open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Artur

**Artur** eller **Arthur** er et engelsk mannsnavn av keltisk opprinnelse som kanskje betyr *sterk som en bjørn* (keltisk *artos* – *bjørn*) det kan også komme fra gælisk (klippe) eller fra det latinske slektsnavnet Artorius en fjerde forklaring er fra norrønt *Tors ledsager*. Artur er kjent fra sagaen om kong Arthur.

## Etymologi
*Arthur* har opprinnelse i middelalderlatin *Arthurus* / *Arturus*, og er vanligvis antatt å være avledet av walisisk *arth* «bjørn», beslektet med gresk *arktos* og latin *ursus*. Navnet har kanskje formen *Arto-uiros*, «bjørnemann», men en annen teori knytter det til det sjeldne romerske navnet *Artorius*, og en tredje til stjernen Arcturus.

## Utbredelse
Frem til middelalderen forekom navnet sjelden utenfor de mytiske walisiske legendene om kong Arthur.

*Arthur* var et vanlig navn i England fra 1500-tallet og fram til første halvdel av 1900-tallet.

*Arthur* har vært et populært navn i USA siden begynnelsen av 1800-tallet og hadde en popularitetstopp med 1.5% i 1881.

Navnet *Arthur* var vanlig i Norge fra 1880- til 1930-årene og hadde en popularitetstopp med 1 % i 1899. Navnet ble igjen vanlig fra 2010-årene. Formen *Artur* var noe brukt i Norge i 1970- og 1980-årene og hadde en popularitetstopp med 0,2 % i 1976. 

*Artur* er i dag et vanlig mannsnavn blant annet i Russland, Aserbajdsjan og Ukraina, mens *Arthur* er vanlig blant annet i USA, Brasil og Taiwan.

|}

## Navnedag
*Artur* har navnedag i flere land, oftest 31. oktober. Den norske navnedagen er .

*Arthur* har navnedag i flere land, oftest 11. desember, men har ikke noen norsk navnedag.

## Kjente personer med navnet

Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Kong Arthur (400-tallet), sagnkonge
* Arthur Wellesley (1769–1852), britisk general og statsmann
* Arthur Schopenhauer (1788–1860), tysk filosof
* Arthur Conan Doyle (1859–1930), britisk forfatter og lege
* Artur Kapp (1878–1952), estisk komponist og musikkpedagog
* Artur Schnabel (1882–1951), østerriksk pianist og komponist
* Artur Rubinstein (1887–1982), polsk‑amerikansk pianist
* Arthur Compton (1892–1962), amerikansk fysiker og nobelprisvinner
* Arthur Miller (1915–2005), amerikansk forfatter
* Arthur C. Clarke (1917–2008), britisk forfatter
* Arthur Arntzen (1937–2025), norsk forfatter, journalist og komiker
* Arthur Ashe (1943–1993), amerikansk tennisspiller og samfunnsaktivist
* Arthur Conley (1946–2003), amerikansk sanger
* Artur Mas (født 1956), katalansk (spansk) politiker
* Artur Ekert (født 1961), britisk‑polsk fysiker og kryptograf

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Namibias flagg

**[[Namibia]]s flagg** ble tatt i bruk 21. mars 1990.  

Hovedfargene ble hentet fra flagget til SWAPO (South West African People's Organization), den viktigste frigjøringsbevegelsen. Dette flagget ble tatt i bruk i 1971, og består av horisontale striper (blå, rød og grønn).

## Tidligere flagg

File:Reichskolonialflagge.svg|Flagget til Tysk Sydvest-Afrika fra 24. april 1884 til 9. juli 1915.
File:Flag of the United Kingdom.svg|Flagget til Sydvest-Afrika mellom 1915 og 28. juni 1919.
File:Flag of South Africa 1928-1994.svg|Flagget til Sydvest-Afrika fra 1960 til 21. mars 1990

## Referanser
Ole Gløersen

**Ole (Oluf) Gløersen** (født ca. 1673 i Skjeberg, død i Fredrikshald 1734 (begravet 18. mai). Ole Gløersen var en velhavende kjøpmann og sagbrukseier på Fredrikshald, og han eide en gård på byens nordside. 

Gløersen eide også et privilegert sagbruk i Tistedalen og eksporterte trelast. Under den store nordiske krig mot Karl XII bidrog han blant annet til utrustning av forsvarsskip. Han underskrev 25. oktober 1719 sammen med borgermester Hans Olsen Paasche, rådmann Christopher O. Paasche, Jens Munk osv. søknad om skadeerstatning for den brente by.

Gløersens velstand fikk en knekk ved krigen, især da hus med avling på gårdene østre Rønneld og Oremo også ble brent. Ved hjelp av støtte fra staten og toll og skattefritak kom han seg etterhvert igjen økonomisk. I 1723 ble nytt sølvtøy innkjøpt, det eksisterer delvis ennå, samtidig lot han seg male sammen med sin hustru.

Ole Gløersen er stamfar for Gløersenslektens agnatiske hovedgren. Han var gift omkring 1700 med Sidsel Cathrine Philipsdatter Hage. De hadde en datter, Karen Debes, og en sønn, Erik Gløersen.

## Kilder
*  A.T.Gløersen: *Stamtavle av Slægten Gløersen – Samt oplysninger om beslægte familier*. Fabritius, Kristiania, 1897
* Cato Holmsen: *Slegten Gløersen med sidelinjer*. Oslo, 1929

## Eksterne lenker
* Fredrikshald (Halden) bys befolkning 1660- 1730 – borgerskap i Fredrikshald
* Sagbruksprivilegiene av 1680 – Norges tekniske museum
Lamborghini Islero

**Lamborghini Islero** var en bil produsert av Lamborghini fra 1968 til 1970. Bilen erstattet Lamborghini 400GT, og var utstyrt med Lamborghinis V12-motor. Bilen ble presentert på bilutstillingen i Genève i 1968.

Islero ble oppkalt etter en okse som drepte den berømte matadoren Manuel Rodriguez "Manolete" den 28. august 1947.

Fordi Carrozzeria Touring, selskapet som hadde designet Lamborghinis tidligere modeller, hadde gått konkurs var Carrozzeria Marazzi det logiske valget, fordi det ble eid av Mario Marazzi, en tidligere ansatt i Touring. Designet var egentlig kun en 400GT med et nytt karosseri, men sporvidden ble endret for å få plass til bredere dekk, og selv om Isleros karosseri hadde dårlig passform mellom karosseripanelene sørget modellens gode utsyn, bedre plass innvendig og adskillig bedre lyddemping for at den var en forbedring i forhold til produsentens tidligere modeller. Bilen var utstyrt med en 4 liters V12-motor med 325 hk, en femtrinns girkasse, uavhengig hjuloppheng og skivebremser. Toppfarten var 250 km/t. Kun 125 eksemplarer ble bygget.

En oppgradert Islero, kalt Islero S, ble lansert i 1969. Motoren i denne utgaven hadde en ytelse på 350 hk, mens dreiemomentet var det samme som tidligere. Modellen hadde en rekke forandringer utseendemessig, blant annet et større luftinntak på panseret (som sendte luft til bilens kupé, ikke motoren), litt større hjulbuer, sotede vinduer og runde sideblinklys. Andre forandringer var større bremseskiver, oppgraderte støtdempere bak og et endret dashbord og interiør. Toppfarten på S-modellen økte til 260 km/t. Kun 100 eksemplarer ble bygget av Islero S, noe som brakte den totale produksjonen av Islero opp til 225 eksemplarer. Ferruccio Lamborghini selv hadde en Islero som bruksbil i denne perioden.

## Eksterne lenker
* Lamborghini hos KLD Concept
* Lamborghini Registry: Islero
Arnulf Baring

**Arnulf Baring** (født 8. mai 1932 i Dresden, død 2. mars 2019 i Berlin) var en tysk jurist, journalist, statsviter, samtidshistoriker og forfatter.

## Liv
Baring tilhørte den tyske grenen av den tysk-britiske bankierfamilien Baring. Han studerte jus i Hamburg, Berlin, Freiburg, New York og Paris. I 1966 ble han vitenskapelig assistent ved Otto-Suhr-Institut ved Freie Universität Berlin og fikk i 1969 en lærestol i statsvitenskap der. I 1976 ble han professor i samtidshistorie og internasjonale studier. Han ble emeritert i 1998.

Baring var medlem av SPD, men ble ekskludert fra partiet i 1983 etter at han hadde støttet den liberale politikeren Hans-Dietrich Genscher i valgkampen. På 1990-tallet ble han kjent for sine nyliberal-konservative og markert patriotiske anskuelser. Han støtter ikke noe bestemt parti, men sto nær den liberale Friedrich-Naumann-Stiftung. Spesielt krever han liberale reformer av velferdsstaten.

## Verker

* *Kanzler, Krisen, Koalitionen*. Siedler, Berlin 2002, ISBN 3-88680-762-2
* *Es lebe die Republik, es lebe Deutschland! Stationen demokratischer Erneuerung 1949 – 1999*. Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart 1999, ISBN 3-421-05194-1
* *Scheitert Deutschland? Der schwierige Abschied von unseren Wunschwelten*, Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart 1997, ISBN 3-421-05095-3
* *Machtwechsel – Die Ära Brandt-Scheel*, Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart 1982, ISBN 3-421-06095-9
* *Im Anfang war Adenauer. Die Entstehung der Kanzlerdemokratie*, München 1982, ISBN 3-423-10097-4

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.arnulf-baring.de/
*
Surinams flagg

**[[Surinam]]s flagg** består av fem horisontale felt: to grønne felt øverst og nederst, to smale hvite felt (halvparten av de grønne) og et bredt rødt felt i midten (dobbelt så bredt som det grønne). I midten på det røde feltet en stor gul stjerne.

Stjernen symboliserer enigheten mellom etniske grupper, det røde fremgang og kjærlighet, det grønne står for håp og fruktbarhet og det hvite for fred og rettferdighet. Flagget ble antatt 25. november 1975 da landet ble selvstendig stat. 

## Eksterne lenker
*
Lamborghini Jarama

**Lamborghini Jarama** er en sportscoupé som ble bygget av Lamborghini mellom 1970 og 1976. Den ble designet av Marcello Gandini hos Bertone.

I 1970 ble Lamborghini tvunget til å redesigne Lamborghini Islero for å oppfylle nye sikkerhets- og utslippskrav i USA. Den nye bilen ble bygget på en nedkortet versjon av plattformen fra Lamborghini Espada. To forskjellige modeller ble laget, den originale GT (1970–1973)-modellen som hadde en V12-motor på 350 hk, og en GTS (1973–1976), som hadde den samme V12-motoren, men denne gangen med en ytelse på 365 hk. GTS fikk også noen små forandringer i utseende, samt at servostyring, avtagbart tak og automatisk girkasse ble tilgjengelig som ekstrautstyr.

Totalt 327 eksemplarer ble bygget.

I 1972 modifiserte Lamborghini-ingeniøren Bob Wallace en enkelt Jarama. Han fjernet alt unødvendig utstyr for å spare vekt, installerte et veltebur, byttet de aller fleste karosseridelene med tilsvarende i aluminium eller plast, flyttet motoren litt bakover for å forbedre vektfordelingen, og trimmet motoren for å få flere hestekrefter. Modifikasjonene ble ikke utført av noen spesiell grunn, og bilen ble etter hvert solgt.http://www.lambocars.com/cla/jarambob.htm 

## Fakta
Ferruccio Lamborghinis personlige Jarama GTS er utstilt på det offisielle Lamborghini-muséet.

## Eksterne lenker
* Lamborghini Registry – Jarama
Baring

**Baring** er en bankierfamilie i Tyskland og Storbritannia, som opprinnelig stammer fra  Bremen. I 1717 åpnet John Baring et handelsselskap, som utviklet seg til Barings Bank, Londons ledende bank på 1800-tallet, som bl.a. finansierte USAs kjøp av Louisiana fra Napoleon i 1803. Den ærverdige banken gikk konkurs i 1995 på grunn av en mislykket gigantspekulasjon foretatt av en underordnet ansatt.

Tallrike etterkommere etter John Baring ble opptatt i den britiske adelstanden, bl.a. baronene Revelstoke, baronene og jarlene Northbrook, baronene Ashburton, Howick av Glendale og jarlene Cromer.

Til den tyske grenen av familien hører den anerkjente historikeren Arnulf Baring.
Terje Sagvolden

**Terje Sagvolden** (født 12. februar 1945, død 12. januar 2011) var en norsk psykolog. 

Han ble dr. philos. i 1979, og fra 1993 var han professor ved Det medisinske fakultet, Universitetet i Oslo, professor i bistilling ved Universitetet i Tromsø og *adjunct professor* ved UMBC University of Maryland Baltimore County. Sagvolden var særlig kjent for sin forskning på ADHD. Han samarbeidet særlig med den amerikanske forskeren A. Charles Catania i bruk av operant atferdsanalyse, også kalt atferdsvitenskapenes 'elektronmikroskop' på grunn av sin sensitivitet, i forskning på ADHD og ADHD-lignende atferd hos mennesker og dyr. 

Sagvolden var også sterkt opptatt av formidling og hjelp til forskere i utviklingsland. Fra 2005 til sin død var han sjefredaktør for det internett-baserte fagtidsskriftet Behavioral and Brain Functions som utgis av BioMed Central. 

## Eksterne lenker

* Sagvoldens viktigste internasjonale publikasjoner
* Intervju med Sagvolden i Forskning.no
* Tidsskriftet Behavioral and Brain Functions
* Aviskronikk: ''Fakta om ADHD''
Stuart Pearce

**Stuart Pearce** (født 24. april 1962 i Hammersmith i London) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. 

## Karriere som trener
Den siste klubben Pearce spilte for var Manchester City, der han var spillende trener en sesong. Han tok over som trener i klubben etter at Kevin Keegan forlot City of Manchester Stadium. Hans første sesong som trener startet lovende, men på slutten av sesongen tapte laget ni av ti kamper og plasseringen ble deretter. 
Pearce fikk sparken i City 14. mai 2007, dagen etter at ligaen var over. 

Han ble landslagssjef for England U-21 i februar 2007, samtidig som han var manager for Manchester City. Han førte England til finalen i U21 EM i 2009 hvor de tapte 0-4 for Tyskland.  Han fikk ikke forlenget kontrakten i juni 2013 etter U-21 EM i Israel da England tapte alle sine tre kamper i gruppespillet.  De tapte blant annet 1-3 for Norge.

Han overtok som manager for Nottingham Forest 1. juli 2014,men fikk sparken som manager 2015 etter en rekke dårlige resultater.

## Karriere som spiller
I starten av karrieren avslo han et tilbud fra Hull City og spilte for den lokale klubben Wealdstone utenfor ligasystemet i stedet. Han ble der et av de største navnene utenom ligasystemet.
I 1983 fikk Wealdstone et bud på Pearce på 30&nbsp;000 pund (mye for en spiller fra en klubb utenfor ligasystemet på den tiden) fra Coventry City, og han gikk dit med en gang.
Der ble han etablert som en hardtspillende venstreback før Brian Clough kjøpte ham til Nottingham Forest to år etter. Han spilte i Nottingham Forest i over ti år, for det meste som kaptein og supporternes yndling. Han var også i en periode spillende manager.

Han gikk så til Newcastle United i 1997 og spilte der en sesong før han gikk til West Ham. I 2001 gikk han til Manchester City for å spille under Kevin Keegans ledelse. Der debuterte han med en scoring i den første kampen da laget vant 3&ndash;0 over Watford.

Han hadde skåret 99 mål som profesjonell spiller før sin aller siste kamp i karrièren 21. april 2002.  Manchester City spilte hjemme mot Portsmouth og fikk straffespark fire minutter på overtid.  Pearce tok straffesparket, men skjøt over og endte med 99 mål.

Han spilte 78 kamper og laget fem mål for  i løpet av sin karrière.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aizkraukle

**Aizkraukle** (også kalt **Ascheraden** og **Stučka**) er en regional by i Latvia, på nordbredden av elva Daugava. Den hadde . Det lokale næringslivet omfatter kraftproduksjon, trearbeider, trykking og jordbruk.

## Historie
I siste halvdel av 1300-tallet bygde Den liviske orden Aizkraukle-borgen (tysk: *Burg Ascheraden*), et par kilometer nedstrøms fra en gammel livisk bygdeborg. Ruinene av borgen finnes ennå. Før første verdenskrig lå det en bosetning nær hvor dagens Aizkraukle ligger, kjent ved det tyske navnet *Ascheraden*.

Den nåværende byen ble etablert i 1961 som en bosetning for arbeiderne som bygde det nærliggende Pļaviņas vannkraftverk. Den ble opprinnelig kalt **Stučka** på latvisk, etter den latviske kommunisten Pēteris Stučka, og på russisk *Stutsjka* (Стучка) eller *imeni Petra Stutsjki* (имени Петра Стучки). Bosetningen fikk bystatus i 1967. I 1990 fikk byen sitt nåværende navn; Aizkraukle, etter den nærliggende jernbanestasjonen. Navnet betyr «på andre siden av elva Kraukle»."

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Lamborghini Bravo

**Lamborghini Bravo** er en konseptbil designet av Bertone for Lamborghini. Den ble vist første gang på bilutstillingen i Torino i 1974.

Bravo ble designet for å vise frem idéer til en erstatter for Lamborghini Urraco. Den fungerende prototypen var utstyrt med en 3 liters V8 med 300 hk som drev bakhjulene, og ble testet i nesten 300&nbsp;000 kilometer før den ble plassert i Bertone-muséet.http://www.lambocars.com/pro/bravo.htm  Den ble aldri satt i produksjon, selv om mange av idéene bak Bravo kom fra Lamborghini Countach, blant annet de skarpe formene.
Carl Nesjar

**Carl Nesjar** (født Carl Carlsen 6. juli 1920 i Larvik, død 23. mai 2015 i Roma) var en norsk maler, grafiker og billedhugger. 

## Liv og virke
 
Nesjar utdannet seg ved Pratt institute i New York City i perioden 1935–38, ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og ved Kunstakademiet.

Han debuterte i Larvik Kunstforening i 1940 og hadde siden et utall utstillinger med grafikk, fotografi, maleri og skulptur i viktige gallerier over hele verden.

Hans mest kjente offentlige arbeid er betongrelieffet på Høyblokka og Y-blokka i Regjeringskvartalet i Oslo, som han laget i samarbeid med Pablo Picasso i perioden 1956–1971. De to kunstnerne samarbeidet om en rekke utsmykninger i naturbetong, blant annet i Barcelona, Saint Hilaire, Marseille, Stockholm og Chicago.

Nesjars helårsfontener, som utnytter vannspillet i sommerhalvåret og isens mer stabile formverden vinterstid, finnes ved Moderna Museet i Stockholm, i OL-byen Lake Placid i USA, på Universitetet i Buffalo og flere andre steder. En modell av en Nesjar-fontene ble i 2020 gjengitt på et norsk frimerke, i anledning Nesjars 100-årsdag.

Hans arbeider er innkjøpt av og henger i dag blant annet i Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Henie-Onstad Kunstsenter, Oslo kommunes kunstsamlinger, Louisiana kunstmuseum ved København, Moderna Museet i Stockholm og i Museum of Modern Art i New York.

Nesjar fikk Statens Garantiinntekt for kunstnere i 1978 og ble utnevnt til æresborger av Larvik i 2001. 

Carl Nesjar ble i 2011 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden «for hans omfattende kunstneriske virke». Han var også ridder av den franske Ordenen for kunst og litteratur. 

Carl Nesjar var i en periode gift med kunstneren Inger Sitter. Han bodde i New York, Frankrike, Sverige, Spania og Nederland.

Nesjar var med i kunstnergruppen Terningen, et fellesskap for norske kunstnere som malte abstrakt.

## Litteratur
* Carl Nesjar. «Betongfrisene i Barcelona : Et samarbeid med Pablo Picasso». I: *Byggekunst* 1962, s 225-32
* *Carl Nesjar*. Redigert av Einar Wexelsen. Labyrinth press, 2008. - 144 s. ISBN 978-82-7393-076-7. Utgitt i forbindelse med en retrospektiv utstilling i Haugar Vestfold Kunstmuseum 2008
* Sylvia A. Antoniou. «Nesjar og Picasso». I: *Kunst+*; nr 2, 2010, s. 18-21
* Sylvia A. Antoniou. «Fontener». I: *Kunst+*; nr 2, 2010, s. 22-25. Omhandler Carl Nesjars fontener
* Sylvia A. Antoniou. *Et samarbeid i betong : Carl Nesjar og Pablo Picasso*. Icefount Publishing, 2009. - 96 s. ISBN 978-82-998056-1-2
* Svein Thorud. *Carl Nesjar : nye malerier*. Icefount, 2010. 75 s. + 1 DVD. ISBN 978-82-998056-2-9
* Sylvia A. Antoniou. Samtaler med Carl Nesjar : betongdekorasjonene i regjeringsbygningene i Oslo = Conversations with Carl Nesjar : the concrete decorations in the government buildings, Oslo. Icefount, 2012. 72 s. ISBN 978-82-998056-4-3
* Hugo Lauritz Jenssen. *Høyblokken : en bygningsbiografi*. Forlaget Press, 2013. - 200 s. ISBN 978-82-7547-577-8

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Lamborghini Urraco

**Lamborghini Urraco** var en sportsbil som ble produsert av den italienske bilfabrikken Lamborghini på 1970-tallet. Den ble første gang vist på bilutstillingen i Torino i 1970, men ble ikke tilgjengelig for kunder før i 1973.

Bilen var en 2+2 coupé designet av Marcello Gandini, som den gang jobbet for Carrozzeria Bertone. Urraco var, i motsetning til Lamborghini Miura, en bil mange hadde råd til, og et alternativ til de dyrere Ferrari Dino og Maserati Merak.

Da bilen gikk ut av produksjon i 1979 hadde 791 Urraco blitt bygget. 21 av disse ble kalt **Urraco P111** for det amerikanske markedet, og for å oppfylle amerikanske krav ble disse bilene utstyrt med større støtfangere og færre hestekrefter. De andre Urraco-versjonene var **Urraco P200**, **Urraco P250** og **Urraco P300**, med 2 liter, 2.5 liter og 3 liters sylindervolum respektivt. Alle tre hadde V8-motorer.

Både Lamborghini Silhouette, og etterfølgeren Lamborghini Jalpa, med en 3.5 liters V8-motor, var basert på Urraco.

## Populærkultur
En sort Urraco var med i en episode av BBC-programmet Top Gear i desember 2005. Superbilen ble kjøpt av James May, brukt, for ti tusen britiske pund, og var i forferdelig stand rent mekanisk. Til slutt brøt det elektriske anlegget fullstendig sammen, og bilen ble solgt til en forretning i London for fem tusen britiske pund.

## Eksterne lenker
* KLD Concept 
## Kilder
* Lamborghini Registry
Inger Sitter

**Inger Solveig Sitter** (1929–2015) var en norsk grafiker og maler. Hun var en av Norges mest kjente og sentrale kunstnere.

## Liv
Sitter vokste opp i Antwerpen, der familien bodde da faren var styrmann i Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab. Familien flyttet tilbake til Norge i 1939, og da hun var 15 år gammel, begynte hun i 1945 på Statens kunstakademi i Oslo. Der var hun elev av Per Krohg, Axel Revold og Jean Heiberg. Året etter flyttet familien tilbake til Antwerpen, og hun fortsatte på Institut Supérieur des Beaux-Arts i Antwerpen fra 1946 til 1950. I 1948 var hun elev ved André Lhotes malerskole i Paris. Hun deltok på Høstutstillingen første gang i 1948. Hun var elev av Stanley William Hayter, Atelier 17 i Paris 1954–55 og 1956–57.

I en tiårsperiode var hun gift med kunstneren Carl Nesjar, som hun møtte i 1953. De fikk en datter i 1958. I store deler av sitt liv var hun bosatt i utlandet. Hun hadde et hus i landsbyen Villa Faraldi i Nord-Italia, og bodde senere i den gamle bydelen i Antibes i Sør-Frankrike, fem minutters gange fra Picassomuseet.

## Arbeid

Sitter hadde sin gjennombruddsutstilling i Galleri Per i 1956, og ble karakterisert som nonfigurativ modernist. Hun holdt separatutstillinger i Galleri Haaken 1964, Kunstnernes Hus 1974, Henie-Onstad Kunstsenter 1987. I 2007 hadde hun en retrospektiv utstilling i Haugar Vestfold Kunstmuseum i Tønsberg, og i anledning av at hun fylte 80 år, arrangerte Trondheim kunstmuseum en større retrospektiv utstilling i 2009. Hun hadde også separatutstilling i Galleri Brandstrup i oktober 2009.

Sitter var med på å utføre dekorasjoner til Regjeringsbygningen sammen med Carl Nesjar og Odd Tandberg. Sitter utførte store dekorative arbeider til Norges Handelshøyskole, Bergen (1967), NLH, Ås (1971) og til cruiseskipet *Norway* (1980). Verket «In the picture» (1964) er kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk.

Sitter var den første kvinnelige professor ved Statens kunstakademi i Oslo fra 1981 til 1984. Kunstpolitisk var hun også svært aktiv. Hun ble medlem av Norsk kulturråd da det ble grunnlagt i 1964, og satt i styret til 1968. Hun var med å stifte Sosialistisk Kulturarbeiderlag i 1968. Fra 1976 til 1982 var hun medlem av Formidlingsutvalget (Gjørv-utvalget).

## Utmerkelser
I 1999 ble hun utnevnt til ridder av St. Olavs Orden «for fortjeneste av norsk billedkunst». Hun ble i 2010 forfremmet til kommandør.

I 2011 ble hun tildelt Norsk kulturråds ærespris og Vestfold fylkeskommunes Kunstnerpris. I 2014 ble hun tildelt Sør-Trøndelag fylkes kulturpris.

Sitters maleri «Komposisjon i rødt» (1957) ble i 2008 gjengitt på et norsk frimerke, i serien *Norsk kunst I*.

## Bibliografi
* Gunnar Danbolt og Nils Chr. Geelmuyden: *Inger Sitter – et portrett*, Aschehoug forlag 2009, ISBN  9788203236990

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Inger Sitter i listen.no - bilder og utstillingshistorikk
*  Bærum kunstforening: Inger Sitter
*  Galleri Amare om Inger Sitter
*  Lotte Sandberg: ''Pionérens slitasje''. Anmeldelse av utstilling og bok i Aftenposten Kultur fredag 9, oktober 2009 side 12.
Barings Bank

**Barings Bank** var en av de eldste forretningsbankene i England, og ble grunnlagt i 1763 av Sir Francis Baring. Bankens forløper var et handelsselskap grunnlagt i 1717 av John Baring. Bankierfamilien Baring stammet fra Bremen i Tyskland, og flere grener av familien i Storbritannia ble adlet. I 1806 overtok Alexander Baring, 1. baron Ashburton firmaet. Banken gikk konkurs i 1995 etter at en av dens ansatte, den da 28 år gamle Nick Leeson, tapte 1,4 milliarder pund på en mislykket spekulasjon.
Alūksne

**Alūksne** er en regional by i Latvia, på bredden av sjøen Alūksne nær Latvias grenser mot Estland og Russland.  Det har hatt bystatus siden 1920.  Det er også kjent som **Marienburg**, **Aluliina**, **Aluliin**, **Mariburg** eller **Marinburg**. Det er hovedsete for Alūksne kommune og var også hovedsete for Alūksnes fylke. Byen hadde  innbyggere i 2011.

## Historie
Regionen ble først befolket av finsk-ugriske folkeslag, og fra rundt 700&ndash;1100 av latgaliere. Årstallet for etableringen av permanent bosetning, da kjent som *Olysta*, *Alyst* eller *Volyst*, oppgis i Pskovs krønike til å være 1284. 

Latgalierne ble overvunnet av Sverdbroderordenen i 1342. De bygde en borg kalt **Marienburg** på en øy i sjøen, og denne fungerte som beskyttelse for handelsrutene fra Riga til Pskov. Byen som oppsto nær borgen ble også kjent som Marienburg.

Marienburg ble erobret av styrkene til Ivan IV av Russland i 1560 under den livlandske krig. Den ble innlemmet i Polen-Litauen i 1582, og en del av Sverige i 1629.

Ernst Glück, en protestantisk prest, var den første som oversatte Bibelen til latvisk. Han opprettet også den første latviske språkskolen i Vidzeme i 1683. Den er nå Alūksne Museum.

Den russiske hæren under Boris Sjeremetijev erobret byen under den store nordiske krig i 1702. Da ble også omgivelsene rasert, og alle innbyggerne deportert. Dette inkluderte Glück og hans fosterdatter Marta Skavronska, som senere ble Katarina I av Russland.

## Galleri

Bible Museum in Aluksne.jpg|Bibelmuséet
AluksneTempelberg.png|Tempelåsen


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lamborghini Silhouette

**Lamborghini Silhouette** var en midtmotorisert sportsbil produsert i et lite antall av den italienske bilfabrikken Lamborghini mellom 1976 og 1979.

Silhouette begynte som et designstudie av den italienske karosserimakeren Bertone. Den var basert på den tidligere Lamborghini Urraco, men hadde adskillig mer aggressive linjer enn Urraco. Silhouette var den første Lamborghini-modellen med targatak. Silhouette utviklet seg senere til å bli den utseendemessig liknende, men mer suksessfulle, modellen Lamborghini Jalpa. Kun 55 eksemplarer av Silhouette ble bygget.

Bilen var utstyrt med en 3 liters V8-motor, montert på tvers bak sjåføren. Det er bare 31 kjente eksemplarer igjen i verden.

## Referanser
Lamborghini Jalpa

**Lamborghini Jalpa** var en bilmodell produsert av den italienske bilfabrikken Lamborghini mellom 1981 og 1988. Jalpa var en videreutvikling av den tidligere modellen Lamborghini Silhouette, men ble adskillig mer populær med totalt 419 eksemplarer solgt. Jalpa skulle være en Lamborghini "for folk flest", og var billigere enn Countach. I stedet for Countachs V12-motor var Jalpa utstyrt med en tverrmontert 3,5 liters V8 som leverte 255 hk. Karosseriet var designet og ble bygget av Bertone.

Navnet "Jalpa" kommer fra en berømt slekt kampokser. (Ferruccio Lamborghini var en stor beundrer av tyrefekting, og siden stjernetegnet hans var Tyr fikk de fleste Lamborghini-modellene okserelaterte navn.)

Sammenliknet med Countach var Jalpa adskillig enklere å kjøre, den hadde bedre utsyn og var enklere å kjøre i tett trafikk og lave hastigheter.

Opprinnelig var bilens plastkomponenter (støtfangere, luftinntak og motordeksel) svarte, og bilen hadde de samme baklysene som forgjengeren Silhouette. I 1984 fikk plasten samme farge som karosseriet, og baklyktene ble runde.

I 1988 bestemte Lamborghinis nye eier, Chrysler, at produksjonen skulle stoppe grunnet sviktende salg.

Den offisielle toppfarten var 234 km/t, men noen hevder de har hatt høyere hastigheter. Vekten med full tank var 1&nbsp;507 kg.

## Trivia
* Jalpa kan sees i filmen *Rocky IV*, når Rocky Balboa (Sylvester Stallone) kjører bil og husker tilbake.

## Eksterne lenker
* KLD Concept
Overflødighetshorn

**Overflødighetshorn** (gresk *κέρας Ἀμαλθείας*, keras Amaltheias, «Amaltheias horn»; latin *cornu copiæ*, «Copias horn» eller «overflodshorn»), i henhold til gresk mytologi, opprinnelig hornet til geita Amaltheia som diet guden Zevs som spedbarn. Det er et framstilt som stort horn som inneholder en overflod av produkter, blomster og lignende. Hornet har sitt opphav i antikken, men har fortsatt som et symbol i vestlig kunst på lykke, fruktbarhet, rikdom og ikke minst overflod.

## I mytologien

Mytologien har kommet med tallrike forklaringer (opphavssagn) på overflødighetshornets opprinnelse. En av de mest kjente involverer Zevs' fødsel og oppfostring etter at han som spedbarn ble holdt skjult for sin sjalu far Kronos. I en grotte på Idafjellet på øya Kreta ble Zevs fostret og beskyttet av et antall guddommelige tjenere, inkludert geita  Amaltheia («nærende gudinne») som matet ham med sin melk. Den diende framtidige konge over alle guder hadde uvanlige egenskaper og styrke, og mens han lekte med sin geit, kom han til å bryte av hennes ene horn, men som fortsatt hadde guddommelige krefter og fortsatte å gi uendelig næringsprodukter.

I en annen myte ble overflødighetshornet skapt da Herakles hadde en brytekamp med elveguden Akheloos, og brøt av et av elvegudens horn; elveguder ble tidvis forestilt og avbildet med horn. Denne versjonen er representert i veggmaleriet *Achelous and Hercules* (1947) av den amerikanske maleren Thomas Hart Benton. Herakles' erobring av elveguden symboliserer her i erobringen av elvene i  Missouri av pionerene; hornet som Herakles brøt av fra  Akheloos' hode symboliserer overfloden i jordbruket i den amerikansk midtvesten.

Overflødighetshoret har blitt tilskrevet flere greske og romerske guddommer, særskilt de som assosiert med høsting, grøde, velstand, eller åndelig overflod, slik som personfiseringen av Jorden  (Gaia eller Tellus); barnet Plutos, rikdommens gud og sønn av korngudinnen Demeter; nymfen Maia; og  Fortuna, lykkens gudinne, som hadde makt til å gi overflod og vekst. I den romerske keiserkult ble abstrakte romerske guddommer som fostret fred (*[[pax Romana]]*) og framgang også avbildet som et overflødighetshorn, inkludert Abundantia, overflodens personfisert (overflod heter *abundance* på engelsk) og Annona, gudinne for korntilførselen til byen Roma. Pluton, den gamle hersker av underverden i mysteriereligioner, var en giver og beskytter av jordbruket, mineraler og åndelig vekst, og i kunsten ble han framstilt som han holdt et overflødighetshorn for å adskille ham fra den langt dystrere Hades, som isteden ble identifisert med et drikkehorn.

## Framstillinger i billedkunst
Overflødighetshornet blir i billedkunst og dekorasjoner framstilt som et krumt bukke- eller oksehorn fylt med blomster, frukt, mynter eller andre rike gaver. Hornet forekommer særlig sammen med figurer som personifiserer overflod, Europa og fred.

Symbolet er også blitt brukt på riksvåpen, som det nåværende peruanske og venezuelanske riksvåpenet og det tidligere kostarikanske.

## Referanser


## Se også
* Cornucopianer, teknologioptimist

## Eksterne lenker
Lamborghini LM002

**Lamborghini LM002** er en SUV bilmodell bygget av den italienske bilprodusenten Lamborghini mellom 1986 og 1993. Rundt 300 eksemplarer ble bygget. Dette var en uvanlig modell for Lamborghini, som frem til da var kjent for Grand touring-biler og superbiler.

Prosjektet startet egentlig i 1977, med en prototype som fikk kodenavnet «Cheetah», som Lamborghini designet med håp om salg til det amerikanske forsvaret. Den originale Cheetah-prototypen hadde en bakmontert Chrysler V8-motor. Prototypen ble ødelagt under testing av det amerikanske forsvaret, og dette ledet til at Lamborghini utviklet LM001, som var svært lik Cheetah, men utstyrt med en AMC V8-motor. Etter hvert ble det funnet at med motoren montert bak fikk bilen for dårlige kjøreegenskaper til å være et terrengkjøretøy, og Lamborghini LMA002 ble bygget, med et helt nytt chassis, og motoren (nå V12-motoren fra Lamborghini Countach) montert foran. Etter mye testing og forandring av prototypen fikk den omsider et serienummer, og ble den første LM002.

Modellen er kjent under navnet «Rambo-Lambo», og dens aggressive utseende og kraftige motor gjorde den til en suksess for Lamborghini. Sivile modeller ble utstyrt med en full luksuspakke, som inkluderte skinninteriør, sotede, elektriske vinduer, klimaanlegg og et stort stereoanlegg. For å imøtekomme bilens dekk-behov fikk Lamborghini Pirelli til å utvikle to forskjellige dekk.

Den militære versjonen av LM002 manglet en del av luksusutstyret, men hadde utstyr som monteringsbraketter for maskinpistoler. Forsvaret i Saudi-Arabia bestilte 40 eksemplarer, alle med muligheten for å åpne taket som en luke over baksetene.

I 1988 sendte Lamborghini en LM002 til et team av spesialingeniører, for å utrede muligheten for å bruke modellen i Rally Paris–Dakar. De strippet den for alt unødvendig utstyr for å senke vekten, og monterte et oppgradert understell, motoroppgraderinger som gav bilen 600 hk, et komplett veltebur, plexiglass-vinduer og GPS-utstyr. Dessverre gikk de tom for penger før bilen kunne stille til start i konkurransen, selv om den deltok i andre løp, blant annet i Egypt og Hellas, med Sandro Munari bak rattet.

Mot slutten av LM002s produksjonsperiode modifiserte en verkstedeier i Torino et eksemplar, og laget en "stasjonsvogn" ved å lukke det bakerste arealet og heve taket. Dette sørget for adskillig mer plass innvendig.

## Film og TV
*En LM002 kan sees i filmen «Toys», med karakterene spilt av LL Cool J og Michael Gambon.
*I to forskjellige episoder av TV-serien Miami Vice («Hostile Takeover» og «Redemption in Blood», sesong 5 episode 1 og 2, respektivt), kan en LM002 sees som bilen til en narkotikahandler, spilt av Matt Frewer.
*I NBCs miniserie «Nasty Boys» konfiskerer narkotikapolitiet en LM002, og bruker den som politibil.
*En LM002 er med i den russiske TV-serien «Brigada».

## Referanser


## Eksterne lenker
* KLD Concept 
* LM002 Bilder
* LM002 Registry
Slaget i Bois Belleau

**Slaget i Bois Belleau** («Belleau-skogen», engelsk: *Belleau Wood*) fant sted under første verdenskrig ved Marne i Frankrike i perioden 1. juni 1918 til 26. juni 1918.

Slaget ble utkjempet mellom USAs andre og tredje infanteridivisjon, samt enheter fra den franske 6. armé og det britiske IX korps, mot styrker fra Tysklands 10., 28., 87., 197. og 237. divisjon.

På alliert side spilte de amerikanske marineinfanteristene en stor rolle, hvor spesielt den fjerde marinebrigade under kommando av general James Harbord utmerket seg.

Slaget var den siste større trefningen på Vestfronten under første verdenskrig.

Franskmennene ga senere skogområdet, hvor kampene fant sted, et nytt navn, Bois de la Brigade de Marine, til ære for det amerikanske marineinfanteriet.

## Eksterne lenker
*
Justisen

**Justisen** er et serveringssted i Møllergata i Oslo.

Opprinnelig lå det i en murgård på hjørnet av Grubbegata og Pløens gate (nå Eva Kolstads gate), tvers over gaten for Justisdepartementet i Empirekvartalet  og like ved Oslo politikammer i Møllergata 19 og Tinghuset. Beliggenheten gjorde restauranten til et naturlig møtested for jurister og politifolk.

Da huset ble revet i forbindelse med utvidelsen av regjeringskvartalet på 1980-tallet, flyttet Justisen rundt kvartalet til en gammel tregård i Møllergata 15. Gården er en bondehandelsgård i tømmer og utmurt bindingsverk, med sidebygninger og svalganger mot gårdsrommet. Etter restaurering og ombygging til serveringssted åpnet første etasje mot gaten i 1986, uteserveringen i gårdsrommet åpnet i 1988, mens annen etasje ble tatt i bruk som serveringssted i 1993.
 
Gjennom årene har gården inneholdt håndverksvirksomhet, vognmannsforretning, butikker og boliger. Blant leieboerne var presten, forfatteren og journalisten Ivar Mortensson-Egnund (1857–1934).

## Kulturminne
Justisen er et kulturminne og har nummer 86155 i Riksantikvarens kulturminnebase. Der oppgis bygningen til å være fra 1700-tallet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Justisen – Medieomtaler
* TV2 – NETTAVISEN PÅ JUSTISEN: Litt sliten? Det er Justisen også
Issoleie

**Issoleie** (*Ranunculus glacialis*) er en flerårig urt i soleiefamilien. 

Den er lav og nesten glatt. De nedre bladene har stilk og er tykke og runde i omriss, men samtidig dypt flikete. Stengelbladene er sittende og mindre flikete. Blomstene er store og sitter enkeltvis eller noen få sammen. Først på våren er kronbladene hvite, men senere blir de mer tulipanformete og får i tillegg en purpurrød farge. Begerbladene har purpurbrune hår. Planten vokser på naken steingrunn, morenerygger, rasmark og snøleier. Den vokser ofte sammen med fjellsyre.

Issoleie deles i to underarter, subsp. *glacialis* som finnes i områdene ved Nord-Atlanteren (amfiatlantisk), og subsp. *alaskensis* som vokser i Alaska. *[[Ranunculus camissonis]]*, som forekommer på begge sidene av Beringstredet, er nå skilt ut som en egen art. Subsp. *glacialis* vokser på Øst-Grønland, Island, Jan Mayen, Færøyene, Svalbard, langs den skandinaviske fjellkjeden i Norge, Sverige og Finland, noen få steder på Kolahalvøya, i Alpene og svært spredt i Pyreneene, Sierra Nevada og Karpatene. I Alpene vokser den opptil 4200 moh. på Finsteraarhorn.

I Norge er issoleie vanlig i hele fjellkjeden, men den er begrenset til høye nivåer og våte og kalde voksesteder. Den har høyderekorden for norske blomsterplanter med 2370&nbsp;moh. på Galdhøpiggen. Klimaendringer som fører til overoppheting og gjengroing er en trussel mot arten. Den er vurdert som *nær truet* i Norsk rødliste for arter.

Issoleie ble i en periode skilt ut fra *[[Soleieslekta|Ranunculus]]*, og det vitenskapelige navnet *Beckwithia glacialis* ble brukt. Molekylærgenetiske studier plasserer derimot issoleie midt i *Ranunculus*, nært blant annet kvitsoleie. Både Artsdatabanken og *Panarctic Flora* regner derfor issoleie til *Ranunculus*.

## Referanser




## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker

* 
* Urtekildens bildegalleri – issoleie
* Svalbards flora – ''Ranunculus glacialis''
André

**André** (**Andre**) er et opprinnelig fransk mannsnavn som betyr «mann».

## Etymologi
*André* er en opprinnelig fransk variant av *[[Andreas]]*. Navnet er avledet av det greske ordet *andrós* som er genitivformen av *anér*, «mann», oversettes gjerne «mandig, modig».

## Utbredelse
*André* var svært sjeldent som døpenavn i Norge før ca. 1960. Navnet *Andre* var vanlig i Norge fra 1960- til 2000-årene og hadde en popularitetstopp med 0,6 % i 1985.

*André* var per 1998 det tredje vanligste andrenavnet i dobbeltnavn på menn i Norge. De vanligste kombinasjonene var: *[[Kim]] André*, *[[Thomas]] André* og *[[Morten]] André*.

*André* er i dag et svært vanlig navn i Kongo, Belgia, Kamerun og Panama. Det er også vanlig i mange andre land.

|}

## Kjente personer med navnet
* André-Marie Ampère (1775–1836), fransk professor kjent for måling av elektrisk strøm
* Salomon August Andrée (1854–1897), svensk ingeniør og polfarer
* André Matsoua (f. 1899), kongolesisk politisk leder
* André-Marie Mbida (f. 1917), kamerunsk politiker
* André Bjerke (1918–1985), norsk forfatter
* André Franquin (1924–1997), belgisk tegneserieskaper
* André Delvaux (f. 1926), belgisk filmregissør
* André Buzin (f. 1946), belgisk kunstner
* André the Giant (1946–1993), fransk wrestler
* André Hazes (f. 1951), nederlandsk sanger
* André Antoine (f. 1960), belgisk politiker
* Andre Agassi (f. 1971), amerikansk tennisspiller 
* André Bergdølmo (f. 1971), norsk fotballspiller
* André 3000, (f. 1975), amerikansk sanger
* André Iguodala (f. 1984), amerikansk basketballspiller
* André Fosså Aguiluz (f. 1991), Norsk bmx racing syklist
* André-Frank Zambo Anguissa (f. 1995), kamerunsk fotballspiller
* André Onana (f. 1996), kamerunsk fotballspiller
* André Lamoglia (f. 1997), brasiliansk skuespiller

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lamborghini Cala

**Lamborghini Cala** (eller **Italdesign Cala**, som er det egentlige navnet), er en konseptbil designet for Lamborghini av Italdesign Giugiaro. Den ble først presentert på bilutstillingen i Genève i 1995, og var en funksjonell prototype som aldri ble satt i produksjon.

Cala ble designet som en erstatter til Lamborghini Jalpa, som ble tatt ut av produksjon i 1988 av de daværende eierne, Chrysler. I 1994 solgte Chrysler Lamborghini videre til Megatech, og det var i denne perioden Cala tok form. Prosjektet ble skrinlagt da Megatech solgte Lamborghini videre til Volkswagen-gruppen i 1998. En erstatter til Jalpa dukket ikke opp før i 2003, da Lamborghini Gallardo ble lansert.

Cala var utstyrt med en midtmontert V10-motor som leverte 400 hk og en sekstrinns girkasse som drev bakhjulene. Toppfarten var estimert til 290 km/t.

## Populærkultur
* Bilen kan sees i videospillene *Need for Speed II* og *Need for Speed II SE*.

## Eksterne lenker
* KLD Concept
* ConceptCarz: Lamborghini Cala
Sergio Agüero

**Sergio Leonel Agüero del Castillo** (født 2. juni 1988) er en argentinsk tidligere fotballspiller.

Agüero regnes som en av verdens beste angripere, og ble toppscorer i Premier League sesongen 2014/2015 med 26 mål.

Før sesongen 2015/2016 byttet Agüero draktnummer fra sin ikononiske 16 til 10, etter at Edin Džekos overgang til Roma gjorde at nummeret ble ledig.

## Klubbkarriere
Den 5. juli 2003 ble han den yngste spilleren noensinne som debuterte i argentinske Primera Division i en alder av bare 15 år og 35 dager, den tidligere rekorden var satt av Diego Maradona i 1976.

I 2006 gikk han fra argentinske Independiente til spanske Atlético Madrid for 23 millioner euro. Hans 101 mål på 234 kamper, i tillegg til å vinne Europaligaen og Supercupen i 2010, gjorde at han tiltrakk seg oppmerksomheten til flere europeiske storklubber. Han endte til slutt opp i engelske Manchester City i 2011 for en sum rundt 35 millioner euro.

Onsdag 27. juli 2011 signerte han for Manchester City, han blir dermed den dyreste spilleren klubben har kjøpt frem til da.

I hans første kamp for Manchester City mot Swansea City scoret han to mål, og hadde en målgivende pasning. Agüero avgjorde siste serierunde for Manchester City mot Queens Park Rangers på overtid, hvor Manchester City vant 3–2 og dermed serien i 2011/2012-sesongen.

Agüero er toppscorer for Manchester City med 260 mål. Han er den spilleren i Premier Leauge med flest mål for én klubb med sine 184. Han er den spilleren med flest hattrick i Premier Leauge (12). I tillegg er han den som har best målsnitt (antall mål per kamp) for spillere med over 100 kamper.

31. mai 2021 signerte han for Barcelona. Den 15. desember 2021 la han opp som fotballspiller.

## Landslagskarriere
I VM for U20-landslag i 2007 scoret Agüero hat-trick i 6-0 kampen mot Panama. Han avgjorde mot Nord-Korea da Argentina vant 1-0. Han scoret på et fantastisk frispark. Argentinas U20-landslag vant turneringen i 2005 og 2007. Til sammen scoret han 10 mål på 12 kamper.
 	
Han debuterte for det argentinske A-landslaget i en vennskapskamp mot . Kampen ble spilt på Emirates Stadium i London 3. september 2006. Han ble olympisk mester for Argentina under OL i Beijing 2008.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

## Privatliv
Agüero fikk sammen med Giannina Maradona, Diego Maradonas datter, sønnen Benjamin Agüero Maradona 19. februar 2009.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Lamborghini LM001

**Lamborghini LM001** var en prototype på et terrengkjøretøy, bygget av den italienske bilfabrikken Lamborghini. Den ble først presentert på bilutstillingen i Genève i 1981, sammen med den nye Lamborghini Jalpa.

Til tross for fiaskoen med Lamborghini Cheetah-prosjektet hadde ikke Lamborghini droppet tanken om et terrengkjøretøy, og med kapital fra nye investorer ble Cheetah-konseptet videreutviklet til LM001. Motoren, som i Cheetah hadde vært en Chrysler-motor, ble byttet ut med en motor fra American Motors Corporation, en 5.9 liters V8 med 180 hk, med intensjonen om å tilby V12-motoren fra Lamborghini Countach i produksjonsmodeller.

Dessverre var det ikke motorvalget som sørget for fiaskoen med Cheetah, men derimot motorens plassering bak, noe som sørget for dårlige kjøreegenskaper. Kun én eneste LM001 ble produsert, men modellen førte til videreutviklingen Lamborghini LMA002.

## Eksterne lenker
*LamboCars: LM001
Lamborghini LMA002

**Lamborghini LMA002** var en prototype på et terrengkjøretøy, bygget av den italienske bilfabrikken Lamborghini. Det var en etterfølger etter Lamborghini LM001, og ble først presentert på bilutstillingen i Genève i 1982.

Lamborghini så endelig problemene med sin første løsning (Lamborghini Cheetah og LM001), og bestemte seg for å flytte motoren foran. Dette gjorde det nødvendig med en full redesign av chassiset. Dette var første gang den 332 hestekrefter sterke V12-motoren fra Lamborghini Countach ble satt i et terrengkjøretøy, noe som ga LMA002 betraktelig flere krefter enn sine forgjengere, noe som var nødvendig grunnet den høye vekten på 2.600 kg. Dessuten frigjorde motorens flytting stor plass bak i bilen, noe som gjorde det mulig å få plass til enda seks passasjerer.

Den økte vekten gjorde det nødvendig med en redesign av understellet, og dessuten måtte bilen utstyres med servostyring. En femtrinns girkasse med hydraulisk clutch ble benyttet, og for første gang kunne kjøretøyets firehjulstrekk slås av, slik at det kun var bakhjulene som drev kjøretøyet hvis ønskelig. Alle karosserideler var flate og rette for å gjøre det enklere å skuddsikre bilen senere, og hele taket og dørene kunne fjernes.

Kun étt eksemplar ble bygget av LMA002, men etter mange forandringer og justeringer ble det bestemt at designet var klart for produksjon, og Lamborghini LM002 var født.

## Eksterne lenker
*LamboCars: LMA002 Spesifikasjoner
Kemi

**Kemi** (nordsamisk: *Giepma*) er en by og kommune i landskapet Lappland i nord-Finland. Kemi ligger innerst i Bottenviken. Kommunen er enspråklig finsk. Kemi hadde .

Byen ble grunnlagt i 1869 ved en kongelig forordning på grunn av de gode havneforholdene. Havnen i Kemi er en av de viktigste i Finland og brukes vesentlig av papirindustrien. Byen har også et universitet.

Byen er kjent som hjembyen til det symfoniske-metal bandet Sonata Arctica.

## Vennskapsbyer
* Tromsø siden 1940
* Liptovský Mikuláš (Slovakia)
* Newtownards (Nord-Irland)
* Székesfehérvár (Ungarn)

## Referanser




## Eksterne lenker
* 

## Bilder

Kemi City Hall view 1.jpg|Kemi sentrum sett fra oven
Kemi Church 1.jpg|Kemi kirke
LumiLinna.jpg|Ishotellet i Kemi
Chickasaw

**Chickasaw** er en nordamerikansk urfolkstamme. Opprinnelig kom stammen fra det som i dag er det sørøstre USA, fra delstatene Mississippi, Alabama og Tennessee., men de bor i dag hovedsakelig i Oklahoma. 

Chickasawene er i slekt med choctawene, som snakker et språk som ligner mye på chickasaw-språket. «Chickasaw» er den engelske stavemåten av «chickasha», som betyr «opprører» eller «kommer fra Chicsa». Chickasawene er delt inn i to grupper: **impsaktea** og **intcutwalipa**. De var en av de «fem siviliserte stammene» som ble tvangsflyttet til indianerterritoriet på 1800-tallet. *Chickasaw Nation* er den trettende største føderalt anerkjente stammen i USA. I 2005 var det 38&nbsp;000 chickasawer.

## Referanser


## Litteratur
* James F. Barnett, Jr., *Mississippi's American Indians.* Jackson, MS: University Press of Mississippi, 2012.
* Colin G. Calloway,  *The American Revolution in Indian Country.* Cambridge University Press, 1995.
* Daniel F. Littlefield, Jr., *The Chickasaw Freedmen: A People Without a Country.* Westport, CT: Greenwood Press, 1980.

## Eksterne lenker
*