open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Taichang-keiseren

**Taichang-keiseren** (kinesisk: 泰昌, født 28. august 1582 i Beijing i Kina, død 26. september 1620 samme sted) var keiser under Ming-dynastiet fra 28. august 1620 til 26. september 1620. Han var født **Zhu Changluo** 朱常洛 og var Wanli-keiserens eldste sønn, og regjerte bare i knapt en måned frem til sin død. Hans far var ennå ikke begravet, og de to keisere fikk et stykke på vei dele sørgeperiode og begravelse. Kontrasten var stor: Wanli-keiseren hadde gjennom et langt styre skaffet seg et storslått gravmæle, sønnen hadde intet forberedt.

I Kina er han også kjent ved sitt posthume navn *Zhēndì* og sitt såkalte tempelnavn, *Guāngzōng*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Zhu Changluo (Taichang) var overhodet ikke blitt forberedt på å overta tronen. Hans mor var en av keiserens konkubiner. Han ble ignorert av sin far under oppveksten. Faren var fullstendig oppslukt av det luksøriøse og dekadente liv i hofftet, med dets intriger anstiftet ikke minst av konkubinen Zheng, hvis sønn var den som Wanli-keiseren klart foretrakk. 

De første tyve år av sitt liv gav faren ham ikke engang tittelen *prins*, selv om han var hans førstefødte. Først i 1601 fikk han denne rang, men det skulle ta tyve år til før han kunne regjere. I 1615 prøvde konkubine Zheng å få kronprinsen myrdet i hans eget palass, for slik å sikre sin egen sønns arvefølge. Men komplottet ble oppdaget. Men Wanli-keiseren forskånet Zheng, og stanset all videre etterforskning av hendelsene.

### Keiser
Etter Wanli-keiserens død i 1620 besteg Taichang tronen. Ettersom hans regjeringstid bare varte i en måneds tid (28. august 1620 – 26. september 1620), skjedde det ingen reformer av regjering eller finanser. Taichang-keiseren var allerede syk idet han besteg dragetronen, og han døde under mysteriøse omstendigheter. Det oppstod mistanker om at han var blitt forgiftet av konkubine Zhengs håndlangere. To «røde piller» som han ble gitt som medisin ble sagt å ha spilt en viktig rolle. Den siste av pillene tok han ettermiddagen før han ble funnet død i sin seng. 

Ved hans død var ikke engang hans far Wanli-keiseren blitt gravlagt ennå, slik at sørgeperioder måtte utropes for to keisere. Ettersom han døde så raskt, var det heller ikke forberedt noe mausoleum for ham. Løsningen ble at mausoleet for usurpatoren Jingtai ble gjenoppført for ham. 

Etterfølger til Taichang-keiseren ble hans 14-årige sønn, Tianqi-keiseren.

## Litteratur
* Frederick W. Mote: *Imperial China 900–1800.* Harvard, Cambridge 2003, ISBN 0-674-44515-5
* Ann Paludan: *Chronicle of the Chinese Emperors.* Thames & Hudson, London 1998, ISBN 0-500-05090-2
* Denis Twitchett, Frederick W. Mote: *The Cambridge History of China.* Bind 7. The Ming Dynasty 1368–1644. Del 1. University Press, Cambridge 1988, ISBN 0-521-24332-7

## Referanser
Nenetsere

**Nenetsere**, som også kalles **juraker** og **jurak-samojeder**, er et urfolk som holder til på den vestlige delen av den russiske taigaen, vesentlig i Nenetsk og Jamalo-Nenetsk i Russland. Nenetserne tilhører samojedene og livnærer seg for en stor del av reindrift og jakt.

Det er to distinkte grupper av nenetsere, såkalte *tundranenetsere* som holder til lengst mot nord og *skogsnenetsere* som holder til i de store skogene lenger sør. Skogsnenetserne kalles også *khandejarer*. Gruppene snakker henholdsvis tundranenetsisk og skogsnenetsisk, to ulike nenetsiske språk, samojediske språk som er beslektet med finsk-ugriske språk. Forskere tror den uralske språkfamiliem kan ha blitt splittet i samojediske og finsk-ugriske språk for over 5&nbsp;000 år siden. Det finnes to distinkte nenetsiske språk, og relativt liten dialektforskjell innenfor hvert av de to språkene.

I Barentsregionen finnes det omkring 7&nbsp;000 nenetsere. Totalt regner man med at det finnes omkring 34&nbsp;000-35&nbsp;000 nenetsere.

## Se også
* Samojeder

## Eksterne lenker
*
Cemex

**Cemex** er en av verdens største produsenter av sement. Selskapet ble etablert under navnet Cemento Hidalgo i 1906 i Monterrey i Mexico, hvor hovedkvarteret fremdeles befinner seg. Navnet Cemex er en forkortelse for *Cementos Mexicanos* og ble tatt i bruk etter en sammenslåing mellom Cemento Hidalgo og Cementos Portland Monterrey (stiftet i 1920) i 1931. Selskapet vokste kraftig i 1960- og 1970-årene, og ble Mexicos ledende sementprodusent på midten av 1980-tallet. Fra da av begynte selskapet å satse i resten av verden.

## Eksterne lenker
* 
* Cemex sitt norske nettsted
Stig Andersen

**Karl** **Gustav Stig Andersen** (født 1946) er en norsk kunstskribent og kortfilmregissør. 

Andersen er utdannet cand.mag. fra Universitetet i Oslo med kunsthistorie mellomfag, etnografi mellomfag og teori og historie ved Arkitekthøgskolen i Oslo (grunnfag).  

Han var leder for Norsk Billedhoggerforenings Skulpturkontor fra 1974 til 1977. Han ble ansatt i NRK Fjernsynet i 1979 og har arbeidet med kulturprogram som spesialfelt. I 1995 ble han prosjektredaktør i NRK2. Fra 1998 ble han ansatt som direktør i Utsmykkingsfondet. Da åremålet der gikk ut, gikk han over til en stilling som produsent og regissør i Nordisk Film. 

I 2018 utgav han Munch-dokumentaren *Munch i helvete*. Den ble utgitt i to versjoner. En knapt timelang fjernsynsversjon for NRK og en 72 minutter lang «festivalversjon». 

Andersen huskes også for sine utfall mot kunsten til kunstnerparet Aune Sand og Marianne Aulie og mot Vebjørn Sands malerier av Stein Erik Hagen og Mille-Marie Treschow.
## Referanser
Hongzhi-keiseren

**Hongzhi-keiseren** (kinesisk: 弘治, født 30. juli 1470, død 8. juni 1505) var keiser av Kina under Ming-dynastiet, og regjerte mellom 1487 og 1505. Han var født **Zhu Youtang** 朱祐樘, og var sønn av Chenghua-keiseren. 

I Kina er han også kjent under sitt posthume navn *Jìngdì* og sitt såkalte tempelnavn, *Xiàozōng*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Prins Zhu hadde en dramatisk barndom, født i 1470 da konkubine Wan forfulgte alle barne til Chenghua-keiseren med dødelig misunnelse. Den unge prins Zhu Youtang overlevde bare fordi keiserinnen klarte å skjule ham og hans mor. Først da han var fem år ble hans eksistens åpenbart for keisderen, som så utpekte ham til tronfølger. Som kronprins viste han tidlig gode evner, og ble undervist av de beste lærere, som gav ham en grundig forståelse av konfucianismen. Med stor stolthet kunne hans far keiseren tale om hans store intelligens.

### Keiser
Etter at han i 1487 etterfulgte sin far på keisertronen, utviklet hans regjeringsstil seg til et eksempel til etterfølgelse. Hans regjering orienterte seg strikt eller konfucianske idealer, han var en dyktig og arbeidsom keiser. 

Hongzhi-keiseren samarbeidet tett med sine ministre og embedsmenn, reduserte skattetrykket, sparte på statens utgifter, og foretok gode valg når han utpekte sine rådgivere. Keiseren krevde av sine medarbeidere at de skulle være helt åpne i sin kritikk av hans person og av hans embedsførsel, og dette førte til en godt fungerende regjering og en styrkelse av Ming-herrskapet både innad og utad. 

Han bortviste korrupte hoffevnukker, fikk slutt på evnukkenes innflytelse i statsanliggender og avsatte  personer som hadde våget å kjøpe sine embeder av konkubine Wan. 

I manufakturindustrien fortsatte han i sin fars fotspor. Luksusindustrien forsatte å vokse, en trend som hadde begynt allerede under Chenghua-keiseren. Innbyggertallene i byene vokste kraftig. Som en følge av dette vokste det frem et stadig større og mer velstående kinesisk borgerskap, som skulle nå et høydepunkt på 1500-tallet. Hongzhi-keiseren skulle på grunn av sin vellykkede og mønstergyldige regjering stadig sammenlignes av Hongwu- og Yongle-keiserne, og hans tid skulle bli kalt *Ming-eraens sølvalder*.

Hongzhi-keiseren giftet seg bare én gang, med keiserinne Zhang, og hadde ingen konkubiner. Dermed er han den eneste monogame voksne keiseren i Kinas historie. Han ble etterfulgt av sin sønn, Zhengde-keiseren.

Han var et familiemenneske som avskydde enhver intrige ved hoffet og bekjempet alt som tenderte i den retning. Han døde i 1505 og etterlot seg en eneste sønn, prins Zhu Houzhao, som etterfulgte ham som keiser. En annen sønn og datter hadde dødd i barndommen.

## Referanser


## Litteratur
* Frederick W. Mote: *Imperial China 900–1800.* Harvard, Cambridge 2003, ISBN 0-674-44515-5
* Ann Paludan: *Chronicle of the Chinese Emperors.* Thames & Hudson, London 1998, ISBN 0-500-05090-2
* Denis Twitchett, Frederick W. Mote: *The Cambridge History of China.* Bd 7. The Ming Dynasty 1368–1644. Del 1. University Press, Cambridge 1988, ISBN 0-521-24332-7
Zhengtong-keiseren

**Zhu Qizhen** (kinesisk: 朱祁鎮, født 29. november 1427 i Beijing, død 23. februar 1464) var en keiser under Ming-dynastiet i Kina. Han satt på keiserkronen i to perioder: Først som **Zhengtong-keiseren** 正統 mellom 1435 og 1449, og deretter som **Tianshun-keiseren** 天順 fra 1457 til 1464. Han var sønn av Xuande-keiseren.

Han er dessuten kjent under sitt posthume navn, *Ruìdì*, og sitt såkalte tempelnavn, *Yīngzōng*.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Zhu Qizhen var sønn av Xuande-keiseren *Zhu Zhanji* og hans annenhustru, keiserinne Sun. 

### Keiser første gang
Ved begynnelsen av Zhengtong-keiserens tid var Ming-dynaastiet på et høydepunbkt i rikdom og stabilitet, noe som i stor grad skyldtes Xuande-keiserens kompetente styre. Zhengtong-keiseren var bare åtte år da han tok over. Han ble Ming-dynastiets første barnekeiser. Naturligvis var hen ikke særlig selvstensdig, men lot seg i høy grad influere av andre, særlig av evnukken Wang Zhen. Zhengtong-keiseren var helt avhengig av Wang for råd og ledelse.

### Fangenskap og husarrest
I 1449 ble han i forbindelse med slaget ved festningen Tumu tatt til fange av mongolene under Esen Khan. Han vant Esen Khans vennskap, og i og med at det dessuten var kommet en annen keiser på hans trone hadde han også mindre verdi for mongolene. Dermed ble han løslatt i 1450. 

Den avsatte Ming-keiseren kom imidlertid ikke tilbake til makt. Hans lillebror *Zhu Qiyu*, som hadde tatt over tronen under navnet Jingtai-keiseren, satte ham og hans familie i husarrest innen Den forbudte by, i stor isolasjon.

### Keiser annen gang
Etter syv år syknet Jingtai-keiseren hen, og i 1457 bestemte den avsatte Zhengtong seg til handling. Ved et palassopprør styrtet han broren og inntok atter tronen. Nå hadde han imidlertid en ny devise, og derav det nyer navn **Tianshun-keiseren**. 

Keiserens mongolske fangenskap førte til at trusselen fra nord fikk mer oppmerksomhet og Den kinesiske mur ble en prioritet; den ble utbygd og forsterket. Zheng Hes vidløftige sjøekspedisjoner, som var blitt gjenopptatt under hans forgjenger, ble nå stanset for godt, på grunn av manglende ressurser.

I Zhengtong-keiserens regjeringstid begynte staten å bygge ut et skolevesen, som spredte  neokonfucianismens lære til folket.

Før Zhengtong keiseren døde avskaffet han øvelsen for at konkubinene i haremet skulle bli drept og gravlagt sammen med sin keiser i hans testament i 1464.

Etter en annen embedstid på syv år døde den nye gamle keiser i en alder av bare 37 år i 1464.

## Referanser


## Litteratur
*
*Frederick W. Mote: «The T'u-Mu Incident of 1449», i *Chinese Ways in Warfare*, redigerd av Edward L. Dreyer, Frank Algerton Kierman og John King Fairbank, s. 243-72. Cambridge, MA: Harvard University Press, 1974.
* David M. Robinson: «Politics, Force and Ethnicity in Ming China: Mongols and the Abortive Coup of 1461,», i *Harvard Journal of Asiatic Studies *, Volume 59: Number 1, June 1999: 79–123.
Cervecería Cuauhtémoc Moctezuma

**Cervecería Cuauhtémoc Moctezuma** er et meksikansk bryggeri. Det ble stiftet i Monterrey den 8. november 1890. Navnet kommer fra sammenslåingen av bryggeriene *Cervecería Cuauhtémoc* og *Cervecería Moctezuma*. «Cervecería» betyr «bryggeri» på spansk. Cuauhtémoc og Moctezuma er kjente aztekiske herskere.

Bryggeriet står for en stor del av Mexicos ølproduksjon og en del av produktene blir også eksportert. Rundt 90&nbsp;% av Cervecería Cuauhtémoc Moctezumas produksjon blir solgt i Mexico, 8&nbsp;% blir eksportert til USA, mens 2&nbsp;% blir eksportert til resten av verden. Bryggeriet har frem til 2010 vært eid av FEMSA og var en del av *FEMSA Cerveza*. I 2010 ble bryggeriet kjøpt opp og inngikk i Heineken-kjeden.

## Produkter

* Bohemia (siden 1905; blank flasker til 1958, deretter brune flasker)
* Carta Blanca (bryggeriets første ølmerke fra 1893, navnet Carta Blanca, «tomt brev», kommer av at bryggeriet mottok et tomt brev fra den spanske kongefamilien).
* Dos Equis («XX»; opprinnelig «Siglo XX» fordi det ble introdusert ved inngangen til det 20. århundre i 1897). 
* Indio («indianeren», tidligere *Cerveza Cuauhtémoc)*
* Noche Buena (mørkt øl, juleøl av tysk opphav, introdusert 1938)
* Sol (tidligere produsert av bryggeriet Salto del Agua som Moctezuma-bryggeriet overtok i 1912, selges også internasjonalt) 
* Superior (siden 1896; kjent for markedsføring med blondinen «La Rubia Superior»).
* Tecate (siden 1954; det første meksikanske ølmerket solgt på boks)
* Casta er et meksikansk ølmerke som ble produsert av bryggeriet Especialidades Cervecera frem til 2005. Etter dette ble det solgt til FEMSA som er morselskapet til Cervecería Cuauhtémoc Moctezuma, hvor produksjonen av Casta foregår i dag.

## Se også
*Meksikansk øl

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jingtai-keiseren

**Zhu Qiyu** (kinesisk: 朱祁鈺, født 21. september 1428 i Beijing i Kina, død 14. mars 1457 samme sted) var keiser av Kina under Ming-dynastiet mellom 1449 og 1457, med keisernavnet **Jingtai-keiseren** 景泰.  I Kina går han dessuten under kortformen av sitt posthume navn **Jingdi** (景帝, *Jǐngdì*) og sitt såkalte tempelnavn, **Daizong** (代宗, *Dàizōng*). 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av Xuande-keiseren og av hans keriserlige hustru Xiao Yi.

### Keiser
Han kom til makten etter at hans eldre bror (Zhengtong-keiseren) hadde mislykkes på slagmarken og ble holdt i fangenskap i et år av mongolene. Broren ble løslatt da mongolene fikk vite at en ny keiser var blitt innsatt. Slik sett må det sies at Zhu Qiyus overtakelse ble den direkte grunn til at Zhengtong-keiserne ble løslatt.

Men Jingtai-keiseren betraktet seg videre som rettmessig keiser. I stedet for å tre til side og slippe til sin løslatte eldre bror, lot han brorer fengsle, sammen med hele hans familie. Ogsp tronfølgeren (eller Zhongteng) lot han fengsle (i bevoktet husarrest), og utpekte i stedet sin egen sønn til tronarving. Den tidligere Zhengtong-keiseren innvilget han en provisorisk tittel som «store keiser».

Jingtai-keiseren ble i det meste ledet i sitt styre av den syktige minister Yu Qian. Det var med ham som rådgiver at han styrte landet. Han satte i stand Keiserkanalen, gav Gulelven bedre diker, og fremmet handelsen. Ved dette ble Ming-dynastiets makt styrket. 

### Fall fra makten, død og begravelse
I 1457 ble han alvorlig syk og svevet i livsfare. Etter at hans sønn rett før hadde dødd under mysteriøse omstendigheter, motsatte han seg å utpeke noen ny arving. I denne situasjon selvutnevnte hans arresterte bror Zhengtong-keiseren til etterfølger, og avsatte sin bror i et palassopprør. Dermed -  i 1457 - besteg broren på nytt tronen, denne gangen under navnet **Tianshun-keiseren**. 

Zhu Qiyu døde en måned etterpå. Sannsynligvsi ble han myrdet av sine egne evnukket, etter ordre fra Tianshun-keiseren. Jingtai-keieren ble betraktet som  usurpator og ble ikke innrømmet noen ærerik begravelse som keiser. Hans bror lot ham ikke begrave i de keiserlige Ming-gravene nord for Beijing, men utenfor gravområdet. 

Han fikk en enkel fyrstegrav; det påbegynte keisermausoleet ble senere benyttet for Taichang-keiseren. Hans posthume navn ble også forkortet til fem skrifttegn, i stedet for de sedvanlige sytten, for å markere hans nedgraderte status.

## Referanser


## Litteratur
* Frederick W. Mote: *Imperial China 900–1800.* Harvard, Cambridge 2003, ISBN 0-674-44515-5
* Ann Paludan: *Chronicle of the Chinese Emperors.* Thames & Hudson, London 1998, ISBN 0-500-05090-2
* Denis Twitchett, Frederick W. Mote: *The Cambridge History of China.* Bd 7. The Ming Dynasty 1368–1644. Del 1. University Press, Cambridge 1988, ISBN 0-521-24332-7
Xuande-keiseren

**Xuande-keiseren** (kinesisk: 宣德, født 25. februar 1398 eller 16. mars 1399 i Beijing, død 31. januar 1435 samme sted ) var keiser av Kina under Ming-dynastiet, og regjerte mellom 1425 og 1435. Tempelnavn: **Xuanzong** (宣宗) (det var også andre keisere med navnet Xuanzong). Han var født **Zhu Zhanji**, og var sønn av Hongxi-keiseren og keisergemalinnen Zhang.

Hans regjeringetid var preget av politisk og økonomisk stabilitet, velstand og kulturell blomstring.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Som barn ble han øvet i militær teknikk av sin farfar keiser Yongle-keiseren, og han skulle som keiser senere anse seg selv som en kriger. Han tok ham ofte med på krig, jaktutflukter og inspeksjonsreiser.

### Keiser
Som Xuande-keiseren var han meget allsidig. Han var ikke bare en dyktig byadministrator, men behersket også ridekunst, bueskyting, kalligrafi og maleri. 

To viktige tiltak som han gjennomførte i sin periode var å slå tilbake sin opprørske farbror Zhu Gaoxu som anså seg å ha rett til tronen, og etableringen av palassutdannelsen for eunukker.

Etter et avbrudd under den foregående keiser tilot Xuande-keiseren at eunukken Zheng Hes flåteekspedisjoner ble gjennomtatt for en siste gang.

Xuande-keiseren ble etter sin død betraktet som et bilde på det gode konfucianske keiserideal; han skydde ikke militær konfrontasjon, var en utmerket statsmann, fremmet kunst og kultur og var selv en dyktig kunstner. Hans regjeringstid var preget av stabilitet, velstand og kulturell blomstring, og betraktes dermed som et høydepunkt i det tidlige Ming-dynastiet. Etter vestlig mål kunne han kanskje sammenlignes med det ideelle renessansemenneske. 

Han er blitt bedømt som den nest dyktigste maler av alle kinesiske keisere, nest etter Songdynastiets keiser Huizong. 

Keiser Xuande døde i 1435, 36 år gammel, etter å ha regjert i ti år. Han ble begravd i Jingling i Minggravene nord for Beijing.

## Litteratur
* 
* 
*

## Referanser
Hongxi-keiseren

**Hongxi-keiseren** (kinesisk: 洪熙, pinyin: * Hóngxī*; født 16. august 1378 i Beijing, død 29. mai 1425 samme sted) var keiser av Kina tilhørende Ming-dynastiet. Han etterfulgte sin far, Yongle-keiseren, i 1424.

## Navn
Hans opprinnelige navn var Zhu Gaochi (朱高熾, *Zhū Gāochì*; navnet Hongxi kommer fra navnet på hans regjeringsperiode, *Hóngxī* (洪熙). I Kina går han dessuten under sitt posthume navn *Zhāodì* (昭帝) og sitt såkalte tempelnavn, *Rénzōng* (仁宗).

## Bakgrunn
Han fikk sin utdannelse av konfucianske privatlærere. Han fungerte ofte som regent i Nanjing eller Beijing under farens militære felttog i nord. Han var uinteresert i militære saker, men var en dyktig bueskytter.

## Keiser
Hongxi-keiserens korte regjeringsperiode kjennetegnes av en reaksjon mot sin forgjengers ekspansive og kostbare prosjekter. Han avbrøt Zheng Hes flåteekspedisjoner til Sørøstasia og annetsteds hen. Et keiserlig forbud var faktisk gitt allerede før han tiltrådte, men uten å kunne stanse Zheng Hes sjette store reise. 

Hongxi-keiseren stanset grensehandelen der tre ble byttehandlet mot hester. Han gjeninnsatte konfucianske embedsmenn som var falt i vanære, som for eksempel Yongle-keiserens skattmester Xia Yanji (i fengsel siden 1421), og reorganiserte administrasjonen slik at hans nærmeste rådgiver ble høyt rangert. Hanlin-akademikere ble storsekretærer, og de avskaffet hans fars upopulære militaristiske tiltak og gjeninnførte et ekte sivilt styre. Hongxi-keiseren forbedret finansene ved å kansellere bestillinger av trevirke, gull og sølv. Skatter ble ettergitt slik at omstreifende bønder kunne vende hjem, særlig til nytte for jordbruket i Yangtzedeltaet. Hongxi-keiseren nedsatte en kommisjon som skulle ettergå skattleggningen. Han trosset sine sekretærer ved å forordne at korn umiddelbart ble sendt til katastroferammede områder.

Videre trakk han tilbake dynastiets styrker som var blitt sendt til Annam for å kue Lam son-opprøret. Han beordret også at dynastiets hovedstad skulle flyttes tilbake til Nanjing, men han døde kort etter og fikk aldri mulighet til å virkeliggjøre planen.

## Referanser


## Litteratur
* Frederick W. Mote: *Imperial China 900–1800.* Harvard, Cambridge 2003, ISBN 0-674-44515-5
* Ann Paludan: *Chronicle of the Chinese Emperors.* Thames & Hudson, London 1998, ISBN 0-500-05090-2
* Denis Twitchett, Frederick W. Mote: *The Cambridge History of China.* Bd. 7. The Ming Dynasty 1368–1644. Teil 1. University Press, Cambridge 1988, ISBN 0-521-24332-7
*
Russere

**Russere** (russisk: русские – *russkije*) er en slavisk folkegruppe med russisk som morsmål. De bor hovedsakelig i Russland og nabolandene. Selv om det også er vanlig å kalle alle innbyggerne i Russland russere, er det bare 80 % av dem som er russere i etnisk forstand. På russisk skiller man mellom *russkije*, som er etniske russere, og *rossijane*, som er borgere av Russland, uansett etnisitet.

## Eksterne lenker
*
NorCD

**NorCD** (etablert 1991) er et norsk plateselskap for folk, jazz, world music og improvisatorisk musikk, ledet av saksofonist og komponist Karl Seglem.  En avledning av selskapet var SOFA som fokuserte på europeisk impro, ledet av Ingar Zach og Ivar Grydeland.  10-årsjubileum ble feiret på Blå i Oslo i 2001.

## Eksterne lenker
* norcd.no
Jianwen-keiseren

**Jianwen-keiseren** (建文 pinyin: *Jiànwén* (æranavn); født 5. desember 1377, død 13. juli 1402), født **Zhu Yunwen** (朱允炆), regjerte Kina som den annen av Ming-dynastiets keisere, fra 1398 til 1402.

## Liv og virke

Han var sønn av kronprins Zhu Biao og barnebarn av Hongwu-keiseren. Kronprins Zhu Biao (朱標) døde i 1392, før han selv kunne arve tronen. Deretter besluttet Hongwu-keiseren at Zhu Yunwen skulle arve tronen – han rett og slett forbigikk sine øvrige sønner. 

Æranavnet Jianwen, som han valgte, betyr «opprettelse av borgerlig dygd». 

Etter maktskiftet var Jianwen-keiseren fremdeles nokså ung (21 år) og uerfaren, og dermed kom han raskt under sterk innflytelse fra sine rådgivere; særlig de fire i den innerste krets. Hans regjeringstid ble svært kort (1398–1402), for han ble styrtet under en statskupp-artet borgerkrig. Foranledningen til opprøret, som startet i 1399, var Jianwens og hans rådgiveres fremstøt for å beskjære de andre Ming-prinsenes privilegier og inntekter. Hungwu-keiserens eldste sønn, Zhu Di (prinsen av Yan) fikk med seg hæren og inntok etter noen års kamper hovedstaden Nanjing i 1402, avsatte sin nevø og besteg selv tronen som Yongle-keiseren.

## Død og legende
Jianwen og hans konkubiner omkom etter alt å dømme da keiserpalasset ble flammenes rov. Sannsynligvis ble de igjen i tempelet nettopp for at dette skulle skje; det var dermed tale om mord-selvmord. Han fikk en enkel begravelse. Men ettersom de forkullede lik ikke hadde latt seg identifisere – i hvert fall ikke hans – gav det grunnlag for en folkelig legende om at Jianwen hadde reddet seg unna og streifet gjennom landet forkledt som fattig tiggermunk. Han skulle ha trukket i trådene og forsøkt å sette igang opprør mot etterfølgeren – kanskje ville han en dag lykkes, komme tilbake og gjenerobre sin trone?

Den nye keiser skal ha tatt disse fortellingene såpass på alvor at han etter ett år på tronen sendte av sted to agenter på leting etter den styrtede keiser. Det oppstod rykter om at en av dem også fant ham, og til og med hadde en prat med ham. Men ettersom dokumentene om denne leteaksjonen ble ødelagt, kan man ikke si hvor meget av dette som er sant og hvor meget som var folkesnakk.

## Posthum historieforfalskning
Yongle-keiseren henrettet Jiangwens nærmeste rådgivere eller sperret andre av dem inne på livstid, forbød anekult knyttet til ham, strøk ham fra keiserrekken, forordnet en systematisk manipulasjon eller slettelse av alle dokumenter fra og spor om hans regjeringstid, og nektet å gi ham et tempelnavn eller posthumt keisernavn. 

Han beordret at alle akter fra Jiangwen-keiserens fireårige styre skulle omgjøres slik at de ble datert som år 32 til år 35 av Hongwu-keiserens æra (altså til den keiser som hersket forut for Jianwen-keiseren), for dermed å fremstille seg selv som Hongwu-keiserens rettmessige etterfølger.

De tempelnavn (*Huizong 惠宗*) og posthume navn (keiser *Gongmin Hui* 恭閔惠皇帝) han skulle bli kjent under, ble gitt flere århundrer senere. 

## Referanser
Anett

**Anett** og **Annett** er varianter av kvinnenavnet Annette som er en fransk diminutiv av Anna, det vil si «lille Anna». Navnet Anna er avledet av Hannah og har opprinnelse i det hebraiske ordet for «gunst» eller «nåde», *channah*.

Det var i 2005 færre enn 500 kvinner i Norge som het Anett.

Anett er blant de mest brukte navnene i Ungarn.

## Kjente personer med navnet
* Anett Pötzsch (1960&ndash;), tysk kunstløper
* Annett Neumann (1970&ndash;), tysk syklist
* Annett Louisan (1977&ndash;), tysk sanger
* Annett Duran, svensk skuespiller

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kirsten Giftekniv

**Kirsten Giftekniv** (også kalt Kirsten Gifte-Kniv eller Kirsten Gifteknivs) er en rollefigur i enakter-komedien «Den forvandlede brudgom» som ble skrevet av Ludvig Holberg og utgitt i 1753.

Kirsten Giftekniv omtales i skuespillet som «… den gamle Madame, Kirsten Gifte-Kniv, som pleyer at gaae forliebte Folk til Haande.» Skuespillet har forøvrig kun kvinneroller, men Holberg skriver at rollen som Kirsten Gifte-Kniv skal spilles av en mannlig skuespiller.

Uttrykket *Kirsten Giftekniv* er siden brukt om personer som bistår med å finne og forene personer i ekteskap eller kjærlighetsforhold. Det brukes gjerne spydig, om de personer som er i overkant ivrige i å spleise andre.

## Giftekniv
Kirsten Giftekniv var ikke den første kjente giftekniv. I Holbergs komedie «Ulysses von Ithacia», utgitt i 1723 omtales en *Maren Gifte-kniv*: «Den Qvinde maa være verre end Maren Gifte-kniv var i gamle Dage. Var jeg Jupiter, hun skulde drolen spliide mig ad faae andet at bestille end løbe om at cople Folck sammen.»

Sluttleddet *kniv* kan tolkes i betydningen «person som er utrustet». Det vil si at en *giftekniv* er en person som er utrustet for å få noen giftet. 

På fransk kalles en giftekniv en *marieur* eller en *marieuse*; på engelsk er uttrykket *matchmaker*.

## Andre giftekniver
*Maren Gifte-kniv &ndash; fiktiv person i komedien «Ulysses von Ithacia» av Ludvig Holberg
*Anton Giftekniv &ndash; roman av Arne Bjørnstad utgitt i 1971
**Sixten giftekniv* &ndash; norsk tittel på den svenske spillefilmen *Sixten* fra 1994, basert på Ulf Starks barnebok *Sixten* (no: *Simen*)

## Referanser




## Eksterne lenker
* Giftekniv i Bokmålsordboka
* Gifte-kniv i Ordbog over det danske sprog
Monterrey

**Monterrey** er en by nordøst i Mexico. Den er hovedstaden i delstaten Nuevo León. Med sine i overkant av 2 millioner innbyggere i kommunen og over 5 millioner innbyggere i storbyområdet er Monterrey Mexicos tredje mest folkerike by.

Byen er kjent for sin industri med produksjon av blant annet stål, sement, glass og øl. Industrigigantene Cemex og Cervecería Cuauhtémoc Moctezuma holder til i Monterrey.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gursken Idrettslag

**Gursken Idrettslag** (stiftet i 1972) er et idrettslag fra Gurskebotn i Møre og Romsdal. Naboklubb til blant annet Bergsøy IL, Gurskøy IL, IL Hødd, Larsnes IL og Tjørvåg IL. Terje Clausen var klubbens første formann.

## Fotball

A-laget i fotball er ett samarbeidslag med naboklubben Larsnes Idrettslag. Da laget i 2010 rykket opp til 3. divisjon, måtte samarbeidslaget bli skilt ut i egen klubb. Klubben endte opp med navnet Larsnes/Gursken Fotballklubb under stiftelsesmøtet 9. november 2010. Gursken har også flere lag i aldersbestemte klasser, og klubben har fostret en rekke spillere til større klubber.

## Tidligere spillere
*Jan Åge Fjørtoft
*Magnus Myklebust
*Geir Fjørtoft

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tjørvåg

**Tjørvåg** er en tettbebyggelse og var frem til 2021 et tettsted på Gurskøya i Herøy kommune på Sunnmøre i Møre og Romsdal.

Tjørvåg var tidligere hjemhavn for en stor stor flåte selfangstskip: 17 ishavsskuter var hjemmehørende i Tjørvåg mellom 1905 og 1970. I dag ligger det en selforedlingsbedrift i bygda. En tidligere hjørnestensbedrift i bygda var Smedvik Mek. Verkstad.

## Se også
* Tjørvåg IL

## Referanser
Hasundgot Idrettslag

**Hasundgot Idrettslag** (stiftet i 1976) er et idrettslag fra Hasund og Sundgot i Ulstein kommune i Møre og Romsdal. Hjemmebanen, Hasundgot Stadion, ligger mellom Sundgotmarka og Gjerdsbakkane. Klubben har naboklubber som IL Hødd, Haddal IL og Flø IL. I 2010 kom Hasundgot G16 på 2.-plass i kretsmesterskapet for 7-er-fotball.

## Eksterne lenker
* 
* Hasundgot Idrettslag på Facebook
* Hasundgot Stadion, webkamera
Tjørvåg Idrettslag

**Tjørvåg Idrettslag** (stiftet i 1974) er et idrettslag fra bygda Tjørvåg, midt mellom Fosnavåg og Ulsteinvik i Møre og Romsdal. Naboklubb til blant andre Bergsøy IL, Gursken IL, Hasundgot IL, Hareid IL, IL Hødd og Moltu IL.

## Fotball
A-laget i fotball spiller for tiden i 6. divisjon på Sunnmøre.

### Kjente spillere
* Lars Ivar Moldskred
*Marius Sporstøl 
*

## Eksterne lenker
*
Aero Boero

**Aero Boero S.A.** er en argentinsk flyprodusent etablert i Córdoba i 1959. Aero Boero S.A. har produsert en serie sportsfly som begynte med Aero Boero 95 basert på det amerikanske sportsflyet Piper Cub. Senere flytyper inkluderer Aero Boero 115 og Aero Boero 180.
Cessna 170

**«Cessna 170»** er et sportsfly utviklet av Cessna Aircraft Company, fløyet for første gang i september 1947. Produksjonen begynte året etter og 5173 fly var bygget når produksjonen stanset i 1957. Hovedvariantene var «170», «170A» og «170B». En militær to-seters avart ble produsert som «Cessna 305», eller Cessna L-19 Bird Dog.

## Spesifikasjoner Cessna 170B
* Vekt:  547 kg ( tom ), 998 kg ( maks. lastet )
* Kapasitet: 4 seter
* Dimensjoner:
** Vingespenn: 10,97 m
** Vingeareale: 16,20 m²
** Lengde: 7,61 m
** Høyde: 2,01 m
* Motor: 1 Continental O-300-A (tidl. C-145) på 145 hk.
* Ytelse:
** Topphastighet: 230 km/t
** Marsjfart: 195 km/t
** Rekkevidde: 950 km

## Eksterne lenker
* Cessna 170
Lisbeth Nilsen

**Lisbeth Nilsen** (født 1952) er en norsk sakprosaforfatter, bibliotekar, oversetter, bokhandler og forlagsredaktør kjent for *Motvektboka Fett nok!*

Nilsen har vært spesielt opptatt av fedmeproblematikken. Hun har særlig kritisert ulike slankekurer og produsenter av slankemidler som hun mener tjener store penger på at kjøperne fyker opp og ned i vekt som en jo-jo. Dette kommer blant annet til uttrykk i *Motvektboka Fett nok!* (skrevet sammen med Merete Nesset Andersson, 1999). 

## Bibliografi
* 2004: *Den store norske kvinnesitatboka*
* 2000: *AllVita : oppslagsboka om helse- og sosialsektoren*
*1999: *Motvektboka Fett nok!*  (medforfatter)
* 1989: *Om medarbeidersamtaler*
* 1988: *Om motivasjon*
* 1986: *På sporet av den tapte lyst* (medforfatter)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bullet for My Valentine

**Bullet for My Valentine** (Ofte forkortet til BFMV eller Bullet) er en heavy metalgruppe fra Bridgend i Wales, som ble dannet i 1998 under navnet **Jeff Killed John**. 

## Karriere
De ga ut sin første EP, *[[Bullet for My Valentine (EP)|Bullet for My Valentine]]*, 15. november 2004. Deres første album, *[[The Poison]]* ble utgitt 3. oktober 2005, og solgte  eksemplarer i USA. Det inneholdt blant annet sangene «Tears Don't Fall» og «All These Things I Hate (Revolve Around Me)», som ble de mest populære sangene fra denne plata.

Gruppas første konsert-DVD, kalt *[[The Poison: Live At Brixton]]* kom ut i Norge i 2007, men den ble lansert i Storbritannia i november 2006.

Bullet for My Valentine var oppvarmingsband for Metallica en rekke steder i Europa på Metallicas «Sick of the studio» turne i 2007. Den 28. januar 2008 ga de ut sitt andre album, *[[Scream Aim Fire]]*, og det ble det virkelig store gjennombruddet for bandet. Det kom på 1.-plass i Japan, samt nummer tre i England, Tyskland og Australia og nummer fire på topplistene i USA. 

27. april 2010 ble Bullet For My Valentines tredje album, *[[Fever (Bullet for My Valentine-album)|Fever]]*.

## Medlemmer
### Nåværende medlemmer
* Matthew Tuck – vokal, gitar
* Michael «Padge» Paget – gitar, vokal
* Jamie Mathias – bass, vokal
* Jason Bowld – trommer

### Tidligere medlemmer
* Jason «Jay» James – bass, vokal
* Michael «Moose» Thomas – trommer
* Nick Crandle – bass

## Diskografi
### Album
* 2005: *[[The Poison]]*
* 2008: *[[Scream Aim Fire]]*
* 2010: *[[Fever (Bullet for My Valentine)|Fever]]*
* 2013: *[[Temper Temper (Bullet for My Valentine album)|Temper Temper]]*
* 2015: *[[Venom]]*
* 2018: *[[Gravity]]*
* 2021: *Bullet for my valentine*
* 2022: *Bullet for my valentine*, Delux
* 2024: *The Poison*, 20th Anniversary Edition

## I Norge
Bandet spilte på Hovefestivalen på Tromøy i Arendal i 2008 og i Oslo i desember samme år.
og 2013, hadde konsert på Rockefeller i Oslo i 2015 og spilte på Tons of Rock på Ekebergsletta i 2022.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Eurocopter BO 105

**Eurocopter BO 105** er et helikopter opprinnelig utviklet i Tyskland av Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB) som **MBB BO 105**. Helikopteret fløy første gang 16. februar 1967 og er siden produsert i en rekke militære og sivile versjoner.

## Spesifikasjoner

## Referanser


## Eksterne lenker
* Airbus Helicopters (Eurocopter / MBB) Bo 105
Merete Nesset

**Merete Nesset** (født 1963) er en norsk skribent og menneskerettighetsaktivist som er kjent gjennom sitt arbeide mot bruk av tvang innen psykiatrien.

Nesset oppvokst i Oppegård, men bosatte seg senere i Fredrikstad. 

Nesset har engasjert seg spesielt i kampen for å få innført juridisk bindende reservasjonsrett mot psykiatrisk tvangsbehandling. Hun har hatt flere forelesninger om tvang innen psykiatrien og om dialogiske praksiser. I midten av 1990-årene ble Nesset selv utsatt for tvang innen psykiatrien.

Hun har arbeidet for pasient- og brukerorganisasjonen WSO -  We Shall Overcome og har vært språkredaktør på frivillig basis for nettstedet Mad in Norway. Hun driver også nettstedet «Meretes Metode» og prosjektet Psykosehvisking, som er en måte å møte personer med psykose på, og som skal bli en undervisningsfilm. Hun har bakgrunn fra film- og fjernsynsproduksjon fra NRK og har siden tatt videreutdanning innen helse og pedagogikk ved ulike høyskoler. 

I 1999 var hun medforfatter på *Motvektboka FETT NOK!* 

I 2019 ble hun tildelt Prisen til fremme av ytringsfriheten i psykisk helsevern. Hun fikk prisen for sin innsats som aktivist og rettighetsforkjemper for tvangsutsatte.   

## Referanser


## Eksterne lenker
*www.psykosehvisking.no
Mittetparken

**Mittetparken** er en park i sentrum av tettstedet Spjelkavik utenfor Ålesund i Møre og Romsdal fylke. Den er oppkalt etter fiskeredskaps-gründer H.P. Mittet.

## Eksterne lenker
* En side om parken, med flere bilder
Long Dong Silver

**Long Dong Silver**, (virkelig navn **John Cook**) (født 1960?) er en bermudisk skuespiller i flere pornofilmer tidlig på 1980-tallet som er berømt for størrelsen på sin penis (etter sigende 18 tommer = 45,72 centimeter), selv om mange tror den er kunstig forlenget.

Navnet hans er hentet fra den fiktive piraten Long John Silver, i Robert Louis Stevensons *[[Skatten på sjørøverøya]]*.

Han oppnådde et kort øyeblikk i massemedias søkelys da han ble omtalt under høringene i forbindelse med Clarence Thomas’ utnevnelse til USAs høyesterett.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Oppslag i Internet Adult Film Database for Long Dong Silver (advarsel: inneholder eksplisitt seksuelt innhold)
* et bilde av Long Dong Silver (naken)
* et annet bilde av Long Dong Silver (naken)
* et annet bilde som viser omtalte kroppsdel i en knute (naken)
Knut Kolle

**Knut Kolle** (1945–2023) var en norsk lege og fotballspiller for Lyn. Kolle var mage- og tarmspesialist og hadde overvekt som sitt spesialområde. Han var gjennom flere år ansvarlig for Cambridgekuren i Norge.

Kolle startet yrkeskarrieren ved Sentralsykehuset i Østfold. I 1985 etablerte han privatklinikken Klinikk 8 (senere kjent som Aviva Helse). Deretter var han i mange år kirurg ved Gulleråsen kirurgiske klinikk i Holmenkollåsen.  

På 1960- og 1970-tallet spilte han fotball for Lyn Toppfotball. Han hadde posisjonen som back og var med på å ta klubben sin til seriegull i 1968 og til cupgull både i 1967 og i 1968. Han spilte rundt 250 kamper for Lyns A-lag i årene fra 1964 til 1973. Selv fremhever han den målløse kampen mot Bologna i Europacupen i 1967 som sin beste kamp. Han var også aktiv innen travsport og eide 14 fullblodshester på Øvrevoll Galoppbane. En av hestene hans ble vinner av Norsk Derby i 1994.

Han var formann for Norsk idrettsmedisinsk forening fra 1980 til 1982. Han var tredje vararepresentant til Stortinget for Østfold Fremskrittsparti 1989–1993.

Han var far til fotballspilleren Axel Kolle.

## Referanser
Hege Duckert

**Hege Duckert** (født 1962) er en norsk journalist med kultur som interessefelt. Hun var ansatt i *[[Dagbladet]]* i mange år, blant annet som kulturredaktør. I 2009 gikk hun til NRK; først i stillingen som kulturredaktør og senere som stabsleder.

## Bakgrunn og karriere
Duckert har ingen formell utdannelse innen journalistikk, men har beskrevet *Dagbladet* som sin journalistskole. Hun har grunnfag i historie ved Universitetet i Oslo 1997–1998 og en mastergrad i management ved Oslo Business School (2014–2018).

Duckert har i hele sitt voksne liv arbeidet som journalist. De første årene jobbet hun mest med musikk, senere fikk teater og litteratur større oppmerksomhet. Hun var i sin ungdom lidenskapelig opptatt av pop og rock og like etter videregående begynte hun å skrive for forskjellige musikkblader, blant annet som frilans fra London for magasinet *[[Puls (avis)|Puls]]*. Da hun høsten 1981 kom tilbake til Norge, ble hun fast ansatt som pop-medarbeider i *[[Dagbladet]]*. Der arbeidet hun innen mange felter av kultur- og featurejournalistikken og i 1994 ble hun featureredaktør, en stilling hun hadde til 1997. I 1999 var hun ansvarlig for lanseringen av *Dagbladet Magasinet*, og i perioden 2002–2009 var hun avisas kulturredaktør. Duckert har også hatt oppdrag for NRK, *[[Sunday Times]]* og *[[The European]]*. I perioden 2005–2008 hadde hun faste gjesteopptredener som kommentator på nyhetsrelatert stoff i NRKs *[[Frokost-TV]]* (sammen med Anders Giæver). I 2009 tok hun over jobben som kulturredaktør i NRK, og fikk dermed ansvar for innholdsproduksjonen innenfor kultur, musikk og drama. Denne stillingen hadde hun frem til 2016, da hun gikk ut i permisjon. Hun sa opp stillingen i 2017, men fortsatte å være fast ansatt ved NRK. I 2018 fikk hun stillingen som stabsleder og rådgiver for kringkastingssjefen.

## Bibliografi
Duckert har skrevet flere sakprosabøker:

* 1985: *Men jeg har jo ingenting å ha på meg* (sakprosa) – om klesmoter
* 1989: *Satans kvinnfolk* (sakprosa), Tiden forlag – om hekser og hekseprosesser
* 2009: *Mitt grådige hjerte : fire kvinneportretter* (sakprosa) – kortbiografier om Billie Holiday, Frida Kahlo, Karen Blixen og Simone de Beauvoir
* 2016: *Paris. 100 unike opplevelser* (reiseguide)
* 2018: *Summen av små ting : fra symaskin til selfiestang : 25 ting som har forandret Norge* (sakprosa)
* 2023: *[[Katti Anker Møller]] - å bestemme over livet (*biografi)

## Familie
Duckert giftet seg i 2006 med Stein Hernes. Hun er søskenbarn av professor i psykologi Fanny Duckert.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Hardy County

**Hardy County** er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de østlige delene av staten og grenser mot Hampshire County i nord, Pendleton County i sørvest og mot Grant County i vest. Det har også grense mot delstaten Virginia i sør.

Hardy Countys totale areal er 1&nbsp;514 km² hvorav 3 km² er vann. I 2000 hadde fylket 12&nbsp;669 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Moorefield.

Fylket ble grunnlagt i 1. februar 1786 og er oppkalt etter statsmannen, advokaten og kongressdelegaten Samuel Hardy.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Totalfotball

**Totalfotball** (nederlandsk: *totaalvoetbal*) er navnet på en innflytelsesrik taktikk innen fotball hvor alle utespillerne skal kunne ta over rollen til hvilken som helst annen spiller på laget.  Dette ble utviklet av klubben Ajax i perioden 1965 til 1973 og brukt av Nederland i VM i fotball 1974.  Taktikken ble oppfunnet av Rinus Michels som var trener for Ajax i perioden 1965-1971.

I totalfotball skal en spiller som forlater sin posisjon bli erstattet av en annen på laget uten av mister sin grunnformasjon.  I dette flytende systemet er ingen spillere låst i en posisjon og alle skal kunne spille forsvarer, midtbane eller angriper.  Den eneste faste posisjonen er målvakten.

Ajax som var klubben hvor taktikken oppstod vant samtlige kamper på hjemmebane i to hele sesonger (1971-72 og 1972-73) og tapte bare en kamp i hele 1971-72 sesongen.  De vant fire titler i 1972 (serien, cupen, Serievinnercupen og Intercontinental Cup)

## Historikk
Grunnlaget for totalfotball ble lagt av Jack Reynolds allerede på midten av 1900-tallet da han var trener i Ajax. Rinus Michels spilte under Reynolds i Ajax og overtok som trener i 1965 og foredlet konseptet som ble kjent som totalfotball.  Da Michels gikk til Barcelona i 1971 videreutviklet den nye treneren Ștefan Kovács taktikken i Ajax og de vant Serievinnercupen tre år på rad (1971, 1972 og 1973).  Spilleren Johan Cruijff var en av de mest kjente eksponentene av systemet.  Han var plassert som spiss i en 4-3-3 formasjon, men beveget seg over hele banen og utnyttet det rommet som motstanderen gav.  Dette resulterte i at de andre på laget hans måtte være fleksible i posisjoneringen rundt hans bevegelser.  Dermed vekslet spillerne posisjoner i hele kampen.

Finalen i Serievinnercupen i 1972 var en av de flotteste oppvisningene av totalfotball på høyest mulig nivå.  Ajax slo Inter Milan 2-0 og aviser over hele Europa rapporterte om "Catenaccio er død" (Catenaccio var en taktikk brukt av mange italienske lag hvor man hadde sterkt fokus på defensivt spill for å hindre motstanderen i å skape sjanser).  I 1973 spilte Ajax mot AC Milan i UEFA Super Cup 1973 og AC Milan brukte liknende taktikk som Inter Milan.  AC Milan vant første kamp 1-0, men Ajax knuste dem 6-0 på hjemmebane i returkampen.

Begrepet blir ofte brukt om angrepsfotball generelt, men i sin reneste form er det en pro-aktiv taktikk og ikke en taktikk for kontringsfotball.

Totalfotball spilte en viktig rolle i utviklingen av spillestilen tiki-taka. Tiki-taka, i motsetning til totalfotballen, handler mer om å flytte ballen hurtig enn å flytte spillerne.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Den konfliktorienterte lagbyggeren
Hauger Fotballklubb

:*For dagens fotballklubb, se [[Bærums Verk og Hauger Idrettsforening]].*

**Hauger Fotballklubb** (stiftet 14. oktober 1969 som *Hauger Sportsklubb*) var en fotballklubb fra Bærum, som dekket et område rundt Rud, Hauger, Kolsås og Gjettum. Klubben som spilte sine hjemmekamper på Rud kunstgress siden åpningen i 2004, slo seg 1. januar 2014 sammen med *Bærums Verk Idrettsforening*, og dannet Bærums Verk og Hauger Idrettsforening.

## Historikk
Klubbens A-lag for menn spilte før fusjonen i 4. divisjon, etter å ha rykket ned fra 3. divisjon etter 2010-sesongen. Hauger hadde i tillegg et B-lag som spilte i 8. divisjon i Oslo Fotballkrets inntil 2009-sesongen. Etter 15 kamper uten poeng i 2012-sesongen valgte klubben 5. september å trekke laget sitt ifra 4. divisjon. Halvannet år senere fusjonerte klubben med .

## Tabeller

### 3. divisjon 2006

### 3. divisjon 2007

### 4. divisjon 2008

### 4. divisjon 2009

### 3. divisjon 2010

### 4. divisjon 2011

### 4. divisjon 2012

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Rune Bakervik

**Rune Bakervik** (født 1970) er en norsk politiker (Ap). I Stortingsvalget 2025 ble han valgt inn for Hordaland, og han var byrådsleder i Bergen fra 2022 til 2023. Han har tidligere vært ordfører (2021–2022) og varaordfører (2019–2021), samt hatt vervet som byutviklingsbyråd. Han er også kjent for sitt engasjement for fotballklubben Brann.

## Utdannelse
Bakervik har noen studier innen samfunnsvitenskap. Han begynte også på hovedfag i sosiologi, men fullførte ikke. Senere tok han videreutdanning i arbeidsrett og ledelse.

## Yrkesbakgrunn
Han har siden 2011 vært ansatt som regionleder i Handel og kontor.

## Sportsklubben Brann
Bakervik er også en ivrig supporter av Sportsklubben Brann og har vært både supportersjef og turneringsleder for klubben. Han er også leder i klubbens valgkomité.

## Politisk virke
I 2003 ble han innvalgt i Bergen kommunestyre for Ap. I 2010 ble han valgt som leder for Arbeiderpartiet i Bergen. I perioden 2015–2019 var han gruppeleder for Arbeiderpartiets bystyregruppe, frem til han i juni 2019 ble utnevnt som byutviklingsbyråd, en post han hadde frem til etter kommune- og fylkestingsvalget høsten 2019. Da ble han valgt til varaordfører i Bergen for perioden 2019–2023. Da ordfører Marte Mjøs Persen ble innvalgt på Stortinget høsten 2021, ble Bakervik valgt av bystyret til å overta ordførervervet for resten av perioden.

Etter at Roger Valhammer trakk seg som byrådsleder, ble Bakervik nominert som byrådslederkandidat av Bergen Arbeiderparti. Mot utgangen av oktober 2022, ble Bakervik bedt om å danne et nytt byråd og gikk av som ordfører når han formelt fikk dette gjort. Ved kommunevalget i 2023 mistet Ap-byrådet grunnlaget sitt for flertall i bystyret, og Bakervik gikk av som byrådsleder.

Høsten 2024 ble han imidlertid valgt til andreplassen på Arbeiderpartiets liste til stortingsvalget i 2025 etter kulturminister Lubna Jaffery. Arbeiderpartiet fikk fire mandater fra Hordaland, og fra 1. oktober 2025 er Bakervik dermed stortingsrepresentant.

Bakervik var også politisk rådgiver for forsvarsminister Anne-Grete Strøm-Erichsen (Ap) i 2009.

## Stortingskomiteer
* 2025–2029: Medlem av Utenriks- og forsvarskomiteen

## Referanser
Metaanalyse

**Metaanalyse** er innen statistikk å sammenstille eller sammenligne resultater fra flere tidligere empiriske undersøkelser. Metaanalyser summerer tidligere forskning om et fenomen. Formålet er å kombinere enkeltstudier for å få et bedre og sikrere helhetsbilde over forskningen. En annen grunn er for å finne årsaker til at konklusjonene i enkeltstudier kan avvike. Grunnprinsippet i metaanalyser er å finne en felles måleenhet på tvers av undersøkelsene for deretter å vekte gjennomsnitt av forskningsundersøkelsene som inngår. Vanligvis vektes det etter utvalgsstørrelse (for eksempel antall pasienter i undersøkelsen). Felles måleenhet er gjerne effektstørrelse.

Når det gjennomføres en metaanalyse, må en først velge hvilke kvalitetskriterier en skal bruke for å søke etter og velge hvilke undersøkelser som skal inngå, hvordan håndtere manglende data og hvilke statistiske metoder som skal brukes i analysen. En vanlig feilkilde i metananlyser er publikasjonsbias, som tendensen til at undersøkelser med positivt (ønsket) resultat har større sannynlighet for å bli publisert og dermed inngå i senere metaanalyser.

En metaanalyse kan for eksempel undersøke hvor godt en bestemt medisinsk behandling virker ved statistisk analyse av resultater fra flere randomiserte kliniske forsøk, som er presentert i publiserte vitenskapelige artikler. De mest kjente publiseringsstedene for metaanalyser er i medisinske tidsskrifter og i Cochrane Library. Ofte brukes betegnelsen systematiske oversikter, (*systematic review") om slike rapporter. Et systematisk oversikt rangeres som det ypperste av medisinsk forskning.

Ordet er avledet fra [[meta]] og [[analyse]].

I Norden ivaretas mange metaanalyser gjennom [[Det nordiske Cochrane-senteret]], som er plassert i [[København]].

*'Metastudie** brukes ofte på norsk om metaanalyse. Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling NIFAB bruker metastudier fra The Cochrane Library som kilde til informasjon om kunnskapsstatus på effekten av alternative behandlingsmetoder . **Meta-forskning''' brukes også om metaanalyse i Norge .

## Se også
* Artikkel om Cochrane Collaboration

## Referanser