Johann Wilhelm Ludwig Gleim

**Johann Wilhelm Ludwig Gleim** (1719–1803) var en dikter og litteraturmesén fra den tyske opplysningstida.

## Virke
Gleim studerte rettslære i Halle og debuterte på den litterære arena med *Versuch in scherzhaften Liedern* (1744, 1745 og 1753), som ble tatt i mot medv allment bifall, samt det på scenen gjerne sette hyrdespillet *Der blöde Schäfer* (1745). I 1744 deltok han som sekreterær hos prins Vilhelm av Brandenburg i den andre schlesiske krig. Fra 1747 til 1797 var han sekretær ved domkapittelet i Halberstadt og kanonikus vid stiftet Wallbeck. 

Etter oppfordring fra Lessing tok Gleim seg an med å besynge Fredrik II under syvårskrigen. Slik oppstod et antall sangbare, folkelig lagte viser, som ble samlet i heftet *Preussische kriegslieder... von einem grenadier* (nytrykk av August Sauer med inledning, 1882).

## Litterært preg
Den såkalte anakreontiske diktningen i Tyskland, aom var forberedt av Hagedorn, har sin representative gestalt i Gleim, som uuttrettelig dyrket alle dens arter.

Gleim forsøkte å innføre en lettere tone i tysk diktning og var med *Versuch in scherzhaften Liedern* tidlig representant for anakreontikken i tyskspråklig lyrikk. Under  sjuårskrigen skrev han patriotiske krigsdikt.

Et vesentlig prosjekt for Gleim var sammen med andre samtidige diktere å utvikle tysk litteratur og etablere tysk som litteraturspråk. Han var av natur vennesæl og et av virkemidlene hans var å fungere som mesén for unge diktere og å skape litterære kretser. I Berlin sto han i tett personlig kontakt med blant andre Karl Wilhelm Ramler, Johann Joachim Spalding og Ewald von Kleist. Seinere samlet Gleim en rekke unge diktere rundt seg i *[[Halberstädter Dichterkreis]]*. 

Han sto i tett kontakt med blant andre Lessing, Herder, Klopstock, Wieland, Anna Louisa Karsch og Johann Heinrich Voß. Forholdet til Goethe og Schiller var ambivalent.

## Mottakelse
Gleim fikk stor suksess både med sine anakreontiske og patriotiske dikt, og var en av sin tids mest berømte diktere. Helt inn på 1800-tallet ble diktene hans tonesatt, blant andre av Carl Philipp Emanuel Bach, Reichardt, Telemann, Rolle, Forkel, Hiller, Haydn, Mozart og Schubart.

Gleims anakreontisme ble seinere, i likhet med anakreontikken i det hele, fordømt som holdningsløs, samfunnsmessig irrelevant og absurd. Etter andre verdenskrig og erfaringene med nasjonalsosialismen ble de patriotiske diktene avvist som krigerske og sjåvinistiske og bare nå og da vurdert etter sin litterære kvalitet.

I litteraturhistorien har Gleim overveiende fått negativ omtale. Årsaken kan være at verkene er blitt vurdert i lys av gullalderen i tysk litteratur som kom seinere på 1800-tallet.

## Referanser og noter


## Litteratur
* W. Körte: *Johann Wilhelm Ludewig Gleims Leben. Aus seinen Briefen und Schriften.* Halberstadt 1811; H. Mohr: *„Freundschaftliche Briefe“ – Literatur oder  Privatsache? Der Streit um Wilhelm Gleims Nachlaß.* I *Jb. d. Fr. Dt. Hochstifts,* 1973, s. 14–75.
* G. Frühsorge: *Freundschaftliche Bilder. Zur historischen Bedeutung der Bildnissammlung im Gleimhaus zu Halberstadt.* I *Theatrum Europaeum.* Festskrift for Elida Maria Szarota. Mn. 1982, s. 429–452.
* Gerlinde Wappler: *„Leben Sie wohl, gelieber Vater“. Menschen um Gleim II.* Oschersleben 2000.
* Ute Pott: *Gleim, Johann Wilhelm Ludwig.* In: *[[Die Musik in Geschichte und Gegenwart]],* bind. 7, 2002.

## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Fullstendig bibliografi av Johann Wilhelm Ludwig Gleim, gleimhaus.de
* Wolfgang Adam: ''Freundschaft und Geselligkeit im 18. Jahrhundert'' (PDF-filDateiDatei; 159&nbsp;kB)