open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aud Voss Eriksen

**Aud Voss Eriksen** (1937–2024) var en norsk politiker (H).

Eriksen var medlem av Bærum kommunestyre og formannskapet fra 1984 til 1999 og varaordfører fra 1992 til 1999. Hun var leder i Bærum Høyre fra 1990 til 1992.

Eriksen var også vara til Stortinget fra Akershus i tre perioder fra 1981 til 1993.

Eriksen var styreleder i Henie Onstad Kunstsenter fra 1996 til 1999.

Hun vokste opp i Oslo og Stavanger. Hun utdannet seg til adjunkt i realfag ved Universitetet i Oslo. Hun giftet seg med Sigvart B. Eriksen, som en hadde en karriere innen shipping, og de bodde 12 år utenlands før de flyttet til Bærum. Hun var blant annet sjefkjemiker i Esso i Thailand.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Sairan Igen

***Sairan Igen*** (japansk: 采覧異言) er et fembinds geografisk verk av den japanske konfucianske filosof, embedsmann og dikter Arai Hakuseki (1657&ndash;1725). Det ble ferdig i 1713, og er det første japanske verk viet til geografi. 

Hakuseki bygde på opplysninger fra tallrike samtaler med den fengslede katolske presten Giovanni Battista Sidotti, og til eldre verker som fremfor alt pater Matteo Riccis store kinesiske verdenskart (*Kart over ti tusen land*). I verket beskrives den for Hakuseki kjente verdens geografi, historie, skikker og biologiske organismer.
Veien er fri

***Veien er fri*** (originaltittel: *Der Weg ins Freie*) er en tysk romantisk dramafilm fra 1941 regissert av Rolf Hansen, med Zarah Leander og  Hans Stüwe i hovedrollene.

## Handling
I Wien, under revolusjonen i 1848, gifter opera-sangerinnen Antonia Corvelli seg med Detlev von Blossin, en velstående grunneier. Men da hun nekter å gi opp opera-karrieren sin, og hennes irriterte ektemann vender derfor snart tilbake til Pommern uten henne.

Etter å ha falt i klørne til den grusomme og ondskapsfulle greven Stefan Oginski, hvis kjæreste hun dessverre blir, har Antonia ikke noe annet valg enn å begå selvmord. Antonia forfalsker derfor sin død i Donau-elven, før hun reiser til Italia hvor hun finner seg arbeid for mindre teater-selskaper under forskjellige fiktive navn. Helt til hun en dag blir innhentet av sin skjebne.

## Medvirkende
* Zarah Leander: Antonia Corvelli
* Hans Stüwe: Detlev von Blossin, ihr Mann
* Agnes Windeck: Baronin von Blossin, seine Mutter
* Eva Immermann: Luise
* Siegfried Breuer: Graf Stefan Oginski
* Hedwig Wangel: Barbaccia
* Albert Florath: Dr. Hensius
* Herbert Hübner: Landrat von Strempel
* Antonie Jaeckel: Frau von Strempel
* Ralph Lothar: Achim, dessen Sohn
* Karl John: Fritz
* Claire Reigbert: Mamsell Dörte
* Olaf Bach: ein Pole
* Walther Ludwig: Tomaso Rezzi

## Musikk i filmen
* *Ich will nicht vergessen …*
* *Vielleicht …*
* *Ich sag’ nicht ja, ich sag' nicht nein*

## DVD
Filmen er utgitt i Tyskland på en utekstet DVD.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Blest

**Blest** er et norsk band fra Haugesund som ble startet i 2015. Bandets musikk er en blanding av pop, folk og rock.

Bandet består av tre tidligere medlemmer av Vamp: Paul Hansen (vokal, akustisk gitar, munnspill), Torbjørn Økland (elektrisk og akustisk gitar, mandolin, bouzouki, trompet, kor) og Carl Øyvind Apeland (bassgitar, kontrabass, tangenter, kor). Økland og Apeland var sentrale medlemmer av Vamp fra starten i 1991 til de sluttet i 2014, mens Hansen var i bandet fra 2008 til 2014 og har tidligere vært vokalist i bandet Cortina.

Bandet ga ut sitt første album *[[Blest (album)|Blest]]* i mars 2017. Albumet er produsert av Thom Hell. I september 2019 kom oppfølgeren 'September', som er produsert av Carl Øyvind Apeland, Paul Hansen og Bjarne Stensli.

I konsertsammenhenger er ensemblet utvidet med Marie Klåpbakken (fiolin, kor), Halvor Lillesund (piano, trekkspill) og Tore Jamne (trommer, perkusjon).

## Diskografi
### Album
* *[[Blest (album)|Blest]]* (PTC records, 24. mars 2017).
*Blest September (PTC records, 27. september 2019).

### Singler
* *I dine sko* (PTC records, 19. august 2016).
* *Bare du* (PTC records, 9. desember 2016).
*Va det alt (PTC records, 22. februar 2019).
*Oss to for alltid (PTC records, 10. mai 2019).
*3 stykk i bilen (PTC records, 23. august 2019).

## Referanser
Theo Mackeben

**Theo Mackeben** (født *Theo von Mackeben* 5. januar 1897 i Preußisch Stargard Vestpreussen, død 10. januar 1953 i Berlin) var en tysk komponist, kapellmester og musiker (pianist).

## Filmmusik i utvalg
*1932 : *[[Den solgte brud (film)|Den solgte brud]]*
*1933 : *[[Kjærlighetslek]] (Libelei)*
*1934 : *Storhertugens finanser*
*1938 : ''Den smukke venn''
*1938 : *[[Tilbake til hjemmet]]*
*1939 : *[[Symfoni Pathetique (film)|Symfoni Pathetique]]*
*1940 : *[[En dronnings hjerte]]*
*1941 : *[[Veien er fri]]*
*1944 : *[[... och alla dessa kvinnor]]*
*1951 : *Die Sünderin*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Pressens Hus

:*Må ikke forveksles med [[Pressens hus (2021)|Pressens hus]] i Skippergata, åpnet 2021*

**Pressens Hus** var et forretningsbygg reist i Rosenkrantz' gate 3  i Oslo i 1966. Opprinnelig ble initiativet til et eget pressehus drevet fram  innen presseorganisasjonene. I praksis ble huset Norsk Telegrambyrås hovedkvarter i to tiår fra det sto ferdig.

Norsk Presseforbund og Norske Avisers Landsforbund nedsatte i 1960 i fellesskap en komite for å utrede spørsmålet om eget pressehus. NTB-leder Rolv Werner Erichsen var formann i komiteen. Det utviklet seg også slik at NTB etter hvert ble det sentrale selskapet for å realisere planene.

Pressens Hus sto klart høsten 1966. I desember flyttet NTB inn i de tre øverste etasjene og deler av en fjerde i det nye pressehuset.

På nyåret 1967 hadde byrået tatt i bruk 1300 kvadratmeter moderne lokaler, og hadde all sin virksomhet samlet i ett hus. Man tok i bruk huset omtrent på samme tid som NTB markerte sitt 100-årsjubileum, og kong Olav var gjest i de nye lokalene.

Da Pressens hus ble realisert sikret NTB seg rett til å utvide - med leiekontrakt på hele gården. NTBs tilværelse i Pressens Hus varte til 1986, da byrået flyttet til enda større lokaler i Holbergs gate 1.

Bygningen er tegnet av arkitekt Jarle Berg. Fra 1999 tilhører den Hotel Bristol.

## Referanser


## Kilder
* Einar Olsen: *En historisk vandring gjennom 140 år i Norsk Telegrambyrå : NTB 1867 - 2007*, NTB, Oslo 2007, side 43 - 48
Henning Kramer Dahl

**Henning Kramer Dahl** (født 29. april 1962 i Oslo, død 7. mars 2017) var en norsk lyriker, gjendikter, oversetter, essayist og plateartist.

## Bibliografi

### Egne verker
* 1983 – *Barfrost*, diktsamling
* 1984 – *Dansestykker for legeme og stillhet*, diktsamling
* 1986 – *Så blåser det på jorden. A-ha i nærbilder*, medforfatter: Håkon Harket
* 1987 – *Et annet rom. Et annet hjerte*, diktsamling; illustrert av Henrik Haugan
* 1989 – *Hvite lam*, diktsamling
* 1991 – *Solsikkemuskel. Morgenbrev til aftenstjernen*, diktsamling
* 1993 – *Forberedelser til eksil. En oppsummering 1983-1992*, dikter i utvalg ved Tor Kaare Kvaal, Helge Nordahl og Henning Kramer Dahl
* 1995 – *Værhårmusikk*, diktsamling
* 1996 – *Tiden lager alle sår*, essaysamling
* 1997 – *Blåtoneboulevardene*, dikt av Henning Kramer Dahl og tresnitt av Magne Furuholmen
* 2000 – *Hundehymner, benhuspoesi. Dekomposisjoner*, diktsamling
* 2003 – *Månen er borte*, diktsamling
* 2004 – *Stjerneskutt*, diktsamling, illustrert av Magne Furuholmen

### Gjendiktninger
* 1985 – Leonard Cohen: *Nådens bok* , sammen med Håkon Harket
* 1986 – Sylvia Plath: *Birøkterens datter*
* 1988 – Fernando Pessoa: *Det er ikke meg jeg forestiller*
* 1990 – R.S. Thomas: *Efter Jeriko*
* 1992 – Derek Walcott: *Havet er historien*
* 1998 – H.D. (Hilda Doolittle): *Murene faller ikke* (originaltittel: *The Walls Do Not Fall*), med forord av Keith Brown
* 1999 – Melih Cevdet Anday: *Himmelkart. Utvalgte dikt*, sammen med Nefise Özkal Lorentzen
* 2001 – Jacques Dupin: *Mitt bibliotek av grus*
* 2007 – Ko Un: *Hva*, sammen med Jarne Byhre
* 2015 – Terenti Graneli: *Den blå dalen*, sammen med Tamara Kvizinhadze

### Oversettelser
* 1988 – Joseph Brodsky: *Mindre enn én. Essays i utvalg*, sammen med Olav Angell
* 1990 – Salman Rushdie: *I god tro*
* 1990 – James Joyce: *Giacomo Joyce. Et efterlatt manuskript*
* 1990 – György Konrad: *Taperen*, sammen med Gabi Gleichmann
* 1991 – György Konrad: *Drømmen om Mellom-Europa*, sammen med Gabi Gleichmann
* 1995 – Fernando Pessoa: *Den anarkistiske bankier*

## Diskografi
* 1987 – *Kjærlighetens mumier*, sammen med Lasse Midttun og Lars Eric Ebbesen

## Referanser


## Eksterne lenker
* Om Henning Kramer Dahl i *Store Norske Leksikon* – besøkt 13. mars 2017
* Minneord om Henning Kramer Dahl på nettstedet ''retrogarde.org'' – besøkt 13. mars 2017
Lydditt (sprengstoff)

**Lydditt** (engelsk: *lyddite*) er en type sprengstoff basert hovedsakelig på pikrinsyre. Det ble brukt av blant annet britene under boerkrigen. Lydditt besto den gang av 87 % pikrinsyre, 10 % dinitrobenzen og 3 % vaselin. Lyditt som ble brukt under første verdenskrigen bestod av 90 % pikrinsyre og 10 % vaselin. På grunn av pikrinsyre og dets salters farlighet ble slike sprengstoffer faset ut til fordel for blant annet nitroaromater.

## Referanser
Pereirabolbus

* se Systematisk inndeling

***Pereirabolbus*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore, brede og hvelvede, blanke, rødlige tordivler. Disse artene har ikke horn på hode eller pronotum, men hannen har gjerne noen spisse knøler i pannen og groper foran på pronotum. Dekkvingenes punktstriper er utydelige.

## Levevis
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt.

## Utbredelse
Artene lever i Argentina .

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
***** stammen Bolboceratini Mulsant, 1842
****** Slekten ***Pereirabolbus*** Martinez, 1976
******* *[[Pereirabolbus castaneus]]* (Klug, 1845)
******* *[[Pereirabolbus tucumanensis]]* (Boucomont, 1903)

## Referanser


## Kilder
* Scarabaeoidea of Southern South America - *Pereirabolbus* http://museum.unl.edu/research/entomology/SSSA/SSSA-Taxa/Bolboceratinae/Pereirabolbus/Pereirabolbus.html
* Bolboceratidae på Tree of Life Web Service

## Eksterne lenker
* 
*
Horsemonger Lane fengsel

**Horsemonger Lane Gaol** (også kjent som **Surrey County Gaol** og **New Gaol**) var et fengsel nær dagens Newington Causeway i Southwark, Sør-London. Horsemonger Lane var Surreys viktigste fengsel og sted for eksekvering av dødsstraff helt til det ble stengt i 1878. 

Fengselet huset både gjeldsfanger og kriminelle, med en kapasitet på rundt 300 innsatte. I alt 131 menn og fire kvinner ble henrettet der mellom 1800 og 1877. Galgen stod på et flatt tak over fengselets vakthus.

Fengselet ble bygget 1791–1799 etter tegninger av George Gwilt. Fengselet var ved åpningen det største i landet og lå i tilknytning til rettsbygningen Old Bailey, også tegnet av Gwilt. Det ble bygget for å erstatte et eldre fengsel, King's Bench Prison, som siden Tudor-perioden hadde ligget på det som hadde vært den nærliggende *White Lion Inn* på Borough High Street, Southwark (uformelt kalt *Borough Gaol*).

I 1859 forsvant navnet *Horsemonger Lane* som følge av en navnendring til Union Road (i dag: Harper Road), og fengselet ble omdøpt til Surrey County fengsel. Dette navnet ble videreført i et nytt fengsel på nordsiden av Themsen i Clerkenwell. 

Bygningene ble revet i 1881 og området er i dag offentlig park. Newington Gardens i tilknytning til London Crown Court åpnet i januar 1921.

## Dickens
I 1849  overvar Charles Dickens hengningen av Fredrik og Maria Manning. De hadde drept en venn for å ta pengene hans. Dickens skrev til *[[The Times]]* og fordømte slike offentlige forestillinger.

Dickens baserte senere Hortense i *[[Bleak House]]* på Maria Manning, mens Fru Chiverys tobakksbutikk i *[[Lille Dorrit]]* var lagt til Horsemonger Lane. 

Henrettelser på Horsemonger Lane er også nevnt i Sarah Waters' roman *Fingersmith*.

## Se også
* Marshalsea

## Referanser
Sarah Thonig

**Sarah Agrippine Thonig** (født 16. februar 1992 i München) er en tysk skuespiller.

## Liv
Thonig var først skuespiller på teaterskole og deltok etter hvert i amatørteater i teateret i Dachau, i tillegg til at hun deltok på diverse dramaworkshops. Da hun jobbet i amatørteater arbeidet hun med et teaterprosjekt med handicappede og var med i flere teateroppsett ved Ludwig-Thoma-Haus i Dachau. I sommeren i 2011 gikk hun på teater-sommerakademiet Schauspiel München.

Etter at Thonig fikk vitnemålet sitt etter å ha fullført Abitur-eksamen, ble hun mellom 2011 og 2014 et medlem av ensemblet ved Residenztheater i München. Der spilte hun to hovedroller, Ingrid i Rainer Werner Fassbinders *Katzelmacher* og Lou i *DNA* av Dennis Kelly. Thonig var også en del av ensemblet til *Frühlingserwachen - Live almost, die young*, som er en moderne versjon av *[[Frühlings Erwachen]]*, som ble skapt av Nuran David Calis.

I 2003 startet skuespillerkarrieren hennes i film. Siden 2012 dukket hun opp igjen på TV og i film. Fra 2015 spilte Thonig en permanent rolle i TV-serien *Die Rosenheim-Cops*. Der spiller hun Christin Lange, en av to resepsjonister i Rosenheims politidepartement, sammen med Ursula Maria Burkhart, som spiller medresepsjonisten hennes Marianne Grasegger.

## Filmografi

### TV-serier
* *Salzburger Land* (2014)
* *Heiraten macht mich nervös* (2005)
* *Dahoam is Dahoam (2012)
* *Lebenslänglich Mord* (2012, *Die kleine Königin*)
* *Hotel 13* (2014, 49 episoder som hovedpersonen Liv Sonntag)
* *Aktenzeichen XY … ungelöst* (2014)
* *Alles was zählt* (2014, gjesterolle som Susi Carstens)
* *Sturm der Liebe* (2015, gjesterolle som Becky McPherson)
* *Der Alte* (2015, *Die Puppenspieler*)
* *Die Rosenheim-Cops* (siden 2015)
* *Wilsberg* (2017, gjesterolle i *Die fünfte Gewalt*)

== Teateropprtender ==
* *Katzelmacher* (2012, regissert av Anja Sczilinski, Residenztheater München)
* *DNA* (2013, regissert av Anja Sczilinski, Residenztheater München)
* *Frühlingserwachen – Live fast, die young'' (2014, regissert av Anja Sczilinski, Residenztheater München)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Symfoni nr. 26 (Haydn)

Haydns **symfoni nr. 26** har fått navnet **Lamentatione**, og tilhører Haydns *[[Sturm und Drang]]*-periode. Den går i D-moll og er skrevet i ca. 1768.

Symfoni nr. 26 er en symfoni med tre satser, den første i sonatesatsform, den andre er en langsom variasjonsform, den tredje er en hurtig menuett. Tilnavnet «lamentione» spiller på at Haydn i det andre temaet i førstesatsen har inkludert en kirkesang om Jesu lidelser til fremføring i påsketiden. Temaet dukker også opp i andresatsen.

## Satsene
# Allegro assai con spirito, D-moll og deretter dur 4/4
# Adagio (F-dur) 2/4
# Menuett og Trio (D-moll) 3/4
Israel Nash

**Israel Nash Gripka** (født 1981) er en amerikansk artist, sang skriver og gitarist i bandet Israel Nash.

Opprinnelig fra Missouri, flyttet Nash til New York City i 2006. Nash opptrådte på diverse klubber i Lower East Side. Som The Living Room og Rockwood Music Hall. I 2009 slapp han ut sitt debutalbum, *New York Town*, som ble spilt inn på The Magic Shop i Soho-området i New York. Albumet New York Town ble til slutt plukket opp av CRS i Europa.

## Eksterne lenker
* 
*
Jan Kristoffer Dale

**Jan Kristoffer Dale** (født i 1984) er en norsk forfatter.

Han er oppvokst i Froland. Han har jobbet på bryggeri og har vært student på Skrivekunstakademiet i Bergen. Han jobber i barnehage og er utdannet barnehagelærer.

Han debuterte i 2016 med novellesamlingen *Arbeidsnever* som omhandler folk som faller utenfor samfunnet, som ikke gjør det bra på skolen, ikke får fast jobb, ikke finner noen å slå seg sammen med og ikke kommer inn på boligmarkedet. I mars 2017 ble debutboken tildelt Tarjei Vesaas' debutantpris for 2016. Dale mottok også Sørlandets litteraturpris 2017 i kategori skjønnlitteratur for novellesamlingen *Arbeidsnever*. 

## Referanser
Bolbobaineus

* se Systematisk inndeling

***Bolbobaineus*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.

## Utseende
En middelsstor, bred og høyt hvelvet, blank, rødbrun tordivel. Hodet er stort og bredt, flatt, snuten sterkt fremskytende. Pronotum er bredt, rundet, hos hannen med et par spisse knøler i midten foran. Dekkvingene er hvelvede med fine punktstriper. Beina er kraftige gravebein, leggene krumme, på forbeina med skarpe tenner langs nesten hele ytterkanten, ikke bare i spissen.

## Levevis
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, med kammer der larvene utvikler seg. Disse artene legger forholdsvis veldig store egg. Det er uklart hva larvene faktisk eter, det har blitt observert at de ganger på veggene i kammeret de lever i, og vokser ved dette. Kanskje ernærer de seg av bakterier som vokser på kammerveggene.
De voksne billene eter underjordiske sopper og flyr godt.

## Utbredelse
Arten er bare kjent fra det sørlige Queensland).

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
***** stammen Bolboceratini Mulsant, 1842
****** Slekten ***Bolbobaineus*** Howden & Cooper, 1977
******* *[[Bolbobaineus planiceps]]* (MacLeay, 1873)

## Kilder
* Bolboceratidae på Tree of Life Web Service
* Atlas of Living Australia - *Bolbobaineus* http://bie.ala.org.au/species/urn:lsid:biodiversity.org.au:afd.taxon:34e9f8e2-558c-4128-bee0-22aea4a107fb#classification

## Eksterne lenker
* Bildegalleri
* 
*
Frederik Svindland

**Frederik Svindland** (født 1985) er en norsk-sveitsisk romanforfatter.

## Bakgrunn og forfatterskap
Svindland har fransk-sveitsisk bakgrunn, er oppvokst i Porsgrunn, og bor i Oslo. Minnene og erfaringene fra oppveksten i Porsgrunn har vært utgangspunktet for hans to første romaner, og han uttalte i 2018 at han arbeidet med en tredje bok fra det samme universet. Han er utdannet ved Forfatterstudiet på Høgskolen i Bø i Telemark. 

Svindland debuterte med romanen *Pelargonia* i 2016. I 2017 ble debutboken nominert til Tarjei Vesaas' debutantpris for 2016.

## Priser
* 2019: Bokhandelens forfatterstipend
* 2017: Saabye-stipendet – for romandebuten *Pelargonia*

## Bibliografi
* *Kaja 2000* - roman (Cappelen Damm, 2025) 
* *Jævelunge* - roman (Cappelen Damm, 2024)
* *Dyrenes lykke* – roman (Cappelen Damm, )
* *Når verden plutselig forklarer seg for meg, og andre leseropplevelser* – antologi (Cappelen Damm, )
* *Engelsk tåke* – roman (Cappelen Damm, )
* *Pelargonia* – roman (Cappelen Damm, )

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Vanillish

**Vanillish** er en ice-pokémon. Den er utviklet fra Vanillite og kan utvikles enda et stadie til den siste formen i Vanillite-familien,som er Vanilluxe. Ved varme dager så kan kroppen dens smelte.

Vanillish har eksistert siden istiden og kan kontrollere partikler av is, den fryser sine motstandere og knuser dem ved å skalle til dem.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Strč prst skrz krk

**Strč prst skrz krk** (IPA: ; ) er en tsjekkisk og slovakisk tungekrøll som betyr «stikk fingeren gjennom halsen». Denne setningen er også undertittelen til det sveitsiske satiremagasinet *[[La Distinction]]*, som ble etablert i 1987.

Setningen er kjent for å være helt uten vokaler, men likevel gi mening syntaktisk og semantisk sett. Alle stavelsene i setningen har en rulle-r som kjerne, som er vanlig i flere slaviske språk. Setningen brukes som et eksempel i læring av tsjekkisk og slovakisk, som bevis på at vokalløse ord og setninger kan dukke opp i vanlig tale. Både tsjekkisk og slovakisk har flere ord som ikke har vokaler. I tillegg har språket to lyder som kan fungere som kjerne i en stavelse; den andre er /l/. I tsjekkisk kan også /m/ fungere som kjerne. Det finnes derfor flere ord på tsjekkisk som ikke har vokaler, blant annet *čtvrt* (en kvart) og *mlž* (musling).

Det finnes flere andre eksempelsetninger på tsjekkisk og slovakisk som ikke har vokaler; noen av dem er betydelig lengre enn «Strč prst skrz krk». En slik lengre eksempelsetning uten vokaler er «Škrt plch z mlh Brd pln skvrn z mrv prv hrd scvrnkl z brzd skrz trs chrp v krs vrb mls mrch srn čtvrthrst zrn».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Czech Basics 002 - What? No Vowels? Strč Prst Skrz Krk, fra YouTube
Hans Lauritzen

**Hans Lauritzen** (født 1590, død 1676) var sokneprest til Tynset i perioden 1628 til 1660, og regnes som grunnleggeren av Kvikne Kobberverk. Lauritzen spilte også en viktig rolle i etableringen av Røros Kobberverk. 

Fra 1629 eide Lauritzen gården Skogstad på Kvikne der både han og bergmesteren ved verket bodde.

## Kvikne Kobberverk
I 1633 fikk Hans Lauritzen rettigheter til kobberforekomstene i Innset og Kvikne, etter at det ble funnet forekomster av malm på Kvikne i 1629. De to første gruvene fikk navnet «Gottes Gabe» (Guds gave) og "Segen Gottes" (Prestens gruve).  Ved kobberverket på Kvikne var det i stor grad bergkyndige fra Tyskland som hadde de overordnede stillingene.  Lauritzen var selv en av partisipantene (deleierne) i verket. Utbyttet til partisipantene ble utbetalt i kobber som de selv måtte selge videre.     Kobberverket på Kvikne var i drift fram til 1789.

## Røros Kobberverk
Hans Lauritzen var sammen med bergmannen Lorentz Lossius og presten Anders Olsen Bruse eiere av den første kobbergruven på Røros. I 1644 fikk bergmennene Lorentz Lossius og Peter Petersen mutingsseddel etter at de hadde skjerpet etter malm i området rundt Rauhåmmåren, et fjellområde øst for Røros.  Deretter ble det dannet et partisipantskap mellom Lossius, og de to prestene Bruse og Lauritzen, etter at Petersen avstod sin del til Lauritzen. Gruven i Rauhåmmåren fikk navnet «Freyes Glück». Det var Lauritzen og Bruse som ga Lossius penger til driften, men arbeidet måtte innstilles etter kun noen måneder fordi forekomsten var fattig.

Lossius fortsatte imidlertid sin skjerping etter forekomster av kobber i området rundt Røros. I 1645 antas det at han fant kobberforekomster på fjellet Storvola. Det var Lauritzen, Bruse og Lossius som også kom til å drive dette skjerpet, og denne forekomsten la grunnlaget for Røros Kobberverk. Gruven på Storvola fikk navnet Storwartz.

Den 15.desember 1645 ble det utstedt mutingsseddel til Anders Olsen Bruse og Hans Lauritzen. Imidlertid var det trolig fjellbonden Hans Olsen Åsen som skal ha ledet Lorentz Lossius til kobberfunnet på Storvola. Likevel ble ikke Hans Olsen Åsen tatt med i dette nye gruveforetaket. Partisipantskapet bestod fremdeles av Lossius og de to prestene Bruse og Lauritzen, hvor de tre hadde en like stor andel hver.

## Referanser
Blackfriars Road

**Blackfriars Road** er en gate i Southwark i London. Det går mellom St George's Circus i den sørlige enden og Blackfriars Bridge over Themsen i den nordlige enden, som fører til City of London. 

Halvveis opp på vestsiden ligger Southwark undergrunnsstasjon, på hjørnet med The Cut (London). På motsatt side ligger Palestra, et nytt stort kontorbygg som huser overflatedivisjonen av Transport for London.

Gaten er en del av Farringdon Road. Gaten møter Stamford Street og Southwark Street i den nordlige enden. Opprinnelig var gaten kjent som Surrey Street, bygget i 1760 nær Blackfriars Bridge, og anlagt etter planer av  Robert Mylne.

## Se også
* Blackfriars stasjon
* Farringdon Road

## Referanser


## Eksterne lenker
* London Development Agency nettstedet
European Economic Association

**European Economic Association**, forkortet **EEA**, er en forening for europeiske fagøkonomer. Foreningen ble grunnlagt i 1984 med Jacques Drèze som første president. Sittende president er Philippe Aghion. Agnar Sandmo var president i 1990. Kjetil Storesletten, ved Universitetet i Oslo, er per 2017 visepresident i foreningen.
Bolbaffroides

* se Systematisk inndeling

***Bolbaffroides*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore til ganske store (15 millimeter eller mer), brede og hvelvede, rødlige tordivler. Hannens pronotum har ett eller to par horn på sidene, men de har ikke horn på hodet. Begge kjønn har en tverr forhøyning på hodet, denne sitter midt mellom fasettøynene hos hunnene og noe lengre foran hos hannene. Dekkvingene er hvelvede med fine punktrader.

## Levevis
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika, Arabia og India.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
***** stammen Bolboceratini Mulsant, 1842
****** Slekten ***Bolbaffroides*** Nikolajev, 1979
******* *[[Bolbaffroides carinicollis]]* (Laporte de Castelnau, 1840)
******* *[[Bolbaffroides kubaricus]]* (Krikken, 1978)
******* *[[Bolbaffroides scotti]]* (Paulian, 1948)
******* *[[Bolbaffroides serripes]]* (Fairmaire, 1882)
******* *[[Bolbaffroides validus]]* (Klug, 1843)

## Kilder
* Bolboceratidae på Tree of Life Web Service

## Eksterne lenker

* 
*
Kylin Linux

**Kylin Linux** (kinesisk: 麒麟; pinyin: *Qílín*; Wade–Giles: *Ch'i-lin*) er en linuxdistribusjon som er blitt utviklet av akademikere ved det nasjonale universitet for forsvarsteknologi i Folkerepublikken Kina siden 2001. Distribusjonen er oppkalt etter det mytiske monsteret Qilin. Første versjon var basert på FreeBSD og var ment for bruk av det kinesiske militæret og andre regjeringsorganisasjoner. Fra og med versjon 3.0 ble Kylin basert på Linuxkjernen, og det finnes en versjon kalt NeoKylin som ble kunngjort i 2010.

Kylin Linux må ikke forveksles med Ubuntu Kylin, en kinesisk utgave av Ubuntu som ble lansert i april 2013.
Telefonavisen

**Telefonavisen** var en tjeneste Norsk Telegrambyrå innførte på 1960-tallet, med datidens spissteknologi. Folk i Oslo kunne ringe telefonnummeret **025** og få høre nyhetene lest opp fra et lydbånd; opplesningen varte i tre minutter.

I praksis ble de viktigste nyhetene vanligvis lest inn om lag ti ganger i døgnet, men ved store begivenheter var man i 1967 oppe i hele 30 utgaver per døgn.

Tjenesten ble en suksess, og i byråets interne blad *NoTaBene* oppsummerte man i 1967:«Direktøren kan vanskelig skjule sin begeistring over nyanskaffelsen. [...] Det er planer om å utvide telefonavis-servicen til Bergen, Trondheim og Stavanger. Telegrafverket er interessert, men først må problemet med klargjøring av linjer løses. En telefonavis i disse byer bør gi grunnlag for egne avdelingskontorer for NTB.»

## Referanser


## Kilder
* Einar Olsen: *En historisk vandring gjennom 140 år i Norsk Telegrambyrå : NTB 1867 - 2007*, NTB, Oslo 2007, side 43
NM i ishockey 2017

**NM i ishockey 2017** var det 78. norgesmesterskapet i ishockey for herrer.

 vant sitt sjuende norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 4&ndash;2 i kamper mot .

## [[GET-ligaen 2016/17]]

## Sluttspillet

## Kvartfinaler
Kvartfinalene spiller best av 7 kamper. De fire best plasserete lagene i grunnserien valgte i seedningsrekkefølge selv deres motstander i kvartfinalene blant de lagene som endte på 5. til 8.-plass i grunnserien. I kvartfinalen velger lag 1 mellom lag 7/8. Deretter velger lag 2 mellom gjenværende lag 7/8 og lag 6. Lag 3 velger deretter mellom gjenværende lag 6/7/8 og lag 5. Høyest rangerte lag har hjemmebanefordel i kamp 1, 3, 5 og 7, mens lavest rangerte lag har hjemmebanefordel i kamp 2, 4 og 6. Sluttspillsdatoene ble offentliggjort den 13. desember 2016 og endelig fastlagt den 13. februar 2017.

Seedingen av kvartfinalene foregikk uten store overraskelser. Som seriemestere var Stavanger Oilers førstevelger og valgte syvendeplasserte  som kvartfinalemotstander.  tok seriesølv og valgte sjetteplasserte ,  hadde tredjevalget og valgte åttendeseedede , hvilket etterlot femteplasserte  som motstander til grunnseriens fjerdeplasserte .

### Stavanger Oilers (1) − Stjernen (7)

### Lørenskog (2) − Lillehammer (6)

### Storhamar (3) − Sparta Warriors (8)
 endte på tredjeplass i grunnserien med 76 poeng og kunne velge åttendeseedede  (62 poeng), da både førsteseedede  og andreseedede  hadde valgt andre kvartfinalemotstandere, henholdsvis  og .

Sparta tok det første stikket på bortebane og vant 4–3. I kamp 2 utlignet Storhamar på bortebane med 5–2 blant annet takket være av Mikael Zettergrens hattrick. Sparta vant igjen på bortebane i kamp 3 da de holdt nullen ved å vinne 3–0, mens Storhamar slo tilbake med å vinne 4–2 i kamp 4, og utlignet dermed til 2–2 i kamper.

Kamp 5 den 12. mars 2017 skulle bli historisk, da det krevde åtte overtidsperioder for å avgjøre kampen mellom Storhamar og Sparta. Kampen satte med sine 217 minutter og 14 sekunders effektiv spilletid verdensrekord for lengste ishockeykamp i historien, en rekord tidligere satt i sluttspillskampen mellom Detroit Red Wings og Montreal Maroons den 24. mars 1936 med 176 minutter og 30 sekunder. Erik de la Rose ga hjemmelaget ledelsen åtte minutter ut i midtperioden, men Henrik Knold utlignet for Sparta i tredje perioden. Etter nesten 11 fulle perioder – 8 timer og 32 minutter etter kampstart – avgjorde Joakim Jensen for Storhamar da han satte pucken i mål og et endelig punktum. Da var klokken rundt 02.30 om morgenen den 13. mars. Rekordkampen ble senere omtalt i både svenske og amerikanske medier, blant annet under NHL-kampen mellom Detroit Red Wings og New York Rangers. Den tidligere norgesrekorden tilhørte forøvrig kampen mellom  og  den 8. mars 2003, som endte med seier til Vålerenga etter 127 minutter og 2 sekunder.

### Frisk Asker (4) − Vålerenga (5)

## Finale
### (1) &ndash;  (4)
I finalen har høyest rangerte lag etter plassering i grunnserien hjemmebanefordel i kamp 1, 3, 5 og 7, mens lavest rangerte lag har hjemmebanefordel i kamp 2, 4 og 6.

## Referanser


## Se også
*NM i ishockey
*GET-ligaen 2016/17
Wenche Norberg-Schulz

**Wenche Norberg-Schulz** (født 30. november 1902 i Kristiania, død 8. februar 2000 i Elverum) var en norsk forfatter og oversetter.

## Familie
Hun var datter av kommandørkaptein Victor Alfred ('Viggo') Geelmuyden (1870-1934) og Eugenie Diderikke Bretteville.

Wenche Norberg-Schulz var søster av Eugenie Geelmuyden Winther (1900-1975). De to søstrene forfattet flere barnebøker og én ungpikebok sammen.

Deres eldre søster Sonja (1898-1991) var gift med tegneren og journalisten Johan Bull (1893-1945).

I 1922 giftet Wenche Geelmuyden seg i Det norske Selskab i New York City med ingeniør Thomas Norberg-Schulz (1899-1983), sønn av direktør Ths. Norberg Schulz. Ved ekteskapsinngåelsen arbeidet han i San Francisco, og de nygifte dro til California for å bosette seg der.

## Forfatterskap
Ved siden av å forfatte barnebøker og ungpikebøker sammen med søsteren Eugenie Winther, hadde Wenche Norberg-Schulz også sitt eget forfatterskap.

De første av egne bøker var vekselvis romantiske underholdningsromaner og spenningsromaner beregnet på unge kvinner. På begynnelsen av 1950-tallet begynte hun på *Sporhund*-serien, som var spenningsbøker for piker mellom ti og fjorten år. Over en tiårsperiode ga hun ut ni bøker i denne serien. For en av bøkene er George Schumann oppgitt som omslagsillustratør.

## Oversettelser
I likhet med søsteren Eugenie Winther oversatte Norberg-Schulz både *[[Nancy Drew|Frøken Detektiv]]*-bøker og en rekke andre bøker til norsk.

## Bibliografi
* 1935: *Ekteskapsstipendiaten*  
* 1937: *A og B og C på Gullbakken. Fortelling for barn* – medforfatter: Eugenie Winther 
* 1942: *To for én* – medforfatter: Eugenie Winther 
* 1943: *Hell i uhell* – medforfatter: Eugenie Winther 
* 1945: *Studentene på Løkken* 
* 1946: *Alle pikers Per* 
* 1948: *Tante Sidsel* 
* 1949: *Californiatrioen* 
* 1950: *Hver sin lyst*  
* 1951: *Bare Lisbeth* 
* 1952: *Rusk i øyet* 
* 1953: *Sporhundene får los* 
* 1954: *Sporhundene og Krølltopp-mysteriet* 
* 1954: *Trekløveret i huskestua* – medforfatter: Eugenie Winther 
* 1955: *Sporhundene og den blå orkidé* 
* 1955: *Trekløveret på Gullbakken* – medforfatter: Eugenie Winther 
* 1955: *Fem i nummer 6* – medforfatter: Eugenie Winther 
* 1956: *Trekløveret skiller lag* – medforfatter: Eugenie Winther 
* 1956: *Sporhundene møter greven igjen* 
* 1957: *Sporhundene og Brårudskatten* 
* 1958: *Sporhundene gir seg ikke* 
* 1959: *Tottos tvilling* 
* 1959: *Sporhundene på Sorgenfri* 
* 1960: *Sporhundene og tårnhuset* 
* 1962: *Sporhundene og biltyven Boris* 

## Referanser
Mimobolbus

* se Systematisk inndeling

***Mimobolbus*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore, brede og høyt hvelvede, halvmatte, rødbrune tordivel. Hodet er stort og bredt, flatt, snuten sterkt fremskytende, hannen har ikke horn eller påfallende knøler snuten, men et opphøyd område mellom fasettøynene. Pronotum er bredt, rundet, uten påfallende groper, uthulinger eller pigger. Dekkvingene er hvelvede med fine punktstriper. Beina er kraftige gravebein, leggene krumme, på forbeina med skarpe tenner langs nesten hele ytterkanten, ikke bare i spissen.

## Levevis
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, med kammer der larvene utvikler seg. Disse artene legger forholdsvis veldig store egg. Det er uklart hva larvene faktisk eter, det har blitt observert at de ganger på veggene i kammeret de lever i, og vokser ved dette. Kanskje ernærer de seg av bakterier som vokser på kammerveggene.
De voksne billene eter underjordiske sopper og flyr godt.

## Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Afrika.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
***** stammen Bolboceratini Mulsant, 1842
****** Slekten ***Mimobolbus*** Vulcano, Martinez & Pereira, 1969
******* *[[Mimobolbus ambiguus]]* (Péringuey, 1908)
******* *[[Mimobolbus angolensis]]* Krikken, 1977
******* *[[Mimobolbus congolensis]]* (Paulian, 1941)
******* *[[Mimobolbus decoratus]]* Vulcano, Martinez & Pereira, 1969
******* *[[Mimobolbus decorsei]]* (Paulian, 1941)
******* *[[Mimobolbus endroedyyoungai]]* (Petrovitz, 1973)
******* *[[Mimobolbus fulvus]]* (Gory, 1842)
******* *[[Mimobolbus globularis]]* (Kolbe, 1894)
******* *[[Mimobolbus maculicollis]]* (Boheman, 1857)
******* *[[Mimobolbus monticola]]* (Kolbe, 1894)
******* *[[Mimobolbus nigropiceus]]* (Felsche, 1910)
******* *[[Mimobolbus nigrum]]* (Péringuey, 1908)
******* *[[Mimobolbus ornatellus]]* (Péringuey, 1901)
******* *[[Mimobolbus peringueyi]]* (Paulian, 1941)
******* *[[Mimobolbus pilulus]]* (Gestro, 1895)
******* *[[Mimobolbus pygmaeus]]* (Frey, 1967)
******* *[[Mimobolbus remedellii]]* (Müller, 1941)
******* *[[Mimobolbus rufotestaceus]]* (Boheman, 1857)
******* *[[Mimobolbus sebakuensis]]* (Péringuey, 1908)
******* *[[Mimobolbus sedhiounense]]* (Paulian, 1941)
******* *[[Mimobolbus subcariniceps]]* (Müller, 1941)
******* *[[Mimobolbus togonicus]]* (Kolbe, 1894)
******* *[[Mimobolbus vivianae]]* (Paulian, 1941)
******* *[[Mimobolbus zavattarii]]* (Müller, 1941)

## Kilder
* Krikken, J. (1984) New Bolboceratine genera from southwestern Africa (Coleoptera: Geotrupidae). Zoologische Mededelingen 58: 23-45. https://www.researchgate.net/publication/241883211_New_Bolboceratine_genera_from_southwestern_Africa_Coleoptera_Geotrupidae
* Bolboceratidae på Tree of Life Web Service
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker

* 
*
Lotos Club

**Lotos Club** ble grunnlagt som en gentleman's club i New York City, og den  har da også innrømmet kvinner som medlemmer. Grunnleggerne var først og fremst en ung gruppe av forfattere og kritikere. Mark Twain, et tidlig medlem, kalte den *Ace of Clubs* Klubben tok sitt navn fra diktet *Lotos-Eaters* av Alfred Lord Tennyson, som ble veldig populært. Lotos ble antatt å formidle et inntrykk av ro og harmoni. To linjer fra diktet ble valgt til klubbens motto:
:*In the afternoon they came unto a land, <br>
:*In which it seemed always afternoon*

Klubben har alltid hatt en litterær og kunstnerisk retning, med det resultat at den har akkumulert en kjent samling av amerikanske malerier. Klubbens  *State Middager* (1893 meny til høyre) var en legendarisk fest for forskere, kunstnere og skulptører, samlere og kjennere, forfattere og journalister, og politikere og diplomater. Forseggjorte souvenirmenyer ble produsert for disse middager.
Lotosklubbens første hjem var på Irving Place i nærheten av Academy of Music. Journalist DeWitt Van Buren var Lotosklubbens første president og han ble etterfulgt av A. Oakey Hall. Andre tidlige Cluboffiserer inkluderte visepresident F. A. Schwab, sekretær George Hows, og kasserer Albert Weber. *New York Tribune* redaktør Whitelaw Reid ble valgt til president i 1877 da Lotosklubben flyttet til [[Fifth Avenue]]

I 1893 flyttet kubben til Fifth Avenue og kjøpte sitt første klubbhus.
Det var på Lotoskluben i 1906 at George Harvey, redaktør av *Harper's Weekly*, sendte opp sitt første opprop ved å foreslå Woodrow 
Wilson som [[USAs president]]. I 1909, med økonomisk støtte fra [[Andrew Carnegie]] ble klubbhuset flyttet til 110 West 57th Street, i en bygning tegnet av arkitekt Donn Barber.

Frank R. Lawrence var klubbens lengstsittende  president, fra mars 1889 til sin død 26. oktober 1918. Lawrence ble etterfulgt som president av Chester S. Lord som virket i fem år. I 1923 da [[Columbia University]]s  president [[Nicholas Murray 
Butler]] ble valgt til president i klubben.

Klubben har en lang historie som vises i verk av sin kunstnermedlemmer og har også hatt utstillinger med verk fra samlingene til sine medlemmer, inkludert en i 1910 som inneholdt verker av Degas, Monet, Renoir, Cassatt og Hassam.

I oktober 1941 holdt klubben  et boliglån-brenning seremoni for å markere betaling  389&nbsp;000 dollar gjeld på West Street bygningen. Men i 1945 begynte medlemmer å vurdere å flytte til et *enklere klubbhus''. Klubben hadde ligget der siden 1947 i et klubbhus fra 1900 tegnet av Richard Howland Hunt på East Street. (Bygningen var gitt av Margaret Shepard som en gave til hennes datter, fru William Jay Schieffelin.)

I 1977 endret klubben Cgrunnloven for å gi kvinner adgang .

## Grunnloven

## Kjente medlemmer

* William Randolph Hearst
* Walter P. Chrysler
* Orson Welles
* Dwight D. Eisenhower
* Andrew Wyeth
* Margaret Mead
* Isaac Stern
* Yo-Yo Ma
* Mikhail Baryshnikov
* Mary Higgins Clark
* Mario Cuomo
* James Wolfensohn
* Christopher Plummer
* Stephen Sondheim
* Wynton Marsalis
* Tom Wolfe

## Referanser
Svensk mesterskap i mangekamp 2016

**Svensk mesterskap i mangekamp 2016** ble arrangert 10. og 11. september 2016 i Falun. Arrangør var Falu IK. 

Det ble konkurrert i;
* Menn senior - tikamp
* Menn U23 (M22) - tikamp
* Gutter U20 (P10) - tikamp
* Gutter U18 (P17) - tikamp
* Gutter U17 (P16) - tikamp
* Gutter U16 (P15) - åttekamp
* Kvinner senior - sjukamp
* Kvinner U23 (K22) - sjukamp
* Jenter U20 (F19) - sjukamp
* Jenter U18 (F17) - sjukamp
* Jenter U17 (F16) - sjukamp
* Jenter U16 (F15) - sekskamp

## Resultater menn

## Resultater kvinner

## Kilder
* Falu IK - Resultat Mångkamps-SM 2016 (arkivert)
The American Magazine

***The American Magazine*** var et tidsskrift som ble grunnlagt i juni 1906, som en videreføring av en mislykket publikasjon kjøpt et par år tidligere fra avismogulen Miriam Leslie. Den opprinnelige tittelen, *[[Frank Leslie's Popular Monthly]]*, startet sin utgivelse i 1876, og ble omdøpt til *Leslie's Monthly Magazine* i 1904, og ble senere omdøpt til *Leslie's Magazine* i 1905. Fra september 1905 til mai 1906 ble magasinet kalt *[[American llustrated Magazine]]*; deretter forkortet til *[[American Magazine]]*
før det opphørte i 1956. Magasinet hadde stort sett samme opplag i hele sin historie.

I juni 1906 forlot grave-journalistene Ray Stannard Baker, Lincoln Steffens og Ida M. Tarbell  *McClure* for å bidra til å skape *American Magazine*. Baker bidro med artikler under pseudonymet David Grayson. Under John Sanborn Phillips, som var redaktør fram til 1915, avvek magasinet noe fra sin tidligere gravestil og fokuserte heller på interessante menneskelige historier, sosiale problemer og fiksjon. Det ble opprinnelig publisert av hans Phillips Publishing Company i Springfield, Ohio, senere overtatt av Crowell Publishing Company, som sammen med *[[Collier's]]* The *American Magazine* ble utgitt av Crowell-Collier til det opphørte i 1956.

## Redaktører
Fra 1915 var magasinets redaktør John M. Siddall (1915-23), og det utvidet sitt marked betraktelig ved å fokusere på kvinnelige lesere. Omslaget i  september 1917 kunngjorde:
: *This Magazine's Circulation Has Doubled in 20 Months.*

I september 1922 oppga omslaget at opplaget hadde nådd 1,8 millioner eksemplarer.

Merle Crowell var redaktør av *American  Magazine* fra 1923 til 1929 da Sumner Blossom tok over. Blossom var redaktør for *Popular Science* i de siste 27 årene av bladets eksistens. Fiktive historier og noveller var populære, og magasinet lanserte flere vinnere av O. Henry Awards. Høyt profilerte forfattere bidro med artikler om en rekke emner.

I sin tid som redaktør fulgte Blossom et uvanlig prinsipp med å skjule forfatterens navn på alle fiksjonstekster under utvelgelsesprosessen, som en metode for å fremme nye forfattere. Magasinets ansatte fikk først vite forfatterens identitet etter et manuskript var blitt akseptert eller forkastet.

*The American Magazine*s siste utgave ble solgt i kiosk i august 1956.

## Kjente bidragsytere

*Harry J. Anslinger
*John Barrymore
*Frances Hodgson Burnett
*Agatha Christie
*Arthur Conan Doyle
*Amelia Earhart
*F. Scott Fitzgerald
*Henry Ford
*Graham Greene
*Zane Grey
*General John J. Pershing
*Franklin D. Roosevelt
*Upton Sinclair
*Rex Stout
*Frederick Winslow Taylor
*H. G. Wells
*P. G. Wodehouse

## Referanser
Bolbohamatum

* se Systematisk inndeling

***Bolbohamatum*** er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Middelsstore (13 - 23 millimeter), brede og høyt hvelvede, halvmatte, rødbrune tordivel. Hodet er stort og bredt, flatt, snuten sterkt fremskytende, hodet er uten horn, men gjerne med et par knøler. Pronotum er bredt, rundet, hos hannen med groper på hver side foran og små knøler. Dekkvingene er hvelvede med fine punktstriper. Beina er kraftige gravebein, leggene krumme, på forbeina med skarpe tenner langs nesten hele ytterkanten, ikke bare i spissen. Slekten kan kjennes på det på undersiden mellom mellom-hoftene er et piggete utskudd fra den bakerste bukplaten på thorax (metasternum).

## Levevis
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, med kammer der larvene utvikler seg. Disse artene legger forholdsvis veldig store egg. Det er uklart hva larvene faktisk eter, det har blitt observert at de ganger på veggene i kammeret de lever i, og vokser ved dette. Kanskje ernærer de seg av bakterier som vokser på kammerveggene.
De voksne billene eter underjordiske sopper og flyr godt.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, med flest arter i India, men slekten forekommer så langt øst som Java.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien Bolboceratidae Laporte de Castelnau, 1840
***** stammen Bolboceratini Mulsant, 1842
****** Slekten ***Bolbohamatum*** Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum calanus]]* (Westwood, 1848)
******* *[[Bolbohamatum cyclops]]* (Olivier, 1789)
******* *[[Bolbohamatum drescheri]]* Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum kuijteni]]* Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum laevicolle]]* (Westwood, 1848)
******* *[[Bolbohamatum laterale]]* (Westwood, 1848)
******* *[[Bolbohamatum marginale]]* Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum meridionale]]* Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum phallosum]]* Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum pseudogrande]]* Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum pyramidifer]]* Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum robustum]]* Krikken, 1980
******* *[[Bolbohamatum syncopator]]* Krikken, 1980

## Kilder
* J. Krikken (1980) Bolboceratine scarabs of the Oriental genus *Bolbohamatum* nov. (Coleoptera, Geotrupidae). Tijdschrift voor Entomologie 123: 1-38. http://www.biodiversitylibrary.org/page/30335402#page/17/mode/1up
* Bolboceratidae på Tree of Life Web Service
* Oversikt over artene

## Eksterne lenker

* 
*
Svensk mesterskap i mangekamp 2015

**Svensk mesterskap i mangekamp 2015** ble arrangert 5. og 6. september 2015 i Gävle. Arrangør var Gefle IF. 

Det ble konkurrert i;
* Senior herrer - tikamp
* Gutter 19 - tikamp
* Gutter 17 - tikamp
* Gutter 16 - tikamp
* Gutter 15 - åttekamp
* Kvinner senior - sjukamp
* Jenter 17 - sjukamp
* Jenter 16 - sjukamp
* Jenter 15 - sekskamp

## Resultater menn

## Resultater kvinner

## Kilder
* Wind Athletics - Resultat Mångkamps-SM 5-6/9 2015 (arkivert)
Mesterfinalen

**[[UNICEF]] Mesterfinalen** var en norsk årlig fotballkamp mellom fjorårets vinner av Eliteserien og fjorårets vinner av Norgesmesterskapet, eller mellom Norgesmesteren og sølvlaget fra Eliteserien dersom samme lag vant begge turneringer. Kampen tilsvarer den tidligere arrangerte Superfinalen, som var inspirert av den engelske turneringen FA Community Shield. Den første Mesterfinalen ble spilt i 2017 på Brann Stadion mellom , regjerende Tippeliga- og norgesmester, og sølvvinner i Tippeligaen . Etter at Mesterfinalen ble avlyst i 2019 ble den aldri arrangert igjen.
__NOTOC__
## Utgaver

## Se også
* Norgesmesterskapet i fotball for menn
* Eliteserien i fotball for menn

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Dorothy Nevill

**Lady Dorothy Fanny Nevill** (født 1. april 1826 London -  død 24. mars 1913 London), var en britisk forfatter, vertinne, horticulturist og anleggsgartner.

Hun var et av fem barn til Horatio Walpole, 3. Jarl av Orford og Mary Fawkener, datter av William Augustus Fawkener, en gang sendemann i St. Petersburg og nær venn av Keiserinne Katarina. Hun fikk ingen formell utdannelse, men ble undervist av en guvernante i fransk, gresk, italiensk og latin

I 1847 ble hun involvert i en skandale da hun ble sett i et sommerhus med en beryktet promiskuøs man, George Smythe MP, arving til en adelstittel. Smythe nektet å gifte seg med henne, og hennes foreldres handlinger og uttalelser ødelagt hennes omdømme. I 1847 giftet hun seg med en fetter tyve år eldre enn henne, en Reginald Henry Nevill (d. 1878), sønnesønn av den 1. Jarl av Abergavenny, og fikk seks barn, fire av dem overlevde barndommen. Hun reiste mye og dyrket en stor krets av litterære og kunstneriske venner, ispedd politikere, inkludert James McNeill Whistler, Richard Cobden, Joseph Chamberlain og Disraeli, som hun sterkt beundret. Hun ble imidlertid aldri mottatt av Dronning Victoria.

## Dangstein
I 1851 kjøpte Nevills en stor Sussex eiendom, *Dangstein* i nærheten Petersfield. Dorothy Nevill forandret hagen til et landemerke. Hennes eksotiske planter var plassert i sytten vinterhager og ble gjenstand for en rekke artikler i tidsskrifter om hagebruk. Gjennom sine planter ble hun venn med både William og Joseph Hooker ved Kew, og forsynte  Charles Darwin med sjeldne planter til hans forskning. Dorothy var særlig kjent som en orkidédyrker, noe som førte til korrespondanse med Darwin som begynte i november 1861, da han skrev for å be om prøver til sin forskning til sin pamflett om orkideer. Nevill var glad for å hjelpe, og ble behørig takket med en kopi.

Hun holdt eksotiske fugler og pattedyr på eiendommen, oppdrett av silkeormer og hadde et museum til sine samlinger. Etter ektemannens død, da han overlot alle sine penger til deres gjenlevende barn, måtte hun begrense sine utgifter og flyttet til 'Stillyans' nærheten Heathfield i Sussex som hun leide fra en av sine botaniske venner, legen Robert Hogg.

Hun ledet den første komiteen av *Primrose League* og skrev en mengde memoarer:
* *Recollevtions * (1906)
* *Leaves  of The Notebooks of Lady Dorothy Nevill* (1907)
* *Under Five Reigns* (1910)
* *My own  Time* (1912).
* *Mannington and the Walpoles, Earls av Orford* (1894) 

Lady Dorothy døde i sitt hjem 24. mars 1913, hvor en minnetavle ble avduket 8. september 1998.

Hennes sønn, Ralph Nevill, skrev *Life and letters of Lady Dorothy Nevill* (1919). Hennes datter, Meresia Dorothy Augusta Nevill (1849-1918), var også en dedikert medarbeider av Primrose League. Hun fungerte i mange år som kasserer i *Ladies' Grand Council* og døde i London 26. oktober 1918.

## Referanser