Det europeiske miljøbyrået

**Det europeiske miljøbyrået** (EEA, fra engelsk *European Environment Agency*) er et EU-byrå for sammenstilling, analysering og formidling av informasjon vedrørende miljøstatus- og utvikling i Europa, om hvilke krefter som driver utviklingen samt virkningen av iverksatte miljøtiltak.

Miljøbyråets styre har en representant for hver av medlemslandenes regjering, en representant for Europakommisjonen og to representanter utpekt av Europaparlamentet. Arbeidet understøttes av en vitenskapkomité, emnesentere kontrahert til konsortier av forskningsinstitusjoner, hvert medlemslands knutepunkt (*focal point*) og oppnevnte nasjonale ressurssentre.

Miljøbyråets mål er å levere pålitelig, uavhengig informasjon om miljøkvaliteten, miljøbelastningene og miljøets sårbarhet. Miljøbyrået er en viktig informasjonskilde for alle som er med på å utforme, vedta, iverksette og evaluere miljøpolitikk, samt for allmennheten.

Forordningen om EEA ble vedtatt av Den europeiske union i 1990, og trådte i kraft i slutten av 1993. Virksomheten kom i gang for fullt i 1994 gjennom opprettelsen av hovedkvarteret i København. Med denne forordningen ble også Det europeiske nettet for miljøinformasjon og miljøobservasjon (Eionet) opprettet. EEA er også aktiv medlem av nettverket EPA, en frivillig sammenslutningen av klima- og forurensningsdirektoratene i Europa, inkludert Miljødirektoratet i Norge. Siden 2023 er Leena Ylä-Mononen administrerende direktør for byrået på fem års åremålskontrakt.

Alle EU-medlemslandene er medlemmer av miljøbyrået, men også land utenfor Den europeiske unionen kan delta. I 2013 er det 33 medlemsland: EUs 28 medlemsland pluss Island, Liechtenstein, Norge, Sveits og Tyrkia. Norges medlemskap er en del av EØS-avtalen. Albania, Bosnia-Hercegovina, Makedonia, Montenegro og Serbia har søkt om medlemskap.

## Emnesenterne
Europeiske emnesentre (ETCer) er konsortier av eksperter som EEA har inngått avtale med for å oppgaver som er vedtatt i EEAs flerårige arbeidsprogram og de årlige arbeidsprogrammene. ETCene blir utpekt av EEAs styre etter en konkurransebasert utvelgelsesprosess i hele Europa og fungerer som en utvidelse av EEA på sitt spesifikke emneområder. Hvert ETC består av en koordinerende organisasjon og spesialiserte partnerorganisasjoner fra miljøforsknings- og informasjonsmiljøet, som kombinerer ressursene sine innenfor sine mer spesifikke ekspertiseområder. ETCene, i samarbeid med Eionet-landene, legger til rette for levering av data og informasjon fra landene og leverer rapporter og andre tjenester til EØS og Eionet.

Per 2023 var det syv emnesentre:
* Biologisk mangfold og økosystemer (ETC BE) der Norsk institutt for vannforskning inngår i konsortiet.
* Sirkulærøkonomi og ressursbruk (ETC CE).
* Tilpasning til klimaendring og arealbruk, areralbruksendring og skogbruk (ETC CA).
* Skadebegrensning av klimaendring (ETC CM) der Norsk institutt for luftforskning inngår i konsortiet.
* Dataintegrering og digitalisering (ETC DI) der Norsk institutt for luftforskning inngår i konsortiet.
* Human helse og miljø (ETC HE) der Norsk institutt for luftforskning har koordineringsfunksjonen i konsortiet.
* Bærekraftsskifter (ETC ST). 
Kontraktenes varighet er fra 2022 til 2026.

I 2010 var det fem emnesentre:
* Luftforurensning og klimaendringer der Norsk institutt for luftforskning inngikk i konsortiet.
* Biologisk mangfold
* Arealbruk og romlig informasjon
* Bærekraftig forbruk og produksjon
* Vann der Norsk institutt for vannforskning inngikk i konsortiet.

## Nasjonalt knutepunkt
Norges knutepunkt er Miljødirektoratet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*