open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ungdommens fylkesting i Buskerud

**Ungdommens fylkesting i Buskerud** (**BUFT**) er et partipolitisk nøytralt medvirkningsorgan for ungdom i alderen 13-19 år i Buskerud. Ungdommens fylkesting har som hensikt å sikre ungdommene i fylket medvirkning i saker som angår dem ved å både fungere som høringsinstans for politikere og ved å gi ungdommene muligheten til å legge fram egne politiske saker for relevante hovedutvalg i fylkeskommunen. BUFT jobber også internasjonalt gjennom ungdomsnettverkene til både Østlandssamarbeidet (ØstsamUng) og Baltic Sea States Subregional Co-operation (BSSSC).

## Historie
Buskerud fylkeskommune begynte sin satsing på ungdomsmedvirkning i etterkant av Ungdomskonferansen Respekt i Drammen 15. september 2010, et hovedarrangement i forbindelse med fylkes 250-årsjubileum. Arrangementet hadde profilerte foredragsholdere som Torgeir Micaelsen (Ap), Kronprins Haakon og daværende kunnskapsminister Kristin Halvorsen (SV). Buskerud ungdomsgruppe (BUG) arbeidet deretter med opprettelsen av et fylkeskommunalt ungdomsråd, og bestod av representanter for ulike kommunale ungdomsråd i Buskerud.

Etter hvert fungerte BUG som interimstyre for Ungdommens fylkesting, fram til et styre ble valgt på Ungdomskonferansen 19.-21. oktober 2012. Hver av de fem medlemmene av dette styret representerte én region og dens kommuner innad i Buskerud: Kongsbergregionen, Midtfylket, Drammensregionen, Hallingdal og Ringeriksregionen. Første Ungdommens fylkesting ble gjennomført i Drammen våren 2013. Ved årsmøtet til Ungdommens fylkesting i Buskerud for 2013 ble region Vestviken (Lier, Røyken og Hurum) skilt ut av Drammensregionen, slik at Drammensregionen stod uten representant i styret til årsmøtet for 2014.

Ungdommens fylkesting har flere ganger arrangert konferanser for ungdom og politikere om ulike temaer, både alene med fylkeskommunen og sammen med andre aktører. Blant disse finner man for eksempel konferansen #SKAMLØS om psykisk helse blant unge. Sammen med Buskerud fylkeskommune, KoRus-Sør og Elevorganisasjonen i Buskerud arrangerte Ungdommens fylkesting også konferansen Ung i Buskerud 2017, som tok for seg resultatene fra UngData-undersøkelsen i fylket samme år.

## Referanser



## Eksterne lenker
* Offisiell nettside for Ungdommens fylkesting i Buskerud 
* Offisiell nettside for Østlandssamarbeidet
* Offisiell nettside for Baltic Sea States Subregional Co-operation
Idde og Marker

**Idde og Marker** var en valgkrets i Smaalenenes amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Eidsberg valgte således én representant og én personlig vararepresentant.

Valgkretsen Idde og Marker bestod av herredene Ømark, Aremark, Idd, Berg, og Hvaler med rundt 20&nbsp;000 innbyggere og 7&nbsp;000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.

## Valgresultat

## Stortingsrepresentanter

## Referanser
Hegemus vittatus

***Hegemus vittatus*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor til stor (30–48 millimeter), svært kraftig gullbasse. Kroppsformen er påfallende bred. På farge er den svart, uten metallglans, med noen lyse striper på pronotum og dekkvingene. Hannen har et kort horn midt i pannen og en pigg på hver side av dette. Pronotum er mye bredere enn langt, nærmest firkantet, men med avrundede forhjørner, dekkvingene mye bredere enn pronotum.

## Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

## Utbredelse
Arten lever i Tanzania.

## Systematisk oversikt
Denne slekten er trolig nært beslektet med slektene *[[Goliathus]]* og *[[Fornasinius]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Stammen Goliathini
******* Slekten *[[Hegemus]]* Thomson, 1881
******** ***Hegemus vittatus*** (Bates, 1888)

## Kilder
* Liste over artene
* Beetles of Africa - ''Hegemus vittatus''

## Eksterne lenker
*
Songshi

**Songshi** (tradisjonell kinesisk: 宋史. forenklet kinesisk: 宋史, pinyin: *Sòng Shǐ*, POJ: *Sòng-sú*, = «Songs historie») er et av de kinesiske historieverk som inngår i det som i ettertiden er blitt kalt de 24 historieverk. Det behandler Song-dynastiets historie (960–1279). Det ble kommisjonert i 1343, og under ledelse av førsteminister og historiker Toqto'a og statsminister Alutu (阿鲁图/阿魯圖). Det ble således til under Yuandynastiet (1279–1368), og samtidig ble det arbeidet med de offisielle historier til to andre epoker i landets historie, *[[Liaoshi]]* og *[[Jinshi (historieverk)|Jinshi]]*.

Songshi ble ferdigskrevet i 1345. Verket er inndelt i 496 kapitler. Her er biografier av Song-dynastiets keisere og biografiske skisser av tidens politikere, militære og filosofer.

## Litteratur
*
Løytavatnet

**Løytavatnet** (lulesamisk: *Luojdojávrre*) er en innsjø i Sørfold kommune i Nordland.

Innsjøen er regulert som magasin for Siso kraftverk. Vannføringen fra en rekke små bekker på nordsida av Løytadalen overføres til Løytavatnet for magasinering, og vannføringen fra Løytavatnet overføres videre til Sisovatnet via en 3,65 kilometer lang tunnel.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Zambisk mesterskap i terrengløp 2018

**Zambisk mesterskap i terrengløp 2018** ble arrangert i Kabwe i Zambia 27. januar 2018.

## Medaljevinnere
### Menn

### Kvinner

## Kilder
* AfricAthle - Zambia cross-country championships, Kabwe 27/01/2018
Porfyri

**Porfyri** er en gruppe sjeldne stoffskiftesykdommer som gir flere forskjellige plager, først og fremst magesmerter, men også hud- og nerveproblemer. Sykdommene er knyttet til svikt i dannelse av hemoglobin der sviktende enzymreaksjoner gir opphopning av porfyriner.
Sofiaøya

**Sofiaøya** tilhører Vaigattøyene som ligger i Hinlopenstretet mellom Spitsbergen og Nordaustlandet på Svalbard.

Den ligger videre øst av Von Otterøya, adskilt ved et smalt sund.

Arealet utgjør ca. 1,4 km², det høyeste punktet når 36 moh. og ligger sentralt på den vestlige delen av øya.

Det østligste punktet heter Vaigattneset.

Sofiaøya har sitt navn fra skipet S/S «Sophia», hvor Fredrik Wilhelm von Otter var kaptein under Adolf Erik Nordenskiölds ekspedisjon i 1868.

## Referanser
Kisumu Marathon 2017

**Kisumu Marathon 2017** ble arrangert i Kisumu i Kenya 17. desember 2017.

## Medaljevinnere

## Kilder
* AfricAthle - Kisumu marathon (Kenya) 17/12/2017
Østre Friesøya

**Østre Friesøya** tilhører Vaigattøyene som ligger i Hinlopenstretet mellom Spitsbergen og Nordaustlandet på Svalbard.

Den ligger videre sør av Wahlbergøya og nordvest for Von Otterøya.

Arealet utgjør ca. 1,2&nbsp;km², det høyeste punktet når 46 moh. og ligger nær vestenden av øya.

Et stykke vestenfor øya ligger; Vestre Friesøya, ca. 0,25&nbsp;km² og med et høyeste punkt på 49 moh.

Friesøyane er oppkalt etter Theodor (Thore) Magnus Fries, 1832-1913, botaniker og professor ved Universitetet i Uppsala.

## Referanser
Marrakech Marathon 2018

**Marrakech Marathon 2018** ble arrangert i Marrakech i Marokko 28. januar 2018.

## Medaljevinnere
### Menn

### Kvinner

## Kilder
* AfricAthle - Marrakech marathon (Morocco) 28/01/2018
Eritreisk mesterskap i terrengløp 2018

**Eritreisk mesterskap i terrengløp 2018** ble arrangert i Mendefera i Eritrea 14. januar 2018.

## Medaljevinnere
### Menn

### Kvinner

## Kilder
* AfricAthle - Eritrean cross-country championships, Zoba Debut Mendefera 14/01/2018
Brattørveita

**Brattørveita** er en av Trondheims eldste gater og ligger i strøket Nerbyn i Midtbyen. Veita strekker seg 206 meter mellom Søndre gate i vest, og Kjøpmannsgata i øst, og har en tverrgående gate på 75 meter mellom Brattørgata og Fjordgata, som gjør at Brattørveita danner et kryss. Det antas at dette løpet er identisk med middelalderens *Gjæilar*, og på 1600-tallet var denne smale veita en av byens hovedtrafikkområder. På 1700-tallet også kalt *Nordfarergaten*.

Bebyggelsen i området består av trehus oppført etter 1842-brannen og murhus oppført i annen halvdel av 1800-tallet, samt nyere bebyggelse. Brattørveita ble bevart som gatesystem etter bybrannen i 1681 og har fungert som et sekundært gatenett. Deler av gaten var til tider preget av hærverk og graffiti, men opprydningsarbeid og istandsetting er iverksatt fra 2017. Et annet folkelig navn rundt 1900 for den delen av veita som lå lengst nord var *Pissveita*, som trolig har sammenheng med at Trondhjems Brændevinssamlag hadde utsalg i Fjordgata 7.

## Bildegalleri

Brattørveita (3885933793).jpg|Brattørveita (årstall ukjent)
Brattørveita 3 (1972) (11872049323).jpg|Brattørveita 3 (1972)
Brattørveita, Trondheim (2).jpg|Brattørveita (2020)
Pissveita sett fra Fjordgata (43263355200).jpg|Brattørveita sett fra Fjordgata nr. 5/7, også kalt Pissveita (årstall ukjent)


## Referanser


## Litteratur
*
*
* Paasche, Erling (1983). Historisk litteratur om Trondheim: Trondheim i 1000 år: *Historisk Guide, Veitene - Middelalderens gatenett i Trondheim*, Trondheim kommune.
Rethinking Economics

**Rethinking Economics** er et internasjonalt nettverk av forskere og studenter innen samfunnsøkonomi, som har som formål å «fornye og berike økonomifaget ved å bygge på det mangfoldet av økonomiske perspektiver og tradisjoner som finnes». Organisasjonen startet i Storbritannia og har avdelinger i flere land. Organisasjonen er nøytral i forhold til spesifikke teoretiske eller politiske ståsteder. Rethinking Economics har arrangert debatter og seminarer om bl.a. finanskrisen. I 2017 annonserte organisasjonen et samarbeid med Bank of England om et arrangement om «demokratisering av økonomifaget».
  
## Norge
Rethinking Economics Norge er den norske avdelingen, og har lokallag ved fem norske universiteter. Den har et styre og et vitenskapelig fagråd.

## Referanser
Ernst Friedrich Zwirner

**Ernst Friedrich Zwirner** (født 28. februar 1802 i Jakobswalde i Schlesien, død 23. september 1861 i Köln) var en tysk arkitekt og dombyggmester til Kölnerdomen. 

## Referanser
Tachybaptus

* Se inndeling!

***Tachybaptus*** (dvergdykkere) er en limnisk slekt i dykkerfamilien (Podicipedidae) som består av fire nålevende arter og én utdødd. Artene måler cirka  og veier omkring .

Artene er utbredt i det sørlige Eurasia, Afrika inkludert Madagaskar, Australasia og Amerika, og alle er nært knyttet til et limnisk miljø.

*Tachybaptus* blir av og til inkludert i *[[Podiceps]]*.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Llimona *et al.* (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men kun en midlertid beskrivelse (i påvente av et offisielt navn).

* Mirandornithes
** Podicipediformes, lappedykkere
*** Podicipedidae, dykkerfamilien
**** *[[Rollandia]]*
**** *[[Tachybaptus]]*, (dvergdykkere)
***** †*[[Alaotradykker|T. rufolavatus]]*, alaotradykker (Madagaskar, erklært utryddet i 2010)
***** *[[Dvergdykker|T. ruficollis]]*, dvergdykker (Eurasia og Afrika)
***** *[[Australdvergdykker|T. novaehollandiae]]*, australdvergdykker (Australasia)
***** *[[Madagaskardykker|T. pelzelnii]]*, madagaskardykker (Madagaskar)
***** *[[Pygmédykker|T. dominicus]]*, pygmédykker (Amerika)
**** *[[Podilymbus]]*
**** *[[Poliocephalus]]*
**** *[[Podiceps]]* (egentlige dykkere)
**** *[[Aechmophorus]]*

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Voksblomst

* *[[Hoya lanceolata]]*
* vanlig voksblomst (*Hoya carnosa*)

**Voksblomst** (*Hoya*) er ei planteslekt i gravmyrtfamilien. Den ble tidligere regnet til svalerotfamilien.

Artene er mer eller mindre forvedede busker eller klatreplanter med melkesaft. Noen arter klatrer fra marka oppover langs trær eller bergsider, men mange er epifytter. De klatrer ved å slynge seg rundt trestammer og ved hjelp av luftrøtter. De sukkulente bladene sitter motsatt, og form, mengde hår, tykkelse, nervatur og farge på melkesaften varierer mye.

Blomstene sitter i skjermer utenom bladhjørnene. De er femtallige og samkronede med kompleks morfologi. Nektar produseres i en bikrone. Pollenknappene og arrene er vokst sammen til et gynostegium. Pollenet er samlet i to pollinier på hver pollenbærer og overføres samlet av pollinatoren til neste blomst. Det er forsket lite på hvilke insekter som pollinerer voksblomst, men en vet at smygere og svermere pollinerer noen arter.

Frukten er en smal, sylindrisk belgkapsel med mange hårete frø. Kapslene sitter enkeltvis, ikke to sammen som ellers er vanlig i underfamilien Asclepiadoideae.

Nesten 600 arter er beskrevet i slekta *Hoya*, men litt over 300 arter er et mer realistisk tall. De vokser i ulike typer tropisk og subtropisk skog fra India, Kina og Japan til Australia og stillehavsøyene. Flere arter dyrkes som stueplanter, blant annet vanlig voksblomst (*Hoya carnosa*) og dvergvoksblomst (*Hoya lanceolata* subsp. *bella*).

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Poliocephalus

* Se inndeling!

***Poliocephalus*** er en limnisk slekt i dykkerfamilien (Podicipedidae) og består av to nålevende arter, som begge er monotypiske og lever i Australasia.

## Taksonomi
Begge artene har tidligere vært inkludert i slekten *[[Podiceps]]*, tidvis også i *[[Tachybaptus]]*.

## Biologi
Begge artene trives i grunne ferskvannsinnsjøer og dammer, den ene i bassenger med tett vegetasjon både over og under vann, den andre i mer åpne og større basseng og våtmarksområder i tørre områder, herunder områder som bare oversvømmes etter tett regn.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Llimona *et al.* (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men kun en midlertid beskrivelse (i påvente av et offisielt navn).

* Mirandornithes
** Podicipediformes, lappedykkere
*** Podicipedidae, dykkerfamilien
**** *[[Rollandia]]*
**** *[[Tachybaptus]]*
**** *[[Podilymbus]]*
**** *[[Poliocephalus]]*
***** *[[Sølvhodedykker|P. poliocephalus]]*, sølvhodedykker
***** *[[Maoridykker|P. rufopectus]]*, maoridykker
**** *[[Podiceps]]* (egentlige dykkere)
**** *[[Aechmophorus]]*

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Rollandia

* Se inndeling!

***Rollandia*** er en limnisk slekt i dykkerfamilien (Podicipedidae) som består av to nålevende arter, hvorav den ene med tre taxa og den andre monotypisk. Artene er mellomstore og måler omkring .

Den ene arten er utbredt over store deler av Sør-Amerika, fra Peru og sørover til det sørligste Chile og Argentina, inkludert på Falklandsøyene. Den andre er flygeudyktig og endemisk for et begrenset område i Andes, fra Arapasjøen og Umayosjøen i det sørøstre Peru, via Titicacasjøen til Uru-urusjøen og Poopósjøen i det vestre Bolivia i sør. Begge er nært knyttet til et limnisk miljø.

*Rollandia* blir av og til inkludert i *[[Podiceps]]*.

## Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Llimona *et al.* (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen *et al.* (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men kun en midlertid beskrivelse (i påvente av et offisielt navn).

* Mirandornithes
** Podicipediformes, lappedykkere
*** Podicipedidae, dykkerfamilien
**** *[[Rollandia]]*
***** *[[Hvitøredykker|R. rolland]]*, hvitøredykker (Sør-Amerika)
***** *[[Titicacadykker|R. microptera]]*, titicacadykker (Andes, Sør-Amerika)
**** *[[Tachybaptus]]*, (dvergdykkere)
**** *[[Podilymbus]]*
**** *[[Poliocephalus]]*
**** *[[Podiceps]]* (egentlige dykkere)
**** *[[Aechmophorus]]*

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Arabisk U18-mesterskap i friidrett 2017

**[[Arabisk U18-mesterskap i friidrett]] 2017** var den sjette utgaven av dette toårlige friidrettsmesterskapet for utøvere under 18 år. Det ble arrangert i Rades i Tunisia fra 2. til 4. november 2017.

## Medaljevinnere
### Gutter
#### Løps- og landeveisøvelser

#### Tekniske øvelser

#### Mangekamp

### Kvinner
#### Løps- og landeveisøvelser

#### Tekniske øvelser

#### Mangekamp

## Kilder
* AfricAthle.com - Arab u18 championships, Rades (Tunisia) 2-4/11/2017
Liste over ordførere i Spangereid

Dette er en **liste over [[Ordfører (Norge)|ordførere]] i tidligere [[Spangereid]] kommune**. Spangereid kommune ble slått sammen med kommunene Vigmostad og Sør-Audnedal den 1. januar 1964, og sammen dannet de nåværende Lindesnes kommune.

## Referanser

mangler ordfører Martin Løvdal fra 1948 til 1960
Manra

**Manra**, tidligere kalt **Sydney**,  er ei øy i Kiribati. Øya er en atoll som ligger i Phoenixøyene. Manra  er en del av verdensarvområdet Phoenix Islands Protected Area.

## Navn
Øyas engelske navn skal stamme fra et skipsbesøk i 1823. Kaptein William Emmett fra Sydney skal da ha oppdaget både denne øya og naboøya som ble kalt Birnie. Skipet hans skal ha vært kalt «Sydney», men siden det da ikke fantes noe skip som passer til omstendighetene, er det mulig skipet var «Sydney Packet». En annen mulighet er at Emmett kalte opp øya etter sin hjemby.

På engelsk benyttes også navnet Sydney Island. I Kiribatis grunnlov listes øya som en del av statens territorium med navnet Manra, i parentes bemerket at øya også er kjent som Sydney.

## Geografi

Manra er en atoll der en stripe av land omgir en lagune. Atollen er leveområde for fuglearter som sotterne, polynesiatern, brunnoddy, maskesule, rødhaletropikkfugl, rødfotsule, svartnoddy og småtropikkfugl. Det finnes sørgegekko, oseangekko (*Gehyra oceanica*) og brilleskink. Huskatt, svartrotte, polynesiarotte er introduserte arter.

Øya er siden 2008 en del av Phoenix Islands Protected Area, som i 2010 ble oppført på UNESCOs verdensarvliste.

## Historie
Det er spor etter før-europeisk mikronesisk og polynesisk tilstedeværelse på øya.

Kaptein William Emmett regnes som første europeiske besøkende.

USA gjorde krav på øya i henhold til Guano Islands Act av 1856. Bryting av guano tok til i 1884. Det var det australske firmaet John T. Arundel and Company som drev virksomheten. Etter at guanoressursene tok slutt, ble det tidlig på 1900-tallet startet produksjon av kokosnøtter. Denne virksomheten ble drevet av Samoan Shipping and Trading Company og Burns Philp & Company.

I 1889 erklærte Storbritannia øya som protektorat. Bakgrunnen var planer om en telegrafkabel tvers over Stillehavet. I 1937 ble øya gjort til en del av kolonien Gilbert- og Elliceøyene. Det ble satt i gang etablering av en permanent bosetting på øya, både på grunn av det britene mente var overbefolkning på andre øyer i Gilbertøyene og som svar på økende amerikansk innflytelse i området. Forholdene på den isolerte øya var vanskelige, med mangel på ferskvann, tørke og ensidig avhengighet av inntekter fra kokosnøtter. I 1958 ble bosettingen oppgitt og innbyggerne flyttet til Salomonøyene.

Da Gilbertøyene ble selvstendig som Kiribati i 1979, fulgte Manra med inn i den nye staten. Samme år undertegnet Kiribati og USA Tarawa-traktaten der USA frafalt sitt krav på Manra.

## Referanser
Rawaki

**Rawaki**, tidligere **Phoenix**, er ei øy i Kiribati. Øya er en atoll som ligger i Phoenixøyene. Den er ubebodd. Rawaki er en del av verdensarvområdet Phoenix Islands Protected Area.

## Navn
Øya har trolig navn enten etter hvalfangstskuta «Phoenix» eid av et London-firma eller av ei skute av samme navn fra Nantucket i USA. Den første var på hvalfangst i området i 1815, den andre i 1822.

På engelsk benyttes også navnene Rawaki Island og Phoenix Island. I Kiribatis grunnlov listes øya som en del av statens territorium med navnet Rawaki, i parentes bemerket at øya også er kjent som Phoenix.

## Geografi
Rawaki dekker 74 hektar. Den er 1,2 km lang.

Øya er siden 2008 en del av Phoenix Islands Protected Area, som i 2010 ble oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Øya er lav med en forsenkning i midten der det ligger en saltvannsinnsjø. Noen ferskvannsdammer finnes også.

Rawaki er et viktig fugleområde. Kolonien av hekkende sotterne (*Onychoprion fuscatus*) ble i 2009 anslått til  hekkende par. Samme år ble antall hekkende par brunnoddy (*Anous stolidus*) anslått til , småfregattfugl (*Fregata ariel*) til , blånoddy (*Procelsterna cerulea*) til , polynesiaterne (*Onychoprion lunatus*) til  og brunlire (*Puffinus nativitatis*) til  hekkende par.

På øya finnes en egen flåttart, *Ixodes amersoni*, som går på sjøfugl.

## Historie
USA gjorde krav på øya i henhold til Guano Islands Act av 1856. I 1859 begynte C.A. Williams and Company, et firma som senere ble til Phoenix Guano Company, å hente ut guano fra øya. Arbeidere ble hentet fra Hawaii. I 1871 var det ikke mer guano å bryte. Øya ble da forlatt.

På bakgrunn av planer om en telegrafkabel over Stillehavet, erklærte Storbritannia i 1889 øya som protektorat. I 1937 gjorde britene den til en del av sin koloni Gilbert- og Elliceøyene.

Da Gilbertøyene ble selvstendig som Kiribati i 1979, fulgte Rawaki med. Samme år undertegnet Kiribati og USA Tarawa-traktaten der USA frafaller sitt krav på øya.

## Referanser
«Skaregrøm»

**«Skaregrøm»** var en fullrigger bygget i 1903 i Glasgow i Skottland. Ved levering til selskapet Baynon Shipping Co. fikk skipet navnet «Castleton». I 1916 ble skipet solgt til Kristiansand-rederiet S. O. Stray & Co. som døpte det om til «Svalen». Da Johan Bang fra Grimstad senere kjøpte skipet fikk det navnet «Skaregrøm».

I hovedsak gikk «Skaregrøm» i rute mellom Skandinavia og Australia med tømmer og korn. En av disse reisene skulle besegle skipets skjebne, det forlot Norge 19. november 1926 fullastet med høvlet tømmer med kurs for Adelaide. Kaptein Peder Johannessen hadde da også med seg kone og to barn. 15. desember var skipet kommet godt utpå Atlanterhavet da det blåste opp til orkan. Både seil og rigg ble ødelagt av den kraftige vinden som blåste i tre døgn. Etter hvert ble de oppdaget av den italienske linjedamperen «Roma» som tilbød seg å ta mannskapet ombord og la fullriggeren og den dyrebare lasten gå tapt. Dette takket mannskapet nei til, og klarte etter hvert å sette opp en nødrigg. På mesterlig vis klarte de å seile skipet inn til Azorene og kunne ankre opp i havnen Ponta Delgada 1. juledag.

Skadene på «Skaregrøm» var så omfattende at det ved sjørettsbesiktigelsen ble kondemnert. Man fikk imidlertid tillatelse til å bli slept til London hvor et firma hadde tilbudt seg å kjøpe lasten. Skipet ble hugget etter at lasten var levert.

Kaptein Johannesen fikk for sin sjømannsbragd kongens fortjenstmedalje i gull, samt et gullur av det franske selskapet som hadde forsikret lasten. Seilskutene var nå i ferd med å bli erstattet helt av motoriserte skip, og Johannesen kom aldri i tjeneste som kaptein igjen etter kondemneringen av «Skaregrøm».

## Referanser


## Eksterne lenker
* «Skaregrøm» av Grimstad Skipsrevyen
Tarawa-traktaten

**Tarawa-traktaten** er en traktat, kalt vennskapsavtale, mellom Kiribati og USA. Den ble inngått på Tarawa 20. september 1979 og trådte i kraft 23. september  1983. I avtalen anerkjenner USA Kiribatis suverenitet over 14 øyer i Phoenixøyene og Linjeøyene som USA tidligere hadde gjort krav på med bakgrunn i Guano Islands Act fra 1856.

De 14 øyene USA oppga sitt krav på er:

 
* Birnie
* Caroline
* Enderbury
* Flint
* Kanton (Canton)
* Kiritimati (Christmas)
* Malden

* Manra (Sydney)
* McKean
* Nikumaroro (Gardner)
* Orona (Hull)
* Rawaki (Phoenix)
* Starbuck
* Vostok (Staver)

Avtalen legger opp til samarbeid for å fremme sosial og økonomisk utvikling, fred og sikkerhet i Stillehavet. Kiribati forpliktet seg til å konsultere USA om tredjestaters militære bruk av de 14 øyene og godtok at framtidig bruk av anlegg anlagt av USA på Kanton, Enderbury og Orona skulle skje etter avtale.

USA beholdt suvereniteten over Howland og Baker nord for ekvator.

## Referanser
McKean

**McKean** er ei øy i Kiribati. Øya er en atoll som ligger i Phoenixøyene. Den er ubebodd. McKean er en del av verdensarvområdet Phoenix Islands Protected Area.

## Navn
Navnet McKean stammer fra  Wilkes-ekspedisjonens besøk i 1840. Øya fikk navnet M'Kean's Island etter første besetningsmedlem som fikk øya i sikte.

På engelsk benyttes også navnet McKean Island. I Kiribatis grunnlov listes øya som en del av statens territorium med navnet McKean.

## Geografi
McKean er den vestligste av Phoenixøyene. Atollen ligger 130 km nord-nordøst av Nikumaroro og 280 km sør-sørvest av Kanton. McKean er rundt 900 meter lang og 750 meter bred.  Øya er uten ferskvannskilder og er dekket av lav vegetasjon. Den har en grunn saltvannslagune. Lagunen dekker 20,7 hektar, mens landområdet utgjør snaut 26,8 hektar, slik at atollens areal totalt er på 47,5 hektar.

McKean har et rikt fugleliv og ble gjort til fuglereservat i 1938. Særlig viktig er øya for tropelire (*Puffinus lherminieri*), småfregattfugl (*Fregata ariel*), maskesule (*Sula dactylatra*), hvitstrupestormsvale (*Nesofregetta fuliginosa*) og rødhaletropikkfugl (*Phaethon rubricauda*).

I 2001 eller 2002 gikk et koreansk fiskefartøy på grunn på McKean. Det førte med seg rotter av arten *[[Rattus tanezumi]]*, noe som fikk alvorlige konsekvenser for fuglelivet på øya. Særlig utsatt var arter som polynesiaterne, brunnoddy og svartnoddy. Det ble satt inn tiltak for å fjerne rottebestanden, og en undersøkelse i 2009 slo fast at rottene var helt borte fra McKean.

McKean er siden 2008 en del av Phoenix Islands Protected Area, som i 2010 ble oppført på UNESCOs verdensarvliste.

## Historie
Øya ble oppdaget av Henry Barber på snauen «Arthur» fra Port Jackson.
 Han kom over øya i 1794 og kalte den opp etter skuta han førte. Senere mente Wilkes-ekspedisjonen at den oppdaget øya i 1840. Andre skip hadde imidlertid vært der i 1830-årene.

USA gjorde krav på øya i henhold til Guano Islands Act av 1856. I 1859 begynte guanodriften og i løpet av elleve år ble øya forvandlet på grunn av virksomheten. Forekomstene ble tømt og i 1870 var det slutt på guanodriften. McKean ble da forlatt.

I 1836 gjorde Storbritannia krav på øya. Året etter ble den innlemmet i den britiske kolonien Gilbert- og Ellisøyene.

Da Gilbertøyene ble selvstendig som Kiribati i 1979, fulgte McKean med. Samme år undertegnet Kiribati og USA Tarawa-traktaten der USA frafaller sitt krav på øya.

## Referanser
Orona

**Orona** er ei øy i Kiribati. Øya er en atoll som ligger i Phoenixøyene. Den er ubebodd. Orona er en del av verdensarvområdet Phoenix Islands Protected Area.

## Navn
Øya fikk sitt engelske navn av den amerikanske marineoffiseren Charles Wilkes som i 1840 oppkalte den etter offiserskollegaen Isaac Hull.

På engelsk benyttes navnet Hull Island. I Kiribatis grunnlov listes øya som en del av statens territorium med navnet Orona, i parentes bemerket at øya også er kjent som Hull.

## Geografi

Orona er en atoll med en smal stripe land som omgir en lagune. Øya er siden 2008 en del av Phoenix Islands Protected Area, som i 2010 ble oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Orona er et viktig fugleområde, særlig på grunn av det store antallet hekkende sotterne (Onychoprion fuscatus), i 2006 anslått til  hekkende par.

Det har vært problemer med introduserte arter som rotte og huskatt. Da atollen var befolket, utgjorde hund og gris også et problem for det opprinnelige fuglelivet.

## Historie

De er funnet arkeologiske spor etter mennesker fra før-europeisk tid på Orona, men øya var ubebodd da de første europeerne kom dit. Nøyaktig hvem som oppdaget øya, er ikke kjent. Ofte ble den forvekslet med naboøya som ble kalt Sydney. Da Wilkes-ekspedisjonen besøkte øya i 1840, holdt elleve tahitiere og en franskmann til der. De drev jakt på skilpadde.

USA gjorde krav på øya i henhold til Guano Islands Act av 1856, men det ble aldri utvunnet guano. I 1889 erklærte Storbritannia øya som protektorat. Bakgrunnen var planer om en telegrafkabel tvers over Stillehavet. I 1937 ble øya gjort til en del av kolonien Gilbert- og Elliceøyene.

I 1916 ble det anlagt plantasjer av kokospalmer med tanke på produksjon av kokosnøtter.  palmetrær ble plantet. Britene startet koloniseringsforsøk i 1938, både for å lette på befolkningstrykket andre steder i Gilbertøyene og som svar på økende amerikansk innflytelse.

I 1950-årene bodde det 500 personer på øya. Livet på den isolerte øya var vanskelig, blant annet på grunn av uregelmessig nedbør og vannmangel. Bosettingen ble oppgitt i 1963. Innbyggerne ble flyttet til Salomonøyene.

Da Gilbertøyene ble selvstendig som Kiribati i 1979, fulgte Orona med. USAs krav på atollen ble oppgitt ved Tarawa-traktaten.

I 2001 satte den kiribatiske regjeringen i gang et bosettingsforsøk på Orona. Rundt 140 personer ble bosatt på øya. Tanken var å høste kopra, sanke sjøpølser og jakte hai for haifinnenes del. Prosjektet var ikke vellykket. Det ble avsluttet i 2004.

## Referanser
Enderbury

**Enderbury** er ei øy i Kiribati. Øya er en atoll som ligger i Phoenixøyene. Den er ubebodd. Sammen med Kanton er Enderbury de to nordligste av Phoenixøyene. Enderbury er en del av verdensarvområdet Phoenix Islands Protected Area.

## Navn
Øya har hatt flere navn og er også kalt Guano. Navnet Enderbury forklares som å stamme fra James J. Coffin på den britiske hvalfangstskuta «Transit» fra Bristol. I 1823 skal ha gitt øya navn etter hvalfangstfirmaet Enderby i London. Enderbury skal da være en forvanskning av dette etternavnet. Imidlertid baserer dette seg på en sekundærkilde utgitt over 100 år senere. Coffin ga navn til flere av Boninøyene og omtalte disse, men han nevnte aldri at han skulle ha oppdaget ei øy i Phoenixøyene. På engelsk benyttes betegnelsen Enderbury Island. I Kiribatis grunnlov listes øya som en del av statens territorium med navnet Enderbury .

## Geografi

Enderbury er en atoll med et areal på 6,5&nbsp;km². Den har en grunn brakkvannslagune uten tilknytning til havet. Øya er omgitt av korallrev. Enderbury er siden 2008 en del av Phoenix Islands Protected Area, som i 2010 ble oppført på UNESCOs verdensarvliste.

*[[Boerhavia albiflora]]* og *[[Portulaca lutea]]* vokser overalt på atollen. *[[Tribulus cistoides]]* finnes sør på øya, mens *[[Sesuvium portulacastrum]]* er å finne ut mot lagunen. *[[Ipomoea macrantha]]*,  *[[Lepturus repens]]* og *[[Lepturus pilgerianus]]* er også å finne, sammen med trær av artene *[[Tournefortia argentea]]*, *[[Cordia subcordata]]* og *[[Scaevola sericea]]*.

Enderbury er et viktig fugleområde, særlig med tanke på hekkende småfregattfugl (*Fregata ariel*), rødhaletropikkfugl (*Phaethon rubricauda*) og maskesule (*Sula dactylatra*). Det finnes storfregattfugl, sotterne, polynesiaterne, brunnoddy svartnoddy, rødfotsule, blånoddy og tre lirearter.

Av krypdyr finnes brilleskink, sørgegekko og asiatisk husgekko. Eremittkrepsen *[[Coenobita perlatus]]* lever på Enderbury.

Suppeskilpadde legger egg på strendene, og atollen er det viktigste ynglested for suppeskilpadde i Phoenixøyene.

Det har vært problemer med introduserte arter som rotte og huskatt. Polynesiarotte (*Rattus exulans*) er en innført art som truer fuglelivet på øya. Det er gjort forsøk på å utrydde rottene.

## Historie
USA gjorde krav på øya i henhold til Guano Islands Act. Fra 1860 til 1877 drev Phoenix Guano Company virksomhet på øya. Firmaet John T. Arundel & Company overtok guanodriften i noen år og fra 1916 plantet Samoan Shipping and Trading Company kokospalmer.

I 1937 gjorde Storbritannia både Enderbury og Kanton til en del av kolonien Gilbert- og Elliceøyene. USA mente øyene kunne bli viktige for flytrafikk over Stillehavet og ville ikke akseptere det britiske kravet. Etter forhandlinger kom de to statene i 1939 til enighet om å forvalte de to øyene sammen som kondominat.

I 1938 ble det reist et fyrtårn på 9 meter på øya.

Da Gilbertøyene ble selvstendig som Kiribati i 1979, fulgte Enderbury med. USAs krav på øya ble oppgitt ved Tarawa-traktaten undertegnet samme år.

## Referanser
Birnie

**Birnie** er ei ubebodd øy i Kiribati. Øya er en atoll som ligger i Phoenixøyene. Birnie er en del av verdensarvområdet Phoenix Islands Protected Area.

## Navn
Øyas navn skal stamme fra et skipsbesøk i 1823. Kaptein William Emmett fra Sydney skal da ha oppdaget både denne øya og naboøya, som ble kalt Sydney. Det er mulig navnet Birnie kommer fra handelsmannen og rederen James Birnie fra Sydney.

På engelsk benyttes betegnelsen Birnie Island om øya. I Kiribatis grunnlov listes øya som en del av statens territorium med navnet Birnie.

## Geografi
Med et areal på 0,25&nbsp;km² er Birnie den minste av atollene i Phoenixøyene.

I 1938 ble Birnie erklært som fuglereservat. I 1975 ble vernestatusen omgjort til naturreservat. Øya er siden 2008 en del av Phoenix Islands Protected Area, som i 2010 ble oppført på UNESCOs verdensarvliste.

Det er gjort forsøk på å utrydde rottene som truer fuglelivet på øya.

## Historie
Det antas at øya først ble besøkt av europeere i 1823 og at den fikk navn etter en forretningsmann i Alexander Birnie and Company i London, firmaet som eide skipet «Sydney» som dette året trolig kom til øya. USA gjorde krav på øya i henhold til Guano Islands Act, men det ble aldri utvunnet guano.

I 1889 tok Storbritannia øyene i området i besittelse. Birnie ble i 1937 en del av kolonien Gilbert- og Elliceøyene. Da Gilbertøyene ble selvstendig som Kiribati i 1979, fulgte Birnie med. USAs krav ble oppgitt ved Tarawa-traktaten undertegnet i 1979.


Birnie Island Beach.jpg|Strand på Birnie
Birnie Island Day Beacon.jpg|Varde
Birnie Island Lagoon.jpg|Lagunen
Birnie Island US Survey Mark.jpg|Fastmerke anlagt av U.S. Army Corps of Engineers


## Referanser
Trekeiserforbundet

**Trekeiserforbundet** var en allianse mellom Det tyske keiserrike, Det russiske keiserdømmet og Østerrike-Ungarn fra 1873 til 1887. 

## Bakgrunn

Rikskansler Otto von Bismarck tok full styring med tysk utenrikspolitikk fra 1870 og til han fikk avskjed i 1890. Hans mål var et fredfullt Europa,  basert på maktbalanse. Bismarck fryktet at en fiendtlig kombinasjon av Østerrike-Ungarn, Frankrike og Russland ville ødelegge Tyskland. Hvis to av de var alliert ville den tredje bare alliere seg med Tyskland om det gikk med på omfattende krav. Løsningen var å alliere seg med to av de tre. I 1873 sto han bak dannelsen av trekeiserforbundet, en allianse mellom keiseren i Tyskland, tsaren i Russland og keiseren i Østerrike-Ungarn. Sammen kontrollerte de Øst-Europa og holdt opprørske etniske grupper som polakkene nede. Avtalen siktet mot å nøytralisere rivaliseringen mellom Tysklands to naboer med en avtale om deres respektive interesseområder på Balkan og å isolere Frankrike, Tysklands hovedfiende. Balkan viste seg som et problemområde, og Bismarcks løsning var å gi Østerrike-Ungarn dominans i den vestlige delen og Russland i den østlige.

Det første trekeiserforbundet var i funksjon fra 1873 til 1875. Et nytt ble etablert i 1881 og varte i tre år. Det ble fornyet i 1884, men opphørte i 1887. Begge alliansene endte grunnet store interessemotsetninger mellom Østerrike-Ungarn og Russland på Balkan. Den andre avtalen sørget for at ingen territoriale endringer skulle finne sted på Balkan uten forutgående godkjennelse og at Østerrike-Ungarn kunne annektere Bosnia og Hercegovina når det måtte ønske. I tilfelle krig mellom en av partene og en stormakt som ikke var del av avtalen skulle de to andre forholde seg vennligsinnet nøytrale.

Bismarck lyktes for en tid å beholde båndet til Russland med en avtale i 1887. Etter han fikk avskjed ble ikke denne avtalen fornyet og en fransk-russisk allianse ble etablert.

## Referanser


## Kilder

* Gildea, Robert (2003). *Barricades and Borders: Europe 1800–1914*. Oxford University Press. s. 237. ISBN 0-19-925300-5
* Goriainov, Serge. «The End of the Alliance of the Emperors», *The American Historical Review*, (1918) 23#2 s. 324–29. i JSTOR
* Langer, William. *European Alliances and Alignments 1870–1890* (2. utgave 1950), s. 197–212
* Meyendorff, A. «Conversations of Gorkachov with Andrassy and Bismarck in 1872», *The Slavonic and East European Review* (1929) 8#23 s. 400–08. i JSTOR
* Schroeder, Paul W. «Quantitative Studies in the Balance of Power: An Historian's Reaction», *The Journal of Conflict Resolution* (1977) 21#1 s. 3–22. i JSTOR
* Taylor, A.J.P. *The Struggle for Mastery in Europe 1848–1918* (1954)

## Eksterne lenker

* «trekeiserforbundet», fra *[[Store norske leksikon]]*
Skam France

***Skam France*** (stilisert som ***SKAM***) er en fransk/belgisk nettbasert dramaserie basert på den norske *[[Skam (TV-serie)|Skam]]*.

## Medvirkende

### Hovedroller
### Biroller
*  som «Manon Demissy»
*  som «Emma Borgés»
*  som «Daphné Lecomte»
* Assa Aïcha Sylla som «Imane Bakhellal»
* Coline Preher som «Alexia Martineau»
* Léo Daudin som «Yann Cazas»
* Axel Auriant som «Lucas Lallemant»
*Maxence Danet-Fauvel som «Eliott Demaury»
* Zoé Marchal som «Ingrid Spielman»
* Michel Biel som «Charles Munier»
* Théo Christine som «Alexandre Delano»
* Julie Nguyen som «Sarah Bui»

### Karakterskildringer av hovedrollene

### Gjesteroller

## Episoder
### Sesong 1
Emma Borgés er hovedperson i første sesong. Handlingen finner sted våren 2018 og Emmas vennegjeng – Manon, Daphné, Imane og Alex – er sentrale karakterer. Mye av sesongen handler om Emma og kjæresten Yann' turbulente forhold.

### Sesong 2
Manon Demissy  er hovedperson i andre sesong. Handlingen finner sted våren 2018. Sesongen dreier seg om hennes forhold til Charles Munier og alle vanskelighetene til paret.

### Sesong 3

### Sesong 4

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sørlig afrikansk mesterskap i halvmaraton 2017

**Sørlig afrikansk mesterskap i halvmaraton 2017** var et regionalt mesterskap i halvmaraton for utøvere fra land i det Sørlige Afrika. Mesterskapet ble arrangert i Karibib i Namibia 16. september 2017.

## Resultater
### Menn




### Kvinner




## Kilder
* AfricAthle.com - ''Southern Africa half-marathon championships, Karibib (Namibia) 16/09/2017''
Cape Town Marathon 2017

**Cape Town Marathon 2017** var et maratonløp i Cape Town i Sør-Afrika, som ble arrangert 17. september 2017. Cape Town Marathon arrangeres årlig. 

## Resultater
### Menn



10 kilometersløpet ble vunnet av Lesiba Mashele fra Sør-Afrika.

### Kvinner



10 kilometersløpet ble vunnet av Glenrose Xaba fra Sør-Afrika.

## Kilder
* AfricAthle.com - ''Cape Town marathon (South Africa) 17/09/2017''
Daimler

**Daimler** kan vise til:

## Uttalt dame-ler
Daimler Motor Company i Coventry, England, produsent av *Daimler* motor kjøretøy; del av Birmingham Small Arms Company-gruppen, senere Jaguar Cars

## Uttalt dime-ler
* Gottlieb Daimler (1834–1900), tysk oppfinner av biler

## Selskaper hvor Gottlieb Daimler var medgrunnlegger
* Daimler Motoren Gesellschaft, grunnlagt av bl.a. Gottlieb Daimler; produsent av *Mercedes* kjøretøy (1890&ndash;1926). Fusjonerte med Benz & Cie. i 1926 som skapte:
** Daimler-Benz AG, produsent av Mercedes-Benz vehicles (1926&ndash;1998)
* Daimler AG, tidligere Daimler Chrysler, produsent av *Mercedes-Benz* kjøretøy etter nedleggelsen av Chrysler i 2007
See the Beauty In Your Drab Hometown

***See the Beauty In Your Drab Hometown*** er et musikkalbum med Savoy, utgitt den 12. januar 2018.
## Sporliste
# «Night Watch» (Lauren/Paul)
# «A Month of Sundays» (Lauren/Paul)
# «Falls Park» (Lauren/Paul)
# «Manmade Lake» (Lauren/Paul)
# «Bump!» (Lauren/Paul)
# «January Thaw» (Lauren/Paul)
# «Shy Teens Suffering Silently» (Lauren/Paul)
# «We're the Same Way» (Lauren/Paul)
# «Sunlit Byways» (Lauren/Paul)
# «(My) Weathervane» (Lauren/Paul)

## Medvirkende
### Savoy
* Paul Waaktaar-Savoy - sang, gitar, bass, keyboard, låtskriver, produsent, fotograf, tekniker
* Lauren Waaktaar-Savoy - sang, gitar, låtskriver, produsent
* Frode Unneland - sang, trommer 
### Øvrige
* Eliot Leigh - produsent, tekniker, programmering
* Karl Oluf Wennerberg - trommer på *Night Watch* og *A Month of Sundays*
* Joe Mardin - trommer på *Manmade Lake*
* Chuck Zwicky - tekniker 
* Steve Osborne - mixing
* Joe Lambert - mastering
* Trine Paulsen - coverdesign 
* Kim Sølve - coverdesign 
* Harald Wiik - management
Mellom husene

***Mellom husene*** er et musikkalbum med Odin Staveland. Albumet kom ut 20. mars 2015.
## Sporliste
# «Lykter» (Odin Aarvik Staveland)
# «Livet» (Aarvik Staveland)
# «Blindhet aveny» (Aarvik Staveland)
# «Melk» (Aarvik Staveland)
# «Liten narr» (Stein Versto/Aarvik Staveland)
# «Ingen baptist» (Aarvik Staveland)
# «Glass» (Aarvik Staveland)
# «Eg trekke inn» (Aarvik Staveland)
# «Morgenlys» (Aarvik Staveland)
# «E det dagen snart» (Lars Moen/Aarvik Staveland)
## Medvirkende
### Musikere
* Odin Staveland - sang, piano, orgel, trommer, perkusjon, strings, vocoder, mellotron, kor, tekniker, produsent, låtskriver
* Øyvind Staveland - fiolin, kor
* Kjetil Ulland - hardingfele, tekniker, mixing
* Geir Sundstøl - munnspill
* David Wallumrød - piano, orgel
* Anders Aarum - piano
* Chris Holm - bass
* Jørun Bøgeberg - bass 
* Olaf Olsen - trommer, banjo
* Akkordiakoret - kor
* Kim Fairchild - kor
* Kine Nesheim - kor
* Stig Morten Sørheim - kor
### Øvrige
* Torleif Helvik - tekniker
* Alex Wharton - mastering
* Haakon Nordvik - coverdesign
Hegemus pluto

***Hegemus pluto*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En ganske stor (38-55 millimeter), svært kraftig gullbasse. Kroppsformen er påfallende bred. På farge er den svart, uten metallglans, med noen lyse striper på pronotum og flekker på dekkvingene, noen individer er nesten helt svarte. Hannen har et T-formet horn midt i pannen og en pigg på hver side av dette. Pronotum er mye bredere enn langt, nærmest firkantet, men med avrundede forhjørner, dekkvingene mye bredere enn pronotum, bredest like bak "skuldrene", avsmalnende bakover.

## Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje. Arten er knyttet til primærskog.

## Utbredelse
Arten lever i det sørlige og vestlige Etiopia.

## Systematisk oversikt
Denne slekten er trolig nært beslektet med slektene *[[Goliathus]]* og *[[Fornasinius]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Stammen Goliathini
******* Slekten *[[Hegemus]]* Thomson, 1881
******** ***Hegemus pluto*** (Raffray, 1880)
********* *[[Hegemus pluto calogeroi]]* Di Gennaro, 2014
********* *[[Hegemus pluto christineae]]* Di Gennaro, 2014
********* *[[Hegemus pluto joffreyi]]* Di Gennaro, 2014
********* *[[Hegemus pluto pluto]]* (Raffray, 1880)

## Kilder
* Liste over artene
* Beetles of Africa - ''Hegemus pluto''

## Eksterne lenker
* Coleoptera-atlas.com - ''Hegemus pluto'' 
* Bilder av arten
* Bilder av de forskjellige underartene
*
Peder Jensen Galen

**Peder Jensen Galen** (død 16. april 1355) var erkebiskop i Lund i årene 1334–1355.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Peder Jensen Galen var sønn av Jens Nielsen Galen til Næsbyholm (Näsbyholm) i Skåne og Christina. Hans farbror var senere gældker eller stattholder i Danmark, Tuve Galen. 

### Prest, erkebiskop
Peder Jensen ble kannik i Lund og i 1329 eller noe senere valgt dekan i domkapitlet. 

Etter erkebiskop Karl Eriksen Galens død i 1334, ble valget av etterfølger overlatt til et femmannsutvalg, fem såkalte kompromissarier, hvorav Peder Jensen var den ene. Han ble så valgt til ny erkebiskop, et valg som han først fikk bekreftet hos paven i Avignon to år senere (27. februar 1336). Årsaken til at det trakk ut med bekreftelsen vites ikke, men det er ikke kjent noe som tyder på at det var strid om selve personvalget. Sommeren 1336 var han tilbake i Lund.

Han var delaktig ved møtet i Varberg i 1343, hvor han meklet den fred frem som inntil videre sikret kong Magnus Eriksson herredømme over Skåne. Peder Jensen Galen kom derfor i den eiendommelige dobbeltstilling at han var Danmarks erkebiskop og biskop over et stift som lå under en fremmed konge. På samme tid ble det erklært fred mellom Danmark og Sverige. Erkebiskop Peder ble gjort til voldgiftsmann for utestående stridsspørsmål. Det ble også bestemt at han skulle ta Københavns slott og by med Amager og et par omliggende herreder i besittelse, inntil det ble avgjort hvilken av de to kongene disse skulle tilhøre.

I 1345 avholdt erkebiskopen an provinsialsynode i Helsingborg. Der ble det blant annet bestemt strenge straffer for vold og overgrep mot kirkens personer og eiendommer.

I sine siste år var han vitne til svartedaudens herjinger. Han døde den 16. april 1355, og ble begravet i Lund domkirke. 

Han ble etterfulgt i embetet som erkebiskop av Jacob Nielsen Kyrning.

## Referanser
Hypselogenia geotrupina

***Hypselogenia geotrupina*** er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
En middelsstor (opptil 27 millimeter), blankt svart gullbasse med kremhvite tegninger. Hannen har et bredt, skovlformet horn i pannen. Disse billene har en bred og kraftig kroppsbygning. Pronotum har kremhvite sidekanter, gjerne også et par krumme, kremhvite striper, dekkvingene tallrike, nokså runde flekker. Arten skiller seg fra de andre *[[Hypselogenia]]*-artene på at de lyse tegningene er mer omfattende. Helt svarte eksemplarer forekommer.

## Levevis
Larvene utvikler seg i muld som samler seg i råtnende trestammer. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og utflytende sevje.

## Utbredelse
Arten lever i Tanzania, Zimbabwe og Angola.

## Systematisk oversikt
"Underartene" bør kanskje bare regnes som varianter (Krikken, 1979).

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 (eventuelt Cetoniidae)
***** Underfamilien Cetoniinae Fleming, 1821 
****** Stammen Goliathini
******* Slekten *[[Hypselogenia]]* Burmeister, 1840
******** ***Hypselogenia geotrupina*** (Billberg, 1817)
********* *[[Hypselogenia geotrupina concava]]* (Gory & Percheron, 1833)
********* *[[Hypselogenia geotrupina geotrupina]]* (Billberg, 1817)
********* *[[Hypselogenia geotrupina goryi]]* Thomson, 1878

## Kilder
* Krikken, J. (1979) Taxonomic review of the Afrotropical genus *Hypselogenia* Burmeister (Coleoptera: Cetoniidae). Zoologische Mededelingen 54(8): 111-121 http://www.repository.naturalis.nl/document/149409
* Liste over artene

## Eksterne lenker
* Coleoptera-Atlas-com - ''Hypselogenia geotrupina'' 
*
Yukaghir

**Yukaghirene** (russisk:  юкаги́ры) er et russisk folkeslag bosatt ved Kolyma-elven i Øst-Sibir.

Tundra Yukaghirs bor i Nedre Kolyma-regionen i Sakha-republikken; Taiga Yukaghirs i Upper Kolyma-regionen i Sakha-republikken og i Srednekansky-distriktet Magadan Oblast. Ved den russiske koloniseringen i 1700-tallet okkuperte Yukaghir-tribalgruppene territorier fra elven Lena til munnen av Anadyr-elven. Antallet av Yukaghirene gikk ned mellom det 17. og 19. århundre på grunn av epidemier, interne kriger og tsaristiske kolonialpolitikker som kan ha omfattet folkemord mot de stillesete hunterfiskeren Anaouls. Noen av Yukaghirene har assimilert seg med Yakuts, Evens og Russerne.
For tiden lever Yukaghirs i Sakha-republikken og Chukotka Autonomous Okrug i Russland. Ifølge folketellingen i 2002 var deres totale antall 1.509 personer, opp fra 1.112 registrert i 1989-folketellingen.
Ifølge den siste 2001 hele ukrainske folketellingen, lever 12 Yukaghirs i Ukraina. Bare 2 av dem angav Yukaghir som morsmål. For de resterende andre (6) er det russisk og for 1 er det noe annet tungemål.