DVB

**Digital Video Broadcasting** (**DVB**) er en pakke internasjonalt aksepterte åpne standarder lansert tidlig på 1990-tallet som et standardiseringsamarbeid for digital TV.  

Til tross for at arbeidet startet som et europeisk prosjekt (DVB-ELG, Digital Video Broadcasting – European Launching Group), brukes idag DVB-spesifikasjonene over hele verden.

DVB-standarden vedlikeholdes av *the DVB Project*, et industrikonsortium med over 270 medlemmer, og publiseres av en *Joint Technical Committee* (JTC) fra *European Telecommunications Standards Institute* (ETSI), *European Committee for Electrotechnical Standardization* (CENELEC) og *European Broadcasting Union* (EBU). Samspillet mellom understandardene i DVB beskrives i *the DVB Cookbook*.

## Overføring
DVB-systemer distribuerer data gjennom flere ulike overføringsplattformer:

Disse standardene definerer det fysiske laget og datalink-laget i distribusjonssystemet. Enheter kommuniserer med det fysiske laget gjennom et synkront parallell-grensesnitt (*synchronous parallel interface (SPI)*), et synkront seriell-grensesnitt (*synchronous serial interface (SSI)*) eller et asynkront seriell-grensesnitt (*asynchronous serial interface (ASI)*. Alle data overføres i MPEG-2-strømmer med noen tilleggsbegrensninger (DVB-MPEG). En standard for midlertidig komprimert overførsel til mobile enheter (DVB-H) ble utgitt i november 2004.

## Innhold
Ved siden av lyd- og bildeoverføring, definerer DVB også dataforbindelser (DVB-DATA – EN 301&nbsp;192) med returkanal (DVB-RC) for flere ulike medier og protokoller.

Eldre teknologier som tekst-tv (DVB-TXT) støttes også av disse standardene for å lette overgangen, men for mange formål er også mer avanserte alternativer som DVB-SUB for undertekster tilgjengelig.

## [[Kryptering]] og [[Metadata]]
Systemet for betinget tilgang (DVB-CA) definerer en vanlig forvrengningsalgoritme (DVB-CSA) og et felles grensesnitt (DVB-CI) for tilgang til kryptert innhold. DVB-CA-tilbydere utvikler egne proprietære tilgangssystemer med referanser til disse spesifikasjonene. En kryptert programstrøm kan ha flere samtidige tilgangssystemer for å gi større fleksibilitet for tilbyderen.

DVB utvikler også et innholdsbeskyttelses- og kopikontrolleringssystem for å beskytte innhold etter det er blitt mottatt (DVB-CPCM). Dette systemet skal gi fleksibel bruk av innhold man lagrer lokalt innen et hjemmenettverk, mens det skal forhindre ulovlig deling over Internett.

DVB-overføringer inneholder metadata, kalt *Service Information* (DVB-SI, ETSI EN 300 468, ETSI TR 101 211), som lenker de ulike datastrømmene med programinformasjon, og gir lesbare beskrivelser til elektroniske programguider og automatiske søk og filtre.

## Programvareplattform

*The DVB Multimedia Home Platform* (DVB-MHP) fastsetter en Java-basert plattform for utvikling av videosystemaplikasjoner for sluttbrukeren. I tillegg til å gi sammendrag for flere DVB og MPEG-2-konsepter gir den grensesnitt for andre funksjoner slik som nettverkskortstyring, programnedlasting og flerlags-grafikk.

## Innføring
DVB-S og DVB-C ble ratifiserte i 1994, DVB-T tidlig i 1997. De første kommersielle DVB-T-sendingene ble utført av Digital TV Group (DTG) i Storbritannia sent i 1998. I 2003 ble området rundt Berlin i Tyskland det første området hvor analoge bakkesendinger tok helt slutt. En rekke europeiske land har målsetninger om full DVB-T-dekning innen 2010, og til da slutte med PAL/SECAM-sendinger.

I Europa, Australia, Sør-Afrika og India brukes DVB over hele området, eller er planlagt brukt. Dette gjelder også for kabel-tv og satellitt i de fleste asiatiske, afrikanske og mange søramerikanske land. Mange av disse landene har ennå ikke valgt format for digitale bakkesendinger, og en del (bl.a. Canada, Mexico og Sør-Korea) har valgt ATSC i stedet for DVB-T.

I Norge startet offisielle sendinger med DVB-T 1. september 2007, og en fylkesvis innføring frem til november 2008 vil finne sted. Selskapet Norges Televisjon driver det digitale bakkenettet i Norge.