open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zeti Akhtar Aziz

Dr. **Zeti Akhtar Aziz** (født 27. august 1947 i Johor Bahru) er en malaysisk økonom. Hun har vært sentralbanksjef for Malaysias sentralbank (Bank Negara Malaysia) siden mai 2000, men hadde da vært fungerende sentralbanksjef siden september 1998, da Malaysia var midt i sin økonomiske krise. Hun overtok etter Ali Abul Hassan bin Sulaiman. 

Hun har jobbet i sentralbanken siden 1985, og har hatt flere lederposisjoner før hun ble sentralbanksjef, og hun har jobbet innen både penge- og finanspolitikk og forvaltning av valutareserver. Hun ble utnevnt til styresekretær i 1988, og jobbet ved bankens London-kontor i perioden 1989–94, da hun flyttet tilbake og fikk stillingen som sjefsøkonom. 

Som sentralbanksjef er hun bl.a. ansvarlig for å utvikle en islamsk modell for økonomisk politikk, og hun har ledet en 10-årsplan med økonomiske reformer for Malaysia. Hun har også fått endret pengepolitikken over fra en fastkurspolitikk til en politikk med flytende valutakurs.  

Før hun begynte i sentralbanken jobbet hun som forsker ved *South East Asian Central Banks* (SEACEN) sitt forsknings- og treningssenter, der hun forsket på økonomisk politikk og reformer i Sørøst-Asiaregionen. 

Aziz har en bachelor of science innen økonomi fra University of Malaya, og filosofisk doktorgrad (Ph.D) innen pengepolitikk og internasjonal sosialøkonomi fra University of Pennsylvania. Hun har skrevet flere bøker og avhandlinger innen tema som islamsk finans, penge- og finanspolitikk og økonomiske reformer og restruktureringer. 

I tillegg til sin stilling som sentralbanksjef sitter hun som én av åtte personer i *Khazanah Nasional Berhad*, som er regjeringens investeringsselskap, som forvalter Statens midler. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sentralbankens styre
* Khazanah Nasional Berhad
* Presentasjon hos Asian Development Bank
Kelli White

**Kelli White** (født 1977) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver. I VM 2003 vant hun opprinnelig både 100 meter og 200 meter, men i 2004 mistet hun begge gullmedaljene  etter å ha testet positivt på modifinil. White har innrømmet skyld, og alle hennes prestasjoner siden desember 2000 har blitt annullert. I 2004 ble hun utestengt i to år. I 2006 la hun opp som friidrettsutøver.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
HMS «Brilliant» (F90)

**HMS «Brilliant»** (F90) var en britisk fregatt som var i tjeneste fra 15. mai 1981 til 31. august 1996, da fregatten ble solgt til Brasil.

HMS «Brilliant» deltok i Falklandskrigen hvor fregattens to helikoptre deltok i angrepet på den argentinske ubåten «Santa Fe». 21. mai 1982 ble fregatten utsatt for et argentinsk luftangrep og pådro seg skuddskader. HMS «Brilliant» reddet 24 overlevende fra «Atlantic Conveyor» 25. mai 1982.

HMS «Brilliant» ble solgt til den brasilianske marinen 31. august 1996 og omdøpt til «Dodsworth».

## Referanser
Torsåker

**Torsåker** er et tettsted i Hofors kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 899 innbyggere.

## Referanser
Junkers Ju 86

**Junkers Ju 86** var et tysk lavvinget bombefly og sivilt passasjerfly med to motorer fra tiden før og under andre verdenskrig
## Historikk
Flyet ble designet tidlig i 1930-årene ved fyfabrikken Junkers av sjefskontruktøren Ernst Zindel og det ble først utprøvd i den spanske borgerkrigen. Et større antall fly ble produsert og brukt av aksemaktene under den 2. verdenskrig.
Den sivile versjonen av  Ju 86 kunne frakte ti passasjerer og ble levert til Swissair (2), Lufthansa (5) og AB Aerotransport (1)

Den militære varianten ble kjøpt av flyvåpen i  Bolivia, Chile, Ungarn, Manchukuo, Portugal, Sør-Afrika, Spania, og Sverige.

Flyet ble også bygget på lisens hos SAAB  i Sverige under betegnelsen  **Ju 86K** for Svenska flygvapnet som brukte disse frem til 1958., Det ble 
bygget i alt 16 eksemplarer hos SAAB, og i dag finnes  det bare ett eksemplar igjen, på et flymuseum i Sverige, et av de svensk-bygde.

Det ble bygget et tyvetalls varianter av Ju 86 

## Spesifikasjoner

*Oppgaven under er basert på Ju 86R*

### Dimensjoner
*Mannskap = 2 pilot og radiooperatør
*Vingespenn = 32 m
*Lengde = 16.46 m
*Høyde = 4.7 m
*Vingeflate = 82 m²
*Tomvekt = 6&nbsp;00&nbsp;kg.
*Max takeoff vekt =11&nbsp;530&nbsp;kg
### Ytelser
*Motorer Junkers Jumo 207 Dieselmoror B-3/V
*Antall motorer = 2
*Ytelse, hver på = 746&nbsp;kW
*Toppfart = 420&nbsp;km/h
*Stigningsevne = 4.67&nbsp;m/s 
*Største flyvehøyde = 13&nbsp;000 m
*Rekkevidde = 1&nbsp;580&nbsp;km
*Lastekapasitet =  kg/m²

Bombeversjonene hadde til forsvarsvåpen tre MG15 maskingevær og kunne frakte en bombelast på  1,000&nbsp;kg.

## Referanser

## Eksterne lenker
* Junkers Ju 86
Övre Soppero

**Övre Soppero** (nordsamisk: *Badje Sohppar*, finsk: *Yli-Soppero*) er et tettsted i Kiruna kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 201 innbyggere.

## Referanser
HMS «Brilliant»

**HMS «Brilliant»** kan vise til:

* HMS «Brilliant» (1729)
* HMS «Brilliant» (1757)
* HMS «Brilliant» (1779)
* HMS «Brilliant» var det tidligere navnet på HMS Orontes (1813)
* HMS «Brilliant» (1814)
* HMS «Brilliant» (1891)
* HMS «Brilliant» (H84)
* HMS «Brilliant» (F90)
Achille Valenciennes

**Achille Valenciennes** (1794–1865) var en fransk zoolog.

Valenciennes ble født i Paris og studerte under Georges Cuvier. Valenciennes' studie av parasittiske ormer i mennesker var et viktig bidrag til studiet av parasittologi. Valenciennes gjorde også diverse arbeid innen systematikk, og lenket fossile og nålevende arter. Han var professor ved Muséum national d'histoire naturelle i Paris.

Han arbeidet med Cuvier på 22-bindsverket *Histoire naturelle des poissons* («Fiskenes naturhistorie») (1828–1848), og  fortsatte alene med dette etter at Cuvier døde i 1832.

## Referanser


## Kilder
* Jean-Jacques Amigo, «Valenciennes (Achille)» i *Nouveau Dictionnaire de biographies roussillonnaises,* bind 3 av *Sciences de la Vie et de la Terre,* Perpignan, Publications de l'olivier, 2017, 915 sider. (ISBN 9782908866506)
* 
*
Shkumbin

**Shkumbin** er ei elv beliggende sentralt i Albania. Elva blir regnet som skillelinja mellom de to albanske dialektene, toskisk (på sørsida) og gegisk (på nordsida). Elvens kilde ligger sørvest for byen Pogradec, hvorfra elven krysser nesten hele Albania fra øst til vest før den renner ut i Adriaterhavet rett øst for byen Rogozhinë.

Shkumbin var i eldre tider kjent som *Genusus*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jukkasjärvi

**Jukkasjärvi** (nordsamisk: *Čohkkiras* som betyr *møteplass*) er et tettsted i Kiruna kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Det ligger cirka 17 kilometer øst for Kiruna. I 2010 hadde tettstedet 548 innbyggere.

Bygda Jukkasjärvi ligger på den nordlige bredden av sjøen med samme navn. Bygda omtaltes første gang 1554, da lappefogden Olof Henriksson Kaisa i Niemis hadde fiskeretten der.

Jukkasjärvi er sentrum i Jukasjärvi menighet og fikk sine første innbyggere på 1600-tallet. Lenge bodde bare menighetens prest og klokker i bygda, men etterhvert slo flere nybyggerslekter seg ned der.

Jukkasjärvi kirke ble påbegynt 1607. Den berømte altertavlen er laget av Bror Hjort, og orgelets utsmykking og design er av den samiske kunstneren Lars-Levi Sunna.

Jukkasjärvi er også kjent for det store ishotellet som er åpent hver vinter. Det var verdens første ishotell og er i dag en av Nordeuropas største turistattraksjoner. Hotellet bygges hvert år ved Torneälvens strand. Hotellet bygges opp på nytt hvert år. Det skjer i slutten av november. Hotellet åpner i midten av desember og stenger  i slutten av april eller begynnelsen av mai, alt etter hvor tidlig våren kommer. 
Hotellet inneholder mange isskulpturer som er laget av svenske og internasjonale kunstnere. Hotellet er kjent for sin bar som heter Absolut Icebar. Drinkene serveres i uthulte iskuber. Det finnes også en iskirke der man kan ha vigsel eller barnedåp. Hvert år vies det ca. 140 par og døpes et tjuetalls barn. Kirken innvies med juledagsgudstjenesten hvert år. 

## Referanser
Vitzlav II av Rügen

**Vitzlav II** eller *Wizlaw* (født ca.  1240, død 29. desember 1302) var fyrste av Rügen og far til dronning Eufemia av Rügen som var gift med kong Håkon Magnusson, sønn av Magnus Lagabøte.  

Under et julebesøk i Oslo i 1302 døde fyrst Vitzlav, og ble begravet inne i Mariakirken, som det eneste utenlandske statsoverhodet som noen gang er gravlagt i Norge. I forbindelse med anleggingen av Smaalensbanen i slutten av 1800-tallet ble fyrstens grav åpnet, og skjelettet viste seg å ha holdt seg særdeles godt gjennom århundrene.  Da de den gang trodde dette dreide seg om en høyere geistlig person, gikk skjelettet gjennom mange år under tilnavnet «prelaten», da det ble benyttet i undervisningsøyemed på Anatomisk institutt på universitetet i Oslo.

## Etterkommere
Hans sønner Vitzlav 3. og Sambor etterfulgte sin far, men Sambor døde kort tid etter. Vitzlav 3. styrte da - med støtte fra den danske kongen Erik Menved - alene til sin død i 1325. Hans egen sønn var død bare få måneder tidligere, slik at fyrstedømmet Rügen kom under Pommern i stedet, styrt av Vitzlavs og Eufemias nevø Vartislav. Vitzlav 3. var en anerkjent minnesanger i sin samtid, og 14 av hans egne sanger er bevart. De er tatt med i *[[Jena]]er Liederhandschrift* («sanghåndskriftet fra Jena») fra Thüringen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tore Nygaard: Eufemia av Arnstein, inneholder deler av *Testament for fyrst Wizlaw II av Rügen*
RFA «Tidespring» (A75)

**RFA «Tidespring»** (pennantnummer A75) var et støtteskip tilhørende britiske Royal Fleet Auxiliary. RFA «Tidespring» fungerte som tankskip med oppgave å gi drivstoff til andre skip i den britiske marinen. Skipet ble satt i tjeneste 18. januar 1963 og ble tatt ut av tjeneste 13. desember 1991.

RFA «Tidespring» deltok i Falklandskrigen, hovedsakelig under Operasjon Paraquet i gjenerobringen av Sør-Georgia.

Falklandskrigen medførte at tjenestetiden for RFA «Tidespring» ble forlenget med ti år. Opprinnelig skulle skipet tas ut av tjeneste i 1982.

## Eksterne lenker
* 
*
Hunterston-brystnålen

**Hunterston-brystnålen** eller *brosjen*, som ble lagd en gang på 700-tallet i dagens Skottland, er karakterisert av en oval ring som blir festet gjennom et hull i hodet på en lang nål etter at nålen har vært presset gjennom tøy. Brosjen er støpt i sølv, belagt med gull, sølv og rav og dekorert med dyrefigurer i filigran (fint ornamentarbeid). I dens senter er det et kors og en gyllen glorie som representerer den oppstandne Kristus.

Hunterston-brosjen er et meget kostbart smykke, som antagelig har blitt lagd ved et kongelig sted som Dunadd i Argyll og er antatt å ha vært et objekt av meget høy status som viste til høy makt og stor prestisje for dens eier. Smykket er verket til en meget dyktig håndverker og gullsmed, godt kjent med angelsaksiske, irske, norrøne og skotsk-piktiske teknikker for dekorativt metallarbeid. Smykket er i dag et ikonisk objekt fra vikingtiden og tidlig middelalder.

Hunterston-brosjen er karakteristisk for en såkalt keltisk gruppe av brosjer med lange nåler, vanligvis i bronse eller sølv, innfattet eller gravert med intrikate former av sammenslynget flettemønster eller drager i stil fra de illuminerte irske manuskripter mellom 600-tallet og 800-tallet. Som Tara-brosjen er Hunterston-brystnålen oval i sirkelen, men lukker nålen med en annen metode. Istedenfor å kreve en kjede eller streng for å sikre at nålen festes til klesplagget er nålen avtagbar. Straks den er tatt av kan tøyet bli dratt gjennom brosjens hode og nålen presset gjennom tøyet som presses opp gjennom ringen og festes på plass. Således var Hunterston-brosjen å betrakte både som tidlig eksperimentell og som en overgangsform.

I middelalderen var brosjen form vanligvis en enkel, flat sirkel med et åpent sentrum og nålen like lang som brosjens diameter. De var ofte innskrevet med religiøse formler som en talisman. Brosjer fra det skotske høylandet var vanligvis i denne formen, bare bredere og den sentrale åpningen mindre i proporsjon til brosjens størrelse.

200 år etter dens tilblivelse har det falt i hendene på norske vikinger, noe man kan se ved at den har fått inskripsjoner av runer. Sølvbrosjer av stor størrelse med lange nåler, en oval sirkel som lukkes i stor knagg som minner om vridde hoder er stundom funnet i norrøne utgravninger fra denne perioden.

Hunterston-brosjen ble gjenfunnet i 1826 av to menn fra West Kilbride som gravde et avløp ved foten av Goldenberry Hill i nærheten av Hunterston i Ayrshire. I dag blir den oppbevart i Royal Museum of Scotland i Edinburgh.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 1911 Encyclopædia Britannica: Brooch
* National Museums Scotland: Hunterston brooch
Karungi

**Karungi** (finsk: *Karunki*) er et tettsted i Haparanda kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 232 innbyggere.

## Referanser
Oslo Live

**Oslo Live** er en norsk musikkfestival. Festivalen ble startet av Magnus Ulvik og Gaute Haaversen-Westhassel, medeiere i Oslo-klubben Blå. Oslo Live ble arrangert for første gang i juli 2008 på Kontraskjæret i Oslo.

## Artister 2008
**Hovedscene:** Justice, Saul Williams, Datarock, Sebastian Tellier, Clutch, I'm from Barcelona, The Dillinger Escape Plan.
**Club:** Lazee + Adam Tensta, King Midas, Bungalow Ranchstyle, Ungdomsskulen, Totalt Jävla Mörker, Late of the Pier, 2many djs, Nils Bech, DJ Spikedelic, Yoga Fire, Benea Reach, Kango, Dmitry Fyodorov, Patski Love / Chris Stallion, Frank Znort Quartet, DJ Kaos, Audion, Alter Ego, Surgeon, Mathew Johnson.

## Artister 2009
1. juli 2009: Klaxons, 2manydjs, N.A.S.A.m Does It Offend You, Yeah?!, Karin Park, Kleerup, Nordpolen

2. juli 2009: deLillos, Echo & the Bunnymen, Lukestar, Frank Znort Quartet, New Violators, Skansros

3. juli 2009: Opeth, Ihsahn, Vreid, El Caco, Silver, Monolithic

4. juli 2009: Santigold, Paperboys, Diplo, Mapei, Jaa9 & OnklP, Sweat.x & Gazelle, Name, Boy 8-bit, Organismen

## Artister 2010
**Hovedscene:** In Flames, Danko Jones, Audrey Horne, Scissor Sisters, Turdus Musicus, Crystal Castles, Mongolian Jetset, Kent, Sivert Høyem, johnossi, Bun B, Chiddy Bang og Joddski.

## Se også
* Liste over norske musikkfestivaler

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nettsider: Offisiell nettside
Kellye Nakahara

**Kellye Nakahara** (født 16. januar 1947 i Honolulu på Hawaii, død 16. februar 2020 i Pasadena i California) var en amerikansk skuespiller og maler. Hun var kjent for rollen som sykepleier Kellye i 86 episoder i TV-komedien *[[M*A*S*H (TV-serie)|M*A*S*H]]*.

## Liv og virke
Før Nakahara ble skuespiller flyttet hun fra Hawaii til San Francisco for å utvikle en karriere innenfor kunst. Hun giftet seg med David Wallett og flyttet videre til Los Angeles for å forsøke seg som skuespiller. Foruten *M*A*S*H* hadde hun mindre roller og gjesteopptredener på flere fjernsynsshow, og en liten rolle i filmen *[[Clue (film)|Clue]]* som den utenlandske kokken, og sammen med flere andre skuespillere fra *M*A*S*H* talsperson for IBM.

Nakahara arbeidet både som skuespiller, men også som maler, i hovedsak med vannfarger. Hun malte og stilte ut under sin ektemanns etternavn, Wallett. Hun fikk to barn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Intervju med Kellye Nakahara 
* Kellye Wallett Studio
Nurhaci

**Nurhaci** (mandsjuisk:   ***nurgaci***; kinesisk: 努爾哈赤, pinyin: *Nǔ'ěrhāchì*, eller 努爾哈齊, *Nǔ'ěrhāqí*), født 1559, død 30. september 1626), også kjent som **Qīng Tàizǔ** (清太祖 – hans posthume tempelnavn) regnes som grunnleggeren av mandsjunasjonaliteten (selv om den fikk dette navnet etter hans død).

## Liv og virke
Nurhaci styrte over jursjenene fra 1618 til 1626. Tidligere hadde han vært leder (*beile*) for jianzhouene etter hans far og bestefar Taksi og Giocangga ble myrdet i 1582, og fra 1616 var han *[[khan]]* over Jianzhou-føderasjonen, en undergruppe av jursjenene. Hans krig mot Míng-dynastiet ble av senere historikere rettferdiggjort som et forsøk på å hevne sin far og farfar. 

Han skal også ha lagd en skrift for det mandsjuiske språket. Han forente de forskjellige jursjen-stammene fra 1582 til 1618, og organiserte alle mandsjuene inn i de såkalte «åtte bannerne,» som ble grunnlaget for Nurhacis politiske system. Også mongoler og hankinesere ble etter hvert tatt opp i egne bannere.

I 1618 utropte han seg til khan over Det senere Jin-dynasti (mandsjuisk:  *Amaga aisin gurun*; kinesisk: 後金; *Hòu Jīn*), til minne om det jursjenske Jin-dynastiet. Samme år etter kunngjorde Nurhaci et dokument, «De syv store trakassereringene», der han regnet opp flere klagemål mot Mingdynastiet og oppfordret til opprør mot dynastiet. Så angrep han Kina under Ming-dynastiet og erobret Korea og deler av Liaodong. I 1619 knuste han en kinesisk-koreansk styrke som angrep basen hans Hetu Ala i slaget ved Sarhu. 

Han etablerte Mukden (den kinesiske provinshovedstaden Shenyang som han hadde erobret) som hovedstad for riket i 1625. 

Nurhaci døde i 1626, etter å ha blitt såret av en kanon i slaget ved Ningyuan. 

## Referanser


## Litteratur
*Pamela Kyle Crossley: *A translucent mirror: history and identity in Qing imperial ideology*. The Philip E. Lilienthal Asian studies imprint. Berkeley: University of California Press. 1999. ISBN 0-520-21566-4 (inb.)
*A.W. Hummel, (red.): *[[Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912)]]*. Washington. 1944
*Frederic Wakeman: *The great enterprise: the Manchu reconstruction of imperial order in seventeenth-century China*. Berkeley: Univ. of California Press. 1985. ISBN 0-520-04804-0 (set)
Pysjma

**Pysjma** (russisk: Пышма) er ei elv i Sverdlovsk og Tjumen oblast i Russland. Den er ei sideelv til Tura, og er 603 kilometer lang.

Pysjma har sitt utspring på 290 moh på østsiden av Uralfjellene ved byen Verkhnjaja Pysjma, like nord for Jekaterinburg. Elva løper ut på den vestlige delen av Det vestsibirske lavland, og munner ut i elva Tura på 46 moh, ved landsbyen Sosonovo, rundt 40&nbsp;kilometer øst for Tjumen. I sitt nedre løp meanderer elva kraftig. Den er her rundt 50 meter bred, tre meter dyp, med en strømhastighet på 0,2&nbsp;m/s.

Pysjmas nedbørfelt er på 19 700 km². Middelvannføringen er på  (maksimum , minimum 2&nbsp;m³/s). De viktigste sideelvene er fra høyre Kunara og Bolsjaja Kalinovka, og fra venstre Reft.

Pysjma fryser over i begynnelsen av november og forblir frosset til vårløsningen i april.

Byer ved Pysjma er Verkhnjaja Pysjma, Berjozovskij, Zaretsjnyj, Sukhoj Log og Kamysjlov.

## Referanser
Claudell Washington

**Claudell Washington** (født 31. august 1954 i Los Angeles i California, død 10. juni 2020) var en amerikansk baseballspiller som spilte i Major League Baseball for Oakland Athletics (1974–76), Texas Rangers (1977–78), Chicago White Sox (1978–80), New York Mets (1980), Atlanta Braves (1981–86), New York Yankees (1987-88, 1990) og California Angels (1989–90).

I 1986 ble Washington utestengt i 60 dager etter å ha vært involvert i en kokain-sak.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Hyphessobrycon

se teksten

***Hyphessobrycon*** er en gruppe karpelakser.
Det er fisk som lever i ferskvann i Sør-Amerika fra sørlige Mexico til Río de la Plata i Argentina.
Det er stor anatomisk mangfold i gruppen. *Hyphessobrycon*-artene blir fra 2 til 7 cm lange. 
De fleste artene er altetende, og lever stort sett av små krepsdyr, insekter, makk og dyreplankton.
Når de leker, sprer de eggene og vokter verken egg eller yngel.
Mange arter er populære akvariefisk.

## Arter

* Colombiatetra (*H. columbianus*)
* Dolkestikktetra (*H. erythrostigma*)
* Gul fantomtetra (*H. roseus*)
* Ildtetra (*H. amandae*)
* Norsk flaggtetra (*H. anisitsi*)
* Peru-tetra (*H. peruvianus*)
* Rosentetra (*H. rosaceus*)
* Serpatetra (*H. eques*)
* Sitrontetra (*H. pulchripinnis*)
* Svart fantomtetra (*H. megalopterus*)
* Svart neontetra (*H. herbertaxelrodi*)

## Eksterne lenker
*
Fredrik Tervaniemi

**Karl Fredrik Tervaniemi** (født 16. mai 1980) er en svensk tidligere fotballspiller..

Ut 2009-sesongen spilte Tervaniemi for Nybergsund, men kontrakten med klubben ble ikke forlenget. Han har også spilt for Alta, Fredrikstad FK og Eidsvold Turn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*Karl Fredrik Tervaniemi fotball.no
Porjus

**Porjus** er et tettsted i Jokkmokk kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 328 innbyggere.

Samfunnet vokste fram på begynnelsen av 1900-tallet i forbindelse med at Porjus kraftverk ble bygd her i Stora Luleälv, ved utløpet av Stora Lulevatten i årene 1910&ndash;1915. Den nye kraftstasjonen ble bygd i perioden 1971&ndash;1982. I dag er kraftverket i Porjus energiselskapet Vattenfalls tredje største vannkraftverk med en normal årsproduksjon på 1&nbsp;233&nbsp;GWh.
  
I kraftverkbyggets skygge vokste det frem et provisorisk samfunn, som man bare hadde tenkt skulle bestå i anleggsperioden, som man beregnet til fire år. Stadig flere funksjoner kom til for å dekke behovene for en stor stab anleggsarbeidere og tjenestemenn. Resultatet ble et på mange måter velordnet samfunn der styret i Vattenfall stod for både boliger og annen service. 

Som for de fleste andre kraftverksamfunnene, skulle man etter planen avvikle det så snart kraftverket stod ferdig. Porjus ble imidlertid værende, og hadde på det meste ca. 3000 innbyggere. I dag er Porjus det minste av Jokkmokk kommunes tre tettsteder. Porjus krysses av Luleälven, E45 og Inlandsbanan.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Porjus.se, nettsted om Porjus av *Porjus Bya- och Intresseförening*.
* Porjus Northern Light Village 
* Informasjon om kraftverket og visninger
Vuollerim

**Vuollerim** (lulesamisk: *Vuolleriebme*) er et tettsted i Jokkmokk kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 732 innbyggere.

Stedet ligger ved samløpet mellom Lilla og Stora Luleälven. To mil nord for Vuollerim ligger det store myrområdet Vuoskunáhpe.

## Historie
Ved utgravninger har man funnet levninger av en steinalderbosetning som er datert til cirka 4000 f. Kr.

Vuollerim ble grunnlagt i 1756 som ei jordbruksbygd. Vattenfalls utbygging av Porsi kraftverk i 1956-61 førte til stor innflytting til stedet, og jordbruket var etter dette ikke lenger den viktigste næringsveien.

## Næringsliv
De viktigste næringsveiene er skogbruket og vannkraften, ettersom Vuollerim, foruten Porsi vannkraftverk, også er hjemsted for driftkontoret for store deler av de øvrige kraftverkene i Luleälven. Vattenfall er den største arbeidsgiveren med flest ansatte, og mange lokale foretak er underleverandører til Vattenfall.

## Fotogalleri

Fil:Runo Lette Spåtrumma.JPG|*Spåtrummans tecken* av Runo Lette utanför Vattenfalls kontor
Fil:Skulptur Vuollerims centrum.JPG|Skulptur i Vuollerims centrum
Fil:Higland Hotel Vuollorim.JPG|Highland Hotell   
Fil:Vuollerim 6000.JPG|Det arkeologiska museet Vuollerim 6000 Natur och Kultur
Fil:Bagarstugan vid Vuollerims hembygdsgård.JPG|Bagarstugan vid Vuollerims hembygdsgård
Fil:Vägbron över Luleälv vid Vuollerim 02.JPG|Vägbron över Luleälven vid Vuollerim


## Referanser
Rosa Mota

**Rosa Maria Correia dos Santos Mota** (født 29. juni 1958 i Porto) er en tidligere portugisisk friidrettsutøver, olympisk mester på maraton.

Hun begynte med terrengløp allerede i skoletiden. I 1980 møtte hun Pedro Pedrosa, som ble hennes trener gjennom hele karrieren. I EM 1982 i Athen ble det for første gang arrangert maraton for kvinner i et internasjonalt mesterskap. Det var samtidig Motas aller første maratonløp, der hun slo favoritten Ingrid Kristiansen. Hun forsvarte tittelen to ganger, først i EM 1986 i Stuttgart, og deretter i EM 1990 i Split.

I OL 1984 i Los Angeles tok hun bronse, og året etter satte hun personlige bestenotering i Chicago Marathon med tiden 2:23:29. Det holdt imidlertid bare til tredjeplass, bak Joan Benoit og Ingrid Kristiansen.

I VM 1987 vant hun maratonløpet hele sju minutter foran sølvmedaljøren, og i OL 1988 i Seoul kronet hun karrieren med olympisk gullmedalje.

«A nossa Rosinha» (*Vår lille Rosa*, som hun ofte blir omtalt som i hjemlandet) er en av Portugals mest kjente idrettspersonligheter, ved siden av Eusébio, Carlos Lopes og Luís Figo.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moskosel

**Moskosel** (umesamisk: *Måskuossuvvane*) er et tettsted i Arvidsjaur kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Det ligger rundt 35 kilometer nord for Arvidsjaur. I 2010 hadde tettstedet 232 innbyggere.

## Referanser
Paracheirodon

* falsk neontetra
* kardinaltetra
* neontetra

***Paracheirodon*** er en slekt med karpelakser, som blant annet omfatter neontetra, en av verdens aller mest populære akvariefisker.
Alle artene blir rundt 3 cm lange, og ligner på *[[Hyphessobrycon]]*. De har alle en karakteristisk iriserende blå lateral linje, men har noe forskjellige fargetegninger.

De foretrekker brøtt, surt vann og lever stort sett av små krepsdyr, insekter, makk og dyreplankton. 
Når de leker, sprer de eggene og vokter verken egg eller yngel.

Navnet *Paracheirodon* kommer fra gresk χείρ (hånd) og οδών (tenner), med forstavelsen παρά (ved siden av) for å skjelne dem fra den lignende gruppen *[[Cheirodon]]*.

## Eksterne lenker
*
Antroposofisk Selskap

**Antroposofisk Selskap** i Norge organiserer det antroposofiske arbeidet i Norge.

Det norske selskapet er en avlegger av Anthroposophische Gesellschaft, som har sete i Dornach i Sveits og som har over 30 frittstående avleggere i hele verden.

Antroposofisk Selskap i Norge ser sitt fremste mål i å anspore arbeidet med antroposofi i Norge. Selskapet arrangerer eller samarbeider om en rekke foredrag, kurser og stevner, både offentlig og for medlemmer. En annen viktig oppgave er å pleie kontakten med de forskjellige arbeidsfeltene som er inspirert av antroposofien. Selskapet utgir bladet «Antroposofi i Norge» som utkommer med fire numre i året.

Foruten å være et initiativorgan for antroposofi, utfører selskapets styre («Arbeidsledelsen») administrative og koordinerende oppgaver på vegne av medlemmene og de antroposofiske gruppene i Norge.

Det norske landsselskapet ble grunnlagt 17. mai under Rudolf Steiner (1861–1925) sitt besøk i Oslo 1923. I forhold til folketallet har Antroposofisk Selskap i Norge idag det fjerde høyeste antall medlemmer, etter Sveits, Nederland og Tyskland.

## Eksterne lenker
* Antroposofisk Selskap i Norge Antroposofisk Selskap
* Fra antroposofiens første tid i Norge, Terje Christensen, Libra 1988 2/3 

## Litteratur
* Terje Christensen: *En kulturimpuls slår rot*, Antropos Forlag, ISBN 978-82-79-40067-7
Tord Vardøen

**Tord Vardøen** spilte session keyboard for det norske black metal bandet Satyricon i 1993.

## Kilder
*Satyricon Medlemmer
Schnals

**Schnals** (uttales «sjnals»; italiensk *Senales*) er en italiensk kommune i Ötztal-Alpene i Syd-Tirol. Kommunen er omtrent sammenfallende med dalen **Schnalstal** (italiensk *Val Senales*) og omfatter fem landsbyer:
* *Katharinaberg* (italiensk *Santa Caterina*; 1245&nbsp;moh.) i et utpreget landbrukslandskap;
* *Karthaus* (*Certosa*; 1327&nbsp;moh.), som ligger innenfor murene til et forhenværende karteuserkloster (grunnlagt 1326, opphevet 1782);
* *Unser Frau* (*Madonna*; 1500&nbsp;moh.), hovedstedet i dalen med kirke og museer;
* *Vernagt* (*Vernago*; 1700&nbsp;moh.), ved bredden av den regulerte *Vernagtsee*;
* *Kurzras* (*Maso Corto*; 2011&nbsp;moh.), tidligere en nokså isolert gård, som siden 1970-tallet har vokst seg til et turistisk senter med bl.a. alpinskianlegg (opp til 3211&nbsp;moh.) og hoteller.

Schnalstal er en nordlig sidedal av Vinschgau og er fra denne bare tilgjengelig gjennom et bratt og smalt juv, der elven *Schnalser Bach* forlater dalen. Den mindre og ubebodde *Pfossental* hører også til Schnals kommune. Inngangen til Schnalstal, som bevoktes av borgen Juval, ligger i kommunen Naturns. Schnalstal begrenses av *Saldurkamm* (opptil 3433&nbsp;moh.) i syd og vest, av den fredete *Texelgruppe* (opptil 3336&nbsp;moh.) i øst og av Ötztal-Alpenes hovedkam (opptil 3739&nbsp;moh.) i nord. Med denne beliggenheten er Schnalstal et populært mål for både sommer- og vinterturister samt «Ötzi»-entusiaster.

Sammen med den nordlige nabokommunen, Sölden i Østerrike (Nord-Tirol), utgjør Schnalstal området med den høyest beliggende bosetningen i Øst-Alpene: Her befinner seg flere gårder som ligger på rundt 2000&nbsp;meter over havet (bl.a. *Kurzras* og *Finailhöfe*). Venter Tal, som ligger nord for Alpenes hovedkam og i dag hører til Sölden, utgjorde i historisk tid en demografisk, økonomisk og forvaltningsmessig enhet med Schnalstal. Fremdeles brukes liene i Venter Tal som fjellbeite av bøndene i Schnalstal. På veien dit passerer de Alpenes hovedkam ved Hochjoch-passet og krysser noen mindre isbreer med sauene sine, ikke langt fra stedet der ismannen Ötzi døde for 5300&nbsp;år siden på vei fra Schnals- til Venter Tal. Sauene drar på beite i midten av juni og føres normalt tilbake annen søndag i september.

Befolkningen er nesten rent tysktalende (98 %).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Turistinformasjon om Schnalstal
* Schnalstals alpinskianlegg
* «Ötzi»-museet Archeoparc
* Schnals kommune
Sociobiology

***Sociobiology*** en engelsk sakprosabok fra 1975, skrevet av Edward O. Wilson. Boka førte til at forfatteren både ble berømt og beryktet, og regnes som grunnleggelsen av fagfeltet sosiobiologi.

Boka kom først ut i 1975 i forlaget Belknapp Press med undertittelen *The new synthesis* («Den nye syntesen»). I&nbsp;1980 utga Wilson i samme forlag en kortere versjon (366 sider) med undertittelen *The abridged version* («Den forkorta versjonen»). Til 25-årsjubileet i 2000 ble bokas første utgave gjenutgitt med et nytt forord av forfatteren.

Boka omhandler på 697 sider og i 27 kapitler evolusjonen (del I) og mekanismene (del II) av sosial adferd, og presenterer særtrekk ved de ulike sosiale dyregruppene (del III). Det siste kapitlet (på 29 sider) er viet mennesket, og prøver å vise at de samme metodene som har vist seg å være fruktbare for andre dyrearter, med fordel også kan anvendes på vår egen art. Dette ene kapitlet har skapt furore og kan sies, spesielt utenfor biologenes kretser, å ha farget oppfatningen av hva både boka og faget sosiobiologi dreier seg om. Boka førte til sterke protester fra blant annet samfunnsvitere, men også fra en del marxistiske biologer. (Eksempler er amerikanerne Richard Lewontin og Stephen Jay Gould, mens briter som John Maynard Smith ikke hadde de samme problemene med boka). Årsaken til disse til dels voldsomme reaksjonene lå sannsynligvis i at kapitlet (og med det hele boka, og med den hele faget sosiobiologi) delvis ble misforstått til å innebære at menneskers atferd er genetisk determinert. Denne oppfatningen er imidlertid biologisk uholdbar, og formidles da heller ikke i boka.
Gendeterminisme

**Gendeterminisme** eller **genetisk determinisme** betegner oppfatningen om at biologiske egenskaper generelt &ndash; og menneskelig adferd spesielt&nbsp;&ndash; er fullstendig bestemt av arvematerialet. Gendeterminisme er dermed en variant av determinismen der den determinerende «kraften» tillegges genene. Det fins ingen vitenskapelig støtte for gendeterminismen. Tvert imot tilsier all tilgjengelig biologisk kunnskap at samtlige egenskaper ved levende vesener påvirkes av både arv og miljø.

Forestillingen om en genetisk determinisme dukker av og til opp i debatter om evolusjonspsykologi eller human sosiobiologi. Ofte kan den se ut til å springe ut av en feiltolkning av den biologiske litteraturen. Både Edward O. Wilson og Richard Dawkins har f.eks. blitt beskyldt for å forfekte gendeterminsme i sine respektive bøker (bl.a. *[[Sociobiology]]* og *[[Det egoistiske genet]]*), men bøkene uttrykker ikke noe slikt syn. Wilson, Dawkins og andre biologer uttaler seg ofte om effekten arvelige disposisjoner har for adferd, men det er ikke ensbetydende med at slike disposisjoner determinerer adferd. Arvelige effekter utelukker ikke andre påvirkninger, som miljø eller (hos mennesker) bevisste valg. Utsagnene om arvelige effekter er likevel berettiget og viktige for en fullgod forståelse av adferd, siden de *[[ceteris paribus|under ellers like forhold]]* er *med på* å bestemme handlinger.
Guslitsa (elv)

**Guslitsa** (russisk: Гу́слица) er ei elv i Moskva oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til elva Nerskaja. Elva er 36 kilometer lang og har et nedbørfelt på .

Byen Jegorjevsk ligger ved Guslitsa.

## Eksterne lenker
* 

## Referanser
Punktbarkmåler

**Punktbarkmåler** (*Aethalura punctulata*) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere  (Geometridae). Den forekommer nord til Sogn og Fjordane i Norge.

## Utseende
En middelsstor (vingespenn 24 – 35&nbsp;mm), slank, grå måler. Forvingen har tre parallelle, mørke tverrbånd som i alle fall er tydelige ved forkanten, bakvingen har to tverrbånd. Larven er lysgrå med smale, hvite lengdestriper på ryggen og spredte, svarte flekker. Hodet er svartflekkete.

## Levevis
Punktbarkmåleren lever i løvskog der larvene finnes hovedsakelig på bjørk (*Betula* spp.), men de kan også spise svartor (*Alnus glutinosa*). De voksne målerne flyr om natten i mai – juni og kommer gjerne til lys.

## Utbredelse
Arten lever i Europa. I Norge er den funnet nord til Sogn og Fjordane.

## Litteratur
* Aarvik, Leif, Berggren, Kai, Hansen, Lars Ove. 2000. *Norges Sommerfugler. Catalogus Lepidopterorum  Norwegiae.* Norsk entomologisk forening. 192 sider. ISBN 82-995095-1-3
* Aarvik, Leif, Hansen, Lars Ove, Vladimir Kononenko. 2009. *Norges Sommerfugler. Håndbok over Norges dagsommerfugler og nattsvermere.* Norsk entomologisk forening, Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo. 432 sider. ISBN 978-82-996923-2-8

## Eksterne lenker
* 
* Nettsiden ''Svenska Fjärilar'', med bildegalleri
* www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/ Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om norske sommerfugler.
* Bilde av larven, fra Kimmo's Lep site
Tsjusovaja

**Tsjusovaja** (russisk: Чусова́я) er ei elv i Perm kraj, Sverdlovsk oblast og Tsjeljabinsk oblast i Russland. Den er ei sideelv til Kama. 

Elva er 592&nbsp;km lang, med et nedbørfelt på 23 000 km². Den munner ut i Tsjusovojbukta i Kamskij-reservoaret. Den fryser vanligvis til i november, og forblir frosset over til vårløsningen i april&ndash;mai. Vårflommen varer vanligvis til midten av juni. 

Den  viktigste sideelver er Mezjevaja Utka, Serebrjanka, Kojva, Usva, Revda og Lysva. En annen interessant sideelv er Kumysj, som renner rundt 6&nbsp;km under jorden. Stedet hvor den forsvinner heter *Nyrok* (russisk: нырок &ndash; oversatt: «dukk») blant lokalbefolkningen, mens stedet hvor den dukker opp igjen heter *Bynyrok* (russisk: вынырок &ndash; oversatt: «kommer til overflaten»). 

Tsjusovaja er mye brukt til vannforsyning, og forsyner blant annet Jekaterinburg. Elvehavner ved Tsjusovaja er Perm og Tsjusovoj.

Tsjusovaja er berømt for sine store klipper langs elvebredden. En av de mindre klippene er avbildet til høyre. Noen av klippene var farlige for båttrafikken under vårflommen, og ble kalt *Bojtsy* (russisk: бойцы &ndash; oversatt: krigere). Mange av de største klippene langs elva har navn. 

## Referanser
Tomasz Zahorski

**Tomasz Zahorski** (født 22. november 1984 i Barczewo) er en polsk fotballspiller som spiller for GKS Katowice i Polen.

## Klubbfotball
### Karriere
Han startet karriereni lokalklubben Pisa Barczewo, og kjøpt opp av Stomil Olsztyn for senere å bli kjøpt opp av OKS 1945 Olsztyn. Etter et lite opphold i OKS Oltsztyn ble *Zahorski* solgt til eliteklubben Dyskobolia Groclin som spiller i Orange Ekstraklasa, etter en heller mislykket sesong med kun to nettkjenninger, ble spilleren lånt ut til Górnik Łęczna, men da denne klubben ble rammet av korrupsjonsskandalen i polsk fotball i 2007, og degradert til 3. divisjon, måtte de avbryte låneavtalen. Górnik Zabrze, som en stund hadde vært interessert i spilleren, fikk kjøpt ham fra Dyskobolia Groclin.

## Landslagsfotball
Den 2. oktober 2007 debuterte Zahorski på  under ledelse av Leo Beenhakker i en gruppekamp mot  som endte 1–0 til Polen. Det første landslagsmålet kom i en treningskamp mot  den 27. februar 2007, som endte 2–0 til Polen.

Til tross for sin unge alder ble Zahorski tatt ut til å spille i EM 2008, og i kampen mot  fikk han sin internasjonale mesterskapsdebut.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Profil på 90minut.pl
Jon Magne Leinaas

**Jon Magne Leinaas** (født 11. oktober 1946) er en norsk kvantefysiker. Han har siden 1989 vært professor i fysikk ved  Universitetet i Oslo.

Han har cand.real. (1970) og dr.philos. (1980) i fysikk utdannet i Oslo.  

Leinaas er kjent fra oppdagelsen av anyoner sammen med Jan Myrheim (1976).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Christian Panucci

**Christian Panucci** (født 1973) er en italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller.

Han spilte sist i Parma FC. Panucci var en forsvarsspiller som vanligvis spilte høyreback, men han spille også på venstresiden eller som midtstopper.

## Karriere
### Klubbkarriere
Panucci begynte å spille for Genoa CFC i 1992, og gikk deretter til AC Milan. Panucci gikk senere til Real Madrid (hvor han ble den første italienske spilleren noensinne), Internazionale, Chelsea FC, AS Monaco FC før han gikk til Roma i 2001. Han har vunnet Mesterligaen med både Milan og Real Madrid. På disse to stedene, samt i Roma, har han hatt Fabio Capello som manager. I 2009 gikk kontrakten med AS Roma ut.

### Landslagskarriere
Panucci var del av laget som vant U21-EM i 1994.

Panucci debuterte på Italias landslag i september 1994 (mot  i en kvalifiseringskamp til EM 1996. Han ble imidlertid ikke tatt ut i EM-troppen på grunn av en uoverensstemmelse med landslagssjefen Arrigo Sacchi, og ble ikke fast i landslagstroppen før under VM 2002. Han representerte landet under VM 2002 og EM 2004.

Panucci hadde ikke spilt for Italia på over tre år etter EM 2004 i Portugal, han var blitt oversett av Marcello Lippi som hadde kommet på kant med mens han spilte for Inter. 34 år gammel fikk han imidlertid en ny sjanse av den nye landslagssjefen Roberto Donadoni, som kalte ham inn til kvalifiseringsoppgjørene til EM 2008 mot ,  og .

Dermed kunne Panucci spille sin 50. landskamp for Italia på stadionet der han begynte fotballkarrieren, i Genova.

#### EM 2008
13. juni scoret han Italias første mål mot  i EM 2008.

## Trofeer
### AC Milan
* **[[Serie A]]**: 
** 1993-94, 1995-96
* **[[Supercoppa Italiana]]**
** 1993, 1994 
* **[[Mesterligaen i fotball for menn|Mesterligaen]]**
** 1993-94
* **[[UEFA Super Cup]]**
** 1994

### Real Madrid
* **[[Mesterligaen i fotball for menn|Mesterligaen]]**
** 1997-1998
* **[[Intercontinental Cup]]**
** 1998

### AS Roma
* **[[Coppa Italia]]**
** 2006-07, 2007-08
* **[[Supercoppa Italiana]]**
** 2007

## Landslagsmål

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Helsingfors sentralstasjon

**Helsingfors sentralstasjon** (finsk *Helsingin päärautatieasema*; 1919-2010 *Helsingfors järnvägsstation*, finsk: *Helsingin rautatieasema*) er et landemerke, jernbanestasjon og trafikknutepunkt i Helsingfors.

Daglig reiser ca. 200&nbsp;000 passasjerer over stasjonen, med busser, sporvogn, t-bane, nærtog og fjerntog. I løpet av 2019 var 37 005 824 pendlere via stasjonen. Stasjonen er Finlands viktigste fjerntogstasjon, med trafikk til de fleste store byene i landet. Sentralbanestasjonen, Rautatientori, og metrostasjon ligger i samme bygning. Alle tog fra Finland til St. Petersburg og Moskva i Russland går også fra Helsingfors sentralstasjon.

Jernbanesporene i Helsingfors ble bygget på 1860-tallet. Stasjonsbygningen, kledd i granitt, ble tegnet av Eliel Saarinen og innviet i 1919. Bygningen er kjent for sitt klokketårn og Lyhdynkantajat («Lanternebærerne»), statuer av Emil Wikström. Helsingfors sentralstasjon ble valgt som en av verdens vakreste jernbanestasjoner av BBC i 2013. Helsingfors sentralstasjon har blitt symbolet på hele jernbanenettet i Finland. For eksempel bruker det finske jernbaneselskapet VR bildet av stasjonen og statuene ved siden av hovedinngangen i sin reklame.

## Historie

Helsingfors' første jernbanestasjon ble bygget i 1860 da Finlands første jernbanelinje åpnet mellom Helsingfors og Tavastehus. Arkitekt var Carl Albert Edelfelt.

Stasjonen ble raskt for liten, og i 1904 ble det utlyst en arkitektkonkurranse. Det kom inn 21 forslag, og Eliel Saarinen vant med et forslag som ble kritisert for sitt nasjonalromantiske uttrykk. En ny konkurranse ble utlyst, og avgjort i 1909. Den nye stasjonsbygningen, som fremstår som en overgang mellom nasjonalromantikk/art nouveau og funksjonalisme, åpnet 5. mars 1919. Bygningen er utført i finsk granitt, og dens mest karakteristiske trekk er klokketårnet, og fire statuer foran hovedinngangen, som bærer lamper.

Stasjonen har blitt utvidet og fornyet i flere omganger. På 1960-tallet ble den underjordiske *stasjonstunnelen* åpnet. De første overvåkningskameraene ble montert i 1968. I 1982 åpnet t-banestasjonen under jernbanestasjonen, og i 2000 fikk perrongene et glassoverbygg. Et slikt glasstak var beskrevet allerede i Saarinens første planer. I 2003 åpnet et kjøpesenterområde i vestfløyen, og samme år åpnet et hotell ved siden av vestfløyen, over plattform 12-19. 

President Kyösti Kallio døde av et hjerteinfarkt på Helsingfors jernbanestasjon 19. desember 1940 på vei til sitt hjem i Nivala. 

Stasjonen er angivelig verdens eneste jernbanestasjon med et *Presidentens venterom*. Rommet, på 50 m² brukes bare av presidenten og hennes gjester. Salen og dens møbler er formgitt av Eliel Saarinen, og rommet har to innganger: en mot hovedventerommet og en mot Jernbanetorget. Salen ble oppført for tsaren i 1911.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wang Lina (friidrettsutøver)

**Wang Lina** (født 28. februar 1983 i Chongqing) er en kinesisk lengdehopper.

I lengde har hun sølvmedalje fra junior-VM i 2002. I OL i 2004 klarte hun ikke å kvalifisere seg for lengdefinalen.
I 2005 testet hun positivt på 19-norandrosteron, og ble utestengt i to år. 

Hennes personlige rekord i lengde er 6.72 meter, oppnådd i juli 2004 i Beijing.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Reith im Alpbachtal

**Reith im [[Alpbachtal]]** er en kommune i Østerrike i distriktet Kufstein og ligger rundt 30 km sørvest for Kufstein, 17 km vest for Wörgl og 8 km øst for Jenbach på den sørlige siden av elven Inn. Reith har 2 662 innbyggere.

Landsbyen er svært gammel, og er første gang nevnt i dokumenter fra 976. På 1400-tallet og fram  til 1800-tallet ble det utviklet sølv og kobber i området. Dagens viktigste næringsveier er landbruk og turisme.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Douglas Walker

**Douglas Walker** (født 28. juli 1973 i Inverness) er en tidligere skotsk friidrettsutøver.
I 1998 ble han Europamester både på 200 meter og på 4 x 100 meter. Han har den europeiske rekorden på 300 meter med tiden 31.56&nbsp;sekunder, en distanse som veldig sjelden blir løpt. I 1998 ble han utestengt for bruk av nandrolon.

## Høydepunkter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johan Peter Holtsmark

**Johan Peter Gabrielsen Holtsmark** (1894–1975) var en norsk atomfysiker og akustiker.

Han var sønn av fysikeren Gabriel Holtsmark og Margrethe Weisse. Gjennom faren ble han tidlig interessert i fysikk og deltok allerede 1907 i *Fysisk Selskab* (ble senere til Norsk Fysisk Selskap) hvor han  senere ble leder (1958–60). Han tok examen artium i 1911 ved Kristiania katedralskole og begynte å studere ved Det Kongelige Frederiks Universitet samme år.  Etter ett år reiste han til Würzburg for å studere under Wilhelm Wien. Dette resulterte i en publikasjon om lysutsendelse fra hydrogen indusert ved katodestråler. Han tilbrakte lignende studieopphold under Vilhelm Bjerknes i Leipzig og Peter Debye i Göttingen. I 1918 mottok han en dr.philos. grad uten å ha avlagt en normal embetseksamen med en eksperimentell avhandling om intensitetsforløpet i seriespektra fremkalt ved katodestråler.
 
Et meget godt bilde han på denne tiden gjorde av absorpsjonsspektrumet til natrium, ble benyttet som en sentral illustrasjon i boken *Atombau und Spektralinien* av Arnold Sommerfeld fra første utgave i 1919. På den tiden var dette den viktigste lærebok i atomfysikk som fantes.

Etter avlagt doktorgrad og et kortere studieopphold i London, ble Holtsmark i 1920 ansatt som amanuensis ved universitetet i Kristiania under professor Lars Vegard. Allerede i 1923 ble han engasjert som professor ved den nylig etablerte linjen for teknisk fysikk ved NTH i Tronhjem etter Sem Sæland. I 1927 publiserte han et arbeid sammen med den svenske fysiker Hilding Faxén om spredning av elektroner i gasser. Her ble en ny, matematisk metode utviklet basert på **partialbølger** som nå er standard og inngår i omtrent alle lærebøker om moderne kvantemekanikk. Holtsmark virket ved NTH inntil overgang tilbake til Universitetet i Oslo i 1943 hvor han ble til sin avgang ved nådd aldersgrense i 1964.

Ved NTH hadde Holtsmark under veiledning av Odd Dahl bygget opp landets første Van de Graaff-generator (1933–1937).  Med denne kunne det for første gang i Skandinavia utføres atomkjernereaksjoner med elementærpartikler som ble akselerert i laboratoriet. Ved hans overgang til Oslo ble denne demontert av hans medarbeider Roald Tangen og bygget opp igjen ved Fysisk Institutt på Universitetet i Oslo.  

Holtsmark hadde ellers spesiell interesse for akustikk og etablerte det akustiske forsknings-laboratorium (1929) ved NTH, der han assistert av Reno Berg og andre,
veiledet blant annet Vebjørn Tandberg og Erik Julsrud.  Han gjestet akustikk-laboratoriene ved Siemens og AEG (1930) og var medlem i den amerikanske akustikerforening.

Holtsmark deltok i arbeidsutvalget som ledet til opprettelsen av det europeiske laboratoriet for høyenergifysikk, CERN, i Genève. 

Han var bror til filologen Anne Holtsmark (1896–1974), siv. ing. Bent Holtsmark (1899-1977), Marie Kraugerud, født Holtsmark (1902–1994) og kunstneren Karen Holtsmark (1907–1998).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Flommen på Sør- og Østlandet 1987

**Flommen på Sør- og Østlandet 1987** var en storflom som følge av kraftig regn og snøsmelting. Regnet utløste flere flomskred og ble etterfulgt av kraftig vind. Samtidig var det stormflo langs Oslofjorden. Det ble store skader på eiendom og skog.

Tidlig i oktober 1987 falt det en del regn som førte til at bakken ble mettet med vann. Det
kom inn et kraftig uvær fra Den engelske kanal og inn gjennom Oslofjorden 16. og 17. oktober 1987. Ett-døgnsnedbøren ble målt til 30-60 mm (maks 97 mm) og to-døgnsnedbøren
til 45-80 mm (maks 120mm).

Vannstanden i Oslofjorden steg som følge av springflo og kraftig vind, og den overgås bare av høyeste vannstand som ble målt i 1914 i Oslo.

Byene Oslo, Tønsberg og Grimstad ble svært utsatt og berørt av flommen. Store deler av byen Tønsberg sto under vann, og på Mammutkrysset fløt det båter rundt omkring. I Grimstad gjorde flommen store skadeverk på båthavner. På Aker Brygge i Oslo ble et byggeområde oversvømt.

## Se også
*Flommen i Sandviksvassdraget 1987

## Referanser


## Litteratur
*L. K. Engen: *Flommen på Sør- og Østlandet i oktober 1987*. NVE Publikasjon Nr V 15 1988, Vassdragsdirektoratet. ISBN 82 410 0028 6
Edna

**Edna** er et kvinnenavn med opprinnelse i hebraiske *edna*, «nytelse».

## Etymologi
*Edna* har gresk opprinnelse og er videre avledet av hebraisk *ednah*, «glede, fryd». Det er beslektet med arabisk *ghadan*, «luksus».

## Utbredelse
*Edna* var et populært navn i USA fra 1880-årene til 1920-årene. Det var blant de 20 mest brukte navnene for jenter født i USA hvert år i perioden 1889–1917.

I England var *Edna* et populært navn fra 1910-årene til 1930-årene.
	

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Edna Ferber (1885–1968), amerikansk forfatter
* Edna St. Vincent Millay (1892–1950), amerikansk lyriker
* Edna Purviance (1895–1958), amerikansk stumfilmskuespiller
* Edna Thomassen, norsk politiker

## Annen bruk av navnet
* Dame Edna, rollefigur spilt av den australske komikeren Barry Humphries

## Referanser


## Eksterne lenker
*