open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Markedsliberalisme

**Markedsliberalisme** er et begrep innen liberal ideologi med to distinkte betydninger.

Spesielt i USA blir begrepet brukt som et synonym for klassisk liberalisme. Markedsliberalisme forstås her som en politisk ideologi som kombinerer markedsøkonomi med personlig frihet og menneskerettigheter. Markedsliberalisme blir da en motsetning til sosialliberalisme, som også støtter personlig frihet og menneskerettigheter, men som støtter en mer blandet økonomi med flere offentlige tjenester.

I Europa og annensteds blir begrepet ofte brukt som et synonym for økonomisk liberalisme, altså en politikk som støtter de økonomiske aspektene ved liberalismen, uten at den nødvendigvis inkluderer de øvrige aspektene ved ideologien.

## Referanser


## Se også
*Laissez-faire
*Libertarianisme
*Nyliberalisme
Barry Watson (skuespiller)

**Michael Barrett «Barry» Watson** (født 1974) er en amerikansk skuespiller, kjent for sine roller som Matt Camden i *[[Den syvende himmel]]* (*7th Heaven*), som Brian Davis i *What About Brian*, Todd i *[[Samantha Who?]]* og Tim i *The boogeyman*. Han fikk også en seks måneders kontrakt med serien *I gode og onde dager* da han var femten år gammel.

## Eksterne lenker
* 
*
Knut Rom

**Knut Rom** (født 30. april 1916 i Trondheim, død 28. juli 1989) var en norsk jurist, mest kjent som generalsekretær i Norges Jeger- og Fiskerforbund.

Han ble cand.jur. (1941) og dommerfullmektig ved byfogden i Oslo, da han også ble sentral i Oslomarkas Fiskeadministrasjon (1943).
Deretter antok han arbeidet som generalsekretær i Norges Jeger- og Fiskerforbund (**NJFF**) (1951&ndash;1970), hvorpå han tok vervet som sekretær for Oslo og Omland Friluftsråd og World Wildlife Fund. Senere ble han med i Statens friluftsråd, i Minkutvalget, Rovviltutvalget,  var formann i Mjøsautvalget, skrev kommentaren til jaktloven (1953), styremedlem i Akvarieselskapet, samt Rådet i Snarøy stiftelse.

Han skrev meget og var innehaver av hedersmerke i gull fra de danske jegerforeninger, Finlands Alm. Jägareförebund, Svenska Jägareförbund, og sogar æresmedlem av NJFF.

## Bibliografi

* 
* 
* 

## Referanser
U. Pihl videregående skole

**U. Pihl videregående skole** var en fylkeskommunal videregående skole på Ulset i Åsane bydel i Bergen. Skolen ble lagt ned høsten 2018. Virksomheten flyttet da til Tertnes videregående skole som var blitt utvidet.

## Historie
Skolen ble grunnlagt av madame Henriette Thrap-Meyer i april 1848 som en *Formiddagsskole for Pigebørn* der jentene fikk undervisning i håndarbeid, lesing, skriving, tegning, tysk og fransk rundt langbordet i madamens hjem i Nykirkeallmenning 13 på Nordnes. Prisen var 4 *[[Ort (myntenhet)|Ort]]* pr måned. Snart utvidet hun og ansatte andre lærere. I 1865 ble skolen overtatt av niesen Ulrike Eleonora Pihl, og har siden hatt navn etter henne. Hun var utdannet i England og som sine medarbeidere påvirket av kvekernes tanker, og så radikal at hun innførte gymnastikk på pikeskolen. Bergen kommune overtok i 1920 skolen, som da hadde 412 elever. En stund mottok skolen statstilskudd, men det falt bort etter skoleåret 1942/43, og før den tid rakk det bare til 4 klasser.

Fra 1954 var skolen gymnas for både gutter og jenter, og den ble overtatt av fylkeskommunen i 1972. Fra 1875 holdt skolen til på hjørnet ved Torggaten og  Ole Bulls plass, hvor Hotel Norge ligger i dag. Fra 1906 holdt skolen til i Fosswinckels gate 5, som siden er overtatt av Universitetet i Bergen og omdøpt til Ulrike Pihls hus. I 1988 ble skolen flyttet til en ny skolebygning i Åsane, tegnet av arkitektene Jørgen Aall, Harald Løkeland og Øyvind Ragde.

## Undervisningstilbud
Skolen tilbød følgende utdanninger i skoleåret 2017/2018:

*Vg1 Idrettsfag
*Vg2 Idrettsfag
*Vg3 Idrettsfag
*Vg1 Studiespesialisering
*Vg2 Studiespesialisering
*Vg3 Studiespesialisering

Skolen hadde også en gruppe for tilrettelagt opplæring med arbeidstrening tilknyttet utdanningsprogrammet studiespesialisering.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bergen byleksikon på nett, om U. Pihls videregående skole
* 
* Skolens Historie
Europarekorder i friidrett

Dette er listen over **europarekorder i friidrett** ifølge det europeiske friidrettsforbundet (EAA).

## Utendørs
### Menn

### Kvinner

## Innendørs
### Menn

### Kvinner

## Referanser
* Venter på ratifikasjon


## Se også
*Europamesterskapsrekorder i friidrett
*Verdensrekorder i friidrett
*Verdensmesterskapsrekorder i friidrett
*Olympiske rekorder i friidrett
*Norske rekorder i friidrett

## Eksterne lenker
* Offisielle europeiske utendørsrekorder - menn - EAA
* Offisielle europeiske utendørsrekorder - kvinner - EAA
* Offisielle europeiske innendørsrekorder - menn - EAA
* Offisielle europeiske innendørsrekorder - kvinner - EAA
Lunéville

**Lunéville** er en by og kommune i departementet Meurthe-et-Moselle i Lorraine i regionen Grand Est øst i Frankrike. Lunéville er sous-préfecture (underprefektur) i departementet.

Byen ligger ved elva Meurthe.

## Historie
Lunévilletraktaten ble signert her 9. februar 1801 mellom Frankrike og Habsburgmonarkiet av Ludwig von Cobenzl og Joseph Bonaparte.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Lunéville***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Medieglobalisering

**Medieglobalisering** vil si at langt flere mennesker enn tidligere får tilgang til kunnskap, informasjon og underholdning. Internett bidrar i stor grad til denne formen for globalisering.

For barn vil globale medier være som råstoff i barns identitetsdanning.  Ca 50 TV-kanaler spesielt rettet mot barn ble introdusert i siste halvdel av 1990-tallet. Mange av disse ble distribuert internasjonalt, blant annet Cartoon Network, Disney Channel og Fox Kids, og blir ofte omtalt som «global children´s television channels» (Tingstad.V. 2006).

Fordelen ved globaliseringsprosessene kan være mer rettferdighet, mindre fattigdom mer kunnskap og demokrati for alle mennesker på kloden. På den andre siden er svært mange mennesker, både i de fattige og de velstående delene av verden fortsatt forhindret fra å nyte godt av de materielle ressursene som andre tar for gitt. Ikke bare de livsnødvendighetene slik som mat, hus, klær og medisiner, men også tilgang til informasjon, kunnskap og underholdning. (Tingstad.V. 2006).
William Gibbs McAdoo

**William Gibbs McAdoo** (født 31. oktober 1863 i Marietta i Georgia, død 1. februar 1941 i Washington, DC) var en amerikansk demokratisk politiker og advokat kjent som USAs 46. finansminister under president Woodrow Wilson i perioden mellom 6. mars 1913 og 15. desember 1918.

## Biografi
McAdoo ble født i Marietta i Georgia men flyttet 14 år gammel i 1877 til Knoxville etter at hans far ble professor ved University of Tennessee. McAdoo avla sin eksamen ved samme universitet og innledet sin karriere som advokat i Tennessee, før han senere dro til New York og grunnla finansforetaket Pemberton & McAdoo sammen med Francis R. Pemberton, sønn av generalen John C. Pemberton. Rundt århundreskiftet i 1900 tok han på seg oppgaven med prosjektet for å bygge en jernbanetunnel fra Manhattan til New Jersey under Hudsonelva. Da tunnelen ble åpnet i 1908 var McAdoo blitt administrerende direktør for jernbaneselskapet Hudson and Manhattan Railroad Company, og uttalte at hans motto var «*Let the Public be Pleased*».

McAdoo ble utnevnt til landets finansminister i 1913 av president Woodrow Wilson etter at han hadde arbeidet for Wilsons presidentkampanje i 1912. Året etter i 1914 giftet McAdoo seg med Wilsons datter Eleanor Randolph Wilson i Det hvite hus, to år etter hans første kone Sarah Houston Fleming døde. Han var finansminister i en svak økonomisk kriseperiode på grunn av utbruddet av første verdenskrig, og et av grepene han blir husket for var å stenge New York Stock Exchange i fire måneder for å lette på krisen, samt holde landet på gullstandarden. Da USA gikk inn i krigen i 1917 ble jernbanestiftelsen United States Railroad Administration opprettet for å holde orden på transportsystemet i krigstiden. McAdoo forlot embetet i finansdepartementet for å bli leder av denne stiftelsen, en stilling han hadde til november 1919.

Etter dette fokuserte han på sin advokatpraksis, hvor han også var hovedrådgiver for grunnleggerne av United Artists. Han var for øvrig en av demokratenes valgte presidentkandidater både i 1920 og i 1924, mot henholdsvis James Cox og John W. Davis, som han tapte imot begge ganger til tross for at han begge ganger ledet under det første valget på partimøtene. I 1933 ble McAdoo valgt til USAs senat fra California, en posisjon han hadde til 1938. McAdoo døde av hjerteinfarkt den 1. februar 1941 i Washington, DC etter innvielsen av Franklin D. Roosevelt, og ble senere gravlagt på Æresgravlunden i Arlington.

## Referanser


## Litteratur
* Broesamle, John J. *William Gibbs McAdoo: A Passion for Change, 1863-1917.* National University Publications, Kennikat Press, Port Washington, N.Y., 1973, ISBN 978-0804690430

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Treas.gov – William G. McAdoo (1913–1918) – Biografien til McAdoo hos U.S. Department of the Treasury.
Vannassen

**Vannassen** er en liten innsjø i Stavanger kommune med friområde og parkområde rundt, plassert ved Åsen ovenfor  Hillevåg. Vannassen var vannverk for Hetland kommune fra 1919, men er nå nedlagt.

## Historie
Opprinnelig var Vannassen bare et lite tjern omgitt av myrområder og lynghei. Dette tjernet lå på gården Auglend (som området fremdels heter), men på 1800-tallet ble området nord og øst for tjernet kjøpt opp av gårdsbrukene Sandvik og Blidensol. Helmik Jonassen Sandvik brukte vann fra tjernet til å male korn i et lite kvernhus.

I 1915 kjøpte Hetland kommune tjernet og området omkring for å bygge et vannverk. Vannverket skulle betjene sørlige HIllevåg og nærmeste strøket sønnenfor. Tjernet ble dermed demmet opp og gravd ut, og utgjorde i alt 23 dekar. Bassenget kunne romme 50000m3.Vanntilførselen ble regulert fra noen kummer i en betongplatting på østsiden av vannet. Noen av disse står fremdels. Fra kummene ble vannet ført i rør til selve vannverket som sto i skråningen like nedenfor. Vannverkstjernet viste seg i ettertid å være en dårlig investering for Hetland kommune. Vannet smakte dårlig, og vannverket ble nedlagt. 

## Bruk i dag
I dag er Vannassen et yndet friområde med turløype og parkområde som ligger på Kristianslyst i Hillevåg bydel, og det er et fint parkanlegg rundt vannet. Her er det fint å ta med småbarn, for det finnes en stor lekeplass ved vannet i tillegg til flere benker og gressletter. Løypa rundt vannet er belyst, og det er offentlig tursti fra Vannasen og ned mot Mariero. Det er skog rund hele vannet som strekker seg fra veien Auglendsdalen parallelt med E39 i vest til boligfeltene ved Kristianlyst skole. I sør er gatene Auglendsdalen, Håvollveien og Rundvollen. I nord grenser området til bebyggelsen i Solåsveien. Vassåsveien avgrenser parkområdet mot en stor åpen grusplass, hvor omreisende sirkus ofte setter opp telt.

Det har blitt en tradisjon for beboerne i området å feire Sankthans aften her, med bål og festligheter. Hvert år pleier også russen på Nord-Jæren å ha flere feiringer her.

## Referanser

Hetland Herad 1837-1937 Minneskrift
Joshua Bolten

**Joshua Brewster Bolten** (født 16. august 1954) var en amerikansk embetsmann som fra 14. april 2006 har vært stabssjef i Det hvite hus frem til 20. januar 2009 da Rahm Emanuel overtok. Han var sjef for Office of Management and Budget 2003-2006.

Hans far Seymour arbeidet for CIA og moren Analouise underviste i historie ved George Washington University. Bolten avla sin grunneksamen ved Princeton University og juristeksamen ved Stanford Law School.

Joshua Bolten ble professor ved Princeton University's School Woodrow Wilson i september 2009. Der underviser han studenter i nasjonalbudsjett, internasjonal handel og finansiell regulering. Bolten er nåværende også medlem i styret og co-leder for Clinton Bush Haiti Fond.

Bolten er bassist i bandet *The Compassionates*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* biografi på Det hvite hus' websider
* Yosh! – artikkel om Bolten av Jeff Birnbaum i Stanford Lawyer
* Bush Taps ex-lecturer - artikkel om Bolten av Andrew Mangino og Maggie Reid i Yale Daily News
George B. Cortelyou

**George Bruce Cortelyou** (født 26. juli 1862 i New York, død 23. oktober 1940 på Long Island i New York) var en amerikansk republikansk politiker, kjent som USAs 44. finansminister under president Theodore Roosevelt i perioden mellom 4. mars 1907 og 7. mars 1909.

## Biografi
Cortelyou studerte jus ved både Georgetown University og Columbian University (hvor sistnevnte nå har blitt George Washington University). Etter dette begynte han som lærer, hvor han senere også tok kurs innenfor stenografi. I 1891 ble han utnevnt til  sekretær til sjefsinspektøren for post i New York, og året etter ble han forfremmet til en tilsvarende stilling i Washington, DC. I 1895 ble han leid inn av president Grover Cleveland som kontorsjef på grunnlag av anbefalinger fra postmaster general Wilson S. Bissell. Cleveland anbefalte ham også videre i denne stillingen til sin etterfølger William McKinley. Den 6. september 1901 ble Cortelyou vitne til attentatet mot McKinley utført av Leon Czolgosz.

Den etterfølgende presidenten Theodore Roosevelt profesjonaliserte administrasjonen av Det hvite hus, og Cortelyou utviklet prosedyrer og regler som veiledet protokollen i Det hvite hus. Han ble også kreditert for å ha etablert en kommunikasjonslinje mellom presidentens kontor og pressen, som gav journalister større handlerom, holdt pressekonferanser om viktige nyheter og gav ut presseskriv i tillegg til å informere presidenten.

### Postminister og finansminister
I februar 1903 ble Cartelyou utnevnt til landets første sekretær av United States Department of Commerce and Labor, en stilling han hadde frem til juni 1904. Et år etter dette fikk han tildelt vervet som generalpostmester (Postmaster General), som var øverste sjef for det amerikanske postverket United States Postal Service. I 1907 ble han av Roosevelt utnevnt til finansminister i finansdepartementet, en stilling han hadde frem til 1909. I denne perioden var han også formann i Republican National Committee, hvor han arbeidet for renomineringen av Roosevelt.

Som finansminister fikk han alle problemene fra panikken i 1907 etter forgjengeren Leslie M. Shaw. Cartelyous grep for å dempe denne krisen var å sette store mengder av statens verdier i nasjonale banker og oppkjøp av statsobligasjoner. For å forhindre ytterligere krise utarbeidet han en mer elastisk pengekurs og anbefalte grunnleggelse av et sentralbanksystem. Gjennom Aldrich-Vreeland Act i 1908 ble det opprettet en kommisjon som ledet fram til opprettelsen av Federal Reserve i 1913. 

Etter tiden som finansminister gikk han inn privat næringsliv som president for Consolidated Gas Company. Cartelyou døde den 23. oktober 1940 i Long Island City i New York.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Treas.gov – George Bruce Cortelyou (1907–1909) – Biografien til Cortelyou hos U.S. Department of the Treasury.
Norges Sosiale Forum

**Norges Sosiale Forum** er en del av en internasjonal antikapitalistisk bevegelse som arbeider for en rettferdig verden og mot en nyliberal verdensøkonomi.

Norges Sosiale Forum organiserer Globaliseringskonferansen og er en norsk avlegger av Verdens Sosiale Forum og Europas Sosiale Forum. Norges Sosiale Forum ble offisielt konstituert i mai 2002.

## Globaliseringskonferansen

Globaliseringskonferansen ble for første gang arrangert i Norge i 2001. Omkring  personer deltok på den tre dager lange konferansen som ble holdt i Folkets hus i Oslo under mottoet «En annen verden er mulig».

Globaliseringskonferansen er et møtested og et samarbeidsforum for aktivister, tillitsvalgte og andre engasjerte i de miljøene i Norge som arbeider for en verden der hensynet til mennesker, samfunn og miljø settes foran hensynet til økonomisk vekst.

Kjente talere på Globaliseringskonferansen:
* Naomi Klein
* Vandana Shiva
* Malalai Joya
* Beverly Skeggs
* Susan George

## Eksterne lenker
* 
*
Lee H. Hamilton

**Lee Herbert Hamilton** (1931–2026) var en amerikansk politiker med en fartstid på 34 år i Den amerikanske kongressen. Han var viseformann for 9/11-kommisjonen, og medlem i presidentens Homeland Security Advisory Council.

## Liv og virke
### Bakgrunn og tidlig karriere
Hamilton ble født 20. april 1931 i Daytona Beach i Florida i USA. Han gikk på offentlige skoler i Evansville og deretter studerte ved DePauw University i Greencastle til 1952. I 1952 og 1953 fortsatte han studiene ved Goethe-universitetet i Frankfurt am Main. Etter å ha studert jus ved Indiana University og blitt tatt opp i advokatstanden i 1956, begynte han å arbeide i dette yrket.

### Politikken
Hamilton meldte seg inn i Det demokratiske parti. Mellom 1960 og 1963 var han kasserer for partiets ungdomsorganisasjon i Bartholomew County. Han ledet deretter denne organisasjonen i 1963 og 1964. 

Ved kongressvalget i 1964 ble Hamilton valgt inn i det amerikanske Representantenes hus i Washington, D.C. for Indianas niende valgdistrikt - han etterfulgte republikaneren Earl Wilson den 3. januar 1965. Etter 16 gjenvalg var han i stand til å fullføre totalt 17 lovperioder i kongressen innen 3. januar 1999. Denne perioden omfattet blant annet slutten på Vietnamkrigen og borgerrettighetsbevegelsen samt Watergate-saken. De 25., 26. og 27. endringer i grunnloven ble også ratifisert på den tiden. 

Fra 1985 til 1987 ledet Hamilton etterretningskomiteen; fra 1987 til 1989 var han leder av spesialkomiteen som undersøkte den ulovlige våpenhandelen med Iran. Deretter overtok han formannskapet i Den blandede økonomiske komité mellom 1989 og 1991. Mellom 1993 og 1995 var Hamilton leder av utenrikskomiteen. 

I 1998 bestemte han seg for ikke å stille til gjenvalg.

### Senere virke
Mellom 2002 og 2004 var Hamilton nestleder i undersøkelseskommisjonen for terrorangrepene 11. september 2001 og var derfor medansvarlig for dens 9/11-kommisjonsrapport fra 2004. For dette ble han tildelt Four Freedoms Award i 2005. Han fungerte senere som medformann for Baker Commission, som ble opprettet av kongressen i 2006 for å gi en uavhengig vurdering av situasjonen i Irak og anbefalinger for fremtidige retningslinjer og handlinger. 

I 2008 støttet Hamilton Barack Obamas presidentkampanje. 

Han var også valgt medlem av American Academy of Arts and Sciences siden 2006.

## Utmerkelser og priser
*  Presidential Medal of Freedom, tildelt av president Obama (2015)
*  Four Freedoms Award – frihet fra frykt (2005)
* 1989: Lucius D. Clay-medaljen (etuimedalje)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Þórhildur Þorleifsdóttir

**Þórhildur Þorleifsdóttir ** (født 1945) er islandsk, tidligere ballerinadanser og filmregissør.

## Biografi
Hun studerte først ved Londons Royal Ballet School og deretter ved Royal Academy of Dancing. Da hun vendte hjem til Island satte hun opp egne teatherstykker for den islandske operaen bl.a. *[[Othello]]*, *[[Nibelungenringen]]*, *[[Don Giovanni]]* og *[[Tryllefløyten]]*.

I 1986 regisserte hun sin første film, komedien *[[Stella í orlofi]]* (eng. *The Icelandic Shock Station*). Den omhandler en svensk alkoholiker som ankommer Island for å få bukt på problemet sitt.

I tillegg har hun regissert en rekke TV-programmer for statens TV-kanal.

## Filmografi
* *Áramótaskaup 2000* (2000) (TV) 
* *Áramótaskaup 1992* (1992) (TV) 
* *Stella í orlofi* (1986) 
* *Áramótaskaup 1978* (1978) (TV)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Presidentvalget i USA 1952

**Presidentvalget i USA 1952** var det 42. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 4. november 1952, og valgte Dwight D. Eisenhower og Richard Nixon som henholdsvis president og visepresident for perioden 1953–1957. Eisenhower var svært populær fra sin tid som general i Andre verdenskrig. Den sittende presidenten, Harry S. Truman, bestemte seg for å ikke stille til gjenvalg. Demokratene stilte dermed med Illinois-guvernøren Adlai Stevenson som sin presidentkandidat. Stevenson var kjent som en intellektuell og velformulert taler fra sin hjemstat, men folkehelten Eisenhower vant til slutt valget, og avsluttet en periode på 20 sammenhengende år med demokrater i Det hvite hus. 

## Eksterne lenker
* Stemmer fordelt på stater
* Stemmer fordelt på stater (med grafer)
* Stemmer fordelt på fylker (counties)
Seminole (folkegruppe)

**Seminole** er en gruppe innenfor amerikanske urfolk. Seminolene holdt opprinnelig til i området som nå er USAs delstat Florida, men holder nå til i både Florida og Oklahoma.

Stammen er organisert og føderalt anerkjent i Florida og Oklahoma. Seminole-indianerne i Florida er kjent for omfattende næringsvirksomhet, som fikk sin første suksess ved etableringen av en «''tax-free''» tobakksforretning i 1977, muliggjort av stammesuvereniteten. Dette ble etterfulgt av en omfattende bingovirksomhet på indianerreservatet, som utviklet seg til det første av mange store kasinoer på amerikanske indianerreservater. Seminole-stammen i Florida eier i dag blant annet den internasjonale Hard Rock Cafe-kjeden.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Magnhild Mathisen

**Magnhild Ingeborg Mathisen** (født 1953 i Nesseby) er en norsk samisk politiker og lærer fra Varangerbotn. Hun representerer Arbeiderpartiet, og har sittet fem perioder på Sametinget, fra 1989 til 2009. Hun var innvalgt for området Varanger. 

Mathisen har også vært kommunestyremedlem i Nesseby kommune. Hun har vært lærer i 20 år, men er i dag organisasjonssekretær og daglig leder i Sámiid Duodji. I tillegg er hun bl.a. medlem i Statens naturforvaltningsråd og leder i helse- og sosialstyret i Nesseby kommune. 

Hun er mor til Anders Mathisen.

## Referanser


## Kilder
* Odd Mathis Hætta: *Sametinget i navn og tall : Høsten 1989 - høsten 1993*
* Odd Mathis Hætta: *Sametinget i navn og tall : Høsten 1993 - høsten 1997*
* Odd Mathis Hætta: *Sametinget i navn og tall : Høsten 1997 - høsten 2001*
* Odd Mathis Hætta: *Sametinget i navn og tall : Høsten 2001 - høsten 2005*

## Eksterne lenker
* Presentasjon av Magnhild Mathisen på nettsidene til Sametinget
Gunn-Britt Retter

**Gunn-Britt Retter** (født 31. mai 1971) er en norsk samisk politiker fra Nesseby i Finnmark. Hun var sametingsrepresentant for Norske Samers Riksforbund i to perioder (2005-2013). Hun arbeider som leder av arktisk miljøavdeling i Samerådet. Hun er leder for Unjárgga Sámiid Searvi (Nesseby Sameforening) og var organisatorisk nestleder i Norske Samers Riksforbund 2012–2014.

Gunn-Britt Retter er født og oppvokst i den sjøsamiske bygden Unjárga (Nesseby) i Varangerfjorden i Øst-Finnmark. Hun er utdannet lærer ved Samisk høgskole i Kautokeino og har mastergrad i tospråklige studier fra University of Wales. Hun har siden 2001 jobbet med arktiske miljøsaker, først som ansatt hos Indigenous Peoples' Secretariat (IPS) i København, og siden som leder av Arktis- og miljøavdelingen hos Samerådet. Retter er styremedlem ved Samisk høyskole.

I sin posisjon som leder av Arktisk- og miljøavdelingen i Samerådet, har Retter engasjert seg i saker vedrørende urfolk og urfolkskunnskap i relasjon til klimaendringene, biomangfold, språk, forurensning og forvaltning av naturressurser.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Profil på Sametinget
* Østre valgkrets 
* Gunn-Britt Retter tildeles Vuokko-prisen for 2008 &ndash; artikkel på Nesseby kommunes nettsider
Firozpur (distrikt)

**Firozpur** (punjabi: ਫਿਰੋਜ਼ਪੁਰ ਜ਼ਿਲਾ) er et distrikt i den indiske delstaten Punjab. Distriktets hovedstad er Firozpur. 

## Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det  innbyggere i distriktet, mot  i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 27,25 % av befolkningen.

Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,91 % i 2011. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 846 i 2011 mot 822 i 2001. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vera Reff

**Veronica «Vera Reff» Hartmann Johansson** (født 1919 på Lillestrøm, død 1985) var en norsk forfatter og journalist, mest kjent for sin førtiårige kjendisspalte i *[[Aftenposten]]*, «Veronica på strøket». Oppvokst på Nøtterøy startet hun i *Aftenposten* (1945) etter å ha mislyktes i et forsøk på å få jobb i *[[Tønsberg Blad]]*. Hennes intervju foregikk på Anden Etage eller Grillen. Ifølge språkprofessor Finn-Erik Vinje ble begrepet kjendis først tatt i bruk i *A-magasinet* av Reff (8. juni 1968). Hennes kanskje mest provoserende intervju ble gjort med den svenske skøytelederen Sven Låftman. Reff lanserte i en kommentar i februar 1966 ideen som senere ble kalt Gunder-metoden. Hun var gift med jazzjournalisten Syver Reff, de var begge profesjonelt interessenter innen hesteveddeløp. Hun mottok også prisen Årets Ølhund.

## Utgivelser
* *Flukten fra Dakar* (J. W. Eides forlag, 1951).  Med Eiliv Odde Hauge.  Filmatisert samme år i *[[Flukten fra Dakar]]*.
* *Fint folk i farten* (1956).  Ill. av Audun Hetland
* *Fint folk på dybt vann* (Aschehoug, 1960).  Anekdoter fra hennes skippersvigerfar, Karl Joakim Reff.  Ill. Audun Hetland
* *Om jeg ikke husker feil* (Aschehoug, 1965).  Ill. av Ulf Aas
* *På stående fot* (Aschehoug, 1972).

## Referanser
Dixiekratene

**Dixiekratene** (engelsk: *Dixiecrats*), offisielt **The States’ Rights Democratic Party**, var et politisk parti i USA som støttet raseadskillelse. Kallenavnet er avledet av «dixie» og «demokrat». Ved presidentvalget i 1948 stilte dixiekratene med Sør-Carolinas guvernør Strom Thurmond som presidentkandidat.

## Demokratene splittes
Partiet ble til i juli 1948 ved en splittelse i Det demokratiske parti i sørstatene. Sørstatsdemokratene reagerte på president Harry S. Trumans forsøk på oppheve raseadskillelse. Et vedtak på demokratenes landsmøte om borgerrettigheter førte til at 35 landsmøtedelegater fra sørstatene, anført av Strom Thurmond, marsjerte ut.

Noen dager senere holdt de sitt eget landsmøte i Birmingham i Alabama. Mange viktige sørstatsdemokrater uteble, blant dem senator Richard Russell jr. fra Georgia, som hadde blitt foreslått som presidentkandidat av de sørstatsfolkene som ble værende på demokratenes landsmøte. Dixiekratenes foretrukne presidentkandidat var Arkansas-guvernøren Benjamin Travis Laney. Laney drog til Birmingham, men bestemte seg for ikke å bryte med demokratene. I stedet ble Strom Thurmond nominert som presidentkandidat og Mississippis guvernør Fielding L. Wright som visepresidentkandidat.

Dixiekratene holdt et større landsmøte i Oklahoma City i august 1948. Der ble det vedtatt et partiprogram, som blant annet stod for «rasenes adskillelse og hver enkelt rases integritet». Programmet hadde ellers et antiføderalistisk budskap.

I presidentvalget vant Thurmond alle valgmannsstemmene fra Louisiana, Mississippi, Alabama og Sør-Carolina, hvor de også hadde overtatt demokratenes plass på stemmeseddelen, og én avhopper fra Tennessee. Til tross for partisplittelsen ble Truman gjenvalgt som president.

## Ettervirkninger
Dixiekratene oppnådde ikke sitt mål om å vinne alle sørstatene og tvinge demokratene eller republikanerne til innrømmelser. Valgmanøveren bidrog likevel til å svekke Det demokratiske partis hittil enerådende stilling i sørstatene.

De fleste lederne gikk tilbake til Det demokratiske parti etter valget. Strom Thurmond ble senere republikaner.

Sørstatsdemokratene gikk til et lignende skritt ved presidentvalget i 1968, da Alabamas guvernør George Wallace stilte som presidentkandidat for sitt eget parti. Heller ikke den gangen klarte sørstatsdemokratene å diktere utfallet av presidentvalget.

## Referanser
Château-Salins

**Château-Salins** (tysk: *Salzburgen*) er en kommune i departementet Moselle i regionen Grand Est øst i Frankrike. Den er *[[sous-préfecture]]* (underprefektur) i departementet.

Château-Salins er senter i området Saulnois, som produserer salt. Både byen og området har tatt navn etter saltproduksjonen.

## Historie
Château-Salins ble først navngitt i 1346 som Chastelsalins. Etter den franske revolusjon ble byen en kort periode kalt Salines Libres. Fra 1800 til 1871 hørte Château-Salins til departementet Meurthe-et-Moselle, og fra 1871 til slutten av første verdenskrig var byen en del av Tyskland. Da byen igjen ble fransk i 1919 ble byen en del av departementet Moselle.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Château-Salins***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Marianne Balto

**Marianne Balto**, tidligere **Marianne Balto Henriksen**, (født 23. desember 1955) er en norsk tidligere sametingspolitiker (Arbeiderpartiet). Hun var et av fem medlemmer i Sametingsrådet, som er Sametingets styrende råd. 

Hun var oppnevnt som leder av daværende Samisk kulturråd i perioden 1997–2001. 

Ved Sametingsvalget 2009 ble hun stemt inn på Sametinget for perioden 2009–2013, men 25. februar 2010 besluttet Sametingets plenumsmøte at sametingsrådets medlemmer skulle tre ut av Sametingets plenum, og bli erstattet av sine varamedlemmer. Mariann Wollmann Magga overtok da Balto Henriksens plass som sametingsrepresentant. I 2012 meddelte hun valgkomiteen i sitt eget parti at hun ikke tok gjenvalg for en ny periode på Sametinget.  

Hun var sametingsrepresentant i perioden 2005–2009, og satt da som leder i Sametingets Nærings- og kulturkomité. Hun var visepresident i Sametinget fra 2007 til 2009. 

Før hun ble valgt inn på Sametinget hadde hun blant annet vært banksjef for Sparebanken Nord-Norges filial i Tana, og drevet eget regnskapsfirma i 13 år. 

## Referanser


## Kilder
* Odd Mathis Hætta: *Sametinget i navn og tall : Høsten 1993 - høsten 1997*

## Eksterne lenker
* Profil på Sametinget
Presidentvalget i USA 1948

**Presidentvalget i USA 1948** var det 41. presidentvalget i USAs historie. Valget fant sted den 2. november 1948, og valgte Harry S. Truman og Alben W. Barkley fra Det demokratiske parti som henholdsvis president og visepresident for perioden 1949–1953.

Truman hadde vært president siden Franklin D. Roosevelts død i 1945, og møtte den samme som han og Roosevelt møtte i presidentvalget i 1944, Det republikanske partis guvernør Thomas E. Dewey fra New York. På tross av at Dixiekratene og Det progressive parti brøt ut av Det demokratiske parti i Sørstatene, klarte Truman å vinne valget med god margin, selv om hans nederlag var spådd i forveien. Ellers vant Dixiekratenes Strom Thurmond fire av Sørstatene. Det progressive partis kandidat var tidligere visepresident Henry A. Wallace, som ikke vant noen stater.

Valgseieren bekreftet Det demokratiske partis rolle som majoritetsparti i USA, et bilde som ikke ble endret før de konservatives samling i 1968. De antiføderalistiske Dixiekratene skulle på lengre sikt svekke Det demokratiske partis enerådende posisjon i Sørstatene, og fant sin etterfølger i George Wallace' lignende bevegelse.

## Eksterne lenker
* Stemmer fordelt på stater
* Stemmer fordelt på stater (med grafer)
* Stemmer fordelt på fylker (counties)
Europas Sosiale Forum

**Europas Sosiale Forum** (ESF) er en årlig konferanse arrangert av anti--globaliseringsbevegelsen. Målet er å gi sosiale bevegelser, fagforeninger, NGOer, flyktninger, fredsbevegelsen, den anti-imperialistiske bevegelsen og miljøbevegelsen i Europa et sted å samles for å diskutere større europeiske og globale temaer. ESF er en avlegger av Verdens Sosiale Forum.

I perioden 17.–21. september 2008 ble ESF arrangert i Malmö i Sverige, et arrangement som hadde  deltagere. ESF i Malmö var det femte i rekken.

Fra 1. til 4. juli 2010 ble ESF arrangert i Istanbul i Tyrkia. Dette var det sjette ESF.

## Eksterne lenker
*
Rabod Wilhelm von Kröcher

**Rabod Wilhelm von Kröcher** (født 30. juni 1880, død 25. desember 1945) var en tysk rytter som deltok i De olympiske leker 1912 i Stockholm.

Kröcher vant en olympisk sølvmedalje i Sommer-OL i 1912 i Stockholm. Han kom på andreplass i sprangridningskonkurransen med hesten «Dohna», bak gullvinneren Jean Cariou fra Frankrike på «Mignon».

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  Sølv i hestesport, sprangridning  Tyskland

## Eksterne lenker
*
Hauchs gate (Oslo)

**Hauchs gate** (1–9v, 2a–6b) er ei gate ved Alexander Kiellands plass på Ila i Oslo. Den går fra Maridalsveien og ned mot Akerselva. Etter et kort stykke dreier den nitti grader og går så nordover parallelt med Maridalsveien. Den ender i ei trapp som går opp til Waldemar Thranes gate, som ligger på et høyere nivå. En fortsettelse av den første gatebiten ender i en gangsti langs Akerselva like ved Åmodt bru.

Gata har navn etter dikteren Johannes Carsten Hauch.

Deler av gata består av leiegårder fra slutten av 1800-tallet. For øvrig er den prega av det nye boligkomplekset Schultzehaugen (adresse 9a–9v) og boligprosjektet Waldemars hage. 

## Litteratur
*  

## Eksterne lenker
*
Galtefjorden

**Galtefjorden** (nordsamisk: *Gálltavuotna*) er en fjord på nordsida av Sørøya i Hasvik kommune i Finnmark. Fjorden er 14 kilometer lang, og går fra innløpet mellom Skarvnæringen i vest og Presten i øst, sørover til bygda Børstrand innerst i fjorden. Det dypeste punktet i fjorden, mellom Innervoksen og Skarvskjer, er 202&nbsp;meter. 

På østsida av fjorden ligger Flatøya, og herfra går Jektefjorden mot nordøst. Galtefjorden har mange bukter og viker. Lengst sør deler fjorden seg i tre mindre fjordarmer. Lengst vest ligger Dønnesfjorden, deretter Børrfjorden som fortsetter rett sørover, og Nordfjorden som går mot sørøst. 

Det er bosetning i Dønnesfjorden, som har veiforbindelse til kommunesenteret Hasvik lenger sør på øya, og i den veiløse Børrfjorden. Resten av fjorden er ubebodd.

## Referanser
Waldemars hage (Oslo)

**Waldemars hage** (engelsk: *Waldemar's Garden*) er et boligprosjekt (og en adresse) ett kvartal øst for Alexander Kiellands plass på Ila i Oslo, Bydel Grünerløkka. Waldemars hage ble nominert til Statens byggeskikkpris for 2007 og har vært nevnt som eksempel på vellykket tilpasning til offentlig regelverk innen boligproduksjon i Indre by i Oslo. Boligprosjektet er tegnet av DARK Arkitekter. 

Byggetrinn 1 ligger mellom Hauchs gate i vest og Akerselva i øst. Oppgangene her hadde opprinnelig adresse til gatene de ligger til, men ble senere endret til Waldemars hage 1–6 (løpende, ikke alternerende sider). Byggetrinnet består av en stor seks etasjers «lavblokk» i vinkel med seks tårn med ytterligere fem etasjer. Det var om lag 230 leiligheter ved ferdigstillelsen, men tallet har økt en del på grunn av seksjonering.

Byggetrinn 2, ble ferdigstilt i 2009 med om lag 260 leiligheter. Oppgangene har adresse Darres gate 10-16. Blokkene ligger mellom Darres gate i sør, Waldemar Thranes gate i nord, og Akerselva i øst.

Navnet «Waldemars hage» henspiller til nærheten til Waldemar Thranes gate. Boligprosjektet er kjent for sine høye kvadratmeterpriser og har satt rekord i kvadratmeterpris i Bydel Grünerløkka.

## Kontroverser

Ved boligprosjektet Waldemars hage er det etter ferdigstillelsen gjennomført en inngjerding av utearealer rundt blokkene, slik at beboerne utenfor ikke får tilgang til boligprosjektets fellesområder mot Akerselva. Boligprosjektet har blitt omtalt som en *[[gated community]].* Plan- og bygningsetaten i Oslo kommune har uttalt at inngjerdingen av fellesarealer for boligkomplekset ikke strider mot reguleringsbestemmelsene for området.

## Referanser


## Litteratur
*
Emmanuel de Blommaert

**Emmanuel de Blommaert de Soye** (født 15. oktober 1875, død 12. april 1944 i Gembloux) var en belgisk rytter som deltok under i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.

Blommaert vant en olympisk bronsemedalje under sommer-OL 1912 i Stockholm. Han kom på tredjeplass i sprangridningskonkurransen med hesten «Clomore», bak gullvinneren Jean Cariou på «Mignon» fra Frankrike og tyske Rabod Wilhelm von Kröcher på «Dohna». Blommaert var også med på det belgiske laget som kom på sjetteplass i lagkonkurransen. Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen kom han på 11.-plass i dressur med hesten «Grizzly».

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  Bronse i hestesport, sprangridning  Belgia

## Referanser


## Eksterne lenker
*
GP2

**GP2** var en Formel 2-serie som ble etablert av Bernie Ecclestone og Flavio Briatore i 2005 etter at Formel 3000 ble lagt ned, og ble av mange betraktet som den viktigste rekrutteringsklassen for Formel 1. Selv om det ikke er noen automatikk i det, endte vinnerne av serien de 3 første sesongene alle i Formel 1 påfølgende sesong. For å holde kostnadene nede må alle lag benytte chassis, motor og dekk fra samme leverandører. I tillegg arrangeres løpene stort sett sammen med de europeiske Formel 1-løpene, og drar da nytte av infrastruktur og fasiliteter som allerede er på plass, samtidig som det er enkelt for Formel 1-teamene å holde seg oppdatert på førere som utmerker seg.

## Bilene
GP2-bilene som benyttes av alle teamene er bygd opp med chassis fra Dallara, motorer fra Renault/Mecachrome og dekk fra Pirelli.

;Chassis: 2008-versjonen av GP2-chassiset er designet av Dallara Automobili. Forskjellene fra 2007-bilen består blant annet i ny frontvinge-konstruksjon, nye sidepods, større barge-boards, nytt eksosanlegg og ny bakvinge.Chassiset har bestått Formel 1 krasj-testen for 2007.

;Motor: 4 liters Renault/Mecachrome V8-motor som yter ca. 580 HK, noe som gir en potensiell topphastighet på 320 km/t.

;Girkasse: 6-trinns sekvensiell girkasse, elektro-hydraulisk operert med hendler fra rattet.

;Dekk: Pirelli er eneleverandør av dekk til GP2. Pirelli og GP2-ledelsen velger ut en av tre varianter slicks (myk, medium, hard) i forkant av hvert løp. Regnværsdekk er også tilgjengelige.

;Bremser: 6 stemplers Brembo kalipere med Hitco karbon-karbonskiver og klosser.

## Løpshelg
;Fredag: 30 minutter trening og 30 minutter kvalifisering. Kvalifiseringen bestemmer startrekkefølgen i lørdagens løp.

;Lørdag: Seriens hovedløp som avvikles over 180 kilometer. Det er obligatorisk pit stop under løpet, hvor minimum 2 dekk må skiftes.

;Søndag: Sprintløp på 120 kilometer. Startrekkefølgen bestemmes av lørdagens resultat der de 8 best plasserte reverseres, slik lørdagens vinner starter fra 8. startspor og lørdagens 8.-plass starter fra pole position.

## Poengsystem
*Pole position: 2 poeng for pole position før lørdagsløpet.

*10-8-6-5-4-3-2-1 poeng for de 8 første i lørdagsløpet.

*6-5-4-3-2-1 poeng for de 6 første i søndagsløpet.

*Raskeste runde: 1 poeng i hvert av løpene. For å få poeng for raskeste runde må en fører fullføre 90% av løpet, kan ikke starte fra depotet, og må komme i mål blant de ti første.

Maksimalt oppnåelige poeng i løpet av en løpshelg er 20 (pole position, seier i begge løp og raskeste runde i begge løp). Følgende førere har greid dette:

*Nelson Piquet jr. i den 9. løpshelgen på Hungaroring i 2006.
*Nico Hülkenberg i den 5. løpshelgen på Nürburgring i 2009.

## Resultater

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Darres gate (Oslo)

**Darres gate** (1a–3, 2–40) er ei gate ved Alexander Kiellands plass på Ila i Oslo. Den går fra Maridalsveien og ned til Akerselva. Gata har navn etter major Niels Stockfleth Darre.

Det første kvartalet har leiegårder fra slutten av 1800-tallet på begge sider. Deretter følger et industribygg (Jordan børstefabrikk fra ca. 1900) på nordsida. Det har nå nr. 20–24, men var opprinnelig nr. 4. 

For øvrig er eldre bebyggelse revet og erstatta av boligskomplekset Waldemars hage (som også er adressen til blokkene på sørsida). Byggetrinn 1 var ferdig i 2005 og byggetrinn 2 (mellom Darres gate og Waldemar Thranes gate i 2010. 

Det var en periode på 2000-tallet bru over elva i enden av Darres gate.

## Litteratur
* Oslo byleksikon: Darres gate

## Eksterne lenker
*
Det progressive parti (1948)

**Det progressive parti** (engelsk: *Progressive Party*) var et politisk parti i USA. Det ble dannet i 1948 av Henry A. Wallace, som stilte som presidentkandidat det året.

Henry A. Wallace var tidligere visepresident, landbruksminister og handelsminister under president Franklin D. Roosevelt, men havnet i unåde hos president Harry S. Truman for sine venstresympatier og forsonende holdning overfor Sovjetunionen straks etter den andre verdenskrig. Wallace fikk med seg en del støttespillere fra Det demokratiske parti til å bryte ut og danne Det progressive parti.

Mange vegret seg for å følge Wallace ut av Det demokratiske parti, men han klarte å overbevise senator Glen H. Taylor fra Idaho om å stille som visepresidentkandidat. Minnesotas tidligere guvernør Elmer Benson, som hadde representert Minnesotas bonde- og arbeiderparti, ble leder for kampanje- og organisasjonsarbeidet. Ved valget fikk Wallace og Taylor 2,4 prosent av stemmene og ingen valgmannsstemmer. Kongressmannen Vito Marcantonio fra New York ble derimot gjenvalgt, denne gangen som progressiv.

Partiet hadde et demokratisk sosialistisk tilsnitt og tiltrakk noen kommunistiske elementer. Det amerikanske kommunistpartiet erklærte også sin støtte. Wallace skiftet derimot mening om Sovjetunionen under Koreakrigen, og han tok derfor avstand fra partiet i 1950.

Det progressive parti fikk gradvis i oppløsning i 1950- og 1960-årene, da kritikerne av USAs antikommunistiske utenrikspolitikk ble ytterligere marginalisert.

## Referanser
Carl von Moers

**Carl von Moers** (1871–1957) var en tysk rytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Moers vant en olympisk sølvmedalje under sommer-OL 1912 i Stockholm. Han var med på det tyske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i feltritt, bak Sverige. Det tyske laget i feltritt var Friedrich von Rochow på hesten «Idealist», Richard von Schaesberg på «Grundsee», Eduard von Lütcken på «Blue Boy» og von Moers på hesten «May-Queen». I den individuelle konkurransen i feltritt kom han på femtendeplass og i dressur ble han nummer tolv med hesten «New Bank».

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  Sølv i hestesport, feltritt lag  Tyskland

## Eksterne lenker
*
Lappvik

**Lappvik**, Lappohja på finsk er et tettsted i det sørlige Finland, øst for Hangö og en del av Hangö kommune. Lappvik har om lag 700 innbyggere. Stedet er mye besøkt om sommeren grunnet idyllisk beliggenhet mot Finskebukten.

De eldste skriftlige beretninger om Lappvik er fra 1549. Da Finland kom under Russland som Storfyrstedømmet Finland fikk Lappvik etterhvert økt betydning, passasjerskip på vei til kontinentet anløp stedet og den russiske tsarfamilien var ofte der om sommeren. Under første verdenskrig anla den russiske marinen en base i Lappvik.

Under forhandlingene før vinterkrigen krevde Sovjetunionen Lappvik som ankerplass. I begynnelsen av fortsettelseskrigen i 1941 ble Lappvik nesten totalt ødelagt og gjenoppbyggingen tok mange år.

## Eksterne lenker
* Lappviks nettsider (svensk)
Bonden

«**Bonden**» kan vise til:

* Bonden (bok) erindringsbok av Kjell Aukrust fra 1964
* Bonden (Aukrust-figur)
* Bonden, kunstnernavnet til artisten Thor Ivar Doknæs
* «Bonden», kallenavn på fotballspilleren Helge O. Sørlie
* Bonden (fjelltopp), et fjell i Kongsberg kommune
* Bonden (holme i Flosta, Arendal)
* Bonden I og Bonden II, rutebåter på Snåsavatnet
* ''Bonden'', illegal avis tilknyttet NKP

## Personer med etternavn Bonden
*Hans Petter Bonden (1961–2001), klarinettist
*Anita Moen Bonden (født 1967), skiløper
Bernie Ecclestone

**Bernard Charles Ecclestone** (født 28. oktober 1930 nær Bungay (Suffolk), England) var president og administrerende direktør i Formula One Management og Formula One Administration. I perioden 2007-2011 var han også medeier i den engelske fotballklubben Queens Park Rangers.

7. september 2016 ble Formel 1 kjøpt opp av Liberty Media. Noen måneder senere, 23. januar 2017, ble Ecclestone avsatt som sjef for Formel 1, og erstattet av Chase Carey. Ecclestones kontroll over Formel 1 var hovedsakelig finansiell, noe som skyldes hans evne til å få på plass gode tv-avtaler på slutten av 70-tallet. Han ble derimot kritisert for å ikke hjelpe Formel 1-sporten å vokse og anskaffe flere seere så lenge de økonomiske resultatene var bra. Liberty Media har forsøkt å endre denne mentaliteten etter at de overtok eierskapet av Formel 1, og det har blant annet blitt billigere for arrangører å holde Formel 1-løp.

I tillegg til å være sjef for Formel 1 har Ecclestone vært involvert i sporten både som racerfører og lageier. I 1958 deltok han i løpene i Monaco og Storbritannia, men klarte ikke å kvalifisere seg til noen av dem. I løpet av årene har Ecclestone derimot hatt eierinteresser i flere lag. I 1971 kjøpte han Brabham-teamet som han solgte i 1988. Som  lageier ble han medlem av Formula One Constructors Association.

## Kontroversielt utspill
Sommeren 2009 mottok Ecclestone kritikk etter at han i et intervju med The Times hadde kommet med rosende omtale av Adolf Hitler. «Han var en mann som fikk ting gjort», sa Ecclestone i intervjuet, og la ellers til at var en tilhenger av fast og sterkt lederskap og at han foretrakk totalitære regimer foran demokratiske. Han mente også at vesten gjorde en grov feil da de kvittet seg med Iraks president Saddam Hussein.

## Resultater
### Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer **[[pole position]]**, resultater i kursiv indikerer *[[raskeste runde]]*)

**Noter til tabellen:**
*  - Delte bil med Jack Fairman

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Ephraim Graham

**Ephraim Foster Graham** (1888–1962) var en amerikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.

Graham vant en olympisk bronsemedalje under sommer-OL 1912 i Stockholm. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i feltritt, bak Sverige og Tyskland. Det amerikanske laget i feltritt var Ben Lear på hesten «Poppy», John Montgomery på «Deceive», Guy Henry på «Chiswell» og Graham på hesten «Connie». I den individuelle konkurransen i feltritt kom han på tolvteplass.

## OL-medaljer
* 1912  Stockholm -  Bronse i hestesport, feltritt lag  USA

## Eksterne lenker
*
Lyman J. Gage

**Lyman Judson Gage** (1836–1927) var en amerikansk bankmann og republikansk politiker, kjent som USAs 42. finansminister under presidentene William McKinley og Theodore Roosevelt i perioden mellom 6. mars 1897 og 31. januar 1902.

Gage innledet sin karriere innenfor bankbransjen som banktjenestemann i Chicago, og med årene avanserte han til å bli administrerende direktør for *First National Bank of Chicago*. I 1892 ble han styreformann for verdensutstillingen i Chicago, som for øvrig gikk under navnet *World Columbian Exposition*, og bidro i markant til finansieringen av utstillingen. I 1884 støttet Gage presidentkandidaturet til den demokratiske politikeren Grover Cleveland, og ble dermed oppfattet som en demokrat til tross for at han delegat til republikanernes partimøte i 1880. Etter å ha blitt innvalgt som landets president for andre gang i 1892, tilbød Cleveland han embetet som finansminister, men Gage takket nei. 

Da demokratene under presidentvalget i 1896 førte en kampanje for sølv som erstatning for gullstandarden gikk han for alvor inn som republikaner, og arbeidet effektivt for valgkampanjen til William McKinley. Gage ble utnevnt til finansminister under kabinettet til McKinley i 1897 og spilte senere en sentral rolle bak loven om gullstandarden, Gold Standard Act, noe som førte til at forslaget om bimetall ble kastet. Etter mordet på McKinley i 1901 fikk Gage fortsatt tillit som finansminister av påfølgende president Theodore Roosevelt. Han gikk av som minister i 1902 og dro tilbake til bankbransjen hvor han ble direktør for United States Trust Company i New York i perioden 1902 til 1906 før han til slutt trakk seg tilbake fra offentligheten.

Lyman Judson Gage døde 26. januar 1927 i San Diego, og ble senere gravlagt ved Rosehill Cemetery i Chicago.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Treas.gov – Lyman J. Gage (1897–1902) – Biografien til Gage hos U.S. Department of the Treasury.
Stakkestad

**Stakkestad** er område som ligger nord for Førre i Tysvær kommune. Matrikkelgården Stakkestad/Stakkastad har gitt navn til hele området. Området grenser mot Førre i sør, Haugesund kommune   vest og Sveio kommune i nord. Øst for Stakkestad ligger området Våg.

Gårdsnavnet har rot i det norrøne *stakkr*, antagelig i betydning (høy)stakk.  Opphavet kan være at området ble brukt til høylagring eller det kan være en terrengformasjon med form som en stakk.
Den gammelnorske formen har vært Stakkastaðir. Eldre skriveformer har vært Stackestad (1519) og Stockested (1521).

Stakkestad er i dag mest kjent for Stakkastadvatnet, hovedvannkilden for de to kommunene Haugesund og Tysvær. Området er også kjent for Valhest, det høyeste punktet i Tysvær.  Dette er et populært turmål for skoleelever og andre turgåere.

Harald Stakkestad, tidligere ordfører i Tysvær, er født og oppvokst på Stakkestad gård.

## Referanser