Audun Engh

**Audun Engh** (1948–2023) var en norsk jurist, redaktør og stedsaktivist. Han myntet det norske begrepet plansmie fra det engelske *charette*, som er en direktedemokratisk arbeidsform for stedsutvikling. Blant Enghs kjernesaker var tradisjonsbasert arkitektur, steds- og byutvikling i menneskelig skala og å bringe lokal medbestemmelse inn i byutviklingen, for på den måten å gi makten over omgivelsene tilbake til folket. I en periode på 30 år var Engh det stabile elementet i redaksjonen til *[[Gateavisa]]*, har vært karakterisert som avisas «grå eminense», og brukte det ironiske aliaset «Josef S» som skribent. Han skrev siden gjennom mange år om film i *[[Klassekampen]]* og rapporterte for ulike medier fra blant  de rundt 35 gangene han deltok på filmfestivalen i Cannes.

## Gateavisa
Engh hadde sitt første møte med *Gateavisa* og kollektivet i Hjelmsgate 3 i Oslo tidlig i 1971, og resten av 1970-tallet pendlet han mellom Hjelmsgate og Juridisk fakultet. For ikke ødelegge en mulig juridisk karriere brukte han skribentnavn i løpet av tiåret. Han har siden uttalt at «Jeg var mer en formidler av motkulturens og hippiebevegelsen ideer, enn praktisk utøver av livsstilen. Jeg lå langt etter andre rusmiddelbruk, og var en av de få som på den tiden ikke engang røkte tobakk.» I hele tiåret bodde han i barndomshjemmet i Madserud allé hvor han disponerte en kjellerstue preget av tidsånden med psykedeliske plater og plakater, undergrunnsaviser og andre kulturminner. Den ble et møtested for folk med tilknytning til *Gateavisa*. Dette rommet ble gjenskapt på Oslo Bymuseums utstilling «Søttitallet» som åpnet i 1917 som et eksempel på kulturhistorie. 

Fra 1980 og tre år framover var Villa Kvældsro i Holsts gate 13 på Torshov et kollektiv for flere redaksjonsmedlemmer, og hvor den kjente søppelaksjonen i 1981 ble organisert fra. Fire fra kollektivet, Engh sammen med Christian Vennerød, Jon Rognlien og Mari Toft, konfiskerte søppelsekkene fra Gro og Kåre, og deretter analyserte innholdet i Villa Kvældsro.  Det resulterte i en ti sider lang reportasje i *Gateavisa*, *Gateavisa* begrunnet aksjonen i garbagologi, fremmet av den amerikanske hippiaktivisten A.J. Weberman, som en form for politisk arkeologi. Over 40 år senere ble denne søppelaksjonen, som i sin tid fikk stor medieomtale, gjenskapt i den siste episoden av den satiriske TV-serien *[[Makta]]*.

## Etter Gateavisa

I 1988 fylte Engh 40 år og i den anledning tok Thomas Hylland Eriksen initiativet til et festskrift, unikt for en såpass ung person, *Motkultur, utopi og de gode liv*. Innholdet var ikke endeløse hyllester, men en rekke essay der skribentene omhandlet ulike tema tilknyttet *Gatavisa*s ånd som anarkisme og motkulturens betydning for samfunnsdebatten.

Utover 90-tallet arbeidet Engh mindre i redaksjonen, dog bidro han fortsatt med tidvise artikler, men forsvant etter hvert fra miljøet. Etter jusseksamen i 1979 og til midten av 1980-tallet arbeidet han for det kommunale selskapet Oslo Byfornyelse med rehabilitering av boerovertagelse av gamle bygårder på østkanten i Oslo. Fra slutten av 80-tallet arbeidet han som advokat, blant annet med asyl og straffesaker. 

Han jobbet samtidig som freelance-journalist, for *[[Klassekampen]]*, *[[Tankesmien Agenda|Agenda Magasin]]*, og ulike radiostasjoner, blant annet med rapporter fra de rundt 35 gangene han deltok på filmfestivalen i Cannes. Han arbeidet også med dokumentarfilm, blant annet med filmen *Vårt land ble tatt fra oss*, om urbefolkningen i dagens USA og deres kamp for å bevare sin kultur. Den ble vist på NRK i 1972. Han har også arbeidet med en dokumentarer om de amerikanske beat-poetene Allen Ginsberg og Lawrence Ferlinghetti, basert på intervjuer han har gjort med dem. 

## Arkitekturopprøret
På slutten av 90-tallet ble han daglig leder av Stiftelsen Byens fornyelse, som arbeidet for å fremme tradisjonsbasert arkitektur, som er den norske avdelingen av det internasjonale nettverket INTBAU; «International Network for Traditional Building, Architecture and Urbanism».

Engh var med å stifte INTBAU i 2001 sammen med blant andre Petter Olsen og daværende kronprins og senere kong Charles, hvor han i mange år var styremedlem i INTBAU Norge, som arbeider for tradisjonell arkitektur og byggeskikk. Engh har trukket fram det mangeårige engasjement Charles hadde for tradisjonell arkitektur i nybygg, og anslo å ha møtt den britiske monarken om lag seks ganger. I samtale med den kongelige beskytter har Engh fortalt at «Vi har blant annet snakket om norske stavkirker. Og om kulturminnevern i Transylvania i Romania, der vi begge har vært aktive i bevaring av landsbyer og kirker.» Engh var en kritiker modernistisk arkitektur, som han betegnet som en ideologi som bør bekjempes.

I 2016 var Engh en av stifterne av bevegelsen «Arkitekturopprøret Norge», som fremhever klassisk arkitektur som en kontrast til det som oftest bygges i dag. Som frontfigur i bevegelsen har han bidratt til å skape oppmerksomhet om byplanlegging og om hvordan arkitektur påvirker innbyggerne i en positiv eller negativ retning. 

Engh fikk i 2016 Livsverksprisen av Vestre Stabekk Vel sammen med Arne Sødal og Erling Okkenhaug. I 2017 vant Engh Agenda Magasins kronikk-konkurranse hvor temaet var «Hvilket offensivt politisk prosjekt bør Norge satse på de neste ti årene?».

Han mottok Sivilisasjonsprisen for 2020 av tidsskriftet *Sivilisasjonen,* med utdeling i 2022 grunnet utsettelse på grunn av koronapandemien. Juryens begrunnelse var Enghs jurdiske innsats for klassisk arkitektur for å bevare Grünerløkkas klassiske bebyggelse, lederskap av den norske avdelingen av INTBAU og organisasjonen Byens Fornyelse, samt som en av grunnleggerne av «Arkitekturopprøret» i Norge.


*«Mitt arbeid med for mangfold innen arkitektur utløste voldsomme angrep fra etablissementet i arktekturfaget. (...) Basert på erfaringer fra *Gateavisa*, konkluderte jeg med at troende ideologer oppfører seg omtrent like intelerant og autoritært, enten de er tilknyttet en bevegelse innen politikk, religion eller estetikk. De antiautoritære utfordrerne må ikke la seg vippe av pinnen og bli kuet av slike forsøk på utdefinering. Vi bør heller more oss over maktmenneskers primitive forsvarsmekanismer, og ufortrødent vandre videre på den krongletestien i retning av et mer liberalt og fritt samfunn.»*─ Audun Engh, 2020


## Privat liv
De siste årene av sitt liv led Engh av sin framskredne nervesykdom ALS. Audun Engh var sønn av Ragnhild Engh (født Espeland) og Arnljot Engh (1906-1987), som var mangeårig kinodirektør i Oslo. Han var sammen med Grace Anundsen, som var til stede under utpakkingen av søppelfangsten i 1981, og hadde sønnen Daniel Engh Anundsen med henne. I tillegg hadde han ytterligere to barn. Engh har donert sine private arkiv til Nasjonalbiblioteket, som opprettet et motkulturarkiv rundt Enghs samlinger.

## Referanser


## Litteratur
* Eriksen, Thomas Hylland, red. (1988): *Motkultur, utopi og de gode liv*, Futurum forlag
* Engh, Audun; Hegnar, Ulrik (2020): *Alt mulig fra Gateavisa 1970-1986*, Kolofon forlag, ISBN 978-82-300-1992-4

## Eksterne lenker
* «Arkitekturopprøret ved Audun Engh», intervju på *YouTube*
*«Audun Engh og Ulrik Hegner ved lanseringen av boken Alt mulig om ''Gateavisa'' i 2020», *YouTube*
* «Alt mulig fra Gateavisa 1970-1986», *Gateboka.no*, omtale av boken om *Gateavisa*
* Plansmier
* INTBAU Scandinavia
* INTBAU Norge