Fernando Solanas

**Pino Solanas**, egentlig **Fernando Ezequiel Solanas** (født 16. februar 1936 i Olivos ved Buenos Aires, død 6. november 2020 i Paris) var en argentinsk filmregissør, manusforfatter og politiker. Til hans mest kjente filmer hører *El Viaje* (1992), *Tangos... El Exilio de Gardel* (1985) og *Sur* (1988). Solanas samarbeidet med Astor Piazzolla på lydsporet til flere av filmene sine.  Solanas' sønn, Juan Solanas, er også filmregissør.

Solanas døde den 6. november 2020 i en alder av 84 år i Paris som følge av covid-19.

## Biografi
Solanas studerte i unge år teater, musikk og rettsvitenskap. 

I 1962 regisserte han sin første kortfilm, *Seguir andando*, og i 1968 kunne han i hemmelighet produsere og regissere sin første langfilm, Smelteovnens time (*La hora de los hornos*), en dokumentarfilm om nykolonialisme og vold i Latin-Amerika. Filmen vant atskillige priser og ble vist verden rundt.

Han stod i spissen for gruppen *Grupo Cine Liberación*, som på 1970-taltet rusket opp i den argentinske filmen, og utviklet dens sosiale og politiske bevissthet. Han støttet på den tiden presidenten/opposisjonslederen Juan Perón. Sammen med Octavio Getino publiserte han i 1976 manifestet *Mot en tredje film*. Idéen om en politisk «tredje film» – i motsetning til såvel Hollywoodfilmen som den europeiske «auteurfilmen» – inspirerte mange filmskapere i såkalte utviklingsland.

Under militærdiktaturet i årene 1976–1983 levde Solanas i eksil i Frankrike og Spania. Etter trusler fra høyrekrefter ble en av hans skuespillere myrdet, og han selv unnslapp med nød og neppe å bli kidnappet, kort etter å ha anklaget president Carlos Menem for å lede «en gjeng skurker som plyndrer staten på dens eiendommer».: Den 21. mai 1991, ble han beskutt seks ganger, men klarte seg med mindre skader. Trass i disse farene og vedvarende fysiske mén, engasjere han seg enn mer i politikken og fikk allerede i 1992 syv prosent av stemmene for en plass i parlamentet for Buenos Aires. Året derpå ble han innvalgt i nasjonalkongressen for partiet «Bred Front»" (Frente Grande), som han imidlertid snart forlot.

I 2007 stilte han opp i presidentvalget for «Det autentiske sosialistparti», men endte på femteplass med 1,58 prosent av stemmene. I 2009 ble han innvalgt i kongressen for partiet «Proyecto Sur», og i 2013 ble han fullverdig senator for Buenos Aires.

For sine filmer ble Solanas hedret blant annet med Juryens store pris på filmfestivalen i Venezia i 1985, der hans film *Tangos, el exilio de Gardel* også fikk både kritikernes pris og ble utsett til Beste film. I 1988 innbragte filmen *Sur* ham pris for Beste regi ved Filmfestivalen i Cannes. I 2004 fikk han den gyldne æresgullbjørnen for sitt livsverk, ved Filmfestivalen i Berlin.

## Filmografi
* 1962 : *Seguir andando* 
* 1968 : *[[Smelteovnens time]] (La hora de los Hornos)*
* 1975 : *Los hijos de Fierro* 
* 1980 : *La Mirada de los Otros* 
* 1985 : *Tango (Tangos, el exilio de Gardel)*
* 1988 : *Syd (Sur)*
* 1991 : *Reisen (El viaje)*
* 1998 : *La nube* 
* 2002 : *Afrodita, el sabor del amor* 
* 2004 : *Et sosialt folkemord (Memoria del saqueo)*
* 2005 : *La Dignidad de los Nadies* 
* 2007 : *Argentina latente* 
* 2008 : *Próxima estación*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*