open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Etyde

En **etyde** (av fransk *étude*, «studie») er en musikalsk komposisjon konstruert for å øve opp en spesifikk teknikk på et soloinstrument. 

Noen eksempler er Frédéric Chopins etyde nr. 6 fra op. 25, som gir pianister trening i å spille raske parallelle kromatiske terser, nr. 5 op. 10, som skal forbedre ens evne til å spille arpeggioer på de svarte tangentene, og nr. 10 fra op. 25, en studie i parallelle oktaver. 

Slike musikalske studier har blitt komponert siden det 18. århundre, mest notabelt av Carl Czerny, men det var Chopin som gjorde etyden til en viktig musikalsk sjanger. Chopin skrev 24 etyder i to sett à 12 etyder (op. 10 og op. 25), pluss tre «Nouvelle-etyder», altså 27 til sammen. Andre viktige komponister av etyder for piano er Franz Liszt (med f.eks. *[[La Campanella]]* og *[[Transcendental Etyde nr. 5 i Hb-dur (Liszt) | Feux Follets]]*), Aleksandr Skrjabin og Sergej Rakhmaninov. Etyder for andre instrumenter er også vanlig, for eksempel Rodolphe Kreutzers etyder for fiolin.
## Referanser
Arthur Rubinstein

**Arthur (Artur) Rubinstein** (født 28. januar 1887 i Łódź, død 20. desember 1982 i Genève) var en polsk jødisk pianist som allment anerkjennes som en av det 20. århundres største pianovirtuoser. Han var best kjent for sine fremføringer av Chopin og Brahms og sin forkjærlighet for spansk musikk.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Rubinstein ble født i Łódź og studerte i Warszawa. Han debuterte i Berlin i 1900. Debuten ble etterfulgt av opptredener ellers i Tyskland, Polen og videre studier med Ignacy Paderewski. I 1904 dro han til Paris, hvor han møtte komponistene Maurice Ravel, Paul Dukas og Camille Saint-Saëns, og fiolinisten Jacques Thibaud.

### Karriere
Rubinstein debuterte i New York i Carnegie Hall i 1906, og turnerte deretter i USA, Østerrike, Italia og Russland. I 1912 hadde han sin London-debut.

Under første verdenskrig oppholdt Rubinstein seg hovedsakelig i London, hvor han akkompagnerte fiolinisten Eugène Ysaÿe. Fra 1916 til 1917 turnerte han i Spania og Sør-Amerika hvor han utviklet en entusiasme for Granados, Albéniz, Villa-Lobos og de Fallas musikk. I 1932 trakk han seg tilbake fra konsertlivet i flere år for å jobbe med teknikk og repertoar.

Under andre verdenskrig oppholdt Rubinstein seg i USA, og ble amerikansk statsborger i 1946. 

Ved begynnelsen av sin karriere vegret Rubinstein seg mot å gi undervisning. Først i 1950-årene utviklet han en pedagogisk virksomhet, og ble lærer for blant andre François-René Duchâble, Avi Schönfeld, Ann Schein Carlyss, Eugen Indjic, Dean Kramer og Marc Laforêt. 

I 1964, under den kalde krigen, gav Rubinstein en legendarisk konsert i Moskva med verker av Chopin, Schumann, Debussy og Villa-Lobos. Hans siste konsert fant sted i mai 1976 i Wigmore Hall i London

Han trakk seg tilbake fra konsertscenen i 1975, grunnet sitt stadig dårligere syn.

Selv om han er best kjent som solist, var Rubinstein også en utsøkt kammermusiker, og samarbeidet med Henryk Szeryng, Jascha Heifetz, Gregor Piatigorsky, og Guarneri-kvartetten. I tillegg til Chopin, spilte han inn verker av Johannes Brahms, Franz Schubert, Robert Schumann, Antonín Dvořák og Karol Szymanowski. Han har fått én stjerne på Hollywood Walk of Fame.

Rubinstein døde i Genève i 1982 i en alder av 95 år. Rubinsteins urne ble etter et år bisatt i Jerusalem.

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1971 – Léonie Sonnings musikkpris

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  Biografi i «American Masters»
Rubinstein

**Rubistein** kan blant annet vise til:

* Anton Rubinstein (1829 &ndash; 1894), russisk pianist, komponist og dirigent.
* Arthur Rubinstein (1887 &ndash; 1982), polsk pianist.
* Gillian Rubinstein (f. 1942), britisk-australsk forfatter og dramatiker. 
* Chaya «Helena» Rubinstein (1870 &ndash; 1965), polsk forretningskvinne, gründeren av selskapet Helena Rubinstein.
* Nikolaj Rubinstein (1835 &ndash; 1881), russisk komponist, dirigent og pianist.
* Zelda Rubinstein (1933 &ndash; 2010), amerikansk skuespiller og menneskerettighetsaktivist.

## Se også
* Rubinstein-Taybis syndrom
Ellen Horn

**Ellen Horn** (født **Stoesen**; 1951) er en canadiskfødt norsk skuespiller og tidligere kulturminister. Hun er oppvokst på Tjøme. Horn spilte dukketeater i tre år etter at hun fullførte videregående skole. Hun er utdannet fra Statens Teaterhøyskole og har vært tilknyttet Fjernsynsteatret, Nationaltheatret som skuespiller og teatersjef, og ble utnevnt til teatersjef på Riksteatret i februar 2005. Hun var kulturminister i Jens Stoltenbergs første regjering, 2000–2001.

## Kunstnerisk virke
### Dukketeater
Ellen Stoesen (senere Horn) tok examen artium på dramalinjen ved Tønsberg Gymnas da hun var 18 år gammel. Og etter å ha sett et program på NRK TV fra en workshop holdt av Oslo Nye Dukketeater bestemte hun seg for at hun ville arbeide med dukketeater. Hun kontaktet Arne Mykle, som nettopp var tiltrådt som Oslo Nye Dukketeaters leder. Arne Mykle fortalte senere i sin bok *[[Dukketeater underveis]]* at han ikke hadde vært i tvil om å ansette Ellen Stoesen: «Hun kom, jeg så, hun vant. Hun var et opplagt talent».

Som dukkespiller på Oslo Nye Dukketeater debuterte Ellen Stoesen i oppsetningen *[[Ali Baba og de førti røverne]]*, dramatisert og regissert av Agnar Mykle. Jane Mykle hadde laget dukkene til forestillingen. Ellen Stoesen var dukkefører for tjenestepiken Morgana.

#### Skuespiller
Etter å spilt dukketeater fra 1969 til 1972 studerte hun på Teaterhøyskolen. Etter endt studie i 1975 var hun skuespiller ved Oslo Nye Teater fra 1975 til 1981, i NRK Fjernsynsteatret i 1977 og 1978, og fra 1980 på Nationaltheatret. Fra 1983 til 1986 var hun knyttet til Nationaltheatrets biscene Torshovteatret.

## Karriere
Ellen Horn var teatersjef ved Nationaltheatret fra 1992 til hun ble utnevnt som statsråd i Jens Stoltenbergs første regjering i 2000. Stoltenberg skrev i sin biografi at han vurderte Åse Kleveland som kulturminister i sin første regjeringsdannelse, men valgte Ellen Horn da hun fikk gode attester av blant annet Thorvald Stoltenberg.

Som teatersjef ryddet hun opp i økonomien og de kunstneriske problemene ved teateret. I 2005 fikk hun jobb som teatersjef ved Riksteateret i Oslo.

## Privatliv
Ellen Horn er søster av skuespiller og dukkespiller Christine Stoesen (født 1953). Deres foreldre var Knut Ivar Stoesen (1913–86) og Lita Eveline Meinich (1917–99). Faren var sakfører, og moren drev en liten restaurant ute på Tjøme.

Ellen Horn er mor til to døtre. Gjennom sitt ekteskap med scenograf Per Horn er hun mor til teaterregissør Kjersti Horn (født 1977) og gjennom sitt senere ekteskap med jazztrommeslageren Jon Christensen (1943–2020) er hun også mor til sanger og skuespiller Emilie Stoesen Christensen (født 1986).

## Noen roller
* Seg selv i Helt perfekt, TV-Norge
* Ingrid i *[[Neste sommer (TV-serie)|Neste sommer]]* (Sesong 1–7) (TV-serie, 2014–2020)
* Sigrid Undset i *Undset* (Trøndelag Teater 2005)
* Margrete i *[[Adjø solidaritet]]* (Film, 1985)
* Frida med hjertet i hånden. (Film, 1993)
* Borghild i *[[Jul på Månetoppen]]* (Adventskalender, 2002)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Bolero

:*Se også [[Bolero (andre betydninger)]]*
**Bolero** er en dans og en musikalsk form.

Boleroen oppsto i Spania på slutten av det 18. århundre og danses enten solo eller parvis. Den går i et moderat sent tempo, og blir framført til musikk som synges og akkompagneres av kastanjetter og gitarer. Den går i tretakt og har vanligvis en triol på andre slag i hver takt. Flere klassiske komponister har skrevet verker basert på denne dansen: Frédéric Chopin skrev en bolero for piano, og Maurice Ravels bolero er et av hans mest berømte verker. Den ble opprinnelig skrevet som ballettmusikk, men spilles nå vanligvis som konsertstykke.

På Cuba utviklet boleroen seg til en distinkt dans i to fjerdedels takt, som etter hvert spredte seg til andre land. I 1950-årene ble sungne boleroer populære og har blitt en varig populær sangform i Latin-Amerika.

En tredje form for bolero ble utviklet innen den amerikanske balltradisjonen.

## Referanser
Johann Aegidius Bach

**Johann Aegidius Bach** (født 9. februar 1645 i Erfurt, død 22.november 1716 i Erfurt) var en bratsjist og altsanger i Erfurts byorkester. Han var også organist ved Kaufmannskirche og Michaeliskirche, og etter 30. juni 1682 leder for byorkesteret i Erfurt. 

Aegidius var Johann Sebastian Bachs onkel og komponisten Johann Bernhard Bachs far.

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Diskografi over J.S.Bach og Bach-familien verk  med mye annen informasjon
Johann Gottfried Bernhard Bach

**Johann Gottfried Bernhard Bach** (1715–1739) var en tysk organist. Han var Johann Sebastian og Maria Barbara Bachs sjette barn.

Som sine to eldre brødre, Wilhelm Friedemann og Carl Philipp Emanuel Bach, ble Gottfried født i Weimar, gikk på Thomasskolen i Leipzig og fikk musikalsk utdannelse av sin far. I motsetning til brødrene studerte han ikke ved et universitet etter endt skolegang, i stedet hjalp faren ham til prøvespill for en organistpost ved *Marienkirche* i Mühlhausen.  Gottfried fikk posten, men bare 16 måneder seinere forhørte faren seg om en ledig organistpost ved *Jakobikirche* i Sangerhausen. Også denne gangen ble Gottfried innkalt til prøvespill og ble 14. januar 1737 tildelt stillingen.

Gottfried etterlot seg gjeld både da han reiste fra Mühlhausen og da han våren 1738 forlot Sangerhausen, denne gangen uten engang å fortelle hvor han oppholdt seg. Borgermesteren i byen sendte et brev til J. S. Bach med forespørsel om han visste hvor sønnen befant seg, og den skuffede faren svarte:

Året etter, i januar 1739, reiste Johann Gottfried Bernhard Bach til Jena og immatrikulerte seg som jus-student. Han tok også opp kontakt med onkelen Johann Nikolaus Bach. Men bare fire måneder senere, kort tid etter sin 24. fødselsdag døde Bernhard Bach i «hitzigen Fieber». 

Gottfried var uten tvil en utmerket organist, men det det finnes ikke bevarte stykker av ham og det er ikke kjent om han skrev musikk.

## Referanser

## Litteratur
* 
* Gärtner, Heinz: Johann Christian Bach. Mozarts Freund und Lehrmeister. München 1989.
Johann Bernhard Bach

**Johann Bernhard Bach** (født 23. mai 1676 i Erfurt, død 11. juni 1749 i Eisenach) var en tysk komponist av musikerfamilien Bach, og Johann Sebastian Bachs tremenning.

Johann Bernard fikk allerede som barn sin musikalske skolering av faren, Johann Aegidius Bach. Senere studerte han sammen med Johann Sebastian Bach i Weimar. I 1695 ble han organist i Erfurt og Magdeburg, og i 1703 erstattet han sin onkel Johann Christoph Bach som organist ved Georgenkirche i Eisenach og som cembalist i hofforkesteret.

Fra 1708 til 1712 arbeidet Johann Bernhard Bach sammen med Georg Philipp Telemann, som hans musikalske stil sammenlignes med. Det er kjent at Johann Sebastian Bach oppførte noen av Bernhards arbeider med sitt Collegium musicum i Leipzig.

Sønnen Johann Ernst Bach etterfulgte Bernhard som organist ved *Georgenkirche* i Eisenach.

Det meste av Bernhard Bachs musikalske produksjon er tapt, men det er bevart noen orgelkoraler, to chaconner, to fuger og fire orkestersuiter som formodentlig ble skrevet før 1730. De fire suitene er nr. 1 i g-moll, nr. 2 i G-dur, nr. 3 i e-moll og nr. 4 i D-dur.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Gjallarhorn

**Gjallarhorn** er, ifølge Snorre Sturlasons eddadikt Gylfaginning, hornet til guden Heimdall i den norrøne mytologien.

Dette hornet kunne høres i både menneskenes verden og gudenes verden, og til og med i underverdenen, og brukes til å vekke gudene dersom det er fare på ferde, særlig dersom noen forsøker å komme seg over Bifrost, broen mellom Åsgard og Midgard, som Heimdall vokter. Dette hornet skal også markere starten på Ragnarok, verdens undergang.

Navnet Gjallarhorn brukes også om det (drikke-)hornet som Mime drikker av fra Mimes brønn for å få visdom. Også eddadiktet Grimnismål antas å referere til Heimdalls horn som et drikkehorn. Den doble bruken av hornet - som blåseinstrument og som drikkehorn - har vært allment kjent også i den «menneskelige» verden fra tidlig jernalder. Hornet som varsling i strid er også kjent fra andre land, jf. den frankiske sagnhelten Rolands olifant - et blåseinstrument laget av elfenben.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Store norske leksikon, Gjallarhorn

## Litteratur
* Anders Bæksted, *Nordiske guder og helte*, København (1984), s 142-145
Heimdall

**Heimdall** (også kjent som Rígr på norrønt ifølge Rigstula) var i den norrøne mytologien vokteren av Bifrost, regnbuebroen mellom Åsgard og Midgard, som er den viktigste veien inn i gudenes rike.

Han er sønn av ni mødre, og disse er søstre. Det spekuleres på om disse samsvarer til de ni døtrene til Ran og Ægir, men det er ikke enighet om dette. I Snorres Skáldskaparmál, under Heimdalkenninger, sies det at han er sønn av Odin.

I *[[Gylvaginning]]* beskrives Heimdall som en gud med usedvanlige sanser: han behøvde mindre søvn enn fugler, kunne se store avstander både natt og dag, og sies å ha hatt så skarp hørsel at han kunne høre gresset vokse og ullen gro på sauene. Disse egenskapene knyttes til hans rolle som vokter av regnbuebroen Bifrǫst, forbindelsen mellom Ásgarðr og Miðgarðr.

Heimdall kalles ofte Den hvite Ås og har tenner av gull, noe som har gitt han et annet navn, Gullinntanne. I skaldekvad omtales gull ofte som «Heimdalls tenner». Han kalles også Hallinskide. Hans bolig heter Himmelbergene (Himinbjorg), og hesten hans heter Gulltopp. Sverdet hans omtales i skaldekvad som «höfuð» (manns), manns-hode. 

## Heimdall som opphav til menneskene
Eddadiktet Rigstula forteller hvordan Heimdall er ute på vandring (under navnet Rig eller Rígr), ligger med tre ulike kvinner, og han blir dermed stamfar til de tre samfunnsgruppene treller, bønder og jarler. De tre kvinnene het Edda (kona til Ai), Moder (kona til Fader) og Amma (kona til Afi), og barna han fikk med dem het Trell (opphavet til trellene), Karl (opphav til bøndene) og Jarl (opphav til jarlene). Diktet slutter med at guden Rig selv åpenbarer seg for den unge Jarl og kaller ham sønn. Jarls yngste sønn får navnet Kon unge (*kon ungr*) som betyr konge.

## Navnet Heimdall
Navnet Heimdall betyr kanskje «den klartlysende» eller «den som lyser over verden». Dette passer godt med kallenavnet «den hvite ås», og at han omtales som «den hviteste av alle æsene».

## Gjallarhorn

Hornet hans heter Gjallarhorn. Dette hornet kunne høres i både menneskenes verden og gudenes verden, og til og med i underverdenen, og brukes til å vekke gudene dersom det er fare på ferde. Et signal fra dette hornet skal markere starten på Ragnarok, verdens undergang.

## Heimdall og Ragnarok
Når Ragnarok starter skal Heimdall blåse i Gjallarhorn for å vekke æsene. I konflikten skal han møte den slu Loke i kamp. De sender hverandre i døden, på lik linje med Tor og Midgardsormen.

## Heimdall og Tors hammer
Da Trym stjal Tors hammer, var det Heimdall som kom på ideen med å la Tor kle seg ut som Frøya.

## Referanser


## Litteratur
* Gro Steinsland *Norrøn religion - Myter, riter, samfunn* Pax 2005 ISBN 978-82-530-2607-7

## Kilder
* The Viking Herald: From guarding Asgard to heralding Ragnarök: The story of Heimdall (publisert 10. mars 2024) Besøkt 2. januar 2025

## Eksterne lenker
*
Mimosoideae

* akasieslekten (*Acacia*)
* *[[Albizia]]*
* *[[Leucaena]]*
* mimosaslekten *(Mimosa)*
* *[[Prosopis]]*

**Mimosoideae** er en fylogenetisk klade i erteblomstfamilien. Den ble tidligere regnet som en underfamilie eller, for eksempel i Cronquist-systemet, som en selvstendig familie, Mimosaceae. Molekylærgenetiske studier viser at Mimosoideae er en delgruppe i underfamilien Caesalpinioideae, men den har foreløpig ikke fått noe nytt vitenskapelig navn.

Gruppen omfatter 85 slekter med 3335 arter. De er hovedsakelig eviggrønne eller løvfellende trær og busker, men gruppen omfatter også noen urter. De vokser i tropiske og subtropiske strøk over hele verden. Blomstene er radiærsymmetriske og sitter i tette hoder. Kronbladene er små, og det er mange støvbærere som stikker langt ut av kronen. 

Ingen arter vokser naturlig i Europa. I Nord-Afrika og Midtøsten finnes *[[Faidherbia albida]]*, *[[Prosopis farcta]]* og flere ''Acacia''-arter, og i løvskogene i Nord-Iran vokser *[[Albizia julibrissin]]*. Både *Acacia* og *Albizia* er vanlig plantet i middelhavsområdet.

## Kilder
* APWebsite – Fabaceae Besøkt 28. september 2014.
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Caesalpinioideae

* *[[Caesalpinia]]*
* *[[Ceratonia]]* 
* *[[Gleditsia]]* 
* *[[Senna]]*
* *[[Tamarind|Tamarindus]]*

**Caesalpinioideae** er en underfamilie i erteblomstfamilien (Fabaceae, tidl. Leguminosae), i ordenen Fabales. Den ble tidligere, for eksempel i Cronquist-systemet, regnet som en selvstendig familie, Caesalpiniaceae.

De har vanligvis store, bilateralt symmetriske blomster. Det øverste kronbladet (fanen) sitter innenfor de andre kronbladene. Støvbærerne er frie. Bladene er som regel likefinnete. Gruppen omfatter 160 slekter med 1930 arter. De er hovedsakelig trær og busker som vokser i tropiske og subtropiske strøk. Én art, johannesbrødtre, vokser vilt i Sør-Europa. 

Mange arter brukes som prydtrær i hager, parker og gater i varme land. Vanlig plantet rundt Middelhavet er korstorn (*Gleditsia triacanthos*), flamboyant (*Delonix regia*), påfuglhale (*Caesalpinia pulcherrima*), *[[Parkinsonia aculeata]]*, *[[Senna corymbosa]]* og *[[Senna didymobotrya]]*. Korstorn og kentuckykaffe (*Gymnocladus dioicus*) kan plantes på milde steder i Norge.

Noen arter, blant annet judastre og *[[Amherstia nobilis]]*, ble tidligere regnet til denne gruppen. De har vist seg å ha en mer basal posisjon i erteblomstfamilien og er flyttet til andre underfamilier. Den tidligere underfamilien Mimosoideae har derimot vist seg å være en delgruppe av Caesalpinioideae og bør derfor flyttes hit.

## Kilder
* APWebsite – Fabaceae Besøkt 28. september 2014.
* 
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Starrfamilien

* *[[Becca]]*
* *[[Blysmus]]*
* *[[Bolboschoenus]]*
* *[[Carex]]*
* *[[Cladium]]*
* *[[Cyperus]]*
* *[[Desmoschoenus]]*
* *[[Eleocharis]]*
* *[[Eleogiton]]*
* *[[Elyna]]*
* *[[Eriophorum]]*
* *[[Fimbristylis]]*
* *[[Fuirena]]*
* *[[Isolepis]]*
* *[[Lipocarpha]]*
* *[[Pycreus]]*   
* *[[Rhynchospora]]*
* *[[Schoenoplectus]]*
* *[[Schoenus]]*
* *[[Scirpoides]]*
* *[[Scirpus]]*
* *[[Trichophorum]]*

**Starrfamilien** eller **halvgrasfamilien** (Cyperaceae) er en plantefamilie i ordenen Poales. Den omfatter ca. 5700 arter fordelt på 98 planteslekter.

## Kjente slekter
Den tidligere sivaksslekta (*Scirpus*) er blitt splittet, og artene er fordelt på andre slekter. Tustslekta (*Kobresia*) blir nå ofte inkludert i starrslekta (*Carex*).

* rustsivaksslekta (*Blysmopsis*)
* flatsivaksslekta (*Blysmus*)
* havsivaksslekta (*Bolboschoenus*)
* knollsivaksslekta (*Bulbostylis*)
* starrslekta (*Carex*)
* storak-slekta (*Cladium*)
* skjermsivaksslekta (*Cyperus*)
* sumpsivaksslekta (*Eleocharis*)
* flytesivaksslekta (*Eleogiton*)
* myrullslekta (*Eriophorum*)
* frynsesivaksslekta (*Fimbristylis*)
* bustsivaksslekta (*Isolepis*)
* myrak-slekta (*Rhynchospora*)
* sjøsivaksslekta (*Schoenoplectus*)
* skjeneslekta (*Schoenus*)
* skogsivaksslekta (*Scirpus*)
* sveltullslekta (*Trichophorum*)

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Kantor

Tittelen **kantor** (av latinsk *cantor*, «sanger») betegner innen kristendommen en leder for et kirkekor.

## Den norske kirke
I Den norske kirke har en kantor det overordnede musikalske ansvaret i menigheten. Tjenesteordningen sier at kirkemusikktjenesten har som formål å gi menigheten et musikalsk uttrykk i gudstjeneste og øvrig menighetsliv. Kirkens kantorer er forpliktet på de planer og prioriteringer menighetsrådet fastsetter i samråd med kirkelig fellesråd. For å bli kantor i Den norske kirke kreves 4 års kirkemusikalsk utdanning, en fireårig bachelor i utøvende kirkemusikk. Man kan alternativt ta en treårig bachelor i kirkemusikk, i tillegg til 60 studiepoeng i musikk, kristendomskunnskap, kirkefag, pedagogikk eller diakoni.

Det skjer imidlertid ofte at søkere på en kantorstilling ikke har kantorutdanning. Da kan det ansettes andre kvalifiserte søkere, som får tittelen organist. Ansvarlig for kor og musikk i en domkirke har stillingstittel domkantor.

Har du annen fireårig musikkutdanning på bachelornivå, kan du søke Kirkerådet om å bli kantor. De har som krav at søkeren har kompetanse i liturgikk og hymnologi, orgelspill og korledelse. Det betyr i praksis at du kan ta et påbyggingsår som er tilrettelagt av kirkemusikkutdanningene for musikere som ønsker å kvalifisere seg til kantortjeneste. Avtaler mellom de ulike utdanningsinstitusjonene og Kirkerådet gjør at studenter som gjennomfører tilleggsutdanningen automatisk blir kvalifisert som kantor. Dermed trenger du ikke å søke Kirkerådet på egen hånd. Les hvor i Norge du kan studere kirkemusikk.

## Jødedommen
I jødisk sammenheng betegner kantor vanligvis en profesjonell forsanger eller solist i synagogen (synonym: hazzán).

## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av kantor
Kantate

**Kantate** (av latin *cantare*, «synge») brukes oftest om en vokal komposisjon akkompagnert av instrumenter. Kantaten har som regel mer enn én sats. 

Fram til 1500-tallet var det stort sett bare vokalverker som ble regnet som seriøs musikk. Først med instrumentalmusikkens fremmarsj på 1600-tallet ble begrepet «kantate» introdusert som betegnelse for vokale komposisjoner for å skille dem fra instrumentalmusikkens *[[sonate]]r*. Kantater kunne blant annet være komponert for en spesiell anledning, for eksempel leilighetsdikt med musikk til kroninger og andre merkedager. En rekke kantater blant annet av Bach, er skrevet for kirkelige høytider. Fra midten av 1600-tallet til slutten av 1700-tallet var kantater for ett eller to soloinstrumenter, en populær form for italiensk kammermusikk. Disse kantatene var gjerne akkompagnert av cembalo og kanskje noen få andre soloinstrumenter.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Scarlatti

Personer med **Scarlatti** som etternavn:
* Alessandro Scarlatti, italiensk komponist; Domenicos og Pietro Filippos far
* Domenico Scarlatti, italiensk komponist
* Giorgio Scarlatti (1921–1990/2), italiensk rallykjører
* Giuseppe Scarlatti (1718/23–1777), italiensk-østerriksk komponist, etter eget (ikke-bekreftede) utsagn Alesandros sønnesønn
* Pietro Filippo Scarlatti (1679–1750), italiensk komponist, Alessandros sønn
Almefamilien

* *[[Ampelocera]]*
* *[[Chaetachme]]*
* *[[Hemiptelea davidii]]*
* *[[Holoptelea]]*
* *[[Phyllostylon]]*
* *[[Planera aquatica]]*
* almeslekta (*Ulmus*)
* *[[Zelkova]]*

**Almefamilien** er en plantefamilie som omfatter åtte slekter med løvfellende eller eviggrønne trær og busker. Bladene sitter spredt og er som regel asymmetriske ved basis. Blomstene er tve- eller enkjønnede, og pollineringen skjer med vinden. Frukten kan være en steinfrukt, samara eller nøtt.

Familien er hovedsakelig utbredt i de tempererte strøkene på den nordlige halvkule, spesielt i Asia, men det er også noen tropiske arter. Gruppen mangler helt i Australia og stillehavsområdet. En fylogenetisk studie basert på molekylærgenetikk viser at familien omfatter to klader, en tropisk med *[[Ampelocera]]*, *[[Phyllostylon]]* og *[[Holoptelea]]*, og en nordlig temperert med de resterende slektene.

Den tidligere underfamilien Celtidoideae (*[[Aphananthe]]*, *[[Nesletre|Celtis]]*, *[[Gironniera]]*, *[[Pteroceltis]]* og *[[Trema (botanikk)|Trema]]*) er flyttet fra almefamilien til hampfamilien, slik at almefamilien nå kun omfatter artene som ble regnet til underfamilien Ulmoideae.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Kaprifolfamilien

se tekst

**Kaprifolfamilien** (Caprifoliaceae) er en plantefamilie i ordenen Dipsacales.

De er urter, busker eller forvedede klatreplanter, men det er også noen få trær. Bladene er motsatte, og barken er ofte tynn og flekkes av. Blomstene sitter i klaser. De fleste artene vokser i de tempererte strøkene på den nordlige halvkule, men det er også noen i tropiske fjell. Familien mangler helt i Australia og på stillehavsøyene.

Omfanget av denne familien har endret seg mye. Kjente slekter som krossved (*Viburnum*) og hyll (*Sambucus*) er nå overført til moskusurtfamilien. Enkelte forskere har også flyttet linnea og noen andre slekter til egne familier, men i APG III-systemet plasseres disse gruppene som underfamilier i en stor familie Caprifoliaceae. To artsrike grupper som alle tidligere regnet som egne familier, vendelrotfamilien (Valerianaceae) og kardeborrefamilien (Dipsacaceae), kommer også inn som underfamilier.

Mange kjente prydbusker tilhører denne familien.

## Systematikk
#### Underfamilie [[Diervilloideae]]
Busker i Øst-Asia og østre Nord-Amerika
* *[[Diervilla (slekt)|Diervilla]]*, 3 arter
* klokkebusk (*Weigela*) 10 arter

#### Underfamilie Caprifolioideae
Busker og noen få trær på hele den nordlige halvkule, på Sundaøyene også sør for ekvator
* *[[Heptacodium miconioides]]*
* *[[Leycesteria]]*, 6 arter
* leddvedslekta (*Lonicera*), 180 arter
* snøbær (*Symphoricarpos*), 17 arter
* *[[Triosteum]]*, 6 arter
#### Underfamilie [[Linnaeoideae]]
Busker langt nord på den nordlige halvkule og i Mexico og Øst-Asia
* *[[Abelia]]*, 30 arter
* *[[Dipelta]]*, 4 arter
* fagerbusk (*Kolkwitzia amabilis*)
* linnea (*Linnaea borealis*)
#### Usikker plassering
Busker i Asia fra Afghanistan og Kirgisistan til Japan og Russlands fjerne østen
* *[[Zabelia]]*, 4 arter
#### Underfamilie [[Morinoideae]]
Flerårige urter utbredt fra Balkan til Kina
* *[[Acanthocalyx]]*, 2 arter
* *[[Cryptothladia chinensis]]*
* *[[Morina]]*, 10 arter
#### Underfamilie [[Dipsacoideae]]
Urter med en kurvlignende blomsterstand, vid utbredelse i Eurasia og Afrika, mange arter i middelhavsområdet
* storknappslekta (*Cephalaria*), 65 arter
* kardeborreslekta (*Dipsacus*), 15 arter
* rødknappslekta (*Knautia*), 60 arter
* bakkeknappslekta (*Scabiosa*), 80 arter
* blåknappslekta (*Succisa*), 3 arter
* *[[Triplostegia]]*, 2 arter
* 5 andre slekter, 65 arter

#### Underfamilie [[Valerianoideae]]
Urter, ofte med ubehagelig lukt og kvastlignende blomsterstand, hovedsakelig i tempererte strøk på den nordlige halvkule og Andesfjellene, men også fjell i Afrika, India og Sundaøyene
* sporeblom (*Centranthus*), 11 arter
* *[[Fedia]]*, 3 arter
* *[[Nardostachys]]*, 3 arter
* *[[Patrinia]]*, 17 arter
* *[[Plectritis]]*, 5 arter
* vendelrotslekta (*Valeriana*), 200 arter
* vårsalatslekta (*Valerianella*), 80 arter
* 10 andre slekter

## Kilder
* 

## Eksterne lenker
*
Hampfamilien

se teksten

**Hampfamilien** (*Cannabaceae*) er en plantefamilie i roseordenen *([[Rosales]])*. Den omfatter 170 arter fordelt på 9-14 planteslekter – deriblant hampeslekten og humleslekten. 

Humle brukes til brygging av øl. Hamp brukes mye til å lage tauverk, og andre industrielle formål. *Cannabis sativa* kan brukes for å fremstille rusmidlene hasj og marihuana, og er forbudt å dyrke i mange land, deriblant Norge.

Familien omfattet tidligere bare slektene *Cannabis* og *Humulus*, men i 1998 ble det med støtte i molekylærgenetiske data oppdaget at underfamilien Celtidoideae i almefamilien hørte til midt i hampefamilien, noe som førte til en kraftig økning i antall arter.

## Slekter og utvalgte arter
Blant de 9–12 sannsynlige slektene, hvorav *Celtis* er klart størst med om lag 100 arter, finner vi følgende med noen viktige arter angitt:
* *[[Aphananthe]] (Aphananthe)*
* *[[Cannabis (slekt)|Cannabis]]*, hampeslekten (monotypisk)
**  ''C. sativa'', hamp
*** ''C. s.'' ssp. ''indica''
*** ''C. s.'' ssp. ''ruderalis''
* nesletre (*Celtis*) – 100 arter
* *[[Gironniera]] (Gironniera)*
* humleslekten (*Humulus*) – 3 arter, 5 varianter
** humle (*Humulus lupulus*)
** *[[Humulus japonicus]]* 
** *[[Humulus yunnanensis]]*
* *[[Parasponia]] (Parasponia)*
* *[[Pteroceltis]] (Pteroceltis)*
* *[[Trema (botanikk)|Trema]] (Trema)* – 15 arter

### Cannabis Sativa

Cannabis sativa, som inkluderer både industriell hamp og marihuanavarianter, er det mest kjente medlemmet av hampfamilien. Hamp har blitt dyrket i tusenvis av år for sine fibre, frø og medisinske egenskaper. Industriell hamp er spesielt dyrket for sine fibre, som kan brukes i produksjon av tekstiler, papir, byggematerialer og biodrivstoff. Hampfrø er også rike på næringsstoffer og kan brukes til matprodukter, som hampolje, proteinpulver og hamphjerter.

Det er viktig å merke seg at mens industriell hamp og marihuana begge er medlemmer av Cannabis sativa-arten, har de tydelige forskjeller når det gjelder deres kjemiske sammensetning. Industriell hamp inneholder vanligvis lave nivåer av THC, den psykoaktive forbindelsen som gir en "høy" effekt, mens marihuanavarianter dyrkes for sitt høyere THC-innhold.

Hampfamilien omfatter andre plantearter i tillegg til cannabis, inkludert Humulus (humle), Celtis (hakkebær) og Trema (nesletrær). Disse plantene har ulike bruksområder, for eksempel humle til brygging av øl og hackebær til spiselig frukt.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Leppeblomstfamilien

Se artikkelteksten 

**Leppeblomstfamilien** er en plantefamilie som omfatter mange velkjente krydderurter, som mynte, bergmynte (oregano), rosmarin, basilikum, sar, timian, salvie og isop. 

## Bruk
Artene i leppeblomstfamilien er ofte rike på eteriske oljer. Lavendel, peppermynte, bergmynte og andre avgir aromatiske dufter som brukes i parfyme.

Olje av urten patchouli er et annet eksempel. Den eteriske oljen brukes som base i omkring en tredjedel av alle parfymerte dufter. Duften brukes i såpe, løsemidler, deodoranter og kosmetiske produkter, og var utbredt blant hippiene på 60-tallet.

## Kjente slekter
Familien omfatter omkring 225 planteslekter. Under er noen utvalgte listet opp.
* *Agastache*
** Anisisop (*Agastache foeniculum*)
** Koreamynte (*Agastache rugosa*)
* Spragle (*Coleus*) 
* Dåslekta (*Galeopsis*)
* Korsknappslekta (*Glechoma*)
** Korsknapp (*Glechoma hederacea*)
* Isop (*Hyssopus*)
* *Lamium*
** Dauvnesle (*Lamium album*)
* Lavendel (*Lavandula*)
* Løveøre (*Leonotis*)
* Melisse (*Melissa*)
* Mynte (*Mentha*)
* Kattemynteslekta (*Nepeta*)
** Kattemynte (*Nepeta cataria*)
* Basilikum (*Ocimum basilicum*)
* Bergmynte (*Origanum* *vulgare*)
* *Pogostemon*
** Patchouli (*Pogostemon cablin*)
* Rosmarin (*Rosmarinus*)
* Salvie (*Salvia*)
* Sar (*Satureja*)
* Svinerot (*Stachys*)
** Lammeøre (*Stachys byzantina*)
** Prydbetonie (*Stachys macrantha*)
** Legebetonie (*Stachys officinalis*)
** Skogsvinerot (*Stachys sylvatica*)
* Timian (*Thymus*)

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Vierfamilien

55 slekter

**Vierfamilien** (Salicaceae), også kalt **pilefamilien**, er en plantefamilie. 

Alle artene er busker eller trær med spredte blader. De er utbredt i nesten alle landområder som ikke er dekket av is, men de mangler i Sahara, Den arabiske ørken, Atacamaørkenen, sørlige Patagonia, New Zealand og det meste av Australia.

Alle arter i Europa tilhører enten vierslekten (*Salix*) eller poppelslekten (*Populus*). Begge disse slektene omfatter særbu trær og busker som blomstrer før løvsprett. De er hurtigvoksende og kan lett formeres vegetativt. I Norge vokser naturlig osp (*Populus tremula*) og en rekke arter av pil, selje og vier som tilhører slekten *Salix*.

I Cronquist-systemet omfattet familien kun de tre slektene *[[Vierslekten|Salix]]*, *[[Poppelslekten|Populus]]* og *[[Chosenia]]*, og den ble plassert i en egen orden, Salicales. I APG III-systemet omfatter familien 55 slekter og tilhører vierordenen (Malpighiales). Mange av slektene som er tilført familien, kom fra den nå utgåtte familien Flacourtiaceae.

## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Tysbastfamilien

* se tekst

**Tysbastfamilien** (Thymelaeaceae) er en plantefamilie i ordenen Malvales. Den omfatter ca. 500 arter fordelt på 44 planteslekter. Familien har bare én representant i Norge, nemlig tysbast (*Daphne mezereum*). Denne er en busk som blomstrer med store, rosa blomster på bar kvist, og får deretter røde bær. Alle deler av planten er dødelig giftige.

## Delgrupper
Det er 3 underfamilier og 51 slekter i tysbastfamilien.

### underfamilie Tepuianthoideae
* *[[Tepuianthus]]*

### underfamilie Octolepidoideae

* *[[Amyxa]]*
* *[[Arnhemia]]*
* *[[Deltaria]]*
* *[[Dicranolepis]]*
* *[[Gonystylus]]*
* *[[Lethedon]]*
* *[[Octolepis]]*
* *[[Solmsia]]*

### underfamilie Thymelaeoideae

* *[[Aetoxylon]]*
* *[[Aquilaria]]*
* *[[Atemnosiphon]]*
* *[[Craterosiphon]]*
* *[[Cryptadenia]]*
* *[[Dais]]*
* *[[Tysbastslekta|Daphne]]*
* *[[Daphnopsis]]*
* *[[Diarthron]]*
* *[[Dirca]]*
* *[[Drapetes (Thymelaeaceae)|Drapetes]]*
* *[[Edgeworthia]]*
* *[[Englerodaphne]]*
* *[[Enkleia]]*
* *[[Eriosolena]]*
* *[[Funifera]]*
* *[[Gnidia]]*
* *[[Goodallia]]*
* *[[Gyrinops]]*
* *[[Jedda]]*
* *[[Kelleria (Thymelaeaceae)|Kelleria]]*
* *[[Lachnaea]]*
* *[[Lagetta]]*
* *[[Lasiadenia]]*
* *[[Linodendron]]*
* *[[Linostoma]]*
* *[[Lophostoma]]*
* *[[Ovidia (Thymelaeaceae)|Ovidia]]*
* *[[Passerina (Thymelaeaceae)|Passerina]]*
* *[[Peddiea]]*
* *[[Phaleria]]*
* *[[Pimelea]]*
* *[[Pseudais]]*
* *[[Rhamnoneuron]]*
* *[[Schoenobiblus]]*
* *[[Stellera]]*
* *[[Stephanodaphne]]*
* *[[Struthiola]]*
* *[[Synandrodaphne]]*
* *[[Synaptolepis]]*
* *[[Thymelaea]]*
* *[[Wikstroemia]]*

## Litteratur
* 
* 
*

## Eksterne lenker
*
CD (andre betydninger)

**CD**, **Cd**, **cD** og **cd** kan bety:

## CD

* IATA-koden for flyselskapet Alliance Air
* CD-plate
* Corps Diplomatique
* Crossdresser

## Cd

* Kjemisk symbol for grunnstoffet kadmium

## cD

## cd
* cd måleenhet for lysstyrke.
Jean-Baptiste Say

**Jean-Baptiste Say** (født 5. januar 1767 i Lyon, død 15. november 1832 i Paris) var en fransk økonom og forretningsmann. 
Han hadde klassisk liberale synspunkter og argumentert for konkurranse, frihandel og fjerning av begrensninger på forretningsvirksomhet. Han er best kjent for Says lov, også kjent som markedsloven, som han populariserte. Akademikere er uenige om det overraskende subtile spørsmålet om hvorvidt det var Say som først uttalte det vi nå kaller Says lov.

## Says lov
Says lov sier at tilbudet alltid vil finne sin etterspørsel, dvs. at det kan ikke finne sted til noen situasjon med for lav «samlet etterspørsel» i en økonomi. Dette skyldes at når det blir produsert varer og tjenester, vil det også bli skapt inntekter som vil bli brukt til å etterspørre tilsvarende mengder varer og tjenester andre steder. Dette synet bygger på at markedsmekanismene fungerer, og at en laissez-faire politikk derfor er fornuftig. For eksempel ved et tilbudsoverskudd i vare- og tjenestemarkeder vil vareprisene synke, tilsvarende i kapitalmarkedene vil renten synke, og ved arbeidsledighet vil lønningene synke. På den måten holdes det alltid balanse mellom tilbud og etterspørsel, og selv om det kan være midlertidig etterspørselsvikt i enkelte markeder, hevdes det at den samlede etterspørselen i økonomien som helhet være i overensstemmelse med det samlede tilbudet.

Say selv formulerte aldri en slik lov. Han mente ikke at tilbud skaper sin egen etterspørsel. Han skriver heller ikke noe slikt i *Traité d’économie politique*. Says poeng var i stedet at etterspørselen oppstår i kraft av ens produksjon: Man kan ikke kjøpe en vare eller tjeneste før man har penger, og penger man du først når du har solgt en vare eller tjeneste.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Württemberg

**Württemberg** er et område og en tidligere stat i Schwaben i Syd-Tyskland. Württembergs hovedstad var Stuttgart, nå hovedstad for dagens delstat Baden-Württemberg.

Stuttgart ble residensby for den første hertugen av Württemberg, Eberhart av Württemberg i 1495, og har siden vært hovedstad for området. Renessanseslottet Altes Schloss i byen sentrum rommer i dag *Landesmuseum Württemberg*.

Da Napoléon Bonaparte oppløste Det tysk-romerske riket i 1805 ble hertugene av Württemberg tildelt kongetitler og Stuttgart ble dermed kongelig residensby.

Både kongenavnet og statsnavnet Württemberg stammer fra den bratte åssiden ved Stuttgart, og denne ble tidligere kalt *Wirtemberg*. På toppen er et mausoleum fra 1824 for dronning Katharina (datter av tsar Paul I av Russland) og kong Wilhelm I av Württemberg.

Under de tyske revolusjonene i 1848 og 1849 ble det alltyske og demokratiske Frankfurtparlamentet opprettet for å motvirke splittelsen av Tyskland. Etter lange diskusjoner bestemte Frankfurtparlamentet å tilby tittelen som tysk keiser til kong Fredrik Vilhelm IV av Preussen. Ettersom den demokratiske bevegelsen stadig ble svakere, fikk de tyske kongelige igjen makten over deres uavhengige stater, og den prøyssiske kongen avslo tilbudet fra de revolusjonære. Parlamentet ble drevet ut av Frankfurt og de mest radikale (som ønsket republikk) flyktet til Stuttgart, hvor de ganske kort tid etter ble oppløst av de württembergske militære.

Som et selvstendig kongedømme i 1871, sluttet Württemberg seg til Det tyske keiserriket, ledet av den prøyssiske statsminister Otto von Bismarck og slik ble en del av Tysklands samling. Etter første verdenskrig brøt kongeriket sammen og Fristaten Württemberg ble etablert som en del av Weimar-republikken. I 1920 var Stuttgart hovedsetet for den tyske nasjonale regjeringen etter at denne måtte flykte fra Berlin under Kappkuppet. Under andre verdenskrig ble byens sentrum nesten fullstendig ødelagt av alliert bombing.

I 1945 tok allierte styrker, først franske, deretter amerikanske, kontroll over området. Deler av det tidligere Baden og Württemberg ble slått sammen og i 1952 ble den nye, demokratiske staten Baden-Württemberg etablert (som Tyskland tredje største) med Stuttgart som hovedstad etter en folkeavstemning.

## Se også
*Liste over historiske stater
*Grevskapet Montbéliard
Morten Olsen

**Morten Per Olsen** (født 1949) er en dansk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han var trener for  2000—2015.

Da Olsen var fotballspiller var han en av de store forsvarsspillerne som var avgjørende for at Danmark kvalifiserte seg til EM i 1984 og VM i 1986.

Etter at han la opp har Olsen vært trener for blant annet 1. FC Köln og AFC Ajax. I hans tid som landslagstrener har Danmark kvalifisert seg til VM i 2002, EM i 2004, VM i 2010 og EM i 2012.

## Meritliste
### Som spiller
* A-landslagskamper: 102 (1970–1989)
* VM-sluttspill: 1986
* EM-sluttspill: 1984, 1988
* Belgisk seriemester: 1981, 1985, 1986
* Tyskland, bundesliga; sølvvinner 1989
* UEFA: sølvvinner 1986
### Som trener
* Danmark, mester : 1990, 1991
* UEFA: semifinalist: 1991
* Holland, mester: 1998
* Holland, pokalvinner: 1998
* VM-sluttspill: 2002, 2010,
* EM-sluttspill: 2004, 2012

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Soldat

En **soldat** er en person som har fått militær grunnutdannelse, og som tilhører et lands væpnede styrker. Betegnelsen brukes oftest om en soldat som tjenestegjør som vervet eller vernepliktig, og som har fått trening og utstyr til å forsvare landet og landets interesser. Soldater er del i et sterkt hierarkisk system kalt hær, hvor soldatene er delt inn i flere underavdelinger med forskjellige oppdrag, størrelse, utdanning og utstyr.

Ordet soldat kommer fra middelalderlatin *solidatus* og betyr egentlig «en person som får sold (lønn som leiesoldat)». Selv om ordet kan brukes om personer fra laveste til høyeste grad, blir soldat i daglig tale ofte brukt som betegnelse på en vanlig menig. 

I videre forstand kan betegnelsen soldat brukes om alle slags organiserte og bevæpnede krigere eller «kjempende» medlemmer av militærlikenende grupperinger som for eksempel Frelsesarmeen.

## I Norge
De fleste soldatene tilhører de laveste gradene menig og korporal i Hæren eller tilsvarende grader i Sjøforsvaret og Luftforsvaret. I Norge betegnes soldater med sersjants eller Kvartermesters grad befal, og befal med fenriks eller høyere grader for offiserer.

Andre soldatbetegnelser er blant annet dragon, gast, gardist, kavalerist, jeger og artillerist, ingeniørsoldat og spesialsoldat.

## Bilder

MC 08-0030-20 - Flickr - NZ Defence Force.jpg|Soldater i Royal New Zealand Navy
160611-N-PF515-006 (27620592215).jpg|Soldat i Amfibiekåren

Fil:Ottoman soldiers after the First Balkan War.png|Soldater fra Det osmanske riket under første verdenskrig
Fil:LimingaSoldier13years.jpg|Barnesoldat på 13 år i den finske borgerkrigen 1918
File:Bundesarchiv Bild 101I-301-1952-25, Nordfrankreich, deutscher Soldat.jpg|Tysk soldat under andre verdenskrig


## Se også
* Militær grad
* Offiser
* Fallskjermsoldat
* Leiesoldat
* Barnesoldat
* Geriljasoldat
* Verneplikt
* Tinnsoldat

## Eksterne lenker
*
Freie Demokratische Partei

**Freie Demokratische Partei** (**FDP**) er et liberalt politisk parti i Tyskland, grunnlagt i 1948. Partileder siden 2013 er Christian Lindner.

Partiet var i den tyske forbundsregjeringen fra 1949 til 1956, fra 1961 til 1966, fra 1969 til 1998, fra oktober 2009 til 2013 og fra 2021 til 2024.

FDP var representert i Forbundsdagen ved samtlige valg fra det første i 1949 til 2009. Ved valget i 2013 klarte partiet ikke å overskride sperregrensen på 5% landsdekkende oppslutning og falt dermed ut av Forbundsdagen. Det samme skjedde ved valget i Bayern en uke tidligere. 

Partiet gikk opprinnelig sterkt inn for et fritt næringsliv, men modifiserte dette standpunkt i 1970-årene. Det har tradisjonelt hatt sitt velgergrunnlag i protestantisk middel- og overklasse, og som anser seg som uavhengige og arvtagere til den europeiske liberale tradisjon.

## Internasjonal tilknytning
FDP hører på europeisk plan til European Liberal Democrat and Reform Party, forøvrig sammen med det norske Venstre. I Europaparlamentet tilhører FDP Alliansen av Liberale og Demokrater for Europa. På globalt plan tilhører FDP Den liberale internasjonale.

## Ledere

;Partiledere
*Theodor Heuss 1948–1949
*Franz Blücher 1949–1954
*Thomas Dehler 1954–1957
*Reinhold Maier 1957–1960
*Erich Mende 1960–1968
*Walter Scheel 1968–1974
*Hans-Dietrich Genscher 1974–1985
*Martin Bangemann 1985–1988
*Otto Graf Lambsdorff 1988–1993
*Klaus Kinkel 1993–1995
*Wolfgang Gerhardt 1995–2001
*Guido Westerwelle 2001–2011
*Philipp Rösler 2011–2013
*Christian Lindner 2013–

;Generalsekretærer
*Karl-Hermann Flach 1971–1973
*Martin Bangemann 1974–1975
*Günter Verheugen 1978–1982
*Irmgard Adam-Schwaetzer 1982–1984
*Helmut Haussmann 1984–1988
*Cornelia Schmalz-Jacobsen 1988–1991
*Uwe-Bernd Lühr 1991–1993
*Werner Hoyer 1993–1994
*Guido Westerwelle 1994–2001
*Cornelia Pieper 2001–2005
*Dirk Niebel 2005–2009
*Christian Lindner 2009–2011
*Patrick Döring 2012–2013
*Nicola Beer 2013–2019
*Linda Teuteberg 2019–2020
*Volker Wissing 2020–2021
*Bijan Djir-Sarai 2021–2024
*Marco Buschmann 2024–

## Se også
* Demokratische Partei Saar
* Tysklands politiske system

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Guido Westerwelle

**Guido Westerwelle** (1961–2016) var en tysk politiker og jurist. Han var landets utenriksminister i Angela Merkels andre regjering fra oktober 2009 til desember 2013. Westerwelle var samtidig stedfortredende kansler.

Westerwelle ble medlem av FDP i 1980 og var en av grunnleggerne og senere formann for Junge Liberale. Han ble generalsekretær i FDP i 1994 og medlem av det tyske parlamentet fra 1996 til 2013. Westerwelle var partileder fra 2001 til 2011.

Guido Westerwelle led av akutt myelogen leukemi.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Meldefamilien

**Meldefamilien** (Chenopodiaceae) er en tidligere plantefamilie. Molekylærgenetiske studier har vist at familien er parafyletisk, og artene regnes nå til ulike underfamilier i amarantfamilien (Amaranthaceae).

Familien omfattet urter og busker, ofte med sukkulente blad og stammer. Bladene sitter som regel spredt. Blomstene er en- eller tvekjønnede, små og grønne. Frukten er en kapsel eller nøtt. Mange av artene er halofytter som trives i saltholdig jord på havstrender og i ørkener. Artene har en vid utbredelse, men gruppen er vanligst i tørre strøk i tempererte og subtropiske områder. Familien omfattet 1400 arter i 105 slekter.

## Kilder
*
*
*
*
Skjermplanteordenen

* Aralidiaceae
* bergflettefamilien
* Griseliniaceae
* Myodocarpaceae
* Pennantiaceae
* Pittosporaceae
* skjermplantefamilien
** (Mackinlayaceae)
* Torricelliaceae
** (Melanophyllaceae)

**Apiales** er en orden av blomsterplanter, som hører til den meget artsrike kurvplante-kladen (Asteridae). Plantene er tofrøbladete og én- eller flerårige urter.

Gruppen inneholder 8 familier, med inntil 4&nbsp;000 arter.

## Eksterne lenker
* 
*
Kristtornordenen

* kristtornfamilien *(Aquifoliaceae)*
* Cardiopteridaceae
* Helwingiaceae
* Phyllonomaceae
* Stemonuraceae

**Aquifoliales** er en orden av blomsterplanter innen underkladen *Euasteridae II* i den meget store kurvplante-kladen, Asteridae. Ordenen består av i alt 5 familier, som tidligere var fordelt vesentlig på ordenen Cornales. Med APG II-systemet har *Aquifoliales* en bred og allment anerkjent status som planteorden.

## Kjente familier
* Kristtornfamilien

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Aspargesordenen

* aloefamilien (Asphodelaceae)
* aspargesfamilien (Asparagaceae)
* Asteliaceae
* Blandfordiaceae
* Boryaceae
* Doryanthaceae
* Hypoxidaceae
* Ixioliriaceae
* Lanariaceae
* påskeliljefamilien (Amaryllidaceae)
* orkidéfamilien (Orchidaceae)
* sverdliljefamilien (Iridaceae)
* Tecophilaeaceae
* Xeronemataceae

**Asparagales** er en orden av enfrøbladete planter. De fleste artene inngår i orkidéfamilien, som kanskje er den største familien av blomsterplanter, men noen av de andre familiene er også artsrike. Asparagales omfatter omtrent halvparten av alle enfrøbladete planter og 10–15&nbsp;% av alle blomsterplanter.

I eldre systematikk, for eksempel Cronquist-systemet, ble disse plantene regnet til Liliales, og noen tilhørte den store liljefamilien (Liliaceae). Molekylærgenetikk viser at Asparagales er en naturlig gruppe, men gruppen er vanskelig å definere utfra morfologi.

Det har vært mange oppfatninger om systematikken innenfor gruppen. Denne artikkelen følger APG IV-systemet med 14 familier. Aloefamilien (Asphodelaceae), påskeliljefamilien (Amaryllidaceae) og aspargesfamilien (Asparagaceae) er utvidet ved at flere tidligere familier nå har status som underfamilier. Orkidéfamilien (Orchidaceae) er søstergruppen til resten av Asparagales.

## Delgrupper
Følgende kladogram viser antatt slektskap innenfor Asparagales. Norske navn følger Artsdatabanken.

## Kilder
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Kurvplanteordenen

* bukkebladfamilien
* klokkefamilien
* kurvplantefamilien
* rubladfamilien
* Alseuosmiaceae
* Argophyllaceae
* Calyceraceae
* Goodeniaceae (inkl. Brunoniaceae)
* Pentaphragmataceae
* Phellinaceae
* Rousseaceae (inkl. Carpodetaceae)
* Stylidiaceae (samt Donatiaceae)

**Kurvplanteordenen** (Asterales) er en orden av blomsterplanter. Gruppen oppsto trolig i Gondwanaland i kritt-perioden. Den omfatter 12 familier, hvorav rubladfamilien har en noe usikker plassering. I alt 4 av familiene vokser i Norge, flere andre er tropiske.

## Eksterne lenker
*
Korsblomstordenen

* Akaniaceae
* Bataceae
* blomkarsefamilien
* Capparaceae
* Cleomaceae
* Emblingiaceae
* Gyrostemonaceae
* kapersfamilien
* Koeberliniaceae
* korsblomstfamilien
* Limnanthaceae
* Moringaceae
* papayafamilien
* Pentadiplandraceae
* resedafamilien
* Salvadoraceae
* Setchellanthaceae
* Stixaceae
* Tovariaceae

**Brassicales** er en orden av blomsterplanter med mange familier. Sammen med ordenen Malvales tilhører gruppen Eurosidae II i Rosidae.

Fellestrekk er følgende: Alle arter inneholder celler med myrosin og derivater av fenylalanin eller tyrosin. Artene inneholder dessuten flavonoider og tanniner. Nesten alle planter som produserer glukosinolater (sennepsoljeglykosider) tilhører denne ordenen. Bladene er spiralstilte. De firetallige blomstene sitter i endestilte klaser.

Larver av sommerfugler i underfamilien Pierinae lever ofte av Brassicales-planter. De har utviklet seg i koevolusjon med plantene og blir ikke forgiftet av glukosinolatene.

## Familier og utvalgte slekter
* Akaniaceae
* Bataceae
* blomkarsefamilien
* Capparaceae
* Cleomaceae
* Emblingiaceae
* Gyrostemonaceae
* kapersfamilien
* Koeberliniaceae
* korsblomstfamilien
* Limnanthaceae
* Moringaceae
* papayafamilien
* Pentadiplandraceae
* resedafamilien
* Salvadoraceae
* Setchellanthaceae
* Stixaceae (inkludert i kapersfamilien)
* Tovariaceae

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* Ordenen Brassicales hos APWebsite., ved å browse litt nedover på siden.