2G

**2G** er andre generasjons mobiltelefoni og var den første digitale mobile taletelefonien som etterfulgte analoge systemer (blant annet NMT). 2G-tjenester innebærer taletelefoni samt kapasitet for enkle dataoverføringer (f.eks. SMS) over mobiltelefon. Tyngre dataoverføringer krever dekning for **[[3G]]** eller 4G mobilteknologi, mens TV på mobilen krever egne, mobile kringkastingsteknologier.

Utbyggingen av 2G fra 1992 ved hjelp av GSM-teknologien innebar et stort framskritt ved at mobiltelefonene for første gang kunne overføre tekst og annen data med 9 til 38 kbps datakapasitet. Midt på 1990-tallet ble det utviklet tilleggsteknologier som økte datakapasiteten i GSM, først og fremst britiske GPRS, også kalt *2,5G*, og svenske EDGE, med henholdsvis 170 og 236 kbps teoretisk datakapasitet. Økningen i overføringshastighet muliggjorde utviklingen av internettjenester på mobilen ved hjelp av WAP (Wireless Application Protocol). 

3G-utviklingen fra omkring 2000 har ytterligere økt mulighetene for dataoverføring, både internett på mobilen og nedlasting av bilde og film, samt streaming av TV-sendinger.

## Teknologier
Mobiltelefoni er teknisk sett overføring i tale i form av digitale informasjonspakker, som skilles fra hverandre i nettet ved enten å sendes i kodet (CDMA) eller tidsdelt (TDMA) kanalaksess. 

Den vanligste 2G-teknologien (standarden) er i dag GSM (Global System for Mobile Communication) som bygger på TDMA kanalaksess. GSM-standarden ble utviklet i Norge og Sverige tidlig på 1980-tallet, og la grunnlaget for mobilindustrien ved Ericsson og Nokia. Den ble tidlig standardisert i Europa etter at den europeiske teleunion i 1986 valgte GSM. I alt 81 % av alle mobilabonnement i verden i 2008 baserer seg på GSM. 

GSM ble utviklet fra 1982 da de europeiske teleselskapene i CEPT etablerte arbeidsgruppen Groupe Special Mobile. I NMT var telefonnummer brent i telefonens hardware, mens i GSM ble telefonummer og abonnement lagret i en brikke eller kort (sim-kort) som kan flyttes mellom telefonapparater. 

I USA ble teknologien DSC utviklet på 1990-tallet, men den er blir erstattet av GSM i de landene hvor den slo rot. En annen 2G-teknologi i USA og Canada er iDEN, som er TDMA-basert og kun brukes av 0,9 % av verdens mobilkunder i teleselskapene Nextel og Telus Mobility. Også teknologien D-AMPS i USA er TDMA-basert, og har 0,2 % utbredelse på verdensbasis.

Andre systemer omfatter først og fremst varianter av CDMA kanalaksess, særlig i Kina og Japan (W-CDMA), som 17,5 % av abonnentene globalt bruker. 2G-teknologien til noen operatører i Japan kalles PDC og har 0,5 % markedsandel på verdensbasis, mens den i Amerika og Kina kalles IS-95 eller cdmaOne.

### Frekvensplassering og utvikling
2G-tjenester tilbys i mobilnettverk i ulike frekvenser,dvs i ulike deler av det elektromagnetiske spekteret. 

**GSM** sendes normalt i 900 MHz-båndet (860-970 MHz), men kan også sendes i 1800 MHz-båndet. GSM ble videreutviklet på 1990-tallet til å gi større overføringskapasitet, såkalt 2,5G. Dette ble først lansert i Storbritannia (GPRS) og Sverige (EDGE). Disse teknologiene er direkte utviklinger av GSM som anvendes i GSM-lisensene (GSM-båndene) hos hver enkelt operatør.

Omkring år 2000 ble det i Europa lansert en ytterligere kraftig overføringsteknologi på basis av GSM-teknologi, nemlig **[[UMTS]]** eller Tredje generasjons mobiltelefoni – **[[3G]]**. Denne krever større båndbredde – minst 5 MHz for hver bærer (carrier) – og ble derfor av plasshensyn tidlig lagt i enten 1800 MHz-båndet eller 2100 MHz-båndet. Men UMTS-teknologien kan også sende tjenester i 900 MHz-båndet.

## 2G i Norge
Norge var et pionerland i utvikling av mobiltelefoni, med NMT første generasjons (analogt) system utbygd fra andre halvdel av 1970-tallet. GSM ble introdusert av NetCom i februar 1993 og Telenor i mars 1993. Senere kom Teletopia (nå MTU) med eget nett og fra 2007 bygger også Network Norway opp et tredje GSM-nett i Norge. Andre tilbydere leverer tjenester ved å leie aksess til de tre operatørenes nettverk, og det var 1. juli 2007 i alt 34 mobiltilbydere i Norge. Etter utbygging av GSM ble mobilitelefoner allemannseie. I 1981 var omkring 40.000 abonnenter i Norge, i 1998 var det over 2 millioner. Telenor doblet antall abonnenter fra rundt 250.000 i 1995 til 530.000 i 1996. Telenor hadde nær 500.000 abonnenter på det meste i 1995.

I Norge sendes 2G utelukkende over GSM-teknologien i 900 MHz- og 1800 MHz-båndene.

Selskapene har oppgitt dekningen er meget god, NetCom oppgir 98 % befolkningsdekning mens Telenor oppgir 99,86% befolkningsdekning og 86,33 % arealdekning. De to operatørene har henholdsvis 3&nbsp;600 og 5&nbsp;800 basestasjoner for GSM i Norge, pluss forsterkere i tunneler osv. (repeatere). Det er også dekning på Svalbard og på oljeplattformene i Nordsjøen. Telenor har dessuten 3G-dekning på Svalbard og *turbo-3G* HSDPA-dekning i Longyearbyen.

På slutten av 1990-tallet var det god 2G-dekning i og nær tettsteder, og langs hovedveiene.

### Utfasing
Telenor og Telia planla å fase ut 2G i 2025. Telenor utsatte demontering av 2G til 2027. 2G har vært brukt til kommunikasjon mellom maskiner eller apparater blant annet trygghetsalarmer, heiser, vann- og avløp, melkemaskiner i landbruket og kjøretøy. Ifølge NRK var i 2024 120.000 trygghetsalarmer basert på 2G. Utkoblingen av 2G ble varslet 10 år tidligere. Brannvarsling og innbruddsalarmer har vært basert på 2G. 3G ble lagt ned i 2021. Finland har utsatt utkoblingen til 2030. Omkring 700.000 kjøretøy var i 2024 tilkoblet 2G for varsling av ulykker og lignende (såkalt eCall). Utfasingen i 2025 har vært omdiskutert. Bakgrunnen for utkoblingen er å frigi plass til 4G og 5G.

## 2G i verden
Dekningen av 2G mobiltelefoninett er svært ulikt fordelt i verden, men det er bare tre stater som ikke har noe offisielt nettverk: Nord-Korea, Myanmar (Burma), og Somalia. Sistnevnte land har dog uoffisielle nettverk som virker i de større byene. Landene Afghanistan, Angola, Bhutan, Guinea, Guyana, Den sentralafrikanske republikk og Turkmenistan har bare dekning i hovedstadsområdet.

Andre områder som ikke har dekning omfatter de fleste områder av Sahara, indre Australia, vestlige Kina, Sibir, Grønland, Borneo og Amazonas, samt den indonesiske delen av Ny-Guinea (Irjan Jaya).

Følgende land hadde størst mobildekning for 2G taletelefoni i 2008:
**Over 80 % arealdekning**
* Vest-Europa, Øst-Europa (Kosovo ikke medregnet), Baltikum, Belarus, Kaukasus, Tyrkia, Ukraina
* Bahrain, Bangladesh, Filippinene, De forente arabiske emirater, Japan, Kuwait, Libanon, Malaysia, Maldivene, Qatar, Sør-Korea, Taiwan, Thailand, Vietnam
* Gambia, Mauritius, Reunion, Seychellene, Sør-Afrika-Republikken, Swaziland, Uganda, samt bebygde deler av Algerie, Egypt, Libya og Namibia
* Antillene, El Salvador, Jamaica, Puerto Rico, Trinidad, Uruguay
**Over 60 % arealdekning**
* India, Java, Jordan, vestlige Russland, Sri Lanka, Yemen
* Kapp Verde, Lesotho, Marokko, Tunisia
* Costa Rica, Haiti, USA, bebygde deler av Brasil og Chile
**Over 40 % arealdekning**
* Oman, Syria, østlige Kina
* Ghana, Senegal, Sierra Leone, Tanzania, Togo
* Argentina, Den dominikanske republikk, Guatemala, Honduras, Mexico, Panama

**Markedsandeler for 2G-teknologiene** 
Markedsandelene for mobiltelefoniteknologier i 2008 var:
* GSM 81,0 %  (inkl GPRS, EDGE,UMTS, HSDPA, HSUPA)
* CDMA 11,8 %
* W-CDMA 5,6 %  (inkl FOMA)
* iDEN 0,9 %
* PDC 0,5 %
* TDMA 0,2 %

### Utfasing
I Sverige skal Telias 2G-nett etter plan fases ut i 2027. I løpet av 2025 skal Telia demontere hele 3G-nettet, de fleste 3G-telefoner kan bruke 2G-nettet. Telenor og Tele2 skal etter planen koble ut sine 2G-nett i Sverige i 2025. Bakgrunnen er stor etterspørsel etter 4G og 5G.

## Referanser
* GSMA hjememside 
* GSMA kartprodukter
* GSMA databank