i Bergen, Olafsen Bok og Papir i Tønsberg og Sandefjord, Mox-Næss i Trondheim, Bokhandelen i Steinkjer, Landmark Libris på Gjøvik, Juul-Møller i Oslo (fra 2002) og P.M. Danielsen i Arendal (fra 2003).

I oktober 2010 inngikk Norli Gruppen og NorgesGruppen Bok og Papir AS avtale om å fusjonere Norli og Libris, og ble da hetende Norli Libris. Kjedenavnene skulle beholdes. Det nye selskapet eies med 51 % av Aschehoug og 49 % av NorgesGruppen. Fra 1. januar 2020 tok kjeden igjen navnet Norli.

Bokhandlerkjeden Norli delte i årene 2011–2013 ut litteraturprisen Norlis debutantpris.

Kjeden deler årlig ut Norlis kokebokpris, som går til årets beste norske kokebok.

Norli arrangerer årlig Norli junior lesekonkurranse for barneskoletrinnene. I 2020 deltok over  elever fordelt på  klasser, som til sammen leste  bøker.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Robert Servatius

**Robert Servatius** (født 31. oktober 1894 i Köln, død 7. august 1983 samme sted) var en tysk advokat kjent blant annet som forsvarer under Nürnbergprosessene og for Adolf Eichmann.

## Bakgrunn
Robert Servatius kom fra en middelklassefamilie og tok abitur fra *Friedrich-Wilhelm-Gymnasium* i Köln. Under første verdenskrig tjenestegjorde han som artillerioffiser. Etter krigen studerte han i årene 1918 til 1922 juss i Philipps-Universität Marburg, Ludwig-Maximilians-Universität München, Humboldt-Universität zu Berlin og Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität i Bonn. Etter eksamen tok han doktorgraden i juss ved universitetet i Bonn i 1925 og slo seg deretter ned som advokat i Köln. Men han videreførte sine juridiske studier og hadde studieopphold blant annet i London og Paris. I 1929/30 var han et år i Berlin og lærte seg russisk mens han studerte rettsforholdene og forholdene for næringsliv i Sovjetunionen, som han besøkte i 1932.

Ved utbruddet av andre verdenskrig ble han skrevet ut som offiser, og tjenestegjorde gjennom hele krigen som frontoffiser. I løpet av krigen ble han forfremmet til major. Han ble aldri medlem av NSDAP.

## Nürnbergprosessene

Under Nürnbergprosessen forsvarte han Fritz Sauckel i perioden 1945-1946. I tillegg koordinerte han forsvaret av ledelsen av NSDAP. Under den etterfølgende legeprosessen i Nürnberg fra oktober 1946 – 20. august 1947 forsvarte han den hovedtiltalte Karl Brandt. Under Pohlprosessen (13. januar til 3. november 1947) forsvarte han Franz Eirenschmalz, og under Ministerieprosessen (6. januar til 18. november 1948) forsvarte han Paul Pleiger.

## Eichmannsaken

Etter Nürnbergprosessene hadde han privat advokatpraksis, men høsten 1960 ble han bedt om å forsvare Adolf Eichmann i Jerusalem i rettssaken som åpnet året etter. Her bygget han i stor grad forsvaret på om retten hadde jurisdiksjon til å dømme Eichmann, gitt at han var kidnappet og bortført til et land han aldri hadde vært i før, og om retten kunne være upartisk. Videre problematiserte han i hvilken grad Eichmann hadde beslutningsmyndighet, eller passivt måtte følge opp beslutninger tatt av andre. Her fikk en en viss støtte av de uklare ansvarsfordelingene som var innen Det tredje rike.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Biografi på munzinger.de (tysk)
* «Das Labyrinth»,Der Spiegel 36/1961 om Servatius og Eichmannsaken (tysk)
Bandaklumpen

**Bandaklumpen** er en fjelltopp i Sylmassivet, det sentrale fjellmassivet i Sylan i grensestrøkene av Trøndelag over mot Jämtlandsfjellene. Toppen ligger i Tydal kommune. Den har en høyde på  meter over havet.

Bandaklumpen ligger nær Nedalshytta. Med bil kommer man til Nedalshytta via Brekken som ligger langs vegen fra Funäsdalen eller Røros. Kjør mot Væktarstuggu og Stugudal.

Løypa till Bandaklumpen fra Nedalshytta er den samme som løypa mot Ekorrdörren. Man trenger bra utrustning da det er ganske steinfylt og bratt terreng om man vil gå opp på toppen av Bandaklumpen.

## Fotnoter



## Referanser




## Eksterne lenker
* Den norske turistforenings kart over området 
* Svensk fjelldagbok
Adrianopeltraktaten

**Fredstraktaten i Adrianopel** (også kalt **Edirnetraktaten**, **Adrianopeltraktaten**, **Adrianopelfreden**) avsluttet den russisk-tyrkiske krig (1828-1829). Den ble undertegnet 14. september 1829 i Adrianopel av grev Alekseij Orlov på vegne av Det russiske keiserriket og Abdul Kadyr-bey på vegne av Det osmanske rike.

Det osmanske rike innrømmet Russland adgang til Donaus munning og avsto festningene Akhaltsikhe og Akhalkalaki i Georgia til russerne. Sultanen anerkjente russernes herredømme over Georgia (med Imeretia, Mingrelia, Guria) og over khanatenes Erivan og Nakhichevan som Persia hadde avstått til tsaren i Turkmentsjaijtraktaten ett år tidligere.

Traktaten åpnet også Dardanellene for alle handelsfartøy, og dermed for en oppblomstring av handelen med korn, kveg og trevirke. Men det var ikke før med Hünkâr İskelesi-traktaten (1833) at hele spørsmålet om stredene ble regulert mellom partene. Sultanen innrømmet Serbia autonomi, lovet Hellas autonomi, og tillot Russland å okkupere Moldavia og Valakia inntil Det osmanske rike hadde betalt en stor krigserstatning.

## Kilder
*  Adrianopelfreden i Den Store Danske Encyklopædi
*  Treaty of Edirne i Encyclopædia Britannica
NCsoft

**NCsoft** er et sørkoreansk selskap som fokuserer på å utvikle spill med online-funksjoner. NCsoft er kanskje mest kjent som utviklerne bak det populære spillet Lineage, et MMORPG-spill utgit i 1998. Under E3-messen i 2007 ble det kjent at NCsoft hadde inngått et eksklusivt partnerskap med Sony, der selskapets fremtidlige spill kun vil bli tilpasset på PlayStation konsoller.

## Historie
NCsoft ble dannet i mars 1997 av Tak Jin Kim, skaperen av det korenske tekstbehandlingsprogrammet Hangul. Et av selskapets første produkter var NC HTML redigeringsprogram. I september 1998 lanserte NCsoft sitt første (og mest populære til dags dato) spill **Lineage**. Denne suksessen bidro til at NCsoft åpnet kontorer i Taiwan, Kina, Japan og USA.

NCsoft dannet et Texas-basert selskap kalt NC Interactive som et resultat av partnerskapet med Richard Garriotts Destination Games i april 2001. Jake Song flyttet også til Austin for å hjelpe til med utvikling av fremtidlige produkter.

NCsoft utviklet *[[Lineage II]]* som ble lansert i Sør-Korea 1. oktober 2003 og i USA 28. april 2004. NCsoft er også produsent for *[[Guild Wars]]* (utviklet av ArenaNet) og MMORPG-spillene *[[City of Heroes]]* og *[[City of Villains]]* (utviklet av Cryptic Studios).

I 2004 åpnet NCsoft nye kontorer i Europa. NCsoft Europe har sitt hovedkontor i Brighton i England. Selskapet utvidet da sitt marked betraktelig, og flere spill ble nå tilgjengelig for europeiske rollespilltilhengere.

Under Taipei Game Show i februar 2006 annonserte NCsoft *[[Dungeon Runners]]*, som skal bli utviklet av de Austinbaserte kontorene. Spillet gikk online i mai 2007.

Under E3 i 2006 annonserte NCsoft at de var godt igang med utviklingen av et nytt MMORPG-spill kalt Aion.  Aion blir utviklet av NCsoft sitt Seoulstudio, og vil bruke Crytek sin CryENGINE-teknologi. Aions musikalske arrangement vil bli utviklet av Kunihiko Ryo.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Agostino Tudeschini

**Agostino Tudeschini** eller *Du Aoding* (født 1598 i Sarzana i Italia, druknet 1643 nær Fuzhou i Fujian i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han kom til Shanghai i 1631 og var der til 1634. Deretter misjonerte han i Shaanxi (Xi'an) og i Fujian.

## Se også
* Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen

## Litteratur
* Louis Pfister: *Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773*, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
Stigrundtjern

**Stigrundtjern**, eller Stigtjern eller Rundtjern, er et vann i skogstraktene mellom Bjørkelangen og Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Akershus. Gjeddebestanden og fisken i Stigrundtjern er liten. Det finnes litt abbor i vannet.

## Kilder
*Kommunens kartgrunnlag
Hans Jacob Nielsen

:*For den norske teatermann, se* Hans Jacob Nilsen

**Hans Jacob Nielsen** (født 2. september 1899, død 6. februar 1967) var en dansk bokser som konkurrerte på 1920-tallet. Fra 1924 til 1928 var han regjerende verdensmester i lettvekt.

Nielsen ble olympisk mester i boksing under OL 1924 i Paris. Han vant gull i lettvekt (61,2&nbsp;kg), i finalen beseiret han argentinske Alfredo Copello. Det var 30 boksere fra 22 nasjoner som stilte i denne vektklassen som ble avviklet i perioden 15. til 20. juli 1924.

## OL-medaljer
* 1924  Paris -  **Gull** boksing, lettvekt  Danmark

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sør-Afrikas statsminister

**Sør-Afrikas statsminister** var regjeringssjef i Sør-Afrika mellom 1910 og 1984.

Den sørafrikanske monarken var statsoverhode frem til 1961, da den ikke utøvende statspresidenten i Sør-Afrika overtok rollen etter at Sør–Afrika trakk seg ut av Samveldet av nasjoner og etableringen av en republikk etter en folkeavstemning i 1960.

Posisjonen som statsminister ble avskaffet i 1984 da statspresidenten fikk utøvende makt etter at den nye konstitusjonen ble innført.

## Liste

## Kilder
*
Waterways Ireland

**Waterways Ireland** (engelsk) / **Uiscebhealaí Éireann** (irsk) / **Watterweys Airlann** (ulster-skotsk) er en internasjonal organisasjon som har ansvar for å forvalte, vedlikeholde, utvikle og restaurere innenlands vannveier i Irland.

Organisasjonen er et av seks implementeringsorganer underlagt North/South Ministerial Council opprettet under Belfastavtalen i 1999.

Organisasjonens mandat omfatter følgende vannveier: Barrow Navigation, Erne System, Grand Canal, Lower Bann, Royal Canal, Shannon-Erne Waterway og Shannon Navigation. Hovedkontoret ligger i Enniskillen i Nord-Irland, mens der er regionkontorer i Carrick-on-Shannon, Dublin og Scarriff i Irland.

## Eksterne lenker
*
Jean DeLarge

**Jean DeLarge** (født 1906 i Liège, død 1977) var en belgisk bokser som konkurrerte i 1920-årene. Under Sommer-OL 1924 i Paris, Frankrike vant han gull i klassen weltervekt ved å slå Héctor Méndez i finalen.

## OL-medaljer
* 1924  Paris –  **Gull** boksing, weltervekt  Belgia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fjellparkfestivalen

**Fjellparkfestivalen** er en dugnadsbasert, årlig rockefestival etablert i 1982 i Fjellparken i Flekkefjord i Agder. 

Festivalen vokste ut av det aktive musikkmiljøet rundt Flekkefjord Rockeklubb. Programmeringen har hovedvekt på «ungt, nytt og norsk».

## Utmerkelser
**Årets festival 2018**

I 2019 ble Fjellparkfestivalen tildelt prisen for årets festival. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fjellparkfestivalens hjemmesider
North/South Ministerial Council

**North/South Ministerial Council** (engelsk) / **An Chomhairle Aireachta Thuaidh/Theas** (irsk) / **Noarth-Sooth Cooncil o Männystèrs** (ulster-skotsk) er en internasjonal organisasjon etablert under Belfastavtalen i 1999 for å koordinere myndighetsutøvelsen over øya Irland.

Organisasjonens virksomhet består i møter mellom ministre i staten Irland og fra selvstyreregjeringen i den britiske provinsen Nord-Irland. Den har ansvar for politikken innen tolv samarbeidsområder. Seks av disse områdene utøves av eksisterende organer i hver jurisdiksjon:
* Jordbruk
* Utdannelse
* Miljø
* Helse 
* Turisme
* Transport

De seks resterende samarbeidsområdene utøves av seks internasjonale implementeringsorganer: 
* Waterways Ireland
* Food Safety Promotion Board
* Special European Union Programmes Body
* InterTradeIreland
* The North/South Language Body
* Foyle, Carlingford and Irish Lights Commission

## Eksterne lenker
*
James Barry Munnik Hertzog

**James Barry Munnik Hertzog** (født 3. april 1866 nær Wellington i Kappkolonien, død 21. november 1942 i Pretoria Unionen Sør-Afrika) var en boergeneral og statsminister i Sør-Afrika fra 1924 til 1939. Han oppmuntret til utvikling av afrikander–kulturen, fast bestemt på å beskytte afrikanderne fra britisk innflytelse. 

## Liv og virke
### Jurist
Hertzog fikk sin jusgrad fra Victoria College i Stellenbosch i Kappkolonien og Universitetet i Amsterdam. Han hadde en juridisk praksis i Pretoria fra 1892 til 1895 da han ble utnevnt til Oranjefristatens høyesterett. 

### Militær
Under boerkrigen mellom 1899 og 1902 ble han general og ble nestkommanderende i de militære styrkene til Oranjefristaten. Til tross for noen militære tilbakeslag, ble han kjent som en modig og ressursfull leder av geriljastyrkene som fortsatte å kjempe mot britene. Til slutt, etter å ha blitt overbevist om meningsløsheten i ytterligere blodbad, signerte han i mai 1902 Vereenigingavtalen.

### Politiker
Hertzog kastet seg ut i politikken som hovedorganisator av Orangia Unie Party. Orange River Colony fikk i 1907 selvstyre, og Hertzog sluttet seg til kabinettet som statsadvokat og utdanningsdirektør. Hans insistering på at nederlandsk samt engelsk skulle undervises i skolene møtte bitter motstand. Han ble utnevnt til justisminister i den nye nasjonen som ble dannet 31. mai 1910 kalt Unionen Sør-Afrika. Han fortsatte i embetet til 1912. Hans antagonisme mot imperialismen og mot statsminister Botha førte til ministerkrise. I 1913 ledet han utmeldelsen til de gamle boerne og den antiimperialistiske seksjonen fra South African Party.

Ved utbruddet av det sørafrikanske opprøret i 1914, holdt han seg nøytral og motsatte seg ingen av partene. I årene etter krigen, ledet han opposisjonen mot Jan Smuts.

**Statsminister:** I valget i 1924 beseiret hans Nasjonalistparti og overtok regjeringsansvaret. Nasjonalistpartiet og South African Party fusjonerte i 1934 til United Party.

Hertzog var republikaner som talte sterkt for at Sør–Afrika skulle bli fra det britiske imperiet. Hans regjering godtok i 1931 Westminsterstatuttet, og etter at kong Edward VIII abdiserte som konge av Storbritannia (og dermed konge av Sør–Afrika), insisterte Hertzog på at Sør-Afrikas parlament skulle «godkjenne» denne avgjørelsen ved avstemning. 

4. september 1939 nektet flertallet i United Party å akseptere Hertzogs standpunkt av nøytralitet i andre verdenskrig og avsatte ham til fordel for Smuts.

## Referanser
1. etappe i Tour de France 2007

Den **1. etappen** i Tour de France 2007 var en 203 km lang etappe som gikk fra den britiske hovedstaden London, gjennom grevskapet Kent og inn til Canterbury i Sørøst-England. Etappen inneholdt 3 spurter og 3 kategori 4 stigninger.

Etappen startet tidlig med ryttere som prøvde å gå i brudd. Det var tilslutt skotske David Millar som fikk et forsprang på en liten gruppe foran hovedfeltet. Når den første sprinten nærmer seg lå han 5 minutter foran hovedfeltet og 1 minutt foran de fire bak han. Etter 48 km tar de fire bak, Andrey Grivko, Freddy Bichot, Stéphane Augé og Aleksandr Kuschynski igjen Millar, og de kjører sammen til de blir tatt igjen av hovedfeltet før mål.

Det var flere velt på de trange engelske veiene mot mål, og blant annet Robbie McEwen gikk i bakken. Kurt Asle Arvesen var også involvert, og måtte ha et nytt hjul før han kunne fortsette. McEwen ga seg ikke, han kjørte inn hovedfeltet og vant til slutt massespurten foran Thor Hushovd.

* **Etappe:** 1
* **Dato:** 8. juli
* **Lengde:** 203 km
* **Norske resultater:**
:  2. Thor Hushovd + 0.00
:179. Kurt Asle Arvesen + 0.00
* **Gjennomsnittshastighet:** 43,65 km/h

## Sprint og klatrepasseringer

### 1. sprint ([[Gillingham (Kent)|Gillingham]])

Etter 46.5 km

### 2. sprint (Teston)
Etter 76 km

### 3. sprint (Tenterden)
Etter 140,5 km

### 1. klatring (Southborough)
4. kategori stigning etter 94,1 km

### 2. klatring (Goudhurst)
4. kategori stigning etter 121 km.

### 3. klatring (Farthing Common)
4. kategori stigning etter 183 km.

## Ryttere som brøt

* 135 Eduardo Gonzalo Ramírez fra Agritubel brøt under etappen etter å pådratt seg en skulderskade etter en kollisjon med en følgebil.

## Resultatliste

## Eksterne lenker
* 
* Etappebeskrivelse og recap på cyclingnews.com
Veurne

**Veurne** (*Furnes* på fransk) er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Finlandia-prisen

**Finlandia-prisen** (*[[finsk]]*: **Finlandia-palkinto**) er en årlig litteraturpris som utdeles i Finland av Finlands bokstiftelse til en finsk eller finlandssvensk roman.

Finlandia-prisen er Finlands mest prestisjefulle litteraturpris. Tildeling av Finlandia-prisen påvirker ofte boksalget betydelig, både for de nominerte og framfor alt det prisvinnende verket. 

Prisvinneren må være finsk statsborger, og prisbeløpet har siden 2007 vært  euro, tidigere  finske mark. Prisen har tidligere vært tildelt en hvilken som helst type av skjønnlitteratur, men siden 1993 tildeles den kun romaner. Samtidig ble reglene endret, slik at prisvinneren utpekes av bare ett eneste medlem av den komiteen som utpeker de tre til seks priskandidatene.

**Finlandia Junior-prisen** (finsk **Finlandia Junior–palkinto**) ble innstiftet i 1997 og utdeles årlig til en finsk forfatter av barne- eller ungdomslitteratur. 

**Fakta Finlandia-prisen** (finsk **Tieto-Finlandia-palkinto**) er siden 1989 tildelt prisverdige finske fakta- og lærebøker.

## Finlandiaprisen

## Finlandia Junior-prisen

## Fakta Finlandia-prisen

## Eksterne lenker
*
Pomposaklosteret

**Pomposaklosteret** er et benediktinerkloster utenfor Ferrara i Italia, og var et av de viktigste i Nord-Italia. Bygningene er romanske.

Man har beretninger om klosteret fra det 9. århundre, men anlegget ble sannsynligvis påbegynt 2 århundrer tidligere. Helt frem til det 14. århundre hadde klosteret eiendommer i hele Italia, men hadde allerede da gått tilbake fordi elven Po skiftet løp og oversvømte store områder rundt. Det hadde en betydelig kulturell rolle i Italia takket være skrivermunkene sine. I dette klosteret oppfant Guido av Arezzo det moderne notesystemet innen musikken. I det 19. århundre ble klosteret overtatt av den italienske staten.

Kirken, som er viet til jomfru Maria, er fra det 7. til 9. århundre, men utvidet senere. Det indre, som består av et midtskip og to sideskip, har fine mosaikkgulv og interessante freskoer av Vitale da Bologna. I refektoriet er det bilder av Riminimestrene. Videre finnes det i klosteret freskoer fra det 14. århundre, laget av en elev av Giotto.

Klokketårnet fra 1063 er 48 meter høyt, og er et av de fineste klokketårnene fra den romanske perioden.

## Eksterne lenker
* 
* Offisiell side for Ferrara
* Italia turisme
* Pomposaklosteret
* Greatbuildings.com
Villa Hügel

**Villa Hügel** er et gods i Bredeney-området i Essen som tidligere var industrifamiliens Krupps familiegods og som i dag brukes som kunstmuseum.

Anlegget har 269 rom fordelt på 8&nbsp;100&nbsp;m² og ligger i en 28 hektar stor park over Ruhrdalen og Baldeneysjøen.

Villa Hügel ble bygget av Alfred Krupp (1812–1887) i 1873. Villa Hügel er bygget i stål og stein da Alfred Krupp ville bygget et brannsikkert hjem. Villa Hügel var familieresidens og representasjonssted for hele den tyske makteliten, men familien trivdes ikke særlig i de store, øde salene. Alfried Krupp von Bohlen und Halbach valgte derfor å bygge en ny bolig etter andre verdenskrig. 

Under krigen fungerte huset i perioder som kontorer for konsernledelsen da det sentrale Essen ble sterkt utsatt for bombing. I 1945 tok de amerikanske styrkene beslag i Villa Hügel, og i denne forbindelse flyttet Alfried Krupp von Bohlen und Halbach fra huset og det skulle senere bare bli benyttet til representasjon. I flere år av eiendommen avstengt og ble benyttet av den amerikanske militæradministrasjon. 

I dag brukes det hovedsakelig til å huse kunstutstillinger og konserter.
## Eksterne lenker
*
Valget i Sør-Afrika i 1921

**Valget i Sør–Afrika i 1921** ble holdt for parlamentet til Unionen Sør-Afrika. South African Party vant et flertall. Statsminister Jan Smuts' regjering ble dermed sittende.
Marki

**Marki** (fra fransk *marquis*) er en arvelig høyadelig tittel i flere europeiske land og deres tidligere kolonier, særlige romanske land og Storbritannia, plassert mellom hertug og greve. På engelsk er det *marquess*, fransk *marquis*, nederlandsk *markies* eller *markgraaf*, mens det på tysk heter *Markgraf*, fra lavtysk *mar(c)grēve*, som bygger på *marc*, «grenseområde» og *grēve*, «greve», det vil si en form for stattholder i et grenseområde.

Tittelen brukes også tradisjonelt til å gjengi titler av tilsvarende rang keiserlige Kina og keiserlige Japan. Mens den tysk tittelen *Markgraf* har vært kjent siden 800-tallet, er den franskspråklige varianten *marquis* kjent fra senere, og tidvis med en annen betydning.

## Etymologi og historie

Ordet marki fra fransk fra fransk *marquis*, av gammelfransk *marchis*, sistnevnte i betydningen «hersker over et grenseområde», på slutten av 1200- eller begynnelsen av 1300-tallet. Det franske ordet ble avledet fra *marche* («grense»), selv stammet fra det middelalderlatinske *marc*a («grense»), som det moderne engelske ordet *march* også stammer fra. Mark, fra norrønt *mǫrk*, fra gammelhøytysk *marka*, «grense, grenseland», av germansk **markō*, «rand, grense», var en betegnelse for et grenseområde eller et grenseland, gjerne ved topografiske trekk som mark, utmark, og skog, eksempelvis Danmark med den historiske grensen mot Tyskland. Markien var da en grenseguvernør.

Grenseområdet mellom England og Wales heter *Welsh March* (på middelalderlatin *Marchia Walliae*) og var ofte urolig med angrep begge veier. Offas dike var et  forsvarsverk i dette området som ble bygget allerede på 700-tallet. Den engelske kongen hadde behov for en sterk adelsmann i grenseområdet som kunne fungere både som en buffer og slå tilbake angrep. Tilsvarende for *Scottish Marches* hvor kontrollen var gitt til en *Earl of March*. Skillet mellom guvernører av grenseområder og indre territorier ble gjort allerede ved grunnleggelsen av Romerriket da noen provinser ble satt til side for administrasjon av det romerske senatet og mer upasifiserte eller sårbare provinser ble administrert av keiseren. Titlene «hertug» og «greve» ble på samme måte skilt ut som adelsranger i Det bysantinske riket, med *dux* (bokstavelig talt «leder») som ble brukt for en provinsiell militærguvernør og rangen av kommer (bokstavelig talt «ledsager», det vil si av keiseren) gitt til lederen av en aktiv hær langs grensen.

En kvinne som er tittelinnehaver eller er gift med en marki kalles formelt for en *markise*, men ettersom markise er mer kjent som skjerm over vindu eller veranda er det lite benyttet i Norge (som heller ikke har adel) grunnet åpenbar forveksling.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Suksesjon

**Suksesjon** er betegnelsen på endringene i artssammensetningen som skjer over tid i et område (en annen betegnelse er økologisk suksesjon). 

Suksesjon skjer som en følge av at forholdene endres og forårsakes av både naturlige og menneskeskapte forstyrrelser. Dersom det er artene selv som endrer forholdene, kalles det *autogen suksesjon*. Et eksempel er gjengroing av et tjern til myr. *Allogen suksesjon* er når endringene skyldes ytre faktorer. Det kan være brå, store endringer som skogbrann, ras og vulkanutbrudd, eller menneskeskapte endringer som hogst. I de fleste tilfeller er suksesjon et resultat av både autogen og allogen suksesjon.

Økologen Frederic Clements sitt arbeid om suksesjon, blant annet *Monoklimaksteorien*, dominerte fagfeltet på starten av 1900-tallet. Clemtents teorier ble senere kritisert av andre økologer, blant annet Henry A. Gleason, Arthur Tansley og Robert Whittaker.

## Primær- og sekundærsuksesjon

En suksesjon kan ha to utgangspunkt. Primærsuksesjon er når plantesamfunn etablerer seg på bar bakke, der det ikke er planter fra før. Det skjer der nytt land blir blottlagt, for eksempel når en isbre trekker seg tilbake eller det dannes ei ny øy ved vulkanutbrudd. Over tid vil disse områdene invaderes av planter og dyr. Sekundærsuksesjon er suksesjon i et område der det allerede er planter, eller i det minste et jordsmonn med frø og røtter. Forandringene vil føre til en gjenopprettelse av plantesamfunnet som eksisterte før katastrofen eller inngrepet inntraff. En slik suksesjon vil man få i for eksempel en skog som har blitt hogd ned eller rammet av brann.

## Forskjellige faser
Suksesjon innebærer en forandring der artene avløser hverandre i en bestemt rekkefølge. Artene er selv med på å forandre det abiotiske miljøet, og legger dermed forholdene til rette for at andre arter kan ta over. Arter er tilpasset spesielle forhold slik at de kan dominere på et stadium i suksesjonen og være helt utkonkurrert i neste. Suksesjonen deles derfor inn i ulike faser. Den første fasen kalles *pionerfasen*, og arter som er spesielt tilpasset her, kalles pionerarter. Ulike lavarter har evnen til å vokse direkte på stein og berg, og er derfor typiske pionerarter i en primærsuksesjon. I en sekundærsuksesjon vil pionerartene være lyskrevende arter som har en stor evne til å spre seg. Etter hvert vil pionerartene erstattes av andre, mer konkurransedyktige arter. Denne fasen kalles *konsolideringsfasen*, og vil som regel være den mest artsrike. Videre utvikling vil til slutt føre til en stabilisering, der artssammensetningen forblir uforandret i flere generasjoner. Dette er det siste stadiet i suksesjonen, og kalles klimaksfasen. Hva slags vegetasjonstype man får i klimaksfasen kommer an på klimaet og andre vekstbetingelser som næringsinnholdet i jorda. Under tregrensa er granskog det vanligste klimakssamfunnet i Norge.

## Referanser
Valget i Sør-Afrika i 1924

**Valget i Sør–Afrika i 1924** var et valg i Unionen Sør-Afrika til nasjonalforsamlingen som ble holdt den 19. juni 1924 for å velge 135 representanter. 

Økende misnøye med regjeringen til Jan Smuts førte til hans koalisjonsregjerings nederlag for det proafrikandiske Nasjonalistpartiet og South African Labour Party, et sosialistisk parti som representerte interessene til det hvite proletariatet. 

Sørafrikanske nasjonalister var misfornøyd med Smuts' moderate standpunkt i sørafrikansk uavhengighet fra det britiske imperiet. Den verdensomspennende depresjonen etter første verdenskrig hadde ført til streik i Sør–Afrika som ble avsluttet gjennom en kombinasjon av militær makt og forhandlinger med de kuede fagforeningene, noe som gjorde Smuts til fiende av arbeidervelgerne. Konsekvensen var at Smuts' SAP ble beseiret av en nasjonalist–arbeider pakt. Barry Hertzog dannet regjering og ble statsminister, en stilling han holdt til 1939.