Tripitaka Koreana

**Tripițaka Koreana** er en koreansk samling av mahāyāna-tekster, som er inngraverte på 81&nbsp;340 trykkplater av tre fra 1200-tallet. Det er verdens største og eldste intakte versjon av en buddhistisk kanon i kinesisk skrift, og er uten en eneste kjent skrivefeil i dens 52&nbsp;382&nbsp;960 tegn, mer enn 1514 titler og 6&nbsp;568 bind. Hver treplate er 70 cm bred og 24 cm lang, tykkelsen varierer fra 2,6 til 4 cm, og veier 3–4 kilogram.

Skriftsamlingen befinner seg i dag i Sontempelet Haeinsa i Sør-Gyeongsangprovinsen i Sør-Korea.

## Den første Tripitaka Koreana (1087)

Tripitaka Koreana ble opprinnelig inngravert på treplater i 1087 da det koreanske kongedømmet Goryeo ble invadert av Khitan i den tredje krig mellom Goryeo og Khitan. Arbeidet med å gravere tekstene inn på treblokkene ble ansett som en måte å påkalle Buddhas hjelp.

Goryeo var navnet på Korea fra det 10. århundre fram til det 14. århundre. Tekstsamlingen ble derfor opprinnelig kalt egentlig *Koryŏ Taejanggyŏng* (MR) eller *Goryeo Daejanggyeong* (RR).

Under den mongolske invasjonen av Korea i 1232, ble den første utgaven ødelagt av hærstyrkene til Djengis Khan; bare noen få spredte deler av trykkplatene er bevart. «Koryŏ Tripitaka» tjente senere som referanse for Taishō Shinshū Daizokyō.

## Den andre Koreana Tripitaka (1236-1251)
Under den mongolske invasjonen ble Goryeos hovedstad flyttet til Ganghwa-do. Der beordret kong Gojong å lage en ny og revidert utgave.

Inngraveringen på treplater tok 16 år, fra 1236 til 1251. I 1398 ble platene flyttet til Haeinsatempelet, hvor de er oppbevart i fire bygninger.

Hver treplate ble laget av bjørk fra de sørlige øyene av Korea, og ble behandlet på en spesiell måte for å hindre forringelse av treverket. Treplatene ble først lagt i sjøvann i tre år, hvorpå de ble beskåret til sin endelige form og kokt i saltvann.

Etterpå ble treplatene plassert i skyggen og utsatt for vind i tre år, før tekstene ble inngravert. Etter at hver treplate var blitt inngravert med tekst, ble de dekt av en giftig lakkering som holdt insekter unna, og med metall for å hindre at treet skulle vri seg.

På hver treplate er det på begge sidene inngravert 23 linjer med tekst, med 14 tegn per linje, det vil si 644 tegn på hver treplate.

Kalligrafien er en vakker kinesisk stil fra Sung-Kina, og Tripitaka Koreana er derfor kjent for sin estetiske verdi.

Stilen er svært konsistent, og kan tyde på at én enkelt mann inngraverte hele samlingen. Ifølge koreanske kilder ble arbeidet utført av mester-kalligrafen Ou-yang Hsun. Det er imidlertid senere blitt antatt at en gruppe på 30 menn arbeidet med å gravere tekstene på platene.

Tripitaka Koreana er også enestående i sitt slag fordi fordi den inneholder unike gjengivelser av flere tekster i versjoner på gammelt Nordlige Sung-kinesisk, Khitansk, og gammel-koreansk. I tillegg inneholder den tekster skrevet av respektable koreanske munker. Tripitaka Koreana er orientalistenes eneste kilde til mange av de eldre kinesiske og khitan-versjonene av tekstene. 

Haeinsatempelet i ble i 1995 plassert på UNESCOs verdensarvliste. UNESCOs komité har beskrevet Tripitaka Koreana som en av de «aller viktigste og mest komplette samling av buddhistiske lærebøker i verden».

## Tripitaka Koreana i moderne bokform
Tripitaka Koreana 高麗大藏經 (Gāolìdàcáng Jīng), ofte forkortet som 高麗, finnes også i en moderne bokform, bestående av 47 bind og inneholdende 1514 tekster. 19 av dens tekster er ikke tilstede i Taishō Shinshū Daizokyō:

## Se også
* Den kinesiske buddhistiske kanon
* Mahâyâna

## Referanser