Abolhassan Bani-Sadr

**Abolhassan Bani-Sadr** (farsi: ابوالحسن بنی‌صدر, også omtalt som Abu'l-Hassan Banisadr; født 22. mars 1933, død 9. oktober 2021) var en iransk politiker og økonom. Han var Den iranske republikks første president, men måtte dra i landflyktighet etter kort tid. 

## Liv og virke
### Bakgrunn og tidlige år
Abolhassan Bani-Sadr var sønn av ayatollah Nasrollah Bani-Sadr. Faren var en kjent motstander av Reza Shah. Familien stod i nær forbindelse med den sjia-muslimske geistlige Ruhollah Khomeini. Khomeini kom ofte om somrene til Hamadan og slik ble Abolhassan kjent med ham allerede i sin barndom. Abolhassan og Khomeinis sønner Ahmad og Mostafa ble lekekamerater.

Bani-Sadrs lidenskap gikk ikke i retning religion, men for politikken. I skoletiden ble han tilhenger av statsminister Mohammad Mossadegh. Etter Mossadeghs fall ble han motstander av monarkiet. Abolhassan var i 1960-årene aktiv i studentbevegelsen som arbeidet for å styrte sjahen. Han ble fengslet to ganger og såret under et opprør i 1963. 

Bani-Sadr flyktet så til Frankrike, der han gikk inn i en iransk motstandsbevegelse som ble ledet av ayatollah Ruhollah Khomeini. Sammen med Khomeini var han en av pådriverne bak den islamske revolusjonen i Iran.

### Den iranske revolusjon, politiske poster
Han vendte tilbake til Iran sammen med Khomeini i begynnelsen av revolusjonen i hjemlandet i februar 1979. Etter revolusjonen ble Bani-Sadr utnevnt til viseøkonomi- og finansminister samt til utenriksminister for en kort periode i 1979. Han ble så finansminister fra 1979 til 1980.
Han var den første demokratisk valgte presidenten i Iran da han ble valgt i januar 1980. I august og september samme år overlevde Bani-Sadr to helikopterulykker nær grensen mellom Iran og Irak, som da lå i blodig krig mot hverandre.

Han satt som president fra 1980 til 1981. Han var utenriksminister en kort periode i 1979 og finansminister fra 1979 til 1980. Han var medlem av revolusjonsrådet. 

Bani-Sadr var ikke en mulla, og ayatollah Khomeini insisterte på at mullaer ikke skulle velges til statlige embeder. Khomeini endret imidlertid senere sin oppfatning om dette. 

Etter en kort tid havnet Bani-Sadr i konflikt med Khomeini, som mente at Bani-Sadr var en svak leder for de iranske styrkene i krigen mot Irak, noe som medførte at Khomeini fratok presidenten kontrollen over de væpnede styrker og lot denne makt overgå til seg selv.

Bani-Sadr ble avsatt den 21. juni 1981 av det iranske parlament på grunn av konflikter med mullaene og spesielt med lederen for landets juridiske system, Mohammad Beheshti. Khomeini anses å ha formådd parlamentet til å avsette Bani-Sadr. Bani-Sadr hadde også vært motstander av gisselaksjonen i den amerikanske ambassaden, som begynte i 1979 og varte til januar 1981.

### Ny landflyktighet
Han bosatte seg i Frankrike i 1981 da han falt i unåde hos Ayatollah Khomeini og flyktet fra landet, etter først å ha holdt seg i skjul vest i Iran. Han var kritisk til ayatollahenes brutalitet og deres manglende kunnskaper om styring av et land. Bakgrunnen var at Khomeini mente han ledet de iranske styrkene på en for svak måte under krigen mot Irak. 

Etter at han ble avsatt etablerte han det nasjonale iranske motstandsrådet i Paris. Beni-Sadr har vært utsatt for flere attentat og har vært en av de fremste representantene for den iranske opposisjonen.

## Referanser


## Litteratur
* Christopher de Bellaigue: *Im Rosengarten der Märtyrer. Ein Porträt des Iran.* Aus dem Englischen von Sigrid Langhaeuser. Verlag C.H. Beck, München 2006, S.&nbsp;99–106. (engl. Originalausgabe: London 2004)