Det brenner en ild

***Det brenner en ild*** (originaltittel: **) er en svensk dramafilm fra 1943 regissert av Gustaf Molander. Manuset ble skrevet av Karl Ragnar Gierow og Molander etter en idé av Gösta Stevens. De fremste rollene spilles av Inga Tidblad, Lars Hanson og Victor Sjöström.

*[[Aftenposten]]*s anmelder fordømte i 1945 filmen for dens urealistiske skildring av forholdene i Norge under krigen, dens romantiserende skildring av den tyske militærattasjéen og dens uvilje til å tale i klarspråk.

## Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra 6. april til 8. juli 1943 i Filmstaden i Råsunda og i nordlige Jämtland.

## Handling
I et uidentifisert land repeterer Nasjonalteatrets ensemble *[[Som dere vil ha det]]* av William Shakespeare. Militærattasjé Lemmering inviterer til premieresupé. Han står på vennskapelig fot med teatertroppen og dens direktør Falkman. Lemmering er dessuten i et romantisk forhold med teatrets ledende skuespillerinne, Harriet Brandt.

Lemmerings land har planlagt en uventet invasjon av det uidentifiserte landet. Til tross for en indre tvil går Lemmering med på å bli okkupasjonens kommandant for således å kunne forhindre unødvendige grusomheter. Når premieresupéen blir avholdt for de uvitende skuespillerne og øvrige inviterte er Lemmering nedstemt, men Harriet prøver å oppmuntre ham.

Under en dramatisk morgenprøve får medlemmene av ensemblet vite at deres land er okkupert. Teatret blir inntatt av de militære. To unge mannlige skuespillere, Lauritz Bernt og Harriet Brandts bror, Georg, lykkes i å flykte for å kunne ta del i motstandskampen. Når Lemmering ankommer det okkuperte teatret nekter Falkman å ta ham i hånden. Harriet vender ham også ryggen.

Forsvaret må gi opp og overleverer sine våpen. Lemmering kaller Harriet og Falkman til seg. Han forteller den glade nyheten at deres teater skal gjenoppstå. Lemmering og Harriet får på nytt kontakt, og de elsker hverandre fremdeles. Når tjenestemann Bruhn fra okkupasjonsmakten dukker opp på teatret og beordrer at repertoaret fra nå av skal stå i *«opplysningens»* tjeneste, nekter Falkman og blir arrestert. Den ubehagelige og alkoholiserte skuespilleren Paul Winter erstatter ham i sjefsstolen.

Lauritz Bernt dukker plutselig opp hjemme hos Harriet. Han forteller at motstandskampen fortsetter også uten våpen og at Georg hver kveld taler i en illegal radiosender kalt «Frihetssenderen». Harriet bryter nå helt med Lemmering og slutter seg til motstandsbevegelsen.

## Rolleliste
(I utvalg)

*Inga Tidblad - Harriet Brandt, skuespillerinne
*Lars Hanson - Oberst Ernst Lemmering, militærattasjé, senere militærkommandant 
*Victor Sjöström - Henrik Falkman, teaterdirektør 
*Gerd Hagman - Eva Brenner, skuespillerinne 
*Lauritz Falk - Lauritz Bernt, skuespiller 
*Tollie Zellman - Lisa Albert, skuespillerinne 
*Hampe Faustman - Georg Brandt, Harriets bror, skuespiller 
*Stig Järrel - Paul Winter, skuespiller 
*Hugo Björne - General Wollert, okkupasjonsmaktens øverstkommanderende
*Georg Funkquist - Bruhn, legasjonstjenestemann, senere tjenestemann ved okkupasjonsmaktens sivilforvaltning 
*Gabriel Alw - Minister ved den utenlandske legasjonen 
*Torsten Hillberg - Kaptein hos okkupasjonsmakten 
*Artur Rolén - Oskar Hultman, inspisent 
*Erik Hell - Patruljekommandør hos okkupasjonsmakten 
*Georg Fernquist - Bodin, parykkmaker 
*Mona Geijer-Falkner - Frida, påklederske 
*Agda Helin - Anna, påklederske 
*Olav Riégo - Kommandør Arnold på Lemmerings supé

## Referanser


## Eksterne lenker
*