open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vidar Örn Kjartansson

**Vidar Örn Kjartansson** (født 1990) er en islandsk fotballspiller som spiller for Knattspyrnufélag Akureyrar.

Han signerte for Malmö FF 27. januar 2016, og kom da fra den kinesiske klubben Jiangsu FC. Han signerte for Vålerenga Fotball før 2014-sesongen. Han spiller som spiss og etter 27 spilte seriekamper i 2014-sesongen stod han med 25 scoringer. Dette gjorde at han, før sesongen ble ferdig, hadde blitt spilleren med flest mål på én sesong for Vålerenga, og at han sammen med Eivind Arnevåg og Erik Foss ble den 13. mestscorende spilleren for klubben gjennom tidene.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  altomfotball.no: Vidar Örn Kjartansson 
*  vif-fotball.no: Vålerenga signerer Vidar Örn Kjartansson
*  Spillerstatistikk - Vålerenga Fotball
Gamla bron

**Gamla bron** er Umeås eldste gjenværende broforbindelse over Umeälven og er 301 meter lang. 

## Historie
Før det ble bro i Umeå krysset man elven på isveier om vinteren og med ferje resten av året.
Under den andre russiske okkupasjonen av Umeå i Finskekrigen bygde russerne i 1809 en flåtebro av tømmer over elven som kort tid etter ble ødelagt av vårflom.

Det ble lenge vurdert som for kostbart å bygge en bro over elven, men landshövding Gustaf Munthe begynte å interessere seg for problemstillingen da han tiltrådte i 1856 og i 1858 ga han i oppdrag å undersøke hvor en bro burde bygges, forslag til tegninger og hva det ville koste. Resultatet av undersøkelsene viste at forholdene var best like utenfor byen, litt oppstrøms i elven, hvor bunnforholdene var gunstigst for å bære en bro, og prisen ville bli 65&nbsp;450 riksdaler. Totalkostnaden ble 86&nbsp;000.

Broen ble åpnet i 1863 og trafikantene måtte lenge betale en avgift for å passere broen. Allerede etter et tiår viste det seg at det opprinnelige spennverket i tre måtte byttes ut, og i 1894-95 ble det erstattet med stålfagverk og broen fikk det utseendet den har i dag.

## Broen i dag
I dag er broen kun åpen for gang- og sykkeltrafikk. I 2013 ble det oppdaget skader på broen som måtte repareres.  

## Se også
* Kolbäcksbron
* Kyrkbron
* Tegsbron
* Umeälvsbron

## Referanser
Scharinska villan

**Scharinska villan** i Umeå er en rosa, slottslignende bygning i Storgatan 63-65 ved Döbelns park i Umeå. Bygningen, som ble oppført i 1904 og 1905, er arkitekttegnet av Ragnar Östberg. Scharinska villan ble bygget for Egil Unander-Scharin med familie, og satt opp av AB Jakobsson & Eriksson, som også sto for byggingen av Umeå stads kyrka etter brannen. Ansvarlig byggmester var Per Eriksson, som også hadde sittet i bystyret i Umeå sammen med Unander-Scharin. Fram til 1950-tallet huset bygningen også familieforetaket AB Scharins Söner. Siden 1960-tallet har Scharinska villan vært i kommunalt eie, og Umeå kommune benytter bygningen til foreningsvirksomhet og som øvingslokaler for sangkor.

## Bygningen

### Eksteriør
Bygningen eksteriør er preget av engelsk viktoriansk stil, med gavl over vinduene, bueformede framskytende vinduspartier i førsteetasjen, samt rokokkoinspirerte små balkonger i smijern. Bygningen er i tre etasjer, med en særegen volumforskyvning mot ene siden som står i kontrast til en ellers konsekvent symmetri. Den pussede fasaden er svakt rødfarget, med en frise under vinduene i tredje etasje.

### Interiør
Innvendig er bygningen dekket med trepanel, med unntak av i *spanska salen*, hvor de nennsomt restaurerte veggene er flislagt med mosaikk fra Sevilla; det ble beregnet at slik mosaikk ville bli rimeligere enn å kle veggene med eketrespanel. Byggherren ville opprinnelig trekke veggene i den nedre hallen - den såkalte vestibylen - med jutevev, for så å montere fire store malerier kopiert fra den spanske 1600-talls- kunstneren Velazquez. Men arkitekten fikk overbevist Scharin om at det var bedre å bestille paneler til å ramme inn maleriene. Hovedinngangens ytterdør har et motiv i relieff, tegnet av Ragnar Östberg. Motivet er et bladverk med syv barneansikter, med en stork i midten. De syv barneansiktene symboliserer Scharins-familiens sju barn. Scharinska villan regnes som et av de beste verkene i Östbergs tidlige periode.

### Interiørbilder

### Tomten
Langs eiendommen mot Storgatan og Döbelnsgatan løper det en hekk. Sør for gartnerboligen er det en gårdsplass med underlag dekket av teglfargede betongheller, omgitt av bueformede espalier i metall mot sør og vest, samt rutemønstret gjerde mot øst. Nord for bygningen er det asfaltert parkering, som også fungerer som innkjøring til det kommunale eiendomsselskapet Stiftelsen Bostadens hovedkontor.

### Gartnerboligen

Tilhørende villaen er det også et anneks, også omtalt som *annexet* eller *trädgårdsmästarbostaden* (gartnerboligen), som ligger vest for hovedbygningen. Gartnerboligen går i ett med hovedbygningen, da nordveggen utgjør en forlengelse av hovedbyggets nordvegg.

## Kilder
### Referanser


### Litteratur
* 
## Eksterne lenker
*
Rolleteorien

**Rolleteorien** er en sosiologisk teori som anser at de fleste handlemønstre er et resultat av innlærte «roller». Teorien fikk for alvor medvind med arbeidene til George Herbert Mead, Jacob L. Moreno og Ralph Linton og stod sterkt på 1950- og 1960-tallet. Rolleteorien har funnet en lang rekke anvendelser, f.eks. kjønnsrolleteorien. Fra rundt 1970 ble rolleteorien utsatt for stadig større faglig kritikk, og i dag regnes rolleteorien stort sett som forlatt av vitenskapen.

## Referanser


## Litteratur
*
*
* Robert K. Merton, *Social Theory and Social Structure*, 1949
* Ralf Dahrendorf, *Homo sociologicus*, 1958 (in German, many editions)
* Rose Laub Coser, “The Complexity of Roles as a Seedbed of Individual Autonomy”, in: *The Idea of Social Structure: Papers in Honor of Robert K. Merton, 1975
* [[Ralph Linton]], *The Study of Man'', Chapter 8, "Status and Role", 1936
John Le Mesurier

**John Le Mesurier** (født **John Elton Le Mesurier Halliley** 5. april 1912, død 15. november 1983) var en engelsk skuespiller. 

Le Mesurier var særlig kjent fra BBCs komedieserie *Dad's Army* (1968–1977).

## Skuespillere
* 1963 - Den rosa panteren som en forsvarsadvokat
* 1964 - Månestrålenes spinn som Anthony Gamble
* 1969 - Den ville biljakten som Governor
* 1975 - The Adventure of Sherlock Holmes’ Smarter Brother som Lord Redcliffs
* 1977 - Sangen om den råtne potet som Passelewe

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''John Le Mesurier: It's All Been Rather Lovely'', youtube.com. Besøkt 1. mai 2014
Blåis

**Blåis** er en betegnelse på den nedre delen av en isbre, der snøen smelter om sommeren og overflaten består av is. Blåis oppstår når snøen daler ned på en isbre og blir presset sammen av sin egen tyngde, slik at snøen etter hvert også blir en del av breen som bukter seg nedover mot et vann, hav eller elv. Når breen flytter på seg, blir luftbobler som er fanget i isen presset ut og størrelsen på iskrystallene øker, slik at isen blir klar. For turgåere og klatrere er den hardpakkede blåisen vanligvis lettere å klatre opp og ned og vandre på, siden den er tryggere og sterkere enn vanlig hvit is. 

I enkelte områder har jordskjelv hevet blåisen over bakkenivå og skapt formasjoner som minner om store frosne bølger.

Den blå fargen på isen blir iblant feilaktig tilskrevet Rayleigh-spredning. I stedet er isen blå av samme årsak som at vann er blått, det vil si som følge av en overtone av en strekk i de polare kovalente oksygen-hydrogen-bindingene (O-H-strekk) i vann som absorberer lys i den røde enden av det synlige spekteret. 

## Rullebaner i Antarktis
Blåisen kommer frem i områder av Antarktis der det ikke er noen netto pålagring eller netto avsmelting av snø. Dette omfatter også områder der snøfall blir motvirket av sublimasjon eller andre tap. Disse områdene har vært brukt som rullebaner på grunn av den harde, stabile overflaten, som er egnet til fly utstyrt med hjul istedenfor ski. Eksempler på slike flystriper er Wilkins Runway, Novolazarevskaja og Patriot Hills Base Camp.    

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Glaciology of Blue Ice Areas in Antarctica − umaine.edu 
* Blue Ice in Antarctica − lpi.usra.edu 
* Why are glaciers blue? − webexhibits.org 
* Blue Ice Runways in Antarctica − southpolestation.com 
* Bilder av «frosne bølger» i Antarktis − dailymail.co.uk
August Frederik av Slesvig-Holsten-Gottorp

**August Frederik** (tysk: **August Friedrich von Schleswig-Holstein-Gottorf**, født 6. mai 1646 i Slesvig, død 2. oktober 1705 i Eutin) var prins av den Slesvig-Holsten-Gottorpske grenen av slekten Oldenborg samt fyrstebiskop av Lübeck bispedømme.  

## Liv
August Frederik var sønn av hertug Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp og Marie Elisabeth av Sachsen. I 1656 ble han ti år gammel kodadjutor i Lübeck stift, og i 1662-64 reiste han på studieturer til Frankrike, Sveits, England og Nederlandene. Fra 1666 til sin død etterfulgte han broren Christian Albrecht som fyrstebiskop av Lübeck. I farens testamente var det dessuten sikret ham en årlig inntekt på 8000 riksdaler fra Gottorp. Han ble medlem av *Die Fruchtbringende Gesellschaft* under navnet *der Auserwählte*. 

De store rivaliseringer mellom Gottorperne og kongen av Danmark-Norge, gikk utenom August Frederiks lille land, hvor han levde en fredelig tilværelse. Han hadde dog en svak helse, og etter å ha pådratt seg forkjølese under en jakt på Femern, døde han plutselig natten til den 2. oktober 1705. Samme dag som han døde, tok brorsønnen Christian August slottet i Eutin og dagen etter Bispegården og Domkirken i besittelse. Han ble dermed Lübecks neste fyrstebiskop.

## Ekteskap
1676 giftet han seg i Halle med Christine (1658–1698), datter av hertug August av Sachsen-Weißenfels (1614–1680). De etterlot seg ingen barn. Parets gravmæle med portrettbyster, våpen og monogrammer – fremstilt av den flamsk-danske billedhugger Thomas Quellinus – ses i *Marientidenkapelle* i Lübeck domkirke.  

Fil:August Fredrik, 1646-1705, hertig av Holstein-Gottorp (Juriaen Ovens) - Nationalmuseum - 15951.tif|August Frederik av Slesvig-Holsten-Gottorp. Maleri av Jürgen Ovens, fra Nasjonalmuséet i Stockholms samlinger.
Fil:Grabkapelle August Friedrich.JPG|August Frederik og Christines gravmæle fremstilt av Thomas Quellinus i 1705. Til venstre skimtes fyrstebiskopens våpen med blant annet den norske løve og bispehuen, til høyre gemalinnens våpen. Lübeck domkirke
Fil:Eutiner Schloss Eingang Eutin2007.jpg|Våpen fra Eutin slott


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cantores Minores

**Cantores Minores**, også kjent som Helsingfors domkirkes guttekor, er eldste og mest anerkjente guttekor i Finland. Koret ble stiftet i 1952 av Tarmo Nuotio og Ruth-Esther Hillilä. Siden 2005 har korets sjefsdirigent vært Hannu Norjanen. Korets repertoar utgjøres av musikk fra middelalderen til nåtid men framfor alt av musikk av Johann Sebastian Bach. Republikkens president Sauli Niinistö er korvirksomhetens og reisenes permanente beskytter.

## Historie
Korets grundleggere var pastor Tarmo Nuotio og amerikafinlenderen Ruth-Esther Hillilä, som var korets første dirigent. Koret holdt de første korøvelsene i desember 1952. Hillilä hadde fra begynnelsen av et klart ønske om å ivareta og videreføre den historiske kirkelige guttekorstraditionen i Finland. Koret har vært ledet av bland annat østerrikeren Peter Lacovich (1954-62) samt tyskerne Heinz Hofmann (1962-87) og Christian Hauschild (1987-2004). I Heinz Hofmanns 25-årige dirigentperiode ble korets utdannings- og konsertvirksomhetspraksis etablert. I Christian Hauschilds tid ble blant annet CM-instituttet grunnlagt og tyngdepunktet i repertoaret lå hovedsakelig på større verk. I 2005 overtok kapellmester Hannu Norjanen både den kunstneriske ledelse og rektorstillingen ved instituttet. I hans periode har det klassiske internasjonale repertoaret blitt utvidet og nåtidsmusikkens andel har økt raskt.

## Sjefsdirigenter
*1952–1954: Ruth-Esther Hillilä
*1954–1958: Peter Lacovich
*1959–1960: Harald Andersén
*1960–1962: Peter Lacovich
*1962–1987: Heinz Hofmann
*1987–2004: Christian Hauschild
*2005– : Hannu Norjanen

## Eksterne lenker
*  (på finsk og engelsk)
*
Eva Kolstads gate (Oslo)

**Eva Kolstads gate** er en gate i Oslo sentrum (bydel St. Hanshaugen). Den utgjorde tidligere øverste del av Pløens gate (mellom Torggata og Grubbegata), men er fra 1999 regnet som en egen gate, oppkalt etter likestillingsombud Eva Kolstad. Den lille blindgaten på oversiden av Møllergata har innkjørsel til garasjeanlegg knyttet til regjeringsbygningene. I teorien går gaten gjennom til Grubbegata, men det gjelder bare for fotgjengere og syklister. Ingen gatenumre er knyttet til denne gaten.

## Referanser


## Kilder
*  

## Eksterne lenker
* Lokalhistoriewiki
Amandaprisen 2006

**Amandaprisen 2006** var den 22. utdelingen av Amandaprisen. Utdelingen fant sted 18. august 2006 i forbindelse med den 34. utgaven av Den norske filmfestivalen i Haugesund. Prisen gjaldt norske filmproduksjoner i perioden 1. juli 2005 til 1. juli 2006. 

Det ble delt ut priser i tretten kategorier, en mer enn året før. For første gang siden Amandaprisen 1998 ble det delt ut pris for beste birolle. I tillegg ble prisen beste DVD-Amanda delt ut for første gang av to. Det ble ikke delt ut pris i klassen for beste dokumentarfilm. I stedet ble dokumentarfilmer vurdert i klassen for beste kinofilm. Utdelingen var den siste hvor det ble det delt ut pris i klassen Canal+ nordisk debutant-Amanda til regidebutanter fra hele Norden. Filmen *[[Den brysomme mannen]] fikk flest priser med tre.

For første gang var det [[TV 2]] som overført utdelingen. Det var også første gang utdelingen ble arrangert i [[Festiviteten Haugesund Konserthus]] etter 20 utdelinger i Maritim Hall. Sendingen ble produsert av [[Nordisk Film]] og ble ledet av [[Thomas Giertsen]] mens [[Aksel Hennie]] var juryleder.

== Vinnere og nominerte ==
Vinnere står først i tabellen og er merket med *'fet skrift'''.

## Referanser


## Kilder
* 
* 
*
7. serierunde i Tippeligaen 2014

**7. serierunde i Tippeligaen 2014** startet søndag 4. mai med seks kamper. To kamper klokken 15.30, tre kamper klokken 18, og  mot  klokken 19. Runden avsluttet mandag 5. mai med to kamper klokken 19.


## Kampfakta
**Søndag 4. mai 2014**

**Mandag 5. mai 2014**
Hesthesini

* Se Systematisk inndeling

**Hesthesini** er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, blanke, mer eller mindre brunlige trebukker med sterkt forkortede dekkvinger. Antennene er noe lengre enn kroppen hos hannene, rundt to tredjedeler så lange som kroppen hos hunnene. Pronotum har rundede sider og er bredest foran midten. Dekkvingene er ganske korte og dekker bare thorax, ikke bakkroppen, flygevingene er ikke foldet inn under dekkvingene som vanlig hos biller, men ligger flatt over bakkroppen. Dekkvingene har en lys flekk i spissen. Beina er lange og tynne. Gruppen ligner på gruppen Molorchini i den palearktiske sone.

## Utbredelse
Slekten *Hesthesis* er utbredt i Australia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Hesthesini Lacordaire, 1869
******** Slekten *[[Hesthesis]]* Newman, 1840
********* *[[Hesthesis acutipennis]]* Pascoe, 1863
********* *[[Hesthesis angulatus]]* Pascoe, 1863
********* *[[Hesthesis assimilis]]* Carter, 1928
********* *[[Hesthesis bizonatus]]* Newman, 1840
********* *[[Hesthesis cingulatus]]* (Kirby, 1818)
********* *[[Hesthesis crabroides]]* Carter, 1928
********* *[[Hesthesis divergens]]* Carter, 1933
********* *[[Hesthesis ferrugineus]]* (Boisduval, 1835)
********* *[[Hesthesis montana]]* Carter, 1928
********* *[[Hesthesis plorator]]* Pascoe, 1862
********* *[[Hesthesis rufodorsalis]]* Carter, 1932
********* *[[Hesthesis variegata]]* (Fabricius, 1775)
********* *[[Hesthesis vesparius]]* Pascoe, 1863
********* *[[Hesthesis vigilans]]* Pascoe, 1863

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
* 
* Bilder av noen arter
Heteropsini

* Se Systematisk inndeling

**Heteropsini** er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).

## Utseende
Middelsstore, brokete fargede trebukker. Denne gruppen er svært heterogen utseendemessig, noen slekter avviker mye fra de øvrige. Mange er gule eller røde og svarte, men de kan også være ensfarget mørke, eller metallisk fargede. Noen arter etterligner veps, andre ligner på giftige biller i familien rødvinger (Lycidae). Antennene er vanligvis lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider og er vanligvis tilsmalnet bakover, ofte rødt på farge. Dekkvingene er parallellsidige, ofte røde og svarte, eller ensfarget mørke.

## Utbredelse
Slektene *Aridaeus* (som kanskje ikke hører hjemme her) og *Cremys* lever i Australia, de øvrige slektene er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika inkludert Karibia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
** Underordenen Polyphaga Emery, 1886
*** Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
**** Overfamilien Chrysomeloidea Latreille, 1802 (=Phytophaga)
***** Familien trebukker, Cerambycidae Latreille, 1802
****** Underfamilien tømmerbukker, Cerambycinae Latreille, 1802  
******* Stammen Heteropsini Lacordaire, 1869
******** Slekten *[[Allodemus]]* Zajciw, 1962
******** Slekten *[[Alloesia]]* Chevrolat, 1862
******** Slekten *[[Amoaba]]* Napp & Martins, 2006
******** Slekten *[[Aridaeus]]* Pascoe, 1866 - blir ofte plassert i Clytini
******** Slekten *[[Callideriphus]]* Blanchard, 1851
******** Slekten *[[Championa]]* Bates, 1880
******** Slekten *[[Chrysoprasis]]* Audinet-Serville, 1834
******** Slekten *[[Cremys]]* Pascoe, 1864
******** Slekten *[[Eburiola]]* Thomson, 1864
******** Slekten *[[Eriphosoma]]* Melzer, 1922
******** Slekten *[[Eryphus]]* Perty, 1832
******** Slekten *[[Erythrochiton]]* Zajciw, 1957
******** Slekten *[[Erythropterus]]* Melzer, 1934
******** Slekten *[[Eupempelus]]* Bates, 1870
******** Slekten *[[Heterops]]* Blanchard, 1842
******** Slekten *[[Homogenes]]* Thomson in Chevrolat, 1862
******** Slekten *[[Mallosoma]]* Audinet-Serville, 1834
******** Slekten *[[Monnecles]]* Napp & dos Santos, 1999
******** Slekten *[[Neopoeciloderma]]* Monné & Martins, 1981
******** Slekten *[[Plectrocerum]]* Dejean, 1835
******** Slekten *[[Poeciloderma]]* White, 1853
******** Slekten *[[Potisangaba]]* Napp & Martins, 2009
******** Slekten *[[Pseudothonalmus]]* Guerrero, 2004
******** Slekten *[[Purpuricenopsis]]* Zajciw, 1968
******** Slekten *[[Stratone]]* Thomson, 1864
******** Slekten *[[Tacyba]]* Napp & Martins, 2002
******** Slekten *[[Tobipuranga]]* Napp & Martins, 1996
******** Slekten *[[Trichrous]]* Chevrolat, 1858
******** Slekten *[[Unabiara]]* Napp & Martins, 2002
******** Slekten *[[Unatara]]* Martins & Napp, 2007

## Kilder

* Liste over slektene
* Katalog med utbredelsesdata 
* Katalog med utbredelsesdata 

## Eksterne lenker
*
Kanalen (Oslo)

**Kanalen** (1-5) er en gågate på Tjuvholmen i Oslo. Den går fra Tjuvholmen allé og langs den kanalen som skiller Odden fra Holmen, før den svinger et par ganger og ender opp ved Bryggegangen på nordvestsiden av Odden.

## Eksterne lenker
*
Norra skenet

**Norra skenet**, på norsk **Nordlyset**  er en skulptur utført av Ernst Nordin og er et symbol for Umeå universitet, som ofte bruker bilder av skulpturen – eller stiliserte nordlys – i offisielle trykksaker.

I forbindelse med utformingen av Umeå universitets campus ble det utlyst en landsomfattende konkurranse, som ble vunnet av Ernst Nordins *Norra skenet* i 1967. Skulpturen ble opprinnelig satt opp i 1969 og ble i 1995 flyttet til sin nåværende plass ved Universitetsdammen for å gi plass til Lärarutbildningshuset. 

Skulpturen har en diagonal komposisjon med fire ben og består av sammensveisede firkantrør i polert rustfritt stål med et innebygd lyskastersystem.  

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* Konstvandring på Umeå universitet. En guide till konsten på campus (mobil version) Besøkt 2. mai 2014
Döbelns park

**Döbelns park** er den eldste parken i Umeå og har i lang tid vært en kulturpark med musikkframføringer og teater. 

I 1865 ble en park anlagt på en del av tomten til *länsresidenset* etter et riksdagsvedtak om at grunnen skulle overføres til byen. Den ble anlagt som en engelsk park med slingrende gangveier, *berceauer*, og uteplasser. Monumentet i støpejern av en ukjent kunstner til minne om  general Georg Carl von Döbeln ble innviet i 1867. Parken ble først kalt *Stadsträdgården*, men ble omdøpt etter at monumentet ble reist. Store deler av parken ble skadet i bybrannen i 1888 og mange trær ble ødelagt av flammene.

I 1920 ble en stor scene bygd midt i parken for å gi fast plass for kulturarrangemnter. Scenen er åttekantet med et hvelvet kobbertak med en gyllen lyre som utsmykning.

Parken ligger mellom länsresidenset, Östra Kyrkogatan, Storgatan og Östra Strandgatan.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Umeå kommun:Fakta Döbelns park
Theodora Cormontan

**Theodora Nicoline Meldal Cormontan** (født 9. juni 1840 i Beitstad i Nord-Trøndelag, død 26. oktober 1922 i Decorah, Iowa, USA) var en norsk-amerikansk pianist, musikkforelegger og komponist. Cormontan var en av landets første kvinner til å få sine klassiske komposisjoner utgitt og blant de første kvinner til å starte et musikkforlag i Norge.

## Tidlig liv
Theodora Nicoline Meldal Cormontan var nest yngste av de sju barna til Even Meldal Schjelderup Cormontan og Louise Augusta Hirsch. Da hun var sju år gammel flyttet familien inn i Prestegården på Tyholmen i Arendal. Faren var da utnevnt til sogneprest i Trefoldighet menighet. Antageligvis fikk Cormontan musikkundervisning av organist og stadsmusikant Fredrich Wilhelm Thoschlag. I årene 1863–1865 studerte hun musikk i København. Da moren døde, flyttet Cormontan tilbake til Arendal i 1865 og bodde her til hun emigrerte til USA i 1887.

## Musikkforlegger og noteutleie
Rundt 1879 etablerte hun et musikkforlag, en musikkhandel og et omfattende noteleiebibliotek i Arendal. I perioden 1879–1886 utgav Cormontans forlag om lag 18 komposisjoner. Alle var av kvinnelige komponister, deriblant henne selv og Caroline Schytte Jensen, mor til Gabriel Scott. Forlagsdriften var svært profesjonelt drevet med platenummer, tysk notetrykkeri, og kommisjonær i København og flere norske byer.

I 1887 ble Cormontans forlag og musikkforretning lagt ned i kjølvannet av det store arendalskrakket året før.

## Emigrering til USA
Arendalskrakket medførte at flere virksomheter måtte innstille, og mange valgte å emigrere til USA. I 1887 emigrerte også Cormontan sammen med faren og søsteren Eivinda. De bosatte seg i Franklin, Minnesota, der hun livnærte seg som musikklærer og organist. Theodora døde i Decorah, Iowa i 1922.

## Komponist
Cormontan skrev flere komposisjoner. I perioden 1875–1879 ble flere av hennes komposisjoner utgitt av Warmuth, det ledene skandinaviske musikkforlaget. I perioden 1879-1886 utgav hun ti komposisjoner på eget forlag.

I 2011 ble det funnet en kasse på et loft i en dagligvarebutikk i St.Peter, Minnesota med om lag 150 håndskrevne komposisjoner signert Cormontan. Flere av disse var ikke tidligere kjent. Blant dem var en pianokomposisjon *Marcia religiosa*, som hun skrev like etter at hennes far døde i 1893.

## Arkivet
Digitale kopier av komposisjonene som ble funnet i 2011, finnes hos Aust-Agder museum og arkiv i  Arendal.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Theodora Cormontans musikk fremført ved St. Olafs College 12.09.2012 av Michael & Bonnie Jorgensen
Aagaardbreen

**Aagaardbreen**, også kjent som **Alderetebreen** (*Glaciar Alderete*), er en 15 km lang isbre i Antarktis som ligger like øst for Gouldbreen og flyter sørover ut i Millfjorden, på østkysten av Graham Land. Den ble kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) og fotografert fra luften av Ronne Antarctic Research Expedition (RARE) i løpet av desember 1947; breen ble oppkalt av FIDS etter Bjarne Aagaard, en norsk autoritet på hvalfangst og utforskning i Antarktis. 

## Se også
*Liste over isbreer i Antarktis

## Kilder
 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Aagaardbreen» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Aaronbreen

**Aaronbreen** er en 7 km lang isbre i Antarktis som flyter mellom Janulisryggen og Grayryggen i Thielfjellene. Navnet ble foreslått av Peter Bermel og Arthur B. Ford, som sammen ledet gruppen fra U.S. Geological Survey (USGS) som besøkte Thielfjellene i 1960 og 1961. Breen ble kalt opp etter Johm M. Aaron, en USGS-geolog og medlem av feltgruppene som i 1960−61 og 1961−62 ble sendt til Thielfjellene. 

## Se også
*Liste over isbreer i Antarktis

## Referanser

 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Aaron Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Kjemoklin

En **kjemoklin** er ei grenseflate mellom to vannlag med ulik kjemisk sammensetning.

Kjemokliner er for eksempel vanlig i poller der de skiller brakt, oksygenholdig overflatevann og anoksisk, salt bunnvann.

## Se også
*Termoklin
*Pyknoklin
*Haloklin
*Sprangsjikt
Academybreen

**Academybreen** er en stor isbre i Pensacolafjellene i Antarktis. Den drenerer nordvestover mellom Patuxent Range og Neptune Range, og munner ut i Foundationstrømmen. Breen ble kartlagt av USGS gjennom landmålinger og flyfoto tatt av den amerikanske marinen i perioden 1956−1966, og ble oppkalt av US-ACAN etter National Academy of Sciences som spilte en viktig rolle i planleggingen av det amerikanske prosjektet i Antarktis.

## Se også
*Liste over isbreer i Antarktis

## Referanser
 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Academy Glacier» som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Acostabreen

**Acostabreen** er en rundt 3,5 km lang isbre som flyter nordover fra Thurston Island like øst for Dyer Point i Antarktis. Den ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Alex V. Acosta fra U.S. Geological Survey (USGS) ved Flagstaff i Arizona. Acosta er en data- og grafikkspesialist, og var en del av USGS-teamet som i 1990-årene sammenstilte avanserte, høyoppløselige AVHRR-satellittbildekart av Antarktis i skala 1:5&nbsp;000&nbsp;000 og Landsat-bildekart av Siple Coast-området i skala  1:250&nbsp;000. 

## Se også
*Liste over isbreer i Antarktis

## Referanser
 Denne artikkelen inneholder stoff fra United States Geological Survey-artikkelen «Acosta Glacier»  som er i offentlig eie (innhold fra Geographic Names Information System).
Leververdier

**Leververdier**, **leverstatus** eller **leverprøver** henviser til en gruppe med klinisk kjemiske blodprøver som gir informasjon om en persons lever og galleganger. Leververdiene tas ofte som del av første ledd i utredningen av uavklarte gastroenterologiske tilstander, for eksempel ved akutt abdomen.

## Analyser
De blodprøvene som vanligvis inngår i leververdiene er som følger:
* Aspartataminotransferase (ASAT)
* Alaninaminotransferase (ALAT)
* Alkalisk fosfatase (ALP)
* Bilirubin
* Gamma-glutamyltransferase (GT)

I tillegg er det en rekke andre blodprøver som kan si noe om leverens funksjon (leverfunksjonsprøver), inkludert:
* Albumin
* INR

## Tolkning
Transaminasene (ASAT og ALAT) sier noe om *pågående* leverskade, da dette er enzymer som frigis av skadde hepatocytter (leverceller). Disse sier derfor i utgangspunktet ikke noe om den egentlige leverfunksjonen som sådan. Transaminasene kan derfor gi et noe feilaktig bilde av situasjonen hos en person med uttalt leversvikt, dersom det ikke pågår aktiv leverskade, eller dersom personen faktisk ikke har nok hepatocytter igjen til å gi økte transaminaseverdier i blodet.

For å faktisk vurdere leverfunksjonen, for eksempel før oppstart av legemidler som metaboliseres i leveren, kan man bruke albumin og INR, som er indikativ på gjenværende enzymkapasitet i leveren.

ALP øker kraftigst ved gallegangsaffeksjon, særlig ved kolestase (gallestase). GT øker også ved intra- og ekstrahepatisk gallestase, men er også sensitiv for alkoholisk eller annen toksisk leverskade. Bilirubin er relativt uspesifikk, og kan øke ved både lever- og gallegangspåvirkning.

Grovt sett kan unormale leververdier deles inn i tre mønstre: hepatocellulært mønster, kolestasemønster, eller isolert hyperbilirubinemi.
* Hepatocellulært mønster: Kraftigere økning av transaminaser (ALAT og ASAT) i forhold til ALP; bilirubin kan være økt; funksjonsprøvene (albumin og INR) kan være unormale.
* Kolestasemønster: Kraftigere økning av ALP i forhold til transaminasene; bilirubin kan være økt; funksjonsprøvene kan være unormale.
* Isolert hyperbilirubinemi: Kun bilirubin er økt; øvrige leverprøver er normale.

Hvilket mønster som passer best til de aktuelle leververdiene gir derfor en viss pekepinn på hva slags sykdomsprosess som foreligger hos den aktuelle personen, og kan styre videre diagnostikk.

## Referanser
Borstemmaskin

En **borstemmaskin** er en spesialisert maskin for å bore firkantede tapphull til tappsammenføyninger i treverk.  Maskinen virker ved at den først borer et rundt hull og senere stemmer dette firkantet.  Omdreiningstall er mellom 1000 og 4000 i minuttet.
Vangseter

**Vangseter** er en norsk klinikk for behandling av alkoholisme og alkoholavhengighet. 

Klinikken ble startet på Hamar, Vangsåsen, i 1986 av Tor Johansen. Representanter fra behandlingsinstitusjonen Hazelden i Minnesota (USA) kom til Norge og hjalp Johansen i gang. Vangseter AS var et av de første behandlingstilbud i Norge som brukte 12-trinnsmetoden eller Minnesotamodellen i behandlingen. Vangseter AS flyttet i 2013 klinikken til Jevnaker kommune. Virksomheten har etablert et poliklinisk tilbud i Oslo med et eget behandlingstilbud og med ettervern for klienten. Klinikken har de hatt ca 250 klienter årlig til behandling.

### Behandlingen
Behandlingsmodellen på Vangseter innebærer  involvering av familie og pårørende i behandlingen. Vangseter behandler også avhengighet av medikamenter som erfaringsmessig ofte opptrer sammen med overforbruk av alkohol. Behandlingen varer 6 uker på Vangseter. Vangseter har flere  rundt om i landet selvhjelpsgrupper som støtter klienten etter endt behandling.

Fra 1986 til 2017 hadde Vangseter AS mer enn 9000 klienter til behandling. De første årene var det flest menn som søkte om hjelp på klinikken. Senere var det en tendens til at flere kvinner oppsøker klinikken for behandling. 

## Kilder
Institusjon i bakrus

Vang Menighetsblad Vang Menighetsblad - Kirken i Hamar
Umedalen Skulptur

**Umedalen Skulptur**  ble arrangert første gang i 1994 og er nå blitt en permanent skulpturutstilling (også kalt *Umedalens skulpturpark*) på det tidligere sykehusområdet på Umedalen i Umeå. 
Siden 2000 arrangeres utstillingen – med tilførsel av nye skulpturer – annethvert år; senest 9. juni–12. august 2012.

## Bakgrunn
Bak utstillingen står Balticgruppen, som i 1987 kjøpte det nedlagte mentalsykehuset Umedalen – ett tjuetalls murhus med tilliggende parklandskap – av Västerbottens läns landsting, ved hjelp av Galleri Sandström Andersson.
Mer enn 150 svenske og internasjonale kunstnere har gjennom årene stilt ut sine verker i parken. Balticgruppen, som finansierer arrangementene, har dessuten kjøpt inn 26 skulpturer som nå danner en permanent utstilling. Blant disse finnes verk av Miroslaw Balka, Louise Bourgeois, Tony Cragg, Charlotte Gyllenhammar, Anish Kapoor og David Wretling.

Umedalen Skulptur, som er fritt tilgjengelig for besøkende året rundt, har med tiden blitt en av Västerbottens mest populære attraksjoner, med mer enn 20&nbsp;000 besøkende hver sommer.

## Permanent utstilte verk i utvalg
* *Mor och Barn* (1958), bronse, av David Wretling
* *Still Running* (1990-93), støpejern, av Antony Gormley
* *Pillar of light* (1991), sandsten, av Anish Kapoor
* Utan titel (1994), galvaniserte badekar, av Carina Gunnars
* *Arch* (1995), granitt, av Claes Hake
* *Eye Benches II* (1996-97), svart granitt fra Zimbabwe, av Louise Bourgeois
* *Social Meeting* (1997), treski, av Raffael Rheinsberg
* Utan titel (1998), malt bronse, av Roland Persson
* *She leaves the lights on and forgets the room* (1998), stål och porselen, av Meta Isaeus-Berlin
* *Stevensson (Early Forms)*, bronse, (1999), av Tony Cragg
* *Alliansring* (2000), bronse, av Anna Renström
* Utan titel (2001), granitt, av Bård Breivik
* *Skogsdunge* (2002), flaggstenger, av Kari Cavén
* Utan titel (2002), rustfritt stål, av Anne-Karin Furunes
* *Out* (2004), bronse, av Charlotte Gyllenhammar
* *Homestead* (2004), betong, av Clay Ketter
* *Dysfuntional Outdoor Gym* (2004), tre, metall og tau, av Torgny Nilsson
* *Den sjuka flickan* (2004),stål, av Jacob Dahlgren
* *Flip* (2006), stål, av Mats Bergquist
* *Trafikskyltar* av Mikael Richter

## Utmerkelser i utvalg
* 2000 Sveriges Tidskrifters pris for *Bästa konstarrangemang i Sverige år 2000*
* 2005 Boverkets pris *Sveriges bästa park 2005*
* 2007 Umeåregionens turismpris

## Galleri

Fil:Umedalen Tony Cragg.jpg|*Early Forms* av Tony Cragg
Fil:Umedalen Sean Henry 02.jpg|*Trajan's Shadow* av Sean Henry
Fil:Umedalen Mikael Richter.jpg|*Tillåtet* av Mikael Richter
Fil:David Wretling-Mor och barn-2007-09-16.jpg|*Mor och Barn* av David Wretling
Fil:Umedalen Antony Gormley.jpg|*Still Running* av Antony Gormley
Fil:Umedalen Kari Cavén.jpg|*Klassresa* av Kari Cavén
File:Umedalen Anish Kapoor.jpg|*Pillar of light*, 1991, av Anish Kapoor


## Kilder
### Litteratur
* 

### Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Umedalen Skulptur
Vippetangen fyr

**Vippetangen fyr** var et fyr på Vippetangen i Oslo. Fyret sto ferdig i september 1892 sammen med Kavringen fyr og Stangskjærrabben fyr. Det ble tatt ut av drift i 1905 og linseapparatet ble senere flyttet til et nytt fyr på Bleikøya. Vippetangen fyr ble revet i 1910.

## Kilder
*
*
Amandaprisen 2005

**Amandaprisen 2005** var den 21. utdelingen av Amandaprisen. Utdelingen fant sted 26. august 2005 i forbindelse med den 33. utgaven av Den norske filmfestivalen i Haugesund. Prisen gjaldt norske filmproduksjoner i perioden 1. juli 2004 til 1. juli 2005.

Amandaprisen ble dette året omgjort til å være en ren filmpris etter å vært vært en pris for både norske film- og fjernsynsproduksjoner siden starten, med unntak av årene 1993 til 1996 da den også var en filmpris. Det ble delt ut priser i tolv kategorier, det samme antallet som året før. For første gang ble det det innført en egen kategori for beste regi. Som følge av at fjernsynsproduksjoner ikke lenger var en del av prisen, ble ikke kategorien beste dramatiske fjernsynsproduksjon delt ut lenger. Filmene *[[Hawaii, Oslo]]* og *[[Vinterkyss]]* fikk flest priser med to hver.

Under prisutdelingen ble også Den norske filmfestivalens ærespris delt ut. Prisen gikk til Jeffrey Katzenberg, direktør for DreamWorks Animation Studios.

Etter å ha samarbeidet med filmfestivalen og overført utdelingen siden oppstarten i 1985, avsluttet NRK samarbeidet etter utdelingen. De neste årene ble utdelingen overført av TV 2 og VG (1 gang) før NRK returnerte som samarbeidspartner i 2020.

Utdelingen ble overført på NRK1 og ble ledet av Marit Åslein. Totalt 14 norske kinofilmer, 63 kortfilmer og 21 dokumentarfilmer vurdert.

## Vinnere og nominerte
Vinnere står først i tabellen og er merket med **fet skrift**.

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 
*
Von Ahnska magasinet

**von Ahnska magasinet** er et havnelager, som ligger i kurven i Västra Strandgatan i Umeå vid Umeälven like vest for Tegsbron. Magasinet er fra 1980 et byggnadsminne.

Magasinet var opprinnelig en låvebygning i tømmer bygd av oberstløytnant Ludvig August von Hedenberg i 1887. Året etter brant Umeå men låven klarte seg, og bygningen ble samme år kjøpt av Johan Viktor von Ahn (født 1843). Han tilhørte en kjent Umeåslekt som opprinnelige kom fra Tyskland der den er adelig, og var handelsmann i Umeå. von Ahn lot bygge til en lang lengde mot elven, slik at langsiden på bygget kom til å gå parallelt med dagens E4. 

Carl Fridolf Engelbert Sandgren var arkitekt. Han er arkitekten bak seks byggnadsminner, deriblant Moritzska gården, Lektor Waldenströms hus i Umeå, Gamla folkskolan i Lycksele, og andre kjente Umeåhus som Blå huset, Skolgatan 79 og Skolgatan 91. Sandgrens bygninger kjennetegnes av gjennomarbeidede fasadedetaljer og inndelinger i en typisk nyrenessansestil, men von Ahnska magasinet med sin praktiske funksjon skiller seg radikalt fra Sandgrens øvrige verk.

Forskjellen i marknivå har blitt kompensert ved at trapper av steinsokler sørover danner etasjer i bygningen som er en etasje høyere mot elven enn mot Storgatan. Hovedinngangen ligger i nord og vender mot Storgatan og den sørlige kortsiden strekker seg nesten helt ut mot Västra Strandgatan. Bygningens vinduer har grønnmalte lemmer i samme farge som de mange portene på nederste nivå. Fasaden er i rødmalt tømmer av samme västerbottentype som var standard for Umeås bygninger innen bybrannen. Vest for bygningen er det en gressplen mot veien, mens det er asfaltert på den østre siden.

von Ahnska magasinet eies av Umeå Energi som også eier Smörasken i samme kvartal.

## Kilder
* von Ahnska magasinet
* Folkräkningen 1890
* Umeå energi - Kulturbyggnader
Clementi & Co

**Clementi & Co** var et av 1800-tallets ledende europeiske pianofirmaer, med base i London.

I 1796 gikk pianisten, komponisten og pedagogen Muzio Clementi inn som deleier i pianofirmaet Longman & Broderip som nylig gått i konkurs. Firmaet kom å &ndash; under flere ulike navn &ndash; bli et av de største engelske pianoprodusentene i 1800-tallets første tre tiår. I sin samtid hadde Clementi & Co god rennomée. Selv om ikke Clementi var delaktig i produksjonen inngikk han i ledelsen. Samtidig bidro hans berømmelse og rykte til suksessen. Clementi & Co produserte ulike typer av pianoinstrumenter: taffelpianoer, flygler, opprettstående (eng: «cabinet piano» & «cabinet grand piano») m.m.

I 1830 overtok partnerne brødrene Collard frimaet og etter Clementis død i 1832 ble navnet «Clementi» visket ut av firmanavnet som da ble endret til Collard & Collard.

## Eksterne lenker
* [Sahlqvist, Leif. Clementi & Co 1798–1830 Pianoforte Manufacture in London internetartikkel 2013 17.04.2014
* Digitalt Museum: Instrumenter av Clementi & Co på norske museer
Amandaprisen 2004

**Amandaprisen 2004** var den 20. utdelingen av Amandaprisen. Utdelingen fant sted 27. august 2004 i forbindelse med den 32. utgaven av Den norske filmfestivalen i Haugesund. Prisen gjaldt norske film- og TV-produksjoner i perioden 1. juli 2003 til 1. juli 2004.

Det ble delt ut priser i tolv kategorier, en mer enn året før. For første gang siden Amandaprisen 1998 ble det delt ut pris for beste filmmanuskript. De nominert i klassen Canal+ Nordisk debutant-Amanda var filmer av regidebutanter fra hele Norden med nasjonal premiere etter 1. september 2003. Filmen *[[Buddy (film)|Buddy]]* og NRKs TV-serie *[[Svarte penger – hvite løgner]]* fikk flest priser med to hver. Utdelingen var den siste hvor fjernsynsproduksjoner var en del av Amandaprisen, både som egne klasser og som en del av personklassene.

Utdelingen ble overført på NRK1 og ble for fjerde og siste gang ledet av Jon Almaas. Totalt ble 14 spillefilmer, 10 dramatiske fjernsynsproduksjoner og 75 kort- og dokumentarfilmer.

## Vinnere og nominerte
Vinnere står først i tabellen og er merket med **fet skrift**.

## Referanser


## Kilder
* 
* 
*
Gamla bankhuset

**Gamla bankhuset** i Umeå er en gul toetasjes steinbygning i nyrenessansestil bygd i 1877 i Storgatan 34, ved Tegsbrons nordlige landfeste. På grunn de avrundede hjørnene har bygningen fått kjælenavnet **Smörasken**.

## Bygningen
Bygningen er oppført i stein i tidstypisk nyrenessansestil etter tegninger fra 1877 av Axel Cederberg ved *Väg- och vattenbyggnadskåren*. Cederberg var på denne tiden byens tekniske rådgiver. Bygningen har to etasjer og er gul. Opprinnelig var banksalen og arbeidsrommene i første etasje, og andre etasje var en større leilighet med seks rom for bankdirektøren.

## Historie
Bygningen ble oppført i 1877 og var da  *Westerbottens enskilda banks* første banklokale. Etter bybrannen i Umeå i 1888 åpnet det seg mulighet for å bygge en ny bankbygning som lå mer sentralt og med en mer representativ beliggenhet. I 1894 flyttet banken virksomheten til det nya bankhuset, nåværende Handelsbanken ved Rådhusparkens østside. Det gamle bankhuset fungerte i en periode som utleiehus. Bygningen har opp gjennom årene huset forskjellige virksomheter, blant annet som midlertidig magasin for Västerbottens museums samlinger 1936-1946 og som Umeås bybibliotek 1936-1954. Huset er fra 1980 byggnadsminne, og eies av Umeå Energi, som i 1992 gjorde omfattende restaureringer i bygningen.

## Kilder
### Litteratur
*

### Referanser
3. divisjon fotball for kvinner 2014

**[[3. divisjon fotball for kvinner]] 2014** er det fjerde høyeste nivået i norsk fotball 2014.

## Avdelingene

### [[Østfold Fotballkrets]]

### [[Indre Østland Fotballkrets]]

### [[Telemark Fotballkrets]]

### [[Agder Fotballkrets]]

### [[Rogaland Fotballkrets]]

### [[Hordaland Fotballkrets]]

### [[Sogn og Fjordane Fotballkrets]]

### [[Sunnmøre Fotballkrets]]

### [[Nordmøre og Romsdal Fotballkrets]]

### [[Trøndelag Fotballkrets]] I

### [[Trøndelag Fotballkrets]] II

### [[Trøndelag Fotballkrets]] III

### [[Troms Fotballkrets]]

### [[Finnmark Fotballkrets]]
J.J. Wagner

**Johan Jacob Wagner** drev pianofabrikk i Hamburg med start 1832 frem til en gang mellom 1886 og 1893. Han laget taffelpianoer og opprettstående instrumenter med omfanget 6 1/2–7 oktaver. 

Internasjonalt sett var Wagners fabrikk liten, som de fleste fabrikkene i 1800-tallets Hamburg. På 1880-tallet skal det ha vært ca 20 pianofortefabrikker der – de fleste antagelig enmannsforetak eller med 2–5 ansatte. I Norge derimot finnes det mange taffelpianoer fra Wagners fabrikk bevarte. Det har tydeligvis funnes en importør – sannsynligvis i Christiania. En av gesellene til Wagner het Ferdinand Rachals. Han åpnet senere en konkurrerende fabrikk, og kom til å bli den ledende produsenten i landsdelen. 

Ole Bull skal ha kjøpt et instrument av Wagner fra 1860-åra sammen med fire andre pianoer. Instrumentet ble overtatt av sjefen på Carl Johans Værft i Horten, Valeur. Senere kom det i eie til Svein Olav Lie (siden 2010 på Ole Bull Akademiet).

Wagners adresse i 1886 var Neustrasse 4 Hamburg-Neustadt. En sønn, August, flyttet til Mexico i 1851 og åpnet panofabrikk der: «Wagner y Levien». Ellers er det ikke belagt noen slektskap til andre instrumentmakere med navnet Wagner, f.eks Joachim Wagner, orgelbygger fra Magdeburg, Johan Gottlob Wagner i Dresden eller Wagner pianofabrikk i USA.

## Referanser


## Kilder
* Cyril Ehrlich. *The piano – a History*. London 1976.
* Hubert Henkel. *Lexikon Deutscher Klavierbauer*, [Bochinsky], Frankfurt a. M. 2000.
* Hans K. Herzog, *Piano Atlas – Piano-Nummern*, (Ed. 7) Frankfurt a.M. 1989 

## Eksterne lenker
* Digitalt museum: pianoer av J.J. Wagner på norske museer
4. divisjon fotball for kvinner 2014

**[[4. divisjon fotball for kvinner]] 2014** er det femte høyeste nivået i norsk fotball 2014.

## Avdelingene

### [[Akershus Fotballkrets]]

### [[Oslo Fotballkrets]]

### [[Indre Østland Fotballkrets]] I

### [[Indre Østland Fotballkrets]] II

### [[Buskerud Fotballkrets]]

### [[Vestfold Fotballkrets]]

### [[Telemark Fotballkrets]]

### [[Agder Fotballkrets]] 7er -fotball

### [[Rogaland Fotballkrets]] I

### [[Rogaland Fotballkrets]] II

### [[Hordaland Fotballkrets]] I

### [[Hordaland Fotballkrets]] II

### [[Hordaland Fotballkrets]] III

### [[Sogn og Fjordane Fotballkrets]] I

### [[Sogn og Fjordane Fotballkrets]] II

### [[Sunnmøre Fotballkrets]]
Vänortsparken

**Vänortsparken** er en park i sentrum av Umeå. Parken dekker et kvartal og grenser mot Storgatan og Umeå stads kyrka i sør, Östra Kyrkogatan og Moritzska gården i øst samt Kungsgatan og Mimerskolan i nord. Parken har en skålformet sentral gressflate som er omgitt av forskjellige busker og trær. Gjennom parken renner en kunstig bekk med tre broer.

## Historie
Da tomtearealene i Umeå ble utvidet på 1600-tallet ble et område nord for kirken spart, og det ble senere Umeås andre torg - **Kyrkotorget**. På slutten av 1700-tallet var Kyrktorget prydet med krydderbed som ansås som en behagelig variasjon til torgdriften. Området rundt Kyrktorget blir på denne tiden embetsmennenes og de høyere tjenestemennenes spesielle område, i motsetning til området rundt Rådhustorget der handelsmennene hadde sine plasser. Omkring midten av 1800-tallet ble også en mengde bygninger for offentlige institusjoner bygd i området rundt Kyrktorget.

Den 8. oktober 1809 ble offiserene i *Norra armén* samlet på Kyrktorget der de ble avtakket av general von Döbeln før demobiliseringen. På grunn av freden i Fredrikshamn der Sverige ga fra seg Finland til Russland hadde kongen i statsråd beordret oppløsning av *Norra armén*.

I løpet av 1858 fikk det nydannede hagelaget oppdraget med å så gress på Kyrktorget og plante den til. I årene 1861 og 1862 ble det utbetalt hele 2&nbsp;000 riksdaler fra bykassen til beplantningen ved Kyrktorget. Beplantningen bestod i hovedsak av lokale trær og buskvekster.

Etter bybrannen i 1888 ble området utvidet, og navnet ble endret til **Skolparken**. Parken ble brukt som lekeområde av pikeskolens elever og senere også av gutter fra skolen som stod ferdig i 1900. Skolparken var også Umeås fotballbane fram til 1925 da Gammliavallen ble innviet.

En omfattende ombygging av parken ble utført i 1985, da den også ble omdøpt til **Vänortsparken**. Parkmøbler og symbolske gjenstander fra Umeås vennskapsbyer Helsingör, Vasa, Petrozavodsk, Harstad, Würtzburg og Saskatoon ble plassert ut i parken, og en kunstig bekk ble anlagt. Parken fikk også et kunstverk, en skulptur i sveiset kobber som forestiller jordkloden i parkens nordvestre hjørne.

## Vegetasjon
I parken vokser blant annet lønn, sembrafuru, ask, hestekastanje, krokus og narsiss samt busker som spirea, Dasiphora fruticosa, tindved, Ribes alpinum, syrin og buskfuru. Parken er omrammet av lønnetrær, som med unntak av trærne langs Östra kyrkogatan er plantet på 1920-tallet.

I parken står også en Ornäsbjørk som är Umeå kommunes eksemplar av «Riksträdet». Rikstrærne inngår i den årlige rapporteringen av når løvet spretter fra sør til nord i landet.

## Kilder
### Referanser


### Litteratur
*
*
*

## Eksterne lenker
*
Ragni Østgaard

**Ragni Østgaard** (født *Gullichsen*, 1894–1956) var hoffdame ved Det kongelige hoff i mange år.

Hun var datter av Alexander Gullichsen (1865–1917) og hans finskfødte kone Inez Brunila (1871–1956). Faren var kommet til Finland i 1883 og var fra 1906 direktør i det norske trelastfirmaet Gutzeit & Co., såvel som konsul. Lillebror Harry (1902–1954) ble direktør for papirfabrikken Ahlström. Året før farens død giftet Ragni Gullichsen seg med fotballspilleren Nikolai Ramm Østgaard (1885–1958; av slekten Ramm) som hadde vunnet tre norgesmesterskap med SFK Lyn i Oslo. Deres sønn Rolf Ramm Østgaard (1923–2014) ble arkitekt og tegnet Kjemisk institutt (UiO), mens sønnen Einar Østgaard (1929–2012) skrev flere bøker fra tiden med kongefamilien.  

Ragni ble i 1929 hoffdame for Märtha av Norge (1901–1954) og var med på å flykte fra Norge til Amerika og også på de siste turene til Florida. Märtha døde i 1954, samme året som Ragnis bror, hvorpå Ragni heller ble hoffdame for Prinsesse Astrid (født 1932). Etter et lengre sykeleie døde hun allerede i 1956, samme året som moren. Hun ble likevel ridder i 1. klasse av St. Olavs Orden, mottok St. Olavsmedaljen og fikk akkurat med seg Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1955 i anledning hans femti år på tronen. Han døde i 1957, og året etter hennes ektemann Nikolai som hadde vært adjutant. Ragni ble etterfulgt av fru Ellinor Grønvold, kona til Odd Grønvold (1907–1992) som var hoffsjef.

## Referanser