open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Christian Borchsenius

**Johannes Christian Borchsenius** (født 12. februar 1927 i Oslo, død 8. august 2006 i Oslo) var en norsk jurist, lagmann og konstituert dommer i Norges Høyesterett.

Borchsenius var gift med *Evelyn født Lindemann* og de har fire barn. Han var sønn til *Johannes Christian Borchsenius* (død 1961) og *Fredrikke Catharina «Cate» født [[Nissen (slekt fra Fredericia)|Nissen]]* (død 1968). 

Borchsenius var utdannet cand. jur. fra Universitetet i Oslo. Fra 1956 var han ansatt i Justisdepartementets lovavdeling der han sist var underdirektør. I 1974 ble han lagdommer ved Eidsivating lagmannsrett (fra 1995 Borgarting lagmannsrett), der han i 1985–97 var lagmann.

Borchsenius var konstituert dommer ved Norges Høyesterett fire ganger i perioden 1989 til 1994.

Han var medlem i en rekke råd, lovkomiteer og utvalg om rettslige forhold, bl.a. rådet for rettsinformasjon, sjølovkomiteen, tinglysingsutvalget, flyhavarikommisjonen og utvalget for revisjon av luftfartsloven. Han skrev også fagartikler om juridiske emner.

Borchsenius var slektsinteressert og skrev boken *Slekten [[Borchsenius]]* (Oslo 1965) som han ajourførte flere ganger. Han skrev artikler om genealogiske emner i *[[Norsk Slektshistorisk Forening|Norsk Slektshistorisk Tidsskrift]]*. Han var også interessert i heraldikk og var i en årrekke revisor i Norsk Heraldisk Forening. 

## Referanser
Brenda Benet

**Brenda Benet** (født som **Brenda Ann Nelson** den 14. august 1945 i Hollywood, California, død 7. april 1982) var en amerikansk skuespillerinne. 

Benet var best kjent for sine roller i såpeoperaer som *The Young Marrieds* og *[[Days of Our Lives]]*. Hennes rolle på TV-serien *Days of Our Lives* var svært upopulær blant publikum. Benet sin karakter skulle bryte opp et av seriens populære par, Doug og Julie, og fansen ble rasende på grunn av dette. Hennes sønn Christopher døde i 1981. Under en skiferie opplevde han en plutselig alvorlig sykdom, og han fikk hjertestans etter at legene forsøkte intubasjon på ham. Benet sank inn i en alvorlig depresjon kort tid etter sønnens død. Den 7. april 1982 tok Benet sitt eget liv av et selvpåført skuddsår. Hun var 36 år gammel da hun døde.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
International Friendship Exhibition

**International Friendship Exhibition** er et stort museumskompleks i Myohyangfjellene i fylket Hyangsan i provinsen Nord-Pyongan i Nord-Korea. Museene inneholder flere utstillingshaller med gaver som er gitt til landets tidligere leder Kim Il-sung og landets nåværende leder Kim Jong-il fra ulike utenlandske givere. Gave-kulturen er en veletablert skikk i koreansk kultur.

Museet er bygd i tradisjonell stil og ble åpnet 26. august 1978 og består av over 150 rom som dekker et areal på mellom 28 000 og 70 000 m². Utenfra kan det se ut som bygningene har vindu, men det er ikke tilfelle. Legenden vil ha det til at Kim Jong-il bygde International Friendship Exhibition på tre dager, men konstruksjonsarbeidene tok i realiteten et år. På det nåværende tidspunkt er estimatene på hvor mange gjenstander utstillingen inkluderer på mellom 60 000 og 220 000. Når en skal inn må sko settes fra seg og besøkende må også levere fra seg alle former for kamera. Noe av det første besøkende må gjøre er å bukke for portrettene til Kim Il-sung og Kim Jong-il.

Museet ligger i Myohyangfjellene, nær Pohyontempelet, og er nevnt i et dikt skrevet av Kim Il-sung, som han selv har framført fra balkongen på museet, den 15. oktober 1979.

Museet fungerer mest som propaganda og er lagt inn som en del av alle gruppereisers «må-se»-begivenheter. Det skal også gi inntrykk av omverdenens støltte til det nordkoreanske regimet. Besøkende blir informert om at antallet gaver er et «bevis på den endeløse kjærlighet og respekt overfor den store leder». De nordkoreanske besøkende er ikke kjent med diplomatiets protokoll med utveksling av gaver. Forfatteren Byoung-lo Philo Kim, skriver at «utstillingen er satt opp for å overbevise de nordkoreanske besøkende at deres ledere er beundret rundt om i verden».

## Gaver
Det meste av gavene er gitt fra tidligere folkedemokratier og nasjoner vennligstilt overfor Nord-Korea. De inkluderer:
* Et bjørnehode fra Romanias tidligere leder Nicolae Ceauşescu
* En Kentaur av metall og et forseggjort sjakkbrett fra den libyske leder Muammar al-Gaddafi
* Koffert i krokodilleskinn fra den tidligere Cubanske leder Fidel Castro
* Et sølvsverd besatt med edelstener og en miniatyrmoske laget av perlemor, gitt av den tidligere palestinske leder Yasir Arafat
* En antikk gramofon gitt av Kinas første statsminister Zhou Enlai (en hel fløy er dedikert til gaver fra Kina)
* En løve skåret i elfenben fra Tanzania, et sigarettetui i gull fra Jugoslavia, en sovjetisk tanks i bronse fra Øst-Tyskland og sølv spisespinner fra Mongolia
* En basketball signert Michael Jordan gitt av tidligere utenriksminister i USA, Madeleine Albright
* En skuddsikker limousin fra den tidligere sovjetlederen Josef Stalin
* Museet har et eget skandinavisk rom, der en finner montere med gaver fra de skandinaviske landene
 
## Referanser


## Eksterne lenker
*  International Friendship Exhibition bilder
*  90,000 ways to Love a Leader
Andre Braugher

**Andre Keith Braugher** (1962–2023) var en amerikansk skuespiller, kjent for sine roller som etterforsker Frank Pembleton i politidramaserien **' (1993–1999), bruktbilselgeren Owen Thoreau jr. i komediedramaserien ''[[Men of a Certain Age]]'' (2009–2011) og kaptein Raymond Holt i politikomedieserien ''[[Brooklyn Nine-Nine]]'' (2013–2021). For sitt arbeid på TV mottok Braugher to [[Primetime Emmy Award]]s etter elleve nominasjoner, samt to [[Golden Globe]]-nominasjoner.

==Liv og virke==
=== Bakgrunn===
Andre Braugher, den yngste av fire søsken, var sønn av en postfunksjonær og hennes ektemann Floyd Braugher. Han studerte ved Chicagos [[St. Ignatius College Prep]], drevet av [[jesuittordenen]], og ble uteksaminert fra [[Stanford University]] med en [[bachelor]]grad i teater i 1984. Braugher gikk deretter på [[The Juilliard School]] i New York, hvor han tok eksamen i 1988.

===Karriere===
Braughers første filmrolle var i 1989 i filmen ''[[Glory]]'', der han var Thomas Searles, en fri og utdannet svart mann fra nordstatene som sluttet seg til det første svarte regimentet i [[Union Army]]. Han var  Kojaks ''sidekick'' [[American Broadcasting Company|ABC]] gjenopptakelse av fjernsynsserien ''[[Kojak]]'' sent i 1980-årene. 

Han spilte også Frank Pembleton i politidramaserien **' (1993–1999), og bruktbilforhandleren Owen Thoreau jr. i komediedramaserien *[[Men of a Certain Age]]* (2009–2011).

Han spilte Raymond Holt i politikomedieserien *[[Brooklyn Nine-Nine]]* (2013–2021). I 1998 og 2006 mottok han Emmy Award. 

I 1996 spilte Andre Braugher hovedrollen i William Shakespeares *[[Kong Henrik V]]* i teateroppsetninger på Delacorte Theatre i New Yorks Central Park. For denne rollen ble han hedret med en Obie Award.

I 1991 giftet Braugher seg med Ami Brabson, som også er skuespiller. Paret fikk tre sønner: Michael (f. 1992), Jesaja (f. 1997), og John Wesley (f. 2003).

Braugher døde i desember 2023 etter kort tids sykdom, en alder av 61 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bill Bixby

**Bill Bixby** (født 22. januar 1934 i San Francisco, California, død 21. november 1993) var en amerikansk skuespiller, regissør, og hyppig brukt paneldeltaker i mange gameshow. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Bixby studerte ved University of California, Berkeley der han sluttet seg til brorskapet Phi Delta Theta. Med bare fire studiepoeng og en lavere grad, droppet Bixby ut av skolen og meldte seg til United States Marine Corps etter å ha blitt innkalt til det amerikanske militæret under Koreakrigen. Bixby gjennomførte sin militære tjeneste i marinen og ble dimittert i nåde. 

### Skuespiller
Bill Bixby flyttet deretter til Hollywood, hvor han hadde en rekke strøjobber som inkluderte pikkolo og badevakt før han begynte som modell. Bixby sin karriere som skuespiller strakk over tre tiår, han dukket opp på teater, i filmer og i TV-serier. Bixby er best kjent for sin rolle som Tim O'Hara i situasjonskomedien My Favorite Martian på CBS og som Dr. David Banner i dramaserien The Incredible Hulk som også ble sendt på CBS. 

I 1973, spilte Bixby i TV-serien *The Magician*. Serien ble godt likt blant publikum, men den varte bare en sesong, trolig på grunn av en store streiken blant manusforfatterne i Hollywood i 1973, og seriens høye produksjonskostnader. Bixbys far døde av hjerteinfarkt i 1971, en måned før Bill sitt første bryllup. Farens aske ble spredt i Stillehavet like utenfor kysten av øya Maui. 

Bixby var gift tre ganger. Hans første ekteskap var med skuespillerinnen Brenda Benet. De giftet seg 4. juli 1971. 

Benet fødte deres sønn Christopher 25. september 1974. Den 1. mars 1981, døde Bixby sin seks år gamle sønn Christopher plutselig av en sjelden infeksjon i halsen. Hans aske ble spredt i Stillehavet, i nærheten av Maui, som hans bestefars aske ble. Hans kone Benet begikk selvmord 7. april 1982. I 1989 møtte Bixby sin fremtidige andre kone Laura Michaels. Paret giftet seg et år senere på Hawaii. Tidlig i 1991 ble Bixby diagnostisert med prostatakreft og han gjennomgikk omfattende behandling for dette. Paret ble skilt senere samme år. 

Sent i 1992 introduserte venner ham for kunstneren Judith Kliban, enke etter B. Kliban, en tegneserieskaper som hadde dødd av emboli i lungene. Bixby giftet seg med Judith i slutten av 1993, bare seks uker før han kollapset på settet til Blossom. 

Tidlig i 1993, etter ryktene hadde begynt å sirkulere om hans stadig sviktende helse gikk Bixby offentlig ut med sykdommen sin og hadde i denne forbindelse flere gjesteopptredener i show som for eksempel *Entertainment Tonight*, *The Today Show*, og *Good Morning America*. Bixby døde i november 1993, seks dager etter at hans siste opptreden hos Blossom, av komplikasjoner i Century City, California. Hans kone og en annen venn av skuespilleren, Dick Martin, var ved hans side da han døde.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bloomberg Television

**Bloomberg Television** er en døgnkontinuerlig fjernsynsstasjon med formål å informere om nyheter i nærings- og finansliv. Sendingene distribueres globalt til over 200 millioner hjem. Bloomberg Television eies av Bloomberg L.P. og har sitt internasjonale hovedkvarter i New York City med europeisk hovedkontor i London og asiatisk hovedkontor i Hongkong.

## Referanser
Fichtelgebirge

**Fichtelgebirge** (tsjekkisk: *Smrčiny*) er en fjellkjede nordøst i Bayern i Tyskland, med en mindre del i Tsjekkia. Den strekker seg fra dalen til elven Main over den tsjekkiske grensen, der den fortsetter som Elstergebirge mot øst og Oberpfälzer Wald mot sør. 

Det høyeste fjellet er Schneeberg på  meter over havet. Elver som har sitt utspring i Fichtelgebirge er Hvite Main, Saale, Ohře og Fichtelnaab, som senere renner sammen med Waldnaab. Av byer ved foten av fjellene finner man Bayreuth og Hof.

Fjellene stiger bratt opp i vest, mens de heller sakte mot nord og sør. 

Fichtelgebirge trekker til seg mange turister både sommer og vinter, hovedsakelig for tur- og skigåing. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hjemmesiden til «Fichtelgebirgsverein»
Tarald Brautaset

**Tarald Osnes Brautaset** (født 1946) er en norsk diplomat fra Sandefjord.

Brautaset er utdannet cand.polit. fra Universitetet i Oslo, og gikk inn i utenrikstjenesten i 1973. Han ble kommandør av St. Olavs Orden i 2000.
## Posteringer
* 1975–1977 2. sekretær ved Norges ambassade i Abidjan på Elfenbenskysten
* 1977–1980 1. sekretær ved Norges ambassade i Paris
* 1980–1987 stasjonert ved UD i Oslo, fra 1986 som byråsjef
* 1988–1994 ambassaderåd ved Norges delegasjon til EU i Brussel, Belgia Forfremmet til ministerråd i 1993.
* 1994–1996 avdelingsdirektør i UD.
* 1996 ekspedisjonssjef, leder for UDs politiske avdeling.
* 1997–2000 spesialråd.
* 2000–2005 ambassadør ved Norges ambassade i London, Storbritannia
* 2005–2009 spesialrådgiver i UD
* 2009–2014 ambassadør ved Norges ambassade i Paris, Frankrike
* 2014–: "spesialrepresentant" i UD.
## Referanser
Petr Nečas

**Petr Nečas** (født 1964, tsjekkisk uttale ) er en tsjekkisk politiker (ODS). Han var Tsjekkias statsminister fra 28. juni 2010 til 17. juni 2013.

Nečas er utdannet fysiker fra Masaryk-universitetet i Brno fra 1988. Han gikk inn i politikken i 1992 som parlamentsmedlem, og ble i 2006 statsråd for arbeid og sosiale saker. Han ble partileder i Občanská demokratická strana i 2010, og overtok samme år som statsminister etter Jan Fischer.

Nečas' sentrum-høyre-regjering vant 27. april 2012 en avstemning i parlamentet om et mistillitsforslag utløst av regjeringens spareprogram. Regjeringen fikk 105 av parlamentets 200 stemmer. En uke tidligere hadde 90 000 mennesker demonstrert i Praha mot innsparingene.

Petr Nečas innleverte 17. juni 2013 sin avskjedssøknad til landets president Miloš Zeman. Den umiddelbare bakgrunn for statsministerens fratreden var arrestasjonen av hans kabinettsekretær gjennom mange år Jana Nagyová og flere generaler i de militære hemmelige tjenester. Statsadvokaten anklaget Nagyová å ha beordret de militære hemmelige tjenester til å avlytte Nečas' ektefelle, og på denne måten misbrukt sin myndighet. Ifølge flere medier hadde statsminister Nečas og Nagyová stått i forhold til hverandre.

## Referanser



## Eksterne lenker
*
Zen (bok)

***Zen *** er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Halvor Eifring, Mark Teeuwen og Vladimir Tikhonov og utgitt i 2007. Boken inneholder tekster fra zenbuddhismen i Kina, Korea og Japan; tekstene spenner i tid fra *[[Plattformsutraen]]* av Huineng fra 700-tallet til Xū Yúns (1840—1957) taler fra 1953.

Son-retningen (*[[Zen]]* på japansk, og *Chán* på kinesisk) av mahayanagrenen av buddhismen er utbredt i Kina, Japan, Vietnam og Korea. Zen/son vektlegger meditasjon som et redskap for å oppnå innsikt og oppvåkning.  En sentral ide er å oppnå oppvåkning ved å dyrke frem en sinnstilstand av umiddelbar tilstedeværelse uten å filtrere inntrykkene intellektuelt.

## Innhold
**Kina**. «Plattformsutraen»; «Nedtegnede uttalelser» av zen-mester Línjì Huìzhào; Mester Xū Yúns selvbiografi; Xū Yún: «Meditasjonsuker i jadebukttempelet»; «Dikt fra Wang-elven» av Wáng Wéi.

**Korea**. Kim Musangs biografi; «Læren om å kultivere sinnet» av Chinul; Preken av Pou (Taego Bou); «Zen-skolens speil» av Hyujǒng; «Min lærer Kyǒnghǒs biografi» av mester Pang Hanam; «Dharma-samtaler i Danmark» av Kusan; Opplysningsdikt; Dikt om te

**Japan**. «Den sanne dharmas øyne» av Dōgen; «Drømmesamtaler» av Musō Soseki; «Hva er zen?» av D.T. Suzuki.

## Bibliografi
* *Zen*. Utvalg og innledende essay ved Halvor Eifring, Mark Teeuwen og Vladimir Tikhonov; oversatt av Christoph Anderl og redaktørene. Bokklubben, 2007. LV, 446 s. – (Verdens hellige skrifter; 44) ISBN 978-82-525-6545-4
Lilla skogssjön

**Lilla skogssjön** er en liten innsjø i den østlige delen av Grödinge i Botkyrka kommune, Södermanland, Sverige. Innsjøen inngår i Kagghamraåns vassdragssystem, og dreneres av Uringeån. Avrenningen reguleres av en sluse for å sikre kontinuerlig vannføring i Uringeån. Innsjøens vanntilførsel kommer primært fra Stora Skogssjön via en underjordisk tunnel.

Lilla skogssjön har et overflateareal på 0,62 km², og ligger 46,4 meter over havet. Den har en maksimaldybde på 2,5 meter, en gjennomsnittsdybde på 1,8 meter, og inneholder 1,1 millioner m³ vann.

## Eksterne lenker
* Lilla skogssjön Miljödatabasen
* Lilla skogssjön Botkyrka kommun
Anton Sjunin

**Anton Vladimirovitsj Sjunin** (russisk: Антон Владимирович Шунин; født 27. januar 1987) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Dinamo Moskva.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Soltau

**Soltau** er en by i den tyske delstaten Niedersachsen i Landkreis Heidekreis, før Landkreis Soltau-Fallingbostel. Byen ligger sentralt i Lüneburger Heide.

Fornøyelsesparken Heide-Park ligger i Soltau.

## Eksterne lenker
* 
*
Stora skogssjön

**Stora skogssjön** er en liten innsjø øst i Grödinge i Botkyrka kommune, Södermanland, Sverige. Innsjøen inngår i Kagghamraåns sjøsystem, og dreneres via en kulvert til Lilla skogssjön og videre til Uringeån.

Innsjøen har et overflateareal på 0,73 km², og ligger 46,5 meter over havet. Den har en maksimumsdybde på 5,4 meter, en gjennomsnittsdybde på 2,9 meter og inneholder 2,9 millioner liter vann.

Innsjøen er for det meste omgitt av mager hällmarksskog, som sammen med tilførsel av grunnvann fra grusåsen Pålamalm gjør at innsjøen er næringsfattig.

## Eksterne lenker
* Stora skogssjön Miljödatabasen
Gaffelgrep

**Gaffelgrep** betegner en viss type grep på musikkinstrumenter med fingerhull. Gaffelgrep er grep der ikke alle de dekkende fingrene er naboer, og de er derfor gjerne mer teknisk krevende å spille. 

F.eks. spilles B på en blokkfløyte med hullene 1-3-4 dekket, mens hull 2 (venstre langfinger) er åpent. På en blikkfløyte i D spilles C gjerne med gaffelgrepet 2-3-4-6.
Martin Kvikstad

**Martin Reppen Kvikstad** (født 1991) er en norsk amatørbokser fra Raufoss Bokseklubb. Kvikstad har seks norgesmestertitler og en nordisk tittel. Han startet med boksing da han var 13 år.

## Referanser
Likstammen

**Likstammen** er en innsjø sentralt i Södermanland i Sverige, med beliggenhet på grensen mellom de to historiske herredene Rönö og Daga. Innsjøens overflateareal er 11 km², og den ligger 25 meter over havet. Innsjøens største dybde er 27 meter, og dens utløp går via Svärtaån til Østersjøen.

Ifølge Svenska Jägareförbundet har innsjøen sitt navn begrunnelse i dens tre like store «fliker», eller viker, som løper ut fra innsjøens midte. Den nordlige fliken består egentlig av to fliker, så man kan si at innsjøen egentlig har fire fliker.

I nærheten av innsjøen, ved Malmasjön, ved Östermalma, ligger Stockholms universitets feltstasjon Tovetorp. Öster Malma slott ligger ca en kilometer vest for innsjøens sørvestlige flik. I dette området ligger også Malma kulle. I innsjøens nordlige flik stikker *Utnäset*, hvor man, på nesets smaleste punkt finner en fornborg. Innsjøens sørvestlige flik strekker seg mot Lästringe.

Likstammen er fordelt mellom fire historiske sogn: Lästringe sogn, Ludgo sogn, Björnlunda sogn og Frustuna sogn. Ludgo og Lästringe ligger i Rönö herred, mens Björnlunda og Frustuna ligger i Daga herred.

## Kilder
* Nordisk familjebok, upplaga 3, band 12, 1930

## Eksterne lenker
* SJF INFO om Likstammen
Lüneburger Heide

**Lüneburger Heide** er et slettelandskap nordøst i den tyske delstaten Niedersachsen. Landskapet ble skapt i middelalderen ved felling av skog til saltproduksjonen i Lüneburg. Denne produksjonen var en vesentlig del av det økonomiske grunnlaget for Hansaforbundets vekst.  

Den 4. mai 1945 overga de tyske styrkene i Nederland, det nordvestlige Tyskland og Danmark seg til den britiske feltmarskalk Bernard Law Montgomery på Lüneburger Heide.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lockvattnet

**Lockvattnet**, tidligere også kjent som *Lekvattnet*, er en innsjø sentralt i Södermanland, Sverige, beliggende øst for Båven, mellom Björnlunda og Stjärnhov.
Innsjøens overflateareal er 6 km², og den ligger 26 meter over havet.

Ved innsjøens nordende ligger slottet Elghammar.

## Referanser
Åsermarka naturreservat

**Åsermarka naturreservat** er et fredet område i Indre Østfold kommune i Østfold.
Området er ca. 1,5 km langt, og henger sammen med turområdet Åsermarka nordvest for Askim sentrum. Det ligger langs sør-østbredden av Glomma mellom Solbergfoss og Øyeren, i nordvesthellende, til dels bratt terreng. I dette skyggefulle og fuktige området er det svært gammel granskog; den eldste grana er målt til 350 år, og mange andre til over 200. i undervegetasjonen er det lokalisert flere sjeldne planter, også rødlistearter. 

Skogen ble fredet som naturreservat i 2002. Innenfor området ligger også Sandholmen, med landets største konsentrasjon av groptufter fra eldre steinalder. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tore Sandvik

**Tore Sandvik** er navnet til flere personer:

* Tore Sandvik (jurist) (1931&ndash;1985), norsk jurist og professor ved Universitetet i Bergen.
* Tore O. Sandvik (f. 1969), norsk politiker (Ap)
* Tore Sandvik (orienteringsløper) (f. 1972), norsk orienteringsløper.
Visp (distrikt)

**Visp** er et distrikt i den sveitsiske kantonen Wallis.

## Kommuner
Visp består av 19 kommuner:





## Referanser


## Eksterne lenker
*
Slaget ved Jumonville Glen

**Slaget ved Jumonville Glen**, også kjent som **Jumonville-saken**, var det første slaget i den franske og indianske krig, utkjempet 28. mai 1754 nær dagens Uniontown i Pennsylvania. George Washington hadde blitt sendt til Ohio Country, et område som både britiske og franske kolonister kjempet om, som en britisk utsending i desember 1753, for å beordre franskmennene, som bygget et fort i området, til å forlate området. De franske offiserene sa høflig i fra til Washington at de ikke var nødt til gjøre som han sa og at de mente å bli værende, siden brevet ikke hadde blitt adressert til generalen eller guvernøren deres som var ansvarlig. 

Washington reiste tilbake til Virginia og informerte guvernør Robert Dinwiddie om at franskmennene nektet å forlate området. Guvernøren samlet førti mann under kaptein William Trent i mars 1754 og sendte de til området der elvene Allegheny og Monongahela renner sammen, for å bygge et fort. Franskmennene sendte tusen mann for å drive bort britene og bygge ferdig fortet de hadde startet på. Fortet fikk navnet Fort Duquesne. Mot slutten av april 1754, reiste Washington med 120 militssoldater tilbake til Ohiodalen. Claude-Pierre Pécaudy de Contrecoeur sendte Joseph Coulon de Jumonville med 30 mann for å stadfeste at Washington hadde invadert fransk territorium. Jumonville og mennene hans forlot Fort Duquesne den 23. mai. Morgenen den 28. mai gikk Washington til angrep på de sovende soldatene med bajonetter, for å ikke vekke dem. Britene tok livet av 10 soldater og fanget 21. Jumonville, som var skadd, ble drept mens han leste opp et krav til Washington. Denne treffingen ble starten på striden som etter hvert utviklet seg til sjuårskrigen i 1756. 

## Referanser


## Kilder
* 
* 
* 
*
The Sound of Music (film)

***The Sound of Music*** er en Oscar-belønnet amerikansk drama- og filmmusikal fra 1965 regissert og produsert av Robert Wise. Hovedrollene spilles av Julie Andrews og Christopher Plummer. Den er basert på Richard Rodgers og Oscar Hammersteins musikal *[[Sound of Music|med samme tittel]]* fra 1959. Filmen ble belønnet med fem Oscar, inkludert for Beste film, samt to Golden Globe og en pris hver fra Writers Guild of America og Directors Guild of America.

*Sound of Music* er den tredje mest innbringende filmen i USAs filmhistorie justert for inflasjon. Bare *[[Tatt av vinden]]* og *[[Star Wars]]* har innbrakt flere penger på amerikanske kinoer. Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til tidenes 4. beste filmmusikal fra USA.

## Handling
Den viltre novisen Maria må forlate klosteret og blir guvernante for syv barn med en streng far som er enkemann. Med sang og moro bringer Maria gleden tilbake til familien og gifter seg med mannen etter å ha utkonkurrert en rivalinne. Ved Anschluss flykter familien til Sveits.

## Om filmen
;Anmelderne
*Sound of Music* har fått så mye som 81% på Rotten Tomatoes (Fresh Rating). Anmelderne i Variety skrev: «*The Robert Wise production is a warmly pulsating, captivating drama set to the most imaginative use of the lilting R-H tunes, magnificently mounted and with a brilliant cast headed by Julie Andrews and Christopher Plummer which must strike a respondent chord at the boxoftice*».

VGs anmelder gav den terningkast fem i 1966: «*Søt og smektende og spennende operette av Rodgers/Hammerstein med strålende Julie Andrews i hovedrollen*». 

;Publikum
Filmen innbrakte $163 millioner på amerikanske kinoer.

;I Norge
I oktober 1966 hadde filmen blitt sett av 450 000 mennesker i Norge. Da hadde den blant annet gått 28 uker i Oslo og 10 uker i Bergen og Trondheim. Publikumsbesøket i Oslo hadde på det tidspunkt passert 270 000 og den gikk fremdeles for fulle hus. Filmen satte ny rekord hvert eneste sted hvor den hadde vært kjørt og ble sett av 700 000 i løpet av 1966. I januar 1968 hadde den innbrakt 5 millioner kroner i Oslo alene.

## Rollebesetning
* Julie Andrews – Maria
* Christopher Plummer – Georg von Trapp
* Richard Haydn – Max Detweiler
* Peggy Wood – Abbedissen
* Eleanor Parker – Baronesse Elsa Schraeder
* Charmian Carr – Liesl von Trapp
* Nicholas Hammond – Fredrich von Trapp
* Heather Menzies – Lovisa von Trapp
* Duane Chase – Kurt von Trapp
* Angela Cartwright – Brigitta von Trapp
* Debbie Turner – Marta von Trapp
* Kym Karath – Gretl von Trapp
* Daniel Truhitte – Rolfe

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

### Filmtrailer
* Filmtrailer  (IMDb)
Lissmasjön

**Lissmasjön** er en innsjø i Huddinge kommune i Södermanland, Sverige. Innsjøen har et overflateareal på 0,223 km², og ligger 24,6 meter over havet. Innsjøens gjennomsnittsdybde er på 0,8 meter, og største dybde er på 1,6 meter. Lissmasjön rommer 168 000 m³ vann.

Langs innsjøen går *Lissmaleden*, som er en sti langs innsjøen med gangbroer av tre der hvor det er våtområder. Det er også et fugletårn ved Lissmasjöns østre del. Innsjøen er i ferd med å gro igjen, og består for det meste av siv og gresstuer, med vann mellom. Innsjøen inngår i Tyresåns sjøsystem.

## Miljø
Lissmasjön er en grunn og næringsrik fuglesjø omgitt av beitemarker. Innsjøens bredder er dekket med siv. Lissmasjön dreneres via Lissmaån til innsjøen Drevviken. Lissmadalgangen er et variert jordbrukslandskap med strandbeitemarker, våtbeitemarker, åkerholmer, åkermarker og åpne grøfter. Skogspartiene rundt innsjøen har et stort innslag av eik og hassel. Åkermarkene består hovedsakelig av slått- og gressbeitemarker.

## Dyreliv
Lissmasjön har høy verdi for fugleliv, med en rekke sjeldne hekkefugler, både i og rundt innsjøen, og også langs Lissmaån med de våte engene langs elven. Forekomstene av den rødlistede sørlig gulerle er en av länets største. Der er også en hettemåkekoloni her. Vanlige fuglearter i og ved innsjøen er hettemåke, sothøne, vipe, heipiplerke, kanadagås, taffeland, krikkand, enkeltbekkasin, stokkand, kvinand, stillits, stær, linerle, musvåk, kattugle, gråtrost, svarttrost, måltrost, rødvingetrost. Mere sjeldne fuglearter som regelmessig observeres i eller ved innsjøen er rødstilk, vannrikse, sivhøne, sørlig gulerle, skogsnipe, nattergal, skjeand, knekkand, brunnakke, lerkefalk, trane, sangsvane, tornskate, steinskvett, buskskvett, vepsevåk, gjøk og duetrost. Sjeldne fugler som besøker innsjøen på mere tilfeldig basis, er havørn, svartglente, blåstrupe, lappspurv, dvergfalk, myrhauk, heilo og gransanger.

## Omgivelser
Sør for Lissmasjön, hvor *väg 259* (Haningeleden) passerer, ligger Granby koloniområde, samt Paradisets naturreservat. I reservatet finner man Torpet Paradiset, samt flere innsjøer, blant annet Trehörningen, Ådran og Ormputten. Disse innsjøene dreneres via små elver til Lissmasjön. Også Långsjön tilfører Lissmasjön vann, men denne dreneres også til innsjøen Öran.

## Eksterne lenker
* Lissmasjön Huddinge kommun
* Paradisets naturreservat (söder om Lissmasjön)
* Lissmasjön Tyresåns vattenvårdsförbund
Fredsskipene

**«Fredsskipene»** er et lyd- og lyskunstverk av Päivi Laakso på Fredriksvern Verft. Verket er en installasjon av objet trouvé bestående av fire gamle trebåter. Båtene er plassert på beddingen på Fredriksvern, der hvor skip før i tiden ble bygget. Tittelen «Fredsskipene» henspiller på krigsskipet «Friderichsværn» som ble bygget på verftet og sto ferdig til 1814. Dette skipet var aldri i aktiv krigstjeneste, men deltok blant annet på internasjonale, fredelige oppdrag i Middelhavet.

Båtene er plassert oppreist og alle har kjølen vendt mot havet. Den største båten er 19 fot og den minste 8 fot høy. Denne minste båten er dekket med en marmorplate fra Fauske med korsformet sprekk. 

Hver båt har installert lyd og lys. Merete Mongstad har stått for lydinstallasjonen, hvor Christian Fasting leser dikt og synger. Kurt Hermansen for lysinstallasjonen, som består av dioder.  

I materialet om kunstverket og avisartikler, står det henvisning til stjernebildet Tvillingene. Det var opprinnelig ment at en av båtenes lysinstallasjon skulle fremvise dette, men det ble endret før montage og ingen av lysinstallasjonene fremviser noen spesielle symboler.

Verket ble åpnet 21. mai 2011, og er ment å stå i tre år, og er i sin helhet finansiert av Sparebankstiftelsen DnB NOR, mens Nasjonale Festningsverk står bak. 

## Trivia
Det er ikke lov å grave i bakken på beddingen, derfor står installasjonene på betongplater oppå bakken, som igjen er dekket med gress. Den største betongplaten er 3 x 3 meter.

Alle båtene har kvinnelige kallenavn, oppkalt etter viktige medhjelpere i prosjektet. Dog er den største båten, «Ella», oppkalt etter kona til Abraham som ga denne til prosjektet. De mellomste båtene kalles «Odiva» etter Odd-Ivar Paulsen, og «Geilla» er etter Geir Paulsen og Kjell-Einar Johansen.

Marmorplaten på den minste båten, kalt «Gudna» etter kunstnerens hjelper (konstruksjon, montage) Gunnar Opsett, skulle dekke hele båten. I transport sprakk den, og dette ble resultatet. Inskripsjonene på båten er skrevet på av kunstnerens 5 år gamle sønn, Lukas.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bildeserie på op.no
* ''Kunst i kveldsmørket'' på op.no
* ''Kunst på beddingen'' på op.no
* ''Se Fredsskipene på Fredriksvern'' på vestfoldblad.no
* ''Fredsskipene på Fredriksvern'' på opplevlarvik.no
* Materiale for skolearbeid
Ma Su

**Ma Su** (født 190 i Yicheng i dagens Hubei i Kina, død 228) var en militærstrateg for Shu Han-riket i de tre rikers tid i det gamle Kina. Han var yngre bror av Ma Liang. 

Ma Su hadde store talenter innen militær teori og ble beundret av kansleren av Shu Han, Zhuge Liang. Men han begikk en taktisk feil under slaget ved Jieting slik at Shu ble tilført et alvorlig nederlag av general Zhang He fra Cao Wei-riket.

Senere dramatisering hyller omstendighetene rundt Ma Sus død i usikkerhet. Ifølge den historiske romanen *[[Beretningen om De tre riker]]* såvel som pekingoperaen *Tapet av Jieting* skal Ma Su ha blitt halshogd etter ordre fra Zhuge Liang. Men ifølge biografier om Ma Su og hans gode venn Xiang Lang (向朗) i *[[Historien om De tre riker]]* hadde Ma Su forsøkt å flykte etter nederlaget ved Jieting, men ble tatt til fange. Så døde han av sykdom i fengselet innen henrettelsesordren kunne eksekveres.
Konfliktåret 1754

## Pågående kriger
*Den franske og indianske krig (1754-1763)
**Storbritannia, Irokesarføderasjonen, De tretten koloniene  
**Frankrike, First Nation-allierte:  Algonquin, Lenape, Wyandot, Ojibwa, Ottawa, Shawnee

## Hendelser
### Februar
* 25. februar – Melchor de Mencos y Varón forlater byen Santiago de los Caballeros de Guatemala for å slåss mot britiske pirater som herjer ved Peténs kyst.
### April
* 30. april – Melchor de Mencos y Varón og hans tropper beseirer britiske pirater i slaget ved San Felipe og Cobálagunen.
### Mai
* 28. mai – Slaget ved Jumonville Glen, det første slaget i den franske og indianske krig.

## Fødsler

## Referanser
Ma Liang

**Ma Liang** (kinesisk: 馬良, født 187 i Yicheng i Kina, død 222) var rådgiver til Liu Bei, den første keiser av Shu Han.

Han sluttet seg til Liu Bei da han inntok byen Xinye. I Liu Beis tjeneste ble han venn med ministeren Zhuge Liang. Etter at Liu Bei i 215 hadde erobret Shu, ble Ma Liang en av rådgiverne til den berømte generalen Guan Yu. 

Likesom Zhuge Liang gikk også Ma Liang inn for gode forbindelser med Wu-dynastiet. Han ble sendt som ambassadør til Sun Quan og ble høyt skattet av ham. Etter at Liu Bei utropte seg selv til keiser i 221, ble Ma Liang palassoppsynsmann. Han deltok det påfølgende år i et felttog mot Wu. Han falt så i slaget ved Yiling.

## Referanser
Byskauen

**Byskauen** eller **Byskogen** er en del av Ekebergskogen og ligger i bydel Gamle Oslo. Den befinner seg i nedre del av Ekebergskråninga i Oslo, mellom bygrensa av 1859 og bygrensa av 1878. I nord grenser Byskauen til Gamlebyen, i sør til Bekkelaget, i øst til øvre del av Ekebergskogen, og i vest til Grønlia og Kongshavn. Den nordlige delen av Byskauen (dvs. omtrent mellom Sjømannsskolen og Sportsplassen] er fra 27.06 2008 naturreservat.

Ekebergskogen består altså av en øvre, midtre og nedre del. Byskauen er den nedre, Midtskogen eller Midten er skogsområdet mellom Kongsveien/Ekebergbanen og Jomfrubråtveien. Denne delen tilhører også reservatet. Med byutvidelsen i 1948 ble hele Ekebergskogen byskog, altså også den delen som tidligere lå i Østre Aker.

Flere av grensesteinene fra bygrensa av 1878 står fremdeles i skogen. I dag definerer de delet mellom Byskauen (bydel Gamle Oslo) og den delen av Ekebergskogen (bydel Nordstrand) som lå i Aker. En av de mer tilgjengelige står ved oppkjørselen til Ekebergrestauranten, en annen står ved inngangen til restauranten. Den ble funnet i en krypkjeller i restauranten, hvilket betyr at restauranten ligger *på* den gamle bygrensa og kan betraktes nærmest som grensetein i seg selv.

Historisk ser Byskauen ut til å svare til sørøstlige deler av Oslo middelalderbys takmark (bymark). Oslos takmarksgrenser er definert i ulike kilder fra Middelalderen, med referanse til Magnus Lagabøtes bylov fra 1270-tallet.

## Referanser
Tore Sandvik (jurist)

**Tore Sandvik** (1931–1985) var en norsk jurist og professor ved Universitetet i Bergen. 

Sandvik tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1956 og den juridiske doktorgrad på avhandlingen *Entreprenørrisikoen* i 1966. Han ble utnevnt til professor ved Norges Handelshøyskole i 1968 og professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Bergen i 1972. Han publiserte en rekke arbeider innen entrepriserett, panterett og konkursrett. Han var meget brukt som foredragsholder og var også formann i Byggebransjens Faglige Juridiske Råd fra oppstarten i 1977 og til sin død.

## Publikasjoner
* Entreprenørrisikoen, Oslo 1966
* Handelsagentur og andre mellommannsforhold i varehandelen, Oslo 1971, ISBN 8251800218
* Det juridiske studiet, 3. utgave, Bergen 1974, ISBN 8200013804
* Kommentar til NS 3401, Bergen 1977, ISBN 8200051714
* Norsk Panterett (sammen med Kai Krüger og Ole Johan Giertsen), 2. utgave Bergen 1982, ISBN 8200058689
* Lærebok i materiell konkursrett, utdrag, Bergen 1985, ISBN 8200077772

## Referanser
St. David’s Hall

**St. David's Hall** er et konserthus i Cardiff, Wales. Hovedsalen har om lag 2000 sitteplasser. Konserthuset stod ferdig i 1982, men ble offisielt åpnet av Elizabeth Bowes-Lyon 15. februar 1983. Konsertlokalet har blitt brukt i forbindelse med større musikkarrangementer som europamesterskapet for brassband.

## Referanser


## Eksterne lenker
* stdavidshallcardiff.co.uk
Heraldisk forkortelse

**Heraldisk forkortelse** er et uttrykk som anvendes innen heraldikk når en del av et våpens våpenbilde benyttes for å representere våpenets bærer(e) i et annet våpen.

Om man skal lage et sammensatt våpen, og man ser at det nye våpenbildet blir rotete, komponeres det heller et våpenbilde som inneholder deler av de våpenbildene som er på de våpnene som er tenkt å settes sammen. Et eksempel er Stockholms läns våpen, hvor griffen i Södermanlands landskapsvåpen er forkortet til en griffs hode.

I Sverige forekommer det for eksempel at kommunevåpen komponeres ved å gjøre en forkortelse av det landskapets våpen som kommunen ligger i, eller noen ganger en forkortelse av riksvåpenet. Det hender også at det forekommer tinkturforandringer, og at det forkortede bildet multipliseres til flere like bilder.

## Litteratur
* Ottfried Neubecker: *Heraldik. Kilder, brug, betydning*, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy) 
* Carl-Alexander von Volborth: *Heraldry - Customs, Rules and Styles*, Dorset 1981
*C. Neveus og B.J. de Wærn:*Ny svensk vapenbok*, Stockholm 1992 
* Magnus Bäckmark og Jesper Wasling: *Heraldiken i [[Sverige]]*, Lund 2001
Honor Blackman

**Honor Blackman** (født 22. august 1925 i London, død 5. april 2020 i Lewes) var en britisk skuespiller. Hun er kjent for rollen som Cathy Gale i TV-serien *[[The Avengers (TV-serie)|The Avengers]]* mellom 1962 og 1964 og som Bond-piken Pussy Galore i filmen *[[Goldfinger (film)|Goldfinger]]* fra 1964. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Blackman ble født i Plaistow i London. Faren, Frederick, var statistiker. Hun gikk på North Ealing Primary School og Ealing County Grammar School for Girls. 

Til 15-årsdagen ga foreldrene henne skuespillertimer som gave. Hun begynte ved Guildhall School of Music and Drama i 1940. Under tiden på Guildhall School arbeidet hun også som kontorassistent ved Home Office.

### Karriere
Blackman debuterte som skuespiller i 1947 med filmen Fame er Spur. I 1981 var Blackman i London under gjenoppliving av The Sound of Music. Hennes teater-oppsetning Word Of Honor hadde premiere i oktober 2006. I april 2007 tok hun over rollen som Fraulein Schneider fra den Olivier Award-vinnende skuespilleren Sheila Hancock i oppsetningen Cabaret, som ble satt opp ved Lyric Theatre i Londons West End. Blackman forlot denne oppsetningen i slutten av september 2007. En av hennes første opptredener på TV var i serien The Four Just Men i 1959. 

Den 6. juli 2009 ga Blackman ut en ny singel, *The Star Who Fell fra Grace*, som var komponert i samarbeid med Jeff Chegwin og Adrian Munsey. Blackman giftet seg to ganger. Hennes første mann var Bill Sankey (1948–1956) og hennes andre var den britiske skuespilleren Maurice Kaufmann (1961–1975), som hun dukket opp i filmen Fright sammen med i 1971. Blackman og Sankey adopterte de to barna Barnaby i 1968 og Lottie i 1967. 

## Politiske aktiviteter
Blackman var sosialliberal og førte valgkamp først for Liberal Party, siden for oppfølgeren Liberal Democrats. Hun var også republikaner, og som konsekvens avslo hun i 2002 å bli adlet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Upplands landskapsvåpen

**Upplands landskapsvåpen** er landskapsvåpenet til Uppland landskap i Sverige. Den heraldiske beskrivelsen (blasoneringen) av Upplands landskapsvåpen lyder (i norsk oversettelse): *I rødt felt et rikseple av gull*. I likhet med de øvrige landskapsvåpnene er selve våpenskjoldet kronet av en hertug krone.

Våpenet ble laget til prosesjonen ved Gustav Vasas begravelse i 1560, og har siden vært uforandret. Rikseplet symboliserer den åndelige og verdslige makt. Uppsala läns våpen er identisk med dette, men med en kongekrone i stedet for en hertugkrone over skjoldet. 

Siden 1968 er Upplands våpen også en del av Stockholms län våpen, sammen med en Södermanlands landskapsvåpen og Stockholms byvåpen.
Selma Blair

**Selma Blair** (født 23. juni 1972) er en amerikansk skuespillerinne.

Hennes første profesjonelle rolle som skuespiller var i en episode av serien *The Adventures of Pete & Pete* som gikk på amerikansk barne-TV. I 2000 ble Blair tildelt en Young Hollywood Award. Hennes filmkarriere fortsatte i det 21. århundre med komedien Legally Blonde der hun spilte mot Reese Witherspoon. I 2008 spilte Blair rollen som Liz Sherman i filmen Hellboy II: The Golden Army som hun ble nominert til en Scream Awards for beste kvinnelige skuespiller i en fantasy-film eller TV Show.

Blair giftet seg med Ahmet Zappa i 2004. De tok ut skilsmisse i 2006.

I oktober 2018 avslørte hun at hun hadde fått diagnosen multippel sklerose.
### Filmografi

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Stockholms läns våpen

**Stockholms läns våpen** er oppdelt i tre deler. I det venstre feltet har man Erik den helliges kronede hode, som er Stockholms byvåpen. I det midterste feltet er det et griffhode, som er en forkortet versjon av Södermanlands landskapsvåpen. I feltet til høyre har man rikseplet fra Upplands landskapsvåpen.

Det nåværende våpenet for Stockholms län ble komponert i 1968, da den største delen av området som til da tilsvarte Stockholms län, ble slått sammen med Stockholm by, som til da hadde stått utenfor länsinndelingen, og som hørte til under Överståthållarämbetet. Deler av det gamle Stockholm län ble samtidig overført til avgrensende län. Det erstattet da to våpen, et eldre våpen for länet (se under), og Överståthållarämbetets våpen.

## Blasonering

## Tidligere våpen

Det eldre våpenet ble satt av den svenske regjeringen i 1941, og blasoneringen for våpenet lød: «I av guld och rött styckat fält en upprest, svart grip med blå beväring, därest dylik skall komma till användning, och med båda framklorna bärande ett riksäpple av guld.» Våpenet i seg selv hadde vært brukt tidligere.

## Kilder
*Svenska Heraldiska Föreningens vapendatabas
Konfliktåret 1758

## Pågående kriger
* Det korsikanske opprøret (Korsika) (1755-1769
*Pommerske krigen (1757-1762)
**Sverige på den ene siden
**Preussen på den andre siden.

### Sjuårskrigen
*Sjuårskrigen (1756-1763)
*Den nordamerikanske delen av sjuårskrigen: den franske og indianske krig (1754-1763)
**Storbritannia, Irokesarføderasjonen, De tretten koloniene på den ene siden 
**Frankrike, First Nation-allierte:  Algonquin, Lenape, Wyandot, Ojibwa, Ottawa, Shawnee på den andre siden.
*Anglo-cherokee-krigen (1758-1761) del av den franske og indianske krig
**Cherokee på den ene siden
**Det britiske imperiet på den andre siden.

## Hendelser
*23. juni – Slaget ved Krefeld som ble utkjempet mellom Hannover og Frankrike under sjuårskrigen endte med seier til Hannover.
*25. august – Slaget ved Zorndorf som ble utkjempet mellom Preussen og Russland under sjuårskrigen endte uten noen entydig seierherre.
*14. september – Slaget ved Fort Duquesne var et mislykket angrap av general John Forbes' britisk-koloniale hær i på Fort Duquesne i Ohio-dalen under krigen mot franskmenn og indianere.
*14. oktober – Østerriksk seier ved slaget ved Hochkirch som ble utkjempet under syvårskrigen.

## Fødsler
*29. april – Georg Carl von Döbeln, svensk friherre, generalløytnant og krigsveteran (død 1820)

## Referanser
Shielfield Park

**Shielfield Park** er et fotballstadion som er hjemmebane for Berwick Rangers og i tillegg for speedway-klubben Berwick Bandits. Selv om Shielfield Park er hjemmebane for en klubb som spiller i den skotske ligaen, befinner stadion seg i Tweedmouth, Berwick-upon-Tweed, Northumberland, England.

## Fotball
Det var en fotballbane på Shielfield Park, oppkalt etter området som var eid av den lokale slakteren William Shiel Dods, siden 1890, men etter en krangel i 1902 forlot Berwick Rangers Shielfield og tilbrakte de femti neste årene på en rekke ulike stadioner i Berwick, inkludert midlertidige gjestevisitter på Shielfield. Etter en vellykket sesong i den skotske FA-cupen i 1954 ble det innkjøpt en ny tribune fra Bradford City, og klubben slo seg ned på Shielfield. Ytterligere forbedringer og utvidelser fulgte i de kommende årene, og flomlys ble installert på stadion i 1972. 

Tilskuerrekorden er  og ble satt i en kamp i den skotske FA-cupen mot Rangers FC den 28. januar 1967, en kamp Berwick Rangers sensasjonelt vant 1-0..  Kapasiteten er for tiden , og  av disse har mulighet til å sitte. Da laget igjen møtte Rangers i en tredjedivisjonskamp 25. august 2012 etter Rangers' konkurs og degradering i 2012, var stadionet helt utsolgt i en kamp som endte 1-1.

## Speedway
Berwick Bandits første periode på Shielfield Park var mellom 1968 og 1980, da en uoverensstemmelse med Berwick Rangers tvang The Bandits til å finne ny bane. Til slutt fant de en ny bane i 1982, og det var Berrington Lough i nærheten av Ancroft, Northumberland. Klubben flyttet tilbake til Berwick i 1996, og har siden forblitt der. Berwick Bandits har vunnet mange mesterskap og trekker ganske mange tilskuere.

## Referanser
Forthbank Stadium

**Forthbank Stadium** er et fotballstadion i Stirling, Skottland. Det er hjemmebanen til fotballklubben Stirling Albion. Stadionet har en kapasitet på 3 808 tilskuere. Gressmattens størrelse er 101 ganger 68 meter.

For tiden bærer stadionet navnet Doubletree Dunblane Stadium, på grunn av sponsoren.

## Historie
### Bakgrunnen for byggingen av Forthbank
Forthbank ble bygget av bystyret i Stirling for å erstatte byens gamle fotballstadion, Annfield. Bystyret mente at Annfield var så forfallent at det ikke lot seg pusse opp, og besluttet å bygge Forthbank i utkanten av byen. Forthbank har vært hjemmebane for Stirling Albion siden 1993. Stadionet ble oppkalt etter det første fotballstadionet i Stirling, Forthbank Park.

### Konstruksjon og utvidelser
Forthbank ble tegnet i 1992, og på den tiden var det ment å være et stadion som bestod av bare sitteplasser, med planer om å utvide kapasiteten ved å bygge to ståtribuner bak hvert mål. Disse ståtribunene ble bygget på midten av 1990-tallet og har nå plass til 300 personer på hver av tribunene.
* The West Stand er stadionets hovedtribune og er der hjemmesupporterne holder til. Under hovedtribunen befinner det seg garderober, serveringslokaler og klubbkontorer.
* The East Stand er satt av til bortelagets supportere, og under tribunen finnes et rom for pressefolk, kontrollrom for politiet og varetektsarrest for mennesker som ikke skikker seg vel.
* Ståtribunen The South Terrace er satt av til hjemmelagets supportere.
* Ståtribunen The North Terrace er satt av til bortelagets supportere, om det skulle være behov for det.

### Aktuelle planer og utvikling
Bystyret i Stirling har startet med å utvikle områdene rundt Forthbank, og har finansiert nye idrettsbaner og et fritidssenter med klatrevegger og svømmebassenger. Bystyret har også fått bygget en ny skole rett ved stadionet, Saint Modans High School.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Stirling Albion F.C. Official Website
Cliftonhill Stadium

**Cliftonhill Stadium** er hjemmebane for det skotske fotballaget Albion Rovers. Stadionet befinner seg i byen Coatbridge, North Lanarkshire.

## Historie

Cliftonhill åpnet den 25. desember 1919. Hovedtribunen befinner seg høyt over byens hovedgate Main Street og ble bygget i den samme sesongen som Albion Rovers for første og foreløpig siste gang figurerte i en finale av den skotske FA-cupen. En utvidelse av taket, slik at det dekket også området foran hovedtribunen, ble foretatt i 1994. Hovedtribunen med ståplasser foran er den eneste delen av stadionet som vanligvis benyttes til tilskuere nå. Dagens kapasitet er dermed ikke høyere enn 1 238. I sine velmaktsdager kunne Cliftonhill huse mange tusen flere mennesker, og tilskuerrekorden ble satt den 8. februar 1936, da 27 381 personer så kampen mot Rangers. Flomlys ble installert på stadionet i oktober 1968, og siden den gang har Cliftonhill ved flere anledninger vært vert for speedway, greyhound-hundeveddeløp og motorsport-løp, i tillegg til fotball.

I løpet av 1990-tallet så det ut som om Albion Rovers ville forlate Cliftonhill for å dele bane med sine lokale rivaler Airdrieonians. Motstand fra Rovers-supporterne, lokalbefolkningen og andre førte til at flytteplanene ble skrinlagt, og klubben arbeider for tiden med planer om å selge stadionet og bygge et nytt stadion et annet sted i byen. Flomlysene på Cliftonhill stammer fra Cardiff Arms Park i Wales, da det ble revet for å gi plass for Millennium Stadium. I 2006 figurerte hovedinngangen og hovedtribunen i en britisk tv-reklame for Mr. Clean (Flash). Stadionet har også en supporterbutikk som åpner én time før hjemmekamper på Cliftonhill.

Størrelsen på gressmatten er 101 ganger 66 meter.

Klubben har nylig vurdert å flytte fra Cliftonhill, siden stadionet og gressmatten gjentatte ganger har blitt utsatt for vandalisme. I tillegg har de lave tilskuertallene vært en medvirkende faktor bak ønsket om relokalisering.

## Speedway

Stadionet, som ble sett på som en mulig speedwaybane allerede i 1950-årene, ble hjemmebane for Edinburgh Monarchs speedwayteam i 1968. Teamet forandret navn til Coatbridge Monarchs og kjørte løp på Cliftonhill i 1969, men stengte da banelisensen ble solgt til Wembley Lions. Stadionet var vert for Glasgow Tigers speedwayteam fra 1973 til 1977, da deres opprykk førte til at de flyttet til Blantyre Greyhound Stadium. Flyttingen førte til at de ansvarlige på Cliftonhill ønsket å erstatte speedwaybanen med en greyhoundbane.

Den opprinnelige kurven på speedwaybanen var uvanlig, siden svingene ble bygget over ståtribunene i hver kortende, og det førte til at svingene var uvanlig bratte.

Cliftonhill var sent på 1960-tallet åsted for en merkelig hendelse, da en dommer i et speedwayløp blåste i fløyta mens et pipeblåserband fortsatt marsjerte på banen. Pipeblåserne og trommeslagerne flyktet det de var gode for da de forstod hva som kom mot dem, og ingen ble heldigvis skadet.

## Referanser


## Medieomtale
*  
*