open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Grenseområdene

**Grenseområdene** (engelsk: frontier) var et begrep i USA og Canada på slutten av det 19. århundre som dekket sonen av land som ikke var bosatt utenfor regionen av eksisterende bosetninger av europeiske immigranter og deres etterkommere. I en bredere betegnelse var grenseområdene grensen for det bosatte landet hvor ubegrenset billig land var ledig for hvem som helst som ønsket å leve det harde, men uavhengige livet som pionérbonde.

Gjennom historien til begge landene, var ekspansjonen av bosetning hovedsakelig fra øst til vest, og dermed identifiseres grenseområdene ofte med de vestlige områdene i begge land. Mange områder langs Stillehavskysten var derimot bosatt lenge før områdene i det indre av Nord-Amerika, og dermed var grenseområdene i siste halvdel av det 19. århundre hovedsakelig inne i landene.
Ingebrigt Håker Flaten

**Ingebrigt Håker Flaten** (født 23. september 1971 i Oppdal) er en norsk jazzmusiker.

## Utdanning, Karriere
Håker Flaten er utdannet ved Jazzlinja (NTNU) (1992–94) med kontrabass som hovedinstrument. Fra 1990 spilte han el-bass i den lokale funktrioen Neon som ble oppløst da han flyttet til Trondheim for å studere. I studietiden var han involvert i flere band som Trondheim Kunstorkester, To Brumbasser og en bi (senere Maria Kannegard Trio) og den suksessfulle gruppen The Source.

Han har vært profesjonell musiker siden 1995, med kontrabass og el-bass som instrumenter.
I årene frem til 2006 spilte i mer enn 12 band, bl.a. dannet han sin egen *IHF Quintet* med Anders Hana – gitar, Klaus Holm – saksofon, Fredrik Rundqvist – trommer  og Ola Kvernberg – fiolin etter at han vant Kongsberg Jazzfestivals pris, *Vitalprisen* i 2004.

I 2006 flyttet han til Chicago og etablerte *The IHF Chicago Quintet/Sextet* sammen med Dave Rempis – saksofon, Jeff Parker – gitar, Frank Rosaly – trommer og Ola Kvernberg – fiolin.

## Priser
Som medlem av Scorch Trio, sammen med Raoul Björkenheim og Paal Nilssen-Love, ble han nominert til Alarmprisen 2003 og 2005 i klassen beste jazzalbum for albumene *Scorch Trio* og *Luggumt*. I juli 2004 mottok Ingebrigt Håker Flaten Kongsberg Jazzfestivals pris, «Vitalprisen». Han ble tildelt Buddyprisen for 2018 fra Norsk jazzforum.

## Diskografi, utvalg (1 – 20 av 111 titler)
* *Close Erase*/ Close Erase (1995) NORCD, 9619
* *Café del Mar: Volumen Seis* (1998) Manifesto, 564 861-2
* *Chain og Accidents* / The Electrics (2000) Ayler Records, AYLCD-0356 CD Da-Da 6 CD
* *Crossing Division* / School Days (2000) Okka Disk, OD12037
* *Compact Transparency: I & II* / Didrik Ingvaldsen (2001) Da-Da 5 CD, Da-Da 5 & 6 CD, Da-Da 6 CD
* *Boom Boom* / Atomic (2002) Jazzland Recordings, 038 264-2
* *Bjørn Johansen in Memoriam* (2002) Hot Club Records, HCRCD 143
* *Amsterdam Funk* / Free Fall (2004) Smalltown Superjazzz, STSJ095CD
* *Action Jazz* / The Thing (2005) Smalltown Superjazzz, STSJ123CD
* *Crime Scenes* / Jan Bang, Erik Honoré (2006) Punkt Rec., PUCD 2001
* *Breakong the Mold* / Trinity (2006) Clean Feed, CF 139 CD
* *Atomic Symphony* / Crimetime Orchestra (2007) Jazzaway Records, JARCD 043
* *Brolt* / Scorch Trio (2007) Rune Grammofon, RLP 3074 og RCD 2074
* *Belle Ville* / Townhouse Orchestra (2007) Clean Feed, CF 125 CD
* *Bag it! * / The Thing (2008) Smalltown Superjazzz, STSJ 155 CD
* *Bandwidth* / Circulasione Totale Orchestra (2008) Rune Grammofon, RCD 2089
* *Brooklyn DNA* / Ingebrigt Håker Flaten, Joe McPhee (2011) Clean Feed, CF 244 CD
* *Bubble* / IPA (2012) Moserobie Music Production, MMPCD 088

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Biografi fra Jazzbasen.
* Diskografi fra Jazzbasen.
Balalaika

En **balalaika** (russisk: балала́йка) er et russisk musikkinstrument av lutt-type. Vanligvis med tre strenger stemt e e a. Resonanskassen er gjerne trekantet med svakt hvelvet bunn og rygg. Spilles med fingrene eller med plekter. Balalaika er kjent fra begynnelsen av 1700-tallet, opprinnelig et folkemusikkinstrument. Bygges nå i 6–7 størrelser.

Ordet er importert til russisk med tyrkisk opphav.

Norsk Balalaikaorkester ble stiftet i 1920, og slo seg i 1995 sammen med Norsk Mandolinorkesterforbund. 

## Referanser
Overbefolkning

**Overbefolkning** er et scenario hvor befolkningen av levende arter er større enn det finnes livsgrunnlag for i dens økologiske nisje. I dagligtale refererer begrepet vanligvis til forholdet mellom befolkningen av mennesker og miljøet de lever i, for eksempel en by, et land eller planeten Jorden.

Overbefolkning er ikke en betegnelse på antallet eller tettheten av individer, men heller antallet individer sammenlignet med ressursene de trenger for å overleve. Med andre ord er det en sammenheng mellom *befolkning* og *ressurser*. Hvis et gitt miljø har en befolkning bestående av 10 individer, men det bare finnes mat og drikkevann for 9 individer, da er det miljøet overbefolket. Dersom en befolkning består av 100 individer og det er mat og drikkevann nok til mer enn 100 individer, da er det miljøet ikke overbefolket.  

Overbefolkning kan være resultatet av en voksende befolkning eller et for høyt forbruk av ressurser som ikke er bærekraftige. Fremskritt i teknologi kan redusere trusselen av overbefolkning ved å gjøre nye ressurser tilgjengelig eller ved å øke nyttegraden fra eksisterende ressurser.

Ressurser som blir tatt i betraktning når en anslår om en økologisk nisje er overbefolket kan inkludere drikkevann, mat, husly, varme og så videre. I tilfellet med mennesker er det andre ting som spiller inn, for eksempel tilgang på dyrkbar mark og, for alle unntatt stammer med primitive livsstiler, faktorer som arbeidsplasser, trafikal infrastruktur, penger, utdanning, drivstoff, elektrisitet, medisin, kloakksystem og behandling av avfall. 

Verdens befolkning vokser nå med mer enn 75 millioner mennesker per år. Rundt halvparten av disse lever i land hvor det fødes for få til å opprettholde befolkningen. Befolkningsveksten i disse landene skyldes immigrasjon.  
At en økende global befolkning påvirker klimaet negativt er hittil ikke berørt under FNs klimaavtaler.
Tommy Hutchison

**Tommy Hutchison** (født 1947) er en tidligere skotsk landslagsspiller i fotball.

## Biografi
Hutchison startet karrieren i Alloa Athletic. Fra 1968 spilte han for Blackpool før han ble signert av Coventry City i oktober 1972 for 140 000 britiske pund.

I 1980 ble han solgt videre til Manchester City for 47 000 pund. I 1981 spilte FA-cupfinalen mot Tottenham Hotspur. Tottenham vant til 3-2 etter ekstraomganger i en kamp der Hutchinson scoret både mål og selvmål for Manchester City.

Mot slutten av karrieren var han i klubbene  Bulova, Burnley, Swansea City og Merthyr Tydfil.

Tommy Hutchison debuterte på  mot  den 26. september 1973. Under fotball VM i Tyskland i 1974 spilte han to av Skottlands tre kamper.

Totalt spilte han 17 landskamper, og scoret ett mål for Skottland.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Robin Ruzan

**Robin Ruzan** (født 22. februar 1964 i Queens i New York City) er filmskuespiller. Hun er datter av Linda Richman og giftet seg med filmskuespilleren Mike Myers 22. mai 1993. De møttes på en ishockeykamp etter hun var blitt truffet av en puck. Hun har beholdt sitt pikenavn. Paret søkte om skilsmisse 23. desember 2005.

## Filmografi
* 2003 *[[Nobody Knows Anything!]]*
* 1998 *[[The Thin Pink Line]]*
* 1992 *[[Wayne's World]]*
* 1989 *[[Elvis Stories]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fugløykalven fyr

**Fugløykalven fyr** er et innseilingsfyr som ligger på en 40 m høy, bratt holme nord for Nord-Fugløy i Karlsøy kommune i Troms fylke. Fugløykalven ligger mellom Vanna og Arnøya og er fylkets nordligste punkt.

## Historie og teknisk utforming
Fyrstasjonen ble opprettet i 1916 og har vært i drift siden. Stasjonen var bemannet fram til 2003. Selve fyrbygningen er et åttekantet betongtårn av samme type som Sula fyrstasjon i Sør-Trøndelag. Tårnet er 8,5 m høyt og rager 42 moh. Fyret lyser 17,4 nautiske mil utover havet.

Linseapparatet er skjermet med 19 sektorer i sitt lysmønster, som båter kan navigere etter. Ingen andre fyr i Norge har flere sektorer. Fugløykalven fyr er det mest strategisk plasserte fyret i hele regionen, det er innseilingsfyret fra nord til Norge og er viktig med tanke på supertankertrafikken, spesielt på grunn av det urene farvannet i omgivelsene.

I tillegg til fyrtårnet, består fyrstasjonen av et bolighus og uthus som til sammen utgjør et tett, lite anlegg rundt en innebygget gårdsplass med høye gjerder. Taubane og sti fører ned til landing og naust. Fugløykalven fyrstasjon er regnet som en av landets mest isolerte stasjoner, med 20&nbsp;km over åpent hav til nærmeste fastbode sted. I tillegg har fyret usikre landingsforhold på grunn av sterk havsjø, derfor ble det opprinnelig bestemt at betjeningen skulle oppholde seg minst seks måneder av gangen ute på fyret. Fram til 1985 ble personalet på fyret transportert til og fra med skøyte, etter dette ble det opprettet helikopterrute hit.

I tillegg til det rent fyrtekniske arbeidet på stasjonen, har fyrpersonalet gjennom årene utført mange andre viktige oppgaver. Fyret har vært stasjon for meteorologiske observasjoner og fyrpersonalet har hatt tilsynsoppgaver av den fredete Nord-Fugløya for fylkesmannens miljøvernavdeling. Fra fyret har det også blitt drevet en kontinuerlig opplysningsvirksomhet for fiskere som ringte for å få værrapporter fra dette værharde området.

Fugløykalven fyrstasjon ble automatisert og avfolket 2003. Hele holmen og alle bygningene er i dag fredet etter lov om kulturminner.

I 2004 laget Erik Smith-Meyer en kortfilm med avfolkinga av Fugløykalven fyrstasjon som tema.

## Litteratur
*Ellingsve, Eli Johanne (2012): Ishavsfyr

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk Fyrhistorisk Forening - Fugløykalven Fyrstasjon
* Artikkel i Nordlys om Meyers filmprosjekt
* Satellittbilde over Nord-Fugløy
*
De nye monarkene

**De nye monarkene** var herskerne av europeiske nasjoner i det 15. århundre som forente sine nasjoner og skapte en stabil og sentralisert styresmakt. Det var de sentraliserte styresmaktene skapt under de nye monarkene i det 15. århundre som tillot en periode med kolonisering og erobring i det 16. århundre og ryddet vei for rask økonomisk vekst i Europa.

De beste eksemplene på nye monarker er:
*Henrik VII av England – Endte rosekrigene, brakte England fra konkurs til fremgangstider, bygget opp den kongelige marine og forente England politisk ved å eliminere konkurrenter, pasifisere motstanden fra yorkistene ved å gifte seg med Elizabeth av York og kontrollere makten til adelen.
*Ludvig XI av Frankrike – Forente Frankrike, reorganiserte den franske økonomien og svekket makten til den franske adelen.
*Isabella I av Castilla og Ferdinand II av Aragón, felles herskere av dagens Spania – Forente Spania religiøst ved å kaste ut jødene og maurerne, forente deres nasjoner under et enkelt politisk dynasti, svekket makten til den spanske adelen og erobret Granada, det siste gjenværende muslimske iberiske kongedømmet.
*Johan I av Portugal – Avsluttet det potugisiske politiske anarkiet og grunnla den potugisiske oppdagelsestiden.

Bedriftene til de nye monarkene:
*Begrenset makten til det føydale aristokratiet
*Skapte effektive, sentraliserte skattesystemer
*Opprettholdt en stående hær som var lojale mot monarken
*Oppmuntret en viss grad av nasjonal identitet (men på ingen måter nasjonalisme)
*Dyrket frem handel, både intern og eksternt
*Påtvang religiøs enhet innen deres land

Mens Peter I av Russland hersket to århundrer etter de nye monarkene, blir han noen ganger regnet som den nye monarken av Russland, da han oppnådde mye for sitt land som lignet det de nye monarkene gjorde for deres.

Etter de nye monarkene, fikk de absolutte monarkene fotfeste, fulgt av de opplyste despotene.
Turkis

**Turkis** er en farge som inngår i fargespekteret, med bølgelengder rundt 500-520 nm. 

Turkis er komplementærfarge til rødt, og kan i additive fargesystemer bli dannet av like mengder grønt og blått. I norsk språk omtales vanligvis bare lyse nyanser som turkise, mens mørkere nyanser omtales som blågrønne. Den er en av fargene som blir brukt i det subtraktive fargesystemet CMYK.

I estetikken regnes turkis til de kalde fargene.

## Etymologi
Ordet «turkis» kommer fra fransk,* (pierre) turquoise*, "tyrkisk (stein)", avledet fra bysantin gresk, *tourkos* '("tyrker"), opprinnelig fra gammeltyrkisk,* tu-kin *("styrke"), angitt på folk som bodde sør for Altai-fjellene (mange forskere mener det var hunerne). Stenen fikk ikke dette navnet fordi den stammer fra Tyrkia, men fordi den ble importert fra Turkestan gjennom handel mellom Vest-Europa og Det osmanske rike, som så gjorde at både stenen og fargen kom til å assosieres med Lilleasia. Den forekommer særlig i Iran og Afghanistan, der den kalles «firuze».
Butikken om hjørnet

***Butikken om hjørnet*** er en amerikansk, romantisk filmkomedie fra 1940, regissert av Ernst Lubitsch. 

Manusforfatterne Samson Raphaelson og Ben Hecht baserte manuset på ungarske Miklós Lászlós teaterstykke *Perfumerie* fra 1937.

Hovedrollene i filmen spilles av James Stewart, Margaret Sullavan og Frank Morgan. På rollelisten finner man også Joseph Schildkraut.

## Handling
Filmen forteller historien om to personer som arbeider i samme butikk. De kan ikke utstå hverandre, men gjennom en kontaktannonse innleder de en korrespondanse som raskt utvikler seg til en avstandsforelskelse, uten at noen av dem mistenker at den forhatte kollegaen er identisk med den anonyme brevvennen.

## Nyinnspilling i 1998
*Butikken om hjørnet* ble spilt inn på nytt i 1998 som *[[Du har m@il]]*. I nyinnspillingen hadde Meg Ryan og Tom Hanks hovedrollene, og filmen var regissert av Nora Ephron.

## Kulturarvstatus
I 1999 ble *Butikken om hjørnet* definert av det amerikanske Library of Congress som en del av USAs kulturarv, og filmen ble innlemmet i USAs National Film Registry.

## Rolleliste

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Suezmax

**Suezmax** er en betegnelse på de største skipene som kan trafikkere Suezkanalen. Større skip kalles *Post-Suezmax*, og kan ikke passere. Ved kontinuerlig mudring opprettholdes en dybde som tillater skip med dypgang på inntil 20,1 meter etter siste utgraving i 2009. Ellers gjelder en bredderestriksjon på 70 meter.

For tankskip og bulkskip er lasteevnen på inntil 180 000 tonn.

Lignende skipsbetegnelser basert på geografiske begrensninger finnes, som Panamax (Panamakanalen), Capesize (så store at de må gå rundt Kapp det gode håp eller Kapp Horn), Kamsarmax og Newcastlemax (ut fra begrensningene i malmhavnen i henholdsvis Kamsar i Ekvatorial-Guinea og Newcastle i Australia).

## Referanser
Magenta

**Magenta** er en farge som ikke inngår i fargespekteret, det vil si at fargen ikke skapes av lys av en enkel bølgelengde.

I et additivt fargesystem oppstår magenta om man blander like mengder rødt og blått. Fargen er komplementærfarge til grønt.

Magenta er en av primærfargene i subtraktive fargesystemer, som CMYK, sammen med gul og cyan.

## Kilder
*
Come Together

***Come Together*** kan sikte til:

* «Come Together (album)», et album med Ike & Tina Turner
* «Come Together (sang)», en sang med The Beatles
Fotofor

**Fotoforer** er lysproduserende organer hos forskjellige dyr, såkalt «kaldt lys» skapt via den kjemiske prosessen kalt bioluminescence. Produseres enten av dyret selv eller via symbiose med lysproduserende mikroorganismer.
De mest avanserte fotoforene er utstyrt med linse, reflekterende vev, "øyelokk" og fargefiltre.

Lyset dannes via en oksidasjonsprosess som involverer stoffene luciferin og luciferase.
Deutsche Lufthansa Berlin-Stiftung

**Deutsche Lufthansa Berlin-Stiftung** er en almennyttig stiftelse stiftet av flyentusiaster i Berlin 13. juni 1986 for å ivareta interessen for sivile historiske trafikkfly. Stiftelsen holder til på Tempelhof lufthavn i Berlin, og har som mål å oppspore og restaurere historiske fly og presentere disse for publikum, enten som et musealt objekt, eller som en flyvedyktig maskin.

Stiftelsen eier verdens eldste flyvedyktige Junkers 52 fra 1936 (et fly tidligere brukt av Det Norske Luftfartselskap på norskekysten) og arrangerer rundturer med dette fra flere tyske byer i sommerhalvåret.

## Se også
*Junkers 52

## Eksterne lenker
* Mer om organisasjonen:  https://www.dlbs.de/en/
Abbey Road (gate)

**Abbey Road** er en gate i London. Selv om det er mange andre gater med samme navn, totalt 20 i London alene, er det denne Abbey Road som The Beatles har gjort berømt, som er den mest kjente. 

Veien går nordvest til sørøst gjennom de velstående nordlige boligområdene St John's Wood. Den nordvestlige enden av Abbey Road, NW8, begynner med trafikkrysset Quex Road og West End Lane; den fortsetter sørøst flere kilometer, krysser Belsize Road, Blendheim Terrace og Marlborough Place, og ender i krysset mellom Grove End Road og Garden Road. Den sørlige delen av gata ligger i bydelen City of Westminster og den nordlige i Camden.

I desember 2010 ble krysset gitt grad II i bygningsvernet i Storbritannia av English Heritage.

## Berømmelse
The Beatles spilte i løpet av 1960-årene inn mer enn 90% av sine sanger i EMIs Abbey Road Studios, som ligger som et av det første husene i gaten, tett ved en fotgjengerovergang. Adressen er Abbey Road 3. Denne er blitt en yndet turistattraksjon etter at gruppens fire medlemmer lot seg fotografere da de gikk over denne, og brukte fotoet som omslag på sitt album fra 1969 med navnet *[[Abbey Road (album)|Abbey Road]]*.

Det finnes et webkamera på plassen, slik at man hele tiden kan følge med på hva som skjer i fotgjengerfeltet. Abbey Road er blitt markert i guiden *The Amazing Race 7* som et turistmål.

Den enkleste måten å finne Abbey Road Studios til fots er å ta undergrunnen til stasjonen St. John's Wood. Fra denne er det omtrent hundre meters gange til Abbey Road`s studio. Da vil man lett finne fotgjengerovergangen som The Beatles gikk på. Studioet ligger rett ved på venstre side og er lett å gjenkjenne på grunn av all graffitien på muren.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  www.abbeyroad.co.uk – med web kamera fra Abbey Road Studios
BVP M-80

**M-80** også kjent som **M-980** er en amfibisk stormpanservogn utviklet i det tidligere Jugoslavia. Den ble sett første gangen offentlig for første gang i 1975. M-980 ble tatt i bruk av den jugoslaviske hæren omkring 1975. Stormpanservognen har plass til 8 fullt utstyrte soldater og er amfibisk, fremdrift i vannet gis av beltene. Den ble etterfulgt av BVP M80A i jugoslavisk tjeneste.

## Kilder
* *Jane's Armour and artillery 1997-98*, ISBN 0-7106-1542-6
University of Chicago

** University of Chicago ** er et privat forskningsbasert universitet i Chicago, Illinois. Lærestedet har også campuser i London, Paris og Singapore. Universitetet inntar i 2024 en tiendeplass på *Shanghai*-rangeringen over verdens beste universiteter.
## Historie og utvikling
Universitetet har siden det ble grunnlagt av John D. Rockefeller i 1890 utmerket seg som en av de fremste forskningsinstitusjonene i verden. Kun tre andre universiteter har mottatt flere nobelpris-vinnere enn University of Chicago.

I 1894 – 1904 var John Dewey tilsatt ved University of Chicago hvor han formet sine tanker i en empirisk teori om pragmatisme. Universitetet var en sentral institusjon i utviklingen av atombomben under 2. verdenskrig. Den italienske fysikeren Enrico Fermi deltok i Manhattanprosjektet og var ansatt ved universitetet. Arkeologen James Henry Breasted utviklet amerikansk egyptologi og studier av oldtidens Midtøsten ved University of Chicago fra 1894.

Den såkalte Chicagoskolen hadde i en årrekke stor innflytelse på samfunnsøkonomisk vitenskap, med professorer som Milton Friedman, Gary Becker og George Stigler.

### Skoler og avdelinger
Skolene ved University of Chicago er:
* **College of the University of Chicago** (1892)
* **University of Chicago Divinity School** 
* **[[University of Chicago Booth School of Business]]** (1898) 
** Becker Center on Chicago Price Theory 
** Center for Decision Research
** Center for Population Economics
** Center for Research in Security Prices (CRSP)
** George J. Stigler Center for the Study of the Economy and the State 
** Institute of Professional Accounting
** Michael P. Polsky Center for Entrepreneurship
** James M. Kilts Center for Marketing
* **Harris School of Public Policy Studies ** (1975)
** Center for Human Potential and Public Policy
** Center for Policy Practice
** Center for Social Program Evaluation
** Cultural Policy Center
* **University of Chicago Law School ** (1902)
* **Pritzker School of Medicine** (1927)
* **School of Social Service Administration ** (1920)

### Forskning og ressurser
Graduate School of Business oppnår høy rangering faglig, og er i 2025 nr 9 på QS Global MBA rangeringen. Forskere og forelesere her har omfattet nobelprisvinnere som Milton Friedman, Gary Becker, Robert Fogel, George Stigler og Myron Scholes. Tidligere studenter omfatter Oracle-gründer Larry Ellison.

Blant tidligere studenter ved Law School finner vi de tidligere justisministrene John Ashcroft og Ramsey Clark og James B. Comey, mens president Barack Obama har forelest her i flere år. School of Social Service Administration rangeres også helt i toppen blant amerikanske universiteter innen utdanning av sosialarbeidere.

Skolepengene ved University of Chicago var US$ 34&nbsp;005 i 2006, et nivå som lå over semesteravgiften ved f.eks Harvard University.

Yerkes-observatoriet i Wisconsin har verdens største refraktor-teleskop. 

Bibliotekene ved University of Chicago har 7,364 millioner titler, som gjør det til USAs syttende største bibliotek (2006).

### Rektorer
Hanna Holborn Gray var den første kvinnelige rektoren og hadde embetet i 15 år.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Harnes

**Harnes** er et gammelt gårdsnavn fra nordspissen av Harøya, Ålesund kommune i Møre og Romsdal. 

## Etymologi
Navnet består av stavelsene ´har-´ antakelig i betydningen "fjell" eller "berg" og -nes (landtunge mot sjøen). Gårdsnavnet er omtalt i "Norske Gaardnavne". "Har" kan opprinnelig ha vært navnet på øya (Harøya). I skriftlige kilder er navnet første gang nevnt i Aslak Bolts jordebok, hvor navnet er skrevet inn en gang mellom 1432 eller 1433 og 1450. 

## Historie
Det er gjort gravfunn på gården som trolig stammer fra jernalderen, og det er også gjort en rekke funn fra steinalderen. Husene på Harnes lå samlet i et klyngetun frem til utskiftingen i 1861. Da ble garden delt opp i syv gårder, Bergan, Nystauå, Ingebrigtstauå, Skjesvolla, Myra, Masstauå og Gjerdet. Harnes lå i Sandøy kommune frem til sammenslåingen med Ålesund i 2020. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*Historia om Harnes
*Norske Gaardnavne
AIFV

**FMC Armoured Infantry Fighting Vehicle (AIFV)** er en amerikansk amfibisk stormpanservogn basert på M113. Den ble utviklet av FMC Corporation, og de første produksjonsvognene ble levert i 1975. Den er i bruk i Belgia, Nederland (kjent som **YPR 765**), Filippinene og Tyrkia.

## Eksterne lenker
* Henrik Clausen om AIFV (engelsk)
Daewoo KIFV

**Daewoo KIFV** er et sørkoreansk, amfibisk, pansret personellkjøretøy.  Det ble utviklet av Daewoo Heavy Industries, og produksjonen ble startet i 1985.

## Historie og utvikling
KIFV ble utviklet for den sørkoreanske hæren av Daewoo. Skroget er ganske likt FMC sitt AIFV.  Produksjonen startet i 1985, og ble avsluttet i 1994.

I 1992 lanserte Daewoo en ny kjøretøysfamilie med kraftigere motorer.  Disse kunne leveres som blant annet selvdrevet luftvern.

## Teknisk
Vognføreren sitter foran i skroget.

Motoren er en MAN D-2848M V8 dieselmotor som yter 280 hk ved 2300 omdreininger i minuttet.  Vogna kan bære 400 liter drivstoff.  Girkassen er fra britiske Self-Changing Gears og er av modell T-300 automatgirkasse.

## Varianter
;K216: For rekognosering av kjemiske og biologiske trusler.
;K242A1 / K281A1: Våpenbærer for bombekastere.
;K277: Kommandovogn.
;K288A1: Bergepanser med kran og vinsj.
;Ambulanse: For transport av syke og sårede.

## Kilder
* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

## Eksterne lenker
* GlobalSecurity.org om KIFV (engelsk)
* FAS.org om KIFV (engelsk)
VCC-1 Camillino

**OTO Melara IFV** eller **VCC-1** er et italiensk amfibisk pansret personellkjøretøy.  Det ble utviklet av OTO Melara, og de første produksjonsvognene ble levert i 1982.  Den er basert på M113A1.

## Kilder
* *Jane's Armour and artillery 1997-98*, ISBN 0-7106-1542-6
MLVM

**MLVM** er et rumensk amfibisk pansret personellkjøretøy.  Det er spesielt tilpasset for krigføring i fjellområder.

## Kilder
* *Jane's Armour and artillery 1997-98*, ISBN 0-7106-1542-6
YW 531C

**YW 531C** er et kinesisk amfibisk pansret personellkjøretøy.  Det ble utviklet sent på 1960-tallet.

## Eksterne lenker
* GlobalSecurity.org: Type 63 (engelsk)
YW 531H

**YW 531H** (også kjent som **Type 85 PPK** eller **M1967**) er et kinesisk, amfibisk, pansret personellkjøretøy.  Det ble utviklet samtidig med YW 531C, men er smalere, kortere og lettere.

## Eksterne lenker
* GlobalSecurity.org om YW 531H (engelsk)
Type 89 MICV

**Type 89 MICV** er en japansk amfibisk stormpanservogn.  Den er utstyrt med en 35 mm maskinkanon. Type 89 MICV ble tatt i bruk fra 1989 og det japanske forsvaret har totalt 70 operative. Stormpanservognen er designet og produsert av firmaene Komatsu Limited og Mitsubishi Heavy Industries.

I tillegg til hovedbevæpning har vognen et 7,62 mm maskingevær og en Type 79 Jyu-MAT anti-stridsvognsmissil. Vognen har en besetning på tre mann og kan ta seks infanterister.

## Eksterne lenker
* 
* Artikkel om Type 89, fra ''military-today.com'' (engelsk)
OT-62

**OT-62** er et polsk/tsjekkisk amfibisk beltegående pansret personellkjøretøy.  Det kom i tjeneste med Polen i 1966 og Tsjekkoslovakia i 1964.

## Eksterne lenker
*
Mitsubishi Type 73

**Mitsubishi Type 73** er et japansk amfibisk beltegående pansret personellkjøretøy.  Det ble utviklet av Mitsubishi Heavy Industries, og de første produksjonsvognene ble levert i 1974.  

## Eksterne lenker
*
Hägglunds Pbv 302

**Hägglunds Pbv 302** er et svensk amfibisk stormpanservogn bevæpnet med 20&nbsp;mm maskinkanon. Det ble utviklet av Hägglund & Söner med en del felles deler med Infanterikanonvagn 91, og de første produksjonsvognene ble levert i 1965. Det var i tjeneste i den svenske hæren i perioden 1966-2014.

## Historie
Den første prototypen sto klar i 1962.  Produksjonen foregikk fra 1965 til 1971. Hägglunds utviklet også en Mk 2 og en *Product Improved* Pb 302, men ingen av disse kom i produksjon.

## Teknisk
Mannskapet sitter foran i skroget. Skroget er av sveiset stål. Infanterilaget sitter fem på hver side i mannskapsrommet bak.

Tårnet er manuelt, og maskinkanonen kan eleveres fra –10° til +50°.  Kanonen er 20&nbsp;mm i kaliber og er beltematet fra 135 skudds belter med høyeksplosive granater eller via boksmagasin med ti panserbrytende granater.

Motoren er en Volvo Penta TDH 100B horisontalt liggende turbodiesel som yter 280 hk ved 2200 omdreininger i minuttet. Den er montert under gulver i mannskapsrommet.

Pbv 302 er fullstendig amfibisk. Den drives framover av beltene sine i vannet. Før den setter ut foldes en skjerm ut foran og lensepumper slås på.

## Varianter
;Stripbv 3021: Kommandovogn med fire antenner (vanlig utgave har to) og ekstra sambandsutstyr.
;Epbv 3022: Observasjonsvogn hvor vognkommandørens luke er erstattet med et lite tårn med avstandsmålere og tre antenner. Vogna har også ekstra flytehjelp.
;Bplpbv 3023: Ildledningsvogn med fire antenner og ildlednings- og sambandsutstyr.

## Kilder
* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

## Eksterne lenker
* Soldf.com: Pbv 302A Pansarbandvagn (svensk)
LVT-5

**LVT-5** var en serie med amerikanskproduserte amfibiske kjøretøyer. En variant er LVTP-5, som er et pansret personellkjøretøy. LVT-5 ble utviklet av Ingersoll, og de første produksjonsvognene ble levert i 1952. Det er spesielt tilpasset landsettinger fra sjøen. Totalt ble det produsert 1&nbsp;124 enheter.

## Se også
* Landing Vehicle Tracked

## Eksterne lenker
*
Jagdpanzer Jaguar 1

**Jagdpanzer Jaguar 1** er en tysk amfibisk rakettpanserjager.  Den ble utviklet av Thyssen Henschel, og de første produksjonsvognene ble levert i 1967. Fra 1978 til 1982 ble 316 utrangerte Raketenjagdpanzer 2 konvertert til Jaguar 1 ved å skifte ut rakettsystemet SS.11 med HOT utskytningsrør og oppgradering av pansringen. I perioden 1993 til 1995 fikk vognene ny optikk og et varmesøkende kamerasystem ble montert.
Hägglunds Pvrbv 551

**Hägglunds Pansarvärnsrobotbandvagn 551** er en svensk amfibisk rakettpanserjager.  Den ble utviklet av Hägglund & Söner, og de første produksjonsvognene ble levert i 1984.  

## Historie
Da Ikv 102 og Ikv 103 ble erstattet med Ikv 91 fra 1975 til 1978 så man muligheten til å benytte chassiene fra Ikv 102/103 som basis for de panserjagerne som man hadde til hensikt å utstyre panserbrigadene med. Ombyggingen bestod av et helt nytt overbygg på det gamle chassiet, samt ny motor og girkasse av samme type som i Hägglunds Bv206. Arbeidet ble utført i årene 1984 til 1986 ved Hägglund & Söner i Örnsköldsvik.

## Besetning
Besetningen består av vognfører, skytter, lader og vognkommandør. Vognfører og vognkommandør sitter lengst foran i vognen. På midten av vognen er det to store takluker som skytter og lader sitter under ved forflytning. Når vognene klargjøres for skyting åpnes lukene og rakettlavetten heises opp over vogntaket. Skytter og lader er ikke beskyttet av vognens pansring når dette skjer.

## Bevæpning
Vognen har en utskytningsrampe for Robot 55 TOW. TOW er en halvautomatisk styrt panservernrakett med praktisk skuddavstand 65 til 3000 meter, rekkevidden avhenger av hvilken modell som brukes, men er på maksimalt 3750 meter.

## Varianter
**Luftvärnsrobotbandvagn 701** (*Lvrbbv 701*) er søstervognen til Pvrbbv 551. Vognene er stort sett like, det eneste som er forskjellig er bevæpningen. Lvrbbv 701 er beregnet på luftmål og er bevæpnet med Robot 70.
M901

**M901** er en amerikansk amfibisk rakettpanserjager.  Den er basert på M113-chassis.  Den er eller har vært i tjeneste i USA, Egypt, Hellas, Marokko, Portugal, Thailand og Tyrkia. For Norge del ble 126 stk M901 rakettpanserjagere kjøpt og bygd om til M113A2 standard i 1995.

## Varianter
;M901: Bestykket med M220A1 TOW.
;M901A1: Bestykket med M220A2 TOW 2.
;M901A3: Bestykket med M220A2 TOW 2 og har motor og styring fra M113A3.

## Se også
* M981 FISTV (Fire Support Team Vehicle) ildledningsvogn ble laget for å ligne M901 ITV og ikke tiltrekke seg unødvendig oppmerksomhet på slagmarken.
* NM142 lignende norsk modell

## Referanser


## Eksterne lenker
* M901 - Tracked Armoured Anti-tank Missile launcher based on M113A1 - bilder (engelsk)
ASU-85

**ASU-85** er en sovjetisk kanonpanserjager.  Den kom i tjeneste i 1960, og ble brukt i luftbårne avdelinger.

## Litteratur
* Gunston B., 'Army Weapons', in: Bonds R. (ed.), *Soviet War Power*, (Corgi 1982), p. 203-204
* Zaloga, Steven J., Hull, Andrew W. and Markov, David R. (1999). *Soviet/Russian Armor and Artillery Design Practices: 1945 to Present*. Darlington Productions. ISBN 1-892848-01-5
* Solyankin, A.G, Zheltov, I.G and Kudryashov, K.N. (2010). *Otechestvenniye Bronirovanniye Mashiny - XX Vek, Tom 3: 1946-1965*, "Tsejkhgauz". ISBN 978-5-9771-0106-6.

## Eksterne lenker
*
M-60P

**M-60P** er et jugoslavisk amfibisk pansret personellkjøretøy.  Det ble sett første gangen offentlig for første gang på en militærparade i 1965.  

## Kilder
* *Jane's Armour and artillery 1997-98*, ISBN 0-7106-1542-6
Type 60

**Type 60** er en japansk kanonpanserjager.  Den ble utviklet av Komatsu, og de første produksjonsvognene ble levert i 1960.
Infanterikanonvagn 91

**Infanterikanonvagn 91** er en svensk amfibisk kanonpanserjager. Den ble utviklet av Hägglund & Söner med en del felles deler med Hägglunds Pbv 302, og de første produksjonsvognene ble levert i 1975. Den var i tjeneste for det svenske forsvaret i perioden 1976–2002.

## Historie og utvikling

Infanterikanonvagn 91 ble utviklet av svenske Hägglund & Söner for den svenske hæren. De første prototypene sto klare i 1969, mens produksjonen gikk fra 1975 til 1978.

Prototyper på Ikv 91 med 105 mm kanon ble fremstilt. Verken Ikv 91 eller varianter har blitt eksportert fra Sverige.

## Teknisk

Kanonen har 90 mm kaliber og er spesielt utviklet for kjøretøyet av Bofors. For å skape mindre rekylkrefter enn andre våpen av samme kaliber har den lavt utskytningstrykk. Dette begrenser imidlertid rekkevidden, og også hvilke typer ammunisjon den kan avfyre. Et HEAT-prosjektil til bruk mot stridsvogner ble utviklet, og også et HE-prosjektil til bruk mot feltbefestninger og andre upansrede mål. Kanonen er riflet, lades manuelt på tradisjonell måte og kan eleveres fra -10° til +15°.  En 7,62 mm mitraljøse sitter koaksial med hovedskytset, og ytterligere en 7,62 mm mitraljøse er montert på vognkommandørens kuppel til bruk mot fly.

Motoren er en Volvo Penta TD120A sekssylindret turbodiesel som yter 330 hk ved 2&nbsp;200 omdreininger i minuttet.

## Kilder

* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

## Eksterne lenker
*
Creusot-Loire 155mm Mk 3

**Creusot-Loire 155mm Mk 3** er en fransk selvdrevet haubitser.  Den ble utviklet av Atelier de Construction Roanne, og er basert på AMX-13 stridsvognchassis.
2S4

**2S4 Tyulpan** («tulipan») er en tidligere sovjetisk selvdrevet bombekaster.  Den kalles **SM-240** av den russiske hæren.  Den ble sett offentlig for første gang i 1975. 2S4 ble, i likhet med haubitsen 2S7 Pion, opprinnelig klassifisert som M1975 av vestlige observatører.

## Historie og utvikling
2S4 kom i tjeneste med sovjethæren i 1975.  Den inngikk da på front- eller armé-nivå i regimenter på mellom 34 og 56 skyts hver.

Systemet hadde blitt utviklet på tidlig 1970-tall av Uraltransmasj, mens selve bombekasteren, kalt 2B8, kom fra Perm maskinfabrikk.  Navnet under utviklingen var Objekt 305.

## Teknisk

Skroget til 2S4 er en avart av det som brukes i 2K11 Krug (SA-4 Ganef).  Vognføreren og vognkommandøren sitter framme til venstre i skroget.  Mannskaps- og ammunisjonsrommet er bak i kjøretøyet.

Skroget er helsveiset og beskytter mannskapet mot splinter og håndvåpenammunisjon.

Den 240 mm glattløpede bombekasteren er montert oppå skroget, og svinges hydraulisk ned bak for å komme i skyteposisjon.  Den kan eleveres fra +50 til +80° og 10° til høyre og venstre.  Inne i skroget bæres 20 granater i to tønneformede magasiner.  Prosjektilet og drivladningen lades separat gjennom en luke i taket.  To typer granater er i vanlig bruk.  Den ene er den høyeksplosive 3OF-864 på 130 kg med maksimal rekkevidde på 9&nbsp;560 m, og den andre er et annet høyeksplosivt prosjektil med hjelperakett og en rekkevidde på 18&nbsp;000 m.  Det veier 228 kg.  Vognkommandøren har en PKT mitraljøse ved luken sin.

Motoren er montert framme til høyre i skroget, og er av type V-59, en V-12 dieselmotor på 520 hk.  850 liter diesel kan bringes med.

## Litteratur
* *Jane's Armour and artillery 1997-98*, ISBN 0-7106-1542-6

## Eksterne lenker
* 
* Produsentens beskrivelsesside (engelsk)
* Armscontrol.ru (engelsk)
* GlobalSecurity.org (engelsk)
M110

**M110** er en amerikansk, selvdrevet haubitser.  Den ble utviklet av Pacific Car and Foundry, og de første produksjonsvognene ble levert i 1962. Disse har i senere tid blitt erstattet av M109 i det amerikanske forsvaret og har blitt eksportert til den britiske, spanske og greske hæren. I Spania og Helles er de fortsatt i bruk.

Utfyllende informasjon:
* Skuddhastighet: To ladninger per minutt
* Rekkevidde på prosjektil: 16&nbsp;800 m, 30&nbsp;000 m med rakettdrevet prosjektil.
122 mm haubitser M1938 (M-30)

**122 mm haubitser M1938 (M-30)** var en sovjetisk haubitser som var i produksjon fra 1938-1955.

Kina produserte et stort antall på lisens med betegnelsen Type 54 og Type 54-1.

## Referanser




## Litteratur
*
Bandkanon 1

**Bandkanon 1** er en svensk selvdrevet artillerivogn. Den ble utviklet av Bofors, og de første produksjonsvognene ble levert i 1967. Vognen er kjent for å ha den største rekyldrevne kanonen i verden med sine 155 mm, og en svært høy skuddtakt. 

Med en granat ladd i kanonen og ytterlige fjorten i magasinet, kunne vognen avfyre hele 15 granater i løpet av 45 sekunder, noe som ble en verdensrekord. Vognens skrog var basert på Stridsvagn 103, noe forlenget og med ett ekstra løpehjul på hver side.  

## Varianter
;Bandkanon 1A: Opprinnelig utgave.
;Bandkanon 1C: Oppgradert drivverk og ildledningssystem på 1980-tallet. Den store ammunisjonsheisen som var montert bakerst ble fjernet fra denne modellen for å spare vekt og gjøre vognen noenlunde mer mobil i felt.

## Eksterne lenker
* (2011). Bandkanon.
* Persson, Mats (2000). Pansarfordon.
* Wennberg, Robert (1998). Bandkanonvagn 1A.
* N/A, (1998). Artilleri och Granatkastare - Bandkanon 1 A.
2S5 Giatsint

**2S5 Giatsint** er en selvdrevet kanon utviklet i den tidligere Sovjetunionen.

2S5 bruker samme chassis og skrog som 2S3 Akatsija, men har som hovedbestykning en 2A37 152 mm kanon. 2S5 Gaitsint ble først tatt i bruk av Sovjetunionen i 1974 og er fremdeles i bruk i Finland.

## Eksterne lenker
*  Military Today - 2S5 Giatsint 
*  FAS.org - 2S5 Giatsint-S 152-mm Self-Propelled Gun
*
M-50 (artilleri)

**M-50** er en israelsk selvdrevet haubitser.  Den ble utviklet på 1950-tallet med chassis fra M4 Sherman påmontert en fransk Model 50 155 mm haubitser.

## Eksterne lenker
*
Soltam L-33

**Soltam L-33** er en israelsk selvdrevet haubitser. Den ble utviklet på 1960-tallet og var basert på skroget og drivverket til M4A3E8 Sherman.
2S7

**2S7 Pion** («peon») er en sovjetisk selvdrevet haubits med kaliber på 203 mm. Den het SO-203 i sovjetisk tjeneste. Den har også vært i tjeneste i bl.a. Tsjekkoslovakia.

## Historie og utvikling
2S7 kom i tjeneste som SO-203 i 1976, og var den største beltedrevne kanonen i verden. Den deler flere komponenter med stridsvognene T-72 og T-80. Den er utviklet for å kunne slå ut viktige fiendtlige mål slik som kommandoplasser. Den avfyrer høyeksplosive sprenggranater, både konvensjonelle og rakettassisterte, men kan også levere atomgranater og granater med kjemisk nyttelast.

Den fikk, i likhet med bombekasteren 2S4 Tyulpan, NATO-designasjonen M1975 etter året den først ble sett av vestlige observatører.

**2S7M Mialka** er en videreutvikling av 2S7 Pion som ble tatt i bruk i 1983. Denne har kapasitet til å frakte åtte granater (det dobbelte av 2S7 Pion), og har en forbedret skuddtakt (2,5 granater/minutt mot 1,5 granater/minutt for 2S7 Pion).

## Teknisk
Vognføreren sitter framme, i en pansret førerkabin. Kjøretøyet ellers er åpent, altså uten beskyttelse av noe slag for kanonmannskapet.

Løpet er et 203 mm 2A44, og kjøretøyet stabiliseres av en hydraulisk spade som senkes bak før avfyring. Maksimal elevasjon på skytset er 60°. Det kan traverses 30° i side. Rekkevidden er 37,5&nbsp;km med konvensjonell ammunisjon og 47,5&nbsp;km med rakettassisterte granater. Ammunisjonen er av type med separat drivladning og granat, og en hjelpeanordning for lading er montert på høyre side av skroget. Kanonen har plass til opp til fire granater. Ytterlige fire blir transportert med et medfølgende ammunisjonskjøretøy. Kanonen bemannes av et mannskap på syv, med ytterligere syv mann på ammunisjonskjøretøyet.

## Referanser


## Kilder
* Foss, Christopher; *Jane's AFV Recognition Handbook*, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2

## Galleri

Fil:2S7 Pion.jpg|2S7 Pion
Fil:2S7 Pion SPG at Lubuskie Military Museum, Drzonów, Poland.jpg|2S7 Pion
Fil:2s7 by Edward L Cooper.jpg|2S7 Pion


## Eksterne lenker
* FAS.org om 2S7 (engelsk)
* GlobalSecurity.org om 2S7 (engelsk)
BVP M80A

**BVP M80A** er en jugoslavisk amfibisk stormpanservogn.  Den ble sett av vestlige observatører første gang i Kairo i 1984.  Det er en videreutviklinga av M-980, senere klassifisert i Vesten som M-80.

## Kilder
* *Jane's Armour and artillery 1997-98*, ISBN 0-7106-1542-6
M44

:*Se [[M44 (kjøpesenter)]] for kjøpesenteret på [[Bryne]]*

**M44** er en amerikansk selvdrevet 155 mm haubitser. Den ble utviklet like etter andre verdenskrig, og ble senere erstattet i tjeneste av M109. Den ble tatt fram på chassiset til stridsvognen M41 Walker Bulldog. M44 tjenestegjorde også som divisjonsartilleri i Bundeswehr. Den var blant det siste av selvdrevet artilleri uten pansring for mannskapet.

Haubitseren var montert åpent på toppen av skroget, og kunne eleveres fra -5 til +65°, og 30° i side fra midtlinjen.  Motoren var, i motsetning til på M41, flyttet fram i skroget for å gi plass til mannskapene rundt haubitseren. Den var en seksylindret bensinmotor fra Continental.

## Varianter
;M44
;M44A1: Med innsprøytningsmotor.
Steinbruvannet

**Steinbruvannet** er et badevann i Lillomarka nord for Oslo.
Vannet ligger i et populært rekreasjonsområde nedenfor Røverkollen, i kort avstand fra Ammerud og Romsås. Det er gode turmuligheter inn i marka herfra, både for vandrere, syklister og skigåere.

I perioden fra 1936 til 1971 var Steinbruvannet drikkevannskilde og derfor stengt for bading og fisking. I forbindelse med reguleringen ble det i 1936 demmet opp en badedam sør for vannet.Steinbruvannet ble demmet opp før 1800. Det finnes innskrifter på steiner i silhuset på dammen der det står «Monsen 1795», «1875» og «1935». Den naturlige «steinbrua» i sundet i nord, hvor en etter sigende kunne hoppe fra stein til stein, ble satt under vann. Men vannet har beholdt navnet selv om det på gamle kart kan stå *Seinbrødvann*. På det eldste kartet man vet om, fra 1757 (Cirkumferenskart for Gotthaltske KaaberWerk) står det **Stenbrovand. -** Fordi "brua" ikke har vært synlig på lange tider, ble det laget andre forklaringer på navnet: Steinbruddvann - det fins noen små steinbrudd på østsiden. «**Stemmern**» har også vært et populært navn blant folk som trodde det riktige navnet var *Stemmerudvannet (uttaleforskyvning av Stenbruvann) -*.Bergensveien ble nedlagt i 1873 og kunne dermed settes under vann i 1875. I dag kan man se rester av den gamle Bergensveien litt under normal-vannflaten.

I 2003 ble det konstatert at vannet hadde en god bestand av edelkreps. Det ble vurdert som viktig å sikre en jevn vannstand. Likevel ble vannstanden senket med fem meter høsten 2013, på grunn av rehabilitering av demningen i sørenden. En gammel "steinbru" ble da gangbar igjen. (Steinbrua var antageligvis en **demning,** bl.a. fordi det fortsatt fins rester av torv-tetting på nordøst-siden - se det siste bildet nedenfor!) - Vannstanden vil normaliseres i løpet av våren 2014.

Det er to godkjente bålplasser ved vannet, hvor bål kan tennes hele året.

Den russisk-ortodokse menigheten «Hellige Olga» i Oslo bruker Steinbruvann som en del av Theofania-feiringen på nyåret. Til minne om Jesu dåp i Jordan-elven dykker menighetens medlemmer seg tre ganger (for Treenigheten, som i deres tro første gang åpenbarte seg trettende dags jul) i Steinbruvann. Presten ber Gud gjøre vannet hellig, et gullkors dyppes i det, og et gullkar med vann fra Steinbruvann tas med til bruk ved ulike sakramenter i det kommende året.

**Referanser** om bl.a. navnet og "steinbrua" (antageligvis en DEMNING fra 1700-tallet) - se artikkel av Tron Hummelvoll i årboka for 2014 for Groruddalen Historielag (forsidebilde og 1.artikkelen)

## Galleri

## Se også
* Liste over innsjøer i Oslo

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Aurbakken, Erik, «Gårdene ved Grorudbekken – navn og beliggenhet», Akersdølen Medlemsblad, Nr 2. 2003.  (hentet 18. juli 2006).
* NVE.no: Dybdekart over Steinbruvannet
* Oslo kommune, vann og avløpsetaten: Rehabilitering av Steinbruvanndammen
* Akers Avis Groruddalen: Den gamle Bergensveien
Ankerskogen svømmehall

**Ankerskogen svømmehall** ligger i Hamar og er en av Norges største svømmehaller. Da den ble åpnet 24. april 1981 var den også Nord-Europas største.

Svømmeanlegget har fire bassenger: Ett hovedbasseng og ett mindre basseng som brukes til svømming og badeaktiviteter, ett handikappbasseng med varmt vann og et barnebasseng hvor det er grunt. Det høyeste stupetårnet er ti meter. Aktiviteter i anlegget omfatter lek, velvære, svømming, stup, vannaerobic, vannspinning, vanngym, babysvømming, dykking, kajakkpadling osv. Anlegget framstår som et badeland og har i tillegg utearealer for soling, uteaktiviteter, grilling osv.

## Fasiliteter
Hovedbassenget er på 50 × 25 meter og har 10 baner.

Trenings og konkurransebasseng på 25 meter.

Stupeanlegg:
10 meter, 2 × 7,5 meter, 5 meter, 2 × 3 meter, og to stupebrett på 2 × 1 meter. Eget bobleanlegg i stupedelen for «mykere landing». Bassengdybde er 5 meter i stupedelen.

Øvrige fasiliteter:
Varme/terapibasseng. Plaskebasseng for barn med sklier. Boblebad. Sklie, 65 meter med 7,5 meters fall. Badstuer og solarium. Treningstilbud i vann, i sal og utendørs. Uteanlegg med joggestier/skiløyper og fotballbaner. Ankerskogen Kafé med småretter og forfriskninger. Treningssenter. Kafé.

I tilknytning til svømmehallen ligger en tennishall som har flere tennis- og badmintonbaner.

Anlegget har rundt 250 000 besøkende hvert år.

## 2011 - 2014 Rehabilitering og utbygging
En rehabliliterings- og bygningsprosess startet i oktober 2011 og sluttet i januar 2014. Planleggingen startet i 2006. Det ble etablert et treningssenter, badeland, velværeavdeling og nye terapibasseng. Det ble bygget et nytt 25 meters basseng med heve-/senkebunn tilpasset svømmeopplæring og svømmetrening. Før 50- meters bassenget ble tappet for vann og rehabilitert var 25 meters bassenget tatt i bruk. Anlegget hold åpent gjennom nesten hele byggeperioden.

## Bilder

Ankerskogen Svømmehall inngang 2021.jpg|Inngangen etter rehabilitering og utbygging i 2014.
File:Ankerskogen Svømmehall og Badeland 2021.jpg|Inngangen etter rehabilitering og utbygging i 2014.
File:Ankerskogen Svømmehall 2021.jpg|Inngangen og deler av parkering høsten 2021 slik det ser ut etter rehabilitering og utbygging i 2014.
File:Ankerskogen swimming pool.jpg |Ankerskogen svømmehall, i mai 2007 før rehabilitering og utbygging i 2014.
Fil:Ankerskogen svoemmehall1.JPG|Stupetårnet på ti meter før rehabilitering og utbygging i 2014. 
File:Ankerskogen svoemmehall2.JPG |Før rehabilitering og utbygging i 2014. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Illustrert Vitenskap

***Illustrert Vitenskap*** er et internasjonalt populærvitenskapelig tidsskrift som utgis av Bonnier Publications International i Danmark, Finland, Hellas, Island, Norge, Sverige, USA, Latvia og Litauen. Under samme navn utgis også en versjon med historie som tema, **''Illustrert vitenskap Historie**.

Bladet ble startet i 1984, og har helt siden den gang vært blant Nordens ledende tidsskrift innen vitenskap, natur og teknikk. Bladet har et samlet opplag på ca. 350 000 (2005).

I 1999 mottok bladet den danske Genius-prisen for god formidling av vitenskap.

## Opplag
Bekreftede netto opplagstall for norske utgaver, fra Mediebedriftenes Landsforening:
;*Illustrert vitenskap
* 2011: 54&nbsp;660
* 2012: 48&nbsp;805
* 2013: 45&nbsp;699
* 2014: 43&nbsp;663
* 2015: 38&nbsp;966
* 2016: 34&nbsp;943
* 2017: 30&nbsp;425
* 2018: 28&nbsp;003
* 2019: 24&nbsp;926

;*Illustrert vitenskap Historie''
* 2012: 25&nbsp;017
* 2013: 24&nbsp;857
* 2014: 23&nbsp;524
* 2015: 21&nbsp;185
* 2016: 19&nbsp;722
* 2017: 18&nbsp;285
* 2018: 17&nbsp;065
* 2019: 15&nbsp;693

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tidsskriftets norske hjemmeside
* Tidsskriftets svenske hjemmeside (svensk)
* Tidsskriftets danske hjemmeside (dansk)
RegClim

**RegClim** er kortnavnet på et koordinert forskningsprosjekt for utvikling av scenarier for klimautvikling i Norden, omkringliggende havområder og deler av Arktis ved en global oppvarming. Prosjektet har blant annet beregnet scenarier for norsk klma fram mot midten, og mot slutten av det 21. århundre. Lenken nedenfor gir tilgang til en rekke av resultatene på popularisert form. I prosjektet studeres også hva som kan skje med Golfstrøm-systemet, samt hvordan partikkelforurensninger (f.eks. sot) kan påvirke klima.

## Eksterne lenker
* RegClim
Klima2000

**Klima2000** er et stort program i regi av Byggforsk. Programmets hovedmål er gjennom forskning og utvikling å oppdatere prinsippløsninger for konstruksjoner som både gir økt bestandighet og økt pålitelighet ved ytre klimapåkjenninger. Videre skal programmet kartlegge mulige virkninger av klimaendringer på det bygde miljø, og drøfte hvordan samfunnet best kan tilpasse seg endringene. Hensikten er å definere klarere kriterier og utarbeide bedre anvisninger for prosjektering og utførelse av kritiske konstruksjonsdetaljer, hovedsakelig knyttet til bygningers ytre klimaskjerm. Det skal i tillegg utvikles retningslinjer for hvordan de ulike aktører i plan- og byggeprosessen kan medvirke til å unngå at en bygning får skader eller ulemper som er forårsaket av fukt.

## Eksterne lenker

* Klima2000
* Byggforsk