open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Biggin Hill

**Biggin Hill** er et sted i Bromleydistriktet i London i England. Stedet ligger knapt 13 kilometer sør for Bromley langs veien (A233) til Westerham. Det ligger nær grensen til distriktet Tandridge i Surrey foruten også distriktet Sevenoaks i Kent. Før april 1965 utgjorde stedet en del av det tradisjonelle grevskapet Kent. Biggin Hill er en av de mest høytliggende bosetningene i Stor-London på en stigning fra 170 til 210 moh. Det var tidligere kjent som en berømt militær flyplass, Biggin-on-the-Bump.

## Historie
Stedet er først nevnt ved tiden for normannernes invasjon i 1066, da området ble gitt av Vilhelm Erobreren til halvbroren Odo av Bayeux som takk for at han hadde bestilt Bayeuxteppet.

Biggin Hill har sannsynligvis sitt stedsnavn fra høyden, «bigging», eller sin bosetning, og ble første gang dokumentert som *Byggunhull* i 1499. Den moderne stavingen av stedsnavnet er først gang dokumentert på et kart som ble tegnet ca. 1762.
 
Området var inntil 1835 kjent som Aperfield Manor, et område med gårder og spredte småhus. I 1835 kjøpte Frederick Dougal fra Wandsworth herregården. Han delte opp eiendommen, og solgte ut tomter. Utviklingen sakket ned etter hans død, men Biggin Hill fortsatte å vokse sakte, men sikkert. På 1960-tallet kom en ny bølge med flytting til forstedene, og dermed ny vekst.

Royal Air Force anla i 1918 en flystripe i Biggin Hill. RAF Biggin Hill var hjemmebase for de første flyene som eksperimenterte med radiokommunikasjon mellom fly og bakke, og for det første britiske flyet som skjøt ned et tysk fly under den andre verdenskrig. Under slaget om Storbritannia var basen kritisk for sektoren, og operasjonsrommet for Operasjon Crossbow, forsvaret mot V1-bombene, lå der. Basen ble en sivil flyplass i 1959, og opererer nå under navnet London Biggin Hill Airport.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biggin Hill Fly show
* biggin-hill.co.uk: lokale nyheter, informasjon og forum
* bigginhill-history.co.uk: Bilder
Mac mini

**Mac mini** er en stasjonær datamaskin laget av Apple. Den kom ut for første gang 22. januar 2005, den nyeste modellen kom ut 23. oktober 2012. Macen er 3,6 cm høy, 19,7 cm bred, 19,7 cm dyp og veier 1,22 kg. Den leveres uten skjerm, mus eller tastatur og er først og fremst. Den er først og fremst beregnet på brukere som bytter fra Microsoft Windows til Mac OS X (nå macOS) og derfor har dette utstyret fra før.

## Porter
*Innebygd strømforsyning
*To Thunderbolt 3 / USB 4-porter (Apple M1), eller fire Thunderbolt 3 / USB-C-porter (Intel Core)
*To USB 3.0-porter 
*HDMI videoutgang
*SDXC-Kortplass 
*Linjeinngang for lyd (minijacktilkobling)
*Gigabit Ethernet port

## Eksterne lenker
*
Spansk rytter

**Spansk rytter**, eller **spanskerytter**, er flyttbare hindre som består av to eller flere kryss av spisse jern eller stokker, beregnet på å hindre panser og/eller infanteri. En spansk rytter er vanligvis 1-2 meter høy og 2-3 meter bred. Spanske ryttere ble anvendt i middelalderen og frem til 1800-tallet som hinder mot kavaleri, og ble igjen populært som våpen mot infanteri og stridsvogner under første- og andre verdenskrig.

I utenlands litteratur, særlig fransk og engelsk, omtales det som *chevaux-de-frise*, bokstavelig «hest fra Friesland», antagelig ettersom de først ble benyttet som forsvar mot kavaleri (som ved beleiringen av Groningen i 1672); fra fransk *cheval* «hest» (se beslektet fransk *cavalier*, «rytter»), flertall *chevaux de frise*.

Begrepet blir også brukt om spikerfeller, som egentlig har navnet fotangel. Slike spikerfeller ble for eksempel brukt under NOKAS-ranet i Stavanger.

I 2022 er spanske ryttere og lignende hjemmelaget utstyr  mye brukt i krigen i Ukraina.

## Se også
* Tsjekkisk pinnsvin
* Fotangel

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vogesene

**Vogesene** (fransk: *les Vosges*, tysk: *Vogesen*) er en fjellkjede i sentral-vestlige deler av Europa. Den strekker seg langs vestsiden av Rhindalen mot nord-nordøst, fra Basel i Sveits til Mainz i Tyskland. Geografisk ligger hele fjellkjeden i Frankrike der Pfälzer Wald ligger på andre siden av Col de Saverne. Geologisk blir derimot deler av Pfälzer Wald regnet som en del av Vogesene, særlig den franske delen av Pfälzer Wald.

Fra 1871 til 1918 dannet den sørlige delen av fjellkjeden, fra Ballon d'Alsace til Mont Donon, grensen mellom Frankrike og Tyskland. Det er mange likheter mellom Vogesene og Schwarzwald på andre siden av Rhinen. Begge ligger på samme breddegrad, og har samme geologiske formasjon. Begge er dekket av skoger i de lavereliggende områdene med åpne beitemarker og runde topper i høyere områder. I tillegg daler begge bratt ned mot Rhingraben på hver sin side. Vogesene består stort sett av granitt i de sørlige delene, med enkelte masser av porfyritt og en slags rød sandstein, som på den vestlige fjellsiden har det franske navnet *grès Vosgien*.

Orografisk er kjeden delt i fire deler fra sør til nord: Grandes Vosges, som strekker seg fra Belfort til Bruchedalen; Sentral-Vogesene, mellom Bruche og Col de Saverne; Nedre-Vogesene, mellom Col de Saverne og kilden til Lauter og Hardt. De runde toppene i Grandes Vosges kalles *ballons*. 

Departementene Vosges og Haute Saône er delt fra Alsace og Territoire de Belfort av Ballon d'Alsace eller St. Maurice. Nordover fra her er gjennomsnittshøyden omtrent 1&nbsp;000 meter. Det høyeste punktet, Grand Ballon (Guebwiller), eller Soultz, stiger opp øst for hovedkjeden til 1&nbsp;424 m. Col de Saales, mellom Grandes Vosges og de sentrale områdene er nesten 650 m høy. I de sentrale områdene er Mont Donon (1&nbsp;008 m) den høyeste toppen. 

Jernbanen fra Paris til Strasbourg og Marne-Rhinenkanalen krysser Col de Saverne. Ingen jernbanelinjer krysser Vogesene mellom Saverne og Belfort, men det går bilveier over overgangene Bussang fra Remiremont til Thann, Schlucht fra Gérardmer til Munster, Bonhomine fra Saint-Dié-des-Vosges til Colmar og Ste Marie-aux-Mines. De nedre Vogesene er et sandsteinsplatå med en høyde på 300-600 meter. 

Det er en markert værforskjell mellom østlige og vestlige deler av kjeden, og de vestlige områdene får mye mer regn og har lavere middeltemperatur enn de østlige. På østsiden dyrkes vindruer opp til 400-500 meter, men bare elven Ill og andre korte elver renner her. På vestsiden har elvene Mosel, Meurthe og Saar har alle sin kilde i Lorraine. Morener, rullesteiner og polerte steiner vitner om at Vogesene var dekket av isbreer. Innsjøer omringet av furu, bøk og lønn, og grønne enger og beitemarker for store flokker av kyr er en del av dette naturskjønne området, der man har utsikt over Rhindalen, Schwarzwald og de snødekte sveitsiske fjellene.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Geigerteller

**Geigerteller**, også kalt Geiger-Müller-teller, er en detektor som blir brukt til å måle ioniserende stråling, vanligvis gammastråling og røntgenstråling (fotoner), men også betastråling og alfastråling (subatomære partikler) kan måles av spesielle varianter med et "vindu" av glimmer.    

## Virkemåte
Selve sensoren er et Geiger-Müller-rør som er fylt av gass (helium, neon, argon og halogener). Når en partikkel eller et foton ioniserer gassen, vil den bli elektrisk ledende i et kort øyeblikk. Den genererte strømpulsen forsterkes og kan overføres til et viserinstrument eller en skjerm som viser ioniseringsintensiteten, eller som en lydpuls for hver ionisering. Tettheten i gassen kan være så lav at de fleste høyenergetiske fotoner passerer gjennom uten å registreres.

## Historie
Hans Geiger utviklet sammen med Ernest Rutherford geigertelleren i 1908. Denne første versjonen kunne bare registrere alfapartikler. Sammen med en av sine studenter, Walther Müller, forbedret Geiger i 1928 apparatet til å kunne registrere flere typer ioniserende stråling. Den nåværende versjonen av geigertelleren kalles en halogenteller. Den ble oppfunnet av Sidney Liebson i 1947.

## Bruk
Geigertelleren brukes blant annet innen kjernefysikk, geofysikk og medisin hvor radioaktive substanser er involvert. Den er et enkelt, bærbart og robust hjelpemiddel for å måle radioaktiv forurensing.

## Eksterne lenker
*
Slaget om Smolensk (1943)

**Slaget om Smolensk** i 1943, også kjent som **det andre slaget om Smolensk** var en avgjørende offensiv operasjon av Den røde armé under andre verdenskrig. Slaget om Smolensk ble utkjempet nesten samtidig med slaget om Dnepr og hadde en avlastende funksjon i forhold til det.

## Se også
* Slaget om Smolensk (1941)
Pauline Sharpe

**Pauline Sharpe** (født 1. september 1925 i Brooklyn i New York, død 8. november 2005 i Knoxville, Tennessee) var en kristen mystiker og esoteriker, og en av de to grunnleggerne av Mark-Age i 1960.

I New York arbeidet hun i mindre teater-forestillinger, blant annet for USO *(United Service Organizations)*, og i en liten TV-kanal som jorunalist.

Den 13. mai 1953 flyttet hun fra New York til Miami, Florida. Den 5. juli 1953 opprettet hun *Temporary Office Service,* det første private vikarbyrå i Sør-Floridas historie. Der formidlet hun arbeid i form av både faste ansettelser og vikarjobber.

## Tidlige åndelige erfaringer
Den 1. januar 1956 hadde hun en åndelig oppvåkning og en sterk åndelig erfaring. I et forsøk på å komme til en bedre forståelse av sine mystiske erfaringer, ble hun den 25. juni 1957 medlem av en kristen, esoterisk gruppe. 

Der begynte hun etterhvert å motta kanaliseringer. Det hun betegnet som oppstandne mestere begynte å kanalisere budskap om hennes rolle og misjon, og om den store betydningen av den tidsalderen hun levde i, betegnet som en overgangsfase for hele menneskeheten inn i den 4. dimensjon. 

Den 1. november 1957 begynte hun å motta kanaliseringer fra en oppstanden mester som representerte seg som Jesus Kristus. Under en mediumistisk seanse i den esoteriske gruppen hun hadde forbindelser med, inntraff det en materialisering av en mannsskikkelse som presenterte seg som Sokrates. Denne episoden inntraff den 22. april 1958, og Pauline Sharpe opplevde denne personen som den samme som hadde presentert seg selv som Jesus i hennes kanaliseringer.

Den 6. mars 1958 hadde hun sin første erfaring med automatskrift. Det sistnevnte dreide seg, ifølge Pauline Sharpe, om meddelelser fra hennes søster Leonora Lee Sharpe (* 30. april 1929, † 4. mai 1950) som hadde gjennomgått sin transisjon 24 år gammel.

Pauline Sharpe begynte også å praktisere psykometri, og mottok inntrykk om personer og hendelser ved å berøre ting som hadde vært i deres hender eller besittelse. Hun begynte også i stadig sterkere grad å motta inntrykk fra det hun betegnet som andre menneskers tidligere inkarnasjoner, og også inntrykk fra forgagne hendelser i forskjellige områder.

Men på tross av dette var Pauline fortsatt tvilende og skeptisk til troverdigheten til de budskapene som var blitt kanalisert.

Mark-Age publiserte senere deler av hennes automatskrift i et hefte med tittelen *Spiritual Awakening*.

## Se også
* Mark-Age
* Charles Boyd Gentzel

## Litteratur
* MAIN # 22: *History of Mark-Age. Commemorating 15 years of publishing for the Hierarchal Board*, Mark-Age, Inc., juni−juli 1975
* MAIN # 75: *El Morya is Risen!*, volume 1, Mark-Age, Inc., juli−august 1981
* MAIN # 76: *El Morya is Risen!*, volume 2, Mark-Age, Inc., september−oktober 1981
* MAIN # 77: *El Morya is Risen!*, volume 3, Mark-Age, Inc., november−desember 1981
Sissel Benneche Osvold

**Sissel Benneche Osvold** (født 4. april 1945 i Stavanger) er en norsk journalist.

Hun var journalist i *[[Dagbladet]]* fra 1973 til 2007. Før hun ble ansatt i *Dagbladet* jobbet hun i NRK. I 1989 ble hun rekruttert av ansvarlig redaktør i *Dagbladet* Arve Solstad til å skrive kommentarer i avisens lederavdeling. Benneche Osvold ble etter hvert mest kjent for sin faste spalte, «Sidesprang», som hun skrev fra 1990 til 2007. Der viste hun engasjement for samfunnets svakerestilte grupper.

Benneche Osvold er datter av journalisten Gerd Benneche.  Hun var gift med NRK-radiomannen Totto Osvold (1941–2023). Deres datter Katja Benneche Osvold gjorde seg bemerket i Blitz-miljøet i slutten av 1980-årene som vokalist i punkbandet Life… But How To Live It?.

## Priser
* 2003 Kirkens Bymisjons Brosteinpris
* 1996 Norsk riksmålsforbunds Gullpennen.
* 1994 Norsk språkråds pris for fremragende bruk av norsk språk
* 1992 Den store journalistprisen

## Referanser
Bulgarsk lev

**Bulgarsk lev** (лев), flertall: *leva* (лева) og *levove* (левове), var myntenheten i Bulgaria fra 1881 til 2025. En bulgarsk lev er inndelt i 100 *stotinki* (стотинки), entall: *stotinka* (стотинка).

Den 1. januar 2026 gikk Bulgaria over til euro. Til 31. januar 2026 er lev gyldig betalingsmiddel sammen med euro.

«Lev» betydde «løve» på arkaisk bulgarsk, og navnet er beslektet med rumensk leu og moldovsk leu.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Prince Hubert de Polignac

**Prince Hubert de Polignac** er et konjakkhus. Det er det mest kjente huset i samvirket Unicoop. Andre hus og merker er H. Mounier, De Bonnefont og Lafayette.

## Historie
Navnet Polignac har gamle røtter i fransk adelshistorie. Slekten kommer fra Auverge, og linjene kan trekkes tilbake til 800-tallet. Den første som brukte dette navnet var Armand I av Polignac omkring 860. 

I 1929 gikk en del vinbønder sammen og dannet et kooperativ. Bakgrunnen for dette var stadig synkende priser på konjakk, særlig grunnet mellomkrigstidens lavkonjunktur. Dette kooperative fikk navnet *Unicoop* i 1931. Unicoop selger den dag i dag konjakk både på flaske, under samvirkets egne merker, og på fat, til restauranter og andre aktører. Den franske stjernekokken Paul Bocuse er kjent for å ha kjøpt sin konjakk fra Unicoop. 

I 1947 lanserte dette kooperativet merket Prince Hubert de Polignac. Navnet fikk de lov til å bruke fra en fransk handelsråd av samme navn, som kom fra denne adelsslekten. Han jobbet også med å markedsføre merket, siden han jobbet mye i utlandet og besøkte andre statsoverhoder. 

I 1959 ble Prince Hubert de Polignac offisiell leverandør av konjakk til det danske slottet. 

I dag markedsføres merket som Unicoops prestisjemerke innen konjakk.

## Produkter
* VS – hovedsakelig Fins Bois
* VSOP – gjennomsnittlig 10 års fatlagring, alle 6 regioner er representert, men mest fra Grande og Petite Champagne
* Réserve Grande Champagne
* XO Royal – gjennomsnittlig 20 års fatlagring
* Extra 
* Dynastie – ren Grande Champagne, 35-60 års fatlagring
* Millésime 1975 – årgangskonjakk, Grande Champagne
* Réserve du Prince – ren Grande Champagne

## Eksterne lenker
* Offisiell hjemmeside – Prince Hubert de Polignac
Hamborgveien

**Hamborgveien** er et veinavn som finnes i to norske byer:
*Hamborgveien (Oslo)
*Hamborgveien (Drøbak)
Georg Dertinger

**Georg Dertinger** (født 25. desember 1902 i Berlin, død 21. januar 1968 i Leipzig) var en tysk journalist og kristeligdemokratisk politiker i DDR. Dertinger var DDRs utenriksminister fra 1949 til 1953.

## Liv og virke
Dertinger studerte jus og sosialøkonomi, og arbeidet som journalist i *Magdeburger Volkszeitung* og avisen til Stahlhelm. Han var medlem av Deutschnationale Volkspartei og hadde tette kontakter til kretsen rundt Franz von Papen. Han ledsaget Papen under reisen til Roma i forbindelse med undertegnelsen av rikskonkordatet. Fra 1934 arbeidet han som journalist i *Dienst aus Deutschland* og flere regionalaviser.

Etter krigen befant han seg i DDR, og ble generalsekretær i CDU i Øst-Berlin fra 1946 til 1949. Han ble innvalgt i Folkekammeret, samtidig som han fra 1949 til 1953 var DDRs utenriksminister. Dertinger undertegnet 6. juli 1950 DDRs grensetraktat med Polen.

## Politisk utrenskning
Den 15. januar 1953 ble Dertinger arrestert. Etter en skueprosess ble han av DDRs høyesterett dømt til 15 års tukthus for «spionasje og konspirasjon.» Allerede i 1952 var hans personlige sekretær Gerold Rummler, blitt beordret av Stasi til å samle belastende informasjon om utenriksministeren. Rummler flyktet derfor til Vest-Berlin. Etter skueprosessen ble Dertinger holdt fengslet i Bautzen i 11 år frem til 1964.

Kommunistregimet nøyde seg imidlertid ikke med å straffe Dertinger, men tok også i bruk såkalt Sippenhaft; regimet hevnet seg på hele hans familie. Hans kone ble dømt til åtte års tukthus, som hun måtte sone i sin helhet. Hans eldste sønn Rudolf, ble som femtenåring dømt til tre års tukthus, og flyktet etterpå til Vesten. Datteren Oktavia som da var 13 år gammel, ble også dømt til tukthus og etterpå overgitt til bestemoren. Hun var også  blitt arrestert, og ble senere forvist til Erzgebirge. Den yngste sønnen Christian (9), ble gitt en ny identitet og tvangssendt til regimetro kommunistiske pleieforeldre. Åtte år senere ble han gjenforent med moren.

## Referanser

## Litteratur

* Peter Joachim Lapp: *Georg Dertinger: Journalist – Außenminister – Staatsfeind*. (= Beiträge der Konrad-Adenauer-Stiftung e. V.). Herder Verlag, Freiburg im Breisgau u. a. 2005, ISBN 3-451-23007-0

## Eksterne lenker

*
Jordal

**Jordal**, egentlig *Jordalen*, er et dalsøkk mellom Kampen, Vålerenga og Galgeberg i Oslo, bydel Gamle Oslo. Området ble innlemmet i Oslo ved byutvidelsen i 1878 og var tidligere en del av Nedre Valle gård. I dette dalsøkket rant tidligere Hovinbekken, men denne ble lagt i rør i 1879, umiddelbart etter byutvidelsen, og går nå under området. Bekken hadde gravd ut og avsatt store mengder leire og jordslam langs den tidligere elvebredden, noe som skapte grunnlaget for navnet og teglverket.

Jordal Teglværk ble anlagt her fra 1847 og fram til første verdenskrig var teglverket områdets viktigste industribedrift og leverte byggematerialer til den store byggevirksomheten i hele byen. Rundt teglverket vokste det opp en uregulert småhusbebyggelse for arbeiderne. Denne trehusbebyggelsen, sammen med tilsvarende bebyggelse i nabostrøkene representerte en stor brannfare og var en vesentlig årsak til at disse ble lagt inn under byen og dens murtvang i 1878.

Etter at teglverket ble lagt ned, ble teglverkets tomter i 1930-årene utbygget som nødsarbeid til *Jordal idrettsanlegg* og resterende bygningsmasse sanert og hovedsakelig parkmessig opparbeidet. 

I 1951 ble Jordal Amfi anlagt inn i den store grøften og amfiet som var skapt etter utgravingen av leire til teglverket. Senere har hele idrettsanlegget blitt opprustet, blant annet med kunstgressbane, ytterligere en ishall («Ungdomshallen» fra 1989) og en hall til annen innendørs idrett, i første rekke håndball og kampsport. Området heter nå Jordal idrettspark.

Tidligere verkstedtomter langs Hedmarksgata ble på 1970- og 1980-tallet utbygget til boligstrøk og området fikk i 1999 ungdomsskolen Jordal skole som i tillegg til Vålerenga, Kampen og Galgeberg også har Etterstad og Gamlebyen innenfor skolekretsen.
Hamborgveien (Oslo)

**Hamborgveien** (1A-27, 2-28) er en vei på Nordberg i Bydel Nordre Aker i Oslo. Hamborgveien går opp fra Nordbergveien, passerer over Damefallet og forbi Krokusveien, og ender til slutt ut i Kongleveien ved gangveien opp til Holstein stasjon. Hamborgveien ble i 1937 gitt sitt navn etter husmannsplassen Hamborg, som i dag huser Hamborgplassen barnehage i Langmyrveien 16. Før dette var det midlertidige navnet på Hamborgveien vei nr. 2508. 

Ved krysset Nordbergveien og Hamborgveien er det et mindre friareale som på folkemunne bare er kalt for "parken". Friarealet har et lite høydedrag helt ut mot krysset og rommer en liten gravhaug som kanskje stammer fra bronsealderen. Tidligere befant det seg en dam i "parken", men denne ble fylt igjen av sikkerhetsmessige årsaker, sannsynligvis på slutten av 1950-tallet.

Bebyggelsen i Hamborgveien består av ene- og tomannsboliger. De fleste husene er bygget på midten av 1930-tallet, og bærer preg av en funksjonalistisk stil. Veien kjennetegnes for øvrig av en gressrabatt som følger hele dens nordlige side. 

Området der Hamborgveien befinner seg hørte tidligere inn under Østre Sogn gård, og til dels også Nordberg gård, men ble rett før 1920 kjøpt opp i forbindelse med planleggingen av Sogn haveby.  Litt senere utparsellerte og solgte Aksjeselskapet Akersbanerne tomtene til finansiering av Sognsvannsbanen. 

## Referanser


## Litteratur
*
Unicoop

**Unicoop** (Union Coopérative des Viticulteurs Charentais) er et fransk kooperativ for vinbønder, hovedsakelig innenfor konjakk. De representerer ca. 3&nbsp;500 vinbønder.

## Historie
I 1929 gikk en del vinbønder sammen og dannet et kooperativ. Bakgrunnen for dette var stadig synkende priser på konjakk, særlig grunnet mellomkrigstidens lavkonjunktur. Dette kooperative fikk navnet *Unicoop* i 1931. Unicoop selger den dag i dag konjakk både på flaske, under samvirkets egne merker, og på fat, til restauranter og andre aktører. Den franske stjernekokken Paul Bocuse er kjent for å kjøpe sin konjakk fra Unicoop.

## Produkter
Unicoops hovedprodukt er konjakk. Gjennom sine merkevarer distribuerer de imidlertid også armagnac, Pineau des Charentes, brandy, vodka, m.m.

Unicoops første merkevare var Prince Hubert de Polignac. I 1969 kjøpte de konjakkhuset H. Mounier. Andre konjakkmerker er Paul Bocuse, Grande Monarque, De Chabrac, De Bonnefont, Lafayette, Paysans Charentais og Vigier Latour.

## Se også
*Unicognac
Syvsovere

* Graphiurinae
* Leithiinae
* Glirinae

**Syvsovere** er en familie gnagere. De er utbredt i Afrika, Asia og Europa. Syvsoverne er små til middels store arter som eter frukt, nøtter, frø og andre plantedeler. Noen tar også insekter, egg og fugleunger. 
De lever i trær eller hi som de selv graver ut, og er stort sett nattaktive.
De løper fort og er gode klatrere.

De har godt syn og hørsel. Øynene er skjulte i pelsen. 
De har oftest fire kinntenner (noen har tre) i hver kjevehalvdel. 
Halen er mer eller mindre langhåret.
De skiller seg fra andre gnagere ved at de mangler blindtarm.

I utseende ligner de litt på ekorn og sitter i likhet med disse på bakføttene når de eter. 
De fører maten til munnen med framføttene. I temperert klima går syvsoveren i vinterdvale.
En del våkner opp nå og da og eter fra sitt innsamlede vinterforråd. Andre lever på fettet de har bygget opp gjennom høsten.

De får ett til to kull avkom i året.

## Eksterne lenker
*
Nikifor

**Nikifor** (født 21. mai 1895, død 10. oktober 1968) var kunstnernavnet til **Nikifor Krynicki** eller  **Epifaniusz Drowniak**1) var en polsk folkelig og naivistisk maler av Lemko-herkomst. I løpet av sitt liv malte han anslagsvis 40 000 bilder - på papirark, notisbokark, sigarettkartonger og til og med sammenlimte papirrester. Han malte selvportretter og prospekter fra Krynica med både russisk-ortodokse og romersk-katolske kirker, bad og butikker.

Hans private liv er lite kjent. Det meste av livet levde han fra hånd til munn og ble betraktet som mentalt tilbakesatt. Moren var døvstum og far ikke kjent. Han hadde problemer med å snakke rent og var nesten analfabet. Det var først mot slutten av livet det ble oppdaget at tungen var grodd delvis sammen med ganen.

Etter å ha virket nærmest anonymt det meste av sitt liv, rakk han å oppleve suksess de siste årene og hører nå til de mere kjente primitivistiske /naivistiske malerne.

I 1930 ble han første gang oppdaget av Roman Turyn, som tok en del bilder med seg til Paris, hvor de polske malerne utgjorde en gruppe, kalt *Kapistene*. I Polen var der få, om noen som merket det. I 1938 var en skribent ute med en entusiastisk artikkel i månedsskriftet *[[Arkady]]*, som ganske snart kom i skyggen av den andre verdenskrig.
 
I 1960 ble Nikifor kjent for maleren Marian Włosiński, som også bodde i Krynica. Han bestemte seg for å bedre Nikofors kår, og satte i gang med å presentere verker for polske gallerister. Dette ledet til stor utstilling i Zachęta- galleriet i Warszawa. Utstillingen var en suksess. Etter Nikifors død i 1968, konserverte Włosiński bildene og donerte mange til nasjonale og regionale museer. De mest komplette samlingene finnes i regionmuseet i Nowy Sącz og i Nikifor-museet i hjembyen.

I 2004 spilte regissøren Krzysztof Krauze inn en film kalt *Mój Nikifor* (*Min Nikifor*) 
med skuespillerinnen Krystyna Feldman i hovedrollen. 

## Navneforvirring

For- og etternavnet til kunstneren har vært gjenstand for disputt i mer enn et halvt hundreår. Han signerte arbeidene sine med *Nikifor*, *Netyfor*, *Jan Matjeko* eller *Matejko*. I 1962 valgte de daværende myndighetene navnet *Nikifor Krynicki* (Nikifor fra Krynica) så de kunne utstede pass for ham.

Denne beslutningen ble i 2003 kjent ugyldig av en domstol. Lemko-organisasjonen hevdet i den sammenheng at han var døpt Epifaniy Drovnyak (som skrives *Epifaniusz Drowniak* på polsk), og at moren var døvstum, og het Eudokia Drowniak, far ukjent. Gravsteinen lyder derfor på både Nikifor Krynicki med latinske bokstaver og Epifaniy Drovnyak skrevet med kyrillisk skrift.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nikifor
* https://web.archive.org/web/20070416123222/http://www.lemko.org/lemko/nikifor/
Ballon d’Alsace

**Ballon d'Alsace** er et fjell på grensen mellom Alsace, Lorraine og Franche-Comté. Fra toppen kan man se Vogesene, Rhindalen, Schwarzwald og Alpene. Fjellet er 1&nbsp;247 moh, og har en primærfaktor på 217 meter. En vei passerer nær toppen i en høyde på 1&nbsp;171 moh. 

Ballon d'Alsace er kjent for å ha hatt den første offisielle klatreetappen i Tour de France. Det skjedde 10. juli 1905, og ble vunnet av René Pottier. Etappe 9 i 2005-utgaven av Tour de France krysset dette passet på hundreårsdagen etter den første etappen her.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil på climbbybike.com 
* ballon.alsace.free.fr
* les-mille-etangs.com
Simon Kuznets

**Simon Smith Kuznets** (født  i Pinsk, død 8. juli 1985 i Cambridge i Massachusetts) var en belarusiskfødt økonom, som levde store deler av sitt liv i USA. Kuznets var født i byen Pinsk, som i dag ligger i Belarus, og emigrerte til USA i 1922 for å møte sin far, som hadde emigrert før første verdenskrig.

I løpet av sin akademiske karriere var han professor ved Wharton School ved University of Pennsylvania, Harvard University og ved Johns Hopkins University.

Han vant Sveriges Riksbanks økonomipris i 1971 for sin empiriske forskning på økonomisk vekst. 

Han har gitt navn til Kuznetskurven, som beskriver økonomisk ulikhet som en funksjon av det generelle velstandsnivået. Teorien som ligger bak kurven sier at økonomisk liket er høy ved lavt velstandsnivå, lav ved middels velstandsnivå, og høy ved høyt velstandsnivå. Grunnen til denne utviklingen, er at velstanden er likt fordelt i jordbrukssamfunn. Når et land utvikles er det særlig industrisektoren som vokser. I denne sektoren er det langt større forskjeller. Jo mer utviklet et land blir, jo større politisk makt for den fattigste delen av befolkningen. Dermed reduseres ulikheten igjen.

Han har også gitt navn til de såkalte Kuznets-syklusene, som er 15-20-årige konjunkturbevegelser.

Hans viktigste arbeid var ved utvikling av et nasjonalregnskap. Han publiserte et regnskap for USA i 1934, 1941 og 1946.

## Referanser


## Eksterne lenker
Orografi

**Orografi** er læren om høydeforhold, det topografiske relieffet i fjell, det vi si studiet fjellenes dannelse, struktur og form. Mer generelt omfatter det utbredelsen av høyland og lavland, fjell, daler og sletter. Orografi er en del av geografien og har meteorologisk betydning for  ved dens innflytelse på klimaet og nedbøren i en bestemt region. Orografi er således også viktig for planlegging av infrastruktur og bruk av naturressurser. Orografi faller også inn under den bredere disiplinen geomorfologi. Begrepet orografi kommer fra *oro-*, til gresk *oros*, «fjell» + *-grafi*, som er fra gresk *graphia*, avledet av *graphein*, «skrive».

I en datamodell er orografi den gjennomsnittlige høyden i et visst område målt i geopotensielle meter. I vær- og klimamodeller definerer orografi den nedre grenseflaten, i tillegg til havoverflaten. Orografi er en middelhøyde innenfor et visst område, og derfor vil høyden til fjell i en datamodell være avhengig av den horisontale oppløsningen til modellen. Jo høyere oppløsning, jo bedre vil orografien følge det virkelige terrenget. 

Når bielvene til en elv eller bosetninger langs en elv er listet opp i *orografisk rekkefølge* så er rekkefølgen fra den høyeste (nær utspringet til elven) til den laveste (nær munningen). Orografisk nedbør dannes når fuktig luft, for eksempel på havet, nærmer seg land og  blir presset opp i høyden av fjell og fjellkjeder, og således fører til regn.

## Orografisk nedbør

Orografisk nedbør er nedbør som dannes av at luft som strømmer mot et fjell løftes oppover av fjellet. Denne bevegelsen oppover fører til at luften avkjøles, noe som igjen fører til at luftfuktigheten kondenserer og danner skyer og nedbør. I deler av verden der man har lange perioder med vind fra en spesiell retning (som vestavinden på Vestlandet) har man et våtere klima på losiden (oppstrøms) av fjellet enn på lesiden (nedstrøms) (som på Østlandet). Tørrere luft synker ned på andre siden av fjellet og er hovedsakelig varmere, og fører til en regnskygge på lesiden. 

I tillegg til Vestlandet og vestkysten av Canada og Alaska, har ofte havøyene som ligger i området der passatvindene regjerer store nedbørsmengder på vindsiden, og ofte tørt og nesten ørkenlignende klima på lesiden. Øyene på Hawaii er et godt eksempel der vindsiden kan få rundt 2&nbsp;500 mm (noen fjellsider kan faktisk få opp til 12&nbsp;000 mm), mens lesiden kanskje bare har 500 mm. 

## Se også
* Orografisk heving
* Orograf – militær avstandsmåler.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* Map of the Orography of Europe fra Euratlas.com
Fylkesvei 6000

**Fylkesveg 6000** går mellom Nedre Hatlen og Dalehaug i Rauma kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 179 (Møre og Romsdal).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Gary Becker

**Gary Stanley Becker** (1930–2014) var en amerikansk økonom. Han var professor i samfunnsøkonomi og sosiologi ved University of Chicago, hvor han hadde det meste av sin forskerkarriere.

Becker var mest kjent for å ha anvendt økonomisk teori for å analysere områder som tidligere var ansett å høre til sosiologi eller psykologi, som familiens organisering, narkotikamisbruk, kriminalitet og rasediskrimering. Hans forskningsperspektiv var ofte å avdekke hvordan atferd som tilsynelatende var uegennyttig egentlig var rasjonell og nyttemaksimerende. Han var også opptatt av analyse av humankapital.

Mesteparten av sin akademiske karriere tilbrakte Becker ved University of Chicago, hvor han også avla doktorgraden i 1955.

Becker ble tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 1992 og Presidentens frihetsmedalje i 2007.

Sammen med juristen Richard Posner skrev han bloggen «The Becker-Posner Blog» fra 2004 til 2014.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

* The Becker-Posner Blog
Bromley

**Bromley** er en stor forstadsby (*[[Bystatus#Engelsktalende land|town]]*) og kjerneområdet samt det administrative hovedkvarteret i bydelen Bromley i Stor-London. Sentrum ligger omkring femten kilometer sørøst for Charing Cross. Fram til 1965 var Bromley en by i Kent, og den har beholdt sin bystatus selv om den er innlemmet i Stor-London. Den var historisk en markedsby med charter siden 1158 og et gammelt sogn i grevskapet Kent.

Dens lokalisering ved hestevognrute og åpningen av en jernbanestasjon i 1858 var nøkkelen til dens utvikling, og den økonomiske historien til Bromley er markert av en endring fra en landbrukslandsby og til handel og detaljsalg. Som en del av veksten i forstedene i London på 1900-tallet har Bromley fått betydelig økning i befolkningen og ble lagt inn som en bykommune (*municipal borough*) i 1903. Den har siden utviklet seg til en av en håndfull regionale distrikter med betydelig kommersiell virksomhet utenfor sentrale  og ble opprettet som en del av Stor-London siden 1965. Det meste av Bromley, inkludert dens bysentrum, faller innenfor postkodedistriktet BR1, mens områdene vest for Shortlands er derimot en del av postdistriktet BR2. Befolkningen i Bromley var på 309 392 innbyggere ved folketellingen i 2011, en økning på 4,7 prosent siden folketellingen i 2001 på 295 532 innbyggere. En beregning på folketallet for 2014 er 320 057 innbyggere.

## Beskrivelse
Bromley regnes med blant ti større bysentra i Londonplanen. Stedet har en gågate og et stort kjøpesenter i sentrum, samt Bromley Civic Centre. To jernbanestasjoner, Bromley South og Bromley North, har forbindelser til London Victoria, London Blackfriars og Grove Park.

Fotballklubben Bromley FC spiller pr. 2007 i Isthmian League Premier Division.

## Kjente innbyggere

Et av de mest kjente bysbarna er forfatteren H.G. Wells, som ble født i Bromley i 1866. En æresvegg til hans minne står på Market Square, og ble renovert i 2005. På veggen minnes også Charles Darwin, som bodde i Downe like utenfor Bromley.

Blant andre kjente personer som har bodd eller bor i Bromley finner man Thomas James Harper, David Bowie, Peter Frampton, Aleister Crowley, Jill Cruwys, Pjotr Kropotkin, Topper Headon, Gary Paffett, Mike Conway og Enid Blyton.

## Referanser


## Litteratur
* Thorne, James (1876): «Bromley» i: *Handbook to the Environs of London*, London: John Murray

## Eksterne lenker
*
Pan European Game Information

**Pan European Game Information** (**PEGI**) er et europeisk system for aldersgrensesensur av videospill. PEGI er utviklet av Interactive Software Federation of Europe (ISFE) og ble for første gang tatt i bruk i april 2003. PEGI-systemet brukes i 30 land.

## Aldersgrenser
PEGI bruker fem forskjellige aldersgrenser i alle regioner. I Portugal var det enkelte problemer med standardmodellen, noe som førte til at aldersgrensene ble endret med hensyn til lokale lover. Finland endret sin lovgivning til å benytte standardmodellen fra 1. januar 2007.

## Klassifisering av innhold
PEGI bruker opp til sju symboler for å beskrive innhold i et spill.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
The Lovestreets

**The Lovestreets** er en norsk musikkgruppe. De er kjent for å lage fengende og melodiøse poplåter inspirert av alt fra Mozart til Led Zeppelin. Medlemmene i bandet er Peder Nissan, Henry Leneve, Truls Jensen og Jackson. 

## Bakgrunn
Tidlig på 1980-tallet søkte gruppa Weezusers fra Stavanger etter en vokalist. Jackson prøvde seg, selv om de egentlig lette etter en kvinne. Det tok ikke lang tid før han ble fast medlem i gruppa.  Gruppa skiftet navn til Kjørkegutane, og ble etterhvert kjent i noen subkulturer i Stavanger. De hadde mange populære sanger, de mest kjente er nok «Vålandspibå brenne!», «Adle di galne bor på Storhaug», «Revolusjonsdrikk», «Bjarne sin borsdag» og «Dra deg t Hundvåg», som alle er på debutplata «Sangår fra et kjerkekor» fra 1981. Året etter kom oppfølgeren «Me e kje kristne lengår». Bandets to gitarister fra første album var da sluttet og gitarist Henry Leneve var med som nytt medlem. Bandets tredje album «We need more Lovin'» kom i 1984, og da var besetningen endret ytterligere. Bare Jackson og Leneve var med videre, og nå spilte de sammen med Truls Jensen og Peder Nissan. Senere samme år skiftet de navn til The Lovestreets. De ble erklært døde etter det mislykkede surferock-inspirerte albumet "Surfin´Malibu", som kom ut i 1991.

I dag er bandet mest kjent for sangen «The World of Music», som er blitt brukt i en episode av TV-serien MacGyver. The Lovestreets spilte våren 2008 en reunionkosert på Checkpoint Charlie i Stavanger. Dette var en stor suksess mye takket være at de bare spilte en sag fra "Surfin Malibu", og resten fra de gode åra.

## Eksterne lenker
* The Lovestreets' side på MySpace
Volkswagen Scirocco

**Volkswagen Scirocco** er en sportshatchback produsert av tyske Volkswagen.

## Historie
Volkswagen hadde vokst godt på begynnelsen 1970-tallet med blant annet kompaktbilen Volkswagen Type 1,  familiebil som Volkswagen Passat og kassevognen Volkswagen Transporter. Men de følte de trengte noe nytt og sporty, når de så hvordan flere av de japanske produsentene som Toyota og Datsun produserte sine sporty modeller som Toyota Celica og Datsun Skyline. Dermed var idéen om en hatchback-kompakt sporty modell født, og i 1974 kom Scirocco på banen. 

## Scirocco MK1, type 53 (1974-1981)
Bilen med to dører var liten og lett, og hadde motorer helt ned til 1.3 liters sylindervolum. Giorgetto Giugiaro stod bak designet, mens motorene var hyllevare fra Volkswagen. 

## Scirocco MK2, type 53B (1981-1992)
Scirocco MK2 hadde mye til felles med VW Golf MK2, ikke minst 16V-motoren med 139 hk i 1986 (uten katalysator). Scirocco fikk aldri betegnelsen GTI, men brukte GTX i stedet. Scirocco MK2 fikk en facelift som 1986-modell. Dette betydde blant annet sorte plastspoilere og 14" lavprofildekk. Minste motor fra 1986 var 1,6 med 55 kw. I tillegg fantes 1,8 90 hk og GTI-motorene (injection) med 112 og 139 hk. Siste leveåret var det kun en 1,8 liters motor med katalysator igjen. Effekten var 95 hk.

## Scirocco MK3, type 1K8 (2008-)
Høsten 2008 kom Scirocco tilbake, denne gang med samme plattform som VW Golf V. Motorutvalget var 1.4 TSI med 122 hk (turbo) eller 160 hk (turbo og kompressor), og 2.0 TSI med motoreffektene 200/211 og 265 i R-utgave. Scirocco fantes også med 2.0 TDI og 140 eller 170 hk. DSG dobbelkløtsj automat kunne leveres til alle modellene bortsett fra 122 hk bensin. TSI160 hadde 7-trinns tørrkløtsj, mens de andre hadde 7-trinns våtkløtsj. Walter de Silva står bak designet på Scirocco MK3. 

## Corrado (1987-1995)

I 1987, etter 13 års produksjon tenkte Volkswagen nyskapende, og kom opp med den moderne og sporty bilen Volkswagen Corrado, bygd på en blanding av en eksisterende og en ny plattform. Corrado kom på banen sent i 1988, men Scirocco fortsette frem til 1992. og i 2008 kom Scirocco MK3 

Corrado, med sin nye G60-lade-teknologi, skulle være det råeste Volkswagen hadde å tilby, men dessverre opptrådte det en del feil med G60-laderen, som  gjorde at den brant seg ut og ble ødelagt jevnlig, en teknisk svakhet. Dette slo ikke helt an, og miksen mellom de to plattformene skulle vise seg å bli vanskeligere enn antatt. Corrado ble avsluttet i 1995. 

Corrado fikk du ikke bare med 1,8 G60-motor. En 2-liters 16V selvpustende rekkefirer med 136 hk kunne leveres, men det var nok 2,9 VR6 med 190 hk som fristet mest. 
## Referanser
Formel E (Volkswagen)

**«Formel E»-teknologi**, eller bare **Formel E** var en betegnelse som ble tatt i bruk for en økonomi-/miljøteknologi tyske Volkswagen lanserte på enkelte av sine modeller i 1982. Bruken av teknologien opphørte allerede i 1984.

## Bakgrunn
Etter 1970-tallets oljekrise var det unntakstilstand i bilindustrien, og det ble lagt frem stadig nye idéer om hvordan man kunne spare drivstoff og kjøre så miljøbevisst som mulig. I Tyskland, i 1981, ble det fremlagt planer om et bensinbesparende system kalt "Formel E", som var en enkel stopp-start-teknikk som ble betjent hovedsakelig med clutchen. Volkswagen besluttet å implementere dette på Passat, Golf, og Polo fra og med modellåret 1982.

## Prinsipp
Prinsippet for Formel E (E for Economy – Økonomi) var at bilens motor skulle slås av dersom den skulle stå rolig i trafikken over en viss tid. Systemet aktivertes med en knapp ved siden av lysbryteren, og fungerte slik at bilens motor stoppet etter at bilen hadde stått stille, med clutchen trådd inn, i over tre sekunder (for eksempel ved rødt lys, veikryss, køkjøring, og lignende).  Når motoren var avslått kunne man trå inn clutchen og flytte girspaken til fri/nøytral, og dermed aktivertes et koblingspunkt som sendte signal til starteren, og motoren ble startet igjen. Prinsippet var bra og tanken var i god – men det fikk en nedtur etter bare et år på markedet.

## I daglig drift
Med bilens kontinuerlige start-stopp-sekvenser oppstod stor slitasje på bilenes startmotorer, og dette resulterte i at flere av Formel E-bilene jevnlig måtte inn til service ved et merkeverksted for å få byttet startmotoren – en ikke altfor billig operasjon. Dessuten var det noen små tekniske bugs i systemet som gjorde at signaler ikke alltid ble sendt avgårde til enten starter eller automatchoke, og dette resulterte i kvelninger eller at motoren måtte startes med nøkkel, siden den ikke alltid startet når clutchen ble sluppet ut. Volkswagen fant ut at de tapte penger på sikt med feilsøking og varige reparasjoner, og allerede i slutten av 1983, da 1984-modellene ble lansert på markedet, var bilene uten Formel E-teknologien, og de kunne ikke lenger leveres med dette.
Anshar

**Anshar** var en himmelgud i Mesopotamisk mytologi. Han var ifølge myten en av de første gudene. Han var gift med sin søster Kishar og sammen var de foreldre til flere andre guder.
George Macartney

**George Macartney**, 1. jarl Macartney, (1737&ndash;1806) var en engelsk statsmann, kolonialembedsmann og diplomat.

## Liv og virke
George Macartney hadde skotsk familiebakgrunn, og fikk sin høyere utdannelse ved Trinity College i Dublin og Temple School i London. Hans profesjonelle løpebane begynte med hans utnevnelse som spesialsendemann til Russland i 1764, der han og Katarina II forhandlet seg frem til et forbund mellom sine to stater. Etter at han ble utnevnt til *[[peer]]* og fikk plass i det britiske Overhuset ble han i 1775 guvernør for Grenada og i  1780 for Madras. Han avslo utnevnelsen til generalguvernør i India, og vendte i stedet tilbake til England i 1786. 

I 1792 ble han leder for det som er blitt kjent som Macartney-sendeferden med det oppdrag å forberede offisielle og likeverdige handelsforbindelser med Kina. Men i Beijing førte dels hoffintriger og dels Macauleys uvilje til å gi keiseren de vanlige æresbevisninger (særlig kowtowbukket) at han ble kontant avvist av Qianlong-keiseren. 

Etter et hemmelig diplomatisk oppdrag i Italia ble han elevert til baron og samme år utnevnt til guvernør for det nyervervede området Kappkolonien. I 1798 måtte han tre tilbake av helbredsgrunner. Han døde i 1806.

## Referanser


## Litteratur

* Jonathan D. Spence: *Chinas Weg in die Moderne.* München 2001.  ISBN 3-423-30795-1
Kishar

**Kishar** er en gudinne i Mesopotamisk mytologi. Hun ble sett på som en av de første gudene og var gift med sin bror Anshar. Hun ble fremstilt som en slags jord-gudinne.

I akkadiske epos *[[Enuma Elish]]* er hun datteren av Lahmu og Lahamu, som var de første barna til Tiamat og Apsu. Hun er det kvinnelige prinsipp, søster og hustru av Anshar, det mannlige prinsipp, og mor til Anu. Kishar representerer jorden som en motpart til Anshar, himmelen. Hun opptrer kun i åpningslinjene av *Enuma Elish*, og forsvinner deretter for resten av handlingen.
Hasselmus

**Hasselmus** (*Muscardinus avellanarius*) er en gnager i familien syvsovere og altså ikke musefamilien. Den ses i deler av Danmark og Sverige, men forekommer ikke i Norge.

Hasselmusa har en gyllen til brunlig farge. Halen er behåret. Kroppen er 65-88 mm lang, halen 55-80 mm, vekten 15-25 (32) g. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jordalen

**Jordalen** er ei bygd i Voss kommune i Vestland. Den ligger i en sidedal til Nærøydalen og har veiforbindelse mot sør, via en ny tunnel fra E16 like øst for Stalheimskleivi. Dalmunningen er ved Jordalsnuten øverst i Nærøydalen like nedenfor Stalheim.

Jordalen er en agnordal til Nærøydalen og drenerer til Sognefjorden, den drenerte tidligere (før istiden) trolig mot Voss.

## Referanser
Nødsarbeid

**Nødsarbeid** var arbeid igangsatt av offentlige myndigheter i perioder med økonomisk nedgang og høy arbeidsløshet. Nødsarbeidet tok i første rekke sikte på å redusere arbeidsledigheten og å opprettholde kjøpekraft, slik at etterspørselen til en viss grad kunne opprettholdes, og dermed unngå å true nye arbeidsplasser. Slik gikk utgiftene til dagpenger for nødsarbeid i stedet for arbeidsledighetstrygd. Dette ble ansett som mer samfunnsøkonomisk gavnlig, og bedre for de arbeidsløse å bli sysselsatt enn passivt å motta trygd.

Etter Arendalskrakket i 1886 ble det satt i gang nødsarbeid finansiert av kommunen, fylket og staten i fellesskap. Arbeidet som ble utført var veianlegg forbi steile fjellklipper mellom byen og det nærliggende strandstedet Barbu. Blant annet presset arbeiderforeningen Samhold på for å sette arbeidet i gang.

I Norge ble dette mye brukt i de økonomiske nedgangstidene på 1920- og 1930-tallet. I mange tilfeller var det noe uklart hva som var nødsarbeid og hva som var ordinære oppgaver, og dette førte ofte til strid om tariffsatsene.

Eksempler på nødsarbeider i Norge i 1930-årene er en rekke veianlegg, planering av Sjursøya i Oslo, hvor det på det meste ble sysselsatt 1 500 mann i to skift, og anleggelsen av Jordal Idrettsanlegg. I Bergen ble Krohnsminde idrettsplass bygget ved nødsarbeid fra 1931. Men nødsarbeidere ble også satt til vedlikeholdsoppgaver som steinplukking, snørydding og lignende. Også de første arbeidene på Fornebu, senere Oslo lufthavn, Fornebu, ble utført som nødsarbeid. I Stavangerområdet ble det blant annet arbeidet i sentrum og på Ryfylkevegen. Kommunen tok opp nødsarbeidslån fra staten.

Et eksempel fra USA er de offentlige arbeidene som ble igangsatt under *[[New Deal]]*-programmet.

## Referanser


## Litteratur
*Harald Flodda: Samholdbevegelsen i Arendalsområdet i 1880-åra – bakgrunn og innhold, hovedoppg., Universitetet i Oslo. 1980
*Johannes G. Torstveit: *Storsvindel bankkrakk og nytt politisk parti 1886-88, Arendal 1886-1888*, Arendals Tidende, 2012

## Eksterne lenker
* Bakgrunnsartikkel fra NAV
* Skriv fra Justisdepartementet fra 1936 om tariffer for nødsarbeid og om bakgrunn for nødsarbeid
Ill

:*For elven med samme navn i Østerrike, se [[Ill (Østerrike)]].*

**Ill** (ILL) er en elv i Alsace nordøst i Frankrike. Det er en av sideelvene til Rhinen fra venstre. 

Elven har sitt utspring nær landsbyen Winkel i Jurafjellene, og renner så nordover i Alsace, parallelt med Rhinen. Den mottar flere sideelver fra Vogesene, inkludert Doller og Thur. Ill renner gjennom Mulhouse, Colmar og Sélestat før den munner ut i Rhinen ved Strasbourg.

I Strasbourg danner elven en del av festningsverket fra 1600-tallet, og passerer gjennom en rekke sluser og kanaler i den vakre gamlebyen, blant annet distriktet Petite France, der vannet en gang ble benyttet som vannkraft for møller og garveri. 

## Eksterne lenker
*
Wilhelm Gliese

**Wilhelm Gliese** (født 21. juni 1915, død 12. juni 1993) var en tysk astronom.

Gliese studerte fra 1933 astronomi, matematikk og fysikk ved universitetene i Breslau og Berlin. Han arbeidet ved Astronomisches Rechen-Institut i Berlin og senere Heidelberg. Gliese er kjent for en stjernekatalog, *Katalog over nære stjerner*, som utkom i 1969. Flere av stjernene er kjent under hans katalognumre, f.eks Gliese 581 og Gliese 710. En planet oppdaget av sveitsiske astronomer i 2007 kalles Gliese 581 c. Asteroiden (1823) Gliese er oppkalt etter ham.

## Eksterne lenker
* http://www.ari.uni-heidelberg.de/aricns/gliese.htm
Bundet rotasjon

**Bundet rotasjon** betegner i astronomien det vanlige tilfelle at et himmellegeme i sitt omløp om et annet himmellegeme dreier seg nøyaktig en gang om sin egen akse. Månen er i en bundet rotasjon rundt jorden og viser oss derfor alltid samme side. Også de fleste andre måner i solsystemet er i bundet rotasjon. Bundet rotasjon oppstår som følge av tidevannskrefter som bremser mindre himmellegemers egenrotasjon.
Jurafjellene

**Jurafjellene** er en cirka  lang fjellkjede som ligger langs grensen mellom Frankrike og Sveits, like nord for Alpene og det sveitsiske *[[Mittelland]]*. Kjeden reiser seg i sørvest ved elven Rhônes løp mellom Genève og Lyon og ender der elvene Rhinen og Aare møtes i nordøst. På sitt bredeste er fjellkjeden cirka  på tvers.

Fjellene blir kontinuerlig deformert på grunn av Alpene som presser seg nordover. Fjellene har gitt navn til tidsperioden jura, som er tiden da berggrunnen i området ble dannet. 

Den høyeste toppen i Jurafjellene er Crêt de la Neige, som måler  og ligger på den franske siden av grensen. Sju menn omkom da de prøvde å klatre disse fjellene i 1940.

## Referanser


## Eksterne lenker
*