open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wacho

**Wacho** (*Vacone* , død ca. 539) var konge over langobardene fra ca. 510 til sin død i 539 eller 540. Han etterfulgte Tato og han tilhørte det letingiske dynasti som var oppkalt etter den tidligere langobardiske kong Lethu som innførte arveretten til tronen.

Langobardene var et germansk folkeslag som var på vandring sørover og østover i Europa tidlig i folkevandringstiden. De nevnes allerede hos den romerske historikeren Tacitus i hans bok *Germania* fra 98 e. Kr. og de ble av ham betegnet som dyktige krigere. Langobardenes historie er fortalt i de to skriftene *Origo gentis Langobardum* fra ca. 650 og *Historia Langobardum* skrevet av Paulus Diaconus rundt 790. Da Wacho overtok makten hadde langobardene bosatt seg i området *Feld*, sannsynligvis Marchfeld, nordøst for Wien. I 508 hadde de under forgjengeren Tatos ledelse slått herulene og drept deres konge Rodulf. Dette hadde styrket langobardenes posisjon militært og politisk.

Rundt 510 gjorde Wacho opprør mot Tato, fikk ham fengslet og overtok tronen etter ham. Tatos sønn Hildechis ble jaget ut av langobardenes område og søkte tilflukt hos gepidene. Wacho styrket langobardenes militære makt og førte en aggressiv politikk. Da hans allierte østgoterkongen Teoderik den store døde i 526 gikk Wacho til angrep på, og okkuperte provinsen Pannonia (ved dagens Ungarn). 

Wacho var gift tre ganger, og gjennom sine dynastiske ekteskap allierte han seg med andre folkeslag. Hans første hustru var Thüringenes prinsesse Ranicunda, den neste var gepidenes prinsesse Austringusa. Hans to døtre fra dette ekteskapet, Wisegarda og Walderada (Waltrada), ble gift med merovingerdynastiets konger Teodebert I og Teodebald I Walderada ble for øvrig senere gift med den bayerske hertug Garibald I. hvor hun ble mor til Theodelinda som i tur og orden var gift med begge de senere langobarderkongene Authari og Agilulf.

Wachos tredje hustru var Salinga, datter av herulernes konge. De fikk sønnen Waltari som ble konge da Wacho døde i 539.

Alliansen med merovingerne i Frankerriket og med den østromerske keiseren i Bysants tillot Wacho å bekjempe østgoterne som var svekket etter at Teoderik den store døde i 526. Ved sin død i 539 (eller 540) var Wacho konge i et av de mektigste kongerikene i Sentral-Europa. Riket strakte seg fra Böhmen til Pannonia.

Sønnen Waltari var bare et barn da Wacho døde, og han ble selv drept av den senere kong Audoin etter å ha regjert i bare sju år. Waltaris død ble også slutten på det letingiske dynasti som hadde regjert langobardene i sju generasjoner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Origo Gentis Langobardum'', engelsk og latinsk tekst
* Paulus Diaconus, ''Historia Langobardum'', engelsk tekst
Nedre Rommen (Oslo)

**Nedre Rommen** (1–11, 2–20) er en vei på Rommen i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Fossumveien til Rommen T-banestasjon.

Veien fikk navn i 1977 etter Rommen-gårdene. Grorud brannstasjon har adresse Nedre Rommen 2.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Hestkjølen

**Hestkjølen** (sørsamisk: *Jijnjevaerie*, også kalt *Hartkjølen*) er et fjellområde i Lierne kommune i Trøndelag. Det ligger i den sentrale delen av Lierne nasjonalpark. Den høyeste toppen er Hestkjøltoppen med 

## Referanser
Felix Tschudi

**Felix Henry Tschudi** (født 1960) er en norsk reder. Han har bakgrunn i Sjøforsvaret og er utdannet BSc fra London School of Economics og har en MBA fra INSEAD i Frankrike. I 1989 gikk han med i familieselskapet Tschudi & Eitzen. Han er eier og leder av Tschudi Group. Selskapet eier blant annet A/S Sydvaranger.

Tschudi er barndoms- og omgangsvenn med Jonas Gahr Støre, noe som ledet til dennes inhabilitet da han var statsråd.

## Referanser
Store norske

**Store norske** eller **Store Norske** kan vise til:

* *[[Store Norske]]*, en fjernsynsserie
* *[[Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon]]*
* Store norske leksikon AS
* Store Norske Spitsbergen Kulkompani AS
Nedre Silkestrå (Oslo)

**Nedre Silkestrå** (3–23, 4–24) er en vei på Skøyen i bydel Ullern i Oslo. Den går som blindvei østover fra Bekkeliveien.

Navnet er et gammelt lokalnavn som ble offisielt vedtatt i 1982.

Bebyggelsen er knyttet til Nedre Silkestrå borettslag og ble oppført i 1982–83. Det finnes også barnehage.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Smilax aspera

***Smilax aspera*** er en plante i familien Smilacaceae.

Den er en eviggrønn, delvis forvedet klatreplante som kan bli opptil 15 meter høy. Stengelen har krumme torner, og *Smilax aspera* har også torner på bladene som eneste art i sin slekt. Bladene sitter spredt og er blanke, læraktige og hjerteformede eller pilformede. Ved basis av hvert blad er det to slyngtråder. Blomstene er grønnhvite til grønngule, 3–5&nbsp;mm, og sitter i forgrenede klaser. Bærene er 2–4 mm store og først røde og seinere blåsvarte. 

Utbredelsen omfatter alle middelhavslandene, Kanariøyene og Madeira. Den forekommer i skog, maquis og garrigue fra havets nivå opp til  moh. og danner ofte ugjennomtrengelige kratt. Det finnes også spredte populasjoner i det østafrikanske høylandet (Kenya, Etiopia, Tanzania) og Sør-Asia (Nepal, Sri Lanka, India, Bhutan, Kashmir, sørvestlige Kina). Disse populasjonene vokser for det meste i eviggrønn skog – moh.

Lokale varianter er blitt skilt ut som egne arter (for eksempel *Smilax mauritanica*, *Smilax nigra*) eller underarter (for eksempel subsp. *balearica*). Disse formene er ikke bredt anerkjent og betraktes som regel som synonymer for *Smilax aspera*.

Bærene er tilpasset spredning med fugler. I Sør-Spania er munk den viktigste arten, men rødstrupe og svarthodesanger har også en viss betydning. Det er mulig at langdistansetrekkende munk har spredt planten fra middelhavsområdet til Øst-Afrika og Sør-Asia.

Unge skudd kan spises på samme måte som asparges.

## Galleri

Smilax aspera 20080607 164356 Bizkaia 43p3541N 2p9984W.jpg|Vekstform
Smilax aspera flowers.jpg|Blomster
Smilacaceae - Smilax aspera - Salsapariglia.JPG|Bær
Smilacaceae - Smilax aspera.JPG|Blader


## Kilder
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Nedre Skogvei (Oslo)

**Nedre Skogvei** (1–17, 4A–24) er en vei på Bestum i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Bestumveien til Vækerøveien, men trafikken ut mot sistnevnte er avstengt med bom.

Navnet ble vedtatt i 1917.

Veien har overveiende villabebyggelse. Blant disse er en rekke sveitservillaer. I nummer 6 lå tidligere Steckmest pensjonat. Og nummer 14 huset Bestum middelskole fra 1900, som i 1919 endret navn til Ullern middelskole. I 1931 flyttet skolen til Ullernscausséen, og bygget ble en tid brukt av Ullern og Vestre Akers barnehjem. 

Som navnet antyder, er det også en rekke trær langs veien.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* 

## Galleri

Fil:Steckmest pensjonat OB.NW2845.jpg|Steckmest pensjonat i Nedre Skogvei 6
Fil:Nedre Skogvei 14 - Ullern og Vestre Akers barnehjem - 1941 - Esther Langberg - Oslo Museum - OB.Z16048.jpg|Ullern og Vestre Akers barnehjem (1941), Nedre Skogvei 14.
Bolvig Jernværk

**Bolvig Jernværk** eller **Volds Jernværk** lå innerst i Voldsfjorden, en gren av Frierfjorden vest for Porsgrunn.

Det ble grunnlagt i 1692 av assessor Halvor Sørensen Borse, etter ham overtok svigersønnen Herman Leopoldus Løvenskiold (1677-1750) i hvis familie det ble værende frem til 1840-årene. Deretter ble det kjøpt av familien Flood, hvoretter driften opphørte i midten av 1860-årene.

Det var konsul Jørgen Flood som ga hovedbygningen sitt nåværende utseende.

Produksjonen omfattet rujern, stangjern og støpegods, primært i form av rikt dekorerte ovner. På og ved Bolvik gård ses fortsatt bygninger fra jernverkstiden.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nedre Stabburvei (Oslo)

**Nedre Stabburvei** (1-5, 4-6B) er en vei på Tåsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Maridalsveien og ender i en snuplass nær Rolf Wickstrøms vei med gangveiforbindelse til nevnte vei.

Navnet ble vedtatt i 1986 og henspiller på stabburet på gården Nygård (gnr./bnr. 58/221). Før 1985\6 var veien en del av Stabburveien, som da ble delt i to.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Nedre Ullern terrasse (Oslo)

**Nedre Ullern terrasse** (1-27, 2A-18) er en vei på Ullern (bydel Ullern) i Oslo. Det er en hesteskoformet vei på nordøstsiden av Ullernveien øst for Ullern kirke.

Veien fikk navn i 1932 etter Nedre Ullern gård. Den har villabebyggelse. Villaen i nr. 3 er tegnet av Arnstein Arneberg.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Nationellt superdatorcentrum

**Nationellt superdatorcentrum** (**NSC**) er et frittstående senter under Linköpings universitet som ble opprettet på begynnelsen av 1990-tallet. Det finansieres idag av Swedish National Infrastructure for Computing.

NSC tilbyr et antall høypresterende superdatamaskiner for svært avanserte og krevende beregninger, som blant annet Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut (SMHI), SAAB og et antall universiteter og høyskoler rundt om i landet krever. SMHI er den største brukeren av NSC-maskiner og den største de bruker heter «Bore/Gimle» og har 1&nbsp;120 prosessorkjerner. NSCs maskin med høyest ytelse heter «Triolith» og har 19&nbsp;200 prosessorkjerner.

## Eksterne lenker
* NSCs nettsted
Nedre Ullevål (Oslo)

**Nedre Ullevål** (1A–11, 2A–20) er en vei på Ullevål i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Det er en blindvei på østsiden av Ullevålsalleen.

Navnet ble vedtatt i 1952. Ullevål studentby er i nr. 7-9. Boligene i nr. 5, Ullevål tårn, ferdigstilt 2015, vant Oslo kommunes pris for god byarkitektur for 2016.

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Herman Leopoldus Løvenskiold (1677–1750)

**Herman Leopoldus Løvenskiold** (født 1677, død 16. mai 1750 på Birkholm (Løvenborg)), opprinnelig **Herman Leopoldus**, var en dansk-norsk godseier. Han ble adlet i 1739 og fikk da navnet Løvenskiold.

## Biografi

Han var sønn av kjøpmann i Christiania Herman Leopoldus (d. 1696) og Barbara Wiggers (d. 1692). I år 1700 ble han sekretær i Danske Kancelli og samme år giftet han seg med Inger Borse (d. 1714), en datter av assessor og jernverkseier Halvor Søfrensen Borse. Svigerfaren hadde giftet seg inn i en slektskrets i Grenland som eide store jordegods og selv blitt meget rik. Inger var bl.a. datterdatter av Anne Gundersdatter samt etterkommer av Jørgen von Ansbach. Gjennom arv og forretningstalent ble Leopoldus meget velstående og samlet store eiendommer i bl.a. Telemark. Herman Leopoldus og Inger Borse var foreldre til Herman Løvenskiold. 

Herman Leopoldus hadde også en søster, Barbara Leopolda (1679-1730), som i 1707 ble gift med David Jørgensen Monrad (1666 Assens-1746 Skien), sogneprest til Gjerpen, som første gang hadde vært gift med Abigael Flor (1682-1704), datter av Ole F., sogneprest til Gjerpen. 

## Adlet
I 1725 fikk han tittelen kanselliråd, 1733 virkelig justisråd, 1738 virkelig etatsråd og 1747 konferensråd. I 1736–38 var han kommitert i Kommercekollegiet, og i 1739 ble han opptatt i adelsstanden under navnet *Løvenskiold*. For å få titlene og adelskapet betalte han inn større beløp til kongens privatkasse, den såkalte partikulærkassen.

Han eide gårdene Bjørntvedt, Fjære og Bolvik Jernværk i Solum, Holden Jernværk på Ulefoss, samt herregårdene Aggersvold, Vognserup og Birkholm (senere Løvenborg) på Sjælland. 

I sitt annet ekteskap med Kirsten Sørensdatter Brinck (d. 1736) fikk han sønnen Søren (eller *Søfren*) som ervervet tittelen friherre under navnet Severin Løvenskiold.  

Herman Leopoldus Løvenskiold døde den 16. mai 1750 på Birkholm.

## Referanser
Say

**Say** (eller **Saayi**) er en bykommune og administrasjonsenter i det likelydende departement Say i Niger.

## Geografi
Say ligger i mellom Sahelsonen og storlandskapet Sudan. Byen har en fiskerhavn ved floden Niger. Kommunen har to bydistrikter, 40 administrative landsbyer, en tradisjonell landsby og 39 bosetninger. De ti bydistriktene er Bolonguie, Bonfeba, Fada Bery, Fada Kaina, Goungobon, Modibadie, Quartier Administratif, Rouga, Zongo og Zoroney. *Forêt classée de Say* er et 2460 hektar stort vernet skogsområde i Say kommune, vernet siden 1940. Nabokommunene er  Bitinkodji og Youri i nord, Kouré og Kirtachi i øst, Tamou i sør, og Ouro Guélédjo i vest.

## Historie

Rundt år 1800 overtok Alfa Mohamed Diobo, en marabout av fulbene fra Massina, makten i Say. Frem til da var Say en liten zarma-landsby. Say utviklet seg fra da av til et viktig brohode vest i det av Usman dan Fodio opprettede Sokoto-kalifatet. Byen var på 1800-tallet et betydelig religiøst, politisk og økonomisk sentrum med et stort slavemarked. 

Alfa Mohamed Diobo døde i 1840. Han ble etterfulgt av herskerne Boubakar, Moulye, Baba-Bello, Abdoul-Waydou og Amadou-Fatourou, som før sin død i 1897 opplevde de første franske kontaktene. Etter Amadou-Fatourou var Alirou-Kalilou, Amadou Satourou og Assane Cissé Hamagano regenter i Say. Byen var – siden den tyske afrikaforskeren Heinrich Barths besøk i juni 1853 og juli 1854 – et viktig utgangspunkt for flere europeiske nasjoners utforskning og erobring av denne delen av Afrika. Says politiske betydning avtok imidlertid kraftig mot slutten av 1800-tallet.

En traktat inngått mellom herskeren av Say og den franske obersten Monteil i 1891 satte Say under fransk protektorat, få dager etter at en likelydende traktat var blitt sluttet med herskeren av Ouro Guélédjo. I forbindelse med den franske militære okkupasjonen av den senere Nigerkolonien, ble Say i 1899 innlemmet i den franske koloni Dahomey. I 1907 ble byen innlemmet i det franske militærterritoriet Niger (*Territoire militaire du Niger*). Franskmennene innførte en skattlegging som førte til at det store markedet i Say mistet posisjonen som et viktig handelssentrum. 

Say ble i 1960, æret for Nigers uavhengighet, gjort til sentrum for distriktet Say, hvorfra utgikk i 1964 arrondissementet Say og i 1998 departementet Say. I 2002 ble Says område utvidet.

## Befolkning
Ved folketellingen i  1977 hadde Say 4405 innbyggere, i 1988 6338 innbyggere, og i 2001 9365 innbyggere. For 2010 ble det (med områdets forstørrelse) kommuneområdets befolkning beregnet til 60.233 innbyggere.

## Universitet
I Say ligger *Université Islamique de Say*, som ble åpnet i 1986.

## Litteratur
* Harouna Mounkaila: «Migrations de colonisation agricole et dynamique du peuplement dans les communes rurales de Say et de Tamou (Ouest du Niger)». I: Lawali Dambo (utg.): *Vivre dans les milieus fragiles: Alpes et Sahel. Hommage au Professeur Jorg Winistorfer*. Institut de géographie, Lausanne 2005, s. 149–164.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Juliane Reichardt

**Juliane Reichardt** (1752–1783) var en tysk sopran og komponist.

## Liv
Juliane Benda var den yngste datteren til hoffmusikeren Franz Benda og Eleonora Stephein. Moren døde da Juliane var seks år. Tre år giftet faren seg med Eleonoras søster, Carolina Stephein.

Faren ga sine barn musikkundervisning, sønnene fikk fiolinundervisning og døtrene undervisning i sang og klaverspill. En rekke kulturpersonligheter var gjester i Julianes foreldrehjem, musikeren Wilhelm Karl Rust, musikkskribenten Charles Burney, forleggere, oversetteren og komponisten Johann Joachim Christoph Bode og komponisten og forfatteren Johann Friedrich Reichardt, Julianes senere ektemann. 

Juliane Bendas lieder og sonater vakte tidlig beundring, likeens hennes uttrykksfulle sopranstemme og virtuose klaverteknikk. Etter at hun giftet seg i 1776 ble det mindre offentlige opptredener. Det første barnet hennes døde tidlig, men i 1770 ble Louise Reichardt født, hun ble selv sopransanger, komponist og musikkpedagog. Juliane døde allerede i 1783, bare 31 år og kort tid etter at hun hadde født sitt tredje barn.

## Verk
Musikkviteren  regner Juliane Reichardt, søsteren Maria Carolina Benda og datteren Louise Reichardt til den første berlinske liederskole, en stil som ifølge Weissweiler karakteriseres av en overdreven bruk av foredragsbetegnelser og en tendens til overfølsomhet og dysterhet, helt i tråd med «Werthertidens» overstrømmende emosjonalisme. Med en folketoneaktige stil henvendte musikken seg til det opplyste borgerskapet.

Juliane Reichardt skrev liedermelodier og  klaververk. Allerede før hun giftet seg i 1776 var hun begynt å publisere sine 2 klaversonater og mer enn 30 lieder. 

;Publikasjoner
* Juliane Reichardt: *Daphne am Bach. Göttinn Liebe!* i Johann Heinrich Voß (red.): *Musen-Almanach für 1779.* Bohn, Hamburg 1779, s, s. 60.
* Juliane Reichardt: *Brunnenlied. Laßt nun alles stehn u. liegen.* i Johann Heinrich Voß, Leopold Friedrich Günther von Goekingk (red.): *Musen-Almanach für 1780.* Bohn, Hamburg 1780, , s. 137.
* Juliane Reichardt, bearbeidet av Linda Moot: *Klaviersonata.* Hildegard Publ. Co., Bryn Mawr, PA 1998, .

## Kilder
* 
* Benda, (Bernhardine) Juliane, verh. Reichardt, Sophie Drinker Institut

## Litteratur
* Franz Lorenz: *Die Musikerfamilie Benda.* Bind 1: *Franz Benda*. Wilhelm de Gruyter, Berlin 1967, s. 30, 31, 80–85 og 101–110.
* Eva Weissweiler: *Juliane Reichardt und die Komponistinnen der Berliner Liederschule.* I Eva Weissweiler: *Komponistinnen vom Mittelalter bis zur Gegenwart.* DTV München 1999 (1. opplag 1981), ISBN 3-423-30726-9, s. 138–162.
* *[[Die Musik in Geschichte und Gegenwart]]* (MGG), andre omarbeidede utgave, redigert av Ludwig Finscher, personenteil 2, Bag-Bi, Bärenreiter Kassel, 1999, spaltene 1073 og 1074.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Byklevegen (Oslo)

**Byklevegen** var en vei på Hellerud i bydel Alna i Oslo. Den gikk mellom Rundtjernveien og Venåsvegen.

Veien fikk navn i 1933 etter Bykle i Setesdal. Veien er ikke lenger skiltet, og ingen hus har adresse til den.

## Referanser


## Kilder
*
Venåsvegen (Oslo)

**Venåsvegen** (1-39B, 2-48) er en vei på Hellerud i bydel Alna i Oslo. Den går fra Hellerudveien til Rundtjernveien.

Veien fikk navn i 1952. Den har villabebyggelse.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Bjørnåsveien (Oslo)

**Bjørnåsveien** (11-117, 108-132) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den slynger seg vestover fra Slimeveien og ender som blindvei i en snuplass, men har en rekke sideveier før den kommer så langt.

Veien fikk navn i 1985 etter Bjørnåsen.

I nr. 124 er buddhistsenteret Karma Tashi Ling. Seterbråten skole er i nr. 126.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bjerringbakken (Oslo)

**Bjerringbakken** (7-9) er en vei på Bekkelaget i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Mosseveien til Bekkelagsveien.

Veien fikk navn i 1917 etter verksmester Amund Christopher Bjerring (ca. 1800–70), som var smed på Stubljan. Oslos største jettegryte ble oppdaget på eiendommen i nr. 7 i 1873 av geologen, professor Waldemar Christopher Brøgger, dattersønn av verksmesteren.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bjørn Bondes vei (Oslo)

**Bjørn Bondes vei** (3-159, 2) er en vei på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand. Den går som blindvei sørover fra Nordåsveien.

Veien har navn etter Bjørn Bonde, som bodde på Ås gård på 1300-tallet og ble tiltalt for å hugge i kongens skog. Dette er den tidligste kjente menigmann fra distriktet.

Mye av bebyggelsen er blokker og rekkehus i OBOS-borettslaget Søndre Åsgården.

## Referanser


## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Norgesmesterskapet i maraton

**Norgesmesterskapet i maraton** er en del av norgesmesterskapene i friidrett. Det er ofte lagt til et av Norges tradisjonelle maratonløp, som da får status som mesterskapsløp. NM i maraton ble første gang arrangert på «Retranchementet» ved Christiansholm festning i Kristiansand, 16. august 1897. Det ble siden arrangert årlig fem ganger til og med 1901, som del av hovedmesterskapet. NM i maraton ble ikke arrangert igjen før i 1950, og siden den gang årlig, men separat fra hovedmesterskapet. Maraton ble offisiell NM-øvelse for kvinner fra 1983, og arrangert som uoffisiell øvelse fra 1980. Disse løpene er siden regnet som offisielle NM-seire.

NM i maraton 2020 ble avlyst på grunn av koronapandemien.

## Liste over NM i maraton med vinnere 1897–1979

## Liste over NM i maraton med vinnere 1980–dd

## Referanser


## Eksterne lenker
* Friidrett.no: oversikt maraton-NM
* Friidrett.no: medaljevinnere maraton menn
* Friidrett.no: medaljevinnere maraton kvinner
Bernhard Keil

**Bernhard Keil** (Keyl, **Eberhard Keilhau**) (født 1624 i Helsingør, død 3. februar 1687 i Roma) var en danskfødt barokkmaler som særlig virket i Italia.

Han var sønn av Christian IVs tyske hoffmaler Caspar Kegelhoff og oldfrue på Kronborg Anne Ewertsdatter. Han gikk i lære hos Morten van Steenwinckel i København, i 1642–44 utdannet han seg under Rembrandt i Amsterdam, 1645–48 hos Hendrick Uylenburgh. Deretter var han virksom i Tyskland og Italia noen år, til han slo seg ned i Roma i 1656. Her ble han kjent som *Monsù Bernardo*. Sommeren 1657 giftet han seg med Ursula Tronati.

Han malte især portretter, religiøse og allegoriske bilder; oftest med eldre mennesker og barn kledt i gamle klær og filler som modeller. Han var selv påvirket av den nederlandske maler Jan Lievens, og inspirerte i sin tur de italienske malerne Pietro Bellotti, Antonio Cifrondi og Giacomo Francesco Cipper.  

Keil er begravet i Cappella San Canuto, Santa Maria Traspontina.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bjørnefaret (Oslo)

**Bjørnefaret** (1-11, 2-32) er en vei på Bjørndal i bydel Søndre Nordstrand. Den går fra Bjørnåsveien til Elgtråkket.

Navnet ble vedtatt i 1986 og har å gjøre med at veien ligger på Bjørnåsen.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bjørnehiet (Oslo)

**Bjørnehiet** (1-7, 2A-20) er en vei på Østre Holmen i bydel Vestre Aker i Oslo. Det er en hesteskoformet vei på vestsiden av Bjørnveien som begynner og slutter i denne.

Navnet ble vedtatt i 1951. 

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bjørnerabben (Oslo)

**Bjørnerabben** (1-43J, 2A-18) er en vei på  Øvre Ullern (bydel Ullern) i Oslo. Den går sørvestover fra Kvernveien og ender som blindvei etter å ha krysset Kvernfaret, men har gangveiforbindelse ned til Lysehagan.

Navnet ble vedtatt i 1952.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bjørnerudveien (Oslo)

**Bjørnerudveien** (9-19, 8-24) er en vei på Bjørnerud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går fra Ljabruveien til en rundkjøring der den møter  Rugdeberget og Nebbejordet.

Veien fikk navn i 1983 etter gården Bjørnerud (gnr./bnr. 187/3), der det er anlagt industriområde.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bjørnheimveien (Oslo)

**Bjørnheimveien** (9, 2C-26) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Karihaugveien til Høyråtenveien.

Veien fikk navn i 1925 etter gården Bjørnheim. Høybråten kirkegård ligger i nr. 9.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bjørnslettveien (Oslo)

**Bjørnslettveien** (1A-17, 2-10) er en vei på Bjørnsletta i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Kvernveien til Myntfunnveien. Veien hadde tidligere forbindelse med Vækerøveien i øst, men er nå avstengt med bom mot denne. 

Navnet ble vedtatt i 1937.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bjørnstadbakken (Oslo)

**Bjørnstadbakken** (1-11, 2A-12) er en vei på Hellerud i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Venåsvegen.

Veien fikk navn i 1953 etter eiendommen Bjørnstad i nr. 2.

## Litteratur
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Anipapyrusen

***Anipapyrusen*** er en papyrustekst skrevet med egyptiske hieroglyfer og med illustrasjoner i farger. Det ble gjort en gang rundt 1250 f.Kr. i det 19. dynasti under det nye rike i Egypt. Oldtidens egyptere satte sammen en individualiserte bok for bestemte personer ved deres død, kalt tilnærmet for *Gå framover ved dag*, vanligvis mer kjent som Dødeboken. Disse inneholdt vanligvis erklæringer og besvergelser som var ment å være til hjelp for den døde i etterlivet. Anipapyrusen er manuskriptet som ble satt sammen av skriveren Ani fra byen Teben.

Manuskriptet ble kjøpt i 1888 av den engelske filologen og egyptologen E. A. Wallis Budge for samlingen til British Museum hvor det fortsatt blir tatt vare på. Før det ble fraktet til England, lot Budge det rundt 23.7 meter lange tekstrullen kappes opp 37 ark på nær lik størrelse, således ødela rullens integritet og helhet på en tid da teknologien ennå ikke gjorde det mulig å sette de adskilte stykkene sammen igjen.

Manuskriptet har objektreferanse 1888,0515.1.3 ved British Museum.

## Papyrusens innhold

:*Merk: Inndelingen varierer i de ulike sammenstilninger; seksjonene er grupper av beslektede setninger; titlene er moderne for å lette identifiseringen av teksten.*

Anipapyrusen inneholdt en rekke kapitler fra Dødeboken, og hvor nær alle er fulgt av vignetter. På toppen og bunnen er det en randkant i to farger, rød og gul. Ved begynnelsen og slutten av papyrusen er det mellomrom på mellom 15 og 28 cm som har blitt etterlatt blanke. Den delen som inneholder skrift er komplett, kun en del tegn er gått tapt der rullen ble ødelagt grunnet opprullingen, men forhindrer ikke tydningen av teksten. Det hele ble skrevet av tre eller flere skrivere. Enheten i illustrasjonene tyder på at disse ble gjort av færre håndverkere. Titlene på kapitlene, rubrikkene og uthevdete ord er gjort i rødt. Ved en del seksjoner av papyrusen er det åpenbart at den ikke opprinnelig ble skrevet for Ani ettersom hans navn har blitt lagt til på flere steder av en senere hånd.

Teksten begynner med en hymne til Osiris, her gjengitt etter Budges engelske oversettelse: «Vær hyllet, Osiris, evighetens herre, gudenes konge, viss navn er mangfoldige, viss former er hellige, du vesen av skjult form i templene, viss Ka er hellig.»

## Se også
* Den egyptiske dødeboken
* Den egyptiske dødeboken, og tekster om livets vei

## Referanser


## Litteratur
* Budge, E.A.Wallis ([1895] 1967): *The Egyptian Book of the Dead: (The Papyrus of Ani)*, Dover
* Dassow, Eva Von, red. ([1994] 2008): *The Egyptian Book of the Dead: The Book of Going Forth by Day, The First Authentic Presentation of the Complete «Papyrus of Ani»*, innledning og kommentar av Ogden Goelet, oversettelse av Raymond O. Faulkner, forord ved Carol Andrews, Chronicle Books, San Francisco
* Russmann, Edna (2001): *Eternal Egypt: Masterworks of Ancient Art from the British Museum*, University of California Press

## Eksterne lenker
* 
* Artikkel hos British Museum
* ''The Egyptian Book of the Dead'', Sacred Texts
* Papyrus of Ani ved *WikiSource*
Bjørn Lies vei (Oslo)

**Bjørn Lies vei** (1-21, 10-20) er en vei på Dal i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei sørover fra en snuplass i Dalsåsen.

Veien fikk navn i 1985 etter Bjørn Lie, som kom fra plassen Søndre Skogen og døde i tysk fangenskap under krigen.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Blakkens vei (Oslo)

**Blakkens vei** (1-123, 2-126) er en vei på Lofsrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Lofsrudveien.

Veien fikk navn i 1985 etter en av hestene på Lofrsud gård.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Blåskjellveien (Oslo)

**Blåskjellveien** (1–3, 2–4) er en vei på Ulvøya i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Vargveien til Fiskekroken.

Navnet ble vedtatt i 1934.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Gültz

**Gültz** er en kommune i Landkreis Mecklenburgische Seenplatte, i den tyske delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Kommunen har tilhørt adelsslekten Maltzahn som lensgods. Gültz-slottet ble oppført av Helmuth von Maltzahn. Landskapsparken omkring slottet er utført av Peter Joseph Lenné.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Opplysninger om Gültz-slottet i Dunckersamlingen i Zentral- und Landesbibliothek Berlin (PDF; 213&nbsp;kB)
Ruth Snyder

**Ruth Snyder** (født 27. mars 1895 i New York City, henrettet 12. januar 1928 i Sing Sing) var en amerikansk husmor som ble dømt for drapet på sin mann. Hun var den første kvinne som ble henrettet i den elektriske stol i Sing Sing.

Drapsaken fikk stor medieomtale, ikke minst på grunn av en avisfotograf som i all hemmelighet hadde skjult et miniatyrkamera i klærne sine og fotografert henrettelsen.

Ruth Snyder hadde først fått sin mann til å tegne en stor livsforsikring, og sammen med sin elsker, som i utgangspunktet var lite villig til å gå med på komplottet, arrangerte de i fellesskap et fingert overfall og innbrudd, kloroformerte ektemannen og deretter kvalte ham. Hele opplegget var så gjennomført amatørmessig at det ble raskt avslørt av politiet.

Forklaringen fru Snyder hadde gitt politiet var hun hadde våknet opp av at hun hørte lyder fra gangen utenfor soverommet. Nysgjerrig gikk hun for å finne ut hva som var årsaken til spetakkelet. Da hun kom ut i gangen så hun en gigantisk mann, en kjempe, endevende kommoder for å se etter smykker. Han hadde slått til henne i hodet hardt nok til at hun ble liggende bevisstløs de neste seks timene. Kjempen snakket på gebrokkent engelsk sammen med sin medsammensvorne, som stod rett utenfor fru Snyders øyesyn. De hadde deretter gått inn på soverommet til fru Snyder og mannen hennes, Albert Snyder, og kvelte ham med en ståltråd en bruker til å henge opp bilder med og knuse skallen med et vinduslodd, som ble inspirasjonen til navnet på saken.

Også elskeren fikk dødsstraff.

Snyders far var Hans Aanensen fra Risør. Aanonsen emigrerte til New York og USA i 1888 og skiftet der navn til Harry Brown.

## Referanser


## Kilder
* Bill Bryson: *En sommer, Amerika 1927*
Defence Science and Technology Laboratory

**Defence Science and Technology Laboratory** (**Dstl**) er et britisk statsforetak som eies av Forsvarsministeriet. Dstl ble etablert 2. juli 2001 ved å bli skilt ut sammen med Qinetiq fra forsvarets forskningsinstitutt. Det ligger i forskningsparken Porton Down i grevskapet Wiltshire like nordøst for byen Salisbury.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Heinrich Jansen

**Heinrich Jansen**, også omtalt som **Henrich**, **Hinrich og Heinrich Jansen von Holstein** (født 14. april 1625 i Flensburg i Danmark, død september 1667 samme sted) var en dansk barokkmaler som var utdannet i Rembrandts verksted, og han kopierte ofte Rembrandts bilder. 

Han var sønn av kjøpmann Andreas Jansen og Anna Skomakerske (Hinrichsen) og kom i tjeneste hos kongens sekretær Abraham Göllnitz i København i årene 1642–1645. Etter sistnevntes død var han i lære hos Rembrandt i årene 1645–1648. I 1648–1651 var han igjen tilbake i Flensburg (tilhører Tyskland fra 1864) før han la ut på en tre års reise til Holland, Spania, Italia og Tyskland. Fra 1657–1661 var han igjen i København, denne gang som hoffmaler for kongen. 

Han giftet seg den 24. oktober 1644 med Katarina (d. 1677), datter av kjøpmann Lyder Barch, og tilbrakte sine siste år i Flensburg. Han ligger begravet i St. Marie kirke i samme by.

## Referanser


### Kilder
En god gjennomgang av hans familieforhold finnes i Anders Hansen Schmidt: ***Forskellige Familier i Tønder, Sønderborg og Flensborg m.m.*** (1986), Bd. II*,* s. 272-274 under *overskriften* på s. 269: «KROCK (KROGH) - SLÆGTEN I FLENSBORG», hvor kunstmaleren Henrich **Jansen** nevnes spesielt på **s. 273** (= *nettside* «140 av 173»)  i: *«Slægtsbiblioteket»/Danskernes Historie Online. Danske Slægtsforskeres Bibliotek:* https://slaegtsbibliotek.dk/2024/904318.pdf (På *samme side 273* står det noe forvirrende: «Børn født i Annekes ægteskab med Peter Dannehl:» Her menes vel: *Børn født i Anna HINRICHS’  ægteskab med Peter Dannehl:*  [osv.]. Dessuten finnes det på samme side et beklagelig *bortfall av tekst*, og denne - det være seg ved en slurvefeil av forfatteren eller på trykkeriet - *forsvunne tekst,* markeres hér med *fete typer:* «Salome Jansen. […] Gift 2. gang d. 14. april 1677 med borgmester i Haderslev Arend Brun, **sønn av Detlef Brun**, kaptajn i Frederik III’s tjeneste, og Anna Trentzau.» At dette neppe er forfatteren, overlege Anders Hansen Schmidts egen, forøvrig svært underlige  *skrivefeil*, tyder dette på: at ***nøyaktig det samme BORTFALL*** av tekst gjenfinnes et helt *annet sted*, som er en del av kapittelet «HERREDSFOGEDSLÆGTEN PÅ HAJSTRUPGAARD» (s. 95ff), nemlig på **s. 102** i  *samme forfatters* **«6. IV Johanne Margrethe Kaysen og hendes slægt Bd. A.»**: se https://slaegtsbibliotek.dk/2024/904306.pdf !)      

## Verker
* Kristus åpenbarer seg for Maria Magdalena (kopi etter Rembrandts bilde fra 1638)
* Fremstillingen i Tempelet (1649)
* 2 epitafier i Skt. Marie kirke (1648 og 1653)
* Råbukk med ét horn, skutt ved Flensborg (brent i 1859)
* 2 tegninger i Den Kongelige Kobberstiksamling
Chéri Herouard

**Chéri Hérouard** (født som Chéri-Louis-Marie-Aime Haumé 6. januar 1881 i Rocroi, død 2. juni 1961) var en fransk illustratør. Han ble særlig kjent for en mengde tegninger til det populære mannebladet *[[La vie Parisienne]]* der han bidro gjennom 45 år fra 1907. Han illustrerte også flere bøker. Motivene var ofte elegante, erotiserte kvinneskikkelser i en dekorativ og detaljert art-nouveau-stil. Motivene kunne også være utformet som tegneserier og plansjer.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Omtale i tegneseriearkivet lambiek.net
* Bildeeksempler på Flickr
Blokkaveien (Oslo)

**Blokkaveien** (1A-5C, 2B-8) er en vei på Ullern (bydel Ullern) i Oslo. Den går fra Furulundsveien til Holgerslystveien.

Veien fikk navn i 1928 etter Blokkajordet.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Blåbærsvingen (Oslo)

**Blåbærsvingen** (9-55, 2-44) er en vei i Voksenlia i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går sørover fra Orreveien, og hovedløpet ender i en snuplass. Veien har en rekke forgreninger som gir adkomst til husene.

Navnet ble vedtatt i 1927. Veien har småhusbebyggelse, og det har skjedd en viss fortetning på 1990-tallet.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Alina Wojtas

**Alina Wojtas** (født 21. mars 1987 i Nowy Sącz) er en polsk håndballspiller, som spiller på Polens kvinnelandslag og for den norske klubben .

## Karriere
### Klubb
Kudłacz startet sin karriere den lokale klubben Olimpia Nowy Sącz. Etter et opphold i AZS-AWFiS Gdańsk, signerte hun for Lublin i 2009, hvor hun ble polsk seriemester i 2010, 2013 og 2014, samt polsk cupmester i 2010 og 2012.

I 2014 flyttet Wojtas til Norge og har siden spilt for .

### Landslag
Kudłacz har siden debuten mot Kasakhstan 23. mai 2008 spilt 62 landskamper for Polens kvinnelandslag, men deltok for første gang i mesterskap under Håndball-VM 2013, da Polen endte på fjerdeplass.

Året etter, ble hun igjen tatt ut i den polske troppen under Håndball-EM 2014.

## Meritter
### Lublin
* **Polsk seriemester:** 2010, 2013, 2014
** Polsk seriesølv: 2011
** Polsk seriebronse: 2012
* **Polsk cupmester:** 2010, 2012

### Larvik
* **Norsk seriemester:** 2014/2015
* **Norsk cupmester: **2014

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Profil hos **.no
Helle Thomsen

**Helle Thomsen** (født 30. november 1970 i Frederikshavn i Danmark) er en dansk tidligere håndballspiller, som per august 2018 var landslagssjef for det nederlandske kvinnelandslaget. Fra 2018 er hun trener for .

Thomsen startet å spille håndball som seksåring i Frederikshavn KFUM. Hun spilte senere ungdomshåndball i Frederikshavn fI før hun skiftet til Lyngså BK som 18-åring, hvor hun fikk med seg en DM-bronse. Hun reiste deretter til Norge, hvor hun spilte for klubbene Skogn IL og Drammen HK, før hun vendte tilbake til Danmark og Frederikshavn fI. Hun var en periode spillende trener i Sindal IF, ungdomstrener i FfI og talenttrener for Dansk Håndbold Forbund. Hun tok så over som trener for Team Tvis Holstebro, før hun i 2012 skiftet til FC Midtjylland. Fra 1. juni 2014 var hun samtidig trener for Sveriges kvinnelandslag i håndball sammen med Thomas Sivertsson.

Fra 2017 til 2018 var hun klubbtrener for det rumenske laget CSM București.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Trygve Paulsen

**Trygve Logn Paulsen** (født 3. november 1877) var en norsk langdistanseløper som representerte Idrettsforeningen Ørnulf. Han vant gull i maraton under NM i friidrett 1899 med tiden 3.21.53. Han henviste samtidig vinneren fra 1897 og 1898, Hallstein Bjerke, til andreplass. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norgesmestere 1897-2011 menn – maraton
Kjerdelselva

**Kjerdelselva** (sørsamisk: *Tjieltienjohke*) er ei elv i Lierne kommune i Trøndelag. Den utgjør den øverste delen av Sanddøla-vassdraget. Nesten hele vassdraget ligger innenfor Lierne nasjonalpark. Elva er  lang, hvorav strekningen fra Kjerdelsvatnet til Løvsjøen utgjør . Nedbørfeltet er på . Middelvannføringen ved munningen er .

## Elvas løp
Elva har utspring som en liten fjellbekk fra et vatn oppe på Kjerdelsfjellet i Hestkjølen-massivet, og renner herfra bratt ned mot Kjerdelsvatnet (721 moh.). Fra nordenden av Kjerdelsvatnet renner elva videre ned Kjerdelsdalen, som helt øverst er dominert av store myrområder. Lengre nede veksler landskapet mellom skog og myr, mens selve elva er omkranset av gammel granskog. Kjerdelselva er en typisk grunn og steinete «taigabekk», som ofte kjennetegner kontinentale områder. Elveløpet veksler mellom rolige partier hvor den også danner meandere, og partier hvor fallet er noe sterkere og elva danner små stryk. Nederst i vassdraget ligger Litlsjøen, og via en kort elvestubb fortsetter elva til munningen sørøst i Løvsjøen.

## Referanser
Kule og lenke

**Kule og lenke** er et pasifiseringsredskap som historisk ble anvendt på fanger i Det britiske imperiet og dets kolonier fra det 17. århundre til så sent som  midten av det 20. århundre.

En kule og lenke som antas å stamme fra det 17. århundre ble funnet i Storbritannia i 2009. Den består av en kule av høykvalitets jern omtrent 15 cm i diameter og 8 kg tung. Lenken er omkring 90 cm lang og ender i en fotlenke eller sjakkel.

Kulens tyngde gjør det vanskelig for fangen å gå.
Oppdøl

**Oppdøl** eller **Opdøl** er et sted ved Hjelset i Molde. Oppdøl sjukehus ligger på stedet.

Oppdøl var ett av flere steder som ble vurdert for bygging av nytt sykehus for Helse Møre og Romsdal, og ble innstilt av konstituert direktør Daniel Haga i Helse Midt-Norge etter at administrerende direktør Astrid Eidsvik trakk seg fra stillingen.

Helse- og omsorgsminister Bent Høie vedtok 19. desember 2014 å legge nytt sykehus for Nordmøre og Romsdal til Opdøl.

## Referanser
Vallsundsbron

**Vallsundsbron** er en bro i Jämtland. Den krysser Vallsundet i Storsjön i Östersund kommune og forbinder blant annet øya Frösön med Hackås og Oviken.

Broen er 1504&nbsp;m lang, og Sveriges sjuende lengste bro (fjerde lengste som eies av Trafikverket). Den ble innviet i 1998.
Karl Bjerke

**Karl Bjerke** (født 12. desember 1871, død (ikke kjent)) var en norsk langdistanseløper som representerte Kristiania IF. Han vant gull i maraton under NM i friidrett 1900 med ny mesterskapsrekord på 2.56.06. Rekorden ble derimot ikke gjeldende da det viste seg at løypen ble målt til 39,6 km og var for kort. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norgesmestere 1897-2011 menn – maraton
Ffkf

**ffkf** (**Faglig forum for kommunalt flyktningarbeid**) er Norges største flyktningfaglige forum, med over 270 medlemskommuner. Hovedmålet for ffkf er å fremme faglig utvikling av flyktningarbeidet i kommunene, samt å målbære medlemmenes synspunkter overfor sentrale myndigheter og organisasjoner.

Organisasjonen ble etablert i 1992 for å gi små og mellomstore kommuner som bosatte flyktninger et felles forum for fagspørsmål.

De første årene fungerte ffkf i stor grad som et kontaktforum, hvor en fikk drøfte felles saker, og finne løsninger på tvers av kommunegrensene. Etterhvert ble forumet profesjonalisert, og ble bl.a. høringsinstans i saker innen fagfeltet.

Idag er ffkf en etablert organisasjon med fylkeslag i de fleste av landets fylker. ffkf arrangerer konferanser og studieturer for medlemskommunene, og har en samarbeidsavtale med Integrerings- og mangfoldsdirektoratet.

## Eksterne lenker
*
Otersjøen

**Otersjøen** er en innsjø i Lierne kommune i Trøndelag. Den ligger 352 meter over havet og har et areal på . Otersjøen ligger på samme høyde som Skjeldbreivatnet og Mellomvatnet lenger øst, og er knyttet til Skjeldbreivatnet gjennom Oternessundet. Sjøen har utløp til Sanddøla i vest.

## Referanser
Ian Baraclough

**Ian Robert Baraclough** (født 4. desember 1970 i Leicester) er en engelsk tidligere fotballspiller og nå fotballtrener. Han er for tiden trener for . 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Ian Baraclough player profile på scunthorpe-united.co.uk
Julian Brandt

**Julian Brandt** (født 1996) er en tysk fotballspiller som spiller for Borussia Dortmund.

Han debuterte for Bayer Leverkusen i Bundesliga den 15. februar 2014 hjemme mot Schalke 04, en kamp de tapte 2-1.

## Klubbkarriere
I sin ungdom spilte Brandt for SC Borgfeld og FC Oberneuland, før han sluttet seg til ungdomsakademiet til VfL Wolfsburg.

### Bayer Leverkusen
Brandt meldte overgang til Bayer 04 Leverkusen i januar 2014 for en sum på €350,000, hvor han signerte en fem års kontrakt. Han debuterte for Bayer Leverkusen i Bundesliga den 15. februar 2014 hjemme mot Schalke 04, en kamp de tapte 2-1. Tre dager senere debuterte han i UEFA Champions League mot Paris Saint-Germain FC. 4. april 2014 scoret han sitt første mål for Bayer Leverkusen da han utlignet til 1-1 i en kamp de tapte 1-2 mot Hamburger SV.

Den 15. august 2015 scoret Brandt vinnermålet etter å ha kommet inn som innbytter i Bayers åpningskamp på Bundesliga sesongen 2015-16 mot TSG 1899 Hoffenheim hvor de vant 2-1. Mellom 20. mars og 30. april 2016 scoret han i seks kamper på rad. Han ble da den yngste spilleren til å klare dette siden Gerd Müller.

Brandt ble også den yngste spilleren til å nå 100 Bundesliga kamper for Bayer Leverkusen i en alder av 21 år, tre måneder og 25 dager i oppgjøret mot Hoffenheim 26. august 2017.

I andre halvdel av 2018-19 sesongen ble Brandt flyttet fra sin vanlige kantrolle til en mer sentral posisjon på midtbanen sammen med Kai Havertz. Etter dette økte hans bidrag til målpoeng og etter å ha gjort to mål og fire målgivende i februar 2019 vant han prisen for månedens spiller, noe som var første gang for en Leverkusen spiller. Hans to mål mot Mainz i starten av måneden kom i anledning hans to-hundrede kamp for Leverkusen i alle turneringer.

### Borussia Dortmund
Den 22. mai 2019 ble Brandts overgang til Borussia Dortmund, i en avtale verdt rundt 25 millioner Euro, offentliggjort. Han ankom på samme tid som sin nye lagkamerat Thorgan Hazard, som signerte fra Borussia Mönchengladbach.

## Landslaget
Den 29. mai 2016 fikk han sin første landskamp for  mot .

Den 10. juni 2017 scoret han sitt første landslagsmål for  mot .

Han tok sølv under Sommer-OL 2016.

Han ble tatt ut i s tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.

Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kicker profile
Héctor Bellerín

**Héctor Bellerín Moruno** (født 1995) er en spansk fotballspiller som spiller for Real Betis.

Bellerín  slo Theo Walcotts 40 meter sprintrekord, noe som gjør han til den raskeste spilleren i Arsenal troppen.

## Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Héctor Belleríns profil hos PremierLeague.com
Brattbakken (Oslo)

## Brattbakken i bydel Nordstrand
**Brattbakken** (1, 4–14) er en vei på Bekkelaget i bydel Nordstrand. Den går mellom to deler av Bekkelagsveien.

Navnet ble vedtatt i 1917. På den ene siden av veien, i nr. 1, er villaen Skovly fra 1881 (samt et par hus med adresse Bekkelagsveien). På den andre siden, i nr. 4-14, er et rekkehus fra 1978.

## Brattbakken i bydel Østensjø
Det finnes dessuten en annen vei kalt Brattbakken i Oslo. Det er en gangvei som går mellom Furuveien og Steinborgveien i bydel Østensjø. Denne har imidleritd ingen adresser knyttet til seg.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Landingsveien (Oslo)

**Landingsveien** (1–27, 10–138) er en vei på Hovseter i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Stasjonsveien til Arnebråtveien.

Navnet ble vedtatt i 1955. Det finnes også flere andre veier i området med navn knyttet til luftfart, da Luftforsvarets byggelag bygget ut i området rundt Snippen barnehage i 1949–52. Blokkene øst for nederste del av veien er fra denne perioden.
Hovseterhjemmet sykehjem er i nr. 12. Nr. 11–25 er tre fireetasjers blokker i OBOS-borettslaget Hamborg. Nr. 60–138 er 13 blokker i OBOS-borettslaget Orebakken.

## Referanser


## Kilder
*  

## Eksterne lenker
*
Breiens vei (Oslo)

**Breiens vei** (1-9B, 6-14) er en vei på Nordstrand (bydel Nordstrand) i Oslo. Den går fra Ekebergveien til Oberst Rodes vei, sør for Nordstrand kirkegård. Tidligere gikk veien helt til Nordstrandveien, men den østre resten av denne delen heter nå P.A. Holms vei.

Veien fikk navn i 1926 etter Abraham Breien (1862–1916), som var medbestyrer på det som nå er Nordstrand videregående skole.

## Referanser


## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Filips gate (Oslo)

**Filips gate** (2–6; ingen oddetallsadresser) er en gate på Kampen i bydel Gamle Oslo. Den går som blindgate østover fra Bøgata.

Veien fikk navn i 1879 etter baglerkongen Filippus Simonsson.

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Finnhaugveien (Oslo)

**Finnhaugveien** (1–27, 2–38) er en vei på Røai bydel Vestre Aker i Oslo. Den begynner og slutter i Vækerøveien, og går på vestsiden av denne.

Veien fikk navn i 1936 etter Finnhaugen, som etter tradisjonen hadde navn etter finner som i sin tid holdt til i området. Kari Simonsen er vokst opp i Finnhaugveien 10..
## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Bredes vei (Oslo)

**Bredes vei** (1A–27, 2A–8B) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Myrbakkveien.

Veien fikk navn i 1951. Det gjenspeiler kallenavnet til J. Bredesen, som i sin tid bodde i nr. 7 og 9 (gnr. 102/bnr. 238 og 239).

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Brantenborgveien (Oslo)

**Brantenborgveien** (1-11B, 2-24) er en vei på Ris i bydel Vestre Akeri Oslo. Den går fra Jegerveien til Trosterudveien.

Veien fikk navn i 1907 etter eiendommen Brantenborg. Den har villabebyggelse.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Øystein Aslaksen

**Øystein Aslaksen** (født 11. februar 1951) er en norsk faglig tillitsmann og lokomotivfører. Fra 1991 til 2011 var han formann i Norsk Lokomotivmannsforbund (NLF). 

Aslaksen er oppvokst i Oslo, og begynte som tillitsmann på slutten av 1960-tallet var elevrådsformann ved Foss videregående skole, en av Oslo-skolene som var sentral i datidens skoleopprør.

Han begynte som lokomotivføreraspirant i Oslo distrikt i 1977 og har siden arbeidet som lokomotivfører og som faglig tillitsmann. Han har vært leder for Oslo distrikt Lokomotivpersonalets Forening og var leder for Lokomotivpersonalets Forening Region Øst før han i 1991 ble valgt til formann i NLF. Aslaksen hadde denne stillingen i 20 år fram til 2011, og er den NLF-formannen som har sittet lengst i vervet.

Han var også leder for jernbaneseksjonen i Den Internasjonale Transportarbeiderføderasjonen (ITF) 2006-2018 som er ITFs nest største seksjon og omfatter 177 forbund i ulike deler av verden. 

Politisk har Aslaksen bakgrunn fra ml-bevegelsen og var medlem av AKP(m-l) til 1984.

## Referanser


## Kilder
* «Øystein Aslaksen», side 191, Olaf Ingebretsen: *Først i sporet gjennom 100 år. Norsk Lokomotivmannsforbund 1893-1993*, Notabene Forlag, Oslo 1993
Breidablikkveien (Oslo)

**Breidablikkveien** (17–23; 4–34) er en vei på Ljan i bydel Nordstrand i Oslo. Den begynner som blindvei i nord og går sørover langs Østfoldbanen til Solveien.

Veien ble anlagt i 1898 som adkomstvei til eiendommen Retiro og hadde opprinnelig navn etter den. Dagens navn er fra 1917 etter eiendommen Breidablikk i Solveien 146.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*
Bredo Stabells vei (Oslo)

**Bredo Stabells vei** (1–19, 2–8) er en vei på Tåsen i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går østover fra Jutulveien. Egentlig krysser den Tåsenveien og går frem til Uelands gate, men fysiske trafikkhindringer gjør at trafikikken vestfra føres sørover i Tåsenveien.

Veien fikk navn i 1920-årene etter Bredo Stabell, som var ordfører i Aker i 1840- og 1850-årene. Bebyggelsen er for en stor del trehus fra 1920-årene.

## Kilder
* Oslo byleksikon

## Eksterne lenker
*