open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Labergmoen bedehuskapell

**Labergmoen bedehuskapell**, også omtalt som **Laberg bedehuskapell**, var et forsamlingshus på Laberg, om lag to kilometer sørvest for Årstein, i Gratangen kommune i Troms. Bygningen er tegnet av arkitekten Sverre Pedersen, og det ble oppført i tre og Durox-blokker i 1969, og innviet som kapell av biskop Monrad Norderval den 26. oktober samme år. Kapellet hadde hundre sitteplasser, og det fikk sitt navn av misjonsfolket på Laberg.

Etter at det ut over 1990-tallet ble færre besøkende på gudstjenestene i bedehuskapellet, ble bygningen overtatt av en kapellforening i 1997, og høsten 2004 ble det vedtatt at dette ikke lengre skulle være gudstjenestested. Den 4. desember 2005 ble det avholdt en høymesse, og bygningen ble for siste gang brukt som bedehus, og har i ettertid vært brukt som grendehus.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Accept (album)

***Accept*** er debut-albumet til det tyske heavy metal-bandet Accept. Det er Accepts eneste album med Frank Friedrich på trommer. Han forlot bandet før plata ble utgitt og ble erstattet av Stefan Kaufmann. Lydbildet på plata er mindre karakteristisk enn deres senere utgivelser, særlig er Dirkschneiders vokal mer tradisjonell enn den særegne stilen han etter hvert fant.

## Sporliste
### Side 1
Lady Lou – 3:02
Tired of Me – 3:15
Seawinds – 4:32
Take Him in My Heart – 3:32
Sounds of War – 4:38
### Side 2
Free Me Now – 3:02
Glad to Be Alone – 5:14
That's Rock 'n' Roll – 2:53
Helldriver – 
Street Fighter – 3:28

## Personell
*Udo Dirkschneider – Vokal
*Wolf Hoffmann – Gitar
*Jörg Fischer – Gitar
*Peter Baltes – Bass, vokal på "Seawinds" og "Sounds of War"
*Frank Friedrich – Trommer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Atlantorchestoidea brasiliensis

***Atlantorchestoidea brasiliensis*** er den eneste arten i slekten *Atlantorchestoidea* innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.

## Eksterne lenker
*
Nils Jørgen Fuglesang

**Nils Jørgen Fuglesang** (1918–1944) var en norsk flyger fra Florø. Hans foreldre var Hartvig Fuglesang og Kristine Fuglesang, født Larsen, begge fra Flekkefjord. Fuglesang gikk på Lycée Pierre Corneille og var en del av den norske seksjonen i Rouen, Frankrike. Fuglesang arbeidet som funksjonær i rederiet Wilh. Wilhelmsen før angrepet på Norge i 1940.  Han forlot Norge fra Kvammen om bord på MK «Heimfjell» 12. mars 1941 og ankom Lerwick 14. mars 1941.  Fuglesang reiste videre til Canada og ble utdannet til flyger. Fuglesang var i «flygerkull nummer 1 (jagerflygere)» ved flygeskolen ved Flyvåpnenes Treningsleir i Toronto.

I 1943 styrtet han i Nederland med et Spitfire jagerfly, og havnet i tysk fangenskap. Fuglesang og andre allierte flygere ble holdt i krigsfangeleiren Stalag Luft III i Sagan, Schlesien. Sammen med ca. 80 andre rømte han gjennom en tunnel som de hadde gravd ut under minefelt og piggtrådgjerder den 23. mars, 1944. Fangeleiren var tungt bevoktet, flukten ble derfor et nederlag for Adolf Hitler, som beordret omfattende forfølgelse og skyting av krigsfangene. Den 29. mars ble Fuglesang, Halldor Espelid, James Catanach og Arnold Christensen arrestert av Gestapo i Flensburg, ved grensen til Danmark. Da en av de fire ble henrettet ved skudd i ryggen, løp de andre fra vaktene. De ble også skutt bakfra.

## Utmerkelser
Fuglesang mottok disse utmerkelsene for sin innsats under krigen:

## Referanser
Ictus Musikproduktion

**Ictus Musikproduktion** i Stockholm er et plateselskap som ble grunnlagt i 2006 og som er eiet av sangeren Patrik Sandin.

Selskapet retter seg framfor alt mot klassisk musikk.
Alle CD-ene til selskapet er innspilt av lydteknikeren Bertil Alving og distribueres av Naxos Sweden AB.

## Eksterne lenker
* Ictus' nettsted
Galina Visjnevskaja

**Galina Visjnevskaja** er navnet til flere personer:

* Galina Pavlovna Visjnevskaja, russisk sopran
* Galina Visjnevskaja (skiskytter), kasakhstansk skiskytter
Worston records

**Worston Records** er et "independent" (uavhengig) plateselskap fra Stockholm. Siden starten i 1995 har selskapet gitt ut plater med band som Everslick, Deadmeat, Steward, Anti-Hero og Slowlife. Selskapet satser først og fremst på punk, hardcore og metal.

## Eksterne lenker
* Worston Records
Austrotroides

***Austrotroides*** er en slekt innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.

## Arter
* *[[Austrotroides crenatus]]* (Friend, 1982)
* *[[Austrotroides leptomerus]]* (Friend, 1987)
* *[[Austrotroides longicornis]]* (Friend, 1987)
* *[[Austrotroides maritimus]]* (Friend, 1987)
* *[[Austrotroides occidentalis]]* (Friend, 1982)
* *[[Austrotroides pectinalis]]* (Friend, 1982)

## Eksterne lenker
*
Bellorchestia

***Bellorchestia*** er en slekt innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.

## Arter
* *[[Bellorchestia chathamensis]]* (Hurley, 1956)
* *[[Bellorchestia kirki]]* (Hurley, 1956)
* *[[Bellorchestia marmorata]]* (Haswell, 1880)
* *[[Bellorchestia pravidactyla]]* (Haswell, 1880)
* *[[Bellorchestia quoyana]]* (Milne-Edwards, 1840)
* *[[Bellorchestia richardsoni]]* (Serejo & Lowry, 2008)
* *[[Bellorchestia spadix]]* (Hurley, 1956)
* *[[Bellorchestia tumida]]* (Thomson, 1885)

## Eksterne lenker
*
Exlibris Records

**Exlibris Records**, Exlibris Musikk eller Gyldendals musikkforlag ble grunnlagt i 1975 i Danmark.

Selskapet eies av et av Danmarks største selskap, Gyldendal.

## Eksterne lenker
* Exlibris.dk
* Gyldendal.dk
Size

**Size records** er et svensk plateselskap grunnlagt og drevet av Steve Angello. Selskapet ble stiftet i 2003.

## Diskografi
* *Size001: Steve Angello - Simplicity EP*, 2003
* *Size002: The Sinners - Sin EP. 1*, 2003
* *Size003: Steve Angello - Strange Fruit EP*, 2003
* *Size004: Steve Angello - Twisted Sense EP*, 2003
* *Size005: The Sinners - Sin EP. 2*, 2003
* *Size006: Steve Angello - Voices*, 2003
* *Size007: Steve Angello - Toolbox EP*, 2004
* *Size008: Steve Angello - Euro*, 2004
* *Size009: Disco Construction - Can't Get Enough*, 2004
* *Size010: General Moders - Cross The Sky*, 2004
* *Size011: Who's Who? - What's What EP*, 2005
* *Size012: Steve Angello - Teasing Mr. Charlie/Straight*, 2006
* *Sizex001: Alex Neri - Housetrack*, 2005
* *Sizex002: Full Blown - Some Kinda Freak*, 2005
* *Sizex003: MGB & SDS - New Jack*, 2005

## Eksterne lenker
* Size records
Druzjba

**Druzjba** (ukrainsk Дружба; før 1962: Хутір-Михайлівський *Khutir-Mykhajlivskyj*) er en by i Sumy oblast i Ukraina. Byen har omkring 5&nbsp;000 innbyggere (2011). 

Khutir Mikhaylivskyj jernbanestasjon er et viktig knutepunkt for trafikken fra Ukraina til Russland.

## Eksterne lenker
*
Så länge skutan kan gå records

**Så länge skutan kan gå records** er et plateselskap som ble grunnlagt våren 2009 i Malmö av Paul Håkansson. Selskapet har sluppet plater med The Animal Five, Babian, Slangbella  og The Culture In Memoriam.
Navnet på selskapet er et ordspill med Evert Taubes sang "Så länge skutan kan gå" og den rådende situasjonen innen musikkindustrien.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Så länge skutan kan gå records
Nadezjda Ioffe

**Nadezjda Adolfovna Ioffe** (, født 1906, død 18. mars 1999) var en sovjetisk trotskist og datter av den tidlige sovjetlederen Adolf Ioffe.

Ioffe sluttet seg til den trotskistiske venstreopposisjonen innen det sovjetiske kommunistiske parti kort etter at den ble dannet i 1923, og ble sendt i eksil fra Moskva i 1929. Hun ble arrestert på nytt med begynnelsen av den store terroren i 1936 og sendt til arbeidsleirene ved Kolyma i Sibir, der hennes første ektemann, trotskisten Pavel Kossakovskij, ble drept i 1938. Hun var senere den siste person som så Leo Trotskijs første hustru, Aleksandra Sokolovskaja, i live, i Kolyma i 1938.

Etter Josef Stalins død i 1953 ble Ioffes domfellelse annullert, og hun vendte tilbake til Moskva i 1956. Hun skrev en erindringsbok, *Back in Time: My Life, My Fate, My Epoch* i 1971-1972, som først ble publisert i Moskva etter Sovjetunionens oppløsning i 1992. Hennes familie emigrerte til USA mot slutten av hennes liv, og hun slo seg ned i Brooklyn i New York City. Hun arbeidet på farens biografi og hans brev frem til sin død i 1999 på sykehus i Brooklyn i en alder av 92 år.

Hennes levninger ble bragt til Moskva og ble gravlagt på Novodevitsjijkirkegården.

## Verker
* Nadezhda Joffe. *Back in Time: My Life, My Fate, My Epoch*, Oak Park, MI, Labor Publications, 1995, ISBN 0-929087-70-4 (translated from the Russian by Frederick S. Choate) Original Russian title *Vremya Nazad*
* Nadezhda Joffe. *On Trotsky's Romances, Real and Imagined*, a letter published in *Novoye Russkoye Slovo*, March 18, 1997

## Litteratur
* Helen Halyard. *Nadezhda Joffe 1906 - 1999. Obituary* in *Workers' Liberty* #57, 1999.
Brevitalitrus

***Brevitalitrus*** er en slekt innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.

## Arter
* *[[Brevitalitrus dyaulanus]]* (Bousfield, 1971)
* *[[Brevitalitrus hotulanus]]* (Calman, 1912)
* *[[Brevitalitrus nesius]]* (J.L. Barnard, 1960)
* *[[Brevitalitrus stephenseni]]* (Bousfield, 1971)
* *[[Brevitalitrus strinatii]]* (Stock, 1997)
* *[[Brevitalitrus toli]]* (J.L. Barnard, 1960)
* *[[Brevitalitrus wolffi]]* (Bousfield, 1971)

## Eksterne lenker
*
Zebra Art Records

**Zebra Art Records** er et svensk plateselskap. 

Zebra Art er et uavhengig plateselskap med sete i Göteborg. Det drives av Valle Erling og har gitt ut plater siden 1998. Blant selskapets artister kan nevnes Eldkvarn, som har gitt ut tre livealbum på dette selskapet, samt Stefan Andersson, Ideell Rebell, Martin Schaub, Sara Thuresson, Sam Vesterberg, West of Eden og Valle Erlings gruppe Valdemar.

## Eksterne lenker
*
Izet Hajrović

**Izet Hajrović** (født 8. august 1991) er en bosnisk fotballspiller som spiller for den greske klubben Aris Thessaloniki. 

Han har tidligere spilt for den sveitsiske klubben Grasshopper og den tyrkiske klubben Galatasaray. Han er født i Sveits, men begge foreldrene hans er Bosnjaker fra Montenegro. Han har også en yngre bror, Sead Hajrović, som spiller for Grasshopper. Han spilte sinn første og eneste landskamp for det sveitsiske landslaget den 14. november 2012 i en treningskamp mot Tunisia. Den 10. september debuterte han for det bosniske landslaget med å score i en VM-kvalifiseringskamp mot Slovakia.

## Meritter
**Grasshopper Zurich**
* Den sveitsiske cupen: 2012–2013

**Galatasaray**
* Den tyrkiske cupen: 2013–2014

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
VM i landhockey for menn 1973

**VM i landhockey 1973 for menn** ble arrangert på Wagener Stadion i byen Amstelveen i Nederland fra 24. august til 2. september 1973. Det var det andre verdensmesterskapet i landhockey avholdt i regi av Det internasjonale hockeyforbundet (FIH). Turneringen ble vunnet av vertsnasjonen Nederland, som beseiret India 4−2 på straffeslagkonkurranse, etter at stillingen i finalen hadde stått 2-2 etter ekstraomganger.

## Resultater
### Gruppespill
#### Gruppe A

: Kvalifisert til semifinaler

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

#### Gruppe B

: Kvalifisert til semifinaler

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

### Plasseringsspill
#### Kvalifisering til kamp om 9.−12.-plass

----

#### Kamp om 11.- og 12.-plass

#### Kamp om 9.- og 10.-plass

#### Kvalifisering til kamp om 5.−8.-plass

----

#### Kamp om 7.- og 8.-plass

#### Kamp om 5.- og 6.-plass

### Finalespill

#### Semifinaler

----

#### Bronsefinale

#### Finale

## Statistikk
### Sluttplassering

### Toppscorere

## Referanser


## Eksterne lenker
* FIHs offisielle nettside for mesterskapet 
* Oppsummering − rediff.com
VM i landhockey for menn 1998

**VM i landhockey 1998 for menn** var det niende verdensmesterskapet i landhockey og ble arrangert samtidig med kvinnenes turnering i byen Utrecht i Nederland. Det ble avholdt på Stadion Galgenwaard fra 21. mai til 1. juni 1998. Turneringen ble vunnet av det nederlandske landhockeylandslaget, som tok sin tredje VM-tittel. Spania tok andreplassen, mens Tyskland endte på tredjeplass. Nederland skrev historie ved å bli det første og hittil eneste landet i verden til å vinne et verdensmesterskap på hjemmebane to ganger. Det var også andre gang mesterskapet ble i Nederland.  

## Arena
Stadion Galgenwaard i den nederlandske byen Utrecht var arena for dette niende verdensmesterskapet. Stadionet ble åpnet i 1982 og blir i hovedsak brukt til fotball. Det er hjemmebanen til fotballklubben FC Utrecht. Stadion Galgenwaard har en tilskuerkapasitet på om lag 24&nbsp;500 og var i sin tid et av de mest moderne stadionene i verden. Det har blitt brukt som spillested for to VM-finaler: Den første var finalen i denne VM-turneringen (som denne artikkelen handler om), mens den andre var for finalen i U20-VM i fotball i 2005. 

## Resultater
### Gruppespill
#### Gruppe A

: Kvalifisert til semifinaler

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

#### Gruppe B

: Kvalifisert til semifinaler

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

### Plasseringsspill
#### Kvalifisering til kamp om 9.−12.-plass

----

#### Kamp om 11.- og 12.-plass

#### Kamp om 9.- og 10.-plass

#### Kvalifisering til kamp om 5.−8.-plass

----

#### Kamp om 7.- og 8.-plass

#### Kamp om 5.- og 6.-plass

### Finalespill

#### Semifinaler

----

#### Bronsefinale

#### Finale

## Statistikk
### Sluttplassering

### Toppscorere

### Priser

## Referanser


## Eksterne lenker
* FIHs offisielle nettside for mesterskapet 
* Oppsummering − rediff.com
Soknebud

**Soknebud** eller **sognebud**, også kalt **berede** (berette), er en prests nattverdsbesøk hos sjuke og døende. Handlinga blir forretta etter et spesielt ritual. Soknebud kan også forrettes for mennesker som ikke er syke eller døende, men bare ønsker nattverd (og/eller skriftemål) hjemme.

## Praksis
Soknebud er besøk av prest hos folk som ligger sjuke eller for døden, sånn at presten kan snakke og be med de sjuke og dele nattverd.

Når prestene er budsendt, vil de først samtale med den sjuke, gjerne i enerom, sånn at de kan være sikker på om hen ønsker nattverd. Presten vil da også få vite om den sjuke ønsker å skrifte.

Kirken har en egen liturgi for soknebud. Etter ordninga i Den norske kirken kan en prest eller diakon gå i soknebud. Liturgien blir innledet med salmesang, fortsetter med ei kort bønn og Fadervår før liturgen forretter nattverden for dem som er tilstede. Han vil avslutte med den aronittiske velsignelse og gjerne en salme. Presten skal bære embetsdrakt hvis det er mulig.

M. B. Landstad har beskrevet et soknebud i diktet «Et Sognebud» (1842).

## Se også
* Sykesalving, «den siste olje»
* Nattverd

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tjensteordning for diakoner
* Oppslagsordet «sogne-bud» i ''Ordbog over det danske Sprog 1700-1950''
Bousfieldia phoenixae

***Bousfieldia phoenixae*** er den eneste arten i slekten *Bousfieldia* innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.

## Eksterne lenker
*
Grunnskole

**Grunnskole**, *primærskole* eller *primærutdannelse* er den første formelle opplæring i et skolesystem. Formålet er å gi opplæring innen de grunnleggende ferdighetene lesing, skriving og regning gjerne med utgangspunkt i læreplaner som skal gi alle likeverdig og tilpasset opplæring. I Norge er grunnskolen den obligatoriske skolen for barn og ungdom, fra første til tiende klassetrinn (6 til 16 års alder).   

Det varierer mellom ulike land og kulturer hva som betraktes som prioriterte ferdigheter og kunnskaper samt hvor lang grunnskoleutdanningen skal være. For å kvalifisere til videre utdanning, kreves vanligvis fullført grunnskole. For voksne som ikke har mottatt undervisning tilbys det i de fleste land grunnskoleutdanning for voksne.

Utdanning i grunnskole er gjerne lovfestet i form av skoleplikt. Retten til gratis elementær utdannelse og å til skole er en rettighet for alle ifølge artikkel 26 i Menneskerettighetserklæringen fra FN.

## Grunnskole i ulike land

### Norge

Grunnskolen i Norge ble innført på 1970-tallet, da folkeskole ble avskaffet. Først var den 9-årig. Nå er den 10-årig. Avlagt grunnskoleutdanning i Norge gir grunnlag for videregående opplæring.

### Finland

Grunnskolen i Finland (fi: *peruskoulu*) ble innført på 1970-tallet, og erstatte den tidligere folkeskolen, "medborgarskolan" og "mellomskolen". Denne forandringen ble lovfestet i 1968, men overgangen skjedde gradvis på 1970-tallet.

Grunnskolen er niårig med ett frivillig tiende år, og begynner normalt det året barnet fyller 7 år, men skolestarten kan flyttes fram eller tilbake med ett år. Undervisningen gjøres i hovedsak av klasselærere i klasse 1–6, og av faglærere i klasse 7–9. Skolespråket er normalt finsk, svensk eller samisk. Normalt går barna ett år i frivillig forskoleklasse før skolen.

Kommunene er ansvarlige for grunnskoleundervisningen, men det finnes også statlige og private skoler, for eksempel i sammenheng med lærerutdannelse med spesielle språkprogram eller alternativ pedagogikk. Skolegang og skolemateriell er gratis for eleven, liksom skolereiser om de er lange eller vanskelige, eller overnatting med helpensjon om dette er et behov. Visse spesielle skoler har rett til å kreve avgifter.

Finske barn har læreplikt til grunnskolens lærekurser er avsluttet, eller høyest ti år, men ikke skoleplikt: en familie kan velge å arrangere undervisningen på en annen måte. Muligheten utnyttes av 400–600 barn.

### Island

Grunnskolen på Island ble innført i 1974 og er ti år lang. Grunnskole heter "grunnskóli" på islandsk.

### Sverige

Grunnskolen i Sverige er 9-årig og obligatorisk og det er for denne skoleformen som den nasjonale skoleplikten gjelder. Grunnskole heter "grundskola" på svensk.

Grunnskolen ble fram til 1994 oppdelt i tre stadier der "lågstadiet" omfattet klasse 1-3, "mellanstadiet" klasse 4-6 og "högstadiet" klasse 7-9. Grunnskolen følges av "gymnasieskolan", men skoleplikten gjelder ikke der. De fleste fullfører allikevel dette.

### Tyskland

Grunnskolen i Tyskland omfatter siden 1920 de laveste klassene i den tyske folkeskolen.

## Se også
* Grunnskolelærer
* Friskole

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Lev Karakhan

**Leo «Lev» Mikhajlovitsj Karakhan** (*Karakhanian*) (armensk Կարախանյան Լեւոն Միքայելի, russisk Лев Михайлович Карахан; født 20. januar 1889 i Tbilisi, henrettet 20. september 1937 i Moskva) var en sovjetisk bolsjevikisk diplomat av armensk slekt, fra Georgia.

Etter oktoberrevolusjonen i 1917 ble han med i det revolusjonære militærråd for RSFSR; i 1918 ble han så valgt til delegasjonsmedlem til den russiske delegasjon (sammen med blant andre Leo Trotskij og Adolf Joffe) ved fredsforhandlingene i Brest-Litovsk.

Fra 1918 til 1920 (og atter fra 1927 til 1934) fungerte han som stedfortredende folkekommissær for utenrikssaker. I denne forbindelse utferdiget han den 27. juli 1919 det såkalte Karakhanmanifestet hvori den nye sovjetstaten frasa seg alle privilegier som Tsarrussland hadde skaffet seg i Kina under Qing-dynastiet. Dette bidro sterkt til å skape interesse for den russiske revolusjon og for kommunismen i Kina, der den antiimperialistiske fjerde mai-bevegelsen var i fremmarsj.

Karakhan var sendebud i Polen 1921–1922 og i Kina 1924–1926, der han med stor smidighet visste å gjøre seg gjeldende i østasiatisk politikk. I 1926 blev Karakhan vikarierende utenrikskommissær for Georgij Tsjitsjerin. Han var senere Maksim Litvinovs nærmeste mann.

Han ble henrettet i 1937 under de stalinistiske utrenskninger. Hans hustru, Marina Semjonova, døde i 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fabian Schär

**Fabian Lukas Schär** (født 1991) er en sveitsisk fotballspiller som spiller for den engelske klubben . 

Schär har tidligere også spilt for de sveitsiske klubben Wil 1900 og . Den 4. juni 2015 ble det annonsert at han hadde signert for den tyske klubben .

## Landslaget
Han representerte Sveits i sommer-OL 2012 og i mai 2014 ble han med i Sveits' VM-tropp til VM i Brasil. Den 10. september 2013 scoret han begge målene i 2-0 seieren over Norge på Ullevaal Stadion i en VM-kvalifiseringskamp.

Schär ble dessuten også tatt ut i ' EM-tropp til EM i Frankrike 2016. og VM i fotball 2018 i Russland.

Han ble tatt ut i ' EM-tropp til EM i fotball 2021.

Han ble tatt ut i ' tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.

Han ble tatt ut i ' EM-tropp til EM i fotball 2024.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profile at FC Basel Website
* Player page on World Football
Volume Records

**Volume Records** er et plateselskap som ble startet av Torbjörn Jörgensen. Det ble grunnlagt i 1985 da morselskap Creative Enterprises kjøpte artistformidlingsselskapet ATC.  

## Artister (utvalg)
*Hidden Charms
*Jih
*Textones
*Robert Varga and the Converse All Stars
Ville Miettunen

**Ville Miettunen** (født 31. oktober 1992) er en finsk freestylekjører som konkurrerer i kulekjøring. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ikke fullførte kvalifiseringen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Plus 8

**Plus 8** er et kanadisk plateselskap som gir ut technobetont musikk.
Selskapet er basert i Windsor, Ontario og ble grunnlagt i 1990 av Richie Hawtin og John Acquaviva.
Til å begynne med bestod plateutgivelsene mest av deres eget materiale og fra noen venner som Kenny Larkin.
Plateselskapet er mest kjent for sine plateutgivelser med Speedy J og Richie Hawtins egne under aliasene *F.U.S.E* og *Plastikman*.
Selskapet er etter 1997 lagt på is, da John Acquaviva begynte å arbeide som DJ og Richie Hawtin fokuserte på sitt eget plateselskap: Minus.

## Eksterne lenker
* Plus8.com
Trollsteinen (Vågan)

**Trollsteinen**, også kalt **Djevelsteinen**, er en flyttblokk som ligger ved Europavei 10, om lag hundre meter sør for Lofotkatedralen, i Kabelvåg i Vågan kommune. På steinen er det avbildet et kors som det ikke har blitt funnet tilsvarende til i Europa, 
og den har «kloremerker» som kan se ut som å komme fra tre store fingre. 
Det knytter seg flere sagn til steinen, og den regnes som ett av de mest gåtefulle kulturminnene i regionen.

Korset er 75 centimeter høyt, risset inn på en plan flate, og har form som et crux immissa som vider seg noe ut i endene.
I 1995 ble det oppdaget en «bule» på høyre side av korset, mellom tverrarmen og stammen, en detalj som ikke før har vært påvist på slike figurer. 
Teoriene er at dette enten er et uferdig keltisk kors som skulle ha et solsymbol i sentrum, eller at det kan være et staurogram, der de to greske bokstavene «χ» og «ρ», utgjør de første to bokstavene i navnet til Kristus. 
Det antas også at steinen opprinnelig var et mulig sjøsamisk kultsted som ble ufarliggjort ved at man risset inn et kors, 
eller at den ble brukt som alter ved stedet før den første kirken ble bygd. Det at steinens opprinnelige plassering er ukjent, vanskeliggjør muligheten for å finne svar på hvorfor korset ble risset inn.

Ifølge et sagn ble *Trollsteinen* kastet ned fra Tjeldbergtinden, om lag 1,8 kilometer mot nordøst, av Djevelen for å treffe den første kirka som ble bygd i Vágar. I en annen variant ble den kastet av et troll. Steinen bommet på kirka, men grepet rundt var så hardt at avtrykket vises fremdeles. Et annet sagn forteller at Djevelen ble sluppet løs i Vágar rundt 1850, og at prost Christian Bull, ved hjelp av vers og Svarteboka greide å drive ham tilbake under jorda, til tross for det harde grepet rundt *Djevelsteinen*, som gjorde at man enda kan se merker etter klørne.

Trollsteinen har blitt flyttet to ganger i forbindelse med veiarbeid. I 1925 ville Vegvesenet sprenge steinen for å rette opp veien, men motstand fra kulturinteresserte og andre innbyggere i Kabelvåg førte til at steinen ble fredet. Av steiner i verden med kors hugd inn, er de to antatte gravminnene «Sigmundarsteinur» på Skúvoy i Færøyene og en korsstein på Birsay i Orknøyene de som er mest like Trollsteinen. Begge er hugd inn på flyttbare steiner, men mangler «bulen».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nasjonalbiblioteket: Edvard Ruud, ''Det mørke landet: nordnorske eventyr og segner''. Side 118-119: Sagnet om Trollsteinen i Vågan
* Nasjonalbiblioteket: Dagmar Blix, ''Draugen skreik: tradisjon frå Lofoten. Side 21-22: Prestar - Den vonde. Segna om Trollsteinen.
* Gamle Lofotbilder, Veien mellom Svolvær og Kabelvåg, med to bilder av Trollsteinen.
*
Trollsteinen

**Trollsteinen** kan vise til:
*Et kulturminne i Kabelvåg i Nordland, se Trollsteinen (Vågan)
*En norsk film, se Trollsteinen (film)
Marina Semjonova

**MarinaTimofejevna Semjonova** (russisk: **Марина Семёнова**, født 1908 i St. Petersburg, død 9. juni 2010 i Moskva) var en russisk ballerina og koreograf.

Hun var gift med politikeren og diplomaten Lev Karakhan, som ble henrettet under Stalins store utrenskninger i 1937.

Semjonova debuterte i 1925 i *La Source* med suksess. I 1930 begynte hun å danse ved Bolsjojteateret blant annet med *[[Giselle]]* og *[[Esmeralda (balett)|Esmeralda]]* i sitt repertoar.

I 1935 og 1936 opptrådte hun med Ballet de l'Opéra de Paris i *Giselle*. Hennes partner var Serge Lifar.

Semjonova trakk seg tilbake i 1954 for å bli lærer ved Bolsjojteatret. Blant hennes elever kan nevnes Natalia Bessmertnova, Marina Kondratieva, Nina Sorokina, Ludmila Semenjaka, Nina Ananiashvili og Maria Aleksandrova.

Ved Semjonovas 100-års fødselsdag i 2008 ble hun feiret med fire dages festforestillinger på Bolsjojteatret. Hun sovnet stille inn i sitt hjem i Moskva den 9. juni 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Dødsannonse
Natalia Bessmertnova

**Natalia Igorevna Bessmertnova** (russisk: **Наталья Игоревна Бессмертнова**, født 19. juli 1941 i Moskva, død 19. februar 2008 i Moskva) var en russisk ballerina.

Bessmertnova, som studerte for blant andre Marina Semjonova, avla eksamen i 1961 og ble ansatt to år senere av Bolsjojballetten.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Løvblåser

**Løvblåser** er et hageredskap som kan ha bensinmotor eller elektromotor. Bensindrevne løvblåsere har som regel totaktsmotor, men finnes også med 
firetaktsmotor. Løvblåsere kan brukes til å blåse løv og avfall inn til veikanten 

Det kan bestå av en liten Briggs & Stratton motor som driver en sentrifugalvifte som leverer en kaftig luftstrøm. Apparatet er montert på en bæremeis som operatøren bærer på ryggen.

Luftstrømmen føres ut gjennom en fleksibel slange, ca. 10 mm i diameter, og gjennom et en meter langt munnstykke som operatøren styrer. Det finnes også varianter hvor operatøren holder apparatet i hånden, som f.eks, Stihls håndholdte løvfjernere.

Når peratøren skal rydde en park blåser han  det visne løvet i rakner, eller rekker hvor det senere samles opp og kjøres vekk for kompostering.

Man bør bruke hørselvern når man driver med løvblåser slik at man ikke skader hørselen sin.  

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Den eurasiske økonomiske union

**Den eurasiske økonomiske union** (russisk: Евразийский экономический союз, Jevrazijskij ekonomitsjeskij sojuz) er en økonomisk union mellom Russland, Belarus, Kasakhstan, Kirgisistan og Armenia. Avtalen om etablering av unionen ble undertegnet i Astana 29. mai 2014 med ikrafttreden 1. januar 2015.

Unionen legger opp til tettere økonomisk integrasjon og samordning, med fellesmarked og fri bevegelse av varer, tjenester, kapital og arbeidskraft mellom medlemsstatene. 

Tadsjikistan og Usbekistan har også ytret ønske om å slutte seg til unionen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Børre Henrik Børresen

**Børre Henrik Børresen** (født 1807 i Løten, død 1877) var en norsk snekkermester og Lillehammers andre ordfører.

Børresen overtok som ordfører på Lillehammer etter Ludvig Wiese, men han satt bare et knapt år i 1844, og ble etterfulgt av kjøpmann Knut Torkilsen.

Han har en gate oppkalt etter seg på Lillehammer, Børresens veg.

## Referanser
Skibotn Idrettslag

**Skibotn Idrettslag** fra Skibotn i Storfjord kommune i Troms ble stiftet 19. november 1933. Klubben har aktivitet innen fotball, gang og turmarsj, håndball, orientering, ski, sykling og volleyball. Orienteringsgruppa ble reetablert høsten 2012, etter at den hadde vært uvirksom en periode. Klubben har ikke lenger seniorlag i fotball for menn. Hjemmebanen i fotball er Skibotn gressbane.

Skibotn IL arrangerer årlig det 68&nbsp;km lange terrengsykkelrittet Lavkarittet, som går fra Hatteng til Skibotn.

## Kilder
*Hjemmeside
**Skibotn IL: Fotballgruppa (for draktfarger) (besøkt 29. mai 2014)
*Hjemmeside hos Speaker.no (besøkt 29. mai 2014)
*Norges Fotballforbund: Skibotn IL (besøkt 29. mai 2014)
*Arne Brustad (red.): *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2012042508036 Aktive fotballspillere. Bind 2]*. Idrettsforlaget, Oslo 1953 (s. 520, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
*Norsk Orientering: O-gruppa i Skibotn IL reetablert (16. oktober 2012, besøkt 29. mai 2012)
*Lavkarittet: Lavkarittet (besøkt 29. mai 2014)
Drammensveien 115

**Drammensveien 115** (oppgang A og B) er en funkis boligblokk på Frogner i Oslo designet av arkitekt Torp & Torp. Bygget ble benyttet som tilholdssted av den norske motstandsbevegelsen under 2. verdenskrig.

#### Razzia i Drammensveien 115 B under 2. verdenskrig

Mandag 22. januar 1945 rundt midnatt ankommer motstandsmannen Tore Gjelsvik Drammensveien 115 B for å gå i dekning fra Gestapo. Rett etter at han har låst seg inn leiligheten i 3. etasje ringer det på døren og Tore forstår at han er i vanskeligheter. Han åpner ikke, men Statspolitiet får raskt dirket opp døren og tre statspolitimenn stormer inn og legger Gjelsvik i bakken hvor han blir sparket og slått. Statspolitiet begynner deretter å avhøre Gjelsvik, men han forblir taus. Under et opphold i forhørene går en av betjentene til telefonen for å ringe etter et brekkjern for å åpne et låst rom, og Gjelsvik benytter muligheten til å rømme. Han reiser seg brått og stuper ut i entreen. Han får noen sekunders forsprang og klarer å lukke stuedøren med en hånd, samtidig som han åpner ytterdøren ut til oppgangen med den andre. I det han slipper døren og løper ut i oppgangen braser de tre statspolitibetjentene inn i hverandre i entreen. I det Gjelsvik løper ned oppgangen skyter betjentene etter Gjelsvik, og han blir truffet i skulderen. Gjelsvik løper ned Drammensveien, oppover Madserud allé og gjennom Frognerbekken til Frognerparken. Han kommer seg til slutt usett frem til en ny dekkleilighet i Bogstadveien 64 som han får tømt for kompromitterende papirer. Han får senere legehjelp av lege Helland-Hansen i Sorgenfrigaten og overlever krigen.

## Referanser


## Se også
*Norge under andre verdenskrig
*Motstandsbevegelse
Godtemplaridrettslaget

**Godtemplaridrettslaget** (GIL) i Tromsø ble stiftet 22. februar 1939 med utspring i avholdsbevegelsen. Klubben hadde aktivitet innen fotball, håndball, orientering og ski. Seniorlaget i fotball for menn, som hadde hjemmebane på Templarheimen, spilte i 1953 og 1954 i kretsserie A, som da var den høyeste divisjonen i Tromsø og Omegn fotballkrets. I 1956 nådde GIL 3. runde i den nordnorske cupen. Godtemplaridrettslaget trakk seniorlaget fra serien etter sesongen 1960, på grunn av mangel på spillere, og året etter ble idrettslaget i praksis nedlagt.

## Kilder
*Bladet Tromsø: Godtemplaridrettslagets fotballgutter (19. august 2010, arkivert hos Retriever Norge)
*Bladet Tromsø: Damehåndballens pionerer (28. juli 2010, arkivert hos Retriever Norge)
*Asbjørn Halvorsen, Alf Eriksen (red.): *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2013092507078 Norges fotball-leksikon. Bind II]*. Prent, Oslo 1948 (s. 406, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
*Jonny Hansen (red.): *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2007121104084 I "futtbollens" tjeneste - 75 år med Troms Fotballkrets]*. Troms Fotballkrets, Tromsø 1994 (flere sider, digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Maksim Litvinov

**Maksim Maksimovitsj Litvinov** (født 17. juli 1876 i Białystok, død 31. desember 1951) var en sovjetisk politiker, diplomat og Sovjetunionens utenrikskommissar 1930–1939. 

## Liv og virke
### Bakgrunn, tidlig virke
Han ble født som **Meir Henoch Mojszewicz Wallach-Finkelstein** (ofte forkortet til Max Wallach) i en velstående jødisk bankierfamilie i Białystok som da tilhørte det russiske rike.

Litvinov sluttet seg i 1898 til Russlands sosialdemokratiske arbeiderparti og endret sitt navn til Maksim Litvinov, men var også kjent som Papasja og Maksimovitsj. På grunn av sin politiske aktivitet ble han fengslet, men klarte å rømme etter 18 måneder og var fra 1902 bosatt i Sveits. Året derpå vendte han tilbake til Russland. Ved sosialdemokratenes splittelse samme år sluttet han seg til bolsjevikene. 

Han måtte igjen flykte i 1906 og var i ti års tid bosatt i London. 

### Fra oktoberrevolusjonen
Etter oktoberrevolusjonen i 1917 ble han det bolsjevikiske Russlands representant i London, men ble arrestert av den britiske regjering som imidlertid løslot ham i bytte mot en britisk statsborger som var blitt fengslet i Moskva. 

Han ble i 1921 utnevnt til visefolkekommissar for utenrikssaker under Georgij Tsjitsjerin. I 1929 sluttet han en sikkerhetstraktat, den såkalte Litvinovprotokollen, med Romania, Polen og de baltiske statene. 

### Folkekommissar for utenrikssaker (utenriksminister)
I 1930 etterfulgte han den syke Tsjitsjerin som folkekommissar for utenrikssaker (utenriksminister). Som utenriksminister gikk Litvinov inn for en vestorientert utenrikspolitikk, klarte i 1933 å opprette diplomatiske forbindelser med USA, førte Sovjetunionen inn i Folkeforbundet og inngikk bistandspakter med Tsjekkoslovakia og Frankrike i 1935. 

I 1939 ble han avskjediget på grunn av sin jødiske byrd og antityske holdning da Stalin etterstrebet en overenskomst med Hitler (senere samme år fulgte Molotov-Ribbentrop-pakten). i årene 1941-1943 var han ambassadør i Washington og 1943-1946 atter en gang visefolkekommissar for utenrikssaker.

Han var farfar til fysikeren, forfatteren og dissidenten Pavel Litvinov.

## Referanser


## Litteratur

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Jai Ho

***Jai Ho*** er en indisk drama-actionfilm fra  regissert av Sohail Khan. Hovedrollene spilles av Salman Khan, Tabu (Salman Khans søster) og debutanten Daisy Shah.

## Handling
Jai Agnihotri er en tidligere offiser som forsøker å hjelpe innbyggere og bekjempe kriminelle. Han var major i den indiske hæren, men ble suspendert etter at han ignorerte ordre fra sine overordnede om å redde en gruppe barn fra terrorister. Etter denne hendelsen flyttet Jai sammen med sin mor og søster Geeta. En dag klarer ikke Jai å hjelpe Suman, en fysisk funksjonshemmet jente, til å en undersøkelse når hennes bror Rohan ble sittende fast i trafikken. En deprimert Suman begår deretter selvmord. 

Jai blir veldig forstyrret av denne hendelsen. Med Sumans dødsfall i tankene, skaper Jai et system som han håper skal oppmuntre innbyggerne til å hjelpe hverandre. Hver dag skal innbyggerne hjelpe tre personer. Disse tre personene skal i sin tur hjelpe tre andre personer, og så videre. Jai håper at dette nettverket skal fremme vennlighet, og en følelse av fellesskap blant innbyggerne. Systemet hans møter imidlertid en rekke utfordringer.

Ved en anledning, for en av sine daglige gode gjerninger, mister Jai temperamentet og slår ned en rik mann som hadde skadd en tigger. Som hevn sender den rike mannen noen for å kidnappe Jais søster Geeta og vennen Rinky. Jai klarer å redde Geeta og Rinky, men skader en av kidnapperne i prosessen, som tilfeldigvis kjenner et medlem av den lovgivende forsamling i India ved navn Patil, svigersønn til Indias innenriksminister Dashrath Singh og hans politisk mektige familie. 

## Rolleliste
* Salman Khan som major Jai Agnihotri
* Tabu
* Daisy Shah
* Danny Denzongpa
* Nadira Babbar

## Musikk
Filmmusikken ble komponert av Sajid-Wajid, Devi Sri Prasad og Amal Malik. Filmen har 6 sanger og 3 remix;  tilsammen 9.

;Sporliste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brevitalitrus wolffi

***Brevitalitrus wolffi*** er en art i slekten *[[Brevitalitrus]]* innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.

## Eksterne lenker
*
Johan Runius

**Johan Runius** (1679–1713) var en svensk barokkpoet.

## Liv
Johan Runius var sønn av Arvid Runius, prest i *Larvs socken*. I 1699 ble Runius uteksaminert fra gymnaset i Göteborg. Som avslutningstale leste han sitt dikt «Nimrods Skäckta Til Götheborgs Beröm», et av de første beskrivelsene av Göteborg med omegn, samt det første kjente skriftlige eksemplet på västgötadialekt. Han ble immatrikulert ved universitetet i Uppsala i år 1700, men måtte avbryte studiene på grunn av pengemangel. Fra 1703 arbeidet han som privatlærer hos ulike adelsfamilier, og fra 1707 til 1710 som sekretær hos generalguvernør Nils Stromberg i Reval. Han bodde i Stockholm og levde som fri dikter fra begynnelsen av 1713 til han døde av tuberkulose noen måneder senere, bare 34 år gammel.

## Virke
Runius er sannsynligvis en av de dyktigste rimsmedene i svenske litteratur. Han benyttet seg av et stort utvalg ulike versemål og gjorde i større omfang bruk av populære franske dansemelodier, som menuett, polonese og gavotte, enn av de ellers så vanlige visemelodiene. Det meste av det han skrev var leilighetsdikt for medlemmer av velstående familier.

Ett år etter Johan Runius' död ble de religiøse diktene hans publisert som første del av diktsamlingen *Dudaim*. Året etter kom andre del, denne inneholdt bryllups- og gravferdsskriftene. Opplaget ble fort solgt ut, og i 1733 kom den komplette utgaven av *Dudaim*, der en tredje del med ulike andre dikt er tatt med.

## Bibliografi i utvalg
*
*
*
*
* - 4 deler.

## Referanser


## Litteratur
*
*
*
*
*
*
* Magnus von Platen: *Johan Runius. En biografi*. Wahlstrom & Widstrand, Stockholm 1954.
* Wilhelm Friese: *Nordische Barockdichtung. Eine Darstellung und Deutung skandinavischer Dichtung zwischen Reformation und Aufklärung*. Francke, München 1968, passim.
* Wilhelm Friese: *Skandinavische Lyrik im 17. Jahrhundert*. Francke, Tübingen und Basel 2003, S. 170–179 [Text und Übersetzung: *Öfwer Werldenes Fäfängligheter / Über die Eitelkeiten der Welt*], 223.

## Eksterne lenker
*  
* Oppføring i ''Nordisk Familjebok'', runeberg.org
* Dudaim av Runius i Litteraturbanken
* Samlade skrifter av Runius
Thomas Hauff

**Thomas Hauff** (født 1950) er en norsk diplomat. Han er siviløkonom av utdannelse og har vært ansatt i utenrikstjenesten siden 1977.  Hauff har blant annet vært ambassadør i Singapore 1999-2002, ambassadør i Cairo 2007-11, generalkonsul i Hamburg 2011-12 og er norsk ambassadør i Bern (Sveits) fra 2013 til 2018.

## Referanser
Kick

***Kick*** er en indisk actionkomedie fra  regissert og produsert av Sajid Nadiadwala. Hovedrollene spilles av Salman Khan, Jacqueline Fernandez, mens sentrale biroller spilles av Randeep Hooda og Nawazuddin Siddiqui.

## Handlingsreferat
Shaina Mehra er en psykiater som bor i Warszawa, Polen. Hennes far, Brijesh Mehra, ønsker at datteren hans skal gifte seg med Himanshu Tyagi. Men ovenfor Himanshu avslører Shaina at hun allerede har en kjæreste ved navn Devi Lal Singh. Devi er en intelligent, eventyrlig ung mann som alltid leter etter nye spennende opplevelser. Etter forslag fra Shaina, godtar Devi en jobb ved et kjemikalie-laboratorium. Men han trekker seg etter bare noen få dager på grunn av den kjedelige jobben. Shaina mener at Devi er alt for ansvarsløs, så Devi slår opp med henne og flytter vekk.

Himanshu, en politibetjent, deler sine erfaringer angående en tyv han hater fordi han ikke kan forhindre tyveriene. Raneren, med kallenavnet "Devil" stjeler bare fra rike mennesker tilknyttet Shiv Gajra - en rik men korrupt forretningsmann. Raneren er ingen ringere enn Devi. Når Himanshu ikke lykkes med å fange tyven, kontakter Devi ham og fornærmer ham ved å kalle ham en taper. Shaina, fremdeles i Polen, oppdager Devi, som har kommet dit for behandling etter å ha mistet hukommelsen i en ulykke. Shaina tilbyr å hjelpe Devis, og ta ham med seg hjem.

Men Himanshu og Shaina oppdager snart hans sanne identitet, og Devi må stikke av. Devis far avslører sønnens sanne intensjoner og gode gjerninger ovenfor Shaina. Han forteller at sønnen hans forsøker å begå tyverier for å hjelpe fattige barn som lider av forskjellige sykdommer, men som ikke har råd til behandling eller sykehus. Når en doktor forteller Devi om flere syke barn forsøker Devi å hjelpe dem ved å gjennomføre flere ran, og stjele penger for å få råd til flere behandlinger.

## Rolleliste
*Salman Khan som Devil
*Jacqueline Fernandez som Shaina
*Randeep Hooda som Himanshu
*Nawazuddin Siddiqui
*Mithun Chakraborty
* Archana Puran Singh
* Sumona Chakravarti

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johan Jeremiassen

**Johan Elias Jeremiassen** (født 1843 i Kviteseid, Telemark, død 1889 i Porsgrunn) var en ledende norsk forretningsmann i Porsgrunn i 1870- og 1880-årene. Hans forretningsvirksomhet omfattet blant annet rederivirksomhet, skipsverft og iseksport fra Porsgrunnsområdet. I 1885 grunnla han Porsgrunds Porselænsfabrik. 

## Familie
Johan Jeremiassen var gift med Ellen Serine Knudsen (1846–1937), datter av skipsreder Christen Knudsen (1813–1888) i Porsgrunn. Hun var søster til skipsreder Jørgen Christian Knudsen, Frednes, og senere statsminister Gunnar Knudsen (1848–1928), Borgestad.

Johan og Serines sønn Christian (1873–1958) endret slektsnavnet til *Reim* og det er brukt av deres etterkommere, bl.a. jazzmusikeren Christian Reim. Johan og Serine var også foreldre til: 
* Ellen Wessel født Jeremiassen, Sarpsborg, utgiver av slektsbok for familien Knudsen og gift med generaldirektør Hjalmar Wessel, AS Borregaard
* Gudrun Boe født Jeremiassen (1874–1919) gift med Harald Boe
* Borghild Gording født Jeremiassen (1878–1965), gift med dr. med Reidar Christensen Gording (1873–1952)
* Sigrid Rachlew født Jeremiassen (1884–1992), gift med marinekaptein Cato Rachlew (1883–1968)

## Referanser


## Kilder
* *Porsgrunds Porselænsfabrik - Bedrift og produksjon gjennom åtti år 1885-1965*, av Alf Bøe, utgitt av Porsgrunds Porselænsfabrik (1967)
* Ellen Wessel og Lulli Knudsen: *[http://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2011111708018 Våre besteforeldre Guro og Christen Knudsen – deres barn og barnebarn]*, Oslo 1929. Opptrykk 1999.
* *'Gammelt Porsgrund- Klenodier verd å eie*, av Josef Halvorsen og Kjell Egil Larsen, Grenmar Forlag, Porsgrunn (1997) (ISBN 82-992998-2-9)
* *Porsgrunns historie*, bind II, av Ellen Schrumpf (2006) (ISBN 978-82-997388-0-4) (ISBN 82-997388-0-6)
* Store norske leksikon (www.snl.no)
* Norsk biografisk leksikon (www.nbl.snl.no)
Kongos sentralbank

**Kongos sentralbank** (fransk: **Banque Centrale du Congo** - BCC) er sentralbanken i den sentralafrikanske republikken Kongo. Sentralbanksjef er André Wameso. 

## Historie
Fristaten Kongo ble i 1908 overtatt av Belgia som koloni, og ble da omdøpt til Belgisk Kongo. Landet hadde da ingen banker. Belgia innførte politiske og økonomiske reformer, og innså behovet for en bank i landet. Etter initiativ fra Banque d'Outre Mer, i samarbeid med belgiske finansfolk, ble «Banque du Congo Belge» etablert, 11. januar 1909. Bankens første filial åpnet 1. juni i havnebyen Matadi, som var et aktivt handelssentrum. Bankens andre filial åpnet i Elisabethville 28. oktober 1909, og den tredje i Léopoldville 1. august 1910. Under første verdenskrig etablerte sentralbanken filialer i samtlige av landets fylker, for å kunne yte tjenester i hele kolonien. 

I 1935 ble det vedtatt en resolusjon som ga sentralbanken enerett på utstedelse av mynter også, ikke bare sedler. Det var kolonistyret som hadde denne retten før dette, men disse ble faset ut til fordel for mynter av kongolesiske franc, utstedt av sentralbanken. Eneretten ble avtalt fram til 1952. I denne perioden innså de behovet for en sterk sentralbank for å styre den voksende banknæringen, samt å kontrollere landets økonomiske politikk. Den 30. juli 1950 ble derfor *Banque Centrale du Congo Belge et du Ruanda-Urundi* (BCCBRU) etablert ved en kongelig resolusjon. 

I 1960 ble Kongo uavhengig fra Belgia, og pengerådet *Conseil Monétaire de la République du Congo* ble etablert, med oppgave å etablere et forslag til ny sentralbank og organisering av landets bankvesen. BCCBRU ble avviklet i februar 1960, og den 23. febauar 1960 ble resolusjonen om etableringen av ny sentralbank offentliggjort; Banque Nationale du Congo (BNC) ble etablert. Pengerådet fungerte imidlertid fram til 1964, da sentralbanken var i full drift. 

Sentralbanken endret navn til *Banque Nationale du Zaïre* (BNZ) da landet endret navn til Zaïre 27. oktober 1971, og 25. november endret den igjen navn, til Banque du Zaïre (BZ). Da landet endret navn til Den demokratiske republikken Kongo i 1997 endret sentralbanken igjen navn, først til Banque Nationale du Congo (BNC), deretter Banque Centrale du Congo (BCC). Dette navnet har sentralbanken hatt fram til i dag. 

## Sentralbanksjef
Pr desember 2025 er André Wameso sentralbanksjef. Han ble utnevnt i juli 2023.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Norges ambassade i New Delhi

**Norges ambassade i New Delhi** huser den norske ambassadøren i India. Norge har hatt sendemann stasjonert i New Delhi siden India ble uavhengig i 1947. Ambassaden i New Delhi er også ansvarlig for Sri Lanka, Bhutan og Maldivene.
## Sendemenn og ambassadører
*1948–1951 Jens Schive
*1952–1958 Knut Lykke
:Utenriksstasjonen ble definert som ambassade i 1957
*1958–1964 Hans Olav
*1964–1972 Haakon Nord
*1972–1977 Torbjørn Kristoffer Christiansen
*1977–1982 Per Gulowsen
*1982–1986 Tancred Ibsen jr.
*1986–1990 Kåre Dæhlen
*1990–1995 Jon Atle Gaarder
*1995–1999 Arne Roy Walther
*1999–2003 Truls Hanevold
*2004–2007 Jon Westborg
*2007–2012 Ann Ollestad
*2012–2015 Eivind S. Homme
*2015–2019 Nils Ragnar Kamsvåg
*2019–2023 Hans Jacob Frydenlund
*2023– May-Elin Stener
## Referanser
Johan Henric Strömer

**Johan Henric Strömer** (1807–1904) var en svensk litograf, tegner og maler.

Strömer var sønn av presten Johan Marten Strömer og Magdalena Charlotta Backman.

Han studerte med G. Lundgren, og i perioden 1827 til 1832 ved Konstakademien i Stockholm. I 1878 vendte han tilbake til Finland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Arvid Ahnfelt, ''Europas Konstnärer'', runeberg.org
Hof prestegård

**Hof prestegård** ligger i grenda Hof i dagens Åsnes kommune i Innlandet. Prestegårdens hovedbygning er oppført i senempirisk stil og ble bygget mellom 1856 og 1858. Bygningen fungerer i dag som embetsbolig for soknepresten i Hof sokn underlagt Solør, Vinger og Odal prosti og eies av Den norske kirke. Prestegården er i dag fredet.

## Historie

Hof prestegård blir ikke dannet før slutten av 1550-tallet. Område hvor prestegården stod var før dette kalt Tinghaugen og nevnes alt i Biskop Eysteins jordebok fra 1390-tallet. Navnet Tinghaug tyder på at gården allerede i sen-vikingtid har hatt stor betydning. Den første brukeren av prestegården var første kjent prest i Hof kirke, Oluf, han bodde på prestegården fra senest 1557 til senest 1575. prestegården fikk seter på 1730-tallet, prestesetra, senere eide og prestegården bruket Saura.

Prestegården var stor av størrelse, men har på 1800-tallet og 1900-tallet blitt svekket ved salg av store jord- og skogsområder. Siden 1940-tallet har jorden vært forpaktet bort. I dag er det kun selve prestegårdens bygninger som utgjør eiendommen.

## Beboere ved Hof prestegård fra 1557

## Referanser


## Eksterne lenker
* Omtale av Hof prestegård hos Opplysningsvenets fond 
*
Caribitroides

***Caribitroides*** er en slekt innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder. Slekten er delt inn i underslekter *Caribitroides (Caribitroides)* og *Caribitroides (Mexitroides)*.

## Arter
* Underslekt *Caribitroides (Caribitroides)* (Bousfield, 1984)
** *[[Caribitroides (Caribitroides) jamaicensis]]* (Bousfield, 1984)
** *[[Caribitroides (Caribitroides) newtoni]]* (Lindeman, 1990)
** *[[Caribitroides (Caribitroides) tuxtlensis]]* (Lindeman, 1990)
* Underslekt *Caribitroides (Mexitroides)* (Bousfield, 1984)
** *[[Caribitroides (Mexitroides) chiapensis]]* (Lindeman, 1990)
** *[[Caribitroides (Mexitroides) pecki]]* (Lindeman, 1990)

## Referanser


## Eksterne lenker
*