open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Electrocompaniet

**Electrocompaniet** er et norsk foretak som produserer forsterkere og forbrukerelektronikk.

Selskapet ble stiftet av Per Arild Abrahamsen og Svein Erik Børja tidlig på 1970-tallet for å produsere en TIM-fri forsterker, basert på forskningen til Matti Otala ved universitetet i Uleåborg. Denne forsterkeren fikk navnet *The 2 Channel Audio Power Amplifier*, og ble godt mottatt både i Norge og andre land og førte til at Electrocompaniet fikk et godt rykte. Siden teknologien var basert på arbeidet til Matti Otala, ble forsterkeren ofte kalt «Otalaforsterkeren» på folkemunne. Foretaket utvidet etter hvert med flere produkter, som ble for det meste eksportert. Michael Jacksons produsent Bruce Swedien brukte Electrocompaniet-forsterkere mens han mikset Jacksons album *[[HIStory – Past, Present and Future, Book I|History]]* og *[[Invincible]]*. Begge fikk «Special thanks to Electrocompaniet» på omslaget.

## Starten
I 1970 publiserte finnen Matti Otala resultatet av banebrytende forsking innen forsterker&shy;teknologi.. Men arbeidet hans vakte ikke så mye oppsikt før han i 1973 holdt et foredrag om TIM ved en AES-konferanse. På denne konferansen var den norske lydteknikeren Svein Erik Børja tilstede. Børja var, som mange andre, ikke fornøyd med lyden til transistorforsterkere, som tidlig på 1970-tallet ble oppfattet som «metallisk» eller kunstig. Da han kom hjem fra konferansen tok han kontakt med Per Abrahamsen og de satt seg sammen for å lage en forsterker etter Otalas retningslinjer. De tok kontakt med Nils Jørgen Kjærnet, som jobbet på Nera og fikk han til å bygge en forsterker. Terje Sandstrøm var også involvert i utviklingen av forsterkeren.

## Produksjon
Det ble laget noen forskjellige versjoner av 25 watt-utgaven og de tidligste modellene het Otala Lohstroh. Navnet ble satt sammen av etternavnene til de to involverte i forskningen (Matti Otala og Jan Lohstroh.) Da de ikke var direkte involvert i Electrocompaniets prosjekt, ville de heller ikke at navnet deres skulle benyttes. Det ferdige produktet ble da omdøpt til *The 2 Channel Audio Power Amplifier*. Denne forsterkeren ble etter hvert godt mottatt både i Norge og i andre land. Produktet førte egenhendig til at Electrocompaniet fikk et godt rykte. På grunn av at teknologien var utviklet på arbeidet til Matti Otala ble forsterkeren likevel ofte kalt «Otalaforsterkeren» på folkemunne. Selskapet utvidet etter hvert til større produksjon, flere produkter og mer eksport.

## Nye eiere
Tidlig på 2000-tallet begynte Electrocompaniet å få økonomiske problemer, og gikk konkurs våren 2004. Det ble så kjøpt opp av WestControl Electronics på Tau, som skjøt inn ny kapital og fikk foretaket på føttene igjen. Produksjon ble så flyttet til Tau og per i dag representeres de i over 50 land. Abrahamsen startet deretter firmaet Abrahamsen Audio. I juni 2018 ble Electrocompaniet begjært konkurs for andre gang. Boet ble så kjøpt opp av en gruppe investorer, som startet opp på nytt kort tid etter konkursen. Produksjonssjef Bjørn Kindingstad overtok som daglig leder  10. jan. 2022.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Milij Balakirev

**Milij Aleksejevitsj Balakirev** (russisk:**Милий Алексеевич Балакирев**, *Milij Alekseevič Balakirev*)  (født  i Nizjnij Novgorod, død  i St. Petersburg) var en russisk pianist, dirigent og komponist, i dag mest kjent for sitt arbeid med å fremme en nasjonal russisk musikk. 

## Virke
Balakirev var en skolert pianist som i ungdommen skrev briljante salongstykker etter modell av Frédéric Chopin. Inspirert av Mikhail Glinka begynte han å konsentrere seg om å skape en original russisk nasjonal stil. Stilen hans karakteriseres framfor alt av bruken av russiske sanger og danser, noe som resulterte i en til da ukjent bruk av kirketonearter og uvanlige harmonier. Han hadde også en forkjærlighet for det orientale, særlig for melodier fra Kaukasus. Formmessig (men ikke stilistisk) var Balakirev påvirket av Franz Liszt, noe som kommer til uttrykk i valg av musikkformer, i temabearbeidingen og i klaversatsen. Med utgangspunkt i Glinka utviklet Balakirev en særegen russisk musikk han betraktet som en motsats til vestlig musikk, og da i særdeleshet italiensk. Ideene sine brakte han videre til de andre i komponistgruppa «De Fem», og sammen satte de et varig preg på russisk musikk. 

Balakirev hadde ikke fått komposisjonsundervisning, men tilegnet seg det grunnleggende ved å lese partiturer. Som lærer  frarådde han musikkteori og tekniske øvelser, fordi han mente det hindret inspirasjonen og ledet til en «vestliggjøring» av musikken. For elevene hans kunne manglende tekniske ferdigheter skape store problemer seinere.

## Betydning
Balakirev fikk stor betydning som grunnlegger av en hel epoke, men hans originale og bemerkelsesverdige komposisjoner oppføres knapt lengre. Grunnen er sannsynligvis historisk: Fra 1860-årene av satset han mest på å hjelpe sine meningsfeller fram, han komponerte lite og lot ofte være å fullføre påbegynte verk. Rundt 1870 fikk han en krise som blant annet gav seg utslag i religiøs fanatisme, han trakk seg helt tilbake fra musikklivet og tok seg jobb som jernbanefunksjonær. Først i 1880-årene begynte han å komponere igjen, og fullførte da flere av de verkene han hadde latt ligge uferdig. Problemet var at han fortsatte i samme musikkstil som før, og i 1880-årene var denne stilen allerede passé. Om Balakirev hadde oppført disse verkene i 1860-årene ville de gått inn i musikkhistorien som pionérstykker.

## Referanser


## Litteratur
* Sigrid Neef: *Die Russischen Fünf: Balakirew – Borodin – Cui – Mussorgski – Rimski-Korsakow. Monographien – Dokumente – Briefe – Programme – Werke*. Verlag Ernst Kuhn, Berlin 1992, ISBN 3-928864-04-1.

## Eksterne lenker

* Verkfortegnelse, russisches-musikarchiv.de
*
Dana Hill

**Dana Lynne Goetz** (født 6. mai 1964, død 15. juli 1996), bedre kjent under artistnavnet **Dana Hill**, var en amerikansk skuespiller og stemmeskuespiller. Hun er godt kjent for sin karakteristiske hese stemme og barnaktige opptreden. «Hill» var moren hennes sitt pikenavn.

Hennes mest kjente roller inkluderer «Audrey Griswold» i *[[Hjelp, vi må på ferie til Europa]]*, Max i *[[Langbein og sønn]]*, Jerry i *[[Tom & Jerry setter byen på hodet]]* og «Charles» i *[[Duckman]]*. Hun var også medvirkende i TV-filmen *[[Fallen Angel]]* fra 1981. I tillegg ga Hill også stemme til diverse figurer i Nickelodeon-serien *[[Rugrats]]*.

Hun led av diabetes som forårsaket vekstproblemer og betydelig diabetiske komplikasjoner. Dette førte til at hun fikk slag som hun døde av i 1996.

## Eksterne lenker
*
Ron Dennis

**Ron Dennis** (født 1. juni 1947) er en britisk forretningsmann. Han er blant annet kjent som sjef/eier av Formel 1-teamet McLaren fra 1980 til 2017 da han solgte alle aksjer McLaren Company.
Area

**Area** var et italiensk jazz-fusion- og progrock-band etablert i 1972. De var kjent for sine venstrevridde, sosialistiske og kommunistiske tekster. Vokalisten var den gresk-fødte Demetrio Stratos.

## Historie
*Area* utviklet seg til å bli et av de mest respekterte og viktigste bandene innenfor den blomstrende progrock-scenen i Italia på 70-tallet. 

Ungdommen i Italia på den tiden identifiserte seg med de sosialistiske tekstene, og Areas virtuose instrumentalisme var en annen grunn til gruppas fremspring. Blant eksperter på italiensk progressiv rock, er debutalbumet *Arbeit Macht Frei* sett på som en klassiker.  

Bandet ble ledet ledet av Demetrio Stratos, en meget original og talentfull gresk-født vokalist som brukte stemmen sin som instrument, på tross av å aldri ha skrevet noe for gruppa. Patrizio Fariselli (keyboard og perkusjon), Paolo Tofani (gitar og synth), Patrick Djivas (senere i Premiata Forneria Marconi)(bass), Victor Busnello (saksofon, fløyte) og Giulio Cappiozo (trommer og perkusjon), var også med i bandet. Areas lydbilde var et sammensurium av rock, jazz, østlige og arabiske rytmer, og det var denne sammensetningen av musikksjangre som gjorde at Area skilte seg ut fra mengden. I begynnelsen var Area velsignet med fremragende saksofon-spill fra Victor Busnello, men da han forlot gruppa sammen med bassisten Patrick Djivas (erstattet av Ares Tavolazzi), ble Area mer gitar- og keyboardorientert.

Area ga ut fem studioalbum før Demetrio Stratos' død i 1979: den allerede nevnte *Arbeit Macht Frei*, *Caution Radiation Area*, *Are(A)zione* (live), *Crac!*, *Maledetti*, liveplata *Event '76* og *Gli Dei Se Ne Vanno, Gli Arrabiati Restano!*. Gruppen ble så oppløst, men dukket opp på nytt som *Area II* midt på 80-tallet, selv om det egentlig var et prosjekt med Giulio Capiozzo og session-musikere. De ga ut to album i perioden 1986-87. Patrizio Fariselli ble med i Area II i 1997 for albumet *Chernobyl 9771*. Denne gruppa turnerte fram til oppløsningen i 1999. Capiozzo døde et år senere.

## Medlemmer
### 1973
*Demetrio Stratos: vokal, orgel
*Paolo Tofani: gitar, synth
*Victor Busnello: saksofon, fløyte, bassklarinett
*Patrizio Fariselli: keyboard
*Patrick Djivas: bass
*Giulio Capiozzo: trommer, perkusjon

### 1974
*Demetrio Stratos: vokals, orgel
*Paolo Tofani: gitar, synth
*Patrizio Fariselli: keyboard
*Ares Tavolazzi: bass
*Giulio Capiozzo: trommer, perkusjon

## Diskografi
### Studioalbum
*1973: *Arbeit Macht Frei*
*1974: *Caution Radiation Area*
*1974: *Crac!*
*1976: *Maledetti*
*1978: *Gli Dei Se Ne Vanno, Gli Arrabbiati Restano!*
*1980: *Tic & Tac*
*1997: *Chernobyl 7991*

### Konsertalbum
*1975: *Are(A)zione*
*1979: *Event '76*
*1996: *Concerto Teatro Uomo*
*1996: *Parigi-Lisboa*

## Eksterne lenker
* 
* Fariselli Project – Den offisielle Patrizio Fariselli- og Area-nettsiden website: https://web.archive.org/web/20071213044429/http://www.fariselliproject.com/
* For mer informasjon: http://www.italianprog.com/a_area.htm
* Area hos Prog Archives : http://www.progarchives.com/Progressive_rock_discography_BAND.asp?band_id=26
April Winchell

**April Terri Winchell** (født 4. januar, 1960) er en amerikansk skuespiller, skribent, stemmeskuespiller, radio-talk show-vert og kommentator.

Som stemmeskuespiller har Winchell vært med i utallige animasjonsserier som for eksempel *[[Friminutt (TV-serie)|Friminutt]]*, *[[Langbein og sønn]]* (som «Peggy»), *[[Disneys Musehus]]* og *[[Mikkes klubbhus]]* (som «Klara Ku»), *[[Tarzan (TV-serie)|Tarzan]]* (tok over for Rosie O'Donnell som «Terk») og *[[101 dalmatinere (TV-serie)|101 dalmatinere]]* (som Cruella de Vil). Hun har også vært medvirkende i animasjonsfilmer, inkludert blant annet *[[Antz]]*, *[[Hvem lurte Roger Rabbit]]*, *[[Løvenes konge]]* og *[[Skjønnheten og udyret (1991)|Skjønnheten og udyret]]*.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
* 
* Video of Winchell and "Mr. K" appearing on KABC Radio, July, 2006
* Fan's radio highlights
César Cui

**César Cui** (*Cesarius-Benjaminus*, russisk Цезарь Антонович Кюи - Tsezar Antonovitsj Kjui, født  i Vilna, død 13. mars 1918 i St. Petersburg) var en russisk militæringeniør, komponist og musikkritiker.

Cuis far var fransk, moren litauisk. Da Cui tidlig viste interesse for musikk, fikk han musikkundervisning fra tiårsalderen. En av lærerne var den polske komponisten Stanisław Moniuszko.

I 1856 ble Cui kjent med Milij Balakirev, og inspirert av ham ble han med i *[[De Fem]]*, ei gruppe komponister som arbeidet for å fremme en russisk nasjonal musikkstil. Til å begynne med var Cui en heftig forsvarer av *De Fem*s musikkestetikk, men distanserte seg seinere fra dem, og skrev til og med enkelte totalslakt av medlemmenes verk, eksempelvis av Modest Mussorgskijs opera *Boris Godunov*.

Til tross for at Cui forsvarte den nasjonale musikkstilen som *De Fem* arbeidet for, fulgte han i liten grad de direktivene han selv var en av talsmennene for, og benyttet bare sjelden karakteristiske russiske folkemusikalske trekk. Musikken hans klinger mer «vestlig» enn Pjotr Tsjajkovskijs, en komponist *De Fem* brukte som skrekkeksempel på vestlig musikk.

Cui skrev femten operaer, men han foretrakk miniatyrformatet, eksempelvis sanger og klaverstykker. En beundring for Robert Schumann kan spores, men Cuis musikk ligger ellers faretruende tett opp mot overflatisk salongmusikk. Han var den langt svakeste av komponistene i *De Fem* og blir knapt spilt.

Den skriveføre Cui var langt mer betydelig som musikkritiker, selv om ettermælet skjemmes av en aggressiv anmelderstil og en erkekonservativ musikkoppfatning. Som et eksempel på kritikkstilen hans kan nevnes omtalen av den Aleksandr Glazunov-ledede uroppføringa av Sergej Rakhmaninovs *Symfoni nr. 1 i d-moll* 15. mars 1897. Cui skrev at *dersom det finnes en konsertsal i helvete, og en komponist fikk i oppdrag å skrive en symfoni med de egyptiske plagene som tema, ja da ville dette verket fullt ut oppfylle oppdraget.*

## Referanser


## Litteratur
* Sigrid Neef: *Die Russischen Fünf: Balakirew – Borodin – Cui – Mussorgski – Rimski-Korsakow. Monographien – Dokumente – Briefe – Programme - Werke*. Verlag Ernst Kuhn. Berlin 1992 ISBN 9783928864046

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  Komplett verkfortegnelse, russisches-musikarchiv.de
*
Shirley Collins

**Shirley Elizabeth Collins** (født 5. juli 1935 i Hastings, Sussex, England), innflytelsesrik og anerkjent engelsk folkesanger. Under folkemusikk-bølgen i England på 1950- og 60-tallet var hun en sentral aktør.

Blant mange viktige plateutgivelser skal nevnes *Sweet England* (1959), *Folk Roots, New Routes* (1964) (med Davy Graham), og *Anthems in Eden* (1969) (med søsteren Dolly Collins).
  
I boken *America Over the Waters* (utgitt 2006) har hun beskrevet den omfattende folkemusikk-innsamlingen hun foretok på rundreise i de amerikanske sørstatene i 1959, i samarbeid med musikkantropologen Alan Lomax.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Shirley Collins web site
Goof Troop (videospill)

***Goof Troop*** er et action-eventyrspill utviklet og publisert av Capcom i 1993 til Super Nintendo Entertainment System.

Spillet er basert på animasjonsserien *[[Langbein og sønn]]* fra 1992. Spillet inneholder flerspiller-modus, hvor én spiller kontrollerer Langbein mens den andre kontrollerer Max.

## Handling
Spilleren får rollen som Goofy eller Max, gjennom fem områder på Spoonerville Island: På en strand, i en landsby under beleiring, et hjemsøkt slott, i en hule, og til slutt et piratskip hvor Pete og PJ blir holdt fanget. Goofy beveger seg saktere enn Max, men kan skade fiendene mer. Målet med hvert nivå er å løse forskjellige gåter, og beseire en rekke motstandere. Goofy og Max kan bruke forskjellige metoder for å beseire fiender som å kaste gjenstander som tønner eller bomber mot dem, sparke blokker inn i dem, eller slå dem ned fra scenen. Gjennom hele spillet kan spilleren oppdage forskjellige samleobjekter som kan hjelpe dem.

Å samle på frukt kan beskytte Max eller Goofy mot et enkelt slag, med ekstra liv opptjent hvis spilleren kan samle en viss mengde frukt uten å bli truffet. Å samle røde diamanter gjør at spilleren får et ekstra liv. For å komme videre gjennom spillet, må spilleren samle forskjellige objekter å bruke. Hver spiller kan bare holde ett element av gangen. I Spoonerville er Goofy og sønnen Max på fisketur på sjøen. De ser et stort piratskip som er på vei mot Spoonerville, hvor Pete og PJ er kidnappet. Goofy forsøker å ta igjen skipet, men lykkes ikke før skipet reiser til en sjørøverøy.

Goofy og Max slåss mot en gruppe pirater som har forvekslet Pete med deres egen kaptein, Keelhaul Pete, som for lenge siden var blitt svelget av en hval. Når Goofy og Max utforsker øya og kjemper mot enda flere pirater, fortsetter Pete og PJ misforståelsen - ettersom Pete liker å være pirat-leder. Goofy og Max ser Pete om bord på piratskipet, og forsøker å redde ham. Men de innser at personen de antok var Pete faktisk er den virkelige kaptein Keelhaul Pete, etter å ha kommet tilbake etter at hvalen spyttet ham ut igjen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Embryonale stamceller

**Embryonale stamceller** er celler som er isolert fra den indre cellemassen til blastocyster. Embryonale stamceller er den celletypen man kan dyrker i laboratoriet som er mest potent, dvs. har evne til å utvikle seg til flest andre celletyper. Embryonale stamceller er i stand til å utvikle seg til alle andre celletyper i kroppen, og kalles derfor for pluripotente celler. Stamceller som stammer fra mer differensierte stadier (f.eks. hematopoietiske stamceller og mesenchymale stamceller) kan også utvikle seg i mange retninger, men ikke til alle. De kalles derfor multipotente stamceller.

Det finnes en type celler i en kreftform som kalles embryonalt karsinom. Dette er en type testikkelkreft, og embryonalt karsinomceller oppfører seg på en veldig lik måte som embryonale stamceller. Man tenker seg derfor at lærdom fra hver av disse celletypene kan også holde stikk for den andre.
Ulvsvåg

:*For stedet i Finnmark med samme navn, se [[Ulvsvåg (Alta)]].*

**Ulvsvåg**, tidligere også *Ulfsvåg* og *Ulsvåg* (lulesamisk: *Ulsváhke*), er ei bygd i Hamarøy kommune i Nordland, ca. 30 km fra Innhavet og ca. 15 km fra kommunesenteret Oppeid. E6 går tvers gjennom bygda. De fleste innbyggerne bor i Nausthågen, og sentrum, med butikk, gjestgiveriet, verksted og bensinstasjon, blir populært kalt Krysset. Men også i Grimsosen (mot vest), Aksla (nederst i Ulvsvågskaret) og på Moan (mot sør) bor det folk.

Ulvsvågskaret har i mange år vært en stor utfordring for tungtrafikk om vinteren, og det vurderes derfor å bygge en tunnel gjennom skaret.

Ulvsvåg fikk, ifølge historiene, navnet sitt på grunn av at vikingen Ulv valgte å bosette seg der. Det sies også at Ulv kom i klammeri med høvdingen fra Drag på falkreiret og hugget av ham hodet.

## Næringsliv
* Matkroken AS
* Nord Salten Auto AS (bilverksted, bilsalg, bilberging og drivstoff)
* Ulvsvåg Gjestgiveri AS
* Br. Steffensen AS (maskinentreprenør)
* Nord-Salten Kraft AS
* Nord-Salten veidrift AS
* Ulvsvåg skole

## Referanser
Blastocyst

:*Se også: *Blastocystis*, en parasittisk eukaryot.*
**Blastocyst** er et stadium i embryoutviklingen hos pattedyr, etter ca. 5 dager for mennesker. Blastocyststadiet er første trinn i embryogenesen der det finnes differensierte celler, dvs. celler som kan skilles fra hverandre basert på utseende (morfologi) og genuttrykk.

Blastocysten har ca. 100 celler, og består av trofoblast, en ytre kappe med én-celle tykt lag, og en indre cellemasse, der cellene klumper seg sammen i ene halvdelen av trofoblasten. Det er cellene fra den indre cellemassen som senere vil utvikle seg til fosteret, og det fødte individ. Hvis man dyrker celler fra den indre cellemassen til en blastocyst i laboratoriet, kaller man cellene for embryonale stamceller.
Denny Hulme

**Denis Clive «Denny» Hulme** (født 18. juni 1936 i Motueka, død 4. oktober 1992) er en Formel 1-fører fra New Zealand. Han ble verdensmester for Brabham i 1967. Han kjørte formel 1 fra 1965 til 1974.
Han døde av hjerteattakk under et Touring Car-løp i 1992, 56 år gammel.

## Resultater
### Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **[[pole position]]**, kursiv indikerer *[[raskeste runde]]*)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jens Wendelboe

**Jens Wendelboe** (født 28. februar 1956 i København, oppvokst i Oslo) er en norsk trombonist, komponist, arrangør og orkesterleder innen jazz. Han ble utdannet ved Østlandets Musikkonservatorium i 1979 og spilte på 80-tallet blant annet i Radiostorbandet (1980–1984), Jazzpunkensemblet (1982–1985) og ledet sitt eget storband under navnet Jens Wendelboe Big Band som ga ut albumet * 'lone attic* i 1983. I 1984-1985 utdannet han seg til Master of Music Degree på Manhattan School of Music og ga samtidig ut storbandalbumet *Letter from New York* med amerikanske musikere. Hjemme igjen startet han det som skulle bli Oslo Groove Company og ledet orkesteret i perioden 1985-1987. Fra 1991 har han ledet sitt eget storband Big Crazy Energy Band, og etter hvert jazzkvartetten Crazy Energy Jazz Quartet. Fra 2006 til 2013 var han fast trombonist i det amerikanske jazz/rock-bandet Blood, Sweat & Tears.

Han har også vært orkesterleder for en rekke artister som Donna Summer, i 21 år, Shakira og mange andre.

Som komponist har han fått NOPAs pris for årets verk tre ganger, for «Suite to Bjørn» (1982), «Animal-Suite for 5 tromboner» (1986) og «Winter Landscape» (1996).

## Diskografi
* * 'lone attic* – Jens Wendelboe Big Band (NOPA, 1983)
* *Letter from New York* – Jens Wendelboe and his New York Big Band (NOPA, 1985)
* *Big Crazy Energy Band Vol. 1* – Jens Wendelboe (NOPA, 1991)
* *Big Crazy Energy Band Vol. 2* – Jens Wendelboe (NOPA, 1991)
* *Crazy Energy Jazz Quartet* – Crazy Energy Jazz Quartet (Crazy Music, 1996)
* *Strolling with the Groove* – Jens Wendelboe (Rosa Records, 1997)
* *Get Crazy* – Crazy Energy Jazz Quartet (Crazy Music, 1999)
*Erobreren (The Conqueror) – Jens Wendelboe & KORK (2012)
*With a Nordic Sound - An American Jazz Orchestra. Against All Odds  – Jens Wendelboe (2021)

## Utmerkelser

* AMC (American Mussic Center) 2009
* The "Lys Music Composition Contest" 2nd Prize for Jazz Orchestra Belgium 2003.
* 2000-2002. Scholarship to write a symphony.
* Norwegian Association for Popular Authors, stipend 1990, 1996, 1999, 2014
* Barga Jazz '92. 2nd Prize, International Arr. & Composition competition for Jazz Orchestra, Italy.
* Tono, stipend 1990, 1996, 2010
* Norwegian Association for Popular Authors' (NOPA) Prize of the Year for Best Composition, 1982 og 1986.
* Norwegian Composers Union, Anders Klæstads Scholarship.
* Composers Foundation, Scholarship, Oslo 1986.
* The City of Oslo, Cultural Stipend, 1986
* Study Scholarships by TONO (Ascap), (2) NOPA, Found. for Performing Artists Norwegian
* Government Establishing Scholarship & Travel and Cultural Stipend. 1980, 1986.
* Denmark Radio Cup, 1988 for originally composed orchestra piece.
* Grammy nominated with the BS&T horn section on two Jeff Lorber CDs: «He Had A Hat» 2009 og «Now Is The Time» 2010

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  Biografi fra Jazzbasen.
*  Diskografi fra Jazzbasen.
Brem-sur-Mer

**Brem-sur-Mer** er en kommune i departementet Vendée i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Brem-sur-Mer***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
* Turistinformasjon
Embryonalt karsinom

**Embryonalt karsinom** er en undertype av testikkelkreft. Hvis man dyrker embryonale karsinomceller i laboratoriet oppfører cellene seg på en veldig lik måte som embryonale stamceller. Kreftceller av typen embryonalt karsinom er derfor ofte brukt som en substitutt for embryonale stamceller i forskning på human utviklingsbiologi.
Gaustadveien (Oslo)

:::*Se [[Gaustadveien|pekerside]] for flere forekomster av Gaustadveien.*

**Gaustadveien** (1A-265, 2A-12C) er en vei i bydel Nordre Aker i Oslo. Den ligger ovenfor Rikshospitalet på Gaustad, og har innkjøring fra Sognsvannsveien. Gaustadveien ligger helt inntil Nordmarka, og det er kort vei til steder som Båntjern og Sognsvann.

Til tross for at det er fire barnehager i Gaustadveien og begrenset framkommelighet i veien, planlegges det tung anleggstrafikk de neste årene når masse skal kjøres ut i forbindelse med bygging av tunnel for ny kraftledning mellom Sogn og Smestad transformatorstasjoner.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* Oslo kommunes bydelsoversikt
Pandeisme

**Pandeisme** er en filosofi som omfatter en kombinasjon av panteisme og deisme. Det er en fra det greske πάν (pan) som betyr «alle» og det latinske deus som betyr «gud». Den mest omfattende bok om pandeisme ble skrevet av Max Bernhard Weinstein i 1910.

Pandeismen er troen at hele naturen, verden eller universet er skapt av en upersonlig, åndelig entitet, alt er ett, samt at intet eksisterer utenfor den virkeligheten. Dette kan ved første blikk synes å være det samme som panteismen, men det som skiller de to er at innen pandeismen er ikke guddommen bevisst sin nåværende tilstand som et manifestert, fysisk univers. Det er innen pandeismen også underforstått at guddommen senere kan gå tilbake til sin tilstand som en individuell, bevisst guddom, slik som den var før den manifesterte seg. For å sammenfatte det kortere: guddommen var selvbevisst, skapte universet av seg selv og da guddommen da ble manifestert og i viss utstrekning delt, ble den også ubevisst om seg selv.

Johannes Scotus Erigena, født ca. 810 i Irland, død ca 880, var en irsk filosof og teolog, som virket ved det karolingiske hoff. Teologien i hans hovedverk *De Divisione Naturæ* merkes av et tydelig preg av nyplatonismen. Han framstiller skapelsen som et utspring fra og en hjemvenden til Gud. Han understreket fornuftens og filosofiens betydning, skjønt uten å stille spørsmål ved den åpenbarte religion. Ifølge Johannes kan vi ikke oppnå noen direkte kunnskap om Gud, bare hva Gud *ikke* er, jamfør apofatisk teologi.

Begrepet «pandeist» ble myntet av von Moritz Lazarus og Heymann Steinthal i et bidrag til tidsskriftet *Zeitschrift für Völkerpsychologie und Sprachwissenschaft*: «Man lar således tenkerne fritt avgjøre om de vil kalle seg teister, panteister, ateister, deister (eller hvorfor ikke også pandeister?)».

## Se også
* Deisme
* Panteisme

## Litteratur
* Moritz Lazarus, Heymann Steinthal: Zeitschrift für Völkerpsychologie und Sprachwissenschaft. 1859, s. 262.
Harstad stadion

**Harstad stadion** er stadionanlegg i Harstad i Troms. Fotballbanen har kunstgressdekke med undervarme, og er hjemmebane for Harstad Idrettslag (HIL). Ved siden av banen har HIL klubbhus (åpnet i 2006) og treningshall (Seaworkshallen, åpnet i 2005). Fotballbanen har bare enkle tribuner, men det planlegges å bygge bedre tribuner på anlegget. Anlegget er eid av Harstad kommune.

Harstad stadion har vært hjemmebane for HIL «i alle år» (bortsett fra noen år hvor hovedkampene ble spilt på naturgress på Blåbærhaugen vest for Harstadåsen), og tilhørte også klubben en periode, før det ble gitt gratis til kommunen i 1926. Tidligere ble det også drevet skøyteløping på Harstad stadion. Høydepunktet for denne aktiviteten var at det ble arrangert NM der i 1962.

Som første fotballbane i Norge og fjerde i Skandinavia fikk Harstad stadion kunstgress i 1977. Kunstgresset ble offisielt åpnet 15. oktober 1977, med kamp mellom HIL og Skeid foran nesten 4&nbsp;000 tilskuere. Kunstgresset har siden blitt skiftet ut flere ganger, senest i 2025.
Med kunstgress på arenaen fra høsten 1977 ble det bestemt å flytte den lokale skøyteaktiviteten til Kanebogen stadion.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Harstad Idrettslag: Harstad stadion
* 
* Steder i Nord-Norge: Harstad stadion
Osloløpet

**Osloløpet** ble arrangert fra 1975 til 2005 på Ekebergsletta i Oslo kommune.

Løpet ble arrangert 31 ganger. Det har nå tatt en pause og de som ønsker å ta opp igjen arrangementet kan henvende seg til OSI friidrett.

Osloløpet regnes for Norges eldste rene mosjonsløp. Det var lenge Norges største.

Osloløpets historie er sammenvevd med det som er blitt kjent som «Joggebølgen», og det springer ut av Norges Friidrettsforbund sentralt.

Det er viktig å få frem at det sterke Dagbladengasjementet var både en redaksjonell innsats og en materiell innsats ved at avisen bekostet annonser og produksjon av materiell, samt kreativ hjelp i PR/markedsføring. Den som senere fra avisens side fikk størst betydning for Osloløpet, var uten tvil Einar Christensen. Han bidro på den redaksjonelle side sterkere enn det har vært gjort i noen norsk avis noen gang når det gjelder mosjonsløp. Høydepunktet var ”Dagbladets joggekampanje” i 1979, men han var med også i mange år senere.
Klassisk tupí

**Klassisk tupí** eller **gammel-tupí** er et utdødd tupiansk språk som ble snakka av tupí-folket i Brasil. Språket hører til tupí-guaraní-undergruppa av de tupianske språka. Det finnes litteratur på språket fra 1500-, 1600- og det tidlige 1700-tallet. I begynnelsen av kolonitiden ble det brukt som et lingua franca over hele Brasil av europeere sågar som urfolk. Dette til tross, språket opplevde etter hvert et enormt press fra europeernes språk og døde til slutt ut. I dag lever en avart av klassisk tupí videre, kalt nheengatu.

Da språket fortsatt ble brukt gikk det under en rekke navn. Brukerne selv kalte det ***ñeengatú*** «det gode språket», ***ñeendyba*** «fellesspråket» og ***abáñeenga*** «menneskenes språk», mens det ble kalt ***língua geral*** «generelt språk», ***língua geral amazônica*** «generelt språk fra Amazonas», ***tupi antigo*** «gammel-tupí» og ***língua brasílica*** «det brasilianske språket» på portugisisk.

## Se også
* Tupí
* Tupí-guaraní-språk

## Eksterne lenker
* «Abá nhe'enga oîebyr — Tradução: a língua dos índios está de volta» av Suzel Tunes, essay på portugisisk.
* Kurs i klassisk tupí 
* Faktaside om tupí 
* Tubinambá hos Ethnologue
* Tupí-portugisisk ordbok (uten standard stavemåte)
Slaget ved Strömstad

**Slaget ved Strömstad** den 28. april 1808 er en av de siste sjøstridene i historien mellom nordmennene og svenskene. Etter den dansk-norske krigserklæringen den 14. mars 1808, mobiliserte de dansk-norske myndighetene de norske styrkene på til sammen 36&nbsp;000 mann, men bare en mindre del var deployert til forsvaret mot Sverige.

Kommandør Lorents Fisker som ved krigsutbruddet var utnevnt som sjef for det norske sjøforsvaret, samlet til seg 30 kanonbåter ved Hvalerøyene for å forsvare sjøvegene mot Østfold. I de første ukene sendte Fisker ut mindre kontingenter som gikk i land flere ganger i nordre Båhuslen. Ved et nattlig overfall syd for Svinesund ble 18 svensker tatt til fange uten motstand av løytnant Ager.

Med cirka 24 til 27 kanonbåter, trolig 11 kanonjoller og 13 til 16 kanonsjalupper med en besetning på over 1&nbsp;000 mann og 37 kanonskyts, samt 40 mindre skyts, rekognoserte kommandør Fisker kysttraktene langs nordre Båhuslen. Fisker dro til farvannet utenfor Strömstad den 27. april fordi han fikk rapporter om at svenskene sendte mindre styrker sammen med kanonbåtene til det strategisk viktige havnestedet.

## Sjøslaget
Om morgenen den 28. april gikk den norske skjærgårdsflåten til angrep på Strömstad for å ødelegge de viktige forrådene der og de svenske kanonbåtene, og fordrive de svenske troppene som bevoktet forrådene. Kaptein Nordberg hadde forutsett dette og opprettet et landbatteri ved Furuholm som bevoktet innløpet til havnestedet. Der er sundet mellom Furuholm og Killingholm omkring 200 meter bredt.

Nordberg kom ut i sjøen med fem kanonsjalupper som rykket fram til midt i innløpet ved Furuholm. De hadde valgt et godt sted for forsvaret av innløpet, og sammen med landbatteriet holdt de stand mot en voldsom stor overmakt. I det trange farvannet maktet ikke nordmennene å fortsette mot den sterke ilden, på tross av deres overmakt var det ikke mulig under slike forhold.

Etter en og en halv times skarp strid måtte nordmennene trekke seg tilbake med sine skadde kanonbåter og et tap på 7 drepte og 4 hardt sårede. Svenskenes tap var på 4 døde og 15 sårede.

Rollene ble byttet en måned senere i Slaget ved Hvalerøyene, der 30 svenske kanonbåter ble stoppet og slått tilbake av 6 norske kanonbåter.

## Kilder
* *Halfdan Barfod* Vor Flaade i Fortid og nutid bind 1 Frederica, 1940-årene
* *Ulf Sundberg* Svenska Krig 1521-1814 1998 ISBN 91-89080-14-9
* Henrik August Angell, ''Syv-aars-krigen for 17de mai 1807-1814'' 1914, utgitt på nytt 1995 ISBN 82-90520-23-9

Slag med deltagelse av Norge
Slag med deltagelse av Danmark-Norge
Slag med deltagelse av Sverige
Bellesguard

**Bellesguard** er et tårn som ble tegna av arkitekten Antoni Gaudí og bygd mellom 1900 og 1901. Det ligger i den katalanske byen Barcelona, ved foten av Collserola-fjellene.

På dette stedet lå det tidligere et gammelt slott som ble reist av Martín I av Aragón. Gaudí utnytta de få gjenværende elementene fra den gamle festningen for å bygge det nye Bellesguard. Derfor ser bygningen ut som et slott fra utsida. Den er bygd i stein og murstein, og har et tårn med det firearma korset som er typisk for Gaudí. Mosaikken er lagd av Domènec Sugrañes i Gras.

Huset er privat eiendom og kan ikke besøkes.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Informasjon om Bellesguard
Casa Fuster

**Casa Fuster** er en modernistisk bygning i Barcelona, som ble tegna av Lluís Domènech i Montaner mellom 1908 og 1910. Den ligger i Passeig de Gràcia, og ble i 2004 omgjort til hotell.

Domènech i Montaner brukte mange av sine karakteristiske arkitektoniske elementer da han tegna denne bygningen: robuste søyler av rød stein i bunnen, tredelte vinduer og blomsterdekorasjoner. Totalt sett er bygningen imidlertid ekspressiv, noe som forårsakes særlig av den hvite marmoren og den spesielle fasaden.

## Referanser
Kondisjonalis

**Kondisjonalis** er en modus i flere språk, eksempelvis fransk, men også i norsk. Kondisjonalis kommer fra latin *conditio*: «vilkår, tilstand». Med kondisjonalis uttrykkes noe som ville ha skjedd om visse vilkår var oppfylt.

## Norsk språkbruk

### 1. kondisjonalis
På norsk brukes 1. kondisjonalis (ville/skulle/kunne/burde/måtte + infinitiv) i disse tilfellene:

*sammen med preteritum for å uttrykke *irreale (ikke-virkelige) betingelser i nåtid*:
**«Var jeg rik, skulle jeg reise til Afrika nå.»
*for å uttrykke *betingelser i fremtid*:
**«Skulle du være her klokken syv, får du se solformørkelsen.»
*for å gi *råd og anbefalinger*:
**«Du burde gå oftere til tannlegen.»

### 2. kondisjonalis
På norsk brukes 2. kondisjonalis (ville ha/skulle ha/kunne ha/burde ha/måtte ha + perfektum partisipp) i disse tilfellene:

*om en *uutført forespeilet handling*:
**«Jeg burde ha kjøpt nye sko for lenge siden.»
*om *irreale (ikke-virkelige) betingelser i fortid* (sammen med pluskvamperfektum [preteritum perfektum]):
**«Hadde jeg vært rik, ville jeg ha reist til Afrika for lenge siden.»
*for å *understreke det irreale (ikke-virkelige) i betingelsesetninger i nåtid* (med pluskvamperfektum):
**«Hadde jeg vært rik, skulle jeg ha reist til Afrika nå.»

I norsk dagligtale slukes ofte hjelpeverbet *ha* i 2. kondisjonalis. Muntlig kan man derfor finne setninger som:

*«Jeg burde kjøpt nye sko for lenge siden.» 
*«Hadde jeg vært rik, ville jeg reist til Afrika for lenge siden.» 
*«Hadde jeg vært rik, skulle jeg reist til Afrika nå.»

Dette har etter hvert smittet over på skriftlig norsk.

Denne tendensen kan delvis være oppstått ved smitte fra pluskvamperfektum i hypotetisk anvendelse, i setninger som følger:

*«På den måten hadde de innsett sannheten.»
*«På den måten kunne de ha innsett sannheten.»
*«Han hadde stått der den dag i dag.»
*«Han ville ha stått der den dag i dag.»

Men mønsteret generaliseres langt utover denne typen eksempler, for eksempel i setninger som «Disse eplene er så råtne at de burde vært kastet for lengst.»

Noen mener at 2. kondisjonalis kommer til å miste sin *ha* permanent og bli konstruert helt tilsvarende pluskvamperfektum, det vil si ved at et hjelpeverb i preteritum følges av et hovedverb i perfektum partisipp. Pluskvamperfektum har da også den samme funksjonen – en av de norske variantene av konjunktiv: «Om du var en kringle, hadde jeg spist deg.» Foruten pluskvamperfektum kan også påvirkning fra svensk ha vært medvirkende til at 2. kondisjonalis uten *ha* brer seg slik.
Santa Maria del Mar

**Santa Maria del Mar** er en basilica minor i Barcelona. Den ligger i bydelen La Ribera, og ble bygget mellom 1329 og 1383. Den er et enestående eksempel på katalansk gotisk arkitektur, med en renhet og helhet i stilen som er veldig uvanlig for store middelalderbygninger. Den består av et midtskip og to sideskip som danner en halvrund koromgang hvor de møtes.

Santa Maria del Mar har alltid hatt et rykte på seg for å være en folkelig kirke bygget av arbeidere for arbeidere, og fungerte som arbeiderklassens katedral. En betydelig del av arbeidet med byggingen ble utført av såkalte *bastaixer* som frivillig og ulønnet bar steinblokker fra steinbruddet i Montjuïc til kirken. Den ble bygget over en eldre og mindre kirke med samme navn.

Utenfor Santa Maria del Mar er det en liten plass med tre trær som kalles Fossar de les Moreres, etter navnet på monumentet som står der. På denne plassen ble flere av dem som forsvarte Barcelona under beleiringen i 1714 begravd, og monumentet er en fakkel som brenner for å hedre de falne.

Den historiske romanen ''Havets katedral'' av Idelfonso Falcone er lagt til perioden for byggingen av Santa Maria del Mar, og basilikaen danner bakteppet for handlingen i boken.

## Referanser
Eutropius (historiker)

:*Ikke forveksles med [[Eutropius (bysantiner)]] (død [[399]]). For helgenen, se [[Eutropius av Orange]]*

**Eutropius** var en romersk, hedensk historiker som var virksom i siste halvdel av 300-tallet. 

Svært lite kjennes til Eutropius’ liv. Han hadde posisjonen som sekretær (*magister memoriæ*) av Konstantinopel, fulgte keiser Julian den frafalne (361 – 363) på hans hærtokt mot perserne (363), og var fortsatt virksom under regimet til keiser Valens (364 – 378) som han dediserte sitt verk *Breviarium historiæ Romanæ* til. Deretter forsvinner Eutropius ut av historien. En annen historiker, Georgius Codinus, har en anmerkning i sitt verk *De Originibus Constantinopolitanis* at Eutropius hadde vært sekretær hos keiser Konstantin den store, men det er uklart og kanskje usannsynlig om han viser til den samme Eutropius.

*Breviarium historiæ Romanæ* er en fullstendig oversikt over romersk historie fra grunnleggelsen av byen og fram til tiltredelsen til keiser Valens. Den var satte sammen med betydelig omsorg fra de best tilgjengelige autoriteter, og er stort sett skrevet objektivt i en klar og enkel stil. Selv om hans latin avviker noen steder fra den reneste modell var verket i lang tid populær som en skolebok. Dens uavhengige kildeverdi er dog liten, men noen steder fyller den hulrom fra mer autoritative opptegnelser. *Breviarium historiæ Romanæ* ble utvidet og fortsatt fram til tiden under keiser Justinian I den store av Paulus Diaconus. Utvidelsen til den sistnevnte ble senere igjen utvidet av Landolfus Sagax (ca. 1000) og fortsatt fram til tiden under keiser Leo V armeneren (813 – 820) i *Historia Miscella*.

Fra en gresk oversettelse ved Capito Lycius og Paeanius er versjonen fra sistnevnte blitt bevart bortimot fullstendig til ettertiden. Den beste moderne utgaven til Eutropius’ verk er ved Hans Droysen (1879) som fortsatte den greske utgaven og de utvidete utgavene til Paulus Diaconus og Landolfus. Det er tallrike engelske oversettelser i moderne tid.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Eutropius, *[http://www.forumromanum.org/literature/eutropius/index.html Abridgement of Roman History]*, «Utdrag fra romersk historie», John Selby Watson (oversetter), (1853) (fra Forum Romanum; både latinsk tekst og engelsk oversettelse)
* Eutropius, *[http://www.tertullian.org/fathers/eutropius_breviarium_2_text.htm Abridgement of Roman History]*, «Utdrag fra romersk historie», John Selby Watson (translator), (1886) (fra The Tertullian Project; kun engelsk oversettelse)
* Eutropius, *[http://www.thelatinlibrary.com/eutropius.html Eutropii Breviarium]* (fra The Latin Library; kun latinsk tekst)
* Eutropius, *[http://mdz1.bib-bvb.de/~db/bsb00000787/images/index.html?seite=1 Eutropi Breviarium ab urbe condita cum versionibus graecis et Pauli Landolfique additamentis]*, Red. Droysen, Hans. (fra Monumenta Germaniae Historica Digital; Billedfiler fra blant annet forordet, gresk og latinsk tekst, kritisk apparatus, tillegg og innholdsfortegneler
Casa Lleó-Morera

**Casa Lleó-Morera** er en modernistisk bygning i den katalanske byen Barcelona. Den ligger i Passeig de Gràcia, i samme bygningsblokk som Casa Amatller og Casa Batlló. Disse bygningene utgjør det som kalles Illa de la Discòrdia. Casa Lleó-Morera er tegna av arkitekten Lluís Domènech i Montaner, og ble oppført i 1906. Fasaden har noen enestående skulpturer av Eusebi Arnau. Mosaikken og steinglassvinduene er lagd av Lluís Rigalt.

I 1943 ble en stor del av fasaden og interiøret ombygd, og søylene og skulpturene i første etasje ble fjerna. Mange mislikte dette, og man har i seinere ombygginger forsøkt å gjenskape noe av den opprinnelige modernistiske utforminga.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Official Website
* Informasjon om Casa Lleó-Morera
Polemikk

**Polemikk** (fra gresk *polemike* (*tekhne*) «krigskunst», til *polemos* «krig») er en betegnelse på særlig heftig diskusjon og argumentasjon, gjendrivning og imøtegåelse av andres påstander og meninger, da gjerne i skriftlig form som i litterær strid eller en ordstrid. Det å drive med polemikk kalles «å polemisere», mens en som driver med polemisering kalles en «polemiker».

Tidligere ble polemikk også kalt for «pennekrig» eller «pennefeide», som regel ført i det offentlige rom som skriftlig i aviser og tidsskrifter. Begrepet brukes også om tidsskriftsartikkel med en særdeles skarp brodd mot andres meninger, men også om usaklig kritikk. Det ligger i sakens natur at polemikker ofte er kontroversielle og preget av konflikter. Den gang injurieloven var langt mindre streng enn den er i våre dager, var polemisk journalistikk langt mer alminnelig i det kontinentale Europa. Historisk har det hatt sine konsekvenser: i publiseringen av den polemiske pamfletten *The Shortest Way with the Dissenters* (1702) hevdet Daniel Defoe at den beste måten å håndtere dissentere på var å forvise dem til utlandet og sende deres predikanter til bøddelen. For dette ble han dømt for opprørske injurier og satt i gapestokken de tre siste dagene av juli 1703. En polemiker er en stridslysten skribent, en som ikke vegrer seg å ta del i polemikker. Polemikk brukes også ofte negativt, eksempelvis når en debattant vil stemple en annen som man diskuterer med ved å kalle vedkommende for en polemiker.

Det har vært flere berømte polemikker: i Norge var Johan Sebastian Welhaven og Henrik Wergeland litterære fiender. Welhaven skrev blant annet «Henrik Wergelands Digtekunst og Polemik ved Aktstykker oplyste» i 1832. En diktsamling av Welhavens dikt i 1990 hadde tittelen *Diktekunst og polemikk : Johan Sebastian Welhavens dikt*.

På 1960-tallet markerte Jens Bjørneboe seg som en skarp polemiker, også beskrevet som «rasende polemiker».

## Se også
* Debatt
* Konflikten mellom Wergeland og Welhaven

## Referanser
Villanova University

**Villanova University** er et privat, katolsk amerikansk universitet. Det ligger i Radnor Township, en forstad til Philadelphia i delstaten Pennsylvania.

Det ble grunnlagt av augustinerordenen i 1842, men har røtter tilbake til gamle St. Augustins kirke i Philadelphia, som augustinerne grunnla i 1796, og til menighetens skole, *St. Augustine's Academy.*

Villanova er det eldste og største katolske universitet i Pennsylvania, med om lag 10&nbsp;000 studenter (2007).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Slaget ved Hvalerøyene

**Slaget ved Hvalerøyene** var en av historiens siste sjøstrider mellom nordmenn og svensker. Etter det norske nederlaget i slaget ved Strömstad den 28. april 1808 ble svenskene mer dristige i deres rekognoseringstokt langs kysten av Båhuslen og Østfold.

En samlet svensk flåtestyrke på 30 kanonbåter med rundt 1000 mann om bord oppdaget en mindre norsk flotilje på seks kanonbåter i Grævlingesund, sørøst for Hvalerøyene. Disse trakk seg straks tilbake til et trangt innløp i sundet. Svenskene forsøkte å angripe, men deres overmakt kom ikke til rette i det trange farvannet mellom skjærene. Sekundærløytnant Jakob Lund holdt stand og fikk slått tilbake svenskene uten egne tap.

De svenske tapene er ikke kjent, men en av de svenske kanonbåtene ble totalødelagt med det resultat at 20 mennesker drept og såret under kampene.

## Kilder
* Barfod, Halfdan: *Vor Flaade i Fortid og Nutid*, bind 1, Frederica
Finn Johansen

**Finn Johansen** (født 24. mai 1939) er en norsk embetsmann og tidligere direktør for Vann- og avløpsetaten (VAV) i Oslo.

## Oktober 2007: Forurenset drikkevann i Oslo
17. oktober 2007 kom Finn Johansen og Vann- og avløpsetaten i Oslo kommune under hard skyts fra media og Oslos befolkning etter at det ble funnet giardia-parasitter i drikkevannet på tre ulike stedet i Storo-området. Drikkevannet kom fra Oset vannrenseanlegg.

Johansens avgjørelser kom ytterligere i fokus da det ble kjent at legemiddelselskapet GE Healthcare oppdaget parasitter i vannet allerede 8. oktober. Vann- og avløpsetaten ble rutinemessig varslet omgående, men valgte å avvente nye prøver før det ble slått offentlig alarm. Spesielt kritisk ble det fremstilt at sykehusene ikke fikk beskjeden på et tidligere tidspunkt.

21. oktober ble drikkevannet i Oslo friskmeldt.

## Referanser
Evangelical Alliance Mission

**The Evangelical Alliance Mission** (TEAM) er en amerikansk protestantisk misjonsselskap grunnlagt av Fredrik Franson i 1890. TEAM ble opprinnelig kalt *Scandinavian Alliance Mission*.

## Historie
The Scandinavian Alliance Mission ble grunnlagt den 14. oktober 1890 av den svensk-amerikanske pastor Fredrik Franson fra Nebraska. Det sendte allerede i januar 1891 ut misjonærer til Kina og senere samme år til Japan, og etter det Sør-Afrika, Mongolia, India og Sør-Amerika. Misjonsselskapet forandret navn til The Evangelical Alliance Mission i 1949. 

I dag (2007) har TEAM misjonærer i mer enn 40 land.

## Eksterne lenker
**[https://web.archive.org/web/20190406051511/http://www.teamworld.org/ Hjemmesiden til The Evangelical Alliance Mission]**
Fuling

**Fuling** (kinesisk: 涪陵, pinyin: *Fúlíng Qū*) er et distrikt i Chongqing i Folkerepublikken Kina. 

Navnet betyr *Fu-(elv-)gravfeltet* ettersom det var her at noen av staten Bas herskere ble begravet. 

Distriktet har et areal på 2&nbsp;941,47 km² og en befolkning på 1&nbsp;087&nbsp;139.  

Fuling, som ligger langs Yangtze, et stykke øst for millionbyen Chongqing, har en svært gammel historie, men er kanskje i dag mest kjent for den innlagte brune sennepen (榨菜, zhacai) som produseres her.

En stor del av byens nedre bydel er havnet under vann på grunn av De tre slukters demning som ble oppfylt frem mot 2007.

## Samferdsel
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan og byprefekturet Chongqing, til den ender i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.

## Litteratur
Byen Fuling mot slutten av 1990-årene skildres i den amerikanske journalisten Peter Hesslers bok *River Town: Two Years on the Yangtze* (2001).

## Eksterne lenker
*
East Fife FC

**East Fife FC** (også kjent som East Fife eller The Fifers) er en skotsk fotballklubb etablert i byen Methil i regionen Fife i Skottland. Laget er medlem av den skotske fotballigaen og spiller i andredivisjon. Siden 1998 har East Fife spilt sine hjemmekamper på Bayview Stadium. Før det hadde klubben hjemmebane på Bayview Park i sentrum av Methil.

Klubben som ble grunnlagt i 1903, har en unik historie og var den første klubben som vant den skotske ligacupen tre ganger. Klubben er også den eneste som har vunnet den skotske FA-cupen mens laget holdt til i andredivisjon.

## Sesonger

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kongedømmet León

**Kongedømmet León** (leonesisk: *Reinu de Llión*, spansk: *Reino de León*, galisisk: *Reino de León*, portugisisk: *Reino de Leão*, latin: *Regnum Legionense*) var et uavhengig kongedømme lokalisert i den nordvestlige regionen av Den iberiske halvøy. Det ble grunnlagt i 910 da kristne fyrster fra kongedømmet Asturias langs den nordlige kysten av halvøya og langs Biscayabukten endret deres hovedstad fra Oviedo til byen León. Portugal adskilte seg og ble et selvstendig rike i 1139 og den østlige, innlandsdelen av León, ble slått sammen med kongedømmet Castilla i 1230.

Fra 1296 og til 1301 var kongedømmet León igjen uavhengig og ble deretter det gjenforent med Castilla, men forble i navnet et eget kongedømme fram til 1833 da det ble en del av det forente Spania. I et kongelig dekret av 30. november 1833 ble kongedømmet León betraktet som en av de spanske regioner og inndelt i provinsene León, Zamora og Salamanca. I 1978 ble disse provinsene i regionen León inkludert sammen med de seks provinsene av den historiske regionen til gamle Castilla for å opprette det selvstyrte regionen Castilla og León.

## Se også
* Spanias historie
* Leonesisk

## Litteratur
* Fletcher, R.A. (1978): ''The Episcopate in the Kingdom of León in the Twelfth Century'', Oxford University Press. Kapittel 1 gir den kulturelle sammen av eldre og León på 1100-tallet.

## Eksterne lenker
* El Reino Leonés , Breve Historia, Leóns historie på spansk
* A Brief Introduction: The Background of the Leonese Kingdom
* El Espacio Neutro, forklaring på området regionalisme, sammendrag på engelsk