John Jellicoe

**John Rushworth Jellicoe**, 1. jarl Jellicoe, (født 5. desember 1859 i Southampton i Hampshire i England, død 20. november 1935 i London i England) var en britisk admiral i Royal Navy. Jellicoe holdt posisjonen som First Sea Lord of the Admiralty, men han ble fjernet fra denne posisjonen. Han var generalguvernør i New Zealand.

Jellicoe ble født i en sjøfarende familie fra Southampton, og begynte som kadett i Royal Navy i 1872. Han ble utstasjonert på linjeskipet HMS «Britannia». Jellicoe ble kadett ombord på fregatten HMS «Newcastle» i september 1874, før han i juli 1877 ble stasjonert på HMS «Agincourt». Han tilbrakte seks måneder ombord på HMS «Alexandra», flaggskipet i den britiske Middelhavsflåten.

Jellicoe ble forfremmet til løytnant den 23. september 1880. Han var utstasjonert ombord på HMS Agincourt under krigshandlingene i Egypt mellom 1879 og 1882, og ledet et geværkompani under kampene ved Ismailia. For innsatsen under krigshandlingene mottok han Egypt-medaljen og Khedives bronsestjerne for handlingen.

Jellicoe sluttet seg til den britiske Middelhavsflåten på Malta mars 1892. Samtidig ble han utstasjonert på HMS «Sans Pareil» hvor han ble utnevnt til kommandør for HMS «Ramilies», oktober 1893.

I mai 1886 fikk han medaljen Board of Trade Silver Medal for å ha reddet hele mannskapet på en dampbåt som hadde kantret i nærheten av Gibraltar, da han var ombord på HMS «Monarch». Kort tid senere begynte han på HMS «Colossus», og ble deretter gitt ansvaret for avdelingen ved HMS «Excellent», en posisjon han holdt fra 6. desember 1886 til 10. mai 1888. Jellicoe ble utnevnt til assistent for direktøren av våpenteknisk materiale i det britiske sjøforsvaret, senere samme år. I juni 1891 ble han forfremmet til kommandør, og i januar 1897 ble han forfremmet til kaptein.

Jellicoe deltok i 1900 i Seymour-ekspedisjonen til Peking og ble alvorlig skadet. For sin innsats under ekspedisjonen ble han følgesvenn av Order of the Bath. For innsatsen i Kina ble han hedret av den tyske keiseren Vilhelm II som tildelte ham Den røde ørns orden.

I februar 1907 ble han forfremmet til kontreadmiral i perioden som ansvarlig direktør for alt våpenteknisk materiale for det britiske sjøforsvaret. Jellicoe ble omgjort til kontreadmiral og utnevnt til «second in command» over den britiske Atlanterhavsflåten august 1907. Like etter utbruddet av den første verdenskrig i juli 1914 ble han utnevnt til admiral.

Han kommanderte Grand Fleet under Jyllandsslaget under den første verdenskrig. Hans håndtering av den britiske flåten ved Jylland i 1916 er fortsatt kontroversiell blant mange britiske historikere.

Han tjente som generalguvernør for New Zealand fra 1920 til 1924. Da han returnerte til England i 1925, ble han utnevnt til jarl. Jellicoe var i 1918 omgjort til vicomte. Da han døde, ble titlene arvet av hans eneste sønn.

En byste av Jellicoe er plassert ved Trafalgar Square i London, sammen med en byste av David Beatty og Andrew Cunningham som var admiraler i den britiske flåten under andre verdenskrig.

## Utmerkelser
Jellicoe ble tildelt Order of Merit, var storkorsridder (GCB) av Order of the Bath og storkorsridder (GCVO) av Royal Victorian Order.

## Bibliografi
* *The Grand Fleet*
* *The Crisis of the Naval War*
* *The Battle of Jutland Bank*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*