open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fonzie-syndromet

**Fonzie-syndromet** (engelsk *Fonzie Syndrome*) er betegnelsen på at en figur som opprinnelig hadde en birolle in tv-serie, blir en av de mest sentrale figurene. Fenomenet (særlig fra amerikansk tv-produksjon) kan observeres i episodebaserte media, i hovedsak serier innenfor komedie-genren. Terminologien kommer fra den amerikanske tv-komedien *[[Happy Days]]*, der figuren Arthur «The Fonz» Fonzarelli (spilt av Henry Winkler) startet som en ubetydelig bifigur, men endte som seriens fokus.

Syndromet kalles av og til **Urkel-syndromet** etter den populære (og til å begynne med engangsfiguren) Steve Urkel fra serien *[[Family Matters]]*.

## Andre eksempler
****[[227 (TV series)|227]]***: Sandra Clark (Jackée Harry)
****[[A Different World]]***: Dwayne Wayne (Kadeem Hardison) og Whitley Gilbert (Jasmine Guy)
****[[Blossom (television)|Blossom]]***: Joey Russo (Joey Lawrence)
****[[Charlie's Angels]]***: Jill Munroe (Farrah Fawcett)
****[[Dinosaurs|Dinosaurs (television series)]]***: Baby Sinclair (Kevin Clash)
****[[Fem i familien]]***: Alex P. Keaton (Michael J. Fox)
****[[Under samme tak]]***: Michelle Tanner (Mary Kate og Ashley Olsen)
****[[Good Times]]***: J.J. Evans (Jimmie Walker)
****[[Homestar Runner]]***: Strong Bad
****[[Melrose Place]]***: Amanda Woodward (Heather Locklear)
****[[Mighty Morphin' Power Rangers]]***: Tommy Oliver/Green Dino Ranger/White Thunder Ranger/White Ninja Ranger/Red Zeo Ranger/Red Turbo Ranger/Black Dino Thunder Ranger (Jason David Frank) 
****[[One Day at a Time]]***: Schneider (Pat Harrington, Jr.)
****[[Robin of Sherwood]]***: Nasir (Mark Ryan)
****[[South Park]]***: Butters Stotch 
****[[Sesame Street]]***: Elmo (Kevin Clash)
****[[Steg for steg]]***: Cody Lambert (Sasha Mitchell)
****[[Et syttitallsshow]]***: 
*(Wilmer Valderrama) og Michael Kelso (Ashton Kutcher)
****Valerie***: David Hogan (Jason Bateman)
****[[The O.C.]]***: Julie Cooper (Melinda Clarke) og Summer Roberts (Rachel Bilson)
****[[The West Wing (television)|The West Wing]]***: President Josiah Bartlet (Martin Sheen)
****[[Trailer Park Boys]]***: Bubbles (Mike Smith)
****[[Will & Grace]]***: Jack (Sean Hayes) og Karen (Megan Mullally)
****[[WKRP in Cincinnati]]***: Dr. Johnny Fever (Howard Hesseman)
****[[X-Men]]***: Wolverine

## Se også
*Chuck Cunningham-syndromet
*Retcon
*Cousin Oliver
*McLeaning
Bubble and squeak

***Bubble and squeak*** (kalles noen ganger bare *bubble*, i noen deler av landet kjent som ***bubble and scrape*** eller ***fry up***) er en tradisjonell engelsk rett laget av stekte grønnsakrester fra gårsdagens middag, spesielt fra en tradisjonell søndagsstek. Navnet kommer av boblingen og lydene som kommer når man steker blandingen.

De viktigste ingrediensene er potet og kål, men man bruker også gulrot, erter, rosenkål og andre grønnsaker. Den serveres tradisjonelt sammen med kald stek og syltede grønnsaker. Tidligere var det vanlig å ha kjøttet i blandingen, men det har blitt langt mer vanlig å lage vegetarisk *bubble and squeak* og ha kjøttet ved siden av. Retten kan også brukes som en del av en engelsk frokost. 

Det er mulig å kjøpe en ferdiglaget frossen *bubble and squeak*. 

## Andre betydninger

*Bubble and squeak* er også cockney rimslang for *Greek* («greker»).

## Referanser
Retcon

**Retcon** (eller **Retroactive continuity**) er en amerikansk terminologi benyttet for å beskrive en situasjon der en TV-serieskaper legger til nytt historisk materiale, eller med vitende og vilje endrer tidligere etablerte fakta.

Retcon benyttes i alle typer medie som er episodebasert, som enten er historisk eller faktisk lange, involverer flere forfattere eller fordi serien trenger en oppussing. Det skjer derfor innenfor både tegneserier, bøker, filmer, TV og radio-serier og videospill.

## Se også
*Chuck Cunningham-syndromet
*Fonzie-syndromet
*Cousin Oliver
*McLeaning
Isjias

**Isjias** eller **isjialgi** betegner nevralgi i isjiasnerven; denne nerven er kroppens lengste nerve og går fra korsryggen, ned gjennom bekkenet, ned langs baksiden av låret, og deler seg i to greiner ved kneet. Den ender i tærne.

Smertene er oftest utstrålende, pga. irritasjon av en eller flere nerverøtter og deres forlengelser som fører til benet, som kan være ledsaget av sensoriske forstyrrelser, lammelser eller refleksforandringer. Isjias opptrer ofte i kombinasjon med lumbago. Selv om isjias er en forholdvis vanlig smertetilstand med opphav i korsryggen, blir ofte betegnelsens egentlige betydning misforstått. Isjias er ikke en diagnose, snarere et sett av tegn og symptomer, hvor fellesnevneren er at det foreligger en irritasjon av nerveroten, betegnelsen angir altså ikke *hva* som irriterer.

Prolaps er en årsak til isjias som innebærer at det er kommet en sprekk i mellomvirvelskiven slik at et geleliknende stoff i midten av mellomvirvelskiven presses bakover og trykker på nerverøtter i ryggmargskanalen.

## Symptomer
De typiske symptomene er som nevnt ryggsmerter med samtidig utstråling til en av føttene. Prolapsen kommer vanligvis plutselig, men mange med symptomet føler smerter og stivhet i ryggen lenge før den akutte forverringen. Sammen med prolapsen skilles det ut noen stoffer som irriterer og fører til betennelse og hevelse rundt prolapsen. I denne første fasen er smertene ofte meget intense, men etter noen dager vil smertene avta.

## Utredning
Lasègues prøve foretas ved å løfte opp ett ben av gangen mens pasienten ligger på ryggen. Positiv prøve angis ved hvor mange graders vinkel, inntil 60 grader-, benet er løftet fra benken idet det oppstår smerte nedover i benet. Dersom undersøkelsen gir mistanke om prolaps kan videre bildeundersøkelser være nyttig, fortrinnsvis MR, som viser prolaps. Røntgen og CT kan gi indikasjoner på andre patologiske tilstander i ryggen, slik som slitasje og frakturer. Prolapser vil derimot ikke synes på disse bildemodalitetene. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Helseinformatikk
Scottish Aviation Twin Pioneer

**Scottish Aviation Twin Pioneer** var et britisk STOL (**S**hort **T**ake **O**f and **L**anding) militært transport- og sivilt passasjerfly fra 1950-årene, konstruert med tanke bruk på korte landingsbaner. Det var utstyrt med to  Alvis Leonides motorer og var et høyvinget  fly, lett gjenkjennelig på sine tre store halefinner. Flyet var et av de siste etterkrigsfly av denne størrelse som var høyvinget og med halehjul. Det ble bygget i alt 91 fly i tre versjoner, Serie 1, 2 og 3. Største avtaker var Royal Air Force med 39 fly. Siste fly ble bygget i 1964.

To eksemplarer av flyet har vært registrert i Norge som LN-BFO og LN-BFK, begge eiet av Fjellfly, Skien, som fra sin base på Geitryggen brukte det på en daglig rute til Fornebu
*Ruten gikk et par år på slutten av  1950-tallet. Da Fjellfly Skien gikk til innkjøp av 2 stk. Twin Pioneer på begynnelsen av 1960-tallet,  ble  de satt inn i rute mellom Skien og Fornebu. Senere ble ruten utvidet til Hamar og rutenettet så slik ut; Skien-Torp-Fornebu-Hamar og retur 2 ganger daglig. I tillegg ble det fløyet en del charter og transport. Bl.a. med tulipaner fra Malmö til Fornebu en gang i uken.

## Referanser


## Eksterne lenker
Fotos fra Airliners net
Ambigram

Et **ambigram** er et skriftbilde som fortsatt kan leses selv om det roteres 180-grader. Et symmetrisk ambigram er invariant i forhold til en slik rotasjon, mens et asymmetrisk ambigram fremtrer med et nytt ord etter rotasjonen.

Begrepet er blitt kjent gjennom boka Engler og demoner av Dan Brown. Her finnes seks eksempler på symmetiske ambigrammer, med ordene Illuminaati, earth, fire, air, water og en Illuminati-diamant hvor alle de fire elementene står skrevet inn, designet av John Langdon, som har lånt etternavnet sitt til helten i boka, en karakter som også opptrer i den mer kjente oppfølgeren Da Vinci-koden.

Fil:Ambigram_of_the_word_ambigram_-_rotation_animation.gif|Roterende symmetrisk ambigram.
Fil:Ambigram Ambigram Wikipedia (animated).gif|*Ambigram / [[Wikipedia]]*. 180° rotasjonssymmetri.

## Eksterne lenker
* Sted man kan lage ambigrammer av ord
* Ambigram Generator
* Ambigram Generator Online
Føljetong

**Føljetong** (en fornorsket skrivemåte av det franske ordet *feuilleton*, lite blad) betydde opprinnelig den kulturelle delen av en avis som var trykket på eget bilag, på et løst blad, derav navnet. Senere, på begynnelsen av 1800-tallet, ble det oftest trykket nederst på siden.

I Norge har ordet «føljetong» endret betydning til å bety en fortelling som fortsetter gjennom en rekke nummer eller utgivelser i en avis eller et ukeblad. På fransk kalles det for *roman-feuilleton*. 

Føljetongen var spesielt et fransk fenomen. Forfattere som Alexandre Dumas og Jules Verne utga de fleste av sine bøker først i en avis, før de ble trykket i en bok. Det er først og fremst triviallitteratur eller populærlitteratur som utgis på denne måten. Ofte er den første episoden lengre enn de andre, som en introduksjon, og hver episode bygges opp til en spenningstopp, «cliffhanger»,  som loves  avslørt i neste føljetong-episode.

## Føljetong i TV

Føljetong er en egen kategori TV-programmer. TV-mediet har kanskje overtatt føljetongens spenningsfelt i allmennhetens oppmerksomhet med enkelte TV-serier som følger samme struktur som føljetongen. Flere av de romaner eller fortellinger som i sin tid først kom ut som føljetong i en avis har senere blitt filmatisert for fjernsyn og da som en TV-serie, eller en *TV-serie-føljetong* om man vil.

Med føljetong mener man da en serie uten avsluttende episoder, og i mange tilfeller uten et predefinert sluttpunkt. TV-føljetongen har flere underkategorier som såpeopera og sitcom. I moderne fransk brukes ordet *feuilleton* i stedet for *såpeopera*.

## Se også

* Feuilleton
Sakha (språk)

**Sakha** er et nordøsttyrkisk språk som tales over et stort og tynt befolka område i det nordøstlige Sibir, i traktene omkring Lena med sideelver. Det antas at folket og språket kom til området sørvestfra på 1300-1400-tallet.

Sakha er det østligste av de tyrkiske språka. Språket har en kort historie som skriftspråk, og skrives med russisk alfabet.

På Tajmyrhalvøya i Krasnojarsk kraj mot Nordishavet tales dolgansk: dolgansk ble tidligere regnet som en dialekt av sakha, men regnes nå som et eget nordøsttyrkisk språk.

## Referanser
Karagassisk

**Karagassisk** eller **tofa** var et samojedisk språk som tales av noen hundre personer som lever på nordsida av Sajan-fjella i Irkutsk oblast i Russland, sør for byen Nizjneudinsk.

Karagassisk er ikke skriftfesta.
Tuvinsk

**Tuvinsk** (*тыва дыл*) eller **sojotisk** – tidligere også kalt *urjankhisk* – er et tyrkisk språk som tales av tuvinerne, dvs. den stedlige befolkninga i den russiske delrepublikken Tuva på grensa mot Mongolia.

Tuvinsk brukes av anslagsvis  mennesker i dag. Språket skrives med det kyrilliske alfabetet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Khakassisk

**Khakassiske språk** er en gruppe tyrkiske språk som tales i den russiske delrepublikken Khakasia rundt Jenisejs vestlige bielv Abakan.

Khakassiske språk tales også sør for byen Kansk i Krasnojarsk-territoriet.

De khakassiske språkene skrives med russisk alfabet.

Khakassisk er del av den sørsibirske undergruppen av nordøsttyrkiske språk, i den tyrkiske språkfamilien.

## Referanser
Orkhontyrkisk

**Orkhontyrkisk** eller **Gøktyrkisk** er et utdødd nordøsttyrkisk språk. Orkhontyrkisk er en av to dialekter av gammeltyrkisk; den andre dialekten er gammeluigurisk.

Språket er kjent fra orkhoninskripsjonene som ble funnet på 1720-tallet ved øvre Jenisej nord for Altajfjellene, og som er datert til første halvdel av 700-tallet. Ifølge innskriftene kaller folket seg göktürkene, som betyr «blå tyrkere» eller «himmeltyrkere».

Innskriftene er skrevet med tyrkiske runer, og ble tyda av den danske språkforskeren Vilhelm Thomsen i 1893. De er de eldste eksemplene på tyrkiske språk. Innskriftene forteller om folkets historie.
Visdommens bok

***Visdommens bok*** eller ***Salomos Visdom*** er en av de deuterokanoniske bøker i Det gamle testamente. Boken tilhører visdomslitteraturen, og foregir å være skrevet av kong Salomo.

## Teksthistorie
Boken er skrevet på gresk, trolig av en ukjent jødisk forfatter i Alexandria en gang i det 1. århundre f.Kr.. Teksten er skrevet på godt gresk, men viser også kjennskap til det hebraiske Tanákhs stil og innhold. 

Deler av teksten ble funnet blant dødehavsrullene. I senere kristen tolkning av teksten har den personifiserte visdommen blitt identifisert med Jesus Kristus; særlig gjelder det kapittel 2, hvor «de ugudelige» taler ille om en person som kaller Gud sin far, og som dømmes til en død i vanære.

## Innhold
Hensikten med skriftet ser ut til å være å «forene jødisk fromhet bygd på gammeltestamentlige skrifter med gresk (hellenistisk) tenkning, slik [forfatteren] møtte den i Alexandria». *Visdommen* var et sentralt begrep både i antikkens greske filosofi og i den gammeltestamentlige kulturen. Språklig kan teksten på flere punkter synes å være påvirket av gresk filosofi, teologisk kan den oppfattes som et jødisk svar på helleniseringen.

Teksten består av to hoveddeler. Kapittel 1–9 inneholder generelle betraktningen om visdommen; hvor forfatteren «lover visdom og udødelighet til de rettferdige, men dom over de gudløse» og «oppfordrer jordens konger til å søke visdommen». Den andre hoveddelen, kapittel 10-19, er en historisk gjennomgang av «hvordan visdommen ledet Guds folk fra Adam til Moses».

## Referanser


## Eksterne lenker
* fulltekst hos Bibel.no
Numbat

* *[[Myrmecobius fasciatus fasciatus|M. f. fasciatus]]*
* *[[Myrmecobius fasciatus rufus|M. f. rufus]]*

**Numbat** eller **maurpungdyr** (*Myrmecobius fasciatus*) er et rovlevende pungdyr (Dasyuromorphia) som er eneste art i numbatfamilien (Myrmecobiidae). Den kalles også **walpurti**. Benevnelsen *pungmaursluker* må man kanskje tilskrive europeernes manglende kunnskap om dyret og den fysiske og gastronomiske likhet arten tross alt har med en maursluker – den elsker termitter. To underarter erkjent; en sørvestlig og en sørlig.

Numbaten har et ganske særegent utseende. Arten har en langstrakt, stripete kropp med lang, busket hale og et smalt hode med lang, spiss snute. Den har ganske mye behåring. Numbaten står ofte på bakbena. Den bruker snuten til å lete etter insekter, som den spiser. Den har en lang tunge som kan strekkes langt ut. 

Arten yngler mellom desember og februar (sommer på den sydlige halvkule).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tatarisk

**Tatarisk** er språket til tatarene, som i dag bor over et stort område omkring Volgas midtre og nedre løp og med forgreininger inn i det vestlige Sibir. Tatarisk språk er et offisielt språk i Tatarstan, republikk i Volga-området av Den russiske føderasjon. Tatarisk kan deles i to atskilte språk, nemlig:

***volgatatarisk** eller **kazantatarisk** som tales av flere millioner mennesker i områdene rundt byene Kazan, Ufa, Astrakhan og Kasimov (det finnes også utløpere inn i det vestlige Sibir)
***misjærtatarisk**, som tales av ca. 250 000 i den vestlige delen av Volga-bekkenet.

Tatarisk er etter tyrkisk det største og best utforska av de tyrkiske språkene.
Erik Anker

:*Se også [[Erik Anker (seiler)]].*

**Erik Anker** (Erich Ancher) (født 14. september 1709 på Land, død 1. januar 1785) var en norsk handelsmann.

Han var av Anker (slekt), sønn av Bernt Ancher (1680–1724) som var sogneprest på Land (Oppland). Erik gikk først i lære hos onkel Peter Ancher (1682–1742) som hadde overtatt farfar Erik Olufsen Anker (1644–99) sin geskjeft som  kjøpmann i Christiania. Erik ble også sendt utenlands til Amsterdam og London for å lære mer om trelast.  

Erik flyttet til Frederikshald i 1743 der han giftet han seg med Anne Cathrine Tank (1723–61), en datter av kjøpmann Carsten Tank, de fikk blant annet sønnene Carsten Anker og Peter Anker.  Han forsøkte seg med et såpekokeri sammen med Mathias Wærn (1725–89). Under Frederik Vs besøk i Norge  i 1747 ble Anker utnevnt til agent med justisråds rang.

I 1748 kjøpte han og Wærn Moss Jernverk fra Henrich Ochsen. De bygde kanoner. Etter en tid med dårlige resultat, tok han over i 1756 og flyttet med familien fra Fredrikshald til Moss. Kona i 1761 og konflikter med Wærn gjorde at Erik var eneeier fra 1767. Hans personlige økonomi skrantet, og han  solgte jernverket til sine nevøer Jess Anker og Bernt Anker i 1776, det året man fikk grunnlov i USA. 

## Referanser


## Litteratur
* Lauritz Opstad, *Moss Jernverk*, M. Peterson & søn, Moss, 1950

## Eksterne lenker
* Om Erich Ancher (Erik Anker), fra *Dansk biografisk Lexikon*
Anna Maria Mozart

**Anna Maria Mozart** (født Pertl; 1720–1778) var mor til komponisten Wolfgang Amadeus Mozart.

Hun ble i 1747 gift med komponisten Leopold Mozart i domkirken i Salzburg. Hun gav ham syv barn, hvorav kun to nådde voksen alder: Maria Anna Mozart (1751–1829) og Wolfgang Amadeus Mozart (1756–1791).

Hun døde under en turné med sønnen i Paris.

## Referanser


## Litteratur
* Ingo Reiffenstein (red.): *Fort mit Dir nach Paris! Mozart und seine Mutter auf der Reise nach Paris*. Salzburg, Wien 2005, ISBN 3-902497-01-7
* Eva Rieger: *... denn umsonst ist der Tod, und dieser nicht einmal: Maria Anna Mozart.* I Luise Pusch (red.): *Mütter berühmter Männer: zwölf biographische Portraits*, Insel, Frankfurt/Main 1994, ISBN 3-458-33056-9, s. 71–100
* Oskar Seidlin: *Eine Brief-Interpretation*. I Musica 24,2 (1977), s. 71–100
* Marianne Winterstein: *Anna Maria und Nannerl Mozart. Zwei Frauen um Wolfgang Amadeus Mozart.* Eugen Salzer, Heilbronn 1991; 2. opplag, Rosenheimer, Rosenheim 2000, ISBN 3-475-52990-4

## Eksterne lenker
* 
* 
* Steve Boerner: «Anna Maria Mozart» i *The Mozart Project*. 8. november 1997
* ''Anna Maria Pertl Mozart (1720-1778)'',
Altaisk

**Altaisk** eller **Gorno-altaisk**, frem til 1948 kalt **Oirot** (ойрот), er et nordøstlig tyrkiske språk og et offisielt språk i republikken Altaj i Russland. Språket snakkes av ulike folk i Altaj-fjella, som *ojrat*, *teleut*, *kumandi* og *sjor*.

De altaiske språkene skrives med det kyrilliske alfabetet.

Altaisk må ikke forveksles med den altaiske språkfamilien, som omfatter alle tyrkiske språk og en rekke andre språk.
Basjkirsk

**Basjkirsk** (basjkirsk * *) er et tyrkisk språk som tales av ca. 1,2 mill. mennesker i den russiske republikken Basjkortostan, mellom Volga og Ural.

Språket har vært skriftspråk siden 1920-tallet, og skrives med det kyrilliske alfabetet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tsjuvasjisk

**Tsjuvasjisk** (cf. polsk: *czuwaski*, ukrainsk: *чуваська* / tsjuvas'ka) er et oghurtyrkisk språk som tales av ca. 1,7 mill. mennesker i den russiske republikken Tsjuvasjia ved Volgas midtre løp, med sentrum sørvest for Kazan.

Språket kan deles i to dialekter, *anatri* i sør og *virjal* i nord. I dag skrives tsjuvasjisk med et tillempa russisk alfabet. Skriftspråket bygger på anatri.

Tsjuvasjene regnes som etterkommere etter bulgartyrkerne (volgabulgarene) som tidlig i det første årtusen var bosatt ved Azovhavet og nedre Don, og som innvandra til området på 600-tallet. En annen gruppe utvandra til Balkan og ble seinere slavisktalende. Det er derfor et slektskap mellom tsjuvasjisk og det utdødde språket protobulgarsk.

## Referanser


## Litteratur
* Эктор Алос-и-Фонт, «Преподавание чувашского языка и проблема языкового поведения родителей», Чувашский государственный институт гуманитарных наук, 2015, Шупашкар.

## Eksterne lenker
* 
* Эктор Алос-и-Фонт. Оценка языковой политики в Чувашии
* 15 июня 2012 года в Чебоксарах состоялся пикет в защиту чувашского языка
* Скоро чувашский язык останется «какой-то культурной традицией»
* Об угрозе развала страны в будущем, о съезде ЧНК, и об обращении к президенту
Figaros bryllup

***Figaros bryllup*** (italiensk: ***Le nozze di Figaro***) er en komisk opera i fire akter av Wolfgang Amadeus Mozart. Librettoen er skrevet av Lorenzo da Ponte og baserer seg på komedien *La folle journée ou Le mariage de Figaro* av Beaumarchais fra 1781, som fikk oppføringsforbud fordi de før-revolusjonære forholdene i Frankrike ble kritisert. Mozarts opera kunne imidlertid oppføres uantastet, siden den italienske teksten var mer moderat enn den franske komedien.

Uroppførelsen av operaen fant sted 1. mai 1786 i Wiens Burgtheater.

## Handling
Handlingen er lagt til grev Almavivas slott i Sevilla omkring 1780, og hele operaens handlingsforløp utspiller seg i løpet av én dag. Tjeneren Figaro skal gifte seg med Susanna, men det er flere som ønsker å forhindre at dette skjer. Marcellina, en ugift husholderske, har en gang lånt Figaro penger, og innehar en kontrakt som forplikter ham til å inngå ekteskap med henne dersom han ikke kan betale for seg. Greven har følelser for Susanna, og vil gjerne få til en avtale om at Susanna skal få penger dersom hun går med på å møte ham i hagen.

Historien er en klassisk forviklingskomedie, full av misforståelser. Blant annet bestemmer Grevinnen, Susanna og Figaro seg for å spille greven et puss der de involverer den «kjærlighetssyke» pasjen Cherubino som egentlig har blitt sendt ut i hæren av greven, men ikke har reist ennå. Det planlagte peket går ikke helt som forventet, noe som nesten medfører uheldige konsekvenser for både Grevinnen og Cherubino. En del misforståelser må ryddes opp i før det planlagte bryllupet kan finne sted.

## Personer
* Grev Almaviva (baryton)
* Grevinne Almaviva (sopran)
* Figaro, kammertjener (baryton eller bass)
* Susanna, kammerpike hos grevinnen, Figaros forlovede (sopran)
* Cherubino, pasje hos greven og Barbarinas forlovede (mezzosopran eller sopran)
* Marcellina, husholderske i det grevelig slott (mezzosopran)
* Bartolo, lege (bass)
* Basilio, musikkmester for Grevinnen (tenor)
* Don Curzio, dommer (tenor)
* Antonio, gartner og Susannas onkel (bass)
* Barbarina, datter av Antonio (sopran)
* To kvinner
* Kor av landsbyfolk (Coro di Contadini)

## Eksterne lenker
* Libretto på italiensk
* Libretto på tysk
Adolf Agthe

**Adolf Wilhelm Wulf August Agthe** (født 6. mai 1863, død 31. januar 1941) var en norsk murmester og arkitekt.

Agthe var sønn av den prøyssiske snekkermesteren Carl Agthe. Han studerte ved Kristiania tekniske skole.

Agthe etablerte egen arkitekpraksis i Kristiania i 1893 og arbeidet også som murmester. Han tegnet noen bygårder i løpet av 1890-årene, blant annet en leiegård i Tostrups gate 19, der han bodde selv. Så flyttet han til Sandefjord etter bybrannen i 1900. Hans arbeider der er imidlertid lite kjent. Samtidig utførte han også enkelte arbeider i og rundt Kristiania.

Agthes bygårder i Oslo er preget av sin tids historisme i retning av nyrenessanse og nybarokk.

## Noen bygninger
* Bygård i Herslebs gate 7, Oslo (1893) 
* Bygård i Arbins gate 13, Oslo (1894)  
* Bygård i Niels Juels gate 50, Oslo (1896)
* Bygård i Malmøgata 1, Oslo (1898; revet)
* Tønsberg Margarinfabrik (1898)
* Disponentbolig ved Fællesslagteriet i Aker, Lørenveien 39, Oslo (1911)


Herslebs gate 7.jpg|Herslebs gate 7 (1893)
Arbins gate 13.jpg|Arbins gate 13 (1894)
Niels Juels gate 50.jpg|Niels Juels gate 50 (1896)


## Referanser


 



## Kilder
* Geir Tandberg Steigan:  Arkitekter: Adolf Wilhelm Wulf August Agthe (1863-1941) (Arkitekturhistorie.no)
Torgeir Alvsaker

**Torgeir Alvsaker** (1875–1971) var en norsk arkitekt.

Alvsaker var ved Bergens Tekniske skole til 1898, da han ble assistent hos arkitekt Adolph Fischer i Bergen. I årene 1948-69 arbeidet Alvsaker i kompaniskap med arkitekt Einar Vaardal-Lunde. Alvsaker og Vaardal-Lunde tegnet blant annet Strusshamn kirke på Askøy 1969.

## Arbeider

* 1905: Mauritzengården i Stavanger
* 1913: Forsamlingshuset «Festiviteten», Tyssedal
* 1919: Tyssedal barneskole, Tyssedal
* 1921: Ladegårdsgaten 64-76, Bergen, for Postfunksjonærenes Byggeselskap
* 1924: Solhov folkehøyskole i Lyngen
* 1925: Sophus Pihls gate 1-15, Bergen, for Bergens Kooperative Byggeselskap 
* 1927: *Det gule hus*, Christian Michelsens gate 5-5a, Bergen
* 1927: Hus for presten, Kriken 10, Odda
* 1927: *Fløgstad Skule*, Åbøbyen, Sauda
* 1928: Torgegården, Strandkaien 2b, Bergen
* 1928: Vikebygd kirke (brant i 1930)
* 1929: *[[Haugatun]]*, Strandebarm ungdomshus, Kvam
* 1930: Gravkapell på Berjaflot gravplass, Odda (oppført 1934)
* 1932: Saltødegården, Strandkaien 4, Bergen
* 1933: Jondal ungdomshus, Jondal
* 1933: Jondal sjukehus for tuberkuløse «Jonatunet», Jondal
* 1934: Ingebrigt Vik museum i Øystese
* 1934: Fyllingsdalen ungdomshus
* 1935: Florø folkeskole med monumentalt, klassisk preg. Senere påbygget i samme stil
* 1937: Reksteren kirke, Tysnes
* 1940: Sagvåg skole på Stord
* 1937: Vikebygd kirke
* 1938: Førde kirke (Het Vestre Vikebygd kirke frem til 1981 da navnet på sognet ble endret til Førde)
* 1938: Ullensvang hotell, Lofthus
* 1952: Sandeblokkene (altangangsblokkene), Røldalsvegen, Odda, sammen med arkitektkontoret Vaardal-Lunde
* 1953: Solfonn hotell i Odda
* 1954: Søsterhjemmet, Valen sykehus, Kvinnherad
* 1958: Krematoriebygg ved Berjaflot gravplass, Odda (sammen med Einar Vaardal-Lunde)

## Referanser


## Eksterne lenker
* om  Torgeir Alvsakers arbeid
*  Mauritzengården, Provstebakken 2
* Solhov folkehøgskole
* Jonatunet 
*
Michael Smith Arentz

**Michael Smith Arentz** (født 1794 i Stavanger, død 5. september 1853 i København av kolera ) var en norsk arkitekt. Arentz var utdannet i Hæren og ble i 1811 sekondløytnant i Ingeniørkorpset og major i Ingeniørbrigaden i 1846. Han ble ansatt ved Akershus festning i 1832 og fikk oppført flere bygninger for militæret. Av bygninger som han tegnet kan nevnes Gamle ridehus eller Det kgl. ridehus fra 1828 mot Kontraskjæret og Armeens depot bygd 1832. I 1844 var han en av stifterne i Den Norske Livrenteforening.

## Referanser
Eilif Arneberg

**Eilif Arneberg** (født 1891, død 1951) var en norsk arkitekt. Han var bror til arkitekt Arnstein Arneberg, som han utførte noen arkitektoppdrag sammen med på 1930-tallet. På grunn av første verdenskrig måtte han vende hjem fra Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm uten fullført utdannelse. Han bosatte seg derfor i Bærum og ble gårdbruker. 

Av større bygninger kan nevnes kinoene på Stabekk og i Drøbak, ellers tegnet han noen villaer. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Eilif Arneberg på Arc!
Opel GT

**Opel GT** (1968–) er en toseters sportsbil laget av tyske Opel.

Første utgave (1968–73) var en bakhjulsdrevet sak med 1,1 eller 1,9 liters motor montert foran laget i tyske Bochum. Hovedlyktene måtte roteres vertikalt via en spak for å lyse. En dieselvariant nådde 197 km/t på banen i Dudenhofen. Over 100 000 ble laget.

Andre utgave (2007–10) var egentlig en Pontiac Solstice med litt annet utseende, og ble laget i USA, litt som en etterfølger til Opel Speedster som riktignok var basert på Lotus Elise. Med sine 260 hestekrefter ble den kåret til Årets Cabriolet ved bilsalongen i Geneve.  Pris i Norge var godt over 600 000 kroner.  Om lag 7 500 ble laget.
## Referanser
Johanne Dybwad

:*For alpinisten med samme navn, se [[Johanne Dybwad (alpinist)]].


*'Johanne Dybwad*' (født [[2. august]] [[1867]] i [[Christiania]], død [[4. mars]] [[1950]] i [[Oslo]]) var en ledende [[skuespiller]]inne ved [[Nationaltheatret]] fra 1899 til 1947. Hun var også regissør.

==Bakgrunn==
Johannes Dybwads foreldre, [[Johanne Regine Elvig]] og Mathias Juell, var begge teaterskuespillere. Etternavnet *Dybwad* fikk hun ved ekteskap med [[Vilhelm Dybwad]].

==Liv og virke==
Dybwad debuterte i 1887 på [[Den Nationale Scene]] i [[Bergen]]. Fra 1888 var hun ved [[Christiania Theater]], hvor hun snart ble en ledende Ibsen-skuespiller. 

Hun var en av de første i norsk teater som utviklet en intim psykologisk realistisk spillestil, især gjennom arbeidet med kvinnerollene i [[Henrik Ibsen|Ibsens samtidsskuespill]]. Gjennom sin 60-årige karriere spilte hun de fleste av [[Henrik Ibsen|Ibsens]] kvinneroller, både de yngre og de eldre, og ikke bare på Nationaltheatret, men også på turneer og gjesteopptredener i utlandet.

Fra 1912 begynte hun også å sette i scene. Som [[sceneinstruktør]] var hun inspirert av den modernistiske teaterbevegelsen, og især den berømte tyske teaterregissør [[Max Reinhardt]].

Dybwad var som skuespiller og sceneinstruktør en individuell kunstner. Dybwad spilte ofte selv i de forestillinger hun iscenesatte. I sammenheng med sine moderne og stiliserte iscenesettelser i [[1920-årene]], av blant annet [[Henrik Ibsen|Ibsen-skuespill]] utviklet hennes spillestil seg fra det psykologisk realistiske til en stilisert monumentalisme, hvor uttrykkene ble både forenklet og forstørret.

Dybwad ble i 1908 tildelt [[Kongens fortjenstmedalje|Kongens fortjenstmedalje i gull]]. Den 7. november 1947 mottok hun [[storkors]]et av [[St. Olavs Orden]] for «fremragende fortjeneste av norsk skuespillkunst». Hun ble da forfremmet fra ridder av 1. klasse, som hun ble tildelt i 1924. Dybwad var også ridder av [[Den islandske falkeorden]]. Hun ble hedret med de danske medaljene [[Medaljen Ingenio et arti|Ingenio et arti]] og [[Fortjenstmedaljen (Danmark)|Fortjenstmedaljen i gull]].

Hun ligger begravet i Æreslunden på [[Vår Frelsers gravlund]]. [[Per Ung]]s statue av henne ved Nationaltheatret ble avduket i 1962. I 1989 fikk denne delen av [[Studenterlunden]] navnet [[Johanne Dybwads plass (Oslo)|Johanne Dybwads plass]]. 

[[Posten Norge]] hedret Dybwad ved å gi ut to frimerker med portrett av henne den 2. august 1967. Frimerkene viste [[Per Ung]]s statue av Dybwad fra 1961.

Hun er også hedret med gate- og stedsnavn i flere norske kommuner.

== Teater ==
=== Skuespillerroller (utvalg) ===

=== Regi (utvalg) ===


== Referanser ==
<references />

== Litteratur ==
* Waal, Carla Rae. *Johanne Dybwad, Norwegian actress*. Universitetsforlaget, 1967
* Normann, Axel Otto. *Johanne Dybwad : Liv og kunst*. Gyldendal, 1950. (1. utg. 1937)
* Elster, Kristian. *Skuespillerinden Johanne Dybwad : Til belysning av realismen i skuespilkunsten''. Aschehoug, 1931 

## Eksterne lenker
* 
*
Andreas Paulson

**Andreas Paulson** (født 16. februar 1861, død 2. mars 1953) var en norsk skribent. Han hadde sitt virke i Bergen og var engasjert innenfor Arbeiderpartiet, teatervirksomhet og musikkliv. 

Av yrke var han bankbokholder. Han begynte i Bergens avdeling av Norges Bank i 1898, og arbeidet som bokholder fra 1901 helt fram til 1929.

I 1895 ble han tilknyttet avisen *[[Arbeidet]]* som musikk-, litteratur- og teateranmelder, og han fikk snart en sterk stemme i Bergens kulturliv. Avisen var opprinnelig en Arbeiderparti-avis, men både partiet i byen og avisen fulgte ved partisprengningen i 1923 det nye Norges Kommunistiske parti. *Arbeidet* ble NKPs sentrale avis på Vestlandet. Paulson fortsatte som medarbeider i avisen fram til 1929, da han gikk over til den nye AP-avisen *[[Bergens Arbeiderblad]]* som var startet et par år tidligere.

I 1928 ble han også litterær konsulent ved Den Nationale Scene i Bergen.

Han skrev tekster til ulike fester hvor man trengte prologer eller dikt eller også tekster til komposisjoner. Blant annet skrev både han og Nordahl Grieg prolog til Ibsenjubileet i Bergen i 1928. Han skrev også flere hefter i serien Småskrifter for bokvenner. 

Han var en yngre bror av Arbeiderparti-pioneren Ragnvald Paulson.

## Bibliografi
* *Ord og uttrykk i Bergens bymål* : Bergen, 1942 : 54 sider
* *Komediebakken og Engen* : Femti års teatererindringer. – Oslo : Gyldendal , 1932 – 207 sider
* *Tanker og tænkere* : (artikler)  Kristiania : Norske arbeiderpartis forlag, 1919 – 113 sider
* *Fra Ths. Moore til August Bebel : fem portrætter* med tegninger av Karl Rolstad. – Kristiania : Det Norske Arbeiderpartis forlag , 1918 – 119 sider
* *Hvad skal arbeiderne lese?*, 1914

## Referanser
Arne Løchen

**Arne Løchen** (1850–1930) var en norsk filosof.

Etter ex.phil. 1870 begynte han å studere filosofi under veiledning av Georg Vilhelm Lyng, og  reiste til Paris i 1877 for å høre Hippolyte Taines forelesninger. Samme året fikk han H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for en avhandling om «Sprogets væsen og oprindelse». I 1886 tok han doktorgrad i filosofi med skriftet «Om J. Suart Mills logik. En kritisk studie» (1885). 
I 1900 ble han professor i filosofi etter Marcus Jacob Monrads bortgang i 1897, og satt i embetet til 1921.  Han var også medbestyrer
ved Psykologisk institutt 1912-21.

Han var tvillingbror til Einar Løchen, statsråd og justitiarius i Høyesterett. Hans eldre bror, Olaf, var borgermester i Trondheim. Løken-slekten stammer fra gården Løken i Fet, Akershus.

## Verv og premier
* H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1877
* medredaktør av Nyt Tidsskrift 1892–95
* Videnskapsselskapet i Kristiania innvalgt 1898
* ridder av Dannebrogordenen 1916

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Eglantyne Jebb

**Eglantyne Jebb** (1876–1928) var en britisk filantrop og organisasjonsperson som grunnla Redd Barna.

Etter første verdenskrig 1914–1918 drev Jebb flere kampanjer rettet mot  Storbritannias handelsblokade av Tyskland som blant annet førte til sult og død blant tyske barn. Et møte i Royal Albert Hall 19. mai 1919 førte til at Save the Children Fund ble dannet. Fondet utviklet seg til den internasjonale hjelpeorganisasjonen Save the Children som også Redd Barna i Norge er tilknyttet.

## Bakgrunn
Jebb vokste opp i en overklassefamilie. Hun studerte historie ved Lady Margaret Hall i Oxford, gikk lærerskolen og arbeidet 18 måneder som lærer. Jebb mislikte lærerjobben, selv om hun mente yrket var viktig.

## Redd Barna og barns rettigheter

Jebb mente man ikke skal gi penger til barn fordi man synes synd på dem, men fordi de har rett til det.

Etter første verdenskrig i Europa startet Jebb en kampanje med søsteren Dorothy Frances Jebb. De tok del i et fond, Save the Children Fund, som samlet inn penger til barn fra Tyskland og Østerrike-Ungarn som led etter krigen. Fondet ble lansert i Royal Albert Hall 19. mai 1919 og samlet inn overraskende mye penger. Inspirert av dette, grunnla søstrene Jebb International Save the Children Union i Genève i 1920. De jobbet tett med det britiske Save the Children Fund og svenske Rädda Barnen fra begynnelsen.

Fra 1922 arbeidet Jebb sammen med Ishbel Hamilton-Gordon, Maria Gordon og International Council of Women om å utarbeide en erklæring om barns rettigheter. International Save the Children Union vedtok erklæringen og Jebb sendte den til Folkeforbundet som i september 1924 vedtok Genève-erklæringen om barns rettigheter.

Europas utvikling førte til at Save the Children-bevegelsens fokus ble mer rettet mot promotering av disse og mindre mot direkte nødhjelp blant Europas barn. I 1959 ble Jebbs erklæring om barnerettigheter tatt opp i De forente nasjoner. Dette skulle bli FNs konvensjon om barns rettigheter fra 1989.

Redd Barnas barnerettighetspris, som deles ut av Redd Barna i Norge, ble etablert under navnet Eglantyne Jebb-prisen.

## Referanser


## Kilder
* Linda Mahood: «Eglantyne Jebb: remembering, representing and writing a rebel daughter», *Women's History Review*, bd. 17, nr. 1, 2008, s. 1-20
Claus Pavels Riis

**Claus Pavels Riis** (født 1826 i Bergen, død 1886) var en norsk forfatter. Han var barnebarn av slottspresten og biskopen Claus Pavels.

Riis er nå mest kjent for å ha diktet visen «Eg heiter Anne Knutsdotter» (1869). I sin levetid var han en populær forfatter av skuespill og av studenterviser under pseudonymet *Crispinus*, før han bosatte seg i Tysnes som jordeier og amtsgartner.

Skuespillet *Til Sæters : dramatisk Idyl med Sange* (1850) var svært populært på norske scener i en årrekke. Dette stykket dannet forelegg for stumfilmkomedien *[[Til sæters]],* som hadde premiere i 1924*.*

På 1860-tallet utga Riis morfarens selvbiografi og dagbøker. Dagbøkene til Claus Pavels gir et viktig bidrag til den norske historiefortellingen fra tiden rundt 1814.

Claus Riis' gate på Ila i Oslo er oppkalt etter ham. 

## Referanser
Ivar Cock

**Ivar Cock** (født 1861, død 23. november 1905) var en norsk arkitekt, virksom i Kristiania. Cock er særlig kjent for en type bygård kalt forretningspalass.

## Arbeider
* 1895: Niels Juels gate 8
* 1895: Ullevålsveien 55
* 1896: Smedsrudgården, Grønlandsleiret 23
* 1896: Sannergata 15
* 1896–97: Munkedamsveien 100
* 1897: Kristiania Haandværkeres Sparekasse, Øvre Slottsgate 11
* 1897: Bjørn Farmanns gate 2-8
* 1897: Leiv Eirikssons gate 1
* 1897: Skarpsnogata 2
* 1898: Jordangården, Øvre Slottsgate 8
* 1898-99: Gud wære med os-gården, Tollbugata 30
* 1900: Øvre Slottsgate 7
* 1900: Leiv Eirikssons gate 5-7
* 1900-01: Hotel Continental, Stortingsgata 24


Fil:Hotel Continental Oslo.jpg|Hotel Continental med Theatercafeen. Bygget 1900-01.
Fil:Ovre_Slottsgate_8.jpg|Øvre Slottsgate 8, Oslo. Bygget 1897.
Fil:Ovre_Slottsgate_11.jpg|Øvre Slottsgate 11, Oslo. Bygget 1896. Arkitekter: Ivar Cock og Olaf Lilloe.


## Eksterne lenker
* Arc! Arkitekter: Ivar Cock (1861–1905)
* Norsk kunstnerleksikon: Ivar Cock
Hans Jacob Nilsen

**Hans Jacob Nilsen** (født 8. november 1897, død 6. mars 1957) var en norsk skuespiller og teatersjef.

Nilsen, som var utdannet som ingeniør, virket først som skuespiller, og siden også som instruktør og teatersjef. 

### Skuespiller
Allerede som student i Trondheim spilte han gjennomgangsfiguren Rocambole i den aller første UKErevyen under UKA i 1917, noe som førte til at han gjennom hele sin studietid gikk under kallenavnet *Rocambole*. Han var teatersjef i Studentersamfundets Interne Teater i 1919, 1920 og 1921, og ble slått til kommandør av Den Gyldne Kat i 1921. Han har bl.a. tolket sentrale Shakespeare-roller som Hamlet og Othello.

### Teatersjef
I årene 1934-39 var han sjef ved Den Nationale Scene. I to perioder ledet han Det norske teatret 1933&ndash;1934 og 1946&ndash;1950. I sine siste år var han sjef for Folketeatret, som åpnet dørene i 1952. Nilsen besluttet at Folketeatret skulle være et teater som satte opp forestillinger for barn året rundt. I 1953 engasjerte han Agnar Mykle til å bygge opp et eget dukketeater ved Folketeatret. Etter Nilsens død ble Folketeatret og Det nye teater slått sammen til Oslo Nye Teater. Dukketeatret som Nilsen hadde tatt initiativet til, lever videre (per 2018) som Oslo Nyes dukketeater.

### Flyktning i Sverige
Under andre verdenskrig var han i Sverige og var aktiv i det norske skuespillermijøet der.

### ''Peer Gynt'' på nynorsk
Han vakte stor oppmerksomhet med sin *[[Peer Gynt]]*-oppsetning i 1947, der han selv spilte hovedrollen. Dette var den første oppføring av Ibsens verk på nynorsk, og Nilsen skiftet også ut Edvard Griegs musikk med nyskreven musikk av Harald Sæverud. Han mente at Griegs musikk, til tross for sine utvilsomme musikalske kvaliteter, på sett og vis fortalte en annen historie enn Ibsens tekst og dermed påvirket spillestil og tolkning på en uheldig måte.

Han hadde dertil kreative ideer om hvordan verket kunne tolkes. Han redegjør for disse i artikkelen «Peer Gynt – eit antiromantisk verk» som først ble holdt som foredrag i Det norske Studentersamfund. Artikkelen er senere gjengitt på s. 112-153 i antologien *Omkring Peer Gynt*, som var redigert av Otto Hageberg og ble utgitt i 1967. Nilsens oppsetning banet veien for nye oppsetninger på nynorsk ved Det Norske Teatret, som Tormod Skagestads stimulerende Peer Gynt-oppsetning fra 1962.

### Biografiutgivelse i 1997
Nilsens datter, Sidsel Marie Nilsen, har skrevet en bok om sin far til 100-årsjubileet i 1997: *Helst mot urolig vær*. Tittelen er et lån fra Henrik Ibsens berømte dikt «Terje Vigen».

## Teater

### Regi (utvalg)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Hans Jacob Nilsen, fra *Norsk biografisk leksikon*
*
Aberdeen FC

**Aberdeen Football Club** er en fotballklubb fra den skotske byen Aberdeen som spiller i Scottish Premiership. Klubben hadde sin storhetsperiode på tidlig 80-tall, under ledelse av Sir Alex Ferguson, med blant annet tre ligatitler, fire skotske cuper og en skotsk ligacup, samt seier i Cupvinnercupen, der de slo Real Madrid 2–1 i 1983.

Klubben har aldri nedrykket fra den øverste divisjonen i det skotske fotballiga-systemet siden de ble valgt til ligasystemet i 1905. Aberdeen har vunnet fire skotske ligatitler, syv skotske cuper og seks skotske ligacuper. De er også det eneste skotske laget som har vunnet to europeiske trofeer, etter å ha vunnet Cupvinnercupen og Super Cupen i 1983.

Klubben ble stiftet i 1903 som et resultat av sammenslåingen av tre klubber fra Aberdeen. Ikke før tiåret etter krigen, vant hvert av de store skotske trofeene under manager Dave Halliday. 
Dette suksessnivået ble overgått på 1980-tallet, da de under ledelse av Sir Alex Ferguson vant tre ligatitler, fire skotske cuper og en skotsk ligacup, sammen med de to europeiske trofeene. Aberdeen var den siste klubben utenfor Old Firm som vant en ligatittel, i 1984–85, og også det siste skotske laget som vant et europeisk trofé. Laget har hatt mindre suksess siden denne gylne æraen, selv om en 19-års ventetid på et stort trofé ble avsluttet med å vinne den skotske cupen i 2013–14, fulgt opp av flere andreplasser bak Celtic i ligaen i løpet av 2010-årene. Dette innebar at skotsk fotballs maktsentrum en kort periode var utenfor Glasgows Old Firm og kampene mellom Dundee United og Aberdeen fikk tilnavnet *[[New Firm]]*.

Aberdeen har spilt på Pittodrie Stadium siden oppstarten. Stadion har en kapasitet på 22,199 og var den første overbygde stadion der alle seter er under tak i Storbritannia. Pittodrie var også den første fotballstadion som inneholdt en "dug-out", en oppfinnelse av spiller og trener Donald Colman.

## Nordmenn som har spilt for klubben
I juli 2024 ble Sivert Heltne Nilsen klar for Aberdeen, etter en overgang i fra SK Brann. Han ble dermed den femte norske spilleren som har spilt for klubben. I fra før av har Cato Guntveit, Thomas Solberg, Arild Stavrum og Fredrik Engelhardt spilt for klubben.

## Meritter

## Sesonger

## Spillerstall
Per 27. juli 2024

### Utlånte spillere

## Nordmenn som har spilt for klubben
* Cato Guntveit
* Thomas Solberg
* Arild Stavrum
* Fredrik Engelhardt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anton Rønneberg

**Anton Johan Rønneberg** (1902–1989) var en norsk dramaturg, teatersjef, kritiker og forfatter.

Rønneberg ble ansatt som litterær konsulent ved Nationaltheatret i 1930, var konstituert teatersjef fra 1933 til 1934 og senere dramaturg ved teatret. Han oversatte og tilrettela også en rekke skuespill. I flere år var Rønneberg Aftenpostens teateranmelder. Han anmeldte også Fjernsynsteatret 10 første år. Rønneberg skrev Nationaltheatrets historie i to bind, til 50-årsjubiléet i 1949 og 75-årsjubiléet i 1974. Hans 50-årsberetning er tilegnet Nationaltheatrets store stjerne Johanne Dybwad.

Anton Rønneberg var gift med malerinnen og hørespillforfatteren Ruth Krefting. Døtre: skuespilleren og filologen Maja Lise Rønneberg Rygg. Hun var ansatt ved Nationaltheatret på 1950-tallet. Hun startet dramalinjen ved Hartvig Nissens skole i 1969 og har skrevet flere lærebøker om drama og teaterhistorie. Ruth Krefting Enger journalist i Aftenposten med særlig  teater som hovedområde.

## Bibliografi
 

* *Teater hjemme og ute* : Artikler i utvalg. Oslo : Aschehoug, 1945, 518 sider
* *Skuespillerinnen [[Tore Segelcke]]*  Oslo : Aschehoug 1946, 142 sider
* *Nationaltheatret gjennom femti år* Oslo : Gyldendal 1949 – 514 sider
* *Ti års fjernsynsteater* Oslo : Aschehoug 1971 – 182 sider ISBN 82-03-04489-1
* *Nationaltheatret 1949-1974* Oslo : Gyldendal http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2010062908016 , 1974 – 338 sider ISBN 82-05-06253-6

## Referanser


 


## Eksterne lenker
* 
*
Einar Skavlan

**Einar Skavlan** (født 30. juli 1882 i Drøbak, død 16. august 1954) var en norsk journalist og teatersjef. Han var redaktør i *Dagbladet* 1915-1954.

## Bakgrunn
Einar Skavlan ble født 30. juli 1882 i Drøbak med foreldrene var Olaf Skavlan og Dagmar Kielland (Aleksander Kiellands søster). Einar Skavlan døde død 16. august 1954 i Oslo. Han var far til skuespilleren og instruktøren Merete Skavlan.

## Virke
Han startet som aviskritiker i 1907, og ble senere den første formann i Norsk kritikerlag. Fra 1915 til 1954 var han redaktør for *[[Dagbladet]]*, kun avbrutt av kortere engasjementer andre steder. Fra 1. januar 1930 var han tilbake til sjefsredaktørposten i *Dagbladet*. 

Fra 1928 til 1930 var han teatersjef ved Nationaltheatret. Han overtok et teater som var økonomisk og kunstnerisk skakkjørt, og preget av indre strid, men styrte det til stabilitet og økonomisk trygghet. Han sto også bak flere vellykkete kunstneriske grep, blant annet gjennom å sette opp moderne dramatikere som Eugene O'Neill og Pär Lagerkvist. Han fornyet staben og rekrutterte unge talenter til teateret: Gerd Egede-Nissen, Odd Frogg, Hans Jacob Nilsen og Tore Segelcke var blant de mange unge skuespillerne som ble rekruttert av Skavlan. 

Han var medlem av Norsk Kvinnesaksforening, som begge foreldrene og flere andre slektninger hadde vært medstiftere av, og der faren hadde vært medlem av det første styret.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Nellie Bly

**Nellie Bly** (født **Elizabeth Jane Cochran**; 1864–1922) var en amerikansk pionér innenfor undersøkende journalistikk.

## Oppvekst
Cochran fikk sin første utdannelse hjemme, men gikk senere på skole i Indiana University of Pennsylvania. I 1881 flyttet familien til Pittsburgh, hvor hun debuterte i journalistyrket. I 1885 gav *[[Pittsburgh Dispatch]]* ut en artikkel, «What girls are good for», der man ville innskrenke kvinners verden til hjemmearbeid og familie. Til denne artikkelen forfattet den 18-årige Elizabeth et engasjert svarbrev, noe som resulterte i at sjefredaktøren tilbød henne arbeid i avisen, og foreslo pseudonymet Nellie Bly etter en populær sang av Stephen Foster.

## Journalistkarriere
Allerede som 23-åring gjennomførte hun en svært spesiell reportasjereise. Oppdraget hennes var nemlig å prøve å slå Phileas Foggs «litterære» rekord på 80 dager for en jorden rundt-reise. Dette klarte hun på litt over 72 dager.

Nellie fikk lage en artikkelserie om arbeiderjenter, hun skrev om barnearbeid og skilsmisser, før hun etterhvert ble samfunns- og kunstredaktør. I 1887 reiste hun med moren til Mexico og sende hjem en serie artikler om de sosiale forholdene i landet, disse artiklene ble samlet i boken *Six months in Mexico*.

Da Bly kom tilbake til USA flyttet hun til New York-avisa *[[The World]]* der hun utførte en serie avslørende reportasjer om mentalsykehus. Gjennom selv å spille sinnssyk ble hun lagt inn på Blackwell Island-asylet. Bly avdekket dårlige forhold, noe som førte til sårt tiltrengte endringer på sykehuset. Med liknende teknikker skrev hun blant annet om livet i slummen og arbeidsforholdene i fabrikker.

## Senere liv
Nellie Bly giftet seg med millionæren Robert Seaman i 1895 og trakk seg tilbake fra reporterlivet. Ekteskapet var så lite lykkelig at Seaman leide en privatdetektiv for å overvåke henne; men i 1904 ble hun enke, og overtok selskapene hans.

Hun tok ut patent på flere oppfinnelser hun hadde gjort innenfor oljeproduksjon, som i mange tilfeller fortsatt er i bruk. I tillegg innførte hun velferdsprogrammer for de ansatte med subsidierte helsetjenester og rekreasjon, men regnskap var hun ikke flink med. Hun ble offer for utro tjenere, og firmaet gikk konkurs.

Senere tok hun opp igjen arbeidet som journalist, og dekket blant annet konferansen for kvinnelig stemmerett i 1913 og Østfronten under første verdenskrig.

Hun døde 57 år gammel av lungebetennelse. I 1998 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.

## Bibliografi
* *Eighty days : Nellie Bly and Elizabeth Bisland's history-making race around the World.*
* *Ten Days in a Mad-House*
* *Around the World in Seventy-Two Days*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Om Bly og hennes jorda rundt-reise på nesteklikk.no
Kong Øysteins havn

**Kong Øysteins havn** på Agdenes ligger ytterst i Trondheimsfjorden. Anlegget er oppført tidlig på 1100-tallet for militære formål.

Anlegget er omtalt i *[[Håkon Håkonssons saga]]* og i Snorres kongesagaer. I Magnussønnenes saga står det at Kong Øystein (ca. 1088–1123) lot bygge «ei havn der det før hadde vært havnløst».

Området ble åpnet for publikum sommeren 2001.

## Undersøkelser og litteratur
*Gerhard Schøning forsøkte å samle informasjon i 1773, gjengitt i hans *Reise giennom en deel af Norge*
*Sverre Marstrander. «Kong Øysteins havn på Agdenes» i *Trondhjemske samlinger* 1967
*Marek E. Jasinski. «Kong Øysteins havn på Agdenes : forskningsstatus og revurderte problemstillinger». I: *Viking* 1995
*Kåre Rokoengen og Marek E. Jasinski. «Sagakongens byggeaktivitet på Agdenes : spor etter kong Øysteins havn i ord, jord og fjord». I: *Årbok for Fosen* 1996
* Kåre Rokoengen mfl. *Naturvitenskapelige undersøkelser av grøft og voll ved Kong Øysteins havn på Agdenes* (NTNU, 1996)

## Eksterne lenker
*