Taishō Tripiṭaka

**Taishō Tripiṭaka** (kinesisk: 大正新脩大藏經, pinyin: *dàzhèng xīnyxīu xàzàngjīng*, japansk: *Taishō shinshū daizōkyō*),  ordrett «tripiṭaka publisert under Taishōperioden (1912–1926)», er en østasiatisk buddhistisk tekstsamling i 100 bind som ble publisert i Tōkyō fra 1924 til 1935. Samlingen består av 5&nbsp;320 individuelle tekster og ble samlet av Takakusu Junjirō (高楠順次郎, 1866–1945) og Watanabe Kaikyoku (渡辺海旭, 1872–1932).

Navnet på tekstsamlingen forkortes noen ganger som 大正藏; dette er *Dàzhèngzàng* på kinesisk og *Taishōzō* på japansk. Den vanligste forkortelsen blant orientalister og buddhologer er **Taishō** (大正).

Den 2. desember 2002 publiserte Christian Wittern, professor ved senter for informatikk ved østasiastiske studier, Institutt for forskning i Humaniora, universitetet i Kyoto, en online katalog over innholdet.

## Innhold
Bind 1–85 inneholder en samling av tekster. Bind 86–97 inneholder buddhistiske tegninger, deriblant av mange buddhaer og bodhisattvaer. Bind 98–100 inneholder ulike indekser over buddhistiske tekster som var kjent i Japan i 1930. Bind 56–84 inneholder tekster fra japanske sekter som er skrevet i klassisk kinesisk.

De 55 første bindene ble publisert i 1924. Bind 56–84 ble publisert fra 1929 til 1932, bind 85 ble utgitt i 1932 og bind 86–100 fra 1932 til 1935.

Taishō inneholder 2&nbsp;920 tekster fra det som utgjorde 11&nbsp;970 bokruller.

Taishō bygger på tre tidligere utgaver av den kinesiske buddhistiske kanon. Den første er Tōkyō-utgaven eller *Dai Nihon kōtei shukusatsu dai zōkyō* (大日本校訂縮刷大藏經) fra 1880–1885. Den bestod av 418 bind, og omfattet 8&nbsp;534 bokruller. Noen få tekster finnes bare i Tōkyō-utgaven, deriblant den mest komplette samlingen (10 bind) av *yīnyì* (音義, おんぎ). 

Den andre er Kyōto-utgaven eller *Dai Nihon kōtei zōkyō* (大日本校訂藏經) fra 1902–1905. Den bestod av 347 bind, og bestod av det som hadde vært 7&nbsp;082 bokruller. Den betegnes også som Manjiutgaven (*Manjibǎn*, 卍版). Den tredje er Kyōto-utgaven eller *Nihon dai zōkyō* (日本大藏經) fra 1914–1919.

Taishō baserer seg også på kinesiske tekster i koreanske klosterbiblioteket, og tekster i japanske manuskripter fra perioden Tenpyō (august 729 - april 749), som oppbevares i det nasjonale parlamentsbiblioteket (tidligere det keiserlige biblioteket) i Tōkyō. Noen av manuskriptene befinner seg i private samlinger. Den bygger også på ulike utgaver av Tripitaka Koreana: Den xylografiske utgaven fra 1236 til 1251 som oppbevares i tempelet Haeinsa (해인사), såvel som utgaver fra Song-dynastiet (1239), Yuan-dynastiet (1269-1286) og Ming-dynastiet (1589-1677).

Ytterligere et par tekstsamlinger bør nevnes. Den ene er *[[Dainippon Zokuzōkyō]]* (大日本續藏經), ofte forkortet **Zokuzokyō**, **Z** og **卍**. Tittelen betyr ordrett «skattkammeret av buddhistiske tekster i Japan» (1912–1922). Den kalles ofte «Kyōtosupplementet til Manjiutgaven av kanonen». Den består av 750 bind (*satsu*, 冊), 5 bind utgjør èt sett (*tō*, 套), og det er et sett per kasse (*chitsu*, 帙 eller *kan*, 函). Nyere utgaver består av 150 bind. Tekstsamlingen består av 1&nbsp;684 tekster.

*Dainippon Zokuzōkyō* er spesielt rik på østasiatiske eksegeser til de buddhistiske tekstene; mange av disse finnes ikke i Taishō og i så måte overlapper de hverandre. Disse to tekstsamlingene er mye brukt av orientalister og vestlige forskere.

### Bind 1-4
Den første seksjonen (bind 1–2) inneholder lange, mellomstore, blandede og små *[[Āgama (buddhisme)|āgamaer]]*, og enkelte tekster som tilsvarer deler av khuddakanikaya i Pālikanonen. Den andre seksjonen (bind 3–4) inneholder *[[Jataka|jātakaer]]*; den omtaler Buddhaenes forskjellige liv, og inneholder fabler og lignelser.

### Bind 5-17

Mahāyānasūtraene er fordelt på de syv seksjonene 3–9, og opptar bind 5–17. Seksjon 3 (bind 5–8) består av kinesiske oversettelser av prajñāpāramitālitteraturen. Seksjon 4 (mesteparten av bind 9) består av lotussūtraen og beslektede tekster. Seksjon 5 (resten av bind 9 og bind 10) inneholder avataṃsakasūtraen, og enkelt-kapitler fra denne teksten i ulike oversettelser, samt beslektede tekster. Seksjon 6 (bind 11) inneholder de 49 tekstene i den kinesiske versjonen av ratnakūţasūtraen og beslektede tekster. Seksjon 7 (bind 12) består av mahāparanirvānasūtraen og beslektede tekster. Noen buddhister regner disse tekstene som en del av Ratnakūţasūtraen. Seksjon 8 (bind 13) består av *[[Mahāsaṃnipātasūtraen|mahāsamnipātasūtraen]]* og beslektede tekster (*mahāsannipāta*). Seksjon 9 (bind 14&ndash;17), «seksjonen med samling av sūtraer» (*sūtrasannipāta*), består av diverse sūtraer, for det meste mahāyānasūtraer.

### Bind 14–17

### Bind 18–21

Den tiende seksjonen (bind 18–21) omfatter tekster fra esoterisk buddhisme (vajrayāna, zhēnyán, shingon-shū). På japansk kalles det *mikkyō*, og i Taishō kalles dette avsnittet *mikkyō-bu* (密教部). Det består av Tantraer, rituelle manualer og *[[dhāraṇī]]er*.

### Bind 22–24

Denne seksjonen inneholder vinaya-tekstene til skolene *[[Mahisasaka|mahīśāsakāḥ]]*, *[[Mahasanghika|mahāsāṃghika]]*, *[[dharmaguptaka]]*, *[[sarvāstivāda]]* og *[[Mulasarvastivada|mūlasārvastivāda]]* og enkelte tekster om bodhisattvaers leveregler (*bodhisattvaśīla*).

### Bind 25–26

Seksjon 12 inneholder kommentarer til sūtraer og āgamaer (*sūtravyākaraṇa*), som er skrevet av indiske buddhister.

### Bind 26–29

Denne seksjonen av inneholder skolastiske avhandlinger (abhidharma) fra de indiske skolene *sarvāstivāda*, *[[vaibhāṣika]]* og *dharmaguptaka*, Den inneholder også tekster fra *[[sautrāntika]]*.

### Bind 30–31

Dette er to seksjoner; den første (som også omfatter første del av bind 30) inneholder tekster fra skolen mādhyamaka. Den neste seksjonen, som omfatter slutten av bind 30, samt bind 31, inneholder tekster fra skolen yogachāra. 

### Bind 32

Seksjon 16 (bind 32) inneholder buddhistiske śāstraer. Dette er avhandlinger om logikk, antologier fra sūtraene og andre avhandlinger.

### Bind 33–48

Seksjonene 17–19 (bind 33–48) inneholder tekster av kinesiske buddhister. Seksjon 17 (bind 33–39) inneholder kinesiske kommentarer til mahāyānasūtraene (*sūtravibhāṣa*). Seksjon 18 (første del av bind 40) inneholder kinesiske kommentarer til vinaya (*vinayavibhāṣa*). Seksjon 19 (siste del av bind 40, bind 41–43 og første del av bind 44) inneholder kinesiske underkommentarer til indiske śāstraer (*śāstravibhāṣa*). Seksjon 20 (resten av bind 44 og frem til bind 48) inneholder sekteriske tekster av sentrale personer innenfor ulike skoler i Kina (*sarvasamaya*) — østasiatisk madhyamaka, østasiatisk Yogācāra, Huāyán zōng, det rene lands buddhisme, Zhēnyán, Tiāntái og Chán (Guiyang, Línjǐ zōng, Cáodòng zōng, Fǎyǎn zōng, Yúnmén).

### Bind 49–55

Seksjonene 21–24 (bind 49–55) består av diverse tekster som ikke er en del av Tripiṭaka (sūtra, vinaya, abhidharma), og som heller ikke er kommentarer til disse. Seksjon 21 (bind 49–52) består av 95 tekster med historisk og biografisk materiale. Seksjon 22 (bind 53 og størstedelen av bind 54) inneholder leksikalske oppslagsverk og ordbøker. Seksjon 23 (siste del av 54) består av lærdommer fra de indiske (hinduistiske) filosofiske skolene *[[Samkhya|sāṃkhya]]* og *[[vaisheshika]]*, samt manikeistiske og nestoriansk kristne tekster. Seksjon 24 (bind 55) består av 40 suksessive kataloger over den kinesiske, buddhistiske kanon. Den innledes med katalogen til Sēngyòu (僧佑, 445–518) fra året 515 e.Kr.

### Bind 56–84

Seksjonene 25–28 (bind 56–84) består av tekster, skrevet av fremtredende skikkelser innenfor ulike skoler av japansk buddhisme. Seksjon 25 (bind 56–61) er kommentarer til sūtraene, seksjon 26 er kommentarer til vinaya og seksjon 27 (bind 63–70) er kommentarer til śāstraer og abhidharma. Seksjon 28 (bind 70–84) er tekster fra de japanske skolene Sanron-shū, Hossō-shū, Kegon-shū, Risshū, Tendai, Shingon-shū, Zen, Jōdo-shū, Seizan, Jōdo Shinshū, Yūzū Nembutsu, Ji-shū og Nichirenbuddhismen. Seksjon 29 (bind 84) omhandler siddhaṃskrift.

### Bind 85

Seksjonene 30–31 (bind 85) består av tekster som ble oppdaget i mogaogrottene, «de tusen buddhaers huler», i oasebyen Dūnhuáng, i den nåværende provinsen Gansu, på begynnelsen av 1900-tallet. Tekstene var blitt bortgjemt i år 1038. Seksjon 30 (tekstene 2732–2864) består av «tapte» tekster (*Yísìbù*), mens seksjon 31 (tekstene 2865–2920) er «tvilsomme» tekster (apokryfer).

### Bind 86–100
Seksjon 32 (bind 86–97) inneholder forskjellige tegninger relatert til buddhismen, deriblant tegninger av buddhistiske symboler og maṇḍalaer, av dhyāni buddhaer og bodhisattvaer. Av maṇḍalaene finnes det fire typer: Mahāmaṇḍalaer, samayamaṇḍalaer, dharmamaṇḍalaer og karmamaṇḍalaer. Seksjon 33 (bind 98–100) inneholder forskjellige tekster som består av indekser og kataloger, *Sōmokuroku* («Shōwaskatter»), til buddhistiske tekster i Japan.

## Referanser




## Litteratur
*
*
*
*
*
*
*
*
*