open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Themis (hypotetisk måne)

**Themis** er navnet gitt til en hypotetisk måne til Saturn, annonsert av William Henry Pickering 28. april 1905 etter at han hadde oppdaget den noen år tidligere. Han ga månen navnet Themis. De fotografiske platene hvor månen angivelig skulle ha vært – tretten totalt – fordelte seg over en periode fra 17. april til 8. juli 1904. Ingen andre astronomer har imidlertid bekreftet Pickerings funn.

Pickering forsøkte å beregne en bane som viste en rimelig høy inklinasjon (39,1° mot ekliptikken), en rimelig høy eksentrisitet (0,23) og en store halvakse (&nbsp;km) litt mindre enn Hyperions. Perioden var angivelig 20,85 dager med en prograd bevegelse.

Pickering estimerte diameteren til 61&nbsp;km, men siden han også anslo diameteren til Phoebe til å være 68&nbsp;km, hadde han tydelig overestimert albedoen. Ved bruk av moderne tall for Phoebe får Themis en diameter på 200&nbsp;km.

I april 1861 trodde Hermann Goldschmidt at han hadde oppdaget en ny måne til Saturn, mellom Titan og Hyperion. Han kalte denne for Chiron. Chrion eksisterer heller ikke, men navnet ble tatt i bruk senere for kentaur 2060 Chiron.

Pickering ble tildelt Lalande-prisen av Det franske vitenskapsakademiet i 1906 for hans «oppdagelse av den niende og tiende månen til Saturn».

Den faktiske tiende månen til Saturn (i rekkefølge etter oppdagelse) var Janus som ble oppdaget i 1966 – og senere bekreftet i 1980. Banen til Janus ligger langt fra den foreslåtte banen til Themis.

Det finnes også en asteroide med navn 24 Themis.

## Kilder
* Harvard College Observatory Bulletin No. 189, p.1 (April 1905)
* Annals of Harvard College Observatory, vol. 53, no. 9, pp. 173-185 (1905)
* AnHar '''53''' (1905) 173
* AnHar '''61''' (1908) 86
* Obs '''28''' (1905) 12:433
* PASP '''18''' (1906) 96
* Obs '''31''' (1908) 8:295
* MNRAS '''69''' (1909) 215
* Obs '''32''' (1909) 3:79
Pierre Cazaux

** Pierre Cazaux** (7. juni 1983 i Saint Palais) er en fransk landeveissyklist. Han er fra den franske delen av Baskerland.

## Meritter

;2008
:Prix Gilbert Bousquet
;2009
:8.-plass, Paris–Corrèze

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Kolbotn-Garden

**Kolbotn-Garden** er et norsk drillkorps fra Nordre Follo i Akershus.

## Stiftelse og forhistorie
Kolbotn-Garden ble stiftet av Bjørg Aukner 5. desember 1959 som et drillkorps for piker. Initiativet til korpset ble tatt av Bjørg Aukner og Arvid Leira. På denne tiden var det ingen andre alternativer for jenter til å spille i korps, da det eneste andre korpset på Kolbotn var Kolbotn Guttemusikkorps. Til å begynne med var det 16 trommepiker som spilte trommer og cymbal. Den første opptredenen ble gjort på 17. mai i 1960. I 1962 stilte korpset for første gang opp med signaltrompeter av Hans Majestets Kongens Gardes modell. I 1964 viste korpset sine første enkle drilløvelser, og i 1965 viste korpset for første gang et helt drillprogram (tattoo). Korpset hadde nå funnet sin form.

## I dag
Korpset er Norges eneste «Marching showband» for jenter, med en besetning som idag består av trommer, paradetrommer, to-tone-trommer, trompeter og marsj-tromboner, og dirigeres av Arian Pedersen. Kolbotn-Garden har, helt fra det ble stiftet og frem til i dag, vært en av de mest kjente attraksjonene på sitt hjemsted. Med sine tattoo-opptredener, som lages ny for hvert år, har korpset representert Kolbotn og Norge på mange reiser og festivaler i inn og utland. Korpset har også deltatt på flere opptredener sammen med Hans Majestet Kongens Garde.

Kolbotn-Garden mottok Oppegård Rotaryklubbs æresbevisning *Certificate of Appreciation* i 2010   
## Referanser


## Eksterne lenker
* Kolbotn-Garden
Anthe (måne)

**Anthe** er en av Saturns måner, også kjent som *Saturn&nbsp;XLIX* eller ved den midlertidige betegnelsen *S/2007&nbsp;S&nbsp;4*. Den ble oppdaget av Cassini Imaging Science Team 30. mai 2007. Man har imidlertid funnet fotografier av månen som ble tatt allerede i 2004. Navnet kommer fra en av Alkyoneus døtre i den greske mytologien.

## Referanser
Simone Ponzi

**Simone Ponzi** (født 17. januar 1987 i Manerbio) er en italiensk landeveissyklist. Han sykler for CCC Sprandi Polkowice. Han ble profesjonell i 2008.

## Meritter

;2008
:6. etappe, Giro della Valle d'Aosta
;2011
:Coppa Papà Carlo
:GP Kranj
:2.-plass, Trofeo Laigueglia
:2012
:1. etappe, Slovenia rundt
;2013
:1. etappe, Vuelta a Burgos
;2014
:G.P. Costa degli Etruschi
:Dwars door Drenthe
:Gran Premio Nobili Rubinetterie

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Liebermannvillaen

**Liebermannvillaen** (tysk:Liebermann-Villa) var den tyske maleren Max Liebermanns sommervilla, beliggende ved Store Wannsee i Berlin. Villaen er idag tilgjengelig som museum. 

## Historie
### Max Liebermann
Max Liebermann (1847–1935) var en av grunnleggerne til *Berlin Secession* og president for det prøyssiske kunstakademiet (1920–33), men ble som jøde avsatt etter Hitlers maktovertakelse. I dette huset malte Liebermann ca 200 bilder fra hagen, og noen av dem er utstilt i andre etasje.

### Huset
Liebermann kjøpte i 1909 den 7&nbsp;260 m² store tomten. Allerede i 1910 tilbrakte den på det tidspunkt 63 år gamle og meget suksessrike maleren sin første sommer i huset, sammen med familien. De neste 25 årene skulle han tilbringe somrene her, mens han ellers i året bodde i huset sitt på Pariser Platz 7. Liebermann innredet sitt atelier i andre etasje av sommervillaen som han kalte «slottet ved sjøen».

Liebermannvillaen ligger i Colomierstraße 3, en sidegate til gaten *Am Grossen Wannsee*. Villaen ligger bare 500 meter fra villaen der Wannsee-konferansen ble holdt i januar 1942. Wannseekonferansen ble holdt i *Am Großen Wannsee* 56-58.

### Hagen
Den langstrakte tomten er delt av huset selv. Fra terrassen foran villaen har man utsikt over Store Wannsee og et parkanlegg som strekker seg ned til sjøen. Langs den ene siden av plenen står bjørkelunden hvor trærne vokser vilt, og på motsatt side velstelte hekker. På baksiden av huset er det en staude- og grønnsakhage. 

### Museet
I museet er flere av Liebermanns verker utstilt, og det finnes også rom for skiftende utstillinger. Huset inneholder også en dokumentasjonsutstilling.
 
## Bildegalleri

Fil:Liebermann Villa z32.jpg|Max Liebermann: *Birkenweg* («Bjørkeveien») maleri fra hagen.
Fil:Liebermann Villa z27.jpg|Max Liebermann: Selvportrett (utsnitt).
Fil:Liebermann Villa z14.jpg|Terrassen.
Fil:Liebermann Villa z10.jpg|Bed ved gartnerhuset.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Liebermannselskapet <small>tysk og engelsk</small> Besøkt 25. september 2012
* Liebermannvillaen og Hagen på Berlins liste over kulturminnesmerker.
Calypso (måne)

**Calypso** () er en av Saturns måner. Månen ble oppdaget av Pascu, Seidelmann, Baum og Currie i 1980 og fikk navnet *1980 S 25*. I 1983 fikk månen det offisielle navnet Calypso etter Kalypso i den greske mytologien. Den fikk også navnet *Saturn XIV*.

Calypso deler omløpsbane med Tethys og holder til i Tethys bakre lagrange-punkt, 60&nbsp;grader bak Tethys. Månen Telesto ligger i det fremre lagrange-punktet, 60&nbsp;grader foran Thetys.

Som mange andre små måner og asteroider har Calypso en uregelmessig form med mange overlappende kratre og overflaten synes å bestå av fint materiale som sletter ut mange av kratrene.
Polydeuces (måne)

**Polydeuces** er en av Saturns måner. Den befinner seg i Lagrangepunkt L5 til Dione. Månen ble oppdaget 24. oktober 2004 og fikk den midlertidige betegnelsen *S/2004 S 5*. Den heter også *Saturn XXXIV*.

Polydeuces er 3,5 kilometer i diameter og banen har en avstand på 377&nbsp;396 km fra Saturn. Omløpstiden er 2,736915 dager.
SpiderTech-C10

**SpiderTech-C10** (*UCI-kode:* **SPI**) var et profesjonelt kontinentallag. Laget hadde sin hovedbase i Canada og ble stiftet i 2008.

Laget hadde pause i 2013-sesongen for å fokusere på WordTour-status for 2014, men prosjektet ble aldri noe av.

## Rytterne 2012

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Offisiel Webside
* Spidertech på Facebook
Bergelmir (måne)

**Bergelmir**  er en av Saturns måner, oppdaget av Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna og Brian G. Marsden i 2005. Månen fikk da den midlertidige betegnelsen *S/2004&nbsp;S&nbsp;15*. Den heter også *Saturn&nbsp;XXXVIII*.

Bergelmir er ca. 6&nbsp;kilometer i diameter og har en gjennomsnittlig avstand på &nbsp;km fra Saturn. Den har en helning på 157° mot ekliptikken (134° mot Saturns ekvator), i en retrograd retning og med en eksentrisitet på 0,152.

Den ble navngitt i april 2007 etter Bergelmir som var en jotne i den norrøne mytologien og sønnesønn av Ymir.

## Eksterne lenker
*  Institute for Astronomy Saturn Satellite Data
*  Jewitt's New Satellites of Saturn page
*  IAUC 8523: ''New Satellites of Saturn'' 4. mai 2005 (oppdagelse)
*  MPEC 2005-J13: ''Twelve New Satellites of  Saturn'' 3. mai 2005 (oppdagelse og efemerider)
*  IAUC 8826: ''Satellites of Jupiter and Saturn''  5. april 2007 (navngivelse)
*  Institute for Astronomy Saturn Satellite Data
Felix Hartmann

**Felix Hartmann** (født 30. september 1893, død 8. mars 1974) var en norsk frontkjemper og offiser i Waffen-SS under andre verdenskrig.

Hartmanns foreldre var født tyske og faren var tysk generalkonsul i Norge. Under første verdenskrig deltok han på øst- og vestfronten, på tysk side. Han fikk jernkorset av første klasse.

Etter første verdenskrig deltok han i stiftelsen av Norske Krigsveteraners Forbund. Dette skal ha ført til opprettelsen av Det Internasjonale Veteranforbundet, som Hartmann en periode var leder av.

Under andre verdenskrig ble han medlem av Hirden og Waffen-SS. Han oppnådde graden Sturmbannführer, tilsvarende major. Han kan ha vært involvert i utryddelse av jøder og partisaner i Belarus.

Under landssvikoppgjøret ble han i 1948 dømt til 12 års tvangsarbeid. Han ble i lagmannsretten dømt til livsvarig tvangsarbeid, men Høyesterett satte ned frihetsstraffen til 12 år.

Han var gift med Else Hartmann, som begikk selvmord sammen med sin elsker (politimannen og angiveren Kirsebom) noen uker etter krigens slutt.

Han drev næringsvirksomhet i Felix Hartmann A/S inntil sin død i 1974.

## Referanser
Tombeau

**Tombeau** (pl. *tombeaux*, fransk for «gravstein») er et instrumentalstykke skrevet som et minnesmerke over en avdød.

Det er bevart mer enn 60 tombeaux fra 1600- og 1700-tallet, de fleste for lutt eller teorbe. Fem stykker er skrevet for barokkgitar, sju for gambe  og tre for cembalo. Det tidligste bevarte stykket innen denne sjangeren skal være den franske luttenisten Ennemond Gaultiers *Tombeau de [[René Mézangeau|Mezangeau]]* (1638).

Musikalske forløpere er pavaner til minne om avdøde personer, eksempelvis Anthony Holbornes *Countess of Pembrokes Funeralle* (1599). Denne formen ble skapt i Frankrike, sannsynligvis inspirert av litterære forbilder i en minnesdiktsjanger som blomstret på 1500- og til slutten av 1600-tallet.

Tombeaux er oftest skrevet på formen *[[allemande]] grave* i 4/4 eller som en tredelt pavane. Begge er langsomme prosesjonsdanser og pavanen var egentlig for lengst blitt gammeldags på 1600-tallet. Det finnes også noen tombeauer på gigue-form; overgangen mellom *gigue grave* og allemande er da også flytende.

Til forskjell fra i italienske *[[Lamento|lamenti]]* ble det ikke brukt ekspressive sørgeelementer i tombeaux; i det mer kjølige og distanserte Frankrike ble slikt sett skjevt på. Likevel ble det brukt enkelte tonemaleriske elementer: som gjentatte motiver som illustrasjon på at Døden banket på døren og fallende/stigende tonerekker som skulle framstille sjelens pinsler og senere frelse. Noen tombeaux inneholder et motiv med fire fallende noter, en metafor for sorg som ikke minst fikk et pregnant uttrykk i John Dowlands *Lachrimae* (1604).

Mot slutten av 1700-tallet forsvant formen ut av bruk og ble først tatt opp igjen på begynnelsen av 1900-tallet, eksempelvis i Maurice Ravels pianosuite *Le Tombeau de Couperin* som han skrev til minne om seks venner som falt i første verdenskrig.

;Noen kjente tombeaux
* *Tombeau de M. Cajetan Baron d'Hartig* (Silvius Leopold Weiss)
* *Tombeau de M. Comte de Logy* (Silvius Leopold Weiss)
* *Tombeau de [[René Mézangeau|Mézangeau]]* (Ennemond Gaultier)
* *Tombeau de [[Charles Racquet]]* (Denis Gaultier)
* *Tombeau de M<sup>gr</sup> le Prince de Condé* (Jacques Gallot)
* *Tombeau de Madame* (Charles Mouton)
* *Tombeau Les regrets* (Monsieur de Sainte-Colombe)
* *Tombeaux de [[Charles Fleury|M. de Blancrocher]]* (Louis Couperin, Johann Jakob Froberger, François Dufault, Denis Gaultier)
* *Tombeau de [[Jacques Champion de Chambonnières|Chambonnières]]* (Jean-Henri d'Anglebert)
* *Tombeau de [[Monsieur de Sainte-Colombe|M. Sainte-Colombe]]* (Marin Marais)
* *Tombeau pour [[Jean-Baptiste Lully|M. de Lully]]* (Marin Marais)
* *Tombeau de [[Jean-Baptiste Lully|Lully]]* (Jean-Féry Rebel)

## Litteratur
* «Tombeau» i *Brockhaus-Riemann Musiklexikon.* Band 4: *R – Z.* 2. omarbeidede og utvidede utgave. Schott, Mainz 1995, ISBN 3-7957-8399-2, S. 247.
* «Lamento» i *Brockhaus-Riemann Musiklexikon.* Bind 3: *L – Q.* 2. omarbeidede og utvidede utgave. Schott, Mainz 1995, S. 9.
* Günther Birkner: *Tombeau.* I *[[Die Musik in Geschichte und Gegenwart]].* Bind 13. Kassel 1986, s. 477–478.

## Referanser
George Perle

**George Perle** (født 6. mai 1915, død 23. januar 2009) var en komponist og musikkteoretiker fra USA.

Perle ble født i Bayonne i New Jersey. Han ble senere uteksaminert fra DePaul University, hvor han studerte med blant annet Wesley LaViolette og fikk privatundervisning av Ernst Krenek.

Han komponerte med en teknikk som han kalte for tolvtonalitet, som er relatert til, men dog ikke den samme som tolvtoneteknikken som han beundret. I 1986 fikk han Pulitzerprisen for verket *[[Fourth Wind Quintet]]*.

I januar 2009 døde han i sitt hjem i New York City, 93 år gammel.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kirkhaugen ungdomsskole

**Kirkhaugen ungdomsskole** var en ungdomsskole i bydelen Rønvik som ble lagt ned i 2007 grunnet plassmangel og generelt dårlige forhold. Skolen dekket 8.–10. klasse (tidligere 7.–9. klasse) i strøkene Nedre Rønvik, Vollen og Kvalvika i Rønvik, og bydelene Skivika og Løpsmarka.

Skolen ble nedlagt i 2007, og istedenfor begynte elevene fra Løpsmarka og Skivika på nyoppussede Løpsmark skole, mens elevene fra Rønvika (som tidligere gikk på Kirkhaugen) begynte på nyoppussede Rønvik skole. Skillet går på nord- og sørsiden av Bratten Aktivitetspark, som ligger mellom strøkene Kvalvika og Bratten.

## Referanser
Vippestat

En **vippestat** (engelsk: *swing state*) er i USA en delstat der ingen kandidat eller parti uten videre kan regne med et sikkert flertall ved presidentvalget. Det motsatte av «vippestater» er «sikre stater».

Det amerikanske presidentvalget er et indirekte valg der valgmannskollegiet velger presidenten. I 48 av 50 amerikanske delstater velges valgmennene ved flertallsvalg, altså at den presidentkandidat som får flertall i delstaten, får alle delstatens valgmannsstemmer. I Maine og Nebraska fordeles valgmennene på en annen måte.

På grunn av vippestatenes betydning bruker presidentkandidatene mer tid og penger på å føre valgkamp i vippestater enn i andre delstater.

## Historiske vippestater
Vippestatene Ohio, Connecticut, Indiana, New Jersey og New York var avgjørende ved presidentvalget i 1888. I presidentvalget i 1960 var Illinois og Texas avgjørende. Florida var avgjørende ved presidentvalget i 2000 da George W. Bush vant over Al Gore med 537 stemmer i Florida. Ohio ble lenge regnet som en vippestat. Fra og med 1964 til og med 2016 stemte Ohios valgmenn alltid på den kandidaten som ble valgt til president.

Ved presidentvalget i 2008 var det sju delstater der forskjellen mellom stemmer avgitt til de to presidentkandidatene var mindre enn sju prosentpoeng: Missouri (0,13 prosentpoeng i forskjell mellom kandidatene), Nord-Carolina (0,33), Indiana (1,03), Montana (2,26), Florida (2,82), Ohio (4,59), Georgia (5,21) og Virginia (6,30).

Ved presidentvalget i 2012 var det ti delstater der forskjellen mellom stemmer avgitt til de to presidentkandidatene var mindre enn sju prosentpoeng: Florida (0,8 prosentpoeng mellom kandidatene), Ohio (1,9), Nord-Carolina (2,2), Virginia (3,0), Colorado (4,7), Pennsylvania (5,2), Iowa (5,6), New Hampshire (5,8), Nevada (6,6) og Wisconsin (6,7). Av disse vant Mitt Romney i Virginia mens Barack Obama vant i de øvrige ni.

Ved presidentvalget i 2020 var det ni delstater der forskjellen mellom stemmer avgitt til de to presidentkandidatene Joe Biden og Donald Trump var mindre enn sju prosentpoeng: Georgia (0,24 prosentpoeng mellom kandidatene), Arizona (0,31), Wisconsin (0,63), Pennsylvania (1,16) (disse fire skiftet i demokratenes favør), Nord-Carolina (1,35) , Nevada (2,39), Michigan (2,78) og Florida (3,36). I tillegg kan Nebraskas andre kongressdistrikt (6,50) regnes med, ettersom Nebraska tildeler valgmenn distriktsvis. Nord-Carolina og Florida ble vunnet av Trump som i 2016, de øvrige fikk demokratisk flertall.

Før presidentvalget i 2024 ble delstatene Pennsylvania, Michigan, Wisconsin, Nevada, Arizona, Georgia og Nord-Carolina ansett som vippestater.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vippestatene: Der hvor valget avgjøres – amerikanskpolitikk.no
Density 21.5

***Density 21.5*** er et musikkstykke skrevet for solo fløyte av Edgard Varèse i 1936 og revidert i 1946. Stykket ble komponert på oppdrag av Georges Barrère for hans platinafløytepremiere. Navnet kommer av at tettheten for platina er nær 21.5 gram per kubikkcentimeter. 

Verket er basert på to melodiske idealer: en modal samt en atonal.

Stykket har blitt tatt opp og utgitt i:
**Edgard Varèse: The Complete Works* (1994/1998). Spilt av Jacques Zoon. Decca London Polygram 289 460 208-2. Assistanse og rådgiving fra Professor Chou Wen-chung, som jobbet nært med Varèse.
* Philippe Bernold, Alexandre Tharaud, *The Solo Flute in the 20th Century* (2008), Harmonia Mundi Musique d'Abord HMA1951710

## Lytt til verket
*Density 21.5: John McMurtery, tverrfløyte
MT «Bergesund» (1959)

**MT «Bergesund»** var et tankskip bygget ved Rosenberg Mek. Verksted som byggenummer 172. Levert til Sig. Bergesen d.y. & Co.  22. mai 1959. Skipet skiftet eiere flere ganger og skjebnen er ukjent.

## «Bergesund»
* 1959: 24. januar:  Sjøsatt ved Rosenberg Mek. Verksted A/S, Stavanger. Døpt «Bergesund»
* 1959: 22. mai: Levert til Sig. Bergesen d.y. & Co.

## «Al Morgan»
* 1967: 15. november: Solgt til De Forente Arabiske Maritime Co., Egypt. Omdøpt «Al Morgan»
* 1973: Nytt navn på Rederi Den egyptiske Navigation Co.
* 1977: 16.september: Ankom Alexandria og lagt opp. Brukt Som deposkip.
* 1992: Rapportert solgt til Samatour Shipping Co Egypt

## «Salem Carrier»
* 1996: Omdøpt «Salem Carrier»
* 2002: 28. mai: På Verksted i Alexandria

## Kilder
*«Bergesund» www.sjohistorie.no

## Bilder
*«Bergesund» www.shipspotting.com
*«Bergesund» www.shipspotting.com

## Eksterne lenker
*
Kapitalistfarer

**Kapitalistfarer** (fra forenklet kinesisk: 走资派, tradisjonell kinesisk: 走資派; pinyin: *Zǒu zīpài*) eller (forenklet: 走资本主义道路的当权派; tradisjonell: 走資本主義道路的當權派; pinyin: *Zǒu zīběn zhǔyì dàolù dídàng quánpài*) var en nedsettende betegning på borgerlig sinnede personer i Folkerepublikken Kina som var særlig i bruk under kulturrevolusjonen. 

Deng Xiaoping var en av dem som ble utpekt som kapitalistfarer under kulturrevolusjonen.

Selve uttrykket, som kanskje kan gjengis mer utfyllende som **vandrer på kapitalismens vei**, oppstod først i skrift i det kinesiske kommunistiske partis propaganda i 1965, men den underliggende tankegang ble utviklet av Mao Zedong i 1956-1957, om det som han betraktet som reaksjonære tendenser i Partiet.

## Referanser
Barí (folk)

**Barí**, også kjent som **motilón**, er en chibchansk folkegruppe som holder til i den tropiske regnskogen rundt fjellkjeden Serranía del Perijá i grenseområdene mellom Colombia og Venezuela. Folkegruppen utgjør om lag 5&nbsp;400 personer, hvorav omtrent 2&nbsp;500 snakker det tradisjonelle språket barí.

Sentrum for barienes kultur er landsbyen Boksí i Jesús María Semprún kommune i den venezuelanske delstaten Zulia. Den nest viktigste landsbyen er Saimadoyi, som ligger ved foten av fjellkjeden. Kulturen deres er forholdsvis godt bevart fordi de lever relativt isolert; Boksí kan bare nås med en åtte timers båttur langs grenseelva Catatumbo, som kontrolleres av den venezuelanske hæren, colombianske geriljaer og paramilitære grupper. Tradisjonelt bor baríene i store hus som deles av flere kjernefamilier, i nærheten av elver og andre vannkilder i regnskogen. Enkelte barier har imidlertid flytta til større byer, hovedsakelig Maracaibo.

Hvert av baríenes hus har en egen åkerlapp. Maten består hovedsakelig av bananer, poteter, yuca og kjøtt. Baríene spiser også en del frukt.

Bariene har tradisjonelt blitt kalt *motilones*, men dette blir i dag sett på som en nedsettende betegnelse. Det spanske ordet *motilón* refererer til en person som har lite eller ikke noe hår, og ble brukt om bariene fordi de barberer av seg håret på den nedre delen av hodet.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Barí hos Joshua Project
* Bilder, musikk og informasjon om bariene
Belgisk toppdivisjon i fotball 1990–1991

**[[Belgisk toppdivisjon i fotball]]** ble opprettet i sesongen 1895-96. Det belgiske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen. De er igjen underlagt av UEFA, som setter hovedreglene for hvordan fotball organiseres i Europa. 	
## Ligatabell
RSC Anderlecht ble ligamester, mens K. Sint-Truidense VV og K. Beerschot V.A.C. rykket ned.	
	
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng

## Kilder
* Resultater eu-football.info
Jesús María Semprún

**Jesús María Semprún** er en kommune i delstaten Zulia i Venezuela. Den befinner seg sørvest for Maracaibosjøen, langs grensa til Colombia. Kommunen hadde 23&nbsp;972 innbyggere i 2008, og har et areal på 5&nbsp;845 km². Administrasjonssentrum er Casigua-El Cubo. Fram til 1995 var Jesús María Sempún en del av Catatumbo kommune.

Størstedelen av kommunen er dekka av tropisk regnskog. Landsbyen Boksí i Jesús María Sempún er sentrum for den indianske folkegruppa barí.

## Eksterne lenker
* Offisiell informasjon om kommunen
Filistia

**Filistia** (hebraisk: פלשת, *Pleshet*) var en havneby, en av et pentapolis, i sørvestlige Levanten, etablert av innvandrende stammer, muligens tilhørende havfolkene, som ble kalt for filistere.

Etableringen av byen er tilskrevet havfolkenes militære nederlag overfor den egyptiske farao Ramses III og at de deretter trakk seg tilbake til sørvestlige Kanaan, kanskje hovedsakelig det området som i dag er Gaza. Byen var i stadig strid med nærliggende folk som egypterne, israelittene og kanaanittene, og gradvis absorberte de kanaanittisk kultur, og mistet antagelig hva de hadde av sin opprinnelige kultur.

Filistia er beskrevet som å ha styrt over betydelige deler av sørlige Kanaan ved høyden av dens ekspansjon, men ble til sist erobret og underkastet naboene israelittene. Byen opphørte å eksistere som følge av den assyriske erobringen av Levanten i 722 f.Kr. Det er antatt at Filistia som navn var forløperen til det senere hellenistiske og romerske betegnelsen Palestina.

## Etymologi
Betegnelsen *Peleset* (omskrevet fra egyptiske hieroglyfer som *P-r-s-t*) er funnet i tallrike egyptiske dokumenter i referanse til et nabofolk eller land fra rundt 1150 f.Kr. i løpet av tjuende dynasti i Egypt. Bibelforskere har forsøkt spore ordet tilbake til det semittiske rotordet *p-l-š* (hebraisk: פלש‎) som betyr «å dele», «å gå gjennom», «å rulle inn», og muligens også betydningene «dekke», eller «invadere». I bibelhebraisk er forholdet til Filistia eller Pleshet et «invadert land». Navnet er antatt å være omskrevet til klassisk gresk som *Palaestina* (Παλαιστίνη, *Palaistinē*), først nevnt i Herodots *Historier* som en referanse til hele området mellom Fønikia og Egypt. Herodot skrev om et "«syrisk distrikt, kalt Palaistinê».

## Referanser


## Litteratur
* Ehrlich, Carl S. (1996): ''The Philistines in Transition: A History from Ca. 1000-730 B.C.E.'', BRILL
* Yasur-Landau, Assaf (2010): ''The Philistines and Aegean Migration at the End of the Late Bronze Age'', Cambridge University Press
Øystein Frøysadal

**Øystein Frøysadal** (født 24. oktober 1918 i Selbu, død 26. desember 1969 i Bergen) var en norsk filolog og amanuensis ved Universitetet i Bergen fra 1960.

Han var lærersønn og vokste opp i Sunndalen. Han ble cand.philol. ved Universitetet i Oslo 1947 med en avhandling om stedsnavn i Romfo. Han arbeidet som lektor ved Sunnfjord gymnas 1947–50, ved Tanks skole i Bergen 1950–60 og ved Universitetet i Bergen fra 1960. Her var han først amanuensis, og fra 1968 førsteamanuensis.

Hans faglige hovedinteresse var stedsnavn, som han publiserte både faglige og populære artikler om.

## Litteratur
* Oddvar Nes. «Øystein Frøysadal». I: *Fagprofilar ved Nordisk institutt, Universitetet i Bergen 1946-1996*. Redigert av Jarle Bondevik, Willy Dahl og Sigurd Aa. Aarnes. Bergen, 1996. ISBN 82-90500-34-3 (ebok)
The Silly Song

**«The Silly Song»** er en amerikansk sang fra Walt Disneys animasjonsfilm, *[[Snehvit og de syv dvergene]].* Sangen er komponert av Frank E. Churchill med tekst av Larry Morey. I filmen ble sangen fremført av Otis Harlan, Billy Gilbert, Pinto Colvig og Scotty Mattraw i rollene som de syv dvergene. De utgjorde en instrumentalseptett. Dvergene jodler i denne sangen.

*Søvnig: blokkfløyte, formet som en fisk
*Sinnataggen: fint utskåret orgel
*Minsten: trommer
*Prosit: lutt
*Blygen; concertina
*Brille (og også Lystig): gitarlignende instrument, kalt swanette
*Lystig: jodler

## En synopsis av nummeret
Etter å ha oppdaget Snehvit i deres hus og spist middag holder dvergene selskap for henne. I sangen synger Lystig og Blygen hver seg om noe latterlig. Det blir etterfulgt av et refreng. Deretter danser alle dvergene vekselvis med Snehvit. Litt mer enn halvveis i sangen klatrer Minsten på Prosits skuldre, mens han bærer en lang frakk, slik at han ser ut som en høy nok dansepartner for Snehvit. De danser med henne en kort stund, og så lar hun dem danse på egen hånd. Minstens dans tar brått slutt da Prosit kommer med et kraftig nys, som gjør at Minsten kommer ut, flyr oppover, ut av frakken og lander trygt i hyttas skråbjelker.

Sangen innbefatter Minstens trommesolo, drevet av hans jakt på en iritterende flue, Sinnataggens orgelsolo og Brilles gitarsolo. Dette segmentet ble umiddelbart etterfulgt av «Some Day My Prince Will Come»-segmentet.

## Trivia
* Nesten 40 år etterpå ble sangen anvendt som bakgrunnsmusikk i de tidligste utgavene av det populære prisspørreleken *[[The Price is Right]]*.
* Opprinnelig skulle Prosit også synge et vers i denne sangen i tillegg til Lystig og Blygen. Hans vers skulle bli etterfulgt av at han kom med et lite nys. Dette verset ble ikke anvendt i filmversjonen (mest sannsynlig fordi forfatterne følte at det ville unødvendig overdrive, siden segmentet skulle slutte med at Prosit uansett skulle komme med et ekstremt nys), men det kan høres på noen LP-plater med filmens lydspor. 
* Denne sangen skulle opprinnelig bli til «You're Never Too Old to Be Young», men ble senere tilpasset til «The Silly Song».

## Eksterne lenker
*
Sørlanet

**Sørlanet** var en frivillig ungdomsorganisasjon som arrangerer datatreffet med samme navn hvert år. Sørlanet er en del av Hyperion og registrert som frivillig organisasjon i Enhetsregisteret. Arrangementet ble sist holdt i 2016, og ble avlyst i 2017 etter at organisasjonen slet med å finne en passende idrettshall til datatreffet.

## Historikk
Datatreffet Sørlanet ble for første gang arrangert av Fritidsetaten Øst i høstferien 2009 med 500 deltakere. I 2010 satt man opp antallet deltakere til 800, som på sett og vis gjorde arrangementet for stort for Fritidsetaten. Det ble søkt om ekstra driftstilskudd til arrangementet, men søknaden falt igjennom.

En egen interesseorganisasjon ble opprettet av tidligere medlemmer, med sikte om å arrangere Sørlanet som en selvstendig organisasjon. Høsten 2011 ble det første selvstendige arrangementet arrangert, og organisasjonen er i gang med planlegging av sitt andre.

Arrangementet ble i mange år holdt i Gimlehallen idrettshall, men måtte i 2016 flytte til Torridal Ungdomsskoles idrettshall, da idrettsetaten i Kristiansand valgte å prioritere et nytt idrettsarrangement fremfor datatreffet. I 2017 valgte styret å avlyse arrangementet, da de ønsket et sentrumsnært LAN - og den eneste hallen som var ledig var Sørlandshallen (som ble for dyr).

## Referanser


## Se også
*Liste over store norske datatreff

## Eksterne lenker
* Sørlanet 2012
* Sørlanet 2011
* Sørlanet 2010
* Sørlanet 2009
* Sørlanet på Facebook
Southern Aurora

***Southern Aurora*** var et nattog i Australia. *Southern Aurora* hadde sin første avgang 16. april 1962 mellom Sydney og Melbourne etter at North East-linjen mellom Melbourne og Wodonga-Albury ble fullført og fjernet det tidligere sporbruddet i Wodonga-Albury. Toget opphørte 1986.

## Referanser
Chamberí

**Chamberí** er et av 21 distrikter i Spanias hovedstad Madrid. I nord grenser det til Tetuán, i øst til Chamartín og Salamanca, i sør til Centro og i vest til Moncloa-Aravaca.

Chamberí er videre oppdelt i de nabolagene Gaztambide, Arapiles, Trafalgar, Almagro, Vallehermoso og Ríos Rosas. Distriktet er en del av den såkalte sentrale kjernen i Madrid, og har en befolkning på rundt 150&nbsp;000 innbyggere.

## Utdanning

Chamberí har 17 barnehager (to offentlige og 15 private), seks offentlige barneskoler, fem videregående skoler, 14 private skoler og 2 utenlandske læringsinstitusjoner.

## Sport

Det er store kontraster mellom nord- og sørdelen av distriktet når det gjelder sportstilbud. I sør finner man nesten ingen idrettsanlegg (foruten et knippe privateide og noen offentlige), mens man i nord finner mange høykvalitets fasiliteter:

* Club Deportivo Canal de Isabel II (svømmebasseng, tennis, basketball, osv.)
* Centro de Ocio y Deportes Tercer Depósito del Canal de Isabel II (fotball, bordtennis, golf, m.m.)
* Estadio Vallehermoso (friidrettsstadion, boksering, treningssenter, olympisk sommerbasseng, håndball, bowling, hockey, skøyter, rugby)
* Club Deportivo del Parque Móvil (innendørs svømmebasseng, helsestudio og anlegg for kickboxing)
Lamento

**Lamento** (italiensk «klage») er en klage- eller sørgesang. 

Det tidligste kjente eksempelet på et lamentostykke er *Lamento di Tristan* fra 1200-tallet. Betegnelsen ble på 1600- og 1700-tallet brukt om komposisjoner med spesifikke musikalske kjennetegn, som *lamenti* i operaer. Et av de mest kjente eksemplene er  «Lamento d'Arianna» («Ariadnes klage») i Claudio Monteverdis opera L'Arianna (1608); et annet kroneksempel er samme komponists «Lamento della Ninfa» fra *Madrigali Guerrieri et Amorosi* (1638).

Typiske musikalske kjennetegn for lamento-komposisjonene er diatonisk eller kromatisk fallende kvart-baserte tonerekker mellom toneartens grunn- og kvinttone (i a-moll for eksempel *a–g–f–e* eller *a–gis–g–fis–f–e*). Lamentobasser er ikke sjelden grunnlag for ostinate komposisjoner. Noen eksempler er Didos arie «When I am laid» fra Henry Purcells  *Dido and Aeneas*, Johann Sebastian Bachs, «Crucifixus» fra *[[Messe i h-moll]]* BWV 232 og Wolfgang Amadeus Mozarts «Qui tollis peccata mundi» fra *Messe i c-Moll* KV 427.

Det er helt fram til vår tid blitt skrevet stykker som kan betegnes som *lamenti* eller som bare bygger på musikalsk materiale fra lamento-tradisjonen.

## Eksempler

## Litteratur
* Ulrich Kaiser: *Lamentobass, Ein musikalischer Topos von Monteverdi bis zu den Eagles*. Applaus 24. Leipzig 2006, ISBN 3-12-177822-6

## Eksterne lenker
* ''Kleiner Lehrgang zum Lamentobass'', musiktheorie-aktuell.de
Liste over USAs utenriksstasjoner

**Liste over USAs utenriksstasjoner** er et utvalg av amerikanske ambassader rundt om i verden. USA har de nest mest aktive diplomatiske stasjonene av noe land i verden etter Folkerepublikken Kina, blant annet 249 bilaterale (tosidige) stasjoner (ambassader og konsulater) i 168 land samt 11 permanente oppdrag til internasjonale organisasjoner og syv andre stasjoner (fra 2021). USA opprettholder «interesseseksjoner» (i andre staters ambassader) i Afghanistan, Iran, Syria og Nord-Korea.

USA har utenriksstasjoner i de fleste land, blant annet:

* USAs ambassade i Berlin
* USAs ambassade i Havanna
* USAs ambassade i London
* USAs ambassade i Oslo
* USAs ambassade i Paris
* USAs ambassade i Stockholm

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* State Department, det amerikanske utenriksdepartementet
* Details of diplomatic missions of the United States, detaljer om amerikanske diplomatiske oppdrag
Allemande

**Allemande** (også *allemanda*, *almain(e)*, *alman(d)*; fransk for «tysk») var en danseform som fra 1500-tallet var populær i Frankrike, delvis også i Spania og England, og som ble et standardelement (som instrumentalstykke) i barokkmusikkens klassiske suiteform.

Som dans var allemanden todelt, den første delen, fordansen, gikk vanligvis i langsom 4/4-takt, andre del (etterdansen) i hurtig tredelt takt. Det antas at dansen har opphav i tyske folkedanser, men dette er ikke dokumentert. Opprinnelsen til fordansen ligger sannsynligvis i middelalderens ringdanser. Illustrasjonen viser et eksempel på armbevegelser under etterdansen. Slike bevegelser med armene brukes også i ländler, en folkedansform som er vanlig i tysktalende områder.

Sammen med danseformene courante, sarabande og gigue ble allemanden senere en fast bestanddel i barokkmusikkens klassiske suiteform. Den instrumentalmusikalske formen var helt forskjellig fra danseformen, for eksempel skrev Johann Mattheson at *«en allemande til å danse etter og en som skal spilles er like ulike som himmel og jord…»* 
Instrumentale allemander er mer ornamenterte, harmonirike og synkoperte. Stemmene kan veksle mellom de ulike stemmetrinnene, og stykket kan inneholde pauser. Til forskjell fra danseformens 4&nbsp;+&nbsp;4 takter kan instrumentalsatsene ha 8&nbsp;+&nbsp;8 eller 8&nbsp;+&nbsp;10 eller 8&nbsp;+&nbsp;8&nbsp;+&nbsp;8 takter.

## Litteratur
* Andreas Falk: *Tanzsätze in der Lautenmusik*. Del 1: «Die Allemande» i *Gitarre + Laute.* 19, 1997, 1, , s. 15–21.

## Referanser og noter


## Eksterne lenker
* «Allemande» i engelsk Wiktionary
* «Allemande» i *1911 Encyclopædia Britannica*
Anding

**Anding** kan være:
*Distriktet Anding i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina,
*Subdistriktet Anding i Beijing i Kina.
Avalokitesvara

**Avalokiteśvara** (sanskrit, m., अवलोकितेश्ववर; *avalokita* = «ser på», *isjivara* = «herre»); Avalokiteśvara er «herren som ser ned»; på tibetansk **Chenresi** eller **Chenrezig** ([tçεnrεsi], སྤྱན་རས་གཟིགས, *spyan ras gzigs*), er en bodhisattva som utviser uendelig medlidenhet og nåde i tibetansk buddhisme. Han reinkarneres i hver Dalai Lama og skal ha vært den som innførte bønneformelen *om mani padme huṃ!* tolket som «juvelen i lotusen». 

Avalokitesvara avla løfte om aldri å hvile før han hadde befridd alle skapninger fra samsara, gjenfødselens syklus, og lovet at om han noen gang ga opp, skulle hodet hans sprekke. Dagen kom da han ble overveldet av all nød og elendighet i verden og merket at han ikke maktet mer, men fikk tenke på seg selv. I samme øyeblikk gikk hodet hans i knas. Han ropte på Amitabha Buddha om hjelp, og Amitabha Buddha klarte å samle Avalokiteśvaras hode igjen. I tillegg fikk han tusen armer så han kunne hjelpe flere, og Amitabha Buddha satte et øye i hver av de tusen hendene hans.

Siden Avalokitesvaras hode skal ha sprukket i 11 biter, ble han nå utstyrt med 11 hoder, som også står for de ti trinn på Buddhas vei til opplysning.

Hans kvinnelige form er i Kina kalt *[[Guanyin]]*, i Japan *[[Kannon]]* og i Vietnam *Quan Âm*.

## Referanser
Norsk Ungdomssymfoniorkester

**Norsk Ungdomssymfoniorkester** (NUSO) er et nasjonalt ungdomsorkester som eies og drives av De Unges Orkesterforbund. Det er et prosjektorkester som har to samlinger i året og musikerne er mellom 13 og 20 år.

## Historikk
NUSO ble opprettet i 1991 under navnet Norsk Musikkskoleorkester. Da ble det drevet og eid i fellesskap av Norsk Skoleorkesterforbund (daværende navn på UNOF) og Norsk Kulturskoleråd. I 1999/2000 overtok UNOF hele ansvaret for orkesteret og det skiftet navn til Norsk Ungdomssymfoniorkester.

I 2012 spilte NUSO kun filmmusikk, og deltok på Den norske filmfestivalen i Haugesund. Orkesteret bestod av ca. 100 musikere.

I 2013 var NUSO i Wien, og spilte Tsjaikovskij's 4. symfoni, Dobbeltkonsert for fiolin og cello av Brahms, med Mari Silje Samuelsen og Håkon Samuelsen som solister. I tillegg spilte de Threnody 22.7 av Terje Winther, som er et forholdsvis nytt verk skrevet som en reaksjon på hendelsene 22.07.11. Dirigenten dette året var Halldis Rønning.

## Ledelse
NUSO er underlagt UNOF sitt landsstyre som fungerende generalforsamling. NUSO har et eget kunstnerisk råd som ledes av sjefsdirigent og kunstnerisk leder, to representanter fra orkesteret, to representanter fra landsstyret i UNOF, én representant fra instruktørene, samt produsent som er ansatt i UNOF.

Orkesterets kunstneriske leder har vært og er:

* Alf Richard Kraggerud fra 2000-2009
* Peter Sebastian Szilvay fra 2009-2013
* Torodd Wigum fra 2015-2024
* Berit Cardas fra 2025-d.d.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
The Lookout

***The Lookout*** er en- amerikansk thriller fra 2007. Den er skrevet og regissert av Scott Frank, og har Joseph Gordon-Levitt, Jeff Daniels, Matthew Goode og Isla Fisher i hovedrollene.

## Handling
Chris Pratt (Joseph Gordon-Levitt) var alles store idol i ungdomstiden - han var stjernen på hockeylaget, populær og generelt godt likt av alle. Så ble han ansvarlig for en bilulykke som drepte alle medpassasjerene hans, inkludert kjæresten, og han selv fikk hukommelsestap med på kjøpet. Nå er han en mann i starten av tjueårene som må skrive ned den minste ting som skjer i livet sitt for å huske ting, samtidig som han jobber som oppvasker i en bank og håper på forfremmelse. Han bor sammen med Lewis (Jeff Daniels), som er Chris' eneste venn og som er blind.

Så blir han involvert i livet til den kule Gary Spargo (Matthew Goode), som får ham til å føle seg verdsatt igjen. Han kommer på gode busser med vennekretsen til Gary, og alt ser ut til å ordne seg. Men det viser seg at intensjonene til Gary slett ikke er som de ser ut. De planlegger nemlig et bankran, og når Chris skjønner at han blir lurt trill rundt, må han til tross for alle sine mentale hindringer prøve å stoppe dem.

## Rolleliste
* Joseph Gordon-Levitt i rollen som Chris Pratt
* Jeff Daniels i rollen som Lewis
* Matthew Goode i rollen som Gary Spargo
* Isla Fisher i rollen som Luvlee
* Carla Gugino i rollen som Janet
* Bruce McGill i rollen som Robert Pratt
* Alberta Watson i rollen som Barbara Pratt
* Alex Borstein i rollen som Mrs. Lange
* Sergio Di Zio i rollen som Deputy Ted
* David Huband i rollen som Mr. Tuttle
* Laura Vandervoort i rollen som Kelly

## Trivia
* Sam Mendes og David Fincher var begge på et tidspunkt hentet inn som regissør. Når Fincher forlot filmen, bestemte manusforfatter Scott Frank seg for å regissere selv. Dette ble dermed hans regidebut.

## Eksterne lenker
* 
*
Fox Butterfield

**Fox Butterfield** (født 1939) er en amerikansk journalist og forfatter som har arbeidet i lang tid for *[[The New York Times]]*. Butterfield har vært avisens kontorsjef i Saigon, Tokyo, Hongkong, Beijing og Boston og korrespondent i Washington og New York. Han mottok Pulitzerprisen for sin medvirkning ved publikasjonen av Pentagonpapirene, Pentagons hemmelige historie om Vietnamkrigen, i 1971. 

Butterfield fikk i 1983 *National Book Award for Nonfiction* for boken *China: Alive in the Bitter Sea*. 

## Bibliografi
* *China: Alive in the Bitter Sea* (1982)
* *All God’s Children: The Bosket Family and the American Tradition of Violence* (1995)

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Booknotes'' interview with Butterfield on ''All God's Children: The Bosket Family and the American Tradition of Violence'', March 31, 1996.
Noel Barber

**Noel Barber** (født 1909, død 10. juli 1988 i London) var en britisk journalist og forfatter. Mange av hans romaner, omtalt som *eksotiske*, reflekterer hans opplevelser som ledende korrespondent for dagsavisen *[[Daily Mail]]*. 

Han hadde to brødre, Kenneth Barber, bankmann, og Anthony Barber, baron Barber, britisk konservativ politiker.

Mest kjent er hans reportasjer fra Marokko hvor han ble knivstukket fem ganger. I oktober 1956 overlevde Barber et skuddsår til hodet av en sovjetisk vaktsoldat i Ungarn under den ungarske revolusjonen. En bilulykke avsluttet hans karriere som journalist, men det var da han begynte å skrive romaner. Han ble en bestselgende romanforfatter i Storbritannia med sin første roman *Tanamera*, utgitt 1981, og som i 1989 ble filmatisert som fjernsynsserie som *Tanamera – Lion of Singapore*. I 1992 ble en annen roman filmatisert som fjernsynsfilm, *The Other Side of Paradise*.

## Bibliografi
### Romaner
* *Tanamera: A Novel of Singapore* (1981)
* *A Farewell to France* (1983)
* *A Woman of Cairo* (1984)
* *Sakkara* (1985)
* *The Other Side of Paradise* (1986)
* *The Weeping and the Laughter* (1988)
* *The Daughters of the Prince* (1990)

### Sakprosa
* *Cities* (1951) (sammen med Rupert Croft-Cooke)
* *Fires of Spring* (1952)
* *Strangers in the Sun* (1955)
* *A Handful of Ashes: A Personal Testament of the Battle of Budapest* (1957)
* *The White Desert* (1958)
* *Distant Places* (1959)
* *The Flight of the Dalai Lama* (1960)
* *Life with Titina* (1961)
* *Adventures At Both Poles* (1963)
* *Conversations with Painters* (1964)
* *The Black Hole of Calcutta* (1965)
* *Let's Visit the USA* (1967)
* *Sinister Twilight: The Fall And Rise Again of Singapore* (1968)
* *From the Land of Lost Content* (1969)
* *The War of the Running Dogs: How Malaya Defeated the Communist Guerrillas, 1948-60* (1971)
* *The Sultans* (1973)
* *Lords of the Golden Horn: From Suleiman the Magnificent to Kamal Ataturk* (1973)
* *Seven Days of Freedom: Hungarian Uprising, 1956* (1974)
* *The Week France Fell: June 10-16, 1940* (1976)
* *The Natives Were Friendly So We Stayed the Night* (1977)
* *The Singapore Story* (1978)
* *Fall of Shanghai: Communist Takeover in 1949* (1979)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
A. Doak Barnett

**A. Doak Barnett**, egentlig **Arthur Doak Barnett** (født 8. oktober 1921 i Shanghai i Kina, død 17. mars 1999 i Washington D.C. i USA) var en amerikansk sinolog. 

Han var sønn av amerikanske protestantiske Kinamisjonærer. Familien flyttet ikke tilbake til De Forente Stater før i 1936. 

A. Doak Barnett arbeidet ved Brookings Institution i Washington og hadde undervisningsstillinger ved Columbia University og Johns Hopkins University.

Han var en produktiv forfatter om kinesiske emner, og skrev eller redigerte over 20 bøker om emnet. Men han er best kjent for sitt arbeid i kulissene i den amerikanske kongressen og i det amerikanske regjeringsapparat for å bedre relasjonene mellom USA og Folkerepublikken Kina. 

## Verker i utvalg
* *Communist China and Asia: Challenge to American Policy*, 1960
* *China on the Eve of Communist Takeover*, 1963
* *Communist China: The Early Years* 1964
* *Communist Strategies in Asia: A Comparative Analysis of Governments and Parties* 1964
* *Cadres, Bureaucracy, and Political Power in Communist China* 1967
* *Chinese Communist Policy In Action*, 1969, (red.)
* *United States and China: The Next Decade*, 1970, med Edwin O. Reischauer
* *A New U.S. Policy Toward China*, 1971, 
* *Uncertain Passage: China's Transition to the Post-Mao Era* 1974
* *The United States, China and Arms Control*, 1975, med Ralph Clough
* *China Policy: Old Problems and New Challenges*, 1977
* *China and the Major Powers in East Asia, 1977
* *China's Economy in Global Perspective* 1981
* *United States Arms Sales: The China-Taiwan Tangle*, 1982
* *The Making of Foreign Policy in China: Structure and Process*, 1985
* *China's Far West: Four Decades of Change'', 1993

## Referanser
Brick

***Brick*** er en amerikansk thriller fra 2005. Filmen er skrevet og regissert av Rian Johnson, og har Joseph Gordon-Levitt, Nora Zehetner og Lukas Haas i hovedrollene.

## Handling
Brendan (Joseph Gordon-Levitt) er en ensom tenåring som etter at han finner eks-kjæresten død bestemmer seg for å etterforske saken selv. Han blir fanget i et nett av high school-kriminalitet, en liga ledet av den mystiske the Pin (Lukas Haas), som også er den eneste som ikke går på skolen lenger. Etterhvert som han kommer dypere i etterforskningen, finner han ut at det hele er mye mer komplisert enn antatt, og at han har tatt seg vann over hodet ved å blande seg inn i det. Men han er fast bestemt på å ta hevn, og gir seg ikke der.

## Rolleliste
* Joseph Gordon-Levitt i rollen som Brendan
* Nora Zehetner i rollen som Laura
* Lukas Haas i rollen som The Pin
* Noah Fleiss i rollen som Tugger
* Matt O'Leary i rollen som The Brain
* Emilie de Ravin i rollen som Emily
* Noah Segan i rollen som Dode
* Richard Roundtree i rollen som Assistant V.P. Trueman
* Meagan Good i rollen som Kara
* Brian J. White i rollen som Brad Bramish
* Jonathan Cauff i rollen som Biff
* Reedy Gibbs i rollen som Pin's Mom
* Lucas Babin i rollen som Big Stoner
* Tracy Wilcoxen i rollen som Straggler
* Ari Welkom i rollen som Tangles
* Cody Lightning i rollen som The Lug

## Trivia
* Filmen ble skutt i regissør/manusforfatter Rian Johnsons hjemby, og skolen som ble brukt var den han gikk på selv.
* Johnson skrev manuset i 1997, og brukte seks år på å finansiere prosjektet.

## Eksterne lenker
*
Cen Can

**Cen Shen** eller **Cen Can** (tradisjonell kinesisk: 岑參, forenklet kinesisk: 岑參, pinyin: *Cén​​ Cān*, født 715 i Nanyang i Kina, død 770) var en kinesisk dikter under Tangdynastiet. Han ble født til en embedsmannsfamilie i Nanyang (i dagens Henan), men flyttet senere til Jiangling (i dagens Hubei). Hans oldefar Cen Wenben, bestefars bror Cen Changqian og eldre onkel Cen Yi var alle keiserlige kanslere. 

Da Cen Shen var ti år døde faren, og det gikk nedover bakke med familien. Cen studerte da iherdig både klassiske tekster og historieverker. Han flyttet til Chang'an da han var 20, og bestod *jinshi*eksamen i 744. Syv år etter møtte han og ble venn med Gao Shi og Du Fu.

Cens tidlige dikt var alltid landskapsdikt.

Syv av hans dikt er medtatt i samlingen Tre hundre Tang-dikt.

## Referanser


## Litteratur
*Wu, John C. H. (1972). The Four Seasons of Tang Poetry. Rutland, Vermont: Charles E. Tuttle Co. ISBN 978-0-8048-0197-3
Wehner

**Wehner**:
* Arthur ''greve'' von Posadowsky-Wehner (1845, Großglogau  1932, Naumburg)
* Herbert (Richard) Wehner (1906, Dresden  1990, Bonn), en tysk politiker
Israels høyesterett

**Israels høyesterett** er høyeste rettsinstans (høyesterett) i Israel. Domstolen består av 15 høyesterettsdommere som er utpekt av Israels president etter å ha blitt nominert av det israelske innstillingsrådet for dommere. Dommere tjenestegjør til de blir 70 år med mindre de selv trekker seg eller de blir avsatt. Israels høyesterett befinner seg i Jerusalem.

Domstolens myndighet strekker seg over hele Israels territorium, inkludert Vestbredden, Gazastripen og Øst-Jerusalem. Avgjørelser av høyesterett er bindende for alle andre domstoler med unntak av for høyesterett selv. Dette er prinsippet om bindende prejudikater i Israel. Høyestrett fungerer også som ankedomstol.

Domstolen har avsagt en rekke dommer i forbindelse med Israel-Palestina-konflikten, rettighetene til israelske arabere og diskriminering mellom jødiske grupper i Israel. Høyesterett kan også intervenere i operasjoner av Israels forsvar.

Gjeldende justitiarus er Esther Hayut.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Israeli Judicial Authority
*  Jewish Virtual Library: The Judicial Branch