open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kristofer Lehmkuhl

**Kristofer Diedrich Lehmkuhl** (1855–1949) var en norsk kjøpmann og politiker (H). 

## Familie
Foreldrene var Juliane Sophie (f. Hammer) og kjøpmann Joachim Lehmkuhl (1822–1905). Bestefaren Christopher Diedrich Lehmkuhl flyttet til Bergen fra Wohlde i Braunschweig. Han var gift med Magdalena Maria Michelsen, søster av  Christian Michelsen. 

Kristofer Lemkuhl var far til Joakim Lehmkuhl og Herman Lemkuhl. Begge sønnene ble kjøpmenn og ervervet seg fremtredende plasser i byens handelsstand. Sønnen Joakim deltok i stiftelsen av Fedrelandslaget og faren holdt minst ett foredrag for lagets ungdomsstevne.

## Karrière
Lehmkuhl tok artium i på Bergen katedralskole og cand.philos.-eksamen i Christiania. Han var innvalgt i Bergen bystyre 1893–1901, innvalgt på Stortinget fra Bergen 1904–1906, og arbeidsminister i Christian Michelsens regjering for Samlingspartiet 1905–1907. Lehmkuhl var direktør for Det Bergenske Dampskibsselskab 1908–1936. Som kjøpmann drev han blant annet handel med sild, tørrfisk, klippfisk og tran nordover kysten så vel som fra Island. Han deltok i 1879 i stiftelsen av Selskapet for Norske Fiskeriers Fremme. I 1902 ble Lehmkuhl utnevnt til børskommissær for Bergen, et verv han hadde livet ut. 

## Ettermæle
Kristofer Diedrich Lehmkuhl fikk seilskuten «Statsraad Lehmkuhl» oppkalt etter seg, da denne skuten ble kjøpt fra Tyskland av Norges Rederforbund i 1923. Dessuten var han en av forkjemperne for etableringen av Norges Handelshøyskole gjennom Foreningen for Opprettelse av Norges Handelshøiskole i Bergen (i 1916). Det står en statue av ham utenfor NHHs bygg og han blir gjerne omtalt som «Høyskolens far». Boksamlingen hans ble donert til NHH. Fra 1958 har det ved NHH blitt avholdt det en årlig «Lehmkuhl-forelesning».

## Utmerkelser
Lehmkuhl ble 28. september 1935 tildelt storkors av St. Olavs Orden for «fortjenester av norsk næringsliv».

Han ble også tildelt 7. juni-medaljen.

## Referanser


## Kilder
* Jørstad, Finn R. (1996):* Statsraad Kristofer Lehmkuhl.* Bergen: Fagbokforlaget.
* Koren Wiberg, Christian. (1926): *Det Bergenske Dampskibsselskab i femogsytti år*: Grieg forlag

## Eksterne lenker
* 
*
Skriftspråk

**Skriftspråk** *(ubestemt)* er språk som blir uttrykt eller representert av tegn. 

Med *skriftspråk* *(bestemt)* kan man også mene det språket som blir brukt til å lese og skrive, i motsetning til dagligtale eller dialekt.  

I motsetning til talespråket som har utviklet seg blant menneskene er skriftspråket en oppfinnelse. Småbarn vil alltid ta til seg talespråket intuitivt, mens skriftspråket må læres. 

## Skriftspråkets opprinnelse
*Babylon: Ca. 3200 f.Kr. – kileskrift (rebusskrift)
*Egypt: Ca. 3000 f.Kr. – hieroglyfskrift (rebusskrift)
*Kreta: Ca. 2000 f.Kr. - forenklet bildeskrift
*Sinai: Ca. 1500 f.Kr. – bokstavskrift
*Fønikia: Ca. 900 f.Kr. – bokstavskrift
*India: Ca. 1000 f.Kr. – utviklet av kileskrift
*Kina: Ca. 1000 f.Kr. - bildeskrift, og etter kort tid rebusskrift (den skriften som blir brukt idag)
*Hellas: ca. 650 f.Kr. – bokstavskrift med vokaler (utviklet fra fønikisk skrift)
*Rom: Ca. 600 f.Kr. – latinsk alfabet
*Mellomamerika: Ca. 0 - mayaenes skrift (bildeskrift + rebusskrift)
*Norden: Ca. 200 – runealfabet (utviklet fra gresk skrift)
*Påskeøyene: Ca. 1750 – ikke tydet hieroglyfskrift

## De største skriftspråkene ordnet etter utbredelse
#Engelsk
#Kinesisk
#Spansk
#Tysk
#Fransk
#Portugisisk
#Nederlandsk

Ukjent utbredelse:
*Latin
Ethnologue regner med vel 7000 språk. Om lag 4000 av dem har et skriftsystem, men mange blir sjelden skrevet, eller har få språkbrukere som kan lese og skrive språkene.

## Se også
* Bildespråk
* ASCII
* Filologi
* Kroppsspråk
* Morsealfabetet
* Programmeringsspråk
* Runer
* Semiologi
* Skrifttyper
* Språk
* Språkforskning
* Talespråk
* Tegnspråk
* Voynich-manuskriptet

## Eksterne lenker
* Det europeiske arbeidsmiljøagentur: Hjelp til oversetting
* BBCNews, 22 March, 2001: Manners are lost in the net
* Følgende lenker gjelder sikkert de fleste skriftspråk: 
** Unifon.org: Why English is Absurd? Citat: "...In English there are over 14 sounds per symbol.  The English writing system has 106 symbols for 40 or so sounds.  The problem is that the same symbol can refer to more than one sound...."
** Webarchive backup: Unifon.org: English Spelling Reform Link Page
* Webarchive backup: menuspel – a popular and intuitive pronounciation guide spelling Citat: "... What was proved was that young children could learn to express themselves in i.t.a. up to four times as fast as a control group could in TO. This early gain effectively postponed the frustration of having to deal with an overly complex traditional writing system until a certain level of phonemic awareness was achieved...."
* Welcome to AncientScripts.com
Cagliari

**Cagliari** er hovedbyen på Sardinia og sete for Sardinias regionalregjering. Selve Cagliari har 154 106 innbyggere, totalt ca. 300 000 med forstedene. Byen ble grunnlagt av fønikerne. Siden 2014 er Cagliari senter i Storbyområdet Cagliari.

Byen har fergeforbindelse til Tunisia, Civitavecchia og Palermo

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nabla (symbol)

**Nabla** er et matematisk symbol \nabla som representerer den vektorielle nabla-operatoren. Denne blir brukt til å beskrive egenskaper til funksjoner og felt i rommet.

I det tre-dimensjonale kartesiske koordinatsystemet \mathbb{R}^3 med koordinatene (x, y, z), kan nabla defineres som en vektor:
:\vec \nabla = \boldsymbol{\nabla} = \left( {\partial \over \partial x}, {\partial \over \partial y}, {\partial \over \partial z} \right) 

Nabla kan brukes i et skalarprodukt for å uttrykke divergensen til en vektor eller i et vektorprodukt for å uttrykke en vektors rotasjon (også kalt *curl*).

Symbolet fikk navnet *nabla* av William Robertson Smith fordi det likner på en trekantformet, assyrisk harpe *nebela* med det greske navnet *νάβλα*. Det ble innført i vektoranalysen av William Rowan Hamilton.

I fysikken blir nabla brukt i blant annet Maxwells likninger som beskriver elektromagnetiske felt.

Innenfor logikk blir nabla brukt som en kvantor for eigenvariabler.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bruk av nabla (På engelsk)
William Robertson Smith

**William Robertson Smith** (født 8. november 1846 i Aberdeenshire i Skottland, død 31. mars 1894) var en filolog, fysiker, arkeolog og bibelkritiker. Han er mest kjent for sitt arbeid med *[[Encyclopædia Britannica]]* og boken *Religion of the Semites*, som blir betraktet som et grunnleggende skrift i sammenliknende religionsvitenskap. Han tilhørte Free Church of Scotland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* William Robertson Smith – A recapitulating website
* W. R. Smith – Ancestry and famous Relatives
Arbeideren

***Arbeideren*** var Norges Kommunistiske Partis sentralorgan fra 1929 til krigen kom og den ble stanset av tyskerne i august 1940.

*Arbeideren* ble startet etter at NKPs hovedorgan i Oslo, *[[Norges Kommunistblad]]*, gikk konkurs sist i oktober 1929. NKP kunne ikke være uten et sentralt partiorgan og et talerør i hovedstaden, og måtte starte ny avis. De hentet navnet fra partiets avis på Hamar,  *[[Arbeideren (Hamar)|Arbeideren og Gudbrandsdalens Arbeiderblad]]*, som hadde gått inn 4. oktober. Navnet ble *Arbeideren*, og første utgave forelå 2. november 1929.  Avisen kom først ut som ukeavis, og fra 1931 som dagsavis.

Avisen var den første som ble stanset av den tyske okkupasjonsmakten i 1940, nærmere bestemt 14. august. *Arbeideren* var den eneste av hovedstadsavisene som nektet å trykke et opprop fra Vidkun Quisling den 10. april. For å ikke gi det nye regimet et påskudd til å stanse avisen, ble det unnlatt å gi ut avisen denne dagen.

Allerede 25. april ble en betydelig del av opplaget beslaglagt etter et skarpt angrep på Nasjonal Samling og fascismen på første side. På samme måte var avisen kritisk til kong Haakon 7 og regjeringen Nygaardsvold som avisen på lederplass gav følgende kommentar: «har latt Norge i stikken». Også alliansen med Storbritannia fikk gjennomgå i tråd med NKPs holdning som følge av ikke-angrepspakten mellom Tyskland og Sovjetunionen.

Blant annet avisens språkbruk i 1940 gjorde at det ble vurdert landssviksak under rettsoppgjøret etter krigen, men saken ble henlagt ettersom redaktør Henry Wilhelm Kristiansen døde i tysk konsentrasjonsleir.

Avisen ble i 1945 erstattet av *[[Friheten]]* som partiets hovedorgan.

## Redaktører
*Arvid G. Hansen (1929-1931)
*Johan Strand Johansen (1931-1932)
*Reinert Torgeirson (1932)
*Erling Bentzen (1932-1934)
*Henry Wilhelm Kristiansen (1934-1940)

## Se også
* NKPs presse

## Referanser
Anibare-bukta

**Anibare-bukta** (**Anibare Bay**) er øystaten Naurus eneste bukt, med øyas beste strand.

Stranda, som bærer samme navn, er full av hvit korallsand. Stranda dekker hele Anibares kyst, samt at den når til Meneñ Hotel i sør og til kappet i Ijuw i nord.

Anibare-bukta er sammen med Buada-lagunen den eneste større attraksjonen på øya. I 2000 ble en havn etablert i bukta, Anibare-havna, som skulle promotere fisking.

## Utgående strømmer
Anibare-bukta er populær blant turister, men kan til tider være farlig grunnet store bølger og utgående strømmer.
Anibare-havna

**Anibare-havna** (**Anibare Harbour**) er ei havn i Anibare-bukta i Nauru. Den er ved siden av havna i Aiwo viktig for industrien, og er ei viktig havn for fiskeindustrien.  Byggingen av havna begynte i februar 2000 og ble ferdig september samme år. Eierne er den nauriske regjeringen og *the Anibare Boat Harbour Community* (*ABHC*). Prosjektet ble verdsatt til $&nbsp;10&nbsp;000&nbsp;000 av den japanske regjeringen.

Før byggingen ble syv steder på den nauriske kysten vurdert, og det foretrukne stedet ble Anibare-bukta, fordi en kanal fantes allerede, og stedet var allerede etablert som et fiskeristed; kanalen måtte imidlertid bli utvidd og gjort dypere. I tillegg til de geografiske, var også geologiske forhopld gunstige her, som vindkraft, erosjon og fiskemengder.

Installasjoner ved havna inkluderer et havnebasseng der båter lagres, en båtrampe og lysmarkører, parkering for båthengere og veier til anlegget. Havnebassenget brukes også som et offentlig badested.
Hotell

:*For et norsk talkshow som gikk på NRK Fjernsynet i 1990 med samme navn, se [[Hotell (TV-program)]]*

Et **hotell** (fra fransk *hôtel*, av latin *hospitalis* og av middelalderlatin *hospitale*, «herberge»; «fattighus»; «kloster») er et losjihus som tilbyr overnatning for en periode og mot betaling. Mindre hotell ble ofte kalt et **gjestgiveri**. Et rimelig losji kalles «pensjonat» eller «herberge», mens et hotell med bilister som målgruppe kalles «motell» (sammensatt av «motor» og «hotell»). Hoteller for ski- og fjellturister heter i Norge et «høyfjellshotell».

Hoteller benyttes av turister og personer på forretningsreise, og noen tilbyr konferansefasiliteter. Et hotellrom er møblert med seng, skap og en vaskeservant, mens nyere hoteller har rom med eget bad (*en suite*). Ellers kan det være skrivebord, telefon, vannkoker, vekkerklokke, TV og internettforbindelse. Noen hotellrom har minibar med drikkevarer det betales for ved avreise, eller et lite kjøleskap. Enkelte hoteller tilbyr restaurant, svømmebasseng og barnepass.

Verdens eldste hotell er Nishiyama Onsen Keiunkan i Yamanashi, Japan, som åpnet i år 705, i det andre året av Keiun-æraen som ga hotellet navnet «Keiunkan». Hotellet har vært en familiebedrift i 1&nbsp;300 år. Verdens nesteldste hotell, Hoshi Ryokan, åpnet 13 år senere, også i Japan.

I Norge ble hotelldrift emne i stortingsmelding i november 1974, myndighetene varslet om at norske hoteller fikk omstille seg, og fastslo at hotellenes eksistensberettigelse fremover skulle begrense seg til å dekke nordmenns rekreasjonsbehov, ettersom «*[[valuta]]inntekter fra [[turisme]] ikke lenger er særlig interessante*». 

## Mat og drikke
* Som regel bestiller folk bare overnatning. Er frokost inkludert, spesifiseres dette i tilbudet.
* «Halvpensjon» betyr frokost, samt enten lunsj eller middag ut fra kundens valg. Annen drikke enn vann er vanligvis ikke inkludert.
* «Helpensjon» betyr tre måltider for dagen, men ikke drikke.
* *[[All inclusive]]* inkluderer alle måltider - frokost, lunsj og middag, samt drikke (vann, leskedrikk og/eller alkohol).

Noen hoteller tilbyr «dagpakke» ved messer og konferanser, med innholdet spesifisert i forkant. Dette kan være inngangsbillett for deltakerne, lunsj, møterom og teknisk utstyr som lerret og projektor, gratis parkering, kaffe og te, snacks.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av hotellsjef
René Harris

**René Reynaldo Harris** () var en naurisk politiker som var president fire ganger mellom 1999 og 2004. Han var parlamentsmedlem for Aiwo fra 1977. Han var også involvert i de største nauriske bedriftene, Nauru Phosphate Corporation (NPC) og Nauru Pacific Line (NPL).

Hans regjering var ansvarlig for oppbevaringen av australske asylsøkere på øya, Naurus medlemskap av FN, og at det ble fullverdig medlem av Samveldet. Harris har blitt kritisert av det nauriske opposisjonspartiet (Naoero Amo) og det internasjonale samfunnet for korrupsjon og brudd på menneskerettighetene.

Han ble utdannet ved Geelong College i Victoria, Australia. Før han ble valgt inn i parlamentet har Harris jobbet i NPC, og var bestyreren av NPL.  I 1992 ble han valgt til styreformann i NPC.

I 1998 ble Harris funnet skyldig i overfall etter å ha hjulpet til med å befri tre slektninger fra fengsel, med hjelp av to medskyldige. Australian Broadcasting Corporation-programmet *Foreign Correspondent* hevdet også at Harris som formann av NPC hadde brukt mer enn $&nbsp;231&nbsp;000 på luksus, ferier og en eiendom i Melbourne. Harris eier en luksuriøs penthouse-suitei 51.&nbsp;etasje av Nauru House i Melbourne.

Harris ble for første gang president 27. april 1999, og forble det til 20. april 2000, da han ble erstattet av Bernard Dowiyogo, men ble igjen president 29. mars 2001 etter et mistillitsforslag mot Dowiyogo. Situasjon toppet seg i januar 2003, da begge var president to ganger hver. Dowiyogo vant til slutt «kampen», men hans død i mars 2003 begynte en ny runde med usikkerhet.

Harris fikk månedlig nyrebehandling i Melbourne for sin diabetes, som er en meget vanlig sykdom i Nauru. Han var bekymret for helsen fordi motstander Bernard Dowiyogo døde av samme sykdom, 57&nbsp;år  gammel, tidlig i 2003. I desember 2003, kollapset Harris i parlamentsbygningen, men ble gjenopplivet av dr. Kieren Keke.

22. juni 2004 ble han nedstemt som president på grunn av politisk defekt, og Ludwig Scotty tok over etter ham.

Harris døde 5. juli 2008, 60 år gammel av hjertestans. Han etterlater seg en sønn og fire døtre. Hans kone døde av kreft en måned før hans død.

## Referanser
Nauru House

**Nauru House** er den niende høyeste bygningen i Melbourne, 52&nbsp;etasjer høyt, fordelt på 190&nbsp;meter. Den ble bygd og eid av den lille øystaten Nauru. Lokalt blir det kjent som *Fugleskittårnet* fordi Nauru har tjent mye penger på fosfater som kommer fra fugleekskrementer.

I 2004 ble huset overtatt av Naurus regjerings kreditorer, så institusjoner som Air Nauru måtte flytte. I november 2004 ble bygningen solgt for rundt $&nbsp;140&nbsp;000&nbsp;000 til *[[Queensland]] Investment Corporation*.
Nordlige guvernement

Det **nordlige guvernement** er et av fire guvernementer i Bahrain. Det består av deler fra de tidligere kommunene Al Mintaqah al Gharbiyah, Al Mintaqah al Wusta, Al Mintaqah al Shamaliyah, Jidd Haffs og Madinat Hamad.

## Referanser


## Eksterne lenker
* http://www.northern.gov.bh/
Hamad ibn Isa al-Khalifah av Bahrain

**Hamad ibn Isa al-Khalifah** (født 1950) er konge av Bahrain. Han har vært konge siden 2002 og var emir før tittelen ble skiftet til konge ved en grunnlovsendring i 2002.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han er sønn av den tidligere emiren Isa ibn Salman al-Khalifa. Han tok sin ungdomsskoleutdannelse ved en privatskole i Cambridge i England, og gikk senere ved militærskoler i Storbritannia (blant annet Sandhurst) og USA (som Fort Leavenworth i Kansas).

Al Khalifah er svært interessert i å bevare kulturarv, og dyrker sine hobbyer falkejakt, golf, fisking, tennis og fotball. Hans store interesse for arabiske hester gjorde at han opprettet Amiri-stallene i juni 1977, som ble registrert i World Arabian Horse Organisation (WAHO) i september 1978.

I oktober 1977 begynte Hamad å lære seg å fly helikopter, og bestod opplæringen i januar 1978. Han arbeide så for opprettelsen av Bahrain Amiri Air Force, som ble virkeliggjort i 1987 da luftforsvarsdelen av det nasjonale forsvar ble utskilt som flyvåpen.

### Regent, konge
Etter å ha etterfulgt sin far som Bahrains monark i mars 1999 igangsatte Al-Khalifah flere politiske reformer. Alle politiske fanger ble satt fri, kvinner fikk stemmerett, og det ble avholdt parlamentsvalg. Det ble dessuten foretatt en grunnlovsendring. Reformene ble beskrevet av Amnesty International som «en historiske periode for menneskerettighetene.» 

Bahrain var tidligere ansett som et emirat, og ble offisielt kalt en «stat», men ble erklært et kongedømme i 2002.

### Familie
Han og hans kone, Sheikha Sabika bint Ebrahim al-Khalifah, har fire levende barn:

* Sjeik Salman bin Hamad bin Isa al-Khalifah, kronprins av Bahrain (født 21. oktober 1969)
* Sjeik Abdullah (født 30. juni 1975)
* Sjeik Khalifah (født 4. juni 1977)
* Sjeik Najla (født 20. mai 1981)

Kongens sjette sønn, Sjeik Faisal ibn Hamad al-Khalifah (født 12. februar 1991), døde 15 år gammel i en bilulykke 13. januar 2006.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bahrains ambassade i USA om kongen og monarkiet
* Abdulhadi Khalaf: ''The New Amir of Bahrain: Marching Sideways'' (2000)
* Abdulhadi Khalaf: ''The King’s Dilemma: Obstacles to Political Reforms In Bahrain'' (2003)
* Dr. Steven Wright: ''Generational change and elite-driven reforms in the Kingdom of Bahrain''  (2006)
* Marc Pellas: ''Bahrian: The Royals rule'' i Le Monde Diplomatique (2005)
Derog Gioura

**Derog Gioura** (1932–2008) var en politiker og president i Nauru. Da hans forgjenger Bernard Dowiyogo døde som president 10. mars 2003, ble han valgt fra parlamentet som assisterende president. I parlamentsvalget 3. mai stilte han som kandidat, sammen med Ludwig Scotty og Kinza Clodumar. 29. mai fikk han hjerteinfarkt, og trakk sitt kandidatur. Han ble innlagt på sykehus i Melbourne og behandlet. Samme dag ble Ludwig Scotty valgt til ny president. Etter at han hadde blitt frisk, dro han tilbake til Nauru, og støttet René Harris i hans suksessfulle mostillitsforslag mot Scotty, og ble kvinne- og familieminister.

22. juni 2004 fikk Harris et mistillitsforslag mot seg, og Gioura mistet plassen som minister, men forble parlamentsmedlem. Ved avviklingen av parlamentet i oktober 2004, mistet han imidlertid dette vervet. Ved det etterfølgende valget ble han ikke gjeninnvalgt.

## Referanser
Michael Porter

**Michael E. Porter** (født 1947) er professor ved Harvard Business School, og leder for dens instituttet for strategi og konkurranseevne. Han er en meget anerkjent bidragsyter innenfor fagfeltet strategi, og spesielt innenfor konkurranseevne.

## Noen av hans bidrag
* Femkraftsmodellen (five forces)
* Strategiske grupper (Strategic groups)
* Verdikjede (Value chain)
* Aktivitetesbasert perspektiv (activity based view), i motsetning til ressursbasert perspektiv (resource based view)
* De generiske strategier for kostnadslederskap, differensiering, og fokus
* Markedsposisjonerings strategier verdibasert, behovsbasert, og tilgjengelighetsbasert
* Porters klyngeteori (cluster)

### «Politikkindustrien»
Begrepet *politikkindustrien* ble i 2020 presentert som et begrep om den politiske sfære av Porter ved Harvard University og forretningskvinne og forfatter Katherine M. Gehl i boka *The Politics Industry*. (Politikkindustrien), med undertittel *How Political Innovation Can Break Partisan Gridlock and Save Our Democracy* (Hvordan innovasjon kan bryte fastlåste, politiske mønstre og redde demokratiet vårt?).

Politikkindustrien tar utgangspunkt i en voksende kritikk av om det politiske systemet i Amerikas forente stater fungerer. Porter og Gehl hevder at poltikkindustrien fungerer slik det er formet for å gjøre, ikke som en demokratisk styreform slik man vanligvis ser på det, men som en privat næring med usunn konkurranse mellom de politiske partiene Demokratene og Republikanerne. Denne politikindustrien er derfor ikke i stand til å levere løsninger som  Amerikas forente stater har behov.

## Referanser


## Kilder
; Norsk
* 
* *Nasjonale konkurransefortrinn* Tano 1993 ISBN 8251830354 
* 
* *Om konkurranse* Tano 1999 ISBN 8251838436 

; Engelsk
* Porter, M. (1979) "How competitive forces shape strategy", Harvard business Review, Mars/April 1979.
* Porter, M. (1980) Competitive Strategy, Free Press, New York, 1980.
* Porter, M. (1987) "From Competitive Advantage to Corporate Strategy", Harvard Business Review, Mai/Juni 1987, s 43-59.
* Porter, M. (1996) "What is Strategy", Harvard Business Review, Nov/Des 1996.
* Porter, M. (2001) "Strategy and the Internet", Harvard Business Review, Mars 2001.

## Eksterne lenker
* Instituttet for strategi og konkurranseevne ved Harvard Business School.
Elisabeth av Bayern (østerriksk keiserinne)

**Elisabeth Amalie Eugenie av Bayern** (1837–1898) («**Sisi**») av huset Wittelsbach, var keiserinne av Østerrike og dronning av Ungarn gjennom sitt ekteskap med keiser Frans Josef av Østerrike-Ungarn. 
## Biografi
Hun var datter av hertug Maximilian Joseph av Bayern og prinsesse Ludovika av Bayern, datter av kong Maximilian I av Bayern. Hun ble kalt *Sisi* av familie og venner.

Elisabeths liv har vært gjenstand for en omfattende romantisk mytos, som har resultert i en rekke bøker og filmer og gjort henne svært populær. Hun er ofte blitt sammenlignet med Diana, prinsessen av Wales.

Elisabeth ble i sin tid sett på som den vakreste kvinnen i verden.

Hun ble myrdet av den italienske anarkisten Luigi Lucheni (1873–1910) i Genève i 1898. Hennes sønn, Rudolf av Østerrike, døde i Mayerlingdramaet 1889. Ektefellens brorsønn Franz Ferdinand og hans ektefelle døde i skuddene i Sarajevo. 

## Barn
* Sofie, (f. 5. mars 1855, d. 29. mai 1857)
* Gisela av Østerrike, (f. 12. juli 1856, d. 27. juli 1932)
* Rudolf av Østerrike, (f. 21. august 1858, d. 30. januar 1889)
* Marie Valerie av Østerrike, (f. 22. april 1868, d. 6. september 1924)

## Referanser


## Litteratur
* Hamann, Brigitte: *The Reluctant Empress: A Biography of Empress Elisabeth of Austria* (Knopf: 1986) (ISBN 0-394-53717-3) (410pp.).
* Hamann, Brigitte: *Sissi, Elisabeth, Empress of Austria* (Taschen America: 1997) (ISBN 3-8228-7865-0) (short, illustrated).
* Denenburg, Barry: *The Royal Diaries Elisabeth, The Princess Bride*

## Eksterne lenker
* 
*
Lerkendal bydel

**Lerkendal bydel** er en av de fire administrative bydelene i Trondheim kommune. Bydelen omfatter fra 1. januar 2005 disse områdene:

* Lerkendal
* Nardo
* Risvollan
* Flatåsen
* Moholt
* Åsvang
* Sjetnmarka

## Eksterne lenker
*
Sindarin

**Sindarin** er et kunstig alvespråk konstruert av professor J.R.R. Tolkien. I hans verk snakkes språket av gråalvene, dvs. sindaene, i Midgard. I tredje tideverv var det mer populært enn quenya; quenya ble kun brukt i høy lære, mens sindarin ble brukt som dagligspråk (av alvene, vel å merke. Bruken av sindarin som dagligtale hos mennesker døde ut da Númenor ble utslettet. Likevel var det mer utbredt blant de lærde hos menneskene å kjenne sindarin enn quenya).

Tolkien etterlot seg mindre skriftlig materiale om sindarin enn om quenya, og mye av det han tenkte seg om språket, ble nok aldri skrevet ned, og gikk derfor tapt ved hans død. Det er derfor vanskeligere å si noe sikkert om sindarin enn quenya.

## Fiktiv historie
Sindarin er i slekt med quenya, men stammer ikke direkte fra det. Det utviklet seg fra språket som ble talt av teleriene, de av *eldaene* som ble igjen i *Beleriand* i Midgard. Dette språket ble siden også talt av noldoene som vendte tilbake til Midgard og noen av menneskestammene, spesielt i Hadors hus.

## Ikke-fiktiv historie
J.R.R. Tolkien likte det walisiske språket, og noen av de grammatiske hovedtrekkene kan spores tilbake til dette språket. Det er f.eks. prefiksforandringen, som vi verken kjenner fra de romanske eller germanske språkene.

## Grammatikk
Her er en oversikt over de mest oppsiktsvekkende målmerkene i sindaringrammatikk: 

Sindarin inneholder, som det øy-keltiske språket, lydmutasjon, som opprinnelig var av fonologisk opphav, men som siden ofte ble grammatiske  (f.eks.: **dea** [skygge] → **i dhea** [skyggen]).

Flertallsbygning fulgte lignende lydforandringer som tysk og til tider også walisisk (f.eks.: **amon** [fjell] → **emyn** [flertall: fjell]).  
Substantivene blir ikke tilpasset noe kasus.

Konjugasjonene av verb er lignende av tysk gjennom *Affixe* (f.eks: **ped**- [sprechen, (snakke) ordstamme] → **pedithal** [du wirdst sprechen (du kommer til å snakke)].

Utenom dette var det nødvendig å finne på skrift også:

* Tengwar (skriften til alvene i Valinor)
* Certar (runeskriften) En runeskrift i Midgard, for det meste bestående av rette linjer, og ble i det tredje tidevervet nesten bare brukt av dvergene.

## Eksterne lenker
* Ardalambions side om Sindarin (engelsk)
* Ardalambions side om Sindarin (norsk)
Guye

**Guye** (kinesisk: 古冶区; pinyin: *Gǔyě Qū*) er et bydistrikt i storbyen Tangshan i den kinesisk by i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen anslås (2005) til 360&nbsp;000&nbsp;innbyggere.

## Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo,Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.
Lianzhou

**Lianzhou** (kinesisk: 连州市; pinyin: *Liánzhōu*) er et byfylke i byprefekturet Qingyuan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina. Det har et areeal på 2 661&nbsp;km² og teller 500 000 innbyggere.

## Kulturminner
Huiguangpagoden (*Huiguang ta* 慧光塔) i fylket ble i 2006 oppført på Listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner.

## Økonomi og samferdsel
I dette fylket ligger Lianzhou kullkraftverk.

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.

## Eksterne lenker
* 
* Huiguang ta jianjie
Botou

**Botou** (kinesisk: 泊头; pinyin: *Bótóu*) er en kinesisk by og byfylke i provinsen Hebei i det nordlige Kina, i byprefekturet Cangzhou. Befolkningen anslås (2000) til 550&nbsp;888. 

Arealet er 977 km²; det tilsier en befolkningstetthet på 563,9 pr km². Over en tredjedel av befolkningen er huikinesere, det vil si av den kinesiske muslimske folkeminoritet.

Et eldre navn på byen er **Bozhen**.

Den kinesiske kommunistiske politikeren Jia Qinglin ble født her.

## Administrative enketer
**Subdistrikter**:
*Jiefang (解放街道), 
*Hedong (河东街道), 
*Gulou (古楼街道)

**Storkommuner**:
*Botou (泊镇镇), 
*Jiaohe (交河镇), 
*Qiqiao (齐桥镇), 
*Simencun (寺门村镇), 
*Haocun (郝村镇), 
*Fuzhen (富镇镇), 
*Wenmiao (文庙镇), 
*Waliwang (洼里王镇)

**Kommuner**:
*Wangwuzhuang (王武庄乡), 
*Yingzi (营子乡), 
*Siying (四营乡), 
*Xixindian (西辛店乡)

## Kulturminner
Moskéen i Botou (*Botou qingzhensi*) er en severdighet som er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminnesmerker. 

## Samferdsel
Kinas riksveier 104 og 105 løper også gjennom Botou. Den begynner i Beijing, løper sørover og deler seg etter Dezhou. Riksvei 104 fortsetter da til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou, mens 105 løper til Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou, og ender opp i Zhuhai.

## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens offisielle hjemmeside  
* Botou Mosque - engelsk
* Botou qingzhensi – kinesisk
Changli

**Changli** (kinesisk: 昌黎县; pinyin: *Chānglí Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Qinhuangdao i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde det et folketall på  innbyggere.

## Kulturminner
Pagoden ved Yuanyingtempelet (*Yuanying si ta*, 源影寺塔) ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

## Administrative enheter
Storkommuner:
*Changli (昌黎镇), Jing'an (靖安镇), Anshan (安山镇), Longjiadian (龙家店镇), Nijing (泥井镇), Dapuhe (大蒲河镇), Xinji (新集镇), Liutaizhuang (刘台庄镇), Ruhe (茹荷镇), Zhugezhuang (朱各庄镇), Huangtianzhuang (荒佃庄镇)

Kommuner:
*Tuanlin (团林乡), Getiaogang (葛条港乡), Matuodian (马坨店乡), Liangshan (两山乡), Shilipu (十里铺乡)

## Samferdsel
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo,Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.

## Referanser
Fengrun

**Fengrun** (kinesisk: 丰润区; pinyin: *Fēngrùn Qū*) er et distrikt i storbyen i Tangshan i den kinesiske provinsen Hebei i det nordlige Kina. 

I 1999 var folketallet på  i distriktet, og i selve byen Fengrun var det i 2007 registrert  borgere.

## Kulturminner
Fengrun-middelskolen (*Fengrun zhongxuexiao jiuzhi*, 丰润中学校旧址) ble i 2006 tilføyd på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.

## Samferdsel
Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.

Kinas riksvei 112, en ringvei som går rundt Beijings byprovins, fører gjennom området.

## Referanser
Wu’an (Handan)

**Wu'an** (kinesisk: 武安; pinyin: *Wǔ'ān*) er et kinesisk byfylke i byprefekturet Handan i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen anslås (2005) til 66&nbsp;200.

I 1973 oppdaget man i storkommunen Cishan i Wu'an rester av den Cishankulturen.
Frank Herbert

**Frank Patrick Herbert** (1920–1986) var en amerikansk science fiction-forfatter. Han er best kjent for boken *[[Dune (roman)|Dune]]* og de fem etterfølgende bøkene i den samme serien.

Han var far til forfatteren Brian Herbert.

## Bibliografi (utvalg)
* *[[The Dragon in the Sea]]*
* *[[Dune (roman)|Dune]]*
* *[[The Green Brain]]*
* *[[The Jesus Incident]]*
* *[[The Dosadi Experiment]]*
* *[[The White Plague]]*
* *[[Man of Two Worlds]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  Offisielt nettsted for Brian Herbert og Kevin Anderson
Reidar Aulie

**Reidar Aulie** (1904–1977) var en norsk maler. 

I 1927 var han en av kunstnerne og arkitektene som etter invitasjon fra Arno Berg, daværende byantikvar i Oslo, utarbeidet forslag til hvordan hovedstadens bygningsmasse kunne bli mer fargerik og innbydende. Initiativet til dette byutviklingsprosjektet kom fra kunstneren Henrik Sørensen. I 1930-årene malte han bilder med sosialistisk innhold. Han illustrerte også flere av Ingeborg Refling Hagens bøker og malte det kjente fondbildet av Henrik Wergeland på Stein skole på Romerike (det er blant annet gjengitt i *Norges litteraturhistorie* bind 2). Han ble også kjent for malerier produsert under andre verdenskrig, deriblant *9. april 1940*, og seinere *Morgenappell på Grini*. For disse bildene ble han arrestert og satt på Grini fangeleir. Han har også laget industrimotivet som ble preget på baksiden av 500-kroneseddelen utgitt av Norges Bank fra 1948&ndash;1976. I 1950 malte han fresken *Arbeiderbevegelsens historie* i Oslo rådhus. Fra 1958 var han professor ved Statens kunstakademi, der han siden  var direktør (rektor) fra 1965 til 1971.

Reidar Aulie var lillebroren til juristen Andreas Aulie (1897–1990).

## Referanser


## Eksterne lenker
* Verk av Reidar Aulie på nasjonalmuseet.no
* NRK om Reidar Aulie
* Norges Bank om Norske sedler, utgave IV
Kongregasjonen for folkenes evangelisering

**Kongregasjonen for folkenes evangelisering** (**Congregatio de Propaganda Fide**, «Kongregasjonen for troens utbredelse») var en avdeling i Den romerske kurie, som er Den katolske kirkes sentrale administrasjon. Den har ansvaret for det katolske misjonsarbeid. 

Pave Frans fremla den 19.&nbsp;mars 2022 en ny forfatning som med virkning fra 5.&nbsp;juni 2022 erstattet Kuriens kongregasjoner og pavelige råd med dikaster.

## Historikk
Prefekt for kongregasjonen fra 2006 var kardinal Ivan Dias.

Kongregasjonen ble opprettet 22. juni 1622 av pave Gregor XV, i bullen *[[Inscrutabili Divinae]]*. Den oppgave var fra begynnelsen av misjonsvirksomhet, og da spesielt koordinering av misjonsinnsatsen, retningslinjer for misjonærene, fremme av dannelsen av et lokalt kleresi og grunnleggelse av katolske institusjoner i misjonsområdene, og økonomisk støtte til områder hvor kirken er under oppbygging. 

I dag er det viktigste dokumentet for kongregasjonens arbeid *[[Pastor Bonus]]* fra 28. juni 1988. Der spesifiseres det at «det ligger under kongregasjonen å styre og koordinere arbeidet for folkenes evangelisering og misjonssamarbeid over hele verden, unntatt i områder som er underlagt Kongregasjonen for Østkirkene». 

Områder hvor Den katolske kirke er under oppbygging er direkte underlagt kongregasjonen. Dette var tilfelle med Norge i 1953, da Oslo katolske bispedømme ble opprettet, og vedvarte frem til 1970-årene.

## Prefekter
*Antonio Maria Sauli (1622)
*Ludovico Ludovisi (1622–1632)
*Antonio Barberini (1632–1671) (1)
*Paoluzzo Altieri (1671–1698)
*Carlo Berberini (1698–1704)
*Giuseppe Sacripanti (1704–1727)
*Vincenzo Petra (1727–1747)
*Silvio Valenti Gonzaga (1747–1756)
*Giuseppe Spinelli (1756–1763)
*Giuseppe Maria Castelli (1763–1780)
*Leonardo Antonelli (1780–1795)
*Giacinto Sigismondo Gerdil (1795–1802)
*Stefano Borgia (pro-prefekt 1798-1800, prefekt 1802-1804)
*Antonio Dugnani (1804–1805)
*Michele di Pietro (1805–1814)
*Lorenzo Litta (1814–1818)
*Francesco Luigi Fontana (1818–1822)
*Ercole Consalvi (pro-prefekt 1824-1824, prefekt 1824)
*Giulio Maria della Somaglia (pro-prefekt 1824-1826)
*Mauro Alberto Cappellari (1826–1831)
*Carlo Maria Pedicini (1831–1834)
*Giacomo Filippo Fransoni (1834–1856)
*Alessandro Barnabó (1856–1874)
*Alessandro Franchi (1874–1878)
*Giovanni Simeoni (1878–1892)
*Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1892–1902)
*Girolamo Maria Gotti O.C.D. (1902–1916)
*Domenico Serafini O.S.B. (pro-prefekt 1916, prefekt 1916-1918)
*Wilhelmus Marinus van Rossum C.SS.R. (1918–1932)
*Pietro Fumasoni Biondi (1933–1960)
*Samuel Alphonse Stritch (pro-prefekt 1958)
*Grégoire-Pierre XV Agagianian (pro-prefekt 1958-1960, prefekt 1960-1970)
*Agnelo Rossi (1970–1984)
*Dermot J. Ryan (pro-prefekt 1984–1985)
*Jozef Tomko (pro-prefekt 1985, prefekt 1985–2001)
*Crescenzio Sepe (2001&ndash;2006)
*Ivan Dias (2006&ndash;2011)
*Fernando Filoni (2011&ndash;2019)
*Luis Tagle (2019–)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hjemmeside
Aiue Boulevard

**Aiue Boulevard** er den største og rikeste veien på Nauru. Det er også tilholdssted for en friluftsscene som kan ha opptil 2500 tilskuere.

Boulevarden ligger i Orro, mellom hovedkvarteret til Nauru Phosphate Corporation og Aiwo-havna. Veien er uasfaltert, og det er noen forretninger på landsiden. Like ved ligger Naurus Chinatown. Friluftsscena er et populært sted for opptredener for lokale grupper og dansere, samt Baron Waqas komposisjoner.
Baron Waqa

**Baron Divavesi Waqa** (født 1959) er en naurisk politiker som var Naurus president fra 11. juni 2013 til 27. august 2019.

## Liv og virke
Waqa har bachelorgrad fra University of the South Pacific og mastergrad fra Monash University – Clayton.

Waqa ble valgt inn i parlamentet i valget mai 2003, sammen med blant annet Kinza Clodumar, fra valgkretsen Boe. Under Ludwig Scotty var Waqa innenriks- og utdanningsminister, men måtte gå av da Scottys regjering ble offer for et mistillitsforslag fra René Harris. Han forble imidlertid medlem av parlamentet.

23. april 2004 protesterte Waqa, sammen med Kieren Keke, David Adeang og Fabian Ribauw på den internasjonale flyplassen i Yaren, mot regjeringens politikk angående de afghanske asylsøkerne i den australske flyktningleiren. Alle fire fikk trusler om opptil 14&nbsp;års fengsel på grunn av deltagelsen. Anklagene ble imidlertid droppet, og Ludwig Scotty ble gjenvalgt som president 22. juni samme år. Waqa ble da utdanningsminister.

I 2013 ble Waqa valgt til president av parlamentet. Han vant valget med 13 stemmer mot 5 for Roland Kun. I januar 2014 overlevde han et mistillitsforslag som ble fremmet etter at regjeringen hans utviste den eneste dommeren som bodde på øya og nektet å gi visum til høyesterettsjustitiarius. De to dommerne var australske. Waqa ble gjenvalgt til parlamentet i 2016 og ble innsatt som president for en ny treårsperiode.

Waqa tapte sitt sete i parlamentet i valget 24. august 2019. Han ble 27. juli 2019 etterfulgt i presidentembetet av Lionel Aingimea.

Ved et statsbesøk av Republikken Kinas president Tsai Ing-wen i mars 2019 ble Waqa tildelt storbånd av Den strålende jades orden.

## Referanser
Antonio María Rouco Varela

**Antonio María Rouco Varela** (født 20. august 1936 i Villalba i Spania) er kardinal, tidligere erkebiskop av Madrid og president for Den spanske bispekonferansen.
## Liv og virke
Han begynte som 10-åring på seminaret i Mondoñedo. I 1954 begynte han teologistudier i Salamanca, og tok sin lisensiatgrad i 1958. 

Han ble presteviet 28. mars 1959 i Salamanca. Han var da bare 22 år gammel, og måtte dispenseres fra den nedre aldersgrensen for ordinasjon. I 1964 tok han doktorgraden i kirkerett i München.

17. september 1976 utnevnte pave Paul VI ham til titulærbiskop av Gergi og hjelpebiskop av Santiago de Compostela. Han ble bispeviet der 31. oktober samme år. I 1983 ble han apostolisk administrator av Santiago de Compostela etter at erkebiskopen var flyttet til Madrid. 9. mai 1984 ble han erkebiskop av Santiago de Compostela, og 28. juli 1994 ble han erkebiskop av Madrid. I denne stillingen markerte han seg sterkt etter terrorangrepet i Madrid mars 2004.

21. februar 1998 ble han utnevnt til kardinalprest av pave Johannes Paul II. Han var medlem av:
* Kongregasjonen for biskopene
* Kongregasjonen for kleresiet
* Kongregasjonen for katolsk utdannelse
* Det pavelige rådet for tolkning av lovtekster
* Det pavelige rådet for kulturen
* Det pavelige rådet «Cor Unum»

Rouco Varela var under 80 år gammel ved Johannes Paul IIs død, og hadde derfor stemmerett ved konklavet 2005. Han tilhørte den konservative delen av det spanske bispekollegiet, og var regnet som en usannsynlig kandidat til paveembetet. Noen mente allikevel at han var *[[papabile]]*, blant annet på grunn av at hans innsats etter terrorangrepet sterkt økte hans popularitet.

Den 4. mars 2008 ble han valgt til president i Den spanske bispekonferansen, et verv han også hadde 1999&ndash;2005.

28. august 2014 ble han innvilget avskjed som erkebiskop, samtidig som at Carlos Osoro Sierra ble utnevnt til hans etterfølger.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
* Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
* Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1852-1918) *1900
* Kardinal Antonio Riberi (1897-1967) *1934
* Kardinal Ángel Suquía Goicoechea (1916-2006) *1966
* Kardinal *Antonio María Rouco Varela* (1936-2014) *1976
## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Marcus Stephen

**Marcus Stephen** (født 1. oktober 1969 i Anetan) var Naurus president og tidligere vektløfter.

Han spilte først australsk fotball for det lokale laget Aces, men bestemte seg for å satse på vektløfting. I 1989 ble Nauru Weightlifting Federation (NWF) startet, for å la den til da eneste profesjonelle vektløfter, Stephen, drive internasjonalt.

Han deltok for første gang i en internasjonal konkurranse i OL i Barcelona i 1992. Siden det på den tiden ikke var noen olympisk komité på Nauru, løftet han i stedet for Samoa. I 1993 ble en komité startet, så Stephen kunne konkurrere for sitt hjemland i OL i Atlanta i 1996 og OL i Sydney i 2000. Stephen fikk bære den olympiske fakkelen på dens stopp i Nauru.

Hans største suksess var imidlertid i Commonwealth Games: I 1990 vant han overraskende gull i vektklassen 60&nbsp;kg. I vektklassene 1994 og 1998 vant han i henholdsvis vektklassene 59&nbsp;kg og 62&nbsp;kg tilsammen tre gull. I hans siste deltagelse i Manchester i 2002 vant han tre sølv i vektklassen 62&nbsp;kg.

Hans største suksess i 1999 var at han fikk sølvmedaljen i vektklassen 62&nbsp;kg i VM i Aten, og ble viseverdensmester.

Siden 1997 har han vært økonomisk ansvarlig i den nauriske OL-komiteen. 3. mai 2003 ble Stephen valgt inn i parlamentet for valgkretsen Anetan. I René Harris' siste periode, fra 8. august 2003 til 22. juni 2004, var Stephen finans- og utdanningsminister. Han mistet imidlertid sitt sete da Ludwig Scotty ble president igjen. I oktober 2004 ble han gjenvalgt til parlamentet.

19. desember 2007 ble Stephen president i landet etter at den tidligere presidenten Ludwig Scotty ble besluttet fjernet i et mistillitsvotum, på grunn av anklager om korrupsjon. Stephen satt som president til 10. november 2011. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hecun

**Hecun** (kinesisk: 和村镇, pinyin: *Hécūn zhèn*) er en kommune i Fengfeng gruvedistrikt i byprefekturet Handan i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 82&nbsp;600.
Tangjiazhuang

**Tangjiazhuang** er en by i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 79&nbsp;100.

## Referanser
Nangong

**Nangong** (kinesisk: 南宫; pinyin: *Nángōng*) er en by på fylkesnivå i byprefekturet Xingtai i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen er på 465 854 (1999).

## Samferdsel
### Jernbane
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou, Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.

### Vei
Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.  

Kinas riksvei 308 løper gjennom området. Den begynner i Qingdao i Shandong og fører via Jinan til  Shijiazhuang i Hebei.
Zhaogezhuang

**Zhaogezhuang** er en kommune i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 86&nbsp;100.
Linxi (Xingtai)

**Linxi** (kinesisk: 临西县; pinyin: *Línxī Xiàn*) er et fylke i byprefekturet Xingtai i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokale sider
Linshui (Hebei)

**Linshui** er en by i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 109&nbsp;400.
Zhuozhou

**Zhuozhou** (kinesisk: 涿州; pinyin: *Zhuōzhōu*) er en by på fylkesnivå i byprefekturet Baoding i provinsen Hebei i det nordlige Kina. Befolkningen var i 1999 på 1&nbsp;111&nbsp;991.

Den italienske reisende Marco Polo (1254–1324) skildrer byen i sin berømte reiseskildring *[[Il Milione]]*, og forteller at den var en stor og vakker handelsby med silkedraperier og gullsmedarbeider. Den var et viktig møtested for handelsreisende, og et knutepunkt for Yuan-dynastiets postvesen.

## Kulturminner
Dobbeltpagoden i Zhuozhou (*Zhuozhou shuangta*, 涿州双塔), Yongjibroen (*Yongji qiao*, 永济桥) og Jinmen-sluseporten (*Jinmen zha*, 金门闸) er oppførte på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

## Samferdsel

Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

## Eksterne lenker
* Offisielle nettsider
* Zhuozhou shuangta
* Pagode des Yunju-Tempels in Zhuozhou
* Yongji qiao
* Jinmen Sluice Gate——A Masterpiece of Ancient Water Conservancy Project
* Yongding He Jinmen zha yiji (Foto)
Shahe

**Shahe** (kinesisk: 沙河; pinyin: *Shāhé*) er en by på fylkesnivå i byprefekturet Xingtai i provinsen Hebei i det nordlige Kina. 

Befolkningen er på  (1999).

## Kulturminner
Song Jing-steintavlen (*Song Jing bei*, 宋璟碑) fra Tangdynastiets tid ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Xinji

**Xinji** (kinesisk: 辛集; pinyin: *Xīnjí*) er et byfylke i byprefekturet Shijiazhuang i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina.

Xinji var tidligere **Shulu** fylke (束鹿县，*Shùlù Xian*), og ble byfylke i 1986.

Befolkningen var på  innbyggere i 1999.

## Samferdsel
Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog stanser her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens hjemmesider
Dingzhou

**Dingzhou** (kinesisk: 定州; pinyin: *Dìngzhōu*) er en by på fylkesnivå i byprefekturet Baoding i provinsen Hebei i det nordlige Kina.

I 1999 var befolkningen på  innbyggere, og i selve byen Dingzhou var det i 2007 registrert .

## Administrative enheter

Dingzhou består av tre subdistrikter, 13 storkommuner, åtte kommuner og en nasjonalitetskommune:
* Subdistriktet Nanchengqu (南城区街道, „Sørbyen“);
* Subdistriktet Beichengqu (北城区街道, „Nordbyen“);
* Subdistriktet Xichengqu (西城区街道, „Vestbyen“);
* Storkommunen Liuzao (留早镇);
* Storkommunen Qingfengdian (清风店镇);
* Storkommunen Pangcun (庞村镇);
* Storkommunen Zhuanlu (砖路镇);
* Storkommunen Mingyuedian (明月店镇);
* Storkommunen Dingningdian (叮咛店镇);
* Storkommunen Dongting (东亭镇);
* Storkommunen Daxinzhuang (大辛庄镇);
* Storkommunen Dongwang (东旺镇);
* Storkommunen Gaopeng (高蓬镇);
* Storkommunen Xingyi (邢邑镇);
* Storkommunen Liqingu (李亲顾镇);
* Storkommunen Ziwei (子位镇);
* Kommunen Kaiyuan (开元镇);
* Kommunen Zhaocun (赵村乡);
* Kommunen Zhoucun (周村乡);
* Kommunen Dongliuchun (东留春乡);
* Kommunen Yangjiazhuang (杨家庄乡);
* Kommunen Daluzhuang (大鹿庄乡);
* Kommunen Xizhong (息冢乡);
* Kommunen Xicheng (西城乡);
* Nasjonalitetskommunen Haotouzhuang for hui-kineserne (号头庄回族乡).

## Samferdsel
### Jernbane
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.

### Vei
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett vbed Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Dingzhous offisioelle hjemmesider
* Report on excavation of Dingzhou tombs
Renos Doweiya

**Renos Doweiya** (født 1983) er en naurisk vektløfter.

I Commonwealth Games i Manchester i 2002 kom han på tredjeplass i vektklassen 77&nbsp;kg, men dette ble senere omgjort til en sølvmedalje fordi indiske Satheesha Rai ble diskvalifisert på grunn av doping. Han vant også gullmedaljer i Oseaniamesterskapet, både i 2001 og 2002.