open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Durasamy Simon Lourdusamy

**Durasamy Simon Lourdusamy**, som regel kalt **D. Simon Lourdusamy**, (1924–2014) var en av Den katolske kirkes kardinaler.

Han var erkebiskop av Pondicherry-Cuddalore fra 1962 til 1968 og deretter av Bangalore fra 1968 til 1973, og ble så kalt til Roma hvor han arbeidet i Den romerske kurie og til slutt ble prefekt for Kongregasjonen for Østkirkene fra 1985 til 1991. Han ble kreert til kardinal i 1985, og fikk *[[Santa Maria delle Grazie alle Fornaci fuori Porta Cavalleggeri]]* som sin romerske tittelkirke.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
* Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
* Pave Julius II (1443-1513) *1481
* Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
* Pave Leo X (1475-1521) *1513
* Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
* Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
* Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
* Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
* Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
* Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
* Biskop Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
* Kardinal Antonio (Marcello) Barberini (sr.) (1569-1646) *1625
* Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
* Kardinal Giambattista Spada (1597-1675) *1643
* Kardinal Carlo Pio di Savoia (1622-1689) *1655
* Erkebiskop Jaime de Palafox y Cardona (1642-1701) *1677
* Kardinal Luis Manuel Fernández de Portocarrero-Bocanegra y Moscoso-Osorio (1635-1709) *1678
* Patriark Pedro Portocarrero y Guzmán (1640-1705) *1691
* Biskop Silvestre García Escalona (1647-1729) *1702
* Biskop Julián Domínguez y Toledo (1680-1743) *1728
* Biskop Pedro Manuel Dávila y Cárdenas (1678-1742) *1731
* Biskop Domingo Pantaleón Álvarez de Abreu (1683-1753) *1738
* Erkebiskop Manuel José Rubio y Salinas (1703-1765) *1749
* Biskop Manuel de Matos (1701-1767) *1754
* Biskop Juan de La Fuente Yepes (1702-1757) *1755
* Biskop Pierre Brigot (1713-1791) *1757
* Biskop Luigi Pianazzi (1743-1802) *1785
* Biskop Antonio Ramazzini (1760-1840) *1795
* Biskop Paolo Antonio Roviglia (1752-1816) *1808
* Biskop Louis-Charles-Auguste Hébert (1763-1836) *1811
* Biskop Clément Bonnand (1796-1861) *1833
* Biskop Etienne-Louis Charbonnaux (1806-1873) *1845
* Biskop François-Jean-Marie Laouënan (1822-1892 *1868
* Erkebiskop Joseph-Adolphe Gandy (1839-1909) *1883
* Biskop Hugues-Madelain Bottero (1837-1913) *1899
* Erkebiskop Elie-Jean-Joseph Morel (1862-1948) *1909
* Erkebiskop Auguste-Siméon Colas (1876-1968) *1930
* Erkebiskop Ambrose Rayappan (1901-1999) *1953
* Kardinal *'Durasamy Simon Lourdusamy* (1924-2014) *1962

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk &ndash; katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Rosalio José Castillo Lara

**Rosalio José Castillo Lara** (født 4. september 1922 i Maracay i Venezuela, død 16. oktober 2007 i Caracas) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var fra 1989 til 1995 president for Administrasjonen av Den Apostoliske Stols patrimonium. Han ble kardinal i 1985, med *[[Nostra Signora di Coromoto in San Giovanni di Dio]]* som tittelkirke.
 
I 1973 var han blitt koadjutor-biskop av Trujillo i Venezuela, men ble kort tid etter, i 1975, utnevnt til sekretær for Den pavelige kommisjonen for revisjonen av kirkeretten. Senere ble han president og leder for denne kommisjonen og dens arbeid, og da den nye kirkeloven var et faktum, ble han utnevnt til pro-president for Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster i 1984.

Castillo Lara tilhørte Salesianerne av Don Bosco.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1829
* Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
* Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
* Kardinal Antonio Agliardi (1832-1915) *1896
* Kardinal Basilio Pompilj (1858-1931) *1911 
* Kardinal Adeodato Giovanni Piazza (1884-1957) *1930 
* Kardinal José Humberto Quintero Parra (1902-1984) *1953
* Kardinal *Rosalio José Castillo Lara* (1922-2007) *1973 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
*  Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Paul Henriksen

**Paul Bernhard Henriksen** (født 27. november 1948) var ordfører i Hvaler kommune for Arbeiderpartiet fra 2003 til 2007.

Henriksen var bystyre- og formannskapsmedlem for SV i Fredrikstad kommune (1983 - 1994), og leder av Hvaler Arbeiderparti 1999 - 2003.

Han var leder av Hvaler kunstforening 2006 - 2009, og har vært leder av Hvaler kulturvernforening fra 2010.

## Referanser
Asmaløy

**Asmaløy** er ei øy i Hvaler kommune i Østfold. Øya ligger mellom Spjærøy i vest og Kirkøy i øst, og har et areal på 9,1 km². Det høyeste punktet er Fotvarden, 36 meter over havet. 

Øya er forbundet med bro til Spjærøy, og via Hvalertunnelen til Kirkøy og kommunesenteret.

Forfatteren Johan Borgen bodde på Asmaløy i mange år, på «Knatten».

## Verneområder
Den ytre, sørvestre delen av øya inngår i Ytre Hvaler nasjonalpark. I tillegg til denne, er det fire verneområder på Asmaløy: Gravningen naturreservat, Kvernemyr naturreservat, Skipstadsand naturreservat og Åsebutjernet biotopvern.

## Se også
*Rød (Hvaler)
*Vikerhavna

## Referanser
Mari El

**Mari El** er en republikk i den russiske føderasjonen beliggende ved den store elven Volga.

## Se også
*Liste over Mari Els overhoder

## Eksterne lenker
* 
* Kommersant artikkel
* NUPI-artikkel
* Bilder fra hovedstaden Josjkar-Ola
Monika Hohlmeier

**Monika Hohlmeier** (født 2. juli 1962 i München) er en tysk politiker (CSU). Fra 1998 til 15. april 2005 var hun undervisnings- og kulturminister i Bayern.

Hun er datter av Bayerns tidligere ministerpresident Franz-Josef Strauß og Marianne Strauß. Hun var deres yngste barn, og har to brødre, Maximilian Josef og Franz Georg.

Hun ble innvalgt i delstatens parlament, landdagen, i 1990. Fra 1993 var hun statssekretær i det bayerske undervisnings-, kultur og vitenskapsministeriet, frem til hun ble medlem av regjeringen. Hun var formann for CSU i München frem til 20. juli 2004.

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
* 
*
AdSense

**AdSense** er Googles reklameprogram. Adsense tilbyr å reklamere for produkter og tjenester. Blant annet ved å overvåke brukernes adferdsmønster på nett, såkalt «kontekstuell annonsering», forsøker Adsense  å gi presentere antatt relevante reklamer. Adsense brukes for eksempel av nettleseren Opera.

I mars 2019 ila Europakommisjonen Google en bot på 1,49 milliarder euro, rundt 14,4 milliarder kroner for å skulle ha blokkert konkurrerende søkemotorer fra sin nettleser «Chrome». Google er tidligere blitt bøtelagt to ganger for ialt 6,5 millarder kroner for lignende forhold.

## I Norge
I Norge konkurrerer Google AdSense med MyAd fra Mediehuset Digital og AdPower fra Edda Media.

## Se også
*Google
*Reklame
*Søkemotoroptimering
*Blogg

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Liste over ordførere i Hvaler

**Liste over ordførere i [[Hvaler (kommune)|Hvaler]]** kommune i Østfold.

* Sogneprest Christian Ulrik Ditlef Foltmar, 1837–1842
*Skipper Erik Andersen Høkeli, 1842–1843
*Sogneprest Christian Ulrik Ditlef Foltmar, 1843–1845

* Landhandler J.W. Goodchild, 1845–1847

* Sogneprest Martin Hannestad, 1847–1857

* Sogneprest Gerhard Randers, 1857–1881

* Lærer Andreas Nilsen, 1882–1895

* Styrmann Hans Schrader, 1896–1898

* Lærer Andreas Nilsen, 1899–1907

* Lærer Harald Wergeland, 1908–1910

* Bankmann Ole Kristian Hansen Kjølholdt (V), 1910–1913

* Lærer Harald Wergeland, 1914–1919

* Kirkesanger Jens Christian Arild, 1920–1923

* Landhandler Harald Eilertsen, 1924–1931

*Johan Arnt Jensen (H), 1931–1934
*Johan Arnt Jensen (H), 1934–1937
*Johan Arnt Jensen (H), 1937–1940
*Sigvald Sætre, 1941. 
*Lars Klever (Nasjonal Samling), konstituert under krigen. 
*Johan Arnt Jensen  (H), 1945
*Anker Olsen  (A), 1946–1947
*Aslak Jensen (H), 1947–1951, fungerende ordfører, Anker Olsen (A), 1947–1951
*Anker Olsen  (A), 1951–1955
*Anker Olsen  (A), 1955–1959
*Johan Olsen  (H), 1959–1962
*Alf Hultmann (A), 1963–1964
*Johan Olsen  (H),1965–1967
*Johan Olsen  (H),1967–1970
*Ole B. Vauger (H), 1970–1971
*Ole B. Vauger (H), 1971–1975
*Lars Flesjø (H), 1975–1979
*Tronn Bankerød (A), 1979–1983
*Otto Herman Reff (A) 1983–1986
*Thorleif Kristiansen (Krf), 1986–1987 
*Thorleif Kristiansen (KrF), 1987–1989
*Villy Olsen (A), 1989–1991
*Ole Kristian Kjølholdt (H), 1991–1995
*Ole Kristian Kjølholdt (H), 1995–1999
*Rolf S. Klerud (H), 1999–2003
*Paul Henriksen (A), 2003–2007
*Eivind Norman Borge (Frp), 2007-2019
* Mona Vauger (A), 2019–
Bibliotekar og arkivar for Den hellige romerske Kirke

**Bibliotekar og arkivar for Den hellige romerske Kirke** er et embete i Vatikanstaten. Den var i utgangspunktet to forskjellige embeter: Bibliotekar i Vatikanbiblioteket og sjefsarkivar i Vatikanets hemmelige arkiv. Siden 1936 har de to embetene alltid blitt tildelt samme person, som har det øverste ansvar for biblioteket og arkivet.

Det skal normalt være en kardinal som innehar embetet. Dersom den som er utnevnt ikke er kardinal, kalles han pro-bibliotekar og pro-arkivar. 

## Embetsinnehavere

*Giovanni Mercati (1936&ndash;1957)
*Eugène Tisserant (1957&ndash;1971)
*Antonio Samorè (1974&ndash;1983)
*Alfons Maria Stickler S.D.B. (pro-bibliotekar og -arkivar 1983&ndash;1985, bibliotekar og arkivar 1985&ndash;1988)
*Antonio María Javierre Ortas S.D.B. (1988&ndash;1992)
*Luigi Poggi (pro-bibliotekar og -arkivar (1992&ndash;1994, bibliotekar og arkivar 1994&ndash;1998)
*Jorge María Mejía (1998&ndash;2003)
*Jean-Louis Tauran (2003&ndash;2007)
* Raffaele Farina (2007&ndash;)
Giovanni Mercati

**Giovanni Mercati** (født 17. desember 1866 i Villa Gaida i Italia, død 23. august 1957 i Roma) var kardinal i den katolske kirke.

## Liv og virke
### Prest
Etter filosofiske og teologiske studier i Milano og Roma ble han presteviet 21. september 1889. Etter videre studier underviste han fra 1892 ved presteseminaret i Reggio Emilia og arbeidet fra 1893 ved det ambrosianske bibliotek i Milano. Mellom 1898 og 1919 tilhørte han medarbeiderstaben ved det vatikanske bibliotek, som han deretter ledet som prefekt.

### Kardinal
I 1936 utnevnte pave Pius XI ham til apostolisk protonotar og til kardinaldiakon. Han ble tildelt tittelen som bibliotekar og arkivar for den hellige romerske kurie. 

Kardinal Mercati deltok på konklavet i 1939. Han døde i 1957 i Roma og ble begravet i kirken San Giogio in Velabro.

## Bibliografi
* Scaduto, Mario: *Un dotto: il cardinale Giovanni Mercati (1866–1957)*. La Civiltà Cattolica, CVIII (1957), S. 49-60

## Referanser


## Eksterne lenker
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Berlin erkebispedømme

**Berlin** er et katolsk erkebispedømme. Det omfatter bystaten Berlin og deler av statene Brandenburg og den pommerske delen av Mecklenburg-Vorpommern.

Erkebiskop er kardinal Georg Maximilian Sterzinsky. Det bor 386&nbsp;000 katolikker (av 5,7 millioner innbyggere totalt) i bispedømmet. Dette utgjør en andel på 7&nbsp;%. Bispedømmet beskjeftiger 282 prester, 27 diakoner og 614 ordenssøstre.

Allerede i det 19. århundre ble en katolsk delegasjon opprettet, ledet av prosten i Berlins Sankt Hedwigkatedralen. Da Preussens protestantiske konger ikke ønsket noen katolsk biskop i sin hovedstad, hørte området under erkebispedømmet Breslau. Først under Weimarrepublikken ble Berlin et katolsk bispedømme. 13. august 1930 ble det katolske bispedømmet Berlin opprettet, og omfattet de historiske bispedømmene Havelberg, Brandenburg, Cammin og Lebus. Biskopen av Meissen, Christian Schreiber, ble den første katolske biskopen av Berlin. Som følge av delingen av Berlin under den kalde krigen ble bispedømmet regnet som det mest kompliserte i Europa. Det ble et av de vanlige kardinalsetene i Tyskland, ved siden av bl.a. Köln og München.

27. juni 1994 ble bispedømmet opphøyet til erkebispedømme, med suffraganbispedømmene Dresden-Meissen og Görlitz i Schlesien. Bispedømmet har slitt med økonomiske problemer og vært nødt til å redusere sin aktivitet, og har vært avhengig av hjelp fra de betydelig rikere katolske bispedømmene i det vestlige Tyskland.

## Biskoper
* 1930-1933 Christian Schreiber
* 1933-1935 Nicolaus Bares
* 1935-1950 Kardinal Konrad von Preysing
* 1951-1956 Wilhelm Weskamm
* 1957-1961 Kardinal Julius Döpfner
* 1961-1979 Kardinal Alfred Bengsch
* 1980-1989 Kardinal Joachim Meisner
* 1989-2011 Kardinal Georg Sterzinsky, fra 1994 erkebiskop
* 2011-2014 Kardinal Rainer Maria Woelki
* 2015- Heiner Koch

## Viktige kirker
*Sankt Hedwigkatedralen
*Sankt-Michaelskirche Berlin
## Eksterne lenker
*
Würzburg bispedømme

**Würzburg bispedømme** er et katolsk bispedømme, grunnlagt i år 741. I høymiddelalderen var det en betydelig maktfaktor i Det tysk-romerske rike. Siden 1821 hører det under kirkeprovinsen Bamberg.

Dets biskop er Friedhelm Hofmann. Det bor  katolikker i bispedømmet, noe som utgjør en andel på 65&nbsp;% av den totale befolkningen. Bispedømmet, som har sete i byen Würzburg i Franken, beskjeftiger 556 prester, 138 diakoner og 1&nbsp;415 ordenssøstre.

## Historie

Kristendommen ble introdusert i området i årene 686–89 av de irske vandremunkene Kilian, Kolonat og Totnan, og bispedømmet ble grunnlagt i år 741 av Bonifatius. På slutten av århundret ble det suffraganbispedømme under Mainz, som Karl den store  hadde opphøyet til erkebispedømme. I år 1007 fikk keiser Henrik II igjennom grunnleggelsen av det nye bispedømmet Bamberg, som i det vesentlige bestod av områder skilt ut fra Würzburg. I slutten av det 12. århundre oppnådde Würzburg en vidtgående uavhengighet fra stiftsfogedene, særlig grevene av Henneberg. Gjennom privilegium fra keiser Fredrik Barbarossa gikk hertugverdigheten over Franken over til biskopene av Würzburg, og bispedømmet utviklet seg til et betydningsfullt fyrstbispedømme. Etter tredveårskrigen oppførte fyrstbiskopene en rekke praktfulle barokkbygninger, bl.a. den fyrstbiskoppelige Würzburg-residensen. Etter sekulariseringen i 1803 og gjenopprettelsen av bispedømmet i 1821 ble det underlagt kirkeprovinsen Bamberg.

## Se også
*Liste over biskoper av Würzburg

## Eksterne lenker
* 
* Bistum Würzburg bei www.mittelalter-genealogie.de
Dievs, svētī Latviju

«**Dievs, sv&#275;t&#299; Latviju**» («Gud velsigne Latvia») er den latviske nasjonalsangen.

Ord og musikk av Karlis Baumanis (Bauma&#326;u K&#257;rlis) (1834–1904)

## Eksterne lenker
* MIDI-fil
* Offisiell MP3-innspilling (klikk på ordene: K&#257;r&#316;a Bauma&#326;a kompon&#275;to m&#363;ziku)
Edouard Gagnon

**Edouard Gagnon** P.S.S. (født 15. januar 1918 i Port-Daniel i Canada, død 25. august 2007 i Montréal) var en av Den katolske kirkes kardinaler og president for det pavelige råd for familien 1985&ndash;1990. Han ble kreert til kardinal i 1985, med Sant'Elena fuori Porta Prenestina som tittelkirke. Senere ble han kardinalprest, med San Marcello al Corso som tittelkirke.

Han var tidligere biskop av Saint Paul i Alberta.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
* Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
* Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
* Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
* Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
* Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
* Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
* Pave Pius X (1835-1914) *1884
* Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
* Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
* Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933)
* Erkebiskop Emanuele Clarizio (1911-2001) *1961
* Kardinal *Edouard Gagnon*

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
* Cardinal Gagnon on catholic-pages.com
* Catholic World News, Aug. 27, 2007 - Canadian Cardinal Gagnon dead at 89
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Tampenområdet

**Tampenområdet** er en samling av olje- og naturgassfelt med tilhørende infrastruktur beliggende på norsk kontinentalsokkel i nordlige del av Nordsjøen. Området er ikke klart geografisk definert. Tordisfeltet befinner seg nær geografisk senter for denne samlingen av oljefelt og ligger vest for Værlandet i Askvoll kommune i posisjon 61° 16` 18`` N og 2° 6` 47 Ø. Feltene som utgjør Tampenområdet er Snorre, Sygna, Gullfaks, Statfjord, Tordis, Gullfaks Sør, Statfjord Nord, Vigdis, Kvitebjørn, 
Statfjord Øst og Visund. 
I tillegg kommer det britiske Murchisonfeltet som også strekker seg inn på Tampenområdet. Alle norske felt i området opereres av Statoil. Navnet *Tampen* er tradisjonelt og brukt på tilsvarende havområde i hvalfangst- og fiskerinæringen.

## Bakgrunn
Tanken om en felles utnyttelse av infrastruktur og anlegg på Tampen-området går tilbake til rundt år 1990. De såkalte satellittfelt ble dengang planlagt med utnyttelse av etablerte anlegg for olje- og gassprosessering på de store plattformene. Det ble også planlagt med utnyttelse av annen etablert infrastruktur i området for nye økonomisk marginale felt. Dette har vært en strategi for å gjøre mindre felt lønnsomme samtidig som at ressurser i store felt kunne utnyttes bedre i en sluttfase. Begrepet Tampen-området oppstod i offisielle kilder rundt år 2000. Olje- og energidepartementet har uttalt målet om å maksimere samlet ressursutnyttelse i områder. Et av tiltakene har vært tilrettelegging for utjevnet eierinteresser i et område som Tampen. Andre tiltak fra myndighetene kan være justering av rammebetingelser.

Den tekniske samordningen av infrastruktur på Tampen-området er ikke enestående på norsk sokkel og var heller ikke den første. Tilsvarende skjedde for eksempel også i Frigg-området tidlig på 1980-tallet.

## Reserver og produksjon i området

## Se også

* Olje- og gassfelt på norsk kontinentalsokkel
* Oljeplattform
Apache

**Apache** er et samlebegrep for flere kulturelt beslektede grupper av amerikanske urfolk fra det sørvestlige USA og det nordøstlige Mexico. Denne amerikanske urbefolkningen snakket sørathabaskiske språk, som er språklig beslektet med athabaskanske språk i Alaska og vestlige Canada.

Det moderne begrepet apache ekskluderer det beslektete navajofolket. Ettersom navajoer og andre apachegrupper er klart beslektet gjennom kultur og språk er de alle betraktet som *apacheanske*. Disse folkene strakte seg tidligere over østlige Arizona, nordlige Mexico, New Mexico, vestlige og sørvestlige Texas og sørlige Colorado. *Apachería*, apachenes kjerneområde, besto av høye fjell, skjermede og vannfylte dalstrøk, dype kløfter (*canyon*), ørkenområder og de sørlige områdene av de store sletter (*Great Plains*).

Apachegruppene hadde liten forståelse for politisk enhet. De største gruppene snakket sju forskjellige språk og hadde utviklet særegne og konkurrerende kulturer. Den nåværende andelen av grupper består av navajoer, vestlige apacher, chiricahuaer, mescaleroapacher, jicarillaapacher, lipanapacher og prærieapacher (tidligere også omtalt som kiowaapacher). Apachegruppene lever i dag i Oklahoma og Texas, og i indianerreservatene i Arizona og New Mexico. Det er i dag åtte stammegrupper i USA som er føderalt anerkjente som distinkte apachestammer. Språklig regner man med *apache* talemålet til seks større grupper: Chiricahua, jicarilla, lipan, mescalero, prærieapache og vestlige apacher, altså unntatt for eksempel havajoene. Historisk benyttet man rett nok apache som stammegrupperingsnavn for  comanchene, mojavene, hualapaiene og yavapaiene, men dette er misvisende idet ingen av disse talerapachespråk.

En del apacher har flyttet til større byområder. De største urbane apachesamfunnene er antagelig i Oklahoma City, Kansas City, Phoenix, Denver, San Diego og Los Angeles. En del apacher var ansatte i arbeidsvandringsgårder og er omplassert til sentrale jordbruksområder i sørlige California, som Coachelladalen, Imperialdalen og dalstrøkene langs Coloradoelven.

Apachestammene var historisk sett sterke og strategiske som motsatte seg spansk og meksikansk folk i århundrer. De første apacheangrep på Sonora synes å ha skjedd i løpet av slutten av 1600-tallet. Konfrontasjonene og krigen med den amerikanske hæren på 1800-tallet førte til at amerikanerne fikk en motvillig respekt for dem som fryktede krigere og dyktige strateger.

## Referanser


## Eksterne lenker
* HoustonCulture.org , Sonora: fire århundre med innfødt motstand
* «The Apache» , fra *History of Arizona*
* Apachemyter og tekster
* «Inde (Apache) Literature», litteratur om og av apacher
* «Apache, Fort Sill», *Encyclopedia of Oklahoma History and Culture*
* «Apache», *Encyclopedia of Oklahoma History and Culture*
Paul Joseph Pham Đình Tung

**Paul Joseph Pham Đình Tung** (født 15. juni 1919 i Binh Hoa i Vietnam, død 22. februar 2009 i Hanoi) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og tidligere erkebiskop av Hanoi (1994&ndash;2005).
## Liv og virke
### Prest
Phaolo-Giuse Pham Dinh Tung studerte ved det katolske presteseminar i Hanoi, og ble presteviet 6. juni 1949. Deretter virket han som sjelesørger.
### Biskop av Bac Ninh
I 1963 ble han utnevnt av pave Johannes XXIII til biskop av Bac Ninh. Han ble bispeviet av erkebiskop Joseph-Marie Trinh-Nhu-Khuê den 15. august samme år.

Fra 1963 til 1990 var Phaolo-Giuse Pham Dinh Tung underlagt husarrest. I denne perioden kunne han ikke besøke en eneste av sine ca. 100 menigheter, men han klarte å foreta den forvaltningsmessige delen av embedet ved hjelp av tre prester og en rekke lekfolk.

I 1990 ble han utnevnt til apostolisk administrator for Hanoi. 

### Erkebiskop av Hanoi
Den 23. mars 1994 ble han utnevnt til erkebiskop av Hanoi.
### Kardinal
Han ble kreert til kardinal i 1994.

## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
*Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
*Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
*Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
*Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
*Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
*Biskop Jan Małachowski (1623-1699) *1677
*Erkebiskop Stanisław Szembek (1651-1721) *1690
*Biskop Felicjan Konstanty Szaniawski (1668-1732) *1707
*Biskop Andrzej Stanisław Załuski (1695-1758) *1724
*Erkebiskop Adam Ignacy Komorowski (1699-1759) *1749
*Erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński (1703-1767) *1758
*Biskop Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski (1717-1780) *1767
*Biskop Kasper Kazimierz Kolumna Cieciszowski (1745-1831) *1775
*Biskop Franciszek Borgiasz Mackiewicz (1756-1842) *1817
*Biskop Michał Piwnicki (1771-1855) *1827
*Erkebiskop Ignacy Ludwik Pawłowski (1776-1842) *1829
*Erkebiskop Kazimierz Roch Dmochowski (1780-1851) *1841
*Erkebiskop Wacław Żyliński (1803-1863) *1848
*Biskop Aleksander Kazimierz Bereśniewicz (1823-1907) *1859
*Biskop Szymon Marcin Kozłowski (1829-1899) *1883
*Biskop Mieczyslaw Leonard Pallulon (1834-1908) *1883
*Erkebiskop Bolesław Hieronim Kłopotowski (1848-1903) *1897
*Biskop Jerzy Józef Elizeusz Szembek (1851-1905) *1901
*Biskop Stanisław Kazimierz Zdzitowiecki (1854-1927) *1902
*Kardinal Aleksander Kakowski (1862-1938) *1913
*Pave Pius XI (1857-1939) *1919
* Biskop Jean-Baptiste Nguyễn Bá Tòng (1868-1949) *1933
* Biskop Thaddée Anselme Lê Hữu Từ, O. Cist. (1897-1967) *1945
* Erkebiskop Joseph Marie Trịnh Như Khuê (1898-1978) *1950
*Biskop *Paul Joseph Pham Đình Tung* (1919-2009) *1963

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldig biografi på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ólafur Ragnar Grímsson

**Ólafur Ragnar Grímsson** (født 1943) er en islandsk politiker. Han var landets president fra 1996 til 2016, til sammen fem presidentperioder.

Fornavnet uttales *Oulavur*, der 'ou' er tilsvarende 'o'-en i engelsk *go*.

## Utdannelse

Fra 1962 til 1970 studerte han økonomi og statsvitenskap ved Universitetet i Manchester. Han har også vært professor i statsvitenskap ved Háskóli Íslands.

## Politisk karriere

Ólafur har vært medlem av Alltinget. I årene 1988&ndash;1991 var han finansminister, og mellom 1987 og 1995 var han formann for Alþýðubandalagið (*Folkealliansen*), et sosialistisk politisk parti som eksisterte mellom 1968 og 1998, etter at han brøt med Framsóknarflokkurinn (*Fremskrittspartiet*). 

Ólafur ble første gang valgt til president i 1996. Han benyttet nyttårstalen i 2011 til å kunngjøre at han ikke ville stille til gjenvalg. Etter at det ble samlet  underskrifter for å få ham til å stille igjen, endret han mening og kunngjorde at han vil stille som kandidat også ved valget i 2012. Han vant valget 30. juni 2012 med 53 % av stemmene. Med gjenvalg i 2012 gikk han i gang med sin femte periode som president.

I sin nyttårstale 1. januar 2016 kunngjorde han at han kom ikke til å stille til gjenvalg i presidentvalget i august 2016. Den 18. april 2016 kunngjorde han at han likevel ville stille, for så å meddele at han ikke stilte likevel 9. mai 2016.

## Veto mot Alltinget
Han var Islands første president som nedla veto mot en lov vedtatt av Alltinget. Vetoretten er nedfelt i artikkel 26 i Islands grunnlov. 

Ólafur benyttet denne vetoretten første gang den 2. juni 2004 mot en ny kontroversiell lov om massemedia, som neppe hadde støtte i folket. Gjennom sitt veto tvang presidenten dermed Alltinget til å legge loven ut til en folkeavstemning, før den kunne tre i kraft. Ingen folkeavstemning ble noensinne avholdt, og regjeringen trakk stilltiende tilbake hele det kontroversielle lovforslaget.

I 2010 og 2011 nektet han to ganger å godkjenne Alltingets vedtak av Icesave-avtalen, noe som medførte at det ble avholdt folkeavstemninger.

## Familie

I 1974 giftet han seg med Guðrún Katrín Þorbergsdóttir. De fikk to tvillingdøtre i 1975. Guðrún Þorbergsdóttir døde i 1998 av leukemi. 

I mai 2000 ble Ólafur Grímsson forlovet med israelske Dorrit Moussaieff. Vielsen fant sted på hans 60. årsdag, den 14. mai 2003 i en privat seremoni i presidentresidensen på Bessastaðir.

## Utmerkelser
Ólafur Ragnar Grímsson ble i 1998 tildelt storkors av St. Olavs Orden. I 2016 ble han tildelt Nersornaat i gull.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Gerd (mytologi)

**Gerd** (norrønt: *Gerðr*) var i den norrøne mytologien ei gyger som var datter av jotnen Gyme og hans hustru Aurboda. Gerd bodde på et underjordisk sted langt nord, og når hun hevet armene sine lyste hun opp alt omkring seg. Hun ble trolig regnet som fruktbarhetsgudinne, og Frøy fridde til henne. De fikk sønnen Fjolne som ifølge Ynglingesagaen var en mytisk konge i Uppsala og ble stamfar til Ynglingeætten.

Snorre nevner også Gerd som en av åsynjene i Skaldskaparmål.

## Referanser
Hod

*For det norske oljefeltet med samme navn, se [[Hodfeltet]]*

**Hod** (normalisert gammelnorsk *H&#x01EB;ðr*, «kriger») var i den norrøne mytologien den blinde broren til Balder. Loke lokket og lurte Hod til å skyte på Balder med en pil av misteltein. Mistelteinen var den eneste av jordens skapninger som ikke hadde lovet å ikke skade Balder fordi Frigg, Balders mor, mente den var for ung og ubetydelig. Denne fortellingen kan man lese om i Balders død som er et av sagnene i norrøn mytologi.

Ifølge Voluspå skal Hod og Balder bo sammen etter Ragnarok, verdens undergang, når en ny verden stiger opp av havet og Balder vender tilbake.

## Referanser
Hazaragi

**Hazaragi** er en dialekt av det persiske språket med et viktig avvik som gjør det til et grensetilfelle til å være et eget språk. Hazaragi-språket er spredt til mange regionale områder i Iran, Afghanistan og i deler av Pakistan, hovedsakelig i Quetta. Irans hazarere er først og fremst etterkommere av hovedstammen i Afghanistan.
Hazarajat

**Hazarajat** eller **Hazaristan** er en region i fjellkjeden Hindu Kush i det sentrale Afghanistan, hjemmet til den etniske gruppen hazarene. Hazarajat betyr *"hazarenes område"*, et området som tidligere ble kalt **Hazarastan**, som betyr *"hazarenes land"*, et navn mange ønsker tilbake.

## Historie
Hazaristan eller Hazarajat-regionen i Hindu Kush-fjellene er et område som de gamle grekerne kalte Paropamise. Det ble inntatt av indoeuropeiske ariere rundt 2000-1500 f.Kr. som flyttet inn i nåværende Iran, Afghanistan, Armenia og Nord-India, og ble da en del av Ariana, som har gitt navnet til dagens Iran.

Bamiyan er viktigste byen i Hazarajat og blir regnet som den kulturelle hovedstaden til hazarene. Fra 500 f.Kr til 1100-tallet e.Kr var området en del av kongeriket Ghandara, og var en del av Kush-riket. Ghandara-riket eksisterte frem til det frem til det ble erobret av de persiske sassanidene på 1100-tallet.

Kusherne var et indoeuropeisk nomadisk folkeslag fra Tarimbekkenet i den autonome regionen Xinjiang, helt vest i Kina, rett nord for Tibetplatået. Indosassanidene tok riket på 200-tallet, og herskere kalte seg Kushansha. De ble slått av mongol-asiatiske heftalittene, *de hvite hunerne* i år 410. De tok Bamiyan som sin hovedstad, og hunerne holdt regionen frem til de ble erobret av de persiske saffaridene i år 870.

Byen er best kjent for de to Buddha-statuene som ble bygget i det 6. århundret av gandharene, og sprengt av Taliban i 2001, samt som et sentralt buddhistisk kultursenter langs Silkeveien.

Ghaznavid-dynastiet, et rike av turko-persisk opprinnelse, etablerte Ghazni som sin hovedstad på slutten av 900-tallet.
Ghaznavidene ble på midten av 1100-tallet drevet bort av ghuridene, et afghansk dynasti fra dagens hazar-provins Ghor.

## Geografi
Hazarajat består av de afghanske sentral-provinsene 
*Bamiyan 
*Daikondi
*Ghor
samt store deler av omkringliggende provinsene 
*Wardak
*Ghazni
*Oruzgan
*Balkh
*Sar-e Pol
*Samangan
*Baghlan
Aimagh

**Aimagh** (eller *Eimak*, *Aimaq*) er en persiskspråklig nomadisk eller seminomadisk stamme blandet med iranske og mongolske forfedre som bor i de nordlige og nordvestlige afghanske høylandene rett nord for Herat. De er også i nær slekt med hazarene i Ghor, Farah, Herat, Badghis, Faryab, Jowzjan og Sar-e Pol. Navnet er mongolsk for *klan* eller del av stamme.

De var opprinnelig kjent som *chahar* (de fire) *Eimaks* fordi der var fire stammer: Taimani (dominerende blant befolkningen av Ghur), Ferozhkoi, Temuri og Jamshidi. Anslag over befolkningens antall varierer mellom  og 2 millioner. Usikkerheten skyldes en flere hundre år lang undertrykkelse av hazarene, derfor blir noen aimagher klassifisert offisielt som tadsjiker eller persere. De er sunni-muslimer i motsetning til hazarene som er sjia. De er et modig, vilt folk og respekterte krigere.

Etterfølgende afghanske regjeringer (stort sett dominert av etniske pashtoer) har spilt på at aimaghene og hazarene har tilhørt to forskjellige retninger innen islam og har ført dem opp som forskjellige nasjonaliteter i listen over etniske grupper i Afghanistan og på den måten redusert størrelsen på hazara-befolkningen i prosent av den nasjonale befolkningen.
Hizb-i-wahdat

**Hizb-e-Wahdat** er et politisk parti i Afghanistan (også henvist til som **Wahdat**, *enhet*) som representerer hazarene i regionen. Den ideologiske lederen av partiet var Abdul Ali Mazari, som ble tatt til fange under forhandlinger av Taliban og ble torturert ihjel.

Wahdat-partiet ble tvunget inn i krigen av mujahedin-regjeringen i Afghanistan tidlig i 1990-årene. Etter at en ny regjering ble innsatt, etter kampene etter terrorangrepet 11. september 2001 som nedkjempet Taliban, har Wahdat blitt en viktig maktfaktor i regjeringen.

Wahdat-partiet ble splittet i to fraksjoner, som partiet var grunnlagt fra, i løpet av styret til Taliban. *Akbari/Seppar*-fraksjonen støttet Taliban. Akbari-fraksjonen kjemper i 2008 om kontrollen over forskjellige distrikt i Oruzgan, Bamiyan og Ghazni-provinsene. Den andre fraksjonen av partiet er kjent som *Khalili/Nasr*-fraksjonen og er ledet av den hazariske visepresidenten Karim Khalili. Denne fraksjonen er i opposisjon til Akbari-fraksjonen og kjemper mot dem om kontrollen i forskjellige provinser.
Bamiyan (provins)

**Bamiyan-provinsen** er en av 34 provinser i Afghanistan, lokalisert i Hindu Kush-fjellene sentralt i landet. Dens administrasjonssenter heter også Bamiyan. Byen er den største i Hazarajat-regionen og er den kulturelle hovedstaden til hazarene, den etniske gruppen som dominerer området.

I antikken var sentrale Afghanistan strategisk plassert for karavaner fra Silkeveien som krysset regionen og stod for handel mellom Romerriket, Kina og India. Bamiyan var et stoppested for mange reisende. Her ble elementer fra gresk, persisk og buddhistisk kunst forent til en klassisk stil, kjent som gresk-buddhistisk kunst.

Bamiyan var stedet for et tidlig buddhistisk kloster. Mange Buddha-statuer er skåret inn i klippene som vender mot byen Bamiyan. De to mest kjente av disse statuene var stående Buddha-statuer og var henholdsvis 55 og 37 meter høye. Disse var de største eksemplarene av stående Buddha-utskjæringer i verden. De ble antagelig satt opp i det 4. eller 5.århundre. De var kulturelle landemerker i mange år og var beskyttet av UNESCO sin konvensjon om vern av verdens kultur- og naturarv. I mars 2001 erklærte Taliban-regjeringen at statuene var avgudsdyrking og beordret dem ødelagt med luftvern-kanoner og eksplosiver.

Bamiyan er også kjent for sin flotte natur. Band-i-Amir-innsjøene i vest i provinsen er fortsatt et turistmål for afghanerne.

## Referanser
Antônio Carlos Jobim

**Antônio Carlos Jobim** (født 25. januar 1927 i Rio de Janeiro, død 8. desember 1994 i New York), også kjent som **Tom Jobim**, var en brasiliansk komponist, arrangør, vokalist, pianist, gitarist som skrev og fremført mange bossa nova-klassikere.

Jobim vokste opp i bydelen Ipanema rett ved stranden. 

Hans musikalske røtter var arbeidene til Pixinguinha (1897–1973), en legendarisk musiker og komponist som på 30-tallet startet utviklingen av moderne brasiliansk musikk. Han var også inspirert av den franske komponisten Claude Debussy og ikke minst av jazz. 

Hans berømmelse i hjemlandet kom omkring 1956 da han med Vinicius de Moraes skrev musikken til skuespillet *Orfeu da Conceição*, som igjen var grunnlaget for den Oscar-vinnende filmen Orfeu Negro fra 1959, der blant annet Jobims gledeslåt «A felicidade» ble en bossaklassiker. 

I 1959 ble hans "Desafinado" (betyr "falsk"), utgitt av gitaristen João Gilberto (1931–), som året efter utga Jobim's "Samba de Uma Nota Só", en komposisjon inspirert av Chopin sin Preludium nr. 15 i Dess-dur fra 1838.  Begge disse figurerte i 1963 på det Grammy-vinnende album *Jazz samba* med Stan Getz (1927–91) og Charlie Byrd (1925–99).

Verdenskjent ble han etter sitt gjennombrudd i USA med landeplagen "Garota de Ipanema" («Jenta fra Ipanema») som han med nevnte João Gilberto på gitar og kona Astrud Gilberto (1940–2023) på sang, vant Grammy for i 1965 for Getz/Gilberto med Stan Getz bak saksofonen.  

Han stod for rundt 400 komposisjoner og er anerkjent verden over som en av de mest innflytelsesrike komponister i det 20. århundre. Hans betydning og popularitet i hjemlandet er enorm. Den internasjonale flyplassen i Rio de Janeiro ble i 1999 omdøpt til *Antônio Carlos Jobim International Airport*.  Hans komposisjon fra 1962, "Samba do Avião", handler om innflyvningen til Galeão som den het da.

Søsteren Helena Jobim (1931–2015) utga i 1997 en biografi om broren.

## Utvalgte komposisjoner
* "Garota de Ipanema" («Jenta fra Ipanema»)
* "Wave"
* "Samba de Uma Nota Só" («Entone samba»)
* "Corcovado" ("Quiet Nights of Quiet Stars")
* "Insensatez" ("How Insensitive")
* "Desafinado" ("Slightly out of tune")
* "Chega de Saudade" ("No More Blues")
* "Triste"
* "Fotografia" ("Photograph")
* "Águas de Março" ("Waters of March")

## Litteratur
*Helena Jobim, *[https://books.google.no/books?id=Fv2z_0KZNrUC Antonio Carlos Jobim: Um Homem Iluminado]*, 1997. Oversatt til engelsk av Dario Borim Jr.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Louis-Albert Vachon

**Louis-Albert Vachon** (født 4. februar 1912 i Saint-Frédéric-de-Beauce nær Québec i Canada, død 29. september 2006 i Québec) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Québec (1981&ndash;1990).

Han ble kreert til kardinal i 1985.
## Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:

* Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577) 
* Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
* Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
* Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
* Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
* Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
* Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
* Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
* Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
* Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
* Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
* Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
* Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
* Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
* Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
* Pave Pius IX (1792-1878) *1827
* Biskop Armand-François-Marie de Charbonnel, O.F.M. Cap. (1802-1891) *1850
* Erkebiskop John Joseph Lynch, C.M. (1816-1888) *1859
* Kardinal Elzéar-Alexandre Taschereau (1820-1898) *1871
* Erkebiskop Louis Nazaire Bégin (1840-1925) *1888
* Erkebiskop Louis Joseph Napoléon Paul Bruchési (1855-1939) *1897
* Erkebiskop Joseph-Guillaume-Laurent Forbes (1865-1940) *1913
* Kardinal Jean-Marie-Rodrigue Villeneuve, O.M.I. (1883-1947) *1930
* Kardinal Maurice Roy, (1905-1985) *1946
* Kardinal *Louis-Albert Vachon* (1912-2006) *1977

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fyldige kardinalsbigrafier på norsk – katolsk.no
* Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Varg

**Varg** kan vise til:

* Ulv – en dyreart
* Varg (navn) – et mannsnavn
* Varg (film) – en svensk film
* Idrettslaget Varg – arbeideridrettslag i Oslo
* Sportsklubben Varg – sportsklubb i Oslo
ElgooG

**elgooG** er en søketerm som kan skrives inn i Googles søkemotor for å få opp en liste over *mirror sites* til Google. Sidene i søketreffet er imidlertid ikke vanlige *mirror sites* (eller speilsider, altså en kopi av en webside på en annen server), men ganske enkelt speilvendte versjoner av Google. Søketermen og funksjonaliteten ble utviklet av humornettstedet Alltooflat, og har ingen tilknytning til Google-selskapet.

## Referanser


## Eksterne lenker
* En Google-speilside - elgooG
* En Google-speilside - elgooG(Norsk)
* En Google-speilside
Club de Golf Valderrama

**Club de Golf Valderrama** er en av de mest kjente golfbanene i Europa. Banen ligger i Sotogrande i Andalucía i det sydlige Spania, noen få kilometer fra Gibraltar.

Valderrama ble bygget i 1974 etter tegninger av den kjente banearkitekten Robert Trent Jones. Den var tidligere kjent som Sotogrande New og Las Aves. I 1984 ble banen kjøpt opp av en ny eier og utvidet av den opprinnelige arkitekten. I 1999 ble den rangert som den beste banen i Fastlands-Europa av magasinet *Golf World*.

## Store turneringer på Valderrama
* Ryder Cup: 1997
* WGC&ndash;American Express: 1999, 2000
* Volvo Masters: 1988&ndash;1996, 2002&ndash;2006

## Eksterne lenker
*
Valderrama

**Valderrama** kan vise til:

* Carlos Valderrama (født 1961) – colombiansk fotballspiller
* Wilmer Valderrama (født 1980) – venezuelansk/amerikansk skuespiller
* Club de Golf Valderrama –  en golfbane i Andalucía, Spania
Jordskjelvet i San Francisco 1906

**San Francisco-skjelvet i 1906** var et kraftig jordskjelv i San Francisco i California som fant sted tidlig om morgenen onsdag 18. april 1906. Etter jordskjelvet ødela påfølgende branner mesteparten av byen, også det av bygninger som hadde overlevd skjelvet. Dette jordskjelvet er kanskje historiens mest berømte og omtalte skjelv, ved siden av jordskjelvet i Lisboa 1755, som la Lisboa i Portugal totalt i ruiner.

Jordskjelvet i 1906 er antagelig blitt såpass mye omtalt fordi det var den første store naturkatastrofen som ble dokumentert med fotografier samtidig som interessen for geologi og seismologi begynte å blomstre for fullt.

Det offisielle antallet døde var 700, men man regner i dag med at det korrekte tallet er nærmere , de fleste i det sentrale San Francisco, 198 ble innrapportert annensteds fra. Av en befolkning på  ble  hjemløse.

Det første førskjelvet ble registrert tidlig om morgenen klokka 05:12, 18. april 1906. Selve hovedskjelvet som hadde episenter nær San Francisco by,  kom drøye 20&ndash;25&nbsp;sekunder senere og varte i 47&nbsp;sekunder. Rystelsene var så kraftige at jordskjelvet kunne kjennes fra Oregon til Los Angeles, og så langt inn i landet som det sentrale Nevada.

I tiden etter kom det flere sterke etterskjelv, men det som la hele byen i ruiner, bokstavelig talt, var alle brannene som oppsto i forbindelse med at gassledninger under skjelvet ble ødelagt og antent. Det aller meste av vannforsyningssystemet i byen hadde naturlig nok også brutt sammen og brannvesenet sto maktesløs. Flere branner slo seg raskt sammen og ble til store flammeinferno. En journalist poengterte at hele San Francisco sto i flammer. Brannen ødela mesteparten av bebyggelsen i sentrum, ca. 500 kvartaler.

General Frederick Funston fikk raskt erklærte unntakstilstand, og fikk etterhvert brannene under kontroll ved å sprenge i stykker bygninger rundt brannene slik at flammene sluttet å spre seg.

## Bildegalleri

San Francisco City Hall 1906-04-20.jpg|San Francisco City Hall 20. april 1906
SanFranFire.jpg|Den ødeleggende brannen
SanFranHouses06.JPG|Hus ødelagt i jordskjelvet


## Se også
* Jordskjelv
* Liste over jordskjelv

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Robert Trent Jones

**Robert Trent Jones** () var en landskapsarkitekt som tegnet rundt 500 golfbaner over hele verden.

## Liv og virke
Jones ble født i Ince i England men flyttet med foreldrene til USA da han var fem år gammel. Familien slo seg ned i East Rochester i New York, der unge Robert fikk jobb i en lokal golfklubb. Han ble en ivrig golfspiller som ung, men helseproblemer gjorde at han ikke deltok i turneringer.

Jones gikk på Cornell universitet og satte sammen sitt eget studium for å bli profesjonell golfbanearkitekt, med kurs i landskapsarkitektur, agronomi, hortologi, hydraulikk, landmåling og økonomi.

Da han ble uteksaminert inngikk han et partnerskap med den canadiske arkitekten Stanley Thompson og bidro til å tegne flere baner i Canada. Mot slutten av 1930-årene startet han for seg selv og begynte å tegne og bygge lokale golfbaner i USA. Kort tid etter andre verdenskrig fikk han sitt første store oppdrag i å tegne Peachtree Golf Club i Atlanta i samarbeid med golflegenden Bobby Jones.

Jones' baner kjennetegnes ved sin kunstneriske utforming, kreativ bruk av bunkere, rikelig bruk av vannhindre og dyktig plassering av greener og hindre som fordrer til stor grad av strategisk spill. Jones mente at golf skal spilles med parolen *ingen risiko, ingen uttelling*, og banene hans stimulerer til dristig spill.

Jones fortsatte å jobbe til langt forbi vanlig pensjonsalder, og arbeidet ofte på flere golfbaner samtidig. Etter en periode med sviktende helse, trakk Jones seg tilbake til hjemmet sitt i Fort Lauderdale i Florida. Han døde der rett før sin 94-årsdag. Hans sønner Rees Jones og Robert Trent Jones jr. har fulgt i farens fotspor og er banearkitekter.

## Referanser
Robert Trent Jones jr.

**Robert Trent Jones jr.** (født 1939) er en amerikansk arkitekt av golfbaner. Han er sønn av banearkitekten Robert Trent Jones og bror til banearkitekten Rees Jones.

Etter studier på Yale og Stanford ble Jones ansatt i farens selskap, Robert Trent Jones Incorporated. Han steg i gradene og ble viseadministrerende direktør med ansvar for vestkysten i 1962.

I 1960-årene begynte han å tegne baner på egen hånd, og han grunnla sitt eget firma, Robert Trent Jones&nbsp;II, i begynnelsen av 1970-årene. Han har tegnet mer enn 200 golfbaner i løpet av sin karriere. Han har tegnet Bjaavann golfbane i Kristiansand og Miklagard golfbane på Kløfta i Akershus.

## Eksterne lenker
*
Mongstad-saken

**Mongstad-saken** var en krise i statsoljeselskapet Statoil i 1987&ndash;1988 på grunn av budsjettoverskridelser ved oppbyggingen av oljeraffineriet på Mongstad. Blant annet i media ble den også omtalt som «Mongstad-skandalen». Problemene ble i ettertid begrunnet med dårlig forprosjektering, tekniske feilvurderinger og dårlig prosjektledelse. Statoils ledelse ble også beskyldt for handlingslammelse og for å ha holdt tilbake informasjon overfor Olje- og energidepartementet. Saken vakte voldsom oppsikt i samtiden.

De første varslene om budsjettoverskridelser kom 25. september 1987, overskridelsene ble da estimert til 3,8 milliarder kroner. Den 20. november måtte Statoils styre under ledelse av Inge Johansen gå av. To dager senere gikk administrerende direktør Arve Johnsen, selskapets første leder, av. I januar 1988 kom det meldinger om at overskridelsene kunne stige med enda én milliard kroner. I april samme år var de forventede totale overskridelsene vokst til åtte milliarder, med forbehold om at ytterligere økninger kunne komme. Sluttsummen endte til sist seks milliarder over budsjett. Kåre Willoch uttalte at tallet var oppe i ti milliarder i redningsaksjon fra staten. Det kom også frem at administrasjonen i Statoil allerede i 1985 kjente til en sprekk på 1,6 milliarder kroner som den ikke informerte styret om.

## Mongstad-saken i populærkulturen
Betegnelsen «en mong» ble i noen år framover brukt som synonym for tallet 6 milliarder.

Forfatteren Georg Johannesen ga ut den satirske *Romanen om Mongstad* (under forfatternavnet «Guri Johns»).

## Se også
* Uoffisielle måleenheter

## Referanser
Mordovia

**Mordovia** er en republikk i den russiske føderasjonen som ligger sentralt til i europeisk del av Russland, ved den store elva Volga.  En rekke Gulager for tvangsarbeide ble etablert her av bolsjevikene, som for eksempel Temlag.

## Eksterne lenker
*