Hilde Henriksen Waage

**Hilde Henriksen Waage** (født 1959) er en norsk forsker og historiker med Midtøsten som spesialfelt. Hun har som forsker vært særlig opptatt av konflikten mellom israelerne og palestinerne, samt Norges forhold til Israel. Waage er professor ved Universitetet i Oslo (UiO) og ved Institutt for fredsforskning.

## Bakgrunn og virke
Hun er utdannet lærer ved Halden lærerhøgskole i 1981   Hun er cand.mag. fra Universitetet i Trondheim og cand. philol. fra  UiO i 1987 med hovedoppgaven *Hva nå med jødene? Norges forhold til Palestina-spørsmålet 1945–1949.* Hennes hovedoppgave berørte et sensitivt tema og endte med at hovedfagsoppgaven ble klausulert og først frigitt 20 år senere. I 1996 ble hun dr.philos. med avhandlingen *[[Norge - Israels beste venn]]* som ble utgitt i bokform samme år. 

Waage er ansatt som forsker ved Institutt for fredsforskning (PRIO) og var direktør ved instituttet fra 1992 til 1993. I 2005 ble hun ansatt som førsteamanuensis i historie ved UiO, og i 2007 ble hun professor i historie samme sted.

## Forskning
I 2004 la Waage fram en forskningsrapport om Norges rolle i fredsprosessen i Midtøsten fra 1993 til 1996. I den hevder hun at de norske forhandlerne lot seg bruke av Israel i forhandlingene som førte frem til Oslo-avtalen, og at tidligere utenriksminister Johan Jørgen Holst var den ivrigste i Israels tjeneste under forhandlingene. Hun hevder også at de norske forhandlerne var med på å rehabilitere Yasir Arafat og PLO, på bekostning av andre palestinske ledere. Waage har presisert at Norge ikke opptrådte på denne måten fordi de var Israel-vennlig, men fordi «det var den eneste muligheten for Norge til å være en troverdig forhandler».  

Hun har skrevet flere bøker om Midtøsten-konflikten. 

Waage har fått kritikk fra Israel-vennlig hold. Spesielt mottok hun flere trusler i perioden da den andre intifada pågikk. Også senere har den israelvennlige organisasjonen MIFF rettet en del kritikk mot henne.

## Utmerkelser
I 2013 ble hun tildelt Sverre Steen-prisen for fremragende historieformidling for gjennom «grundig kildegransking kastet nytt lys over norsk Midtøsten-politikk og Norges rolle i internasjonale forhandlinger, ikke minst gjennom boka *Norge -* *Israels beste venn*».

I 2024 ble hun tildelt Formidlingsprisen ved Universitetet i Oslo. Hun ble tildelt prisen «for å være en tydelig, kritisk og balansert formidler av Midtøstens politiske historie gjennom to tiår».

## Bibliografi, utvalg
* 1989: *Da staten Israel ble til*, Gyldendal
* 1996: *[[Norge - Israels beste venn]]*, Universitetsforlaget
* 2004: *Peacemaking is a risky business*,  PRIO
* 2012: *Coercive Diplomacy: Israel, Transjordan and the UN—a Triangular Drama* (sammen med Jørgen Jensehauge), Revisited British Journal of Middle Eastern Studies.
* 2012: *Securing the State: From Zionist Ideology to Israeli Statehood Diplomacy & Statecraft* (sammen med Jørgen Jensehaugen og Marte Heian-Engdal).
* 2013: *Konflikt og stormaktspolitikk i Midtøsten*, Cappelen Damm Akademisk
* 2013: *‘Finishing the Enterprise’: Israel's Admission to the United Nations* (sammen med Marte Heian-Engdal, Jørgen Jensehaugen), The International History Review.
* 2013: *Krig og fred i det lange 20. århundre* (sammen med Rolf Tamnes og Hanne Hagtvedt Vik), Cappelen Damm Akademisk

## Referanser