open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bagnsfjorden

**Bagnsfjorden** er den ytterste delen av Osafjorden, som igjen er en fjordarm av Eidfjorden i  Hardangerfjorden i Ulvik kommune i Hordaland. Fjorden strekker seg 4 kilometer nordøstover til innløpet av Ulvikafjorden.

Fjorden har innløp mellom Bruravik og Bagnsnes, som fjorden er oppkalt etter. Fra Bruravik gikk det fram til 2013, da Hardangerbrua sto ferdig, ferge til Brimnes på sørsida av Eidfjorden.

## Referanser
Sandhornet

**Sandhornet** er et fjell på Sandhornøya i Gildeskål kommune i Nordland. Fjellet er 993 meter høyt og fra toppen kan man se nesten hele Salten på en klar dag. Sandhornet er også et godt synlig landemerke i Bodø. 

Fjellet er et viktig landkjenningsmerke for skip.

Det fins flere ruter for å bestige Sandhornet. Den anbefalte og oppmerkede ruta for de som ikke er lokalkjente starter i Horsdal. 

## Fotnoter



## Referanser




## Eksterne lenker
* Bilder og mobilvideo fra Sandhornet
Umami

**Umami** (som betyr «god smak» på japansk) er den femte smak ved siden av surt, søtt, salt og bittert.

Umami ble først oppdaget av den japanske kjemikeren Kikunae Ikeda i 1907 (eller 1908), men ble ikke allment akseptert i det vitenskapelige miljøet før i 2002, da forskere oppdaget spesialiserte glutamat-smaksløker på tungen.

Smaksstoffene i proteiner fra kjøtt og alger, som består av aminosyrene glutamat og inosinat, gir denne smaken. MSG er hovedingrediensen i umami, men det er minst 40 andre kjemiske stoffer som bidrar til umamismaken.

Asparges, tomater, ost (særlig Parmesan), shiitake, kombu-tare, melk og kjøtt er eksempler på matvarer som smaker umami.

## Referanser

## Eksterne lenker
* Umami Information Centre
* Dagbladet – Umami har bursdag
Scarba

**Scarba** (skotsk-gælisk: *Sgarba*) er en øy på vestkysten av Skottland. Administrativt er den del av regionen Argyll and Bute. Scarba ligger i Indre Hebridene, like nord for Jura. Øst for Scarba ligger Slate Islands og det skotske fastlandet, og nord og vest for øya ligger Firth of Lorn.

Scarba er formet er formet som en rund og forholdsvis bratt haug. Den har et areal på 14,74 km², og øyas høyeste punkt er Cruach Scarba som er 449 meter over havet. I klassifiseringssystemet for fjell på De britiske øyer er Cruach Scarba en marilyn. Scarba har ikke hatt fast bosetting siden 1960-tallet, men det ligger noe bebyggelse ved *Kilmory Lodge* på østsiden av øya.

Øya var eid av Richard Hill, 7.baron Sandys, og den har ikke vært fast bebodd siden 1960-tallet.

## Etymologi
Stesnavnet Scarba er avledet fra norrønt, men betydningen adskiller blant forskerne: det kan enten bety «skarpt, steinete, kupert terreng» eller «Skarvøy».

## Natur

Øya er dekket av lyng-vegetasjon, og brukes til beitemark. Det er en stor bestand av hjort på øya. Kilmory Lodge brukes sesongmessig som en jakthytte. Scarba betjenes ikke av noen offentlige ferger, men besøkende kan få tilgang fra Craobh Haven eller Crinan Harbor etter avtale med lokale båtførere. 

Sundet mellom Scarba og Jura kalles Corryvreckan, her danner sterk tidevannsstrøm den tredje sterkeste malstrømmen i verden. Scarba, den mindre naboøya Lunga og holmene kjent som Garvellachs utgjør tilsammen verneområdet *Scarba, Lunga and the Garvellachs [[National Scenic Area]].*

Den grove toppryggen kan nås fra havnen i nordenden, hvorfra et kjøretøyspor fører opp forbi Kilmory Lodge til en høyde på omtrent 200 meter. Etter det er det ingen stier eller godt definerte ruter, og terrenget blir ulendt og myrete. Øya stiger bratt til en topp (Cruach Scarba) på 449 meter. Et sylindrisk trianguleringspunkt markerer den høyeste av flere topper, som er omgitt av flere små innsjøer.

## Referanser


## Litteratur
* Haswell-Smith, Hamish (2004): ''The Scottish Islands''. Edinburgh: Canongate. ISBN 978-1-84195-454-7.
* Monro, Donald (1549): *Description of the Western Isles of Scotland*. William Auld. Edinburgh - utgave fra 1774.
* Mac an Tàilleir, Iain (2003): ''Ainmean-àite/Placenames'' . (PDF) Pàrlamaid na h-Alba.

## Eksterne lenker
*
Kåre Bremer

**Kåre Bremer** (født 17. januar 1948) er rektor ved Stockholms universitet. Han har doktorgrad i botanikk fra 1976. Før den tid arbeidet han deltid som både universitetslektor og forskerassistent ved *Institutionen för botanik*, fra 1976 fikk han fast ansettelse og i 1979 ble han dosent. Fra 1980 til 1989 jobbet han ved Naturhistoriska riksmuseet i Stockholm, avbrutt av en periode som *Research Associate and B. A. Krukoff Curator of African Botany* ved Missouri Botanical Garden.

I 1989 ble Bremer professor i systematisk botanikk ved Uppsala universitet, hvor han var prefekt og dekanus fra 1992 til 1999. Etter å ha vært hovedsekretær for naturvitenskap og teknikkvitenskap ved Vetenskapsrådet (VR) fra 2001 til og med 2003, forlot han i januar 2004 Uppsala universitet for å bli rektor ved Stockholms universitet 1. februar samme år.

Bremer er medlem av Kungliga Vetenskapsakademien (KVA) og Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala. Fra 1998 er han også *Foreign Member of the Linnean Society of London*. Han er gift med professor Birgitta Bremer, FD, hun er også aktiv forsker i botanikk. To vekster bærer hans navn, nemlig *Athanasia bremeri* som finnes i Sør-Afrika,  og *Pseudoblepharispermum bremeri*, som finnes i Etiopia.

I juni 2006 fikk han Konungens medalj i 12:e storleken i serafimerordenens band.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ivar Ramvi

**Ivar Ramvi** (født 10. august 1925 i Skien, død 9. februar 2015 i Sandnes) var kirkerådsdirektør fra 1974 til 1978. Han var deretter prost i Sandnes og Jæren prosti til han gikk av med pensjon i 1992.

## Referanser
Harald Sæverud Museum Siljustøl

**Harald Sæverud Museum Siljustøl**, tidligere **Siljustøl museum**, i bydelen Ytrebygda i Bergen er komponisthjemmet til Harald Sæverud og konen Marie Hvoslef. Museet er en del av KODE Kunstmuseer og komponisthjem.

I 1984 ble deler av huset og eiendommen rundt testamentert til stiftelsen **Marie Hvoslef og Harald Sæveruds stiftelse til fremme av norsk musikk og billedkunst**. Stiftelsen skal sikre at «Siljustøl skal beholde sin sjarme som støl».

Hovedbygningen fra 1939 er tegnet av arkitekt Ludolf Eide Parr i samarbeid med Sæverud. Komponisthjemmet og omkringliggende naturområde ble fredet av Riksantikvaren i 2005.

## Museum
Museet ble offisielt åpnet i forbindelse med komponistens 100-årsdag i 1997. Dets formål er blant annet å fremme kjennskap til Harald Sæveruds liv og musikk. På museet kan man se komponistens arbeidsværelse, flygel og personlige eiendeler i den stand og tilstand han forlot det da han døde i 1992.

Museet består av både selve bygningen og turområdet rundt som inspirerte Sæverud musikalsk.

Deler av bygningen er i privat eie, men selve museet og eiendommen forøvrig er åpen for publikum. Museet arrangerer også konserter.

## Eksterne lenker
* 
* riksantikvaren.no: Fredningen
*
Harry Wahl

**Harry August Wahl** (født 17. juli 1869 i Fredrikshamn, død 31. juli 1940 i Viborg) var en finsk seiler som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Wahl vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm med den finske båten «Nina» som kom på andreplass, bak den svenske båten «Kitty» i 10-metersklassen. Mannskapet besto av Waldemar Björksten, Bror Brenner, Emil Lindh, Harry Wahl, Jacob Björnström, Allan Franck og Adolf Pekkalainen.

Det var fire båter i 10-metersklassen, to svenske, en finsk og en russisk. Den svenske båten «Kitty» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Nina» og den russiske båten «Gallia II» hadde fire poeng hver etter de to seilasene, «Nina» vant skilleracet.

## OL-medaljer
*  1912  Stockholm - Sølv i seiling, 10-metersklassen  Finland

## Eksterne lenker
*
Komposittvideo

**Komposittvideo** er en betegnelse for et sammensatt, analogt videosignal som inneholder komponenter av farge-, lysintensitet- og synkroniseringsinformasjon. Signalet transporteres i ett trådpar og benyttes blant annet for å transportere videosignaler mellom opptaksutstyr og skjerm/mottager. Til denne forbindelsen benyttes oftest gule RCA-kontakter og plugger. 

Transportmetoden var først utviklet for svart/hvitt-TV, men ble senere utvidet til også å kunne transportere fargesignaler. Dette ble gjort ved å utnytte ubrukt (eller lite utnyttet) plass i det transporterte frekvensspekteret. På denne måten kunne også et gammelt svart/hvitt-fjernsyn motta fargefjernsynssignaler uten å bli forstyrret av fargene. Som en bieffekt av dette kunne høyfrekvent svart/hvitt-informasjon av og til dukke opp som farger på fargemottagere.

Komposittvideo blir noen ganger kalt **CVBS**, som kan bety «Color, Video, Blank og Sync»; «Composite Video Baseband Signal»; «Composite Video Burst Signal» eller «Composite Video with Burst and Sync».

Signalet er vanligvis i et standardformat som NTSC, PAL eller SECAM. Det er en sammensetning av tre kildesignaler kalt Y, U og V (sammen kalt YUV) og synkroniseringspulser. Y representerer bildets lysstyrke, eller luminans, og synkroniseringen så det alene kan vises som et svart-hvittbilde. U og V representerer fargetoner og metning. De blir først mikset med to ortogonale (uavhengige) faser av en bærebølge slik at de sammen utgjør et signal kalt krominans. Y og UV blir deretter kombinert til et signal. Siden Y er et basisbåndsignal og UV er mikset med en bærebølge, blir dette det samme som frekvensdelt multipleksing.

Komposittvideo kan enkelt bli sendt på forskjellige kringkastingskanaler ved å modulere det på en bærebølge. Flere hjemmevideoformater bruker også kompositt for bilde; Laserdisc lagrer bilde som et rent komposittsignal mens VHS bruker en noe modifisert versjon. Avspillerne lar brukeren velge mellom enten å bruke signalet direkte eller å modulere det inn på en bærebølge slik at det kan brukes på TV-ens antenneinngang. Ren komposittvideo blir ofte overført med en gul RCA-kontakt. BNC-kontakter og bedre koaksialkabler blir ofte brukt på profesjonelt utstyr. I Europa brukes ofte SCART istedenfor RCA.

Eldre apparater som kobles til TV-en, som videospillere, spillkonsoller og datamaskiner fra 1980-årene, bruker ofte komposittvideo. Dersom TV-mottakeren mangler tilkobling for komposittvideo, kan signalet kan bli modulert inn på en bærebølge og gjøres om til en radiofrekvens (RF), Dette gjøres med en ekstern boks som kalles RF-modulator og signalet fra denne kobles til antenneinngangen på TV. I Nord-Amerika brukes ofte kanal tre og fire og i Europa kanal 36. En del apparater, som videospillere, har slike innebygd. Det er ingen grunn til å gå veien om antennesignal (RF) dersom enhetene har tilkoblinger for komposittvideo eller S-Video.

## Eksterne lenker
* Maxim – Apr 17, 2001 – Video Basics  &ndash; oversikt over komposittvideos signalstruktur
Sam Nujoma

**Samuel Daniel Shafiishuna Nujoma** (1929–2025) var den første presidenten i Namibia. Han ledet Namibias frigjøringsbevegelse SWAPO (South-West Africa People's Organisation) fra slutten av 1950-tallet frem til frigjøringen fra Sør-Afrikas okkupasjon i 1990. Nujom omtales som Namibias landsfader. Han ble innsatt som president 21. mars 1990 og ble gjenvalgt ved presidentvalget i 1994 og i 1999. Han gikk av i 2005 etter at hans tredje periode var over.

I 2018 ble han tildelt den sørafrikanske Ordenen O.R. Tambos følgesvenner i gull for sin motstand mot apartheid-regjeringen i Sør-Afrika. Nujoma døde 8. februar 2025 i Windhoek.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Beiarfjorden

**Beiarfjorden** er en fjordarm av Nordfjorden i Gildeskål kommune i Nordland. Fjorden strekker seg 19 kilometer østover til Tverrvika i bunnen av fjorden.

Fjorden har innløp mellom Røssnesodden i nord og Framnes i sør. Fjorden strekker seg østover fra Sandhornøya. Nordfjorden kommer fra nord, mens Holmsundfjorden går sørover langs østsida av øyen. Litt lenger øst ligger Skålsvika på nordsiden og Ytre og Indre Kjelling på sørsiden. Her blir fjorden smalere og blir kalt Kjellingsundet. Fylkesvei 17 krysser sundet via den 662 meter lange Kjellingstraumen bro. Ca. 3 kilometer øst for brua krysser fjorden kommunegrensen til Beiarn kommune.

På østsiden av kommunegrensen ligger øyen Evja midt i fjorden. To smale sund går på hver side av øyen, Kroksundet på nordsiden og Evjeosen på sørsiden. Øst for øyen går fjorden gjennom det smale Ferjesundet. Herfra går fjorden sørøstover til Breidvika, før fjorden går østover igjen. På nordsiden av fjorden, litt lenger inne ligger Øynes og her svinger fjorden sørover og inn til bunnen av fjorden. Beiarelva munner her ut i fjorden. 

Riksvei 813 går langs vestsiden helt innerst i fjorden. 

## Referanser
Slate Islands

**Slate Islands** er en øygruppe i Firth of Lorn på vestkysten av Skottland. Øygruppen er del av de indre Hebridene, og ligger nært det skotske fastlandet sør for Oban, nordøst for Jura og sørøst for Isle of Mull. 

De viktigste øyene er Seil, Easdale, Luing, Lunga, Shuna, Torsay og Belnahua. Øyene Scarba og Kerrera som ligger henholdsvis i sørvest og nordøst regnes normalt ikke med til gruppen. 

Luing er den største av øyene med et areal på 14,4 km², med knapp margin større enn Seil på 14,1 km². Seil har imidlertid øygruppens høyeste punkt med *Meall Chaise* på 146 meter over havet. Fem av øyene var bebodd ifølge siste folketelling med et samlet folketall på 838. Det høyeste folketallet var på Seil med 560 innbyggere i 2001. Luing hadde 212 innbyggere, Easdale 58, Lunga 7 og på Shuna var det én registrert innbygger i 2001. 

Berggrunnen består av skifer («slate islands» er engelsk for «Skiferøyene»), og steinbrudd med produksjon av skiferheller var en viktig næring fra 1630 til midten av 1900-tallet. 

## Referanser
Gustav Trolle

**Gustav Eriksson Trolle** (født ca. 1488, død 1535 på Gottorp), sønn av Erik Trolle og Ingeborg Thott. 

Trolle var erkebiskop av Uppsala i to perioder forut for reformasjonen i Sverige. I 1531 deltok han i Christian IIs forsøk på å tilbakeerobre Norge. 1534 innsatte Christoffer av Oldenburg ham som biskop i Odense. Det etterfølgende år ble han dødelig såret under slaget ved Øksnebjerg på Fyn i Danmark. Han ble begravet i Slesvig domkirke.

*Se også [[Stockholms blodbad]]*.

## Referanser
Bembidion dauricum

***Bembidion dauricum*** er en av billene i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere  (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.

Systematikken innen slekten *[[Bembidion]]* er uavklart, enkelte deler slekten opp i flere slekter, mens andre plasserer artene i underslekter.

## Utbredelse
*Bembidion dauricum* finnes i nord Europa, østover til Mongolia i Asia. Den er også registrert fra Norge.

## Utseende
*Bembidion dauricum* er en liten løpebille med en ganske slank og litt flat kroppsform. Antenneleddene har  lange hårbørster i spissen, antennens fjerde ledd har fine korte tilliggende hår. (Krever forstørrelse for å se),  Fasettøynene er noe utstående. Maxillarpalpene har et lite og nålformet endeledd, dette skiller slekten fra de andre nordiske løpebillene, hvor dette leddet er mye større og mer økseformet. Mange av artene i slekten *[[Bembidion]]* er like hverandre og er vanskelige å artsbestemme.

## Levevis
*Bembidion dauricum* tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* ''Bembidion dauricum'' (Database Carabidae of the World) – engelskspråklig
* ''Bembidion dauricum'' (Fauna Europaea) - engelskspråklig
* Norsk entomologisk forening
Per Bergman

**Per H. Bergman** (født 15. mai 1886, død 18. oktober 1950) var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 
 
Bergman vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den svensk båten «Erna Signe» som kom på andreplass i 12-metersklassen bak den norske båten «Magda IX». Mannskapet på «Erna Signe» var; Per Bergman, Dick Bergström, Kurt Bergström, Hugo Clason, Folke Johnson, Sigurd Kander, Nils Lamby, Erik Lindqvist, Nils Persson og Richard Sällström.

Det var tre båter i 12-metersklassen, en svensk, en finsk og en norsk. Den norske båten «Magda IX» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Erna Signe» kom på andreplass og den finske «Heatherbell» tok bronse etter å ha kommet sist i begge seilasene.

## OL-medaljer
*  1912  Stockholm -  Sølv i seiling, 12-metersklassen  Sverige

## Eksterne lenker
*
Beiarkjeften

**Beiarkjeften** er en fjordarm på sørsiden av Saltfjorden i Gildeskål og Bodø kommuner i Nordland. Fjorden strekker seg 5,5 kilometer sørover mellom Sandhornøya i vest og Straumøya i øst til Nordfjorden, som går videre sørover på østsida av Sandhornøya.

Fjorden har innløp mellom Skårneset i vest og Rotodden i øst. Grenden Alsvik ligger like sør for Skårsneset på vestsiden. På den andre siden av fjorden går Ytre Sundan østover på sørsiden av Straumøya. Fjorden ender i sør mellom Mulnesodden i vest og Rønneset i øst. 

## Referanser
Såta (Luster)

**Såta** er et fjell øst for Veitastrond i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Toppen har en høyde på  meter over havet, og ligger i Jostedalsbreen nasjonalpark. Østsida av fjellet er dekket av is.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell

## Fotnoter



## Referanser
Såta

**Såta** er navnet på flere fjell i Norge:

*Såta (Hemsedal) (1 696 moh.) – i Hemsedal kommune i Viken
*Såta (Hemsedal og Ål) (1 622 moh.) – i Hemsedal og Ål kommune i Viken
*Såta (Luster) (1 701 moh.) – i Luster kommune i Vestland
Winnie Holsten

**Winnie Holsten** (født 26. mars 1951) er en norsk barnevernspedagog og forfatter. 

Hun debuterte som forfatter i antologien *Prosadebut* (1991) og med den egne samlingen *Øyeblikket klaffer aldri* (1995). Samlingen ble av anmelderen Svein Johs Ottesen (*Aftenposten*, 21. november  1995) oppsummert å handle om «kvinner som lengter efter kjærligheten, efter tilknytning, andre menneskers nærvær, men som når det gjelder stykket opplever en angst i seg nok til at de ikke våger spranget».

## Bibliografi
* *Øyeblikket klaffer aldri*, noveller, Gyldendal (1995)

## Eksterne lenker
* Presentasjon av Winnie Holsten i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Max Alfthan

**Max Ferdinand Alfthan** (født 11. februar 1892, død 30. mai 1960) var en finsk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. 
 
Alfthan vant en olympisk bronsemedalje i seiling under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den finske båten «Heatherbell» som kom på tredje og sisteplass i 12-metersklassen bak den norske båten «Magda IX» og «Erna Signe» fra Sverige. Mannskapet på «Heatherbell» var; Max Alfthan, Erik Hartvall, Jarl Hulldén, Sigurd Juslén, Ernst Krogius, Eino Sandelin og Johan Silén.

Det var tre båter i 12-metersklassen, en svensk, en finsk og en norsk. Den norske båten «Magda IX» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 21. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. Den svenske båten «Erna Signe» kom på andreplass og den finske «Heatherbell» kom på tredje og sisteplass etter å ha kommet sist i begge seilasene.

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  Bronse i seiling, 12-metersklassen

## Eksterne lenker
*
Peggy Lipton

**Margaret Ann «Peggy» Lipton ** (1946–2019) var en amerikansk sanger og skuespillerinne kjent fra tv-serier som *[[The Mod Squad]]* og *[[Twin Peaks]]*.
## Biografi
Lipton ble født i New York City som datter av kunstneren Rita Hetta og forretningsadvokat Harold Lipton. Hennes besteforeldre på farssiden var russiske jøder og hennes Dublin-fødte mor var også jødisk. Hun har to brødre, deriblant skuespilleren Robert Lipton.

Lipton TV-debuterte i *The John Forsythe Show* (1965) og hadde sin filmdebut i *Blue* (1968). Etter en rekke gjesteroller i forskjellige TV-serier spilte hun fra 1968 til 1971 rollen som detektiven Julie Barnes i *[[The Mod Squad]]*. Rollen innbrakte henne en Golden Globe. Etter det la hun opp skuespillerkarrieren for å stifte familie, men returnerte på slutten av 1980-tallet.

Fra 1990 til 1991 spilte hun rollen som Norma Jennings i den amerikanske serien *[[Twin Peaks]]*. Samme rolle hadde hun også i filmoppfølgeren *[[Twin Peaks: Fire Walk with Me]]* (1992). Deretter hadde hun flere gjesteopptredener i ulike TV-serier, mest notabelt i dramakomedien *[[Pupular]]* i 2000, hvor hun deltok i fire episoder, og i thrillerserien *[[Alias (TV-serie)|Alias]]* (2004). Hun har også hatt noen filmroller, blant annet i *[[The Postman (film)|The Postman]]* fra 1997.

I 2017 gjentok hun rollen som Norma Jennings i tredje sesong av *[[Twin Peaks]]*.

### Priser og nominasjoner
Lipton ble tildelt en Golden Globe for sin rolle i *The Mod Squad*.

## Privatliv
Peggy var i perioden 1974 til 1990 gift med musikkprodusenten Quincy Jones. De fikk to barn sammen, motestylisten Kidada Jones og skuespilleren Rashida Jones.

I 2005 utgav hun sine memoarer, *Breathing Out*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Såta (Hemsedal)

**Såta** er et fjell i Hemsedal kommune i Buskerud. Det har en høyde på  meter over havet.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell

## Referanser
Kefisodotos den eldre

**Kefisodotos den eldre** (gresk: Κηφισόδοτος; virksom rundt 400 f.Kr. – ca. 360 f.Kr.), far til Praxiteles og bestefar til Kefisodotos den yngre.

Han var trolig Praxiteles' far og lærer. Han laget nesten utelukkende guder i stein og marmor og var kanskje den første som skapte kunst av de ni musene.

Et kjent verk av ham var Eirene, fredens gudinne, som bærer barnet Plutos, rikdommens gud, på armen. Statuen sto en gang sto på agora i Athen, og er siden gått tapt, men en romersk kopi blir oppbevart ved Glyptothek i München, Tyskland (se illustrasjon til høyre).

Kefisodotos gjorde også, som sin sønn, en figur av Hermes som bar barnet Dionysos, om ikke faktisk antikkens kritikere har gjort to verker av ett. Han skapte flere for byen Megalopolis som ble grunnlagt en gang rundt 370 f.Kr.

## Litteratur
* Cancik, von H.; Schneider, H. (red): *Der Neue Pauly Enzyklopädie der Antike*, Metzler, Weimar und Stuttgart, Bd.6 1999, ISBN 3-476-01476-2
Ove Liavaag

**Ove Liavaag** (1938–2007) var en norsk ingeniør og luftfartsdirektør i Norge fra 1989 til 2000.  

Han var sivilingeniør fra Norges tekniske høgskole i 1961 og tok deretter en mastergrad (Master of engineering) ved University of California, Berkeley i 1965. Han ble ansatt i Vegdirektoratet og ble direktør der i 1975. I 1978 ble han veisjef i Oppland, en stilling han hadde til 1981, da han ble teknisk direktør i Luftfartsverket. Han tok Forsvarets høgskole i 1984-1985, og han studerte også samfunnsplanlegging i Sverige. Liavaag ble etterfulgt av Per-Arne Skogstad i stillingen som luftfartsdirektør i 2000. 

## Referanser
Opheim

**Opheim** er ei bygd som ligger i nordsiden av Hallingdal i Ål kommune i Buskerud. Veien slynger seg i hårnålssvinger opp til bygda fra Torpo, og det meste av bygda ligger i bratt sørhelling. Stedene Åsegarden og Haugo ligger sør-østvendt.

Elva Lya renner gjennom bygda og ut i Hallingdalelva ved Torpo. Lya utnyttes til kraftproduksjon i Nes kraftverk.

Næringen i bygda er mest landbruk, med en del skogsdrift og hytteutleie. Til bygda hører setrene nordover i retning Hemsedal, blant annet Helsingset, Langeset, Nystølane og Opheimstølane. På Opheimsstølane drives det fortsatt med aktiv stølsdrift. Stølslaget har i dag fremført strøm.

Opheim skytebane er hjemmearena for Uppheim Skyttarlag. I bygda ligger også Opheim grendehus.

Opheim grunnkrets omfatter foruten selve bygda også fjellområdene nordover til fylkesgrensa mot Innlandet. Tabellen under viser utviklingen i folketallet i grunnkretsen siden 2000:

## Referanser
Eirene (gudinne)

**Eirene**, eller **Irene** (gresk: Εἰρήνη, «fred»; den romerske ekvivalenten var Pax) var i henhold til gresk mytologi en av horaene («timene»), tre gudinner som kontrollerte dagliglivet. Hun var derfor tidvis sagt å være en datter av Zevs og Themis, og en søster av Eunomia og Dike.

Eirene var en personifisering av freden og ble avbildet i kunsten som en vakker ung kvinne som bar et overflødighetshorn, et septer og en fakkel eller et rhyton (drikkekar). Med sine foreldre er hennes fred uttrykt i den tilsvarende makt (Zevs), i rettferdige lover (Themis), og rettslig pålegg og rettferdighet sammen med sine søstre Eunomia og Dike.

## Statue
Hun var særlig holdt høyt i hevd av borgerne i Athen. Etter en seier i sjøslag over Sparta i 375 f.Kr. etablerte athenerne en kult for henne og bygget altre til henne. De holdt en årlig statlig ofringsseremoni til henne etter 371 f.Kr. for å feire fellesfreden for dette året og satte opp en votivstatue i hennes ære i Athens agora. Stateun ble utført i bronse av skulptøren Kefisodotos den eldre, sannsynligvis far eller onkel av den berømte skulptøren Praxiteles. Den ble hyllet av athenerne som avbildet den på vaser og mynter.

Selv om statuen i dag er gått tapt, ble den kopiert i marmor av romerne; en av de best bevarte kopiene (se over) er i dag i Glyptothek i München, Tyskland. Den vise Eirene som bærer barnet Plutos, rikdommens Gud og sønn av jordbruksgudinnen Demeter, på armen. Eirenes høyre hånd har gått tapt, men skal ha holdt et septer. Hun er framstilt mens ser moderlig på barnet Plutos som tillitsfullt ser tilbake. Statuen er en allegori på velstand og overflod som blomstret i tiden beskyttet av freden (Eirene). Den utgjorde et folkelig krav på god smak. Kopien i Glyptothek var opprinnelig en del av en kunstsamling i Villa Albani i Roma, men ble plyndret og tatt til Frankrike av Napoléon Bonaparte. Etter Napoléons fall ble statuen tatt av Ludwig I av Bayern.

## Annet
Eirene er også tittelen på komedien *Freden* (ca 421 f.Kr.) av Aristofanes.

Det kvinnelige fornavnet Irene og det tilsvarende mannlige fornavnet, som hos Ireneus av Lyon, kommer fra denne gudinnen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Eirene», *Theoi Project*
Skarvfjorden

**Skarvfjorden** er en fjordarm av Sandøyfjorden på Sørøya i Hammerfest kommune i Finnmark. Fjorden er 1,5&nbsp;kilometer lang, fra innløpet mellom Tjeldklubben og Skarvfjordholmen, østover til fiskeværet Skarvfjord i fjordbotnen.

På nordsida av fjorden ligger gården Sæter. Skarvfjordens største dybde er bare 13&nbsp;meter.

## Referanser
Gustaf-Adolf Boltenstern

**Gustaf Adolf Boltenstern** (født 1. april 1861 i Helsingborg i Sverige, død 9. oktober 1935) var en svensk rytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Boltenstern vant en olympisk sølvmedalje under sommer-OL 1912 i Stockholm. Han kom på andreplass i dressurkonkurransen med hesten «Neptun», bak sin landsmann Carl Bonde på «Emperor».

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  Sølv i hestesport, dressur  Sverige

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hans von Blixen-Finecke

**Baron Hans Gustaf von Blixen-Finecke** (1886–1917) var flypioner og  svensk rytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Han var tvillingbror av Bror von Blixen-Finecke og dermed Karen Blixens svoger.

Blixen-Finecke vant en olympisk bronsemedalje under sommer-OL 1912 i Stockholm. Han kom på tredjeplass i dressurkonkurransen med hesten «Maggie» bak sine landsmenn Carl Bonde på «Emperor» og Gustaf-Adolf Boltenstern på «Neptun» .

Han tok flyverutdannelse og fikk sitt sertifikat i 1915 og omkom under en flyulykke i 1917.

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  Bronse i hestesport, dressur  Sverige

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gurdaspur (distrikt)

**Gurdaspur** (punjabi: ਗੁਰਦਾਸਪੁਰ ਜ਼ਿਲਾ) er et distrikt i den indiske delstaten Punjab. Distriktets hovedstad er Gurdaspur. 

## Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det  innbyggere i distriktet, mot  i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 28,50 % av befolkningen.

Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,48 % i 2011. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 824 i 2011 mot 789 i 2001. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Antonín Novotný

**Antonín Novotný** (født 10. desember 1904 i Letňany ved Praha, død 28. januar 1975 i Praha) var president i Tsjekkoslovakia fra 1957 til 1968 og generalsekretær i Det tsjekkoslovakiske kommunistpartiet fra 1953 til 1968. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Novotný arbeidet som smed.

### Kommunistisk engasjement
Novotný ble medlem av Det tsjekkoslovakiske kommunistiske parti fra det ble stiftet i 1921. Han ble funksjonær i partiet i 1929.

I 1935 ble Novotný valgt som en av delegatene til Kominterns 7. verdenskongress. Han ble regional partisekretær i Praha i 1937 og sekretær og redaktør for partiets avis i den sør-mähriske regionen i 1938.

### Andre verdenskrig
Som følge av sitt arbeid i undergrunnsbevegelsen under andre verdenskrig, ble han arrestert i 1941 og satt i Mauthausen konsentrasjonsleir hvor han ble brukt som Kapo, fram til han ble løslatt av amerikanske styrker 5. mai 1945.

### Etterkrigstiden
Han gjorde karriere i kommunistpartiet etter krigen, og ble utnevnt til førstesekretær (generalsekretær) i 1951, men trakk seg fra stillingen. Da Rudolf Slánský ble presset ut av denne stillingen to år senere, etterfulgte Novotný ham, og ble i realiteten øverste politiske leder i Tsjekkoslovakia da president Klement Gottwald døde samme år. Han ble gjenvalgt i 1958 og 1964, og fra 1957 var han i tillegg president i landet etter at president Antonín Zápotocký døde dette året.

Mens Zápotocký og statsminister Viliam Široký ønsket et mer liberalt styre, kunne Novotný utmanøvrere disse da han hadde Sovjetunionens støtte.

Hans strenge, autoritære regime møtte stadig større folkelig motstand, men han holdt på makten helt fram til januar 1968, da han ble tvunget til å trekke seg og Alexander Dubček overtok som partisekretær. Statsminister Jozef Lenárt fungerte noen få dager som president, før stillingen ble overtatt av Ludvík Svoboda. Dette utløste Prahavåren.

## Referanser


## Litteratur
* George Shaw Wheeler: *The Human Face of Socialism: The Political Economy of Change in Czechoslovakia*. Lawrence Hill and Company, USA, 1973.
* Milan Čechvala: *[https://web.archive.org/web/20080401011141/http://www.matica.sk/snn/2006/07/dejinn~1.htm Dejinné zadosťučinenie].* In Slovenské národné noviny 7/2006 (4. april 2006).
Jozef Lenárt

**Jozef Lenárt** (født 3. april 1923 i Liptovská Porúbka i Slovakia, død 11. februar 2004 i Praha) var en slovakisk politiker, som var statsminister i Tsjekkoslovakia fra 1963 til 1968. Han fungerte også som president i Tsjekkoslovakia noen få dager i 1968.

Lenárt ble medlem i det slovakiske kommunistpartiet i 1943. Årene 1946-1962 var han partifunksjonær i Slovakia. Under Pragervåren i 1968 mistet han sine partiembeder, til tross for at han støttet Alexander Dubček, men var 1970-1989 atter en ledende partifunksjonær i Slovakia og medlem av partiets presidium.

## Referanser
Fremste Høghornet

**Fremste Høghornet** er et fjell sør for Muldalen i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1&nbsp;700 meter over havet.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell

## Referanser
Viliam Široký

**Viliam Široký** (født 31. mai 1902, død 6. oktober 1971) var en prominent tsjekkoslovakisk politiker. Han var statsminister fra 1953 til 1963 og fungerte også som president etter Antonín Zápotocký fra 13. november til 19. november 1957. Han var også leder av Slovakias Kommunistiske Parti fra 1945 til 1954. I henhold til den franske historikeren Muriel Blaive var han etnisk ungarer.

## Referanser
Garvellachs

**Garvellachs** (skotsk-gælisk: *Garbh Eileaich*), også kjent på engelsk som «Isles of the Sea») er en liten gruppe øyer i Indre Hebridene på vestkysten av Skottland. Administrativt tilhører øyene regionen Argyll and Bute. Øyene ligger i Firth of Lorn, vest for øya Lunga og nordvest for Scarba. Den har vært ubebodd siden den andre verdenskrig.

Garvellachs ligger som en rad av mindre øyer, og består fra sørvest mot nordøst av Eileach an Naoimh, A' Chùli, Garbh Eileach og Dùn Channuill. Garbh Eilach er den største av øyene, og er 1,42 km². På denne øya ligger også øygruppas høyeste punkt, 110 meter over havet. Både på Garbh Eilach og Dùn Channuill ligger ruiner av gamle befestninger. På Eileach an Naoimh ligger ruiner av et kloster og et kapell bygget like etter år 1000. Fornminnene på øya administreres i dag av Historic Scotland. 

Klimaet i området er temperert. Årsmiddeltemperaturen i området er 6 °C. Den varmeste måneden er juli da middeltemperaturen er 10 °C, og den kaldeste er januar, med 2 °C.

## Referanser
Antonín Zápotocký

**Antonín Zápotocký** (født 19. desember 1884 i Zákolany, død 13. november 1957 i Praha) var statsminister i Tsjekkoslovakia fra 1948 til 1953 og president fra 1953 til 1957.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var født i Zákolany, nær Kladno i Bøhmen, som da lå i Østerrike-Ungarn, nå i Tsjekkia. Hans far var Ladislav Zápotocký, en av grunnleggerne av det tsjekkiske sosialdemokrtiske partiet (ČSSD), sammen med Josef Boleslav Pecka-Strahovský og Josef Hybeš.

### Politiker
Han var delegat for venstresiden i ČSSD under Kominterns andre kongress som ble holdt i Petrograd 19. juli til 7. august 1920. Sammen med Bohumír Šmeral grunnlag han Det tsjekkoslovakiske kommunistpartiet (KSČ) da det brøt ut av ČSSD i 1921. Han var generalsekretær i ČSSD fra 1922 til 1925.

I 1940 ble han sendt til konsentrasjonsleiren Sachsenhausen der han ble kapo. Han ble løslatt i 1945, men nederlandske myndigheter forlangte ham utlevert på grunn av mistanke om delaktighet i henrettelsen av nederlandske borgere.

Fra 18. juni til 18. juli 1946 var han president i den konstituerende nasjonalforsamlingen.

### Statsminister, så president
Han ble statsminister 15. juni 1948 og erstattet da Klement Gottwald som ble president. 14. mars 1953, kort etter at han vendte tilbake fra Stalins begravelse, døde Gottwald, og ble etterfulgt av som president av Zápotocký. Han holdt denne stillingen inntil han døde i Praha i 1957.

Da Zápotocký ble president ble han etterfulgt som statsminister av Viliam Široký, som ble sittende til 1963. De politiske skueprosessene fortsatte. 21./24. april 1954 ble det ført rettssak mot de såkalte «borgernlige nasjonalister» - en av de hovedanklageder var Gustáv Husák. Zápotocký gikk inn for en mykere form av statsstyre. Han fikk imidlertid motstand fra den stalinistiske partisjefen Antonín Novotný, som hadde Sovjetunionen i ryggen. Sporadiske opptøyer mot pengereformene gav Novotný sjansen til å vinne sitt overtak politisk. Zápotocký måtte mye reell makt til ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi
* H. Gordon Skilling, "The Formation of a Communist Party in Czechoslovakia", American Slavic and East European Review, Vol. 14, No. 3 (Oct., 1955), p.&nbsp;346-358 
* H. Gordon Skilling, "The Comintern and Czechoslovak Communism: 1921-1929", American Slavic and East European Review, Vol. 19, No. 2 (Apr., 1960), p.&nbsp;234-247
Klement Gottwald

**Klement Gottwald** (født 23. november 1896 i Dědice (Vyškov), Syd-Mähren i Østerrike-Ungarn, død 14. mars 1953 i Praha) var en tsjekkoslovakisk politiker og mangeårig leder av Det tsjekkoslovakiske kommunistpartiet, statsminister og president i Tsjekkoslovakia.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Klement Gottwald var møbelsnekker av yrke. 

### Politisk engasjement
I 1912 ble han medlem i Tsjekkias sosialdemokratiske parti (ČSSD), og i 1921 var han med på å grunnlegge Tsjekkoslovakias kommunistiske parti (KSČ). Han arbeidet som redaktør for partiavisen *[[Rudé právo]]* i Bratislava 1921–1926, og fra 1925 satt han i KSČs sentralkomité. Han ble valgt til partiets generalsekretær og parlamentsmedlem i 1929, og var medlem i Kominterns eksekutivkomité i perioden 1928–1943.

Etter Münchenavtalen, og Nazitysklands påfølgende invasjon av Tajekkoslovakia i 1938 måtte Gottwald i landflyktighet til Moskva. Fra 1939 var han en fremstående leder for den tsjekkoslovakiske motstandsbevegelse. 

### Etterkrigstiden
Etter Den røde armés befrielse av Tsjekkoslovakia i 1945 vendte han tilbake tillandet. Han inngikk i Zdeněk Fierlingers ministerium som viseregjeringssjef og ledet 1946–1948 den da dannede samlingsregjeringen som statsminister. KSČ nøt stor popularitet etter krigen; i valget i 1946 fikk partiet hele 38 prosent av stemmene, og i1948 utså den kommunistdominerte kongressen, etter en del politiske uroligheter, en regjering huvedsakelig bestående av kommunister og venstresosialdemokrater. 

Etter Edvard Beneš' avgang ble Gottwald utsett til Tsjekkoslovakias president i 1948. Han var da en av de pådrivende i landets omdanning til sosialistisk folkerepublikk av sovjetisk modell. Gottwald tjenestegjorde deretter som landets president frem til sin død i 1953.

Gottwalds stalinistiske regime går for å ha vært den mest repressive periode av det kommunistiske diktatur i Tsjekkoslovakia. Mellom 1948 og 1953 ble  178 mennesker henrettet av politiske grunner. Flere andre døde i arbeidsleirer og urangruver, eller ble uten rettergang myrdet av det hemmelige politi StB. Dessuten gikk Gottwald heftig til verks mot religiøse institusjoner og mot – faktiske eller formentlige – rivaler i eget parti.

Byen Zlín het i perioden 1949–1990 *Gottwaldov* etter Klement Gottwald.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ljøtebotnberget

**Ljøtebotnberget** er et fjell i Hol kommune i Buskerud. Det ligger i Hallingskarvet nasjonalpark og har en høyde på  meter over havet.

## Se også
* Liste over Norges høyeste fjell

## Referanser
Blåbukta

**Blåbukta**, tidligere **Blåfjorden** (1933–1988), er ei åpen, bred, bukt på nordøstsida av Edgeøya på Svalbard. Bukta har en bredde på rundt 35&nbsp;kilometer fra Kapp Pechuel Lösche i nord og Stonepynten i sør. Den er svært langgrunn, og det er vanskelig å komme nærmere land enn rundt seks kilometer for skip. 

Blåbukta hadde opprinnelig navnet *Albrecht Bucht* etter George Albrecht. Det nåværende navnet på bukta kommer av den blå fargen på Edgeøyjøkulen som ligger på sørsida. 

## Referanser
Smalfjorden

**Smalfjorden** kan vise til:

*Smalfjorden (Tana) – en arm av Tanafjorden i Tana kommune i Finnmark. 
*Smalfjorden (Hasvik) – en fjord på Stjernøya i Hasvik kommune i Finnmark.
Smalfjorden (Hasvik)

**Smalfjorden** (nordsamisk: *Geaccevuotna*) er en fjord på Stjernøya i Hasvik kommune i Finnmark. Den er 3,5&nbsp;km lang, og går fra innløpet mellom Svartskog og Lille Kjerringfjordneset sørover til Smalfjordbotn. På vestsiden av fjorden ligger Smalfjordfjellet (562&nbsp;moh), og på østsiden ligger Lille Kjerringfjordfjellet (900&nbsp;moh).

Det er ingen bosetning langs fjorden.

## Referanser
Lorenzo Zepeda

**Lorenzo Zepeda** (1813–1858) var en salvadoransk politiker. 

Han var konstituert president i El Salvador i noen få dager i 1858. 

## Referanser
Sherman Adams

**Llewelyn Sherman Adams** (født 8. januar 1899 i East Dover i Vermont i USA, død 27. oktober 1986 i Hanover i New Hampshire) var en amerikansk republikansk politiker og forretningsmann. Han var den 77. guvernøren i delstaten New Hampshire 1949–1953. Som presidentens assistent (*Assistant to the President*) ledet han Det hvite hus' stab under USAs president Dwight D. Eisenhower 1953-1958. Han ble nødt til å fratre fra Det hvite hus etter at det ble avslørt at  han hadde tatt imot en vikunjapelskappe og et orientalsk teppe av en tekstilprodusent i Boston hvis forretninger var under granskning av de føderale myndigheter.

## Liv og virke
Adams tjenestegjorde under første verdenskrig i US Marines. Han avla i 1920 sin grunneksamen ved Dartmouth College. Han gjorde deretter karriere innen papirindustrien og bankvesenet.

Adams var representant i *New Hampshire House of Representatives*, underhuset i delstatens lovgivende forsamling, 1941–1944, de to siste årene som ordfører. Han var deretter representant i Den amerikanske kongressen 1945–1947. Han var kandidat i republikanernes primærvalg forut for guvernørvalg i New Hampshire i 1946, men tapte mot embetsinnehaveren Charles M. Dale. Han representerte deretter den amerikanske celluloseindustriens interesser i New York og vant i 1948 års guvernørvalg i New Hampshire. Han ble gjenvalgt i 1950.

Adams hadde en svært sentral rolle i Det hvite hus i Eisenhowers første embetsperiode og begynnelsen av den andre. Journalisten Jack Anderson rapporterte i 1958 om gaver som Adams hadde fått av tekstilprodusenten Bernard Goldfine. Skandalen som førte til Adams' avgang ble kjent som *The Overcoat Affair*. 

Michael Medved har skildret Adams' maktstilling i Det hvite hus i boken *The Shadow Presidents: The Secret History of the Chief Executives and Their Top Aides* (1979).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Adams Biografi på National Governors Associations websted
*  Adams Records 1952-1959  på Dwight D. Eisenhower Library i Abilene
*  Kongressens katalog over dokumenter som relaterer til Adams
Leon Panetta

**Leon Edward Panetta** (født 1938) er en amerikansk politiker, statstjenestemann og professor. Han var utsending til USAs representanthus 1977–1993, sjef for Office of Management and Budget 1993–1994 og stabssjef i Det hvite hus 1994–1997 under USAs president Bill Clinton. Panetta var direktør for CIA fra 13. februar 2009 til han overtok som amerikansk forvarsminister 1. juli 2011. Han er professor i statsvitenskap ved Santa Clara University. Han er også direktør for Panetta Institute som han selv har grunnlagt.

Panetta er sønn av en katolsk innvandrer fra Italia. Han gikk først på katolske skoler i Monterey og senere i en offentlig high school. Han avla i 1960 sin grunneksamen og i 1963 sin juristeksamen ved Santa Clara University. Etter studietiden tjenestegjorde Panetta i US Army. 

Han innledet i 1966 sin politiske karriere som medarbeider for senator Thomas Kuchel. Han var deretter medarbeider for helse-, utdannelses- og sosialminister Robert Finch 1969–1970. Panetta var medarbeider for borgermesteren i New York City John Lindsay 1970–1971, før han i 1971 skiftet parti fra republikanerne til demokratene.

Panetta arbeidet deretter som advokat i hjembyen Monterey i advokatkontoret *Panetta, Thompson & Panetta* frem til 1976.

I Representantenes hus avanserte Panetta til ordfører for budsjettkomiteen 1989–1993.

Som stabssjef spilte han en sentral rolle i forhandlingene som ledet til statsbudsjettet i 1996, et budsjett som innebar et viktig steg i retning av budsjettbalanse.

Panetta deltok i arbeidet til Iraq Study Group som i desember 2006 offentliggjorde sine anbefalinger for en ny strategi i Irakkrigen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  biografi på Hartnell Colleges websted
*  Iraq Study Group: Members på USIPs websted
*  Panetta Institute
Muktsar (distrikt)

**Muktsar** (punjabi: ਮੁਕਤਸਰ ਜ਼ਿਲਾ) er et distrikt i den indiske delstaten Punjab. Distriktets hovedstad er Muktsar. 

## Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det  innbyggere i distriktet, mot  i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 27,99 % av befolkningen.

Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,30 % i 2011. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 830 i 2011 mot 811 i 2001.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Valgmann

En **valgmann** eller **elektor** er en person som av en organisasjon, valgkrets eller lignende velges med det eneste formål å representere dem i et valg. Valgmennene utgjør et valgkollegium og ordningen fører at valget blir indirekte.

Norge hadde fra 1814 til og med Stortingsvalget 1903 et valgsystem der velgerne valgte valgmenn som igjen valgte stortingsrepresentantene. Det var én valgmann per 50 stemmerettigede i kjøpstedene og én valgmann per ca 100 stemmeberettigede i prestegjeldene på landet. I 1905 ble det i stedet innført enmannskretser.

Finlands president ble inntil 1994 valgt med indirekte valg med valgmenn. 

I USA velges ikke presidenten direkte av folket. I det som kalles presidentvalg velger folket valgmenn til et valgmannskollegium, som i sin tur stemmer frem en president. Antallet valgmenn var frem til 1960-tallet det samme som antallet representanter og senatorer i kongressen, men fra og med presidentvalget i 1964 har innbyggerne i hovedstadsområdet rett til å velge tre valgmenn i tillegg.

I Sverige før 1997 ble stiftsfullmäktige i Svenska kyrkan og medlemmene til kirkemøtet valgt av valgmenn som valgtes av menighetene etter kirkevalget.

## Referanser


## Litteratur
*

## Eksterne lenker
*
*
Vicente Gómez

**Vicente Gómez**, født i Honduras, var en salvadoransk politiker. 

Fra 1. februar til 15. februar 1854 var han konstituert president i El Salvador.
Maud Olofsson

**Maud Elisabeth Olofsson** (født 1955) er en svensk politiker. Hun var leder for Centerpartiet fra 2001 til 2011, næringsminister fra 2006 til 2011 og visestatsminister fra 2006 til 2010 i regjeringen Reinfeldt. Hun var riksdagsmedlem 2002–2011 valgt fra Västerbottens läns valkrets.

## Referanser

 


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Verden forsvinner

*** Verden forsvinner*** er en roman av den norske forfatteren Liv Køltzow, 
utgitt i 1997.

Romanen foregår i Oslo i 1989, og har av en kritiker blitt karakterisert som en «midtlivskriseroman» Hovedpersonen *Nina Blindheim* er en lege i 40-årene med en forsømt forfatterdrøm. I løpet av romanen opplever hun en krise i ekteskapet, at en nær venn dør, og at hun på ny må forholde seg til sin kunstnerside, hvorvidt hun skal ta opp igjen de sider av seg selv hun levde ut da hun som ung skrev to bøker. I bakgrunnen speiles handlingen i rapporter om Berlinmurens fall.

Dagbladets kritiker Øystein Rottem skrev at boken er «en klok kvinnes og en moden forfatters verk - en kvinne med dyp innsikt i menneskelige relasjoner, og en forfatter som behersker sine litterære virkemidler til fulle. [...] et høydepunkt i et forfatterskap med en sterk indre sammenheng, et forfatterskap der en uklar lengsel gjøres til gjenstand for en krystallklar analyse». Litteraturkritikeren Ivar Bakke ser det som en generasjonsroman for 68-generasjonen: «dette er gjenkjennelses-litteratur for mange lesere. Den har begynt å se seg tilbake, den første generasjon som tross hindringer opplevde at verden lå åpen. Det var opp til dem selv å velge sine liv; hvem, hvor og hva de skulle bli. [...] "Etterhvert som livet går og vi skjønner at vi har valgt, ønsker vi alltid at vi hadde gjort noe annet" - konstaterer Stefan i Køltzows bok».

Boken fikk Brageprisen, og ble i en Dagbladet-serie sommeren 2006 kåret til en av de 25 beste romanene fra de siste 25 år.

## Referanser
Verksgata (Oslo)

:::*Se [[Verksgata|pekerside]] for flere forekomster av Verksgata.*

**Verksgata** (9–15, 20a–30b) er ei gate på Rodeløkka i Oslo. Den har navn etter et teglverk, som tidligere lå der Freias fabrikkområde er nå.

Gata starta opprinnelig i Trondheimsveien med omtrent det som i dag er Vardøgata. Nå starter den i Tromsøgata, men den første biten regnes gjerne for å tilhøre Snippen. Vi ender derfor med å si at Verksgata begynner på Rodes plass. Herfra går den til Gøteborggata, før den fortsetter inn på Freia-området til Johan Throne Holsts plass. Før fabrikkområdet blei bygd igjen, fortsatte den fram til Københavngata.

Verksgata 15 er en trevilla, som ligger skjult bak leiegårder og nye blokker inne på området mellom Langgata og Fjellgata. Øvrige gårder som har nummer til Verksgata, er to leiegårder fra slutten av 1800-tallet, henholdsvis på hjørnet av Karlstadgata og Gøteborggata. I tillegg har et par ubebygde tomter og en del av Freia nummer til gata.

*Verksgata borettslag* (fra 1983, 76 leiligheter) har adresse Fjellgata 1 og 2, men fasader mot Verksgata.

I nr. 14 hadde Sofienberg menighet prestebolig. Seinere blei huset benytta som gamlehjem. Det blei
revet da Sofienberghjemmet skulle bygges på 1960-tallet.

Det gikk tidligere trikk i Verksgata. Den kom opp Rathkes gate og fortsatte gjennom dagens Freia.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Verksgata

**Verksgata** finnes flere steder:

* Verksgata (Oslo)
* Verksgata (Stavanger)
* Verksgata (Bærum)
* Verksgata (Fredrikstad)
* Verksgate (Skien)