open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Virgin Records

**Virgin Records** er et engelsk plateselskap og musikkdistributør startet av den engelske entreprenøren Richard Branson sammen med Nik Powell, Simon Draper og musikeren Tom Newman i 1972. Selskapet ble i 1992 solgt til Thorn EMI og fusjonerte så med Capitol Records for å danne «Capitol Music Group» i 2006. Den opprinnelige tanken bak etableringen av Virgin Records var å gi progressiv rock-band et uavhengig alternativ til de store selskapene. 

I utgangspunktet drevet Branson og Powell en liten platebutikk kalt "Virgin Records and Tapes" på Notting Hill Gate, London, som spesialiserte seg på progressiv rock. 

Butikken ble en suksess, og de ønsket å gjøre virksomheten til et fullverdig plateselskap. Navnet Virgin, ifølge Branson (i hans selvbiografi), var Tessa Watts sin ide, en kollega av ham. Hun foreslo Virgin – siden de alle var nye innen virksomheten – som "jomfruer". 

Plateselskapets originale logo (kjent av fansen som "Gemini" eller "Tvilling"-logoen) ble designet av den engelske kunstneren og illustratøren Roger Dean: en ung, naken kvinne med sitt speilbilde, en stor langhalet øgle og ordet "Virgin" i Deans kjente stil. 

Virgin Records' aller første utgivelse var *[[Tubular Bells]]* av Mike Oldfield i 1973, det ble produsert av Newman. Newman hadde oppdaget Oldfield og han fikk sammen med Draper overtalt Branson og Powell til at Oldfield skulle spille inn selskapets første utgivelse. Innen 1975 hadde *Tubular Bells* solgt fem millioner eksemplarer var grunnlaget for Bransons forretningsimperium.

Etter Mike Oldfield fulgte andre artister som Kevin Coyne, Henry Cow, Tangerine Dream, Captain Beefheart, White Noise, Steve Hillage og også Tom Newman ga ut sitt første album *Fine Old Tom* (1975). 

Fram til 1977 ga selskapet ut en rekke progressiv rock-album. Virgin signerte i 1977 Sex Pistols, og dermed endret labelet image til å bli plateselskapet for punk og new wave-artister. 

Etter punk-bølgen satset Virgin på salgbar pop og rock, som for eksempel Tina Turner, Culture Club, Human League, Phil Collins,  Simple Minds, Spice Girls, UB40 og Eurythmics. Selskapet hadde blant andre The Rolling Stones og The Cult på listene. Genesis kom inn under Virgin Records etter Virgins oppkjøp av Charisma Records i 1983.

Virgin Classics ble dannet i1988 som et datterselskap til Virgin Records. 

Richard Branson solgte Virgin til EMI for å finansiere etableringen av flyselskapet Virgin Atlantic Airways. Branson skrev under en klausul om å ikke starte opp et konkurrerende plateselskap i løpet av de neste fem årene, men i 1996 så *V2 Records* dagens lys. Ti år senere solgte Branson også det nye plateselskapet, og nåværende eier av *V2 Records* er Universal Music Group.

## Se også
* Virgin Group 
*Virgin Atlantic Airways

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Virgin Schallplatten
* [Virgin Group](https://web.archive.org/web/20040427201527/http://www.virgin.com/ )
* Virgins blogg
* Official Virgin Music News Channel, sammen med den internasjonale og de kanadiske datterselskapene
«Gyller»

**«Gyller»** var en norsk torpedojager av Sleipner-klassen. Den ble bygget ved Marinens Hovedverft i Horten og sjøsatt 7. juli 1938.

## Historie
Byggingen, som startet i 1936, ble fullført i 1939, og etter sjøsettingen gikk den inn i aktiv tjeneste i den kongelige norske marine. I Kristiansand i 1940 ble den tatt som krigsbytte av den tyske okkupasjonsmakten og seilte videre i den tyske Kriegsmarine under navnet «Löwe». I sin tid i den tyske marinen deltok den blant annet under evakueringen av sivile fra Gotenhafen (dagens Gdynia i Polen) i januar 1945. «Löwe» var eskorte for skipet «Wilhelm Gustloff» da denne ble senket av en sovjetisk ubåt.

Etter krigen ble skipet returnert til Norge, hvor det var i tjeneste som fregatt til 1959 – den fikk da sitt gamle navn tilbake, og ble, fra 1946, hetende KNM «Gyller»

## Mål
*Deplasement: 597 – 708 t.
*Lengde: 74,3 meter.
*Hastighet: 32 knop.
*Rekkevidde: 3&nbsp;500 nautiske mil (6&nbsp;482 km) ved 15 knop (27,78 km/t)
*Mannskap: 75
*Fremdrift: 2 De Laval-turbiner på 12&nbsp;500 hk

## Bestykning
**Ved levering 1938:**
*3 x 102 mm Bofors hovedkanoner
*1 x 40 mm Bofors L/60
*2 x 12,7 mm Colt antiluftskyts
*2 x 53,3 cm doble torpedorør
*4 x synkemine-kastere

**Etter tysk ombygging:**
*1 x 10,5 cm hovedkanon (siden 1941)
*1 x 40 mm Bofors L/60
*2 x 2 cm luftvernkanoner (4 etter 1941)
*2 x doble 53,3 cm torpedorør
*24 miner
Marco Fu

**Marco Fu Ka-chun** kjent som **Marco Fu** (født 8. januar 1978 i Hongkong) er en hongkongkinesisk profesjonell snookerspiller.

Fu ble profesjonell i 1998 og kom samme år til finalen i Grand Prix hvor han tapte 2&ndash;9 for Stephen Lee. Som en følge av dette steg han raskt på verdensrankingen og nådde 15.-plass i sesongen 2000/2001.

Selv om Fu ble spådd en topplasseringen innen snooker sank prestasjonene og han falt nedover på rankingen. Han klarte imidlertid å komme inn i topp 16 foran sesongen 2004/2005.

Han gjorde seg bemerket i VM i 2006 og kom til semifinalen mot Peter Ebdon. Etter at han lå under 9&ndash;15 vant han syv av de neste åtte partiene og tvang fram et avgjørende parti. Til tross for Fu sin opphenting vant Ebdon partiet.

Suksessen i VM kan for en stor del tilskrives treningen Fu gjorde sammen med tidligere verdensmester Terry Griffiths. Selv om de tidligere hadde samarbeidet var det først før VM at Fu gjorde de nødvendige endringene i teknikken som skulle vise seg verdifulle.

Han har utført et maksimum break i sin karriere, dette gjorde han i 2000.

Den 21. oktober  2007 vant han sin første rankingturnering. Han beseiret tidligere verdensmester Ronnie O'Sullivan i finalen i Grand Prix med 9&ndash;6, han ble dermed den tredje asiatiske spilleren, etter James Wattana og Ding Junhui, som har vunnet en rankingturnering. I desember 2008 kom han til finalen i UK Championship, men tapte med knappest mulig margin for Shaun Murphy med 9&ndash;10. I november 2013 kom han til finalen i International Championship og etter å ha ledet matchen flere ganger tapte han igjen med knappest mulig margin for Ding Junhui med 9&ndash;10.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Hasla Setesdalssylv

**Hasla Setesdalssylv** er en sølvsmedbedrift med 15 ansatte i Valle i Setesdal. Den ble etablert i 1982 i kjellerstuen i innehaver Ørnulf Haslas private hus, men vokste fort og ble i 1984 flyttet til Valle sentrum. 

Bedriften arbeider med sølv til bunad, men nesten 40% av produksjonen går til eksport, blant annet til Epcot-senteret i Florida. Bedriften har mange lærlinger og lærer opp unge i sølvsmedfaget. Man har god tilgang på lærlinger gjennom Valle vidaregåande skule sin linje for utdanning av sølvsmeder.

I 2007 lanserte de kolleksjonen *Cross my heart* etter et samarbeid med industridesigner Cathinka Dysthe. Det var første gang en industridesigner designet smykker. 

## Priser
Hasla Setesdalssylv har fått:
* Merket for god design fra Norsk Designråd i 2005, for grafisk profil og merkevarebygging.
*Årets Håndverksbedrift 2009 fra NHO

## Eksterne lenker
* Haslas hjemmeside
Diomedes

**Diomedes** kan vise til:

* Diomedes (Argos), mytologisk gresk konge av Argos.
* Diomedes (Trakia), mytologisk gresk konge av Trakia.
* Diomedes Soter, indo-gresk konge.
* St. Diomedes av Tarsus, katolsk martyr og helgen.
** St. Diomedes festdag, dag oppkalt etter helgenen St. Diomedes .
* Diomedes Grammaticus, latinsk gramatiker.
* Diomedes Cato (f.1560-1565, d. etter 1618), italienskfødt komponist og musiker som virket i Polen.
* Diomedes Maturan (1941-2002), filippinsk skuespiller.
* Diomedes Komnenos (1956–1973), gresk skoleelev som var den første som ble drept under skoleopprøret i Aten 1973.
* Diomedes de Jesús Díaz Maestre (1957–2013), colombiansk vallenato sanger, låtskriver og komponist.
Diomedes (Trakia)

**Diomedes** (gresk: Διομήδης) var i gresk mytologi en kjempe i Trakia, sønn av krigsguden Ares og nymfen Kyrene. Han levde ved kysten av Svartehavet hvor han hersket over en krigersk stamme kalt bistonene. Han eide fire menneskespisende hester, som den greske helten Herakles stjal for å fullføre sin åttende av sine pålagte tolv storverker, og han drepte Diomedes i den samme prosessen.

## Den åttende stordåd

Herakles møtte kong Diomedes da han gjennomførte sin åttende stordåd. Eurysthevs, konge av Tiryns, og fetter av Herakles, hadde sendt ham av sted for å fange Diomedes' hester etter at han hadde fullført sin syvende stordåd; fange den kretiske okse. Herakles reiste til kystene av Svartehavet for møte Diomedes. Diomedes var en sønn av guden Ares og Kyrene, datter av kong Hypseus, konge over det legendariske folket lapitherne som levde i Thessalia, og najaden Khlidaope. Diomedes var en villmann; han foret sine hester med mennesker fordi de ikke likte smaken av havre, men spiste menneskekjøtt. Hestene kunne ikke kontrolleres, de var like ville som sin eier. De kunne ikke bli fanget med et vanlig tau, isteden trengte de å bli fanget inn med en kjede av kobber.

Da Herakles kom fram visste han hvordan Diomedes behandlet fremmende og begynte å slåss, men selv om det er sagt at Herakles hadde en styrke som ingen annen, ble det en lang og ganske likeverdig kamp siden Diomedes selv var en sønn av krigsguden. Til sist overvant Herakles den andre og tvang ham til å vise hvor hestene var, og Herakles foret dem med Diomedes. Det synes som om de hele tiden hadde lengtet etter deres herres blod og de ble nå kurert for sulten på menneskekjøtt. De ble rolige og lot seg føre tilbake til Tiryns hvor Herakles kunne vise dem fram for Eurysthevs. Kongen av Tiryns dedikerte hestene til gudinnen Hera, og deretter ble de satt fri. En av hestenes etterkommere skal ha vært hesten til Aleksander den store. I andre oversettelser er det sagt at hestene ble satt fri ved fjellet Olympos.

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Diomedes» i *Nordisk familjebok* (andre opplag, 1907)
Osraige

**Kongedømmet Osraige** (også skrevet *Ossory*, *Osraighe* og *Osraighibh*; moderne irsk: *Osraí*) var et historisk kongedømme i Irland i middelalderen. Det lå mellom  Leinster og Munster, og utgjorde bortimot det samme areal som dagens eksisterende grevskap Kilkenny og den vestlige delen av grevskapet Laois. Det eksisterte fra rundt 100-tallet e.Kr. og fram til den normanniske invasjonen av Irland på 1100-tallet. Det ble styrt av konger fra slekten eller stammen Dál Birn. Deres etterkommere i middelalderen tok navnet Mac Giolla Phádraig, et navn som har overlevd i det katolske bispedømmet Ossory som ble etablert på 400-tallet og som fortsatte å benytte grovt sett de samme grensene. Det beholdt en slags uavhengighet til langt inn i historisk tid, selv om det i utgangspunktet var dominert av Eoganacht i Munster, og senere Uí Cheinnselaig i Leinster.

Den sørlige grensen fulgte i tidlig middelalder elvene Suir og Barrow, selv om kongedømmet opprinnelig strakte seg til sjøen. Herskerne i Osraige ble etter hvert knyttet til de norrøne kongene i Waterford, og hadde en viss innflytelse over dem. I nord kan det ha strukket seg så langt som til elven Shannon, men i historisk tid var nordgrensen normalt ved elven Nore. 

Den viktigste landbyen var Kilkenny, som ble regnet som en slags hovedstad.

Navnet Osraige skal komme fra *Usdaie*, en stamme som Ptolemaios' kart over Irland plasserer i dette området.

## Referanser


## Litteratur
*Donnchadh Ó Corraín (1998): «Vikings in Ireland and Scotland in the Ninth Century» (PDF) i: *Peritia* 1998. Årbok for *Medieval Academy of Ireland*. ISSN 0332-1592 
*Lyng, T. (1981): «The FitzPatricks of Ossory» i: *Old Kilkenny Review* **2** (3).

## Eksterne lenker
*History of Ossory papers at Academia.edu
*Topography of County Kilkenny
*Timeline of County Kilkenny
Kapilvastu by

**Kapilvastu** er navnet i en by i Nepal. 

Kapilvastu hadde tidligere navnet *Taulihawa*.

Kapilvastu er hovedstad i distriktet Kapilvastu, Byen hadde i 2005 ei befolkning anslått til 32 139.

Byen er oppkalt etter det historiske Kapilavastu, riket der prins Siddharta Gautama blei født og  levde de første 29 år av sitt liv. Hovedstaden i dette riket blir nå av nepalske arkeologer identifisert med det lille stedet Tilaurakot 3 km nord for Taulihawa. Ved bredden av *Banganga-elva* har arkeologer funnet restene av en by med bymur fra Buddhas tid.
Kapilvastu (distrikt)

**Kapilvastu** (transkriberes også Kabilvastu, Kapilwastu, Kapilbastu) er et av Nepals 75 distrikter.

Kapilavastu var navnet på det kongedømmet der Buddha blei født.

Kapilvastu ligger i *Lumbini sone*,  *Vestregionen*. Distriktet grenser mot Dang i øst, Arghakhanchi i nord og Rupandehi i øst. I sør grenser distriktet mot den indiske staten Uttar Pradesh.

Kapilvastu ligger i den vestlige delen av Tarai, Nepals flate, tropiske, sørlige grenseområde mot India.

Hovedstad er Kapilvastu by (tidligere kjent som Taulihawa). Byen hadde i 2005 anslagsvis 32 000 innbyggere.

Antall distriktsutviklingskomiteer 77. Bykommuner 1.

Kapilvastu har mange forskjellige befolkningsgrupper.

Det historiske Kapilavastu, der prins Siddharta Gautama levde de første 29 år av sitt liv, blir nå identifisert med det lille stedet Tilaurakot 3&nbsp;km nord for Taulihawa. Ved bredden av *Banganga-elva* har arkeologer funnet restene av en by med bymur fra Buddhas tid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kart over Kapilvastu-distriktet
* Kart med helseindikatorer (på engelsk)
Tranebærslekta

* mellomtranebær
* småtranebær
* stortranebær

**Tranebærslekta** er en gruppe innenfor lyngfamilien. Artene i denne gruppen regnes vanligvis blant artene i bærlyngslekta (*Vaccinium*). Noen, deriblant den norske artsdatabanken, plasserer dem i en egen slekt under navnet *Oxycoccus*.

Det norske navnet tranebær, skyldes kanskje at kronbladene er bøyd tilbake, slik at støvbærerne og griflene stikker fram som nebbet på en trane. Denne egenskapen skiller tranebær fra de andre bærlyngartene, som har en klokkeformet blomst.

## Arter
Den norske artsdatabanken regner de følgende tre artene til slekten *Oxycoccus* Hill, men bare stortranebær og småtranebær er registrert i norge. Av andre autoriteter regnes den systematiske plasseringen av disse artene i slekten *Oxycoccus* som synonymer til aksepterte navn.

* **[[Stortranebær]]** (*Vaccinium oxycoccus*)
* **[[Småtranebær]]** (*Vaccinium microcarpum*)
* **[[Mellomtranebær]]** (*Vaccinium hagerupii*) 

### Andre tranebær
* **[[Amerikansk tranebær|Tranebær]]** som omsettes i norske butikker har det systematiske navnet *Vaccinium macrocarpon* og importeres fra USA og Canada.
* ***Vaccinium erythrocarpum*** Er en løvfellende busk, med en disjunkt utbredelse i områder med nemoral løvskog. Den finnes i Appalachene i det sørøstre USA, og i Øst-Asia (Kina, Korea, Japan).

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* forskning.no: Trang til tranebær?
* - Tranebærjuice gir i beste fall liten gevinst
Eidfjord gamle kyrkje

**Eidfjord gamle kyrkje** er en langkirke fra 1309 i Eidfjord kommune i Vestland fylke. Kirken er en steinkirke fra middelalderen.

Adkomst til stedet, som er et velkjent turistmål, er via Rv7.

## Historie
Tre norske kirker er viet til apostelen Jakob: Kulturkirken Jakob i Oslo, St. Jakob kirke i Bergen og Eidfjord gamle kirke. Et sagn forteller at Rike-Ragna Åsolsdatter bygde kirken for å sone for sine synder. Hun skal ha bodd på gården Sæ i Simadalen nordøst for Eidfjord, og angivelig var hun ute og ro med sin mann en gang de kom til å krangle så fælt at hun satte ham av på et skjær, så han kunne sitte der til hun fant det for godt å komme tilbake. I mellomtiden var mannen blitt tatt av høyvannet. Angivelig lot Ragna kirken bygge som bot for å ha forårsaket sin manns død. Hennes store gravstein står ved korveggen. På steinen er det risset inn et bilde av apostelen Jakob kledd som pilegrim med stav, kappe og reiseveske. Foran ham kneler Ragna og rekker frem en modell av kirken.

Et testamente etter Torgeir Peterson Spånheim er datert 24. august 1310. Han etterlot «fire merker sølv» til «oppbygging av kirken i Eidfjord» (DN IV 85).

På kirkegårdsmuren sør for porten ligger en skiferhelle med 52 innhugne skålgroper. Hellen kalles «liksteinen». I gammal tid var det skikk å sette likkistene fra seg her, før de ble båret inn på kirkegården.

## Interiør
Kirken har en døpefont fra 1680, prekestol fra 1613, kalk og disk (patene) fra 1690, lysestaker, lysekroner og alterduk fra 1776, røkelseskar og gravsteiner fra middelalderen. Det finnes også rester av gapestokken som i tidligere tider var i bruk på kirkebakken.

## Referanser


## Litteratur
* 
* Anne Marta  Hoff: Eidfjord gamle kyrkje i «Norges kirker»

## Eksterne lenker
* 
* 
* Kunsthistorie.com 
*  Kirker i Norge  (*Kirchen in Norwegen*)
Kailali (distrikt)

**Kailali** er et av Nepals 75 distrikter. Kanchanpur ligger i *den Fjernvestlige regionen*, *Mahakali sone*.

Areal er 3 235&nbsp;km². Folketall i 2001 var 616 697.

Kailali ligger i den vestligste delen av Tarai, Nepals flate, tropiske grenseområde i sør. Den er det nest vestligste distriktet i Tarai. Grensa på vestsida følger delvis Mohana-elva. I vest grenser det mot Kanchanpur i nord mot Doti og Surkhet, i øst mot Bardiya og i sør mot den indiske delstaten Uttar Pradesh.

Hovedstad er Dhangadhi som i 2005 var Nepals 9. største by og hadde omtrent 92 326 innbyggere.  Byen er den største i Nepals Fjernvestlige region.

Nest største by er Tikapur, innbyggertall (2005, anslått) 44 762.

Antall distriktsutviklingskomiteer 42. Bykommuner 2.

Distriktet har stor tharu-befolkning.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kart over Kailali-distriktet
* Kart med helseindikatorer (på engelsk)
Hustad kirke (Inderøy)

**Hustad kirke** er en langkirke i stein fra 1150 i Inderøy kommune i Trøndelag.

Både denne kirken og Sakshaug gamle kirke i samme kommune eies av Fortidsminneforeningen, og de er ikke menighetskirker. Heggstad kirke fra 1887 overtok som menighetskirke. Kirka har 150 plasser.

Kirka fikk et laftet sakristi i 1656–1657. I årene fra 1891 til 1931 var sakristiet fjernet fra kirka. I denne tida var det først brukt som bu på fisketørkeanlegget på Stornesøra, og deretter som pakkhus ved dampskipskaia på Skjelvågen; begge steder ligger i samme kirkesogn. I 1931 ble sakristiet tilbakeført, og i 2018 ble det restaurert. 

*Odinsteinen* som står i sakristiet, ble funnet på kirkegården i 1961. Steinen har et innhugget kors og et mannsansikt som tolkes som Odin. Steinen kan være fra 900-1100-tallet, og tolkes som et uttrykk for brytningstiden mellom den gamle og den nye religionen. Et gullbrodert klede fra middelalderen som har tilhørt kirka og var oppbevart der fram til 1974, kan ha vært brukt til nattverd, eller omtales også som et relikvieklede.

## Referanser


## Litteratur
* Jan Brendalsmo. *Kirkebygg og kirkebyggere, byggherrer i Trøndelag ca. 1000-1600*. Unipub, 2006. ISBN 82-7477-226-1. Bearbeidet utgave av doktoravhandling fra 2001. Avsnitt om Hustad s 627-629
* Audun Dybdahl. «Naturvitenskapelige dateringer av steinkirker i Trøndelag». I: *[https://spormagasin.no/tidligere-utgaver/ Spor, nytt fra fortiden]*, nr 2, 1996 
* Øystein Ekroll. «Hustad kyrkje». I: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2018030107015 En Reise gjennom norsk byggekunst, Fortidsminneforeningens eiendommer gjennom 150 år]*. Utgitt av Riksantikvaren og Fortidsminneforeningen, 1994. ISBN 82-90052-44-8
* Øystein Ekroll. «Trønderske steinkyrkjer frå mellomalderen». I: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digitidsskrift_2018111681082_001 Årbok for Nord-Trøndelag historielag]*, 1997 
* 
* Øystein Ekroll. «Hustad kirke». I: *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2014121107545 Kirker i Norge. Bind 1. Middelalder i stein]*. ARFO, 2000. ISBN 82-91399-09-3
* Erling Gjone. «Hustad kirke i Inderøy». I: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digitidsskrift_2017112381226_001 Fortidsminneforeningens årbok*, 1969]
* Morten O. Haugen og Øystein Ekroll. *Sakshaug gamle kirke. Hustad kirke*. Utgitt av Inderøy fortidsminneforening, 2018. Ekrolls tekst om Hustad er den samme som i *Kirker i Norge. Bind 1. Middelalder i stein*. ARFO, 2000
* Asbjørn Klepp. «Hustad kirke, en av våre minste og mest særpregede steinkirker». I: ''Adresseavisen'', 16. desember 1965. Også som særtrykk
* Gudmund Leren. «Hustad kyrkje». I: ''Årbok for Nord-Trøndelag historielag'', 1963/64; side 73-90 
* Sæbjørg Walaker Nordeide. «Fra Odin til Kvitekrist». I: *[https://spormagasin.no/tidligere-utgaver/ Spor, nytt fra fortiden]*, nr 1, 2005 . Om «Odinsteinen»
* Ingrid Lunnan Nødseth. «Kledet fra Hustad kirke». I: *Eynni Idri*, 2021
* Merete Røskaft. «Endringer i maktens landskap ved overgangen fra vikingtid til kristen middelalder». I:  ''Årbok for Nord-Trøndelag historielag'', 2005 
* Rolv Arne Solem. «Hustad-kjerka på Sandvollan». I: Trøndelag : årbok for Trøndelag. 1982.

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Egalitarisme

**Egalitarisme** (fra fransk: *égal*, «lik»), eller **egalitarianisme**, er en tankeretning innen politisk filosofi som går inn for likhet av et eller annet slag, eksempelvis at individene får samme ressurstilgang, behandles likt eller har samme sosiale status.

Generelt brukes det om å bli behandlet som likeverdige etter loven, kirken eller samfunnet som helhet.

Egalitære samfunn er sosiale grupper, fellesskap eller samfunn som gir alle medlemmene den samme tilgangen til ressurser, og ingen av medlemmene kan utøve varig makt over andre medlemmer. I politisk sammenheng kalles slike samfunn akefale.

Begrepet «egalitært samfunn» brukes framfor alt i etnologifaget og nesten bare om jeger- og samlergrupper, og andre små etniske grupper som lever i tradisjonsbundet.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* Bernd Ladwig: «Gerechtigkeit und Gleichheit.» I *Information Philosophie.*

## Eksterne lenker
*
Euterpe

:*Se også [[Evterpe]] ([[gresk]]: *Hun som gleder*), i gresk mytologi en av de ni musene.*

**Euterpe** var navnet på et musikkselskap som Edvard Grieg, Rikard Nordraak og Chr. Fr. Emil Horneman stiftet i København i 1865. Dansken Horneman var initiativtaker og hovedstifter. De ønsket å lage en arena for å fremføre ny musikk, særlig av nordiske komponister.

Herved fikk de unge komponistene et forum for de verkene som den meget dominerende Niels W. Gade ikke ville oppføre i det selskapet han ledet, det ellers dominerende *Musikforeningen*. Horneman og hans venner mente at det danske musikklivet var stivnet og behersket av en enkelt smaksdommer – Gade. *Euterpe* ble som eksponent for samtidens unge musikk forløper for flere viktige konsertforetagender på 1900-tallet. 

Euterpe fungerte bare noen få år. Til gjengjeld stiftet Horneman allerede i 1874 sammen med Otto Malling *Koncertforeningen*, hvis repertoar kom til å omfatte betydelige utenlandske verker samt verker av en rekke unge danske komponister.
Kaski (distrikt)

**Kaski** er et av Nepals 75 distrikter.

Kaski  ligger i *Vestregionen*, *Gandakhi sone*.

Distriktet har navn etter staten Kaski, på 1600-tallet en av de sterkeste blant Chaubisi Raya, de *24 kongedømmer* som  fantes i denne delen av landet.

I sørvest grenser det mot Parbat, i vest mot Myagdi, i nord mot Manang, i øst mot Lamjung og i sør mot Tanahu.

Den sørlige delen av Kaski ligger i det som i Nepal kalles åsdistriktene, men nordover går det over i Himalaya, med flere høye fjelltopper.

Hovedstad er Pokhara som i 2005 var Nepals nest største by og hadde omtrent 186 500 innbyggere. Pokhara er også hovedkvarter i Gandakhi sone, og i Vestregionen. Den er en viktig turistby, bl.a. som utgangspunkt for turer i Himalaya.

Nest største by er Leknath, innbyggertall (2005, anslått) 46 221.

Antall distriktsutviklingskomiteer 43. Bykommuner 2.

Gurung er ei dominerende folkegruppe i distriktet.

Blant kjente folk fra Kaski er Pushpa Lal Dahal, som blei født her og levde i distriktet som gutt. Seinere blei han bedre kjent som Prachanda.

Annapurna I, 8 091 moh, verdens 10. og Nepals 8. høyeste fjell, ligger på vestgrensa til Myagdi. Toppen skal være inne i Myagdi.


Ghorepani-Tadapani-30-Rastplatz-Panorama-2013-gje.jpg|Fra Ghorepani til Tadapani
Tadapani-Ghandruk-36-Terrassen-2013-gje.jpg|Fra Tadapani til Ghandruk
Ghandruk-120-Hof-Frau-2013-gje.jpg|Kvinne med mobiltelefon i Ghandruk
Ghandruk-Jhinudanda-20-Getreideterrassen-Mulis-2013-gje.jpg|Fra Ghandruk til Jhinudanda
Jhinudanda-Landruk-06-Treppe-2013-gje.jpg|Fra Jhinudanda til Landruk
Landruk-14-Kraeuterleine-2013-gje.jpg|Tørkede urter i Landruk 
Landruk-Dhampus-64-Mulis-2013-gje.jpg|Muldyr
Dhampus-Phedi-18-Schule-2013-gje.jpg|Skole


## Referanser


## Eksterne lenker
* Kart over Kaski-distriktet
* Kart med helseindikatorer (på engelsk)
Nawalparasi (distrikt)

**Nawalparasi** er et av Nepals 75 distrikter.

**Nawalparasi** ligger i *Lumbini sone*,  *Vestregionen*. Distriktet grenser mot Rupandehi og Palpa i vest, Tanahu i nord. På den andre sida av østgrensa, som stort sett følger Narayani-elva, ligger Chitwan. I sør grenser distriktet mot den indiske staten Uttar Pradesh.

Areal er 1 162&nbsp;km². Befolkning i 2001 var 562 870.

Nawalparasi ligger i den vestlige delen av Tarai, Nepals flate, tropiske, sørlige grenseområde mot India.

Hovedstad er Parasi.

Antall distriktsutviklingskomiteer 73. Bykommuner 1.

Høykaste-befolkning 24,46 %, dalit 14,65 %, muslimer 3,9 %, buddhister 8,2 % (tall fra 2001).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kart over Nawalparasi-distriktet
* Kart med helseindikatorer (på engelsk)
Barnevern

**Barnevern** er en offentlig tjeneste som har til hovedoppgave å sikre at barn og unge som lever under forhold som kan skade deres helse og utvikling, får nødvendig hjelp og omsorg til rett tid, og bidra til at barn og unge får trygge oppvekstvilkår. Barnevernet gir hjelp til barn og unge som utsettes for omsorgssvikt og barn og unge med alvorlige atferdsvansker. Barnevernet er først og fremst en hjelpetjeneste, men i den grad lovverket åpner for det kan barnevernet iverksette svært inngripende tvangstiltak. Dette stiller store krav til barnevernets arbeid, og til at rettssikkerheten til barn og foreldre blir ivaretatt på en god måte.

Barnevernet bygger på et sett med rettsprinsipper, hvor hensynet til barnets beste står sentralt, sammen med prinsippet om ikke-diskriminering, prinsippet om barnets rett til liv og utvikling, og prinsippet om barnets rett til å bli hørt. Dette følger av FNs konvensjon om barnets rettigheter (Barnekonvensjonen), som ble vedtatt av FNs generalforsamling 20. november 1989. Barnekonvensjonen og utgjør en del av folkeretten, ble ratifisert av Norge i 1991, og gjelder fra 2003 som norsk lov.

## Norge

I Norge er barnevernets virksomhet hjemlet i barnevernloven. 

## Se også
* Familievern
* Voksenvern

## Referanser
Bronseblomsterflue

**Bronseblomsterflue** (*Ferdinandea cuprea*) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene.  Den finnes i Sør-Norge, og er ganske vanlig.

## Utseende
*Ferdinandea cuprea* er en middelsstor, grå-grønn og svart flue, 10–13&nbsp;millimeter lang. På ryggsiden av forkroppens overside går noen tydelige parallelle striper. Bakkroppen er mørk uten flekker eller tverrlinjer. Scutellum er grå-gult.

*Ferdinandea cuprea* kan minne on artene i slekten urteblomsterfluer (*Cheilosia*), men den den skiller seg fra disse fordi den er hårete på kroppen. *Cheilosia-artene* er «hårløse» og svarte. *Ferdinandea cuprea* og har et støvlag som dekker den svarte kroppsfargen og gjør at arten ser grønnlig-grå ut. 

## Levevis
Den voksne (imago) fluen flyr særlig på gress- og blomsterenger. Den besøker blomster eller sitter og soler seg.  Dersom været er bra, flyr de voksne fluene fra april til oktober.

**Larvene** tiltrekkes  utflytende sevje fra trær. Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.

## Systematisk inndeling
Slekten *Ferdinandea* omfatter bare én norske arter. 

* **[[Fluer]]** (Brachycera)  
** **[[Muscomorpha]]** 
*** **[[høyerestående fluer]]** [Cyclorrhapha)
**** **[[Aschiza]]**
***** **[[blomsterfluer]]** (Syrphidae)
****** slekt ***[[Bronseblomsterfluer|Ferdinandea]]*** – en art i Norge
******* **''Ferdinandea cuprea'' (Scopoli, 1763).**

## Litteratur
* Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. *Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.*  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
* Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 81-139. Science Herald, Budapest.

## Eksterne lenker
*
Bardiya (distrikt)

**Bardiya** er et av Nepals 75 distrikter. Bardiya ligger i *Midtvestlige region*, *Bheri sone*.

Bardiya ligger i den vestligste delen av Tarai, Nepals flate, tropiske grenseområde i sør.  I vest grenser det mot Kailali i nord mot Surkhet, i øst mot Banke og i sør mot den indiske delstaten Uttar Pradesh.

Hovedstad er Gularia (transkriberes også Gulariya) som i 2005 hadde en anslått befolkning på 49 426. 

Antall distriktsutviklingskomiteer er 31. Det finnes én bykommune . Bybefolkning (2001) var 12 %.

Forventa levealder 60,8 år, barnedødelighet pr. 1 000 fødte 69,3, leger 6 (alle tall 2001).

Høykaste-befolkning 23,32 %, dalit 9,86 %, muslimer 2,5 % (tall fra 2001).
 
For 100 år siden var distriktet skogkledt, og tynt bebodd av folk med tharu-nasjonalitet. Senere førte stor innvandring fra høyere deler av landet til distriktet Dang til at tharuer derfra ble presset ut og vandret inn i nabodistriktene, og tharu-befolkningen økte kraftig. I dag er tharu den største gruppen i Bardiya.

Grovt regnet er halvparten av distriktet, i den nordøstlige delen, dekket av Bardiyas viltreservat.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kart over Bardiya-distriktet
* Kart med helseindikatorer (på engelsk)
William av Jumièges

**William av Jumièges** (fransk *Guillaume de Jumièges*) var samtidig med hendelsene i 1066, og en av de tidligste som skrev om den normanniske erobringen av England. Selv er han «skyggeperson», og det eneste som er kjent om ham er fra hans dedikasjonsbrev til kong Vilhelm Erobreren som en munk fra Jumièges i Normandie.

Ettersom han også nevner at han var et øyevitne til noen av hendelsene under hertug Rikard III av Normandie (1026–1027) er det rimelig å anta at han var født en gang rundt år 1000. Han hadde sannsynligvis gått i klosteret en gang rundt 1025 og fikk sin utdannelse fra Thierry de Mathonville.

I henhold til Orderic Vitalis var Williams tilnavn «Calculus», men meningen bak det er ukjent. Hans død, en gang etter 1070, er ikke opptegnet. Han var en normannisk forfatter som skrev fra en normannisk synsvinkel og selv om han var en munk uten påviselig militær trening skrev han med stolthet av hva hans folk hadde oppnådd av seirer.

William av Jumièges var den første som satte sammen historien kjent som *[[Gesta Normannorum Ducum]]* – *De normanniske hertugenes dåder*, skrevet en gang rundt 1070. Verket bygget på skjelettet til en tidligere fortelling eller historie av Dudo av Saint-Quentin, *De moribus et actis primorum Normannorum ducum* – *Historien om Normannernes liv og død*, skrevet en gang mellom 1015 og 1030, kanskje nærmere 1020. Dette verket var bestilt av hertug Rikard I av Normandie, og ble oppdatert eller bearbeidet av hans halvbror grev Rodulf av Ivry og hans sønn hertug Rikard II av Normandie (996 – 1026). Dudos arbeid ble gjenopptatt av William av Jumièges på 1050-tallet som reviderte, forkortet og oppdaterte verket og la til en opptegnelse over regimene til hertugene Rikard II, Rikard III (1026–1027), Robert I (1027–1035) og Vilhelm II av Normandie og I av England. Han fullfører dette arbeidet rundt 1060, men legger senere til når Vilhelm Erobreren blir konge av England og fører hendelsene fram til 1070. *Gesta Normannorum Ducum* ble senere utvidet av andre munker på 1100-tallet, Orderic Vitalis og Robert av Torigni.

## Litteratur
* *The Gesta Normannorum Ducum of William of Jumièges, Orderic Vitalis and Robert of Torigni*, edited and translated by Elisabeth M. C. Van Houts, Clarendon Press, Oxford, 1995.
* *The Battle of Hastings, Interpretations and Sources*, edited by Stephen Morillo, The Boydell Press, 1996
Makwanpur (distrikt)

**Makwanpur** (transkriberes også *Makawanpur*) er et av Nepals 75 administrative distrikter. Distriktet ligger i *Narayani sone* i *Sentralregionen*.

Geografisk hører det til *åsområdene* i Nepal, mellom Tarai og Kathmandudalen. Det grenser mot Chitwan i vest, Dhading, Katmandu, Lalitpur og Kavrepalanchok i nord, Sindhuli i øst og Rautahat, Parsa og Bara i sør.

Distriktet har et areal på 2 426&nbsp;km². Befolkninga var i 2001 392 604.

Hetauda, med befolkning i 2005 anslått til 84 800, er distriktshovedstad. Hetauda er en viktig industriby, der riksveiene *Tribhuvan Rajmarg* fra Kathmandudalen til India og *Mahendra Rajmarg* fra øst til vest i Nepal krysser hverandre.

Makwanpur har et stort innslag av tamang. Her fins også bl.a. Chepang. Distriktet har også  tharu.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Kart over Makwanpur-distriktet
* Kart med helsestatistikk (på engelsk)
Engen Kloster

**Engen Kloster** er et lite, protestantisk diakonissekloster i Kolbu på Toten. Det ble opprettet i 1985 og har vært i virksomhet på Toten siden 1987.

Klosteret tilhører ordenen Communauté des Diaconesses de Reuilly i Frankrike.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside for Engen kloster
Jumièges

**Jumièges** er en kommune i departementet Seine-Maritime i regionen Normandie nordvest i Frankrike. Stedet ligger ved en meander i Seine ca. 21&nbsp;km vest for Rouen.

I Jumièges finnes ruinene etter en benediktinske klosterkirke fra 1040&ndash;1067. Klosterkirken er et av de eldste eksempler på den romanske arkitekturen i Frankrike. Klostret ble grunnlagt i 624, ble plyndret og ødelagt av vikinger i 842 og ble gjenopprettet av Rollos sønn Vilhelm Langsverd i 925 før det ble endelig ødelagt i slutten av den franske revolusjon av 1789.

Klosteret er mest kjent for være stedet hvor den pro-normanniske krønikeskriveren William av Jumièges, hvis liv ellers er ukjent, skrev verket *Gesta Normannorum Ducum* en gang rundt 1070.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Jumièges***

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Heihe

**Heihe** (kinesisk: 黑河; pinyin: *Hēihé*; Wade-Giles: *Hēi-hó*. Navnet kan oversettes med «Den sorte elv» ) er en by på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina.

Byen ligger ved grensen til Russland, på den søndre bredd av elven Amur (på kinesisk: *Heilongjiang*) rett overfor den russiske grensebyen Blagovesjtsjensk. Heihe har en befolkning på rundt 113&nbsp;000.  Heihe og Blagovesjtsjensk utgjør en frihandelssone som er et av de viktigste sentrene for den sino-russiske handel. 

Den gamle grenseposten Aigun er blitt flyttet sør for Amur og er nå gjenoppstått som del av det moderne Heihe. 

Byen er det nordre endepunktet for Heihe-Tengchong-linjen.

## Administrative enheter
Heihe byprefektur har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), 2 byfylker (市 *shì*) og 3 fylker (县 *xiàn*). 

Bydistriktet Aihuis utvikling, altså bykjernens, har utviklet seg slik:
* 1990 – 80&nbsp;282
* 2000 – 112&nbsp;961
* 2002 – 119&nbsp;500
* 2003 – 190&nbsp;000

## Samferdsel
Kinas riksvei 202 begynner i Heihe i provinsen Heilongjiang, passerer gjennom Harbin og Shenyang, og ender i Dalian ved Gulehavet.

## Sport og idrett
Byen var vertskap for de kinesiske allroundmesterskap i hurtigløp på skøyter i sesongen 1963/64. Mestere ble  for herrene og  for damene.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Chhetri

**Chhetri** (transkriberes også *Chhettri*, *Chettiri*) er i *år-distriktene* i Nepal navnet på den nest høyeste kasten etter bahun.

Mens bahun på nepali brukes om den høyeste kasten som tradisjonelt var prester, bhramin, er chhetri nepali-navnet på den tradisjonelle krigerkasten, som på hindi kalles kshatriya.

Da bhramin-slekter innvandra til det vestlige Nepal, omvendte de i første omgang aristokratiet i khas-befolkningen til hinduismen. Aristokratene ble av bhraminene gjort til *kshatriya*, etter hvert *chhetri*.

Denne prosessen ble fulgt opp av khas-aristokratene, som sørget for at også deres vasaller ble chhetri.

Med tida førte det til at chhetri-befolkningen i Nepal ble meget stor. 

Bahun og chhetri er de høykastene som i Nepal sammen blir kalt parbatiya.
Helstatspolitikk

**Helstatspolitikken** var forsøket på å sveise sammen Danmark og Norge til ett rike, en tanke som var spesielt merkbar i enevoldstiden (1660-1814), slik som Christian 4.s innføring av felles mål og vekt for begge land i 1638. 

Merkantilismen med sitt ønske om en sterk stat med selvforsyning dominerte synet på handel og økonomi. Eksport skulle fremmes, import bremses av tollmurer og forbud. Staten (dvs. kongen) gikk inn med regulering av næringslivet, støtte og privilegier til handel og sjøfart, som etablering av et fyrvesen. 

Danmark fikk enerett på å selge korn til det sønnafjellske Norge i 1735, mens norsk jern fikk monopol i Danmark i 1730 som hjelp i konkurransen med svensk jern. På 1600-tallet var tollen høy på innførsel av utenlandsk korn til Norge; men i 1735 ble kornimport forbudt til Sør-Norge. Dermed satt danske godseiere med hele denne kornhandelen. I uår når høsten slo feil, var ikke alltid kornet fra Danmark nok til å avbøte hungersnød.  

## Referanser


## Eksterne lenker
* Læreboktekst om eneveldeperioden fra Aschehoug
Risør Undervannsklubb

**Risør Undervannsklubb** (stiftet 1. juni 1965) er en norsk dykkerklubb fra Risør i Agder, som siden mars 2016 har vært medlem av Norges Dykkeforbund (NDF).

Klubben har «klubbhus» i Tangengata 1 i Risør, rett over gata for steinmoloen, og disponerer en dykkerbåt og kompressorer for luftfylling.

Risør Undervannspostkontor driftes av medlemmer fra Risør Undervannsklubb.

## Historikk
Klubben ble startet i 1965 av en gruppe fridykkere, blant andre . I starten var det mye kontakt med Oslo Undervannsklubb. Klubben hadde på 1970- og 1980-tallet dykkeropplæring.

## Eksterne lenker
*
Richard Buckminster Fuller

**Richard Buckminster Fuller** (1895–1983) var en amerikansk arkitekt, professor, oppfinner og forfatter.

Fuller ble berømt for sine geodetiske kupler som fremdeles anvendes til radarstasjoner, utstillinger m.m. Kuplenes konstruksjon besto av stenger og kabler, «tensegriti» (en benevnelse funnet opp av ham selv), og var ekstremt lette og stabile. Den bygde på geometriske figurer som var kjent fra naturen og fra klassisk geometri.

På grunnlag av sitt arbeide innenfor tensegrity-strukturer, har Fuller fått en familie av molekyler oppkalt etter seg – fullerener. De minste kalles buckminsterfullerener eller Buckyballer – C60. En Buckyball består av 60 karbonatomer og ble første gang oppdaget i 1985.

## Galleri

Biosphère de Montréal en juillet 2011.jpg|Montreal Biosphère, et av Richard Buckminster Fullers arbeider.
Dynamaxion 1933.jpg|Prototypen av Dymaxion på en utstilling i 2011.
Preserved R Buckminster Fuller and Anne Hewlitt Dome Home.jpg|Buckminster Fullers hjem i Carbondale.
Bucky TRIMTAB.jpg|Buckminster Fullers grav.


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
.22 Long Rifle

**.22 Long Rifle** (metrisk betegnelse **5.6×15mmR**), ofte forkortet **.22 LR**, er en patron for rifle, pistol og revolver. Patronen blir ofte referert til som **salongpatron** eller **finkaliber** (grunnet liten kulediameter), men denne betegnelsen kan også inkludere andre små patroner som f.eks. .17 HMR eller 22wmr

Patronen ble designet av Peters Cartridge i 1887, og er en av de mest brukte patroner i dag. Den kom først i Marlin og Stevens enkelskuddsrifler. Marlin modell 1891 bøylerifle, forgjengeren for dagens modell 39A, var den første repetergeværet som ble kamret for patronen.

## Bruk
Et stort antall pistoler, revolvere og rifler er kamret for denne populære patronen. Populariteten skyldes i første rekke at ammunisjonen er svært rimelig og har svak rekyl. Dette gjør .22 LR til en svært egnet ammunisjon for skytesport. Både Det frivillige Skyttervesen, Dynamisk Sportsskyting Norge og Norges Skytterforbund har konkurranseprogrammer hvor man benytter .22 LR-ammunisjon.

## Lading
.22 LR-patroner lades meget sjelden eller aldri av hjemmeladere, mest grunnet dens lave pris og randtenning som krever svært spesialisert utstyr for å lade.

## Riflestigning
Piper til .22 LR har vanligvis en riflestigning på 405&nbsp;mm (1:16&nbsp;tommer).

## Se også
* Salongrifle
* .22 Short
* .22 Long
* Liste over patrontyper
* :Kategori:Skytevåpen i kaliber .22 Long Rifle

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* GUNS AND SHOOTING ONLINE
Navigasjonsakten

**Navigasjonsakten** eller mer presist, **Lovene om handel og navigasjon** (engelsk: *Acts of Trade and Navigation*), var en lang rekke engelske lover som ble utviklet, fremmet og regulerte engelske skip, skipsfart, handel og handel mellom andre land og med egne kolonier. Lovene regulerte også Englands fiskerier og begrenset utlendingers deltakelse i kolonihandelen. Mens de var basert på tidligere presedenser, ble de først vedtatt i 9. oktober 1651 under det republikanske engelske samveldet.

Loven var rettet mot nederlendernes sterke stilling i internasjonal skipsfart, og bidro til å redusere deres innflytelse kraftig. Den bidro også til den amerikanske revolusjon da de engelske kolonier i Nord-Amerika kunne bare handle med England, eller via England.

Systemet ble gjeninnført og utvidet med restaureringen (gjeninnføringen av monarkiet) ved loven av 1660, og videreutviklet og strammet inn ved navigasjonslovene av 1663, 1673 og 1696. På dette grunnlaget i løpet av 1700-tallet ble lovene modifisert ved påfølgende utvidelser, endringer og tillegg av mekanismer for håndheving og ansatte. I tillegg førte en stor endring i selve formålet med handlingene på 1760-tallet – det å generere inntekter fra koloniene, i stedet for bare å regulere imperiets handel – til betydelige endringer i gjennomføringen av lovene. seg selv, og til store og betydelige opprør mot lovene.

Lovene forbød generelt bruk av utenlandske skip, krevde ansettelse av engelske og koloniale sjøfolk for 75% av mannskapene, også skip fra Det britiske ostindiske kompani. Lovene forbød kolonier å eksportere spesifikke produkter til andre land enn Storbritannia og disse landenes kolonier, og ga mandat at import kun skulle hentes gjennom Storbritannia.

Samlet sett dannet lovene grunnlaget for engelsk (og senere) britisk oversjøisk handel i nesten 200 år, men med utviklingen og gradvis aksept av frihandel ble lovene til slutt opphevet i 1849. Lovene reflekterte den europeiske økonomiske teorien om merkantilisme som forsøkte å beholde alle fordelene ved handel innenfor sine respektive imperier, og å minimere tapet av gull og sølv, eller fortjeneste, til utlendinger gjennom kjøp og handel. Systemet ville utvikle seg med koloniene som leverer råvarer til britisk industri, og i bytte for dette garanterte markedet at koloniene ville kjøpe produserte varer fra eller gjennom Storbritannia.

Navigasjonsakten ble opphevet i 1849, noe som regnes som en seier for prinsippet om fri handel over landegrensene.

## Norge
Ringvirkningene var betydelige også for Norge, der skipsfarten opplevde sin første gullalder på 1690-tallet. Ettersom Navigasjonsakten bestemte at bare engelske skip, eller skip fra det landet varen kom fra, fikk frakte varer til England, ble Nederland effektivt satt utenfor trelastfarten fra Norge til England, og resulterte i en oppblomstring av norske rederier som i 1670 var oppe på en flåte på 240 skip på ialt rundt 22&nbsp;000 registertonn. Også eksporten av tørrfisk og bergverksvarer, og på 1700-tallet av klippfisk fra Nordvestlandet, fikk fordel av dette.

## Referanser


## Se også
* Produktplakatet
Magnar

**Magnar** er et nylaget mannsnavn dannet av de norrøne ordene *magn* som betyr «makt» eller «styrke» og *ar* som har usikker betydning, muligens «verger», «kriger» eller «spyd». Magnar kan alternativt være en variant av det latinske navnet Magnus, som betyr «stor».

## Utbredelse
Navnet *Magnar* er kjent brukt i Norge første gang i 1855 og var vanlig i Norge fra 1910- til 1950-årene og hadde en popularitetstopp med 0,4 % i 1933.

|}

Magnar er kjent i Norge fra 1878 og i Sverige fra 1886. Magnar var mest populært som navn på nyfødte gutter i Norge i perioden ca. 1920&ndash;1950, men har aldri vært blant de mest populære navnene. Navnet var i begynnelsen mest utbredt i Møre og Romsdal.

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Magnar, svigerfar til den frankiske kongen Guntram (ca. 545&ndash;592)
* Magnar Berg-Sæther (1876&ndash;1948), norsk los
* Magnar Estenstad (1924&ndash;2004), norsk skiløper
* Magnar Solberg (1937&ndash;), norsk skiskytter og OL-vinner
* Magnar Lundemo (1938&ndash;1987), norsk langrennsløper og friidrettsutøver
* Magnar Mikkelsen (1938&ndash;), norsk forfatter og journalist
* Magnar Norderhaug (1939&ndash;2006), norsk økolog og naturverner
* Magnar Johnsgaard (1944&ndash;), norsk forfatter og dramatiker
* Magnar Åm (1952&ndash;), norsk komponist
* Lars Magnar Enoksen (1960&ndash;), svensk forfatter og runolog
* Magnar Dalen (1963&ndash;), norsk skiskytter og landslagstrener i langrenn
* Magnar Freimuth (1973&ndash;), estisk snowboarder

### Oppdiktede personer
* *Magnar* en figur i tegneserien om Supermann

## Andre betydninger av Magnar
* *magnar* betyr «å spise» på venetiansk språk

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Chepang

**Chepang** er ei nasjonal gruppe i Nepal.

Antallet er regna til rundt 50 000.

Chepang-folket snakker et sino-tibetansk språk som er i slekt med språket til den mye større folkegruppa Tamang.

Chepang regnes som janjati. De bor i det indre Tarai og *åsene* i *Sentralregionen* og *Vestregionen*, der de tradisjonelt har holdt til i jungelområder og levd av enkelt jordbruk eller jakt og sankning. De har vanligvis bodd på avsides åssider og topper.

Våren 2007 stilte chepang-folket krav om at de skulle få et selvstyrt nasjonalt område i distriktene Gorkha, Dhading, Makwanpur og Chitwan.

## Eksterne lenker
* Chepang community in Dhading under starvation (2007-3-30) (På engelsk. Om sult blant Chepang-folket. Fra The Rising Nepal.]
Andranik Margarjan

**Andranik Margarjan** (armensk **Անդրանիկ Մարգարյան**, født 12. juni 1951, død 25. mars 2007) var en armensk politiker. Han var statsminister i Armenia fra 12. mai 2000 til han døde. Han var medlem av *Armenias republikanske parti* (Hayastani Hanrapetakan Kusaktsutyun).

Margarjan ble medlem av Det nasjonale enhetspartiet i 1968. Dette partiet ble forbudt i Sovjetunionen. Margarjan gikk inn for et uavhengig, demokratisk Armenia. Han ble i 1974 og dømt til to års fengsel «for å spre upatriotiske ideer og aktiviteter». Da Armenia ble selvstendig, ble Margarjan med i Armenias republikanske parti i 1992. Han ble valgt til formann i partiet fra 1993. President Robert Kotsjarjan utnevnte ham til statsminister 12. mai 2000.

Han døde plutselig av hjerteinfarkt 25. mars 2007. Han var gift og hadde tre barn.

## Referanser