Hoxton

**Hoxton** er et område i bydelen Hackney i London, rett nord for City of London. Sammen med Shoreditch er det ofte beskrevet som en del av East End. Området har aldri blitt formelt definert, men utgjør omtrentlig et område som grenser mot Regent's Canal i nord, Wharf Road og City Road i vest, Old Street i sør, og Kingsland Road i øst. Det var tidligere et arbeiderklassestrøk, men er i dag blitt et velstående og fasjonabelt sted for Londons media- og dotcom-industrier.

## Historie

Hogesdon er første gang dokumentert i Domesday Book som ble sammenstilt i 1086. Det er mulig at griser (engelsk: *hog*), derav *Hogsden*, en staving som ble benyttet tidligere, men det er mer sannsynlig at stedsnavnet er avledet fra et gårdsbruk som tilhørte en mann ved navn Hōc (Hoch eller Hocq).

Lite er nedtegnet av opprinnelsene av bosetningen, skjønt det var romersk aktivitet rundt Ermine Street, som strakte seg øst i området fra 100-tallet og framover. I middelalderen utgjorde Hoxton en rural del av kirkesognet Shoreditch. Det oppnådde selvstendig kirkestatus i 1826 ved grunnleggelsen av egen sognekirke, dedikert til Johannes døperen.

På 1500-tallet ble Hoxton tatt i bruk som et rekreasjonsområde for den stadig mer overfylte byens borgere. Det ble anlagt hager og fornøyelsesparker langs dagens Hoxton Street, som ble kalt for «Pimlico Path». Navnet Pimlico er ikke sikkert forklart, men antas å være et personnavn. Pimlico ble etter hvert et synonym for rekreasjon og fornøyelser, og smitta seinere over på det området i Westminster som i dag heter Pimlico. Foruten de populære hagene og turstiene ble det på denne tida også bygd en del herskapshus i Hoxton, særlig for utenlandske ambassadører og hoff-folk. 

Etter bybrannen i 1666 fikk Hoxton en tilstrømning av husløse mennesker og ville etablere seg utafor byen. De gamle herskapshusene forfalt; mange av dem ble tatt i bruk som dårekister eller fattighus.

Under industrialiseringa på 1800-tallet ble Hoxton fylt opp med rekkehus for arbeiderklassen, samtidig som det kom opp lettere industri (bryggerier, møbel- og treindustri) langs den nyanlagte Regent's Canal. Når forstadsbanene samtidig gjorde det mulig for de mer velstående å bosette seg lenger vekk fra byen, trakk middelklassen vekk fra Hoxton, og Hoxton ble i løpet av århundret et reint arbeiderklassestrøk med boliger av enkleste standard – til dels slumpreget.

Tyske bombefly teppebomba Hoxton under Blitzen i 1940-41, og mye av området lå i ruiner til lenge etter krigen. Ny offentlig boligbygging i form av blokker av dårlig kvalitet har etterlatt deler av Hoxton som en moderne slum. Samtidig førte industriutviklinga etter krigen til at mye av småindustrien i Hoxton ble nedlagt.

Fra 1980-tallet og framover er mange av de forlatte lagerbygningene og verkstedene blitt tatt i bruk av unge kunstnere på jakt etter rimelige atelierer, og fra 1990-tallet er tidligere kontorbygninger og butikker blitt brukt til kunsthappeninger, raveparties og musikklubber. Tilstedeværelsen av interessante kunst- og musikkscener har i sin tur trukket ny virksomhet som tidsskrifter, designbyråer og IT-firmaer til Hoxton. Ved århundreskiftet hadde Hoxton skiftet karakter fra et fattig arbeiderstrøk til et pulserende kunst- og underholdningsdistrikt med barer, nattklubber, restauranter og gallerier – særlig sentrert rundt Hoxton Square.

Eiendomsutviklere har sett muligheten for å gjøre profitt på Hoxtons nye og trendy image, og de bratt stigende tomte- og leieprisene har skapt bekymring hos etablerte beboere for å bli pressa ut av området. Utviklingen ventes å akselerere med forlengelsen av East London-linjen som er planlagt i 2010.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Hoxton Hall, verneverdig bygning fra viktoriansk tid, tidlige konserthall, nå hus for lokale kunstaktiviteter
* «Where have all the cool people gone?», *The Guardian* 21. november 2003
* St John's Hoxton, sognekirkens nettsted