Anito

**Anito**, eller anitu, i filippinsk mytologi, refererer til forfedres ånder, ånder av de døde, onde ånder og de trefigurer som representerer eller huser dem. I motsetning til dette, innen folkereligionens kontekst, har Anito en bredere betydning. Det viser til forfedres ånder, naturånder og guddommer som ble og fortsatt blir æret i de filippinske urfolksreligionene fra førkolonial tid og frem til i dag. Den spesifikke tolkningen av begrepet varierer avhengig av etnisk gruppe.

**Diwata** i filippinsk mytologi refererer til feer, naturånder, himmelske vesener og mytologiske guder. I folkereligionen beskriver begrepet spesifikt himmelske vesener og naturånder som aldri har vært menneskelige. Diwata kan variere fra ånder knyttet til objekter, planter eller dyr til guddommer som representerer naturkrefter eller abstrakte konsepter, og til og med guder i et panteon.

***Pag-anito*** er en seanse, ofte i forbindelse med andre ritualer eller fester, der en sjaman (cebuano: *[[babaylan]]*, tagalog: *[[katalonan]]*) blir et medium for direkte kontakt med åndene. Når en naturånd eller guddom er direkte involvert, kalles ritualet en ***pagdiwata***. Også selve tilbedelseshandlingen eller offerfrembærelsen for ånden kalles av og til rett og slett for en *anito*.

## Diwata og Anito i Filippinsk Mytologi og Moderne Tro

Religion og mytologi skiller seg i omfang, men har overlappende aspekter. Begge er systemer av konsepter som er av stor betydning for et bestemt samfunn. Når en myte skilles fra sitt religiøse system, kan den miste sin umiddelbare relevans for samfunnet og utvikle seg—bort fra hellig betydning—til en legende eller folkeeventyr.

Den moderne filippinske forståelsen av **diwata**, spesielt innen mytologi og folklore, inkluderer betydninger som muse, fe, nymfe, dryade eller til og med guddommer (gud eller gudinne). Ordet antas å stamme fra sanskritordet *devata* (guddom). I moderne tid brukes **diwata** som en kjønnsnøytral betegnelse som omfatter guddommer, natursånder og mystiske vesener. Denne brede bruken reflekterer de inkluderende pre-hispaniske troene, men fokuserer mer på vesener knyttet til natur og åndelig veiledning enn på ondsinnede eller spesifikke mytologiske skapninger.Unntak inkluderer **sirena** og **nuno sa punso**, samt *maligno* ("ond ånd"). Begrepet **engkanto** har nå blitt en bredere term som inkluderer en rekke overnaturlige vesener, som **duende**, **sirena** og andre, og skiller dem  ytterligere fra den naturorienterte rollen til **diwataene**.I oderne folklore og historier er **diwata** ofte knyttet til små bevingede feer kjent som **lambana**. Disse vesene blir beskrevet som små, mdelikate skapninger med vinger, som minner om tradisjonelle forestillinger om feer. Interessant nok er **lambana** et homonym for ordet **dambana**, som på moderne tagalog refererer til et "helligdom" eller "kapell." Denne dobbelte betydningen fremhever hvordan språk og kulturelle begreper har utviklet seg og blitt sammenflettet over tid.Den moderne bruken av **diwata** har snevret inn til å ekskludere visse vesener, og dermed skapt en mer spesifikk identitet for disse natursåndene og himmelske vesener. Samtidig har andre begreper dukket opp eller utviklet seg for å beskrive forskjellige overnaturlige skapninger i filippinsk folklore.

På samme måte kan begrepet **Anito** – som i dag ofte forstås som en henvisning til forfedres ånder, ånder av de døde og onde ånder – ha sin opprinnelse i det proto-malayo-polynesiske *qanitu* og det proto-austronesiske *qanicu*. Begge disse ordene betyr forfedres ånder, ånder av de døde, onde ånder og de trefigurer eller fetisjer som representerer dem.

## Referanser