open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Patogen

**Patogen** (av *pato-*, fra gresk *pathos*, «lidelse», og *-gen*, via fransk *-gène*, fra gresk *genos*, «avstamning, opphav») er et biologisk eller medisinsk begrep som brukes om det som er sykdomsfremkallende, det som forårsaker sykdommer, vanligvis bakterier og virus. Adjektivet *patogen* er synonymt med «sykdomsfremkallende». På samme måte brukes begrepet patogenese om hvordan en sykdom oppstår, utvikler seg og forløper. Et patogen kan også bli referert til som et smittestoff, eller ganske enkelt en bakterie.

Begrepet patogen kom i bruk på 1880-tallet.
 Vanligvis brukes begrepet patogen for å beskrive en smittsom mikroorganisme eller et middel, slik som et virus, en bakterie, en protozo, prion, viroid eller sopp. Parasittiske organismeer (snyltere), som små dyr og insekter, kan også forårsake eller overføre sykdom. Imidlertid blir disse dyrene vanligvis referert til som parasitter i stedet for patogener. De vitenskapelige studier av mikroskopiske organismer, inkludert mikroskopiske patogene organismer, kalles mikrobiologi, mens parasittologi refererer til de vitenskapelige studier av parasitter og organismene som er vert for dem.

Patogener eller patogene organismer, er en betegnelse på sykdomsfremkallende mikroorganismer, særlig sykdomsutløsende bakterier til forskjell fra alle andre bakterier som ikke har med sykdom å gjøre. Bakterier og virus som ikke er sykdomsfremkallende kalles gjerne apatogen.

## Se også
* Patognomonisk, en diagnose for en spesiell sykdom

## Referanser
Kvelde

**Kvelde** er et tettsted i Larvik kommune i Vestfold. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger på begge sider av Numedalslågen. Høyeste punkt er Musekollen. Kvelde kirke ble bygd i 1871.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Michaela Dorfmeister

**Michaela Dorfmeister** (født 1973) er en østerriksk tidligere alpinist. Hun ble verdensmester to ganger og olympisk mester to ganger. I tillegg vant hun verdenscupen sammenlagt en gang, og vant disiplincupene i både utfor, Super-G og storslalåm.

## Karriere
Dorfmeister debuterte i verdenscupen i 1991, og i 1995 kunne hun feire sin første seier, i et utforrenn i St. Anton am Arlberg. Under OL 1998 i Nagano fikk hun sølv i super-G, ett hundredels sekund etter vinneren Picabo Street, og i VM 1999 fikk hun sølv i utfor og bronse i super-G. Under VM 2001 i St. Anton vant hun gull i utfor.

Hun vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2001/2002, og var blant de største favorittene foran OL 2002 i Salt Lake City. Hun levde imidlertid ikke opp til favorittstempelet, og gikk glipp av medaljer. Hun tok sin andre VM-tittel under VM 2003 i St. Moritz, der hun vant Super-G. Karrierens største høydepunkt kom under OL 2006. 15. februar tok hun gull i utfor i San Sicario, og fem dager senere gjentok hun suksessen i super-G. Hun ble dermed tidenes første alpinist til å vinne disse øvelsene i ett og samme OL.

## Meritter
* OL
** Torino 2006: Gull i utfor og Super-G
** Nagano 1998: Sølv i super-G
* VM
** Vail 1999: Sølv i utfor, bronse i super-G
** St. Anton 2001: Gull i utfor
** St. Moritz 2003: Gull i super-G
* Verdenscupen:
** Sammenlagtvinner 2002
** Vinner av utforcupen i 2003 og 2006
** Vinner av Super-G-cupen i 2005
** Vinner av storslalåmcupen i 2000

### Pallplasseringer i verdenscupen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Michael Hadschieff

**Michael Florian Hadschieff** (født 5. oktober 1963 i Innsbruck) er en østerriksk tidligere skøyteløper, og den fremste representanten for østerriksk skøytesport i en periode da landet hadde mange gode løpere. I Vinter-OL 1988, i Calgary deltok Hadschieff i alle fem distansene (500 m –  m –  m –  m –  m), og fikk medaljer i to av dem. Med dette overtok han førsteplassen på Adelskalenderen fra Nikolaj Guljajev. Bare tre dager senere mistet han førsteplassen til Eric Flaim. Han deltok også i OL 1984 (med 5.-plass på 10&nbsp;000 m som beste plassering), 1992 og i 1994. Han var best på langdistansene og vant 10&nbsp;000 m i VM 1984.

## Personlige rekorder

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Michael Hadschieff på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
*  Michael Hadschieff på www.isu.html.infostradasports.com
Black and Blue (album)

***Black and Blue*** er et album av The Rolling Stones, utgitt i april 1976.

Albumet huskes kanskje best for at det er Ron Woods første etter at Mick Taylor ga seg som gitarist like før innspillingen av *Black and Blue* i desember 1974. Men det er to andre gitarister som viser seg mer frem på albumet, spesielt Wayne Perkins på «Hand of Fate». Han ble også nesten et medlem av bandet, helt til Keith *kom på* at The Rolling Stones skulle være et engelsk band.

Selv om albumet var en forholdsvis stor publikumssuksess, hevdet enkelte kritikere at gruppen var over toppen, men det skulle de motbevise allerede med sitt neste studioalbum, *[[Some Girls]]*, som kom i 1978.

Andre trekker gjerne frem albumet som et av gruppens mest undervurderte. Mye av grunnen til uenigheten er at *Black and Blue* rent musikalsk er utypisk for The Rolling Stones med elementer av funk («Hot Stuff», funk var stort i 1975) og reggae («Cherry Oh Baby», en coverlåt fra Jamaica 1971) så vel som jazz («Melody», sunget i duett med Billy Preston, som også turnerte med Stones i 1975 og 1976).

Sangene på *Black and Blue* har sjelden blitt fremført på konsert siden Europarturneen i 1976. «Memory Hotel» dukket opp på 90-tallet selv om den ikke ble spilt på turneer på 70-tallet. «Hand of Fate» har også blitt spilt en sjelden gang.

*Black and Blue* ble uansett en kommersiell suksess og nådde henholdsvis andre- og førsteplass på hitlistene i Storbritannia og De forente stater i mai 1976. Singelen «Fool to Cry» nådde også høyt opp på listene verden over.

## Sporliste

Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.
;Side én
#«Hot Stuff» – 5.22
#«Hand of Fate» – 4.28
#«Cherry Oh Baby» (Eric Donaldson) – 3.55
#«Memory Motel» – 7.09
;Side to
#«Hey Negrita» (inspiration by Ron Wood) – 4.59
#«Melody» (inspiration by Billy Preston) – 5.49
#«Fool to Cry» – 5.04
#«Crazy Mama» – 4.34

## Besetning
;The Rolling Stones
* Mick Jagger – sang, piano på «Memory Motel» og «Fool to Cry», gitar på «Crazy Mama»
* Keith Richards – akustisk og elektrisk gitar, kor, sang på «Memory Motel»
* Ronnie Wood – akustisk og elektrisk gitar på «Cherry Oh Baby» og «Hey Negrita»
* Charlie Watts – slagverk
* Bill Wyman – bass, perkusjon

;Øvrige medvirkende
* Nicky Hopkins – piano og ARP String Ensemble på «Fool to Cry», orgel på «Cherry Oh Baby»
* Billy Preston - piano, orgel, synthesizer, kor, harmonisang på «Melody»
* Ian Stewart – perkusjon
* Harvey Mandel - elektrisk gitar på «Hot Stuff» og «Memory Motel»
* Wayne Perkins - elektrisk gitar på «Hand of Fate» og «Fool to Cry», akustisk gitar på «Memory Motel»

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tattoo You

***Tattoo You*** er et album av The Rolling Stones, utgitt i august 1981. Flere av låtene på albumet er hentet fra innspillingen av tidligere album. 

«Tops» og «Waiting on a Friend» er hentet fra innspillingen av *[[Goats Head Soup]]* (1973), mens «Slave» og «Worried About You» ble spilt inn i 1975 før *[[Black and Blue (album)|Black and Blue]]* kom ut året etter. Albumets største hit, «Start Me Up», var opprinnelig en reggaelåt kalt «Never Stop» under innspillingen av *[[Black and Blue (album)|Black and Blue]]* (1976). Versjonen som foreligger på *Tattoo You,* ble spilt inn under innspillingen av *[[Emotional Rescue]]* (1980). Også «Hang Fire», «Little T&A», «Black Limousine» og «No Use in Crying» har sin opprinnelse i innspillingen av *Emotional Rescue*. De eneste nye innspillingene på albumet er «Heaven» og «Neighbours».

Musikalsk sammenfaller *Tattoo You* i stor grad med de to foregående albumene, *[[Some Girls]]* (1978) og *Emotional Rescue* (1980). På LP-utgivelsen av albumet besto den ene siden av rockelåter, mens den andre siden besto av ballader.

Selv om The Rolling Stones fortsatt regnes som verdens største rockeband, regnes *Tattoo You* fortsatt som deres siste skikkelig gode album. Det er også det siste av albumene deres som har nådd førsteplass på hitlistene i De forente stater. Det kan i tillegg nevnes at ingen Stones-låter har nådd andreplass eller høyere på de amerikanske hitlistene siden «Start Me Up».

*Tattoo You* toppet Billboard, nådde 2.-plass i Storbritannia  og 3.-plass på VG-lista i september 1981, bak Jon English og Kim Carnes.

## Sporliste

Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.
;Side én
#«Start Me Up» – 3.32
#«Hang Fire» – 2.21
#«Slave» – 4.57
#«Little T&A» – 3.23
#«Black Limousine» (Jagger/Richards/Ron Wood) – 3.34
#«Neighbours» – 3.33
;Side to
#«Worried About You» – 5.17
#«Tops» – 3.48
#«Heaven» – 4.22
#«No Use in Crying» (Jagger/Richards/Wood) – 3.29
#«Waiting on a Friend» – 4.39

## Besetning
;The Rolling Stones
*Mick Jagger - sang, munnspill, elektrisk gitar på «Heaven»
*Keith Richards - elektrisk gitar, sang og bass på «Little T&A», kor

*Ronnie Wood – akustisk og elektrisk gitar, bass på «Hang Fire», kor
*Charlie Watts - slagverk
*Bill Wyman - bass, synthesizer på «Heaven»
*Mick Taylor – elektrisk gitar «Waiting on a Friend», «Tops» (1972)

;Øvrige medvirkende
*Nicky Hopkins – piano på «Waiting on a Friend», «Tops», «No Use in Crying»
*Ian Stewart - piano på «Hang Fire», «Little T&A», «Black Limousine»
*Billy Preston – piano and orgel på «Slave», «Worried About You» (1975)
*Wayne Perkins - elektrisk gitar på «Worried About You» (1975)
*Sonny Rollins – saksofon på «Slave», «Waiting on a Friend», «Neighbours»
*Chris Kimsey – piano på «Heaven»

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stipend

**Stipend**, eller **stipendium**, er betegnelsen på en pengesum en person kan motta, enten fra private eller myndigheter, for et bestemt formål. Vanligvis brukes ordet om penger man mottar for å ta en utdannelse, eller for å utføre forskning, men det trenger ikke å være begrenset til disse to feltene.

## Se også
*Stipendiat

## Eksterne lenker
* Fellowships
* fou.no – Forskning og utdanning på ett sted
* Lånekassen
Skalare

:*Se også: [[Skalar]], et matematisk objekt.*

**Skalare** er den mest kjente arten i skalareslekten.
Den er populær som akvariefisk på grunn av at den er relativt hardfør og på grunn av dens spesielle utseende.

Den er relativt fredelig (til ciklide å være), men kan jakte på småfisk.
Akvariet bør være minst 170 liter og 50&nbsp;cm høyt. Normalt er skalaren rundt 4–5&nbsp;cm lang når den kjøpes i akvarieforretningen, men den eter mye og vokser fort, og blir opptil 16&nbsp;cm lang. Den krever derfor mye plass, god filtrering, og regelmessige vannbytter.

Naturformen av en frisk skalare kan bli ca. 10-12 år gammel i fangenskap. Avlsformene blir sjelden eldre enn 8-10 år.

## Adferd og forplantning

Skalaren lever oftest i mindre grupper, men kan klare seg alene i akvarium. Skalaren er en pardannende substratruger som leker fritt. Antallet egg kan være opp mot 1000 per lek, men det er mer vanlig med 100-300 stykker. Eggene legges samlet, oftest på en vertikal overflate. I naturen benyttes nesten alltid nedhengende trerøtter som substrat, mens akvarielevende skalarer ofte foretrekker større, harde blader, eller til og med direkte på akvarieglasset. Innvendige filtere og varmekolber er også populære.
Egg og yngel passes av foreldrene. Som ungfisker er de stimdannende, og først som voksne danner de par og blir noe territorielle.

## Varianter
Det finnes mange ulike fremavlede varianter av skalaren. Noen fargevarianter er «marmor-», «sort», «spøkelses-» og «gullskalare». Man finner også varianter med forlengede finner. Naturformen er sølvgrå (og kalles derfor «silver»), med loddrette sorte bånd.

## Peru- og altumskalarer
Viltfangede skalarer har en rankere holdning og en mer symmetrisk kropp enn avlsvariantene. Skalarer som nedstammer fra Peru går også for å ha en noe høyere kroppsform enn skalarer fra Amazonas.

Slike eksemplarer kan for et utrent øye ligne på altumskalarer, som ligger mye høyere i pris enn vanlige skalarer. Disse blir da også ofte solgt som altumskalarer. Hvis man ikke er sikker på at man selv klarer å se forskjell på artene, bør man være svært forsiktig med å kjøpe altumskalarer, både fra private og fra zoo-butikken.

## Eksterne lenker
* 
*
Olympiastadion (Berlin)

**Olympiastadion** er et sportsstadion i ortsteilen Westend i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin, og rommer 74&nbsp;649 tilskuere etter ombyggingen i 2004. Det har vært to stadioner på stedet, et som ble bygget til de avlyste olympiske leker i 1916 av Otto March, den neste ble bygget av sønnen Werner March til sommerlekene i 1936.

Olympiastadion er fredet.

## Historie

Før de olympiske leker i 1936 ble dagens Olympiastadion med Olympischer Platz bygget. Under andre verdenskrig tok bygningen lite skade og de britiske okkupasjonsstyrkene brukte det som hovedkvarter fram til 1994.

## Bruk
### Fotball
Bortsett fra bruk til olympiske leker, har stadionet en sterk fotballtradisjon som hjemmebane for Hertha Berlin og arena for den tyske cupfinalen. 3 kamper ble spilt her under fotball VM i 1974. Stadionet ble totalrenovert og stod ferdig i 2004 foran fotball-VM i 2006, da seks av kampene (inkludert finalen) ble spilt på Olympiastadion.

;Kamper i VM 2006

* 13. juni: &ndash;
* 15. juni: &ndash;
* 20. juni: &ndash;
* 23. juni: &ndash;
* 30. juni: &ndash;
* 9. juli: &ndash;

;Mesterligaen
Finalen i Mesterligaen 2014/2015 mellom Juventus og FC Barcelona ble spilt på Olympiastadion 6. juni 2015.

### Friidrett
VM i friidrett 2009 og EM i friidrett 2018 ble arrangert på Olympiastadion.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Side med historisk informasjon om lekene i 1936 
* Bilder av stadionet fra 1989: Detaljer, noen av statuer fra den nasjonalsosialistiske perioden]
* Om station på Hertha Berlins hjemmeside
Eplesnegler

* *[[Afropomus]]*
* *[[Asolene]]*
* *[[Felipponea]]*
* *[[Lanistes]]*
* *[[Marisa]]*
* *[[Pila (snegler)|Pila]]*
* *[[Pomacea]]*
** *[[Pomacea bridgesii]]*
* *[[Saulea]]*

**Eplesnegler** er en gruppe tropiske og subtropiske snegler.
Mange av artene er utbredte i akvaristikken. *[[Pomacea bridgesii]]* er særlig populær da den i motsetning til de fleste andre artene kan holdes sammen med planter uten å ete dem opp. Flere arter regnes som skadedyr. Eplesnegler tilberedes også som mat, og regnes enkelte steder som en delikatesse.

## Anatomi

Eplesnegler er meget godt tilpasset tropiske regioner som veksler mellom tørke- og regntid. De har en viss evne til å bevege seg over land, og de har et «lokk» (*operculum*) som de kan lukke skallet med slik at de ikke tørker ut mens de gjemmer seg i gjørmen gjennom tørkeperioder.

En av de typiske tilpasningene er det forgrenete åndedrettssystemet på høyre side av sneglens kropp. Det kan sammenlignes med gjellene på en fisk, og de bruker det til å puste under vann. I tillegg har de en lunge på venstre side som de puster luft med. 
I forbindelse med lungen har *Pomacea*- og *Pila*sneglene en snorkel som de bruker for å puste inn luft uten å forlate vannet, slik at de ikke skal bli spist av fugler.
Denne gjelle/lunge-kombinasjonen øker aksjonsradiusen til sneglen når den leter etter mat. Det er en del av deres naturlige adferd å forlate vannet når det er for lite mat under overflaten. 

Eplesnegler finnes i forskjellige økosystemer: dammer, sumper og elver. Selv om de til tider forlater vannet, tilbringer de mesteparten av tiden sin under vann. 
Nervesystemet har elleve ganglier som hver har sine spesialiserte oppgaver.

## Forplantning
I motsetning til mange andre sneglearter, er ikke eplesnegler hermafroditter; det trengs en hann og en hunn for at de skal formere seg.
Flere av eplesnegl-slektene (*Pomacea*, *Pila* og *Asolene/Pomella*) legger eggene sine over vannflaten i klaser. Denne bemerkelsesverdige strategien beskytter eggene mot å bli spist av fisk og andre akvatiske skapninger. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Applesnail.net
Altumskalare

**Altumskalare** (*Pterophyllum altum*) er en fisk som lever i tropisk ferskvann. Den finnes i elvene Negro og Orinoco i Amazonasbekkenet.

I likhet med discuser og de andre artene i skalareslekten (*Pterophyllum*), har den en kropp som er sterkt sammenpresset fra sidene. Grunnfargen er sølv, og på siden har den fire brede, mørke, loddrette striper. Den første stripen går gjennom øyet, den tredje fra spissen av ryggfinnen til gattfinnens spiss, og den fjerde over haleroten.
Mellom hver av de mørke stripene går det en svakere stripe. 

Altumskalare er den største arten i skalareslekten. Den kan bli 18 cm lang TL og 20 cm høy.

## Akvaristikk
Altumskalare trenger en vanntemperatur på mellom 20 og 30 °C og bløtt vann.
En pH på 6,0 – 8,0 anbefales ofte. I noen av de naturlige habitatene til arten ligger pH gjerne mellom 4,8 og 6,2 eller mellom 4,5 og 5,8.

Altumskalare bør på grunn av høyden ikke holdes i akvarier som er grunnere enn 60 cm. Når det gjelder volum kan 200 liter regnes som et minimum, men de fleste altumskalarer går i akvarier som er større enn dette.

De kan bli opptil ti år gamle. 
Ungfisk trives i stim, voksne i par.
Prisene starter vanligvis på ca. 175 kroner.

Denne cikliden forveksles ofte med sin slektning, vanlig skalare, som er mer utbredt i akvaristikken og enklere å holde.

### Altumskalare eller skalare?
Viltfangede skalarer og skalarer som nedstammer fra Peru har generelt en høyere kroppsform enn avlsvariantene som er vanlig i zoo-butikkene. 
Slike eksemplarer kan for et utrent øye ligne på altumskalarer som ligger mye høyere i pris enn vanlige skalarer. Hvis man ikke er sikker på at man selv klarer å se forskjell på artene, bør man være forsiktig med å kjøpe altumskalarer, både fra private og fra dyrebutikken.

## Eksterne lenker
* 
* 
*  ''Pterophyllum altum'' - Altumscalare - akvaforum.no
Mage

**Mage** eller **mave** kan referere til:
* Abdomen, kroppsdelen som ligger mellom underlivet og brystet
* Magesekk, et fordøyelsesorgan
* Trollmann, engelsk betegnelse
Skalarer

* (vanlig) skalare
* altum-skalare
* *[[Pterophyllum leopoldi]]*

**Skalarer** er en gruppe ciklider som er populære akvariefisk.

Alle de tre artene har en kroppsform som er usedvanlig flattrykt fra sidene, et trekk de imidlertid deler med den mindre hardføre discusen og i noe mindre grad *[[Heros (ciklider)|Heros]]*-ciklidene som de er i familie med.
Denne kroppsformen gjør at de kan gjemme seg blant røtter og planter, ofte med vertikale kanter.
I naturen har alle artene loddrette striper som fungerer som kamuflasje.

De er rovfisk, og jakter på småfisk og større virvelløse dyr.
Skalarer kan derfor være vanskelig å holde i akvarium sammen med mindre fisker. 

Skalarer vokser ganske fort og trenger stor plass, gjerne 200 liter eller mer. (*Pterophyllum leopoldi* er den minste arten, og har følgelig ikke like store plasskrav.) De har høy forbrenning, og vokser fortere hvis de blir fôret to ganger om dagen. Dette krever imidlertid at man har god filtrering på vannet, og at man skifter ofte. En god regel for vannbytter er å bytte 20-30&nbsp;% av vannet en gang i uka.

## Eksterne lenker
*
Di 1

**Di 1** var det første diesellokomotivet ved NSB og ble kjøpt fra tyske Krupp i 1942. MAN stod for de to store sekssylindrede dieselmotorene. Sylinderborringen var på hele 300x380 millimeter, og ytelsen var på underkant av 2000 hk. Dette var derfor et prøvelokomotiv, men erfaringene var ikke gode. 

På Bergensbanen var disse lokene tenkt benyttet i parkobling, men det ble bare bygget ett lok og dette hadde bare førerrom i en ende. Derfor måtte det snues på endestasjonene, som et damplokomotiv. Di 1 ble ikke et vellykket lok, noe som gjelder mye jernbanemateriell produsert på denne tiden. Den store tyske rustningsindustrien tok det meste av edelt metall. Etter krigen ble typen noe benyttet på Gjøvikbanen. I 1950-årene satte NSB nye Di 2 og vellykkede Di 3-lok i tjeneste, og lok 601 ble derfor tatt ut av tjeneste og hugget opp i 1959.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Di 1  – NJK Materielldatabasen
* Di 1 – Jernbane.net
Hønsefugler

* fasanfamilien
* hokkoer
* ovnhøns
* perlehøns
* tannvaktler

**Hønsefugler** (Galliformes) er en orden som tilhører gruppen ande- og hønsefugler (Galloanserae) og består av fem familier. Hannen kalles *[[hane]]*, hunnen *[[høne]]* og avkommet *[[kylling]]*. Gruppen teller cirka 307 arter.

Tidligere regnet man sju familier til denne gruppen, men Wang *et al.* (2013) plasserer de to tidligere familiene Meleagrididae (kalkunfamilien) og Tetraonidae (skoghønsfamilien) under Phasianidae (fasanfamilien). Dette støttes også av del Hoyo & Collar (2014).

## Evolusjon
For omkring 77,1 (± 2,5) millioner år siden separerte Galloanserae i to linjer. Den ene førte til dannelsen av Galliformes (hønsefugler), den andre ledet til Anseriformes (andefugler)..

## Inndeling
Inndelingen følger HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World og HBW Alive, som blant annet bygger på Wang *et al.* (2013).

* Galliformes, hønsefugler (fem familier, 307 arter)
** Megapodiidae, ovnhønsfamilien (21 arter)
** Cracidae, hokkofamilien (56 arter)
** Phasianoidea
*** Numididae, perlehønsfamilien (8 arter)
*** Odontophoridae, tannvaktelfamilien (35 arter)
*** Phasianidae, fasanfamilien (187 arter)

## Fylogeni

## Se også
* Tamhøns
* Hønseraser

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Julia Margaret Cameron

**Julia Margaret Cameron** (født 11. juni 1815, død 26. januar 1879) var en britisk fotograf. 

Hun var født i Calcutta, India. Hun tok utdannelse i Frankrike, og flyttet senere til Isle of Wight med mann og barn.

Cameron er kjent for sine portrettfotografier, blant annet fotograferte hun mange av datidens kjente personer (som Charles Darwin). Selv om  Cameron ikke var noen ukonvensjonell fotograf, fulgte hun likevel sine egne normer når hun fotograferte. Stilen hennes var preget av nærbilder av modellene, og fotografiene hennes var ofte softe og litt uskarpe.

Cameron tok også illustrasjonsfotografier av historiske scener og litterære illustrasjoner. Hun pleide også å lage store tablåer som simulerte allegoriske malerier.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
La marca del hombre loco

***La marca del hombre loco*** (oversatt: «Den gale mannens merke») er en spansk skrekkfilm fra 1968 regissert av Enrique L. Equiluz. Dette er den første i en lang rekke filmer om grev Waldemar, alle spilt av Paul Naschy (også manus).

Filmen er kjent under flere engelske titler: *The Vampire of Dr. Dracula*, *Frankenstein's Bloody Terror* (USA), *Hell's Creatures* (UK) og *The Mark of the Wolfman*. Til tross for den amerikanske tittelen er det ingen Frankenstein-monster i filmen.

## Handling
Ett par berusede sigøynere som overnatter i et forlatt slott kalt Wolfstein. Men ved et uhell gjenoppliver de en varulv kalt Imre Wolfstein, når de fjerner et sølv-kors fra liket. Men varulven dreper sigøyner-paret, og ødelegger deretter en nærliggende landsby. Men landsbyboerne tror angrepet ble gjennomført av vanlige ulver, og noen jegere ønsker å avlive alle ulvene i området. 

På jakt blir grev Waldemar Daninsky kort tid senere angrepet av Imre Wolfstein. Men etter å ha drept flere uskyldige ofre midt i hans transformasjon, forsøker Wolfstein å få hjelp fra spesialister, Dr. Janos de Mikhelov og hans kone, som viser seg å egentlig være to vampyrer. 

## Rolleliste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alfred Stieglitz

**Alfred Stieglitz** (1864–1946) var en amerikansk fotograf. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var født i New Jersey og vokste opp i New York. Han var eldste sønn av fem barn av den tysk-jødiske innvandreren Edward Stieglitz (1833–1909) og hans hustru Hedwig Ann Werner (1845–1922). Faren var løytnant i Union Army og arbeidet som ullhandler.  

Han studerte fotografi i Berlin, men etter et dødsfall i familien måtte han returnere til USA. Allerede i sin tid i Europa hadde han begynt å gjøre seg bemerket.

### Karriere i USA
Etter at han flyttet tilbake til New York, var Stieglitz både medlem og leder i flere fotoklubber og redaktør i ulike fotografiske blader. 

Et av hans mest kjente fotografier er «The Steerage» fra 1907, hvor man ser klasseforskjellene på dekket av et trans-atlantisk dampskip. 

### Modernismen
Stieglitz åpnet også et galleri på Manhattan som han kalte «291». Her stilte han ut både maleri og fotografi. Han var en av de første i New York som stilte ut europeisk fotografi. Han introduserte også publikum i New York for europeiske malere, afrikansk kunst og amerikanske modernistiske malere som Georgia O'Keeffe, som han var gift med. De bodde sammen noen måneder i året, men til vanlig bodde han i New York og hun i New Mexico. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Rj.B. 9–10

**Rj.B. 9** og **Rj.B. 10** er to elektriske lokomotiver levert til Norsk Transportaktieselskab (Rj.B.) i 1958 for bruk på den nå nedlagte Rjukanbanen i Telemark. Lokomotivene er fireakslede boggilokomotiver bygget av Arnold Jung Lokomotivfabrik i Kirchen i Tyskland, som leverte den mekaniske delen, og Société anonyme des ateliers de Sécheron i Genève i Sveits, som leverte det elektriske utstyret.

Lokomotivene var de første på Rjukanbanen som gjorde det mulig å kjøre tog med trykkluftsbremser, mot tidligere manuell bremsing. De ble levert i en gul farge, noe som ga dem tilnavnet «gulostene», men ble relativt fort malt grønne sånn som de andre lokomotivene på banen. De ble opprinnelig levert for å kjøre på 10 kV spenning, som Rjukanbanen da var den eneste banen igjen i Norge som benyttet, men samtidig kunne de lett omstilles til 15 kV som på det øvrige jernbanenettet. Dette skjedde i 1966, da samtlige av de eldre typene ellok ble utrangert, mens man anskaffet to brukte lok fra NSB av typen El 1 (Rj.B. 14 og 15).

Lokene var i drift på Rjukanbanen helt til nedleggelsen i 1991 og eksisterer i dag som museumslok. Begge lokomotivene er vedtaksfredet som en del av Rjukanbanen.

## Galleri

Fil:Rj.B End 5.JPG|Rj.B. 9 på Rjukan stasjon juli 2012
Fil:Rj.B 9 Side 2.JPG|Rj.B. 9 på Rjukan stasjon juli 2012
Fil:Rj.B Cab front.JPG|Førerhus sett forfra, Rj.B. 9
Fil:Rj.B 9, inside cab 2.JPG|Førerhus, venstre side, Rj.B. 9
Fil:Rj.B 9, inside cab 3.JPG|Førerhus, side, Rj.B. 9
Fil:Rj.B. 10 i lokstallen på Rjukan.jpg|Rj.B. 10 i lokstallen på Rjukan i 2010.


## Referanser




## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*  – (lokomotivene har elementnummer 53 og 54)
* Rj.B. 9–10  – NJK Materielldatabasen
* Rj.B. 9 og 10 – Jernbane.net
Peter Andreas Brandt

**Peter Andreas Brandt** (født 14. juni 1792 i Trondheim, død 20. september 1862 i Brasil) var en norsk tegner og maler. Han reiste til Brasil i 1834 der han arbeidet sammen med den danske naturhistorikeren Peter Wilhelm Lund i byen Lagoa Santa i delstaten Minas Gerais. Brandt illustrerte Lunds funn i forbindelse med utgravninger i dryppsteinshuler. Han vendte aldri tilbake til Norge.

Før avreisen hadde Brandt grunnlagt det norske ukebladet *[[Skilling-Magazin]]*.

## Referanser


## Litteratur
* Birgitte Holten, Michael Sterll og Jon Fjeldså (red.): *Den forsvundne maler. P.W. Lund og P.A. Brandt i Brasilien*, Museum Tusculanums Forlag 2003, ISBN 978-87-7289-743-1
Stangerup, Henrik: *Veien til Lagoa Santa*, Aventura Forlag 1983, ISBN 82-588-0000-0

## Eksterne lenker
*
Frankenstein Must Be Destroyed

***Frankenstein Must be Destroyed*** er en britisk film fra 1969, regissert av Terence Fisher og er en film i en serie «Frankenstein»-filmer fra produksjonsselskapet Hammer Horror. Filmen er etterfølgeren til *[[Udyret Frankenstein]]* og igjen spilte Peter Cushing rollen som «Baron Frankenstein». Neste film i serien, *[[Frankenstein (1970)|Frankenstein]]* kom allerede året etter.

## Handling
Etter å ha blitt tvunget til å forlate landet på grunn av hans sprø eksperimenter, legger baron Victor Frankenstein seg inn på et lite pensjonat som drives av Anna Spengler. Han bygger et hemmelig laboratorium på rommet sitt. Annas forlovede Karl Holst er doktor ved et sinnssykehus hvor Frankensteins tidligere assistent, Dr. Frederick Brandt, nå er pasient etter å ha fått et mentalt sammenbrudd på grunn av Frankensteins mange sprø eksperimenter.

Frankenstein oppdager at Karl Holst har stjålet narkotika for å støtte Annas syke mor. I bytte for ikke å rapportere Karl til myndighetene, utpresser Frankenstein ham til å hjelpe til med kidnappingen av Dr. Brandt. I mellomtiden får Brandt et hjerteinfarkt. Han ønsker at Frankenstein skal kidnappe professor Richter, slik at de kan transplantere Brandts hjerne til Richters kropp. Dette ser ut til å lykkes, og de begraver Brandts kropp. Men liket blir snart gravd opp igjen av politiet, og Frankenstein er bekymret for at politiet er på sporet etter dem.

## Rolleliste

## Filmer i serien
**[[The Curse of Frankenstein]]* (1957)
**[[Frankensteins hevn]]* (1958)
**[[The Evil of Frankenstein]]* (1964)
**[[Udyret Frankenstein]]* (1967)
**Frankenstein Must Be Destroyed* (1969)
**[[Frankenstein (1970)|Frankenstein]]* (1970)
**[[Frankenstein og Helvetesmonsteret]]* (1973)

## Se også
*Liste over Frankensteinfilmer

## Eksterne lenker
*
Georgia O’Keeffe

**Georgia O'Keeffe** (1887–1986) var en amerikansk kunstmaler, anerkjent som en av 1900-tallets største amerikanske malere innen den modernistiske tradisjonen. Hun var elev av Arthur Wesley Dow og  var gift med fotografen Alfred Stieglitz.

O'Keeffe er kjent for sine abstrakte malerier av blomster, dyrebein og landskap. Av mange er hun betraktet som den første amerikanske kunstner som arbeidet uten innflytelse fra den europeiske malertradisjon, og slikt skapte et eget amerikansk billeduttrykk.

I 1993 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Fil:Georgia O'Keeffe, Canyon with Crows.tif|Dal med kråker, 1917
Fil:Blue and Green Music by Georgia O'Keeffe, 1921.jpg|Blå og grønn musikk, 1921
Fil:Georgia O'Keeffe - Lake George Reflection.jpg|Lake George speilbilde, 1921 - 1922


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Georgia O`Keeffe Museum
DS «Hardangeren»

**D/S «Hardangeren»** er et dampskip bygget i 1869 for rederiet Interessentskabet Hardangeren. Skipets første kaptein var Helje Aga, som også var initiativtakeren til etableringen av selskapet. Skipet var det første skipet i flåten til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD), og var i HSDs eie fra 1880 til 1950.

## Teknisk informasjon
*Byggeår: 1869
*Bygget av: Bergens mek. Værksted, Bergen (# 16)
*Brutto RT: 136
*Lengde: 39,9 meter
*Bredde: 6 meter
*Dybde: 3 meter
*Motor: 2cyl.Comp. (BMV), 320 iHK

## Historie
*1869, juli: Levert som «Hardangeren» til Interessentskabet Hardangeren, Bergen
*1880: Overtatt av HSD, Bergen
*1884: Forlenget: 230 brt, 170 nrt 43,80 x 6,00 x 3,00
*1889: Ny maskin: 3Exp. (BMV, b.1879), 250 iHK
*1896: Ombygget: 226 brt, 136 nrt, 250 iHK
*1924: Ny maskin: 3Exp. (Nylands Verksted, Kristiania, b.1911), 225 iHK
*1950: Solgt til A/S Sildefiskernes Exportlag, Bergen. Omdøpt **«Harda»**
*1951: Solgt til hogging

## Kilder
*www.skipet.no / Per Alsaker
DS «Søndhordland»

**DS «Søndhordland»** er et dampskip bygget i 1872 for Det Søndhordlandske Dampskibsselskab. Skipets første kaptein var kaptein Simonsen som også var en av initiativtakerne til å etablere selskapet. Skipet var i flåten til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) fra 1880 til 1949.

## Teknisk informasjon
*Byggeår: 1872
*Bygget av: Bergens mek. Værksted, Bergen (# 25)
*Brutto RT: 103
*Netto RT: 67
*Lengde: 29,30 meter
*Bredde: 5 meter
*Dybde: 2,40 meter
*Motor: 2cyl.Comp. (BMV), 35 NHK

## Historie
*1872: Juli: Levert som «Søndhordland» for Det Søndhordlandske Dampskibsselskab, Bergen
*1880: Overtatt av HSD, Bergen
*1884: Forlenget: 154 brt, 108 nrt 35,40 x 5,00 x 2,40
*1949: Solgt til Sigvald Waagen, Askøy/Bergen. Omdøpt **«Skarholmen»**
*1955: Solgt til hogging

## Kilder
*www.skipet.no / Per Alsaker

## Eksterne lenker
*
DS «Folgefonden»

**DS «Folgefonden»** var et dampskip bygget i 1875 for D/S Folgefonden. Skipet kostet den gangen 140&nbsp;000 kroner. Skipet var i flåten til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) fra 1883 til 1908 da det grunnstøtte og sank (se historie).

## Teknisk informasjon
*Byggeår: 1875
*Bygget av: C. Mitchell & Co., Newcastle (# 324)
*Brutto RT: 210
*Netto RT: 119
*PC: 200
*Lengde: 36,7 meter
*Bredde: 5,8 meter
*Dybde: 2,9 meter
*Motor: 2cyl.Comp. (Thompson & Boyd), 45 NHK, 215 iHK

## Historie
*1875: November: Levert som «Folgefonden» for I/S for D/S Folgefonden, Bergen
*1878: Solgt til Det Vestlandske Dampskibsselskab, Bergen
*1883: Overtatt av HSD, Bergen
*1908: 22. august: Underveis fra Bergen til Sunnhordland med post og passasjerer grunnstøtte skipet på Trøskenesfluen ved Skånevik og sank. 23 passasjerer og 3 av besetningen omkom. Vraket ble senere hevet og hogd

## Kilder
*
Fuglerede

:*For orkidéen fuglerede, se [[Fuglerede (blomst)]]*

**Fuglerede** eller **fuglereir** er et rede som fuglene bygger i hekketiden for å legge egg og ruge eggene ut til kyllinger. Redet blir også brukt i den perioden ungene ikke kan klare seg på egen hånd og må mates av foreldrene.

Redene kan være svært enkle, men også svært kompliserte og kunstferdige. Hos noen fuglearter er begge foreldrene sammen om å bygge redet, hos andre bygger hannen *(som en del av [[kurtise]]n)* flere reder som hunnen kan velge mellom.

De minste fuglereirene er de til noen kolibrier, bittesmå reir som kan være bare 2 cm i diameter og 2–3 cm høye. På den andre ytterkanten måler noen reirhauger bygget av mørk storfotshøne (*Megapodius freycinet*), en art av ovnhøns, mer enn 11 m i diameter og er nesten 5 m høye.

## Bilder

Great horned owl chick 3w.jpg|Rede til hornugle.
redwing_nest.jpg|Rede til rødvingetrost.
Birds nest.jpg|Rede til låvesvale.
Grebecoveringeggs4502.jpg|Flytende fuglerede


## Referanser


## Litteratur
* Campbell, Bruce; Lack, Elizabeth, red. (1985): *A Dictionary of Birds*, Carlton, England: T and A D Poyser, ISBN 978-0-85661-039-4

## Eksterne lenker

* «Fugl i takrenna kan gi deg loppebitt», NRK 20. april 2010
* «Yngletidsfredningen er viktig og må respekteres» (ytring), *iTromso.no* 3. juni 2022
* Forelesningsnotater om fuglehekking (på engelsk)
Frankenstein (1970)

***Frankenstein*** (originaltittel *The Horror of Frankenstein*) er en britisk film fra 1970, regissert av Jimmy Sangster, fra produksjonsselskapet Hammer Horror. Ralph Bates spiller denne gangen rollen som «Dr. Frankenstein». Filmen inngår i en serie, og er etterfølgeren til *[[Frankenstein Must Be Destroyed]]* og ble etterfulgt av *[[Frankenstein og Helvetesmonsteret]]* tre år senere, som også ble den siste i serien fra Hammer Horror.

Filmen er både en gjenskaping og en harselering av filmen *[[The Curse of Frankenstein]]* fra 1957. Bates spiller her en ny type «Frankenstein», som myrder familie og venner, forfører en rekke kvinner, og spiller unna med det.

## Historien

«Victor Frankenstein», en kald, arrogant og kvinneforførende geni, blir opprørt når hans fra forbyr ham å fortsette sine anatomiske eksperiment. Han saboterer sin fars gevær, og faren blir drept. Arven, den store familieformuen, bruker han til å medisinstudier i Wien, men tvinges til å reise hjem igjen når han gjør prostens datter gravid. Der setter han opp laboratoriet sitt og starter en serie med eksperimenter for å vekke døde til live igjen. Han samler kroppsdeler som han bygger sammen og bringer til live.

## Rolleliste

## Filmer i serien
**[[The Curse of Frankenstein]]* (1957)
**[[Frankensteins hevn]]* (1958)
**[[The Evil of Frankenstein]]* (1964)
**[[Udyret Frankenstein]]* (1967)
**[[Frankenstein Must Be Destroyed]]* (1969)
**[[Frankenstein (1970)|Frankenstein]]* (1970)
**[[Frankenstein og Helvetesmonsteret]]* (1973)

## Se også
*Liste over Frankenstein-filmer

## Eksterne lenker
*
DS «Lyderhorn»

**DS «Lyderhorn»** var et dampskip bygget i 1878 for Det Vestlandske Dampskibsselskab. Skipet var i flåten til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) fra 1883 til 1916, da skipet kolliderte og sank.

## Historie
*1878: April: Levert som «Lyderhorn» til Det Vestlandske D/S, Bergen
*1883: Overtatt av HSD, Bergen
*1897: Ny maskin: 2cyl.Comp. (BMV), 66 NHK, 450 iHK
*1916: 1. mars: Kolliderte i Lerøyosen med D/S «Leander» av Kristiania og sank. Var da på reise Bergen – Ålvik i Hardanger med stykkgods

## Kilder
*www.skipet.no / Per Alsaker
DS «Vøringen» (1891)

**DS «Vøringen»** var et dampskip bygget i 1891 for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. Skipet kostet 207.000 kroner å bygge og var stort og romslig, ikke minst takket være påtrykk fra selskapets bydirektør som på den tiden var Christian Michelsen. Skipets første kaptein var kaptein Helje Aga.

## Historie
*1891: Mai: Levert som **«Vøringen»** for HSD, Bergen.
*1894: Sank ved kai i Bergen. Hevet og reparert.
*1912: 10. oktober: Grunnstøtte og sank i Ølve. Hevet og reparert.
*1925: Ombygd: 510 brt, 295 nrt
*1941: Tatt ”in anspruch”
*1945: Tilbakelevert
*1951: Juni: Solgt til Belgia for hogging

## Kilder
*
Frankenstein og helvetesmonsteret

***Frankenstein og helvetesmonsteret*** er en britisk film fra 1974, regissert av Jimmy Sangster, fra produksjonsselskapet Hammer Horror. Filmen inngår i en serie, og er etterfølgeren til *[[Frankenstein (1970)|Frankenstein]]*. Filmen er den siste i serien fra Hammer Horror.

## Handling
Baron Victor Frankenstein havner på et mentalsykehus hvor han blir kirurg og får en rekke privilegier, fordi han sitter på hemmelig informasjon om Adolf Klauss - sykehusets korrupte direktør. Frankenstein, under alias som Dr. Carl Victor, bruker sin nye posisjon for å fortsette sine eksperimenter og skape det perfekte mennesket. Når Simon Helder, en ung doktor og en beundrer av Frankensteins arbeid, ankommer som en ny innsatt blir Frankenstein imponert over Helders talenter og tar ham inn som lærling.

Sammen planlegger de en ny skapning. Det Simon ikke vet, er at Frankenstein får tak i kroppsdeler ved å drepe pasientene ved sykehuset. Frankensteins nye eksperiment er den ape-lignende Herr Schneider, en drapsmann som han har holdt i live etter et selvmordsforsøk. Sarah, en vakker stum jente forsøker også å hjelpe Frankenstein, som avslører at Sarah er datteren til Klauss og har vært stum helt siden han forsøkte å voldta henne. Snart får skapningen nye øyne, og en ny hjerne.

Men denne skapningen dreper flere individer ved sykehuset, inkludert Adolf Klauss, før skapningen blir fullstendig overveldet og ødelagt av en en rekke innsatte. Men Dr. Frankenstein føler imidlertid at dette var det beste som kunne ha skjedd med en slik skapning, og han vurderer allerede et nytt eksperiment med andre ufrivillige givere av forskjellige kroppsdeler.

## Rolleliste

## Filmer i serien
**[[The Curse of Frankenstein]]* (1957)
**[[Frankensteins hevn]]* (1958)
**[[The Evil of Frankenstein]]* (1964)
**[[Udyret Frankenstein]]* (1967)
**[[Frankenstein Must Be Destroyed]]* (1969)
**[[Frankenstein (1970)|Frankenstein]]* (1970)
**[[Frankenstein og Helvetesmonsteret]]* (1973)

## Se også
*Liste over Frankenstein-filmer

## Eksterne lenker
*
Andres Serrano

**Andres Serrano** (født 15. august 1950 i New York) er en amerikansk kunstner og fotograf. 

Serranos arbeider har vakt sterke offentlige reaksjoner i USA, og han har blant annet blitt anklaget for blasfemi av medlemmer av den amerikanske kongressen. Serranos kanskje mest kjente verk, *Immersion (Piss Christ)*, viser et krusifiks senket ned i kunstnerens urin. *Piss Christ*, som verket populært blir kalt, er en del av en serie arbeider som benytter menneskelige kroppsvæsker som kunstnerisk og metaforisk materiale. En annen mye omtalt bildeserie er *The Morgue*; en gruppe «portretter» av brutalt omkomne og drepte mennesker fra ulike likhus. 

I april 2011 ble *Piss Christ* vandalisert av en gruppe voldelige katolske ekstremister.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Serrano på Artcyclopedia
Peter Henry Emerson

**Peter Henry Emerson** (1856–1936) var en cubanskfødt britisk fotograf, og en av de første som kjempet for at fotografi skulle bli anerkjent som en kunstform.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Galleri av Emersons verker
Tomomi Okazaki

**Tomomi Okazaki** (japansk 岡崎朋美, født 1971) er en japansk skøyteløper. Hun tok bronsemedalje på 500 m i OL 1998 i Nagano.
Åtte år senere kom hun på fjerdeplass på samme distanse under OL 2006 i Torino.

Hun har også tre bronsemedaljer på 500 meter fra VM enkeltdistanser, fra 1996, 1998 og 1999.

## Personlige rekorder

## Se også
* Liste over flaggbærere for Japan under OL

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alberto Korda

**Alberto Díaz Gutiérrez**, bedre kjent som **Alberto Korda**, (født 14. september 1928, død 25. mai 2001) var en cubansk fotograf mest kjent for sitt fotografi av Che Guevara. Bildet er kjent verden over, og er et av verdens mest kjente og mest reproduserte portretter. Fotografiet er med på *[[Time (magasin)|Time]]s* liste over 100 fotografier som forandret verden.

Korda fotograferte under den cubanske revolusjonen, og kom dermed nær både Che Guevara og Fidel Castro. I tillegg jobbet han som motefotograf i Havanna. Hans berømte fotografi av Guevara, kalt *Guerrillero Heroico*, ble tatt 5. mars 1960 under en seremoni til minne om de omkomne etter «La Coubre»-eksplosjonen. Det franske lasteskipet «Le Coubre» eksploderte 4. mars i Havana havn under lossing av granater og ammunisjon. Minst 81 personer ble drept. CIA ble mistenkt for å stå bak eksplosjonen og markeringen 5. mars fikk preg av en antiamerikansk demonstrasjon. Blant andre deltok Simone de Beauvoir og Jean-Paul Sartre. Guevara selv holdt ikke tale og Korda fikk bare et glimt av ham da han fotograferte fra tilskuerplass. Korda publiserte opprinnelig ikke bildene (fordi hans sjef i avisen *Revolucion* var interessert i foto av Castro og Sartre). Fotografiet ble brukt i 1961 for å annonsere et foredrag ved Guevara. Korda ga i 1967 kopier til den radikale italienske forleggeren Giangiacomo Feltrinelli. I august 1967 ble fotografiet brukt i *[[Paris Match]]* i forbindelse med en reportasje om geriljabevegelser i Latin-Amerika. Etter at Guevara var drept i Bolivia publiserte både Feltrinelli og den kubanske regjeringen plakater basert på Kordas fotografi. Da Castro høsten 1967 holdt minnetale for en stor folkemengde på Plaza de la Revolución hang en stor plakat med fotografiet over fem etasjer på innenriksdepartementets vegg. Feltrinelli publiserte i 1968 Guevaras dagbok fra Bolivia med bildet på omslaget og han trykte hundrevis av plakater med bildet til markedsføring av boken. Italienske studenter som demonstrerte sommeren 1968 tok straks i bruk bildet. Korda avsto fra å kreve royalty for bildet. Ifølge *The Guardian* var fotografiet i mange år uten opphavsrettslig beskyttelse slik at det kunne brukes fritt. Korda gikk i 2001 til sak mot Smirnoff vodka for brudd på opphavsrett da bildet ble brukt i en vodkareklame. Kordas datter Diana Diaz har også gått til sak mot bedrifter som har brukt bildet i reklame. En stilisert versjon av bildet er gjengitt på veggen av innenriksdepartementets bygning i Havanna med teksten «Hasta la Victoria Siempre».

I 1999 hadde Henie-Onstad-senteret en utstilling av Kordas arbeider.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Historien om et foto / History of a portrait Artikler (skandinavisk/engelsk)om Alberto Kordas (= Alberto Díaz Gutiérrez) foto af Che fra 1960 (på Modkraft.dk)
DS «Kong Carl»

**D/S «Kong Carl»** er et dampskip bygget i 1868 for Det Bergenske Dampskibsselskab. Nyinnredet og solgt til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) for 250&nbsp;000 kroner i 1913 og omdøpt «Hardangerfjord». Skipets første kaptein i HSDs tjeneste var K. Johannesen.

## Teknisk informasjon
*Byggeår: 1868
*Bygget av: Mitchell & Co., Newcastle (# 165)
*Brutto RT: 150
*Netto RT: 382
*Dødvekttonn: 480
*Lengde: 51,9 meter
*Bredde: 7,7 meter
*Dybde: 6,4 meter
*Motor: 2cyl.Comp. (Thompson & Boyd), 75 NHK, 600 iHK

## Historie
*1868: Mars: Levert som «Kong Carl» for Det Bergenske Dampskibsselskab, Bergen
*1880: Ombygd: 653 brt, 395 nrt, 220 PC
*1905: Ny maskin: 3Exp. (Bergens MV), 575 iHK
*1913: September: Innkjøpt av HSD, Bergen. Omdøpt «Hardangerfjord». Ombygd: 664 brt, 382 nrt
*1940: Mai: Tatt ”in Anspruch”
*1945: Mai: Tilbakelevert
*1949: Solgt til Brødrene Anda, Stavanger. Rigget ned til lekter, senere hogd

## Kilder
*www.skipet.no / Per Alsaker

## Eksterne lenker
*
DS «Orkla» (1869)

:*Denne artikkelen omhandler skipet fra 1869. For andre skip med samme navn, se [[DS «Orkla»]]*

**DS «Orkla»** var et dampskip bygget i 1869 for Det Ørkedalske Dampskibsselskab. Solgt til Frosta Dampskibsselskab, Trondhjem i 1903 og gitt navnet **«Tautra»**. I 1916 solgt til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) for 35&nbsp;000 kroner og omdøpt **«Fjæra»**.

## Teknisk informasjon
*Byggeår: 1869
*Bygget av: A/S Trolla Brug, Trondhjem
*Brutto RT: 57
*PC: 139
*Lengde: 27,4 meter
*Bredde: 5,1 meter
*Dybde: 2,4 meter
*Motor: 2cyl.Comp. (Trolla Brug), 27 nhk

## Historie
*1869: November: Levert som **«Orkla»** for Det Ørkedalske Dampskibsselskab, Orkdalsøra/Trondhjem
*1894: Ombygd: 106 brt, 62 nrt
*1899: Ny maskin: 2cyl.Comp. (Trondhjems MV), 51 NHK
*1903: Solgt til Frosta Dampskibsselskab, Trondhjem. Omdøpt **«Tautra»**
*1916: Mai: Innkjøpt av HSD, Bergen. Omdøpt **«Fjæra»**
*1949: Solgt for hogging i Bergen

## Kilder
*  www.skipet.no / Per Alsaker
DS «Santa Rita»

**DS «Santa Rita»** er et dampskip bygget i 1886 for M. J. O’Sullivan i Cork i Storbritannia. Skipet ble brukt som yacht i England, fra 1894 som «Thaïs». Det ble solgt til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) i 1922 for 30&nbsp;000 kroner og omdøpt DS «Ulvik» for bruk som turistskip på fjordene i Hardanger.

## Teknisk informasjon
*Byggeår: 1886
*Bygget av: Grangemouth Dockyard, Grangemouth
*Brutto RT: 47
*Lengde: 25,3 meter
*Bredde: 4 meter
*Dybde: 2,1 meter
*Motor: 2cyl.Comp., 17 netto HK

## Historie
*1886: Levert som **«Santa Rita»** for M. J. O’Sullivan, Cork
*1892: Solgt til St. J. E. Daubeny, Kingswear
*1894: Solgt til George B. Thompson, Dublin. Omdøpt **«Thaïs»**
*1897: Solgt til Thomas G. Hawley, Coventry
*1900: Solgt til A. W. H. Meyrick, London
*1901: Solgt til C. H. Palenthorpe, Birmingham
*1903: Solgt til Ellert A. Wallendahl, Bergen
*1922: April: Innkjøpt av HSD, Bergen. Omdøpt **«Ulvik»**
*1938: Solgt til Stavanger Skibs-Ophugnings Co. AS, Stavanger for opphugging

## Kilder
*www.skipet.no / Per Alsaker