Henrik Rogstad

**Henrik Daae Rogstad** (1916–1945) var en norsk nazistleder. Han var fylkesfører for Nasjonal Samling (NS) i Sør-Trøndelag og leder for Hirden og Statspolitiet på slutten av krigen.

## Liv og virke

Han vokste opp i en borgerlig familie i Trondheim, som sønn av Ludvig Daae Rogstad og hustru Sylvia, og som bror til høyesterettsadvokat Nils Daae Rogstad (1919-2001). Ludvig Daae Rogstad var ingeniør og kommunepolitiker. Sønnen gikk handelsgymnas og landbruksskole.

Henrik Rogstad var aktiv i Fedrelandslagets ungdomsfylking 1933-35, og var en kort tid med i NS’ ungdomsfylking i 1936, men ble ikke medlem av NS før sommeren 1940. I januar 1941 ble han fylkesfører for Sør-Trøndelag.

Rogstad ble regnet blant de mest tyskvennlige blant de norske nazistene og ble kritisert, også innad i NS, for å hjelpe tyskerne i Trondheim med å sette opp gissellisten på de ti «soningsdøde» som ble skutt i Falstadskogen under unntakstilstanden i Midt-Norge i 1942. Etter likvideringen av Karl Marthinsen 8. februar 1945 ble Rogstad også øverste leder av Hirden.

Da nederlaget nærmet seg i starten av 1945, tilhørte Rogstad de mest stridbare og kampinnstilte i NS, sammen med blant andre Jonas Lie. I februar 1945 begynte han som leder for Hirden å forberede omdannelsen av denne til en militær enhet i tysk tjeneste, dersom det skulle komme en alliert invasjon. Uten politibakgrunn, og trass i sterke protester fra politiet, ble Rogstad fra 15. april 1945 også utnevnt til leder for Statspolitiet.

I mai 1945 forskanset en liten gruppe seg på Skallum gård i Bærum sammen med Rogstad, Jonas Lie og Sverre Riisnæs. Om morgenen 9. mai forlot alle gården, bortsett fra Rogstad, Lie og Riisnæs. 

9. mai kl 14 kom Lie og hans adjutant Rogstad etter avtale gående nedover innkjørselen, der de møtte to forhandlere og gjorde nazihilsen som ble besvart med militær hilsen. Det ble holdt ti meters avstand under møtet. Lie var i SS-uniform og stålhjelm, virket svært nervøs og tente stadig sigaretter han kastet halvrøykt fra seg. Rogstad fremstod derimot rolig og snakket tydelig. Lies og Rogstads ønske var å bli angrepet, slik at de falt i kamp og slapp å begå selvmord. Forhandlerne måtte diskutere dette med sin ledelse og trakk seg tilbake, med løfte om endelig beskjed senere. Men neste dag døde Lie, sannsynligvis av stress og stort alkoholkonsum. Rogstad skjøt seg, mens Riisnæs valgte å overgi seg, som eneste gjenværende. Han fortalte i avhør at Lie hadde fått nok et anfall av «volhynsk feber» (dvs. malaria han ble smittet av i Russland), og da Riisnæs ville tilkalle lege, truet Lie ham først med en pistol som klikket, deretter med en håndgranat han prøvde å avsikre. Riisnæs og Rogstad så da ingen annen råd enn å stenge ham inne på et rom.

10. mai nærmere kl 19 fikk Rogstad telefon om at våpenhvilen var opphevet: «*Dere skal pågripes og behandles etter norsk lov. Det vil ikke bli snakk om noen betingelser, men dere vil ikke bli utsatt for overlast.*» Rogstad svarte rolig: «*Vel, vel, da skal De ha takk for denne tiden.*» Riisnæs fortalte i avhør at Rogstad skjøt seg i tinningen straks etter samtalen. Riisnæs måtte love å gi ham nok et skudd for å sikre at Rogstad var død; og det gjorde han, også i tinningen. Deretter gikk Riisnæs ut og overga seg. Samme kveld sa han i avhør at han visste Rogstad fikk skylden for de ti soningsdøde i Trondheim, «*og det er nok også riktig at han på tyskernes anmodning oppga disse blant dem stod mest imot oss i kampen, men det var ikke hans mening at de skulle skytes*». Rogstad hadde giftet seg med tyske Ilse Fleckner den 6. mai 1945, fire dager før sin død, og nylig blitt far. 

Rogstad er begravd på Tilfredshet kirkegård i Trondheim.

## Referanser


## Eksterne lenker
*