Beaumaris Castle

**Beaumaris Castle** (walisisk: *Castell Biwmares*) er et festning fra middelalderen i Beaumaris på Anglesey i Wales. Det ble bygget som en del av Edvard I av Englands erobring av nordlige Wales etter 1282. Planene om å bygge festningen ble sannsynligvis først lagt i 1284, men dette ble forsinket på grunn av mangel på midler, og arbeidet startet ikke før i 1295 etter opprøret til Madog ap Llywelyn. 

En betydelig arbeidsstyrke ble ansatt i de første årene under ledelse av arkitekten Jakob av St. Georg, som i stor grad var ansvarlig for alle engelske festninger i Wales. Det var det siste av de fire festningene i området som ble påbegynt; Conwy, Caernarfon og Harlech ble påbegynt i 1283 mens Beaumaris ikke ble påbegynt før i 1295. Det regnes av mange som det arkitektonisk sett mest perfekte middelalderfestningen i Storbritannia, til tross for at det aldri ble helt fullført da man slapp opp for både materialer og penger. Edvards invasjon av Skottland førte imidlertid snart til at finansiering av prosjektet ble avledet. Byggarbeidet stoppet opp, og ble først gjenopptatt etter en invasjonsfrykt i 1306. Da arbeidet endelig opphørte rundt 1330, var det brukt totalt £15 000, en enorm sum for perioden, men festningen forble uferdig.

Beaumaris Castle ble tatt av walisiske styrker i 1403 under Owain Glyndŵrs opprør, men gjenerobret av kongelige styrker i 1405. I mars 1592 ble den walisiske katolske presten William Davies fengslet i festningen, og ble til slutt martyr etter å ha blitt hengt, trekket og kvartert der den 27. juli 1593.

Etter utbruddet av den engelske borgerkrigen i 1642 ble festningen holdt av styrker lojale til Karl I, og holdt stand fram til 1646 da det overga seg til parlamentariske hærer. Til tross for at det var en del av et lokalt rojalistisk opprør i 1648, unnslapp festningen å bli ødelagt og ble garnisonert av parlamentet, men falt i ruiner rundt 1660 og ble til slutt omformet til herskapelig slott og en park på 1800-tallet. På 2000-tallet er det ruinerte festningen fortsatt en turistattraksjon.

Historikeren Arnold Taylor beskrev Beaumaris Castle som Storbritannias «mest perfekte eksempel på symmetrisk konsentrisk planlegging». UNESCO anser Beaumaris for å være et av «de fineste eksemplene på militærarkitektur fra slutten av 1200-tallet og begynnelsen av 1300-tallet i Europa», og den er klassifisert som et verdensarvsted i 1986. Festningen vedlikeholdes og er åpnet for publikum av Cadw.

## Arkitektur

Festningen har en konsentrisk plan, med en indre borggård som er fullstendig omsluttet av en ytre borggård. Forsvarsverkene er mer omfattende og forseggjorte enn på de andre festningene som James av St. George tegnet. Det er blant annet en brygge som kunne nås ved høyvann slik at man kunne få forsyninger fra sjøsiden, skyteskår plassert slik at man kan utsette fienden for piler omtrent overalt rundt festningen og hull til å helle ned kokende olje over inngangene. For å nå fram til den innerste bygningen måtte en angriper komme seg gjennom hele fjorten forsvarslinjer av forskjellig art. 

Festningens utforming dannet en indre og en ytre avdeling, omgitt av en vollgrav, nå delvis fylt. Hovedinngangen til festningen var porten ved siden av havet, ved siden av festningens tidevannsbrygge som tillot direkte forsyning fra sjøveien. Dokken var beskyttet av en mur som senere ble kalt *Gunners Walk* og en skyteplattform som kan ha huset en valslynge, en beleiringsmaskin i middelalderen som kunne slynge massive prosjektiler. Porten  ved havet førte inn til en ytre porttårn, beskyttet av en vindebro, pilspalter og såkalte mordhull, som førte videre inn til den ytre avdelingen.

Den ytre porten hadde en nyskapning for sin tid: den er ikke på linje med den indre porten, noe som betyr at enhver inntrenger som penetrerte den ytre porten ville bli tvunget til å krysse et åpent område på en forutsigbar høyrevendt inngang for å forsøke å nå den indre porten, således utsatt for intense defensive angrep hele distansen.

Festningen er bygget av lokal stein, med en ytre borggrav bestående av vollgrav, voktet av tolv tårn og to portvakter, med utsikt over en indre krets med to store, D-formede porthus og seks massive tårn. Den indre borggård ble utformet for å inneholde en rekke bygninger og boliger som kunne forsørge to store husholdninger. Sørporten kunne nås med skip, slik at festningen kunne forsynes direkte sjøveien. 

## Referanser


## Litteratur
* Cadw ([1996] 2005): ''Listed Buildings in Wales: What is Listing?'' (PDF) (3. utg.), Cardiff, UK: Cadw, ISBN 1-85760-222-6, arkivert fra originalen (PDF) 17. april 2012.
* Taylor, Arnold ([1980] 2004): *Beaumaris Castle* (5. utg.), Cardiff, UK: Cadw, ISBN 1-85760-208-0.

## Eksterne lenker
*