open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liste over Norges regjeringer

**[[Norges regjering]] siden 1814**. Begrepet ministerium ble brukt frem til 1884. Fra da av het det regjering.

## Ministerier 1814–1884

Mellom 1814 og 1884 hadde man ingen fullstendige skifter av regjeringer, kun suppleringer. Nedstående periodeinndeling baserer seg på boka *Det norske statsråd 1814–1905*, utgitt av Statsministerens kontor i 1996. Navngivingen er basert på stattholdere eller framtredende statsråder i perioden.

## Norske regjeringer 1884–1945

## Quislings regjering og tyskinnsatt okkupasjonsstyre 1940–1945

## Regjeringer siden 1945

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norske regjeringer og ministerier 1814–2001 (NorgesLexi)
* Det norske statsråd 1814– (Regjeringen.no)
CV (andre betydninger)

**CV**, **Cv**, **cV** og **cv** kan bety:

## CV
*Curriculum vitae
*Cargolux (IATA-kode)
*hangarskip (United States Navys klassifiseringssystem)
*Kapp Verde (ISO 3166-1-kode)
*Cerwin-Vega, høyttalerprodusent

## Cv

## cV
*centivolt &ndash; en SI-enhet for elektrisk potensial lik 0.01 volt

## cv
*.cv (Kapp Verdes landskodetoppnivådomenet for Internett – ccTLD).
Kjell Magne Bondeviks andre regjering

**Kjell Magne Bondeviks andre regjering**, også benevnt Samarbeidsregjeringen, ble utnevnt av Kongen i statsråd den 19. oktober 2001. Den var en mindretallsregjering utgått av Høyre (H), Kristelig Folkeparti (KrF) og Venstre (V). 

## Regjeringens tilkomst
Stortingsvalget i 2001 ga Kristelig Folkeparti en oppslutning på 12,4 prosent, Høyre 21,2 prosent og Venstre 3,9 prosent. Venstre havnet med det under sperregrensen på fire prosent og partiet fikk dermed kun to representanter på Stortinget. Samme valg hadde Arbeiderpartiet gjort sitt dårligste valg siden 1924. Ifølge Kjell Magne Bondevik inviterte Jens Stoltenberg KrF til et regjeringssamarbeid med Ap etter valget, men Bondevik avviste invitasjonen.

De tre partiene fikk 62 mandater, og var avhengig av støtte fra Fremskrittspartiets 26 mandater for å få det nødvendige flertall på 83 mandater.

De første sonderingene mellom partiene pågikk frem til 24. september 2001, da de brøt sammen. Både KrF og Venstre meldte da at de mente avstanden mellom partiene var for stor, og at Høyre burde danne regjering alene. Høyre vant 38 mandater i valget, fire færre enn sentrumspartiene hadde vunnet i 1997 (da Bondevik dannet sin første regjering). Etter at Frp-leder Carl I. Hagen ga tilbakemelding om at partiet hans ikke ville støtte en ren Høyre-regjering valgte de tre partiene å gå i nye sonderinger, og deretter forhandlinger fra 2. oktober.

16. oktober avklarte Hagen at Frp ville støtte en trepartiregjering med ett års prøvetid, og etter dette søkte Stoltenberg avskjed. Bondeviks andre regjering ble utnevnt 19. oktober 2001.

Høyre fikk 10 statsråder – deriblant utenriksministeren, Kristelig Folkeparti seks statsråder – deriblant statsministeren, mens Venstre fikk tre statsråder. Venstre fikk dermed flere statsråder enn representanter på Stortinget (tre statsråder og to stortingsrepresentanter).

Den 18. juni 2004 ble det foretatt utskiftninger av seks statsråder i seks departementer. I to av disse ble partitilhørigheten endret fra H til KrF; i to andre fra KrF til H. Styrkeforholdet mellom de tre partiene forble derfor uendret.

28. november 2001, under debatten om statsbudsjettet for 2002, stilte statsminister Bondevik kabinettsspørsmål for å få forslaget til statsbudsjett vedtatt. Statsbudsjettet ble vedtatt, og regjeringen ble dermed sittende.

## Avgang

Etter stortingsvalget 2005 mistet regjeringen sitt parlamentariske grunnlag. De tre regjeringspartiene fikk 44 mandater. Dersom vi legger til Fremskrittspartiets 38 mandater, hadde den støtte av 82 mandater på Stortinget. De tre opposisjonspartiene Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet fikk samlet 87 mandater og kunne danne en ny flertallsregjering.

Kjell Magne Bondeviks andre regjering ble innvilget avskjed den 14. oktober 2005. Den fortsatte som forretningsministerium frem til 17. oktober 2005, da Jens Stoltenbergs andre regjering overtok.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kortbukse

En **kortbukse** eller **shorts** er en bukse som rekker fra livet og ned til knærne eller høyere. Kortbukse brukes når det er ekstra varmt eller i forbindelse med sport. De brukes også oftere av barn enn voksne eller inngår i ulike typer praktiske og luftige sommeruniformer. Knelange kortbukser kan kalles knebukser.

## Historikk, typer og bruk

## Se også
* Knebukse
* Underbukse
* Badebukse
Johnny Ramone

**John Cummings** (født 8. oktober 1948, død 15. september 2004 i Los Angeles), kjent som **Johnny Ramone**, var gitarist i punk rock-bandet Ramones. Sammen med vokalist Joey Ramone forble han medlem av bandet gjennom hele dets karriere.

Johnny Ramone var kjent for sin evne til å holde bandmedlemmene opptatt med sine oppgaver, skjønt det ble sagt at han presset de andre for mye. Hans fokus var å holde The Ramones som en felles enhet, og hans personlige og musikalske stil synes å ha motivert kraften i gruppas sanger.

Johnny spilte hver konsert på en blå Mosrite, men ikke så lenge etter at Ramones hadde gitt ut albumet 'Rocket to Russia' ble den blå Mosriten stjålet. 

Ramones-sangen *[[The KKK Took My Baby Away]]* var inspirert av at Joey Ramones tidligere kjæreste innledet et forhold med Johnny i 1981(senere giftet de seg). Valget av KKK (Ku Klux Klan) i låttittelen kan nok sees i sammenheng med at Johnny Ramone var republikaner, noe som både var – og er – relativt uvanlig i punkrockmiljøet. 

På grunn av denne hendelsen med kjæresten ble Johnny og Joey så bitre uvenner at de ikke snakket sammen lenger. The Ramones' siste periode bærer preg av dette, selv om både Johnny og Joey var fast bestemt på å fortsette. Johnny nektet å ringe Joey, selv da Joey lå på dødsleiet 2001. Dee Dee Ramone døde av en overdose i 2002.

15. september 2004 døde Johnny i sitt hjem i Los Angeles av prostatakreft

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  
*
Jens Bache-Wiig

**Jens Bache-Wiig** (1880–1965) var en norsk professor og industrileder. Bache-Wiig ble utnevnt til professor i elektroteknikk ved Norges tekniske høgskole i 1912. Han ble innvilget avskjed fra sin stilling i 1917 for å bli administrerende direktør i Elektrisk Bureau.

Etter studier ved Ingenieurakademie Zwickau studerte han elektroteknikk ved den tekniske høyskolen i Karlsruhe. I årene 1902&ndash;1906 var han ansatt ved Gesellschaft für Elektrische Industrie i Karlsruhe, i 1906&ndash;1912 ved Westinghouse Elect. & Manufacturing Co. i Pittsburgh i Pennsylvania.

Norsk Elektroteknisk Forening ble stiftet i Oslo 13. mai 1918 av professor Jens Bache-Wiig, direktør Carsten Bruun og kraftverksdirektør Johan Collett Holst.

Bache-Wiig ble direktør for Standard Telefon og Kabelfabrik (eid av International Telegraph and Telephone Company, ITT). I årene 1930&ndash;1935 var han, med Berlin som base, sjef for ITTs tyske bedrifter og visepresident i ITT. I 1939 hentet statsråd Trygve Lie ham til Forsyningsdepartementet som leder av Direktoratet for Industriforsyning.

Han var medlem av Administrasjonsrådet fra april til september 1940.

I dagene 18., 19. og 20. april 1940 blir det avholdt flere møter, der administrasjonsrådsmedlem Bache-Wiig direkte uttaler at man er i overensstemmelse med Administrasjonsrådets retningslinjer når man tilbyr, selger og leverer sin produksjon til Tyskland. Dette gjelder elektrokjemiske og elektrometallurgiske industrier. I siste uke i april 1940 ble det holdt en konferanse mellom Administrasjonsrådets medlemmer direktør Jahn, Backe-Wiig og Hartbek samt representanter for arbeiderne ved Marinens Hovedverft og en rekke tyske offiserer. Konferansen behandlet spørsmålet om å sette verftet i gang igjen. Det ble opplyst om at driften blant annet skulle gå ut på å bygge krigsskip for fienden. Kongsberg Våpenfabrikk settes i gang med våpenfabrikasjon, og det fremgår i Bache-Wiigs brev fra Administrasjonsrådet til Kongsberg Våpenfabrikk datert 26. juli 1945 og undertegnet J. Bache-Wiig at man er fornøyd med at man kan holde hjulene i gang. (Fra boken *Dømmer ikke* av Oliver H. Langeland, utgitt igjen i 2009, side 65-69.)

Senere ble han styreformann og generaldirektør i Norsk Hydro (1942/1944 og til andre verdenskrigs slutt), etter krigen var han også styreformann.

Etter andre verdenskrig ble Bache-Wiig også visepresident i ITT i New York. Fra 1947 var han styreformann i Årdal og Sunndal Verk.

## Referanser


## Litteratur
* Bache-Wiig, Jens, *Fra sterkstrømsteknikkens unge år. Opplevelser og erindringer*, Elektroteknisk Tidsskrift nr. 18, 1958 s. 242.
* Gram, Harald og Steenstrup, Bjørn, *Hvem er hvem?*, 1955
* Slagstad, Rune, *De nasjonale strateger*, Oslo 1998.

## Eksterne lenker
*
Aceton

**Aceton** (**propan-2-on** eller **propanon**), **CH<sub>3</sub>(CO)CH<sub>3</sub>**, er det enkleste av ketonene. Aceton blir laget ved oksidasjon av alkoholet propan-2-ol, (isopropanol), og er en fargeløs væske med karakteristisk «organisk-aromatisk» lukt. Hvert år produseres det 500&nbsp;millioner&nbsp;tonn i verden, hvorav 3&nbsp;millioner&nbsp;tonn kommer til Norge. Stoffet er et utmerket løsemiddel (det er hovedbestanddelen i neglelakkfjerner), og et viktig utgangsstoff for framstilling av andre stoffer. Aceton bør brukes med forsiktighet ved rensing av myke overflater, f.eks av plast, da oppløsningen er så kraftig at plasten kan smelte (klar plast vil kunne bli grumsete).

Aceton finnes i små mengder i urin. Ved lengre faste (når pasienter ikke spiser, og kroppen dermed får dårlig tilgang på glukose), brytes fettvev ned for å dekke kroppens energibehov. I denne prosessen dannes det aceton, som en kan lukte fra munnen. Dette kan også skje  ved diabetes i forbindelse med ketoacidose (syreforgiftning)) og når en har feber. Aceton bidrar til en karakteristisk lukt i rom der det ligger en syk pasient.

Hos små barn kan det forekomme brekninger på grunn av utskilling av aceton i kroppen (acetonemiske brekninger).

Aceton er meget brannfarlig

**Synonymer:** 2-propanon, dimetylketon.

Ordet er nydannet ord av latin acetum «eddik» + suffikset *-on* benyttet om noen inaktive gasser eller atompartikler

## Referanser




## Eksterne lenker
* HMS-datablad 
* Faktaark om Aceton fra Statoil (pdf)
Uleåborgs län

**Uleåborgs län** (finsk: *Oulun lääni*) er et tidligere len i Finland som bestod i tidsrommet 1775&ndash;2009. Administrasjonssetet lå i Uleåborg. Lenet grenset til slutt til Lapplands län, Västra Finlands län og Östra Finlands län. Dessuten hadde det felles grense med Russland.

Uleåborgs län ble dannet ved lensreformen av 1775. Da Finland ble avstått fra Sverige til Russland ved freden i Fredrikshamn i 1809, ble grensen trukket langs Torneälven og Muonioälven. Områdene i Tornedalen hadde tidligere tilhørt Västerbottens län i Sverige. De avståtte områdene i Tornedalen ble ved grensetrekkingen lagt under Uleåborgs län. I 1922 ble Petsamo innlemmet i Uleåborgs län, og i 1936 ble Lapplands län utskilt som eget len. Ved utgangen av 2009 ble alle len i Finland oppløst og deres ansvarsområder overført til regionforvaltningsverkene og nærings-, trafikk- og miljøsentralene.

## Landskap
Uleåborgs län var delt inn i to landskap:

*Kajanaland
*Norra Österbotten

## Kommuner
Uleåborgs län var i 2009 delt inn i 43 kommuner.

## Eksterne lenker
* 
* Artikkel om Uleåborgs län i Nordisk familjebok, bind 30, spalte 896, 1920
Mikhail Kalinin

**Mikhail Ivanovitsj Kalinin** (russisk: Михаил Иванович Калинин; født  i Verkhnjaja Troitsa, død 3. juni 1946 i Moskva) var en russisk kommunistisk politiker. Han var Sovjetunionens offisielle statsoverhode fra 1919 til 1946. Inntil 1938 var han formann i sentraleksekutivkomiteen, og deretter president i presidiet i det øverste sovjet.

Kalinin hadde blant annet ansvaret for Katyn-massakren, som han gav den formelle ordren til.

Kalinin har gitt navn til Kaliningrad siden han døde da den tidligere tyske byen som før het Königsberg skulle få sitt nye russiske navn. Det er ikke kjent at Kalinin noensinne besøkte området. Oppkalt etter Kalinin var også byen Kalinin, som i 1990 fikk tilbake sitt opprinnelige navn Tver, i lys av Kalinins rolle som en av Stalins fremste håndlangere. Også en by utenfor Moskva som ble grunnlagt i 1938 het Kaliningrad frem til 1995 da den fikk navnet Koroljov.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Östra Finlands län

**Östra Finlands län** (finsk: *Itä-Suomen lääni*) er et tidligere len i Finland som bestod i tidsrommet 1997&ndash;2009. Administrasjonssetet lå i S:t Michel. Lenet grenset til Södra Finlands län, Västra Finlands län og Uleåborgs län. Dessuten hadde det felles grense med Russland.

Östra Finlands län ble dannet gjennom lensreformen av 1997 ved sammenslåing av Kuopio län, Norra Karelens län og mesteparten av S:t Michels län. Ved utgangen av 2009 ble alle len i Finland oppløst og deres ansvarsområder overført til regionforvaltningsverkene og nærings-, trafikk- og miljøsentralene.

## Landskap
Östra Finlands län var delt inn i tre landskap:

*Norra Karelen
*Norra Savolax
*Södra Savolax

## Kommuner
Östra Finlands län var i 2009 delt inn i 54 kommuner (se under).

## Eksterne lenker
*
Lappland (Finland)

**Lappland** (finsk: *Lappi*; nordsamisk: *Sápmi*) er det nordligste av Finlands landskap. Administrasjonssenteret i Lappland er Rovaniemi. Lappland grenser til landskapet Norra Österbotten i sør. Lappland grenser dessuten til Norrbottens län i Sverige, til fylkene Troms og Finnmark i Norge og til Murmansk oblast og Karelia i Russland.

## Kommuner og regioner
Lappland er delt inn i 21 kommuner hvorav fire bykommuner. Kommunene i landskapet utgjør seks økonomiske regioner. Nedenstående oversikt viser hvordan kommunene fordeler seg på de seks økonomiske regionene. Byene er oppført med fet skrift.

I Norra Lappland og i Enontekis kommune i Fjäll-Lappland er nordsamisk offisielt språk ved siden av finsk. I Enare kommune har dessuten enaresamisk og skoltesamisk status som offisielle språk.

## Befolkningsutvikling

## Se også
*Finlands kommuner
*Finlands økonomiske regioner
*Finlands landskap
*Regionforvaltningsverk

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''Uppslagsverket Finland'', Lappland (historisk landskap)
* ''Uppslagsverket Finland'', Lappland (landskap)
* ''Uppslagsverket Finland'', Lapplands län
* Lapplands förbund 
* Lapplandsportal
* ''Forskningscentralen för de inhemska språken'', De samiska språken

__NOEDITSECTION__
Edmonton

**Edmonton** () er provinshovedstaden i den kanadiske provinsen Alberta, og den største byen i provinsen etter Calgary. Byen ble grunnlagt i 1795 da Hudson's Bay Company opprettet en handelspost der. Edmonton er også kjent som oljehovedstaden i Canada, noe som har gitt navnet til byens ishockeylag. Byen har ca. 730&nbsp;000 innbyggere, 1&nbsp;030&nbsp;000 med forsteder. Byens universitet, University of Alberta, er et av Canadas største universiteter med over 36&nbsp;000 studenter. Dinosaurarten Edmontonia er oppkalt etter byen. West Edmonton Mall, Nord-Amerikas største kjøpesenter, ligger i Edmonton. 

Den første broen i Edmonton over elven North Saskatchewan var Low Level Bridge som sto ferdig i 1900.

## Sport
Edmonton har flere profesjonelle sportsklubber.

### Edmonton Oilers
Ishockeyklubben Edmonton Oilers er en profesjonell sportsklubb som ble etablert i 1972 under navnet «Alberta Oilers». Klubben skiftet navn i 1973. På 1980-tallet var Edmonton Oilers et av de beste lagene i eliteserien National Hockey League (NHL), og vant Stanley Cup-titler i 1984, 1985, 1987, 1988 og 1990. Ishockeylegenden Wayne Gretzky spilte for Oilers fra 1979 til 1988

Nordmannen Patrick Thoresen spilte for klubben fra juni 2006 (med en del opphold på klubbens farmerlag), frem til han i februar 2008 ble hentet til rivalen Philadelphia Flyers.  

### Profesjonelle sportsklubber i Edmonton

## Vennskapsbyer
*  Gatineau, Canada (1967)
*  Harbin, Kina (1985)
*  Nashville, USA (1990)
*  Wonju, Sør-Korea (1998)

## Eksterne lenker
* 
*  
* University of Alberta (engelsk)
* Reiseinformasjon Edmonton (engelsk)
* West Edmonton Mall  (engelsk)
* Edmonton Oilers (engelsk)
S&M (album)

***S&M*** er et konsertalbum av Metallica som ble spilt inn 21. og 22. april 1999 i samarbeid med San Francisco Symphony og Michael Kamen.  To konserter resulterte i et dobbeltalbum og en video med nyinnspillinger av gamle Metallica-klassikere, der to forskjellige «verdener» kombineres, symfonimusikk og heavy metal.

## Sporliste
Konsertene ble fordelt på to CD-er en for hver kveld.

Disk 1:
# The Ecstasy Of Gold (Ennio Morricone song) - 2:31
# The Call Of Ktulu - 9:35
# Master Of Puppets - 8:55
# Of Wolf And Man - 4:19
# The Thing That Should Not Be - 7:27
# Fuel - 4:36
# The Memory Remains - 4:43
# No Leaf Clover - 5.44
# Hero Of The Day - 4:45
# Devil's Dance - 5:26
# Bleeding Me - 9:02
Disk 2:
# Nothing Else Matters - 6:48
# Until It Sleeps - 4:30
# For Whom The Bell Tolls - 4:52
# Minus Human - 4:20
# Wherever I May Roam - 7:02
# The Outlaw Torn - 9:59
# Sad But True - 5:47
# One - 7:54
# Enter Sandman - 7:40
# Battery - 7:25

## VHS/DVD
Metallica filmet også konserten som ble gitt ut på både VHS og DVD. Mens VHS-en bare inneholder selve konserten, inneholder DVD-en 5.1 lydspor, 41 minutter dokumentar og to versjoner av musikkvideoen for «No Leaf Clover» («Cut & Slice»-versjonen og «Maestro Edit»).
DVD-en inneholder også fire sanger («Of Wolf and Man», «Fuel», «Sad But True» og «Enter Sandman») med flere kameravinkler som gjør det mulig å fokusere på hvert bandmedlem gjennom hele videoen. Filmen er regissert av Wayne Isham.

## Eksterne lenker
*
Ghanesisk cedi

**Cedi** (utt. 'sidi') er valutaen i Ghana. 

1 cedi deles i 100 pesewa, men minste gangbare mynt er 20 cedi. 

Valutaen har vært utsatt for sterk inflasjon; i 1983 var kursen 1 amerikanske dollar = 90 cedi, i 1993 1 amerikansk dollar = 720 cedi og i 2003 1 amerikansk dollar = 8&nbsp;500-8&nbsp;800 cedi. 

Inntil 1991 var den største valøren 500 cedi, men det året ble 1&nbsp;000 cedi-sedler innført, og deretter også 2&nbsp;000 og 5&nbsp;000 cedi-sedler. I 2001 innførte man også valørene 10&nbsp;000 og 20&nbsp;000.

ISO 4217-koden er GHC.

## Litteratur

## Eksterne lenker

>
Line Østvold

**Line Lunde Østvold** (1978–2004) var en norsk snøbrettstjerne. Hun var datter av Nina Lunde Østvold og Dag Bjørn Østvold.

Hun var fra Haugsbygd på Ringerike, like utenfor Hønefoss. Hun bodde sammen med sin forlovede Thomas Munkelien i Oslo. Line var en av verdens beste utøvere av snowboardcross. Hun ble verdensmester i 2002.

Line Østvold, som studerte idrettsadministrasjon ved Norges idrettshøgskole i Oslo, la egentlig opp i 2002, etter at hun brakk kragebenet i en konkurranse. Men hun bestemte seg for å gjøre «comeback» da snowboardcross ble OL-gren.

Hun døde av hodeskadene hun pådro seg under en treningsulykke i Chile, etter et fall.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Winnipeg

**Winnipeg** (uttalt /ˈwɪnɨpɛɡ/) er hovedstaden og største by i provinsen Manitoba i Canada. Den ligger nær Nord-Amerikas midtre breddegrad, i krysningen for de historiske elvene Red og Assiniboine, et punkt som i dag omtales som The Forks (Skilleveiene). Winnipeg er et kulturelt og økonomisk regionssenter, og over halve befolkningen fra Manitoba bor i og rundt metropolområdet som er Canadas åttende største metropol og syvende største kommune. Befolkningen i storbyområdet var den 1. juli 2008 på rundt regnet  innbyggere. En person fra Winnipeg kalles en winnipegger.

## Historie

### Før europeisk oppdagelse
Winnipeg ligger i møtepunktet mellom  Red River og Assiniboine River. Møtepunktet er i dag kjent som The Forks. Det er et historisk område for kanoruter, hvor urfolket ferdet i tusenvis av år. Oversatt til vestlig betydning er navnet Winnipeg det samme som "grumsete vann". Arkeologiske utgravninger og studering av spor i naturen har vist at de innfødte brukte området i tusenvis av år til kamping, jakt og fiske samt handel og jordbruk.

### Kolonisering
De første europeerne som oppdaget området var franskmenn som kom dit i 1738. Sieur de la Vérendrye bygde den første handelslenken på stedet, kalt Fort Rouge. Deres handel pågikk i mange tiår frem til *[[Hudson's Bay Company]]* etablerte seg. Franskmennene blandet seg etter hvert med urbefolkningen både genetisk og sosialt. Personer tilhørende denne nye gruppen ble kalt métiser, og det ble knyttet nære bånd mellom de forskjellige befolkningsgruppene etterhvert som koloniseringen ekspanderte. Lord Selkirk var involvert i den første permanente bosetningen, kalt Red River Colony, som lå på et landområde kjøpt av Hudson's Bay Company. *[[North West Company]]* grunnla Fort Gibraltar i 1809, og *Hudson's Bay Company* grunnla Fort Douglas i 1812. De to selskapene kjempet om handelsmajoriteten, både mot hverandre og mot de bosatte, og ødela mange bygninger i kampene. Det mest kjente slaget ble utkjempet mellom métisene og Lord Selkirks kolonister, og har i ettertid blitt kalt «Battle of Seven Oaks» (slaget ved De syv eiketrærne) i 1816.

## Eksterne lenker
*
Bikiniatollen

**Bikiniatollen** tilhører Marshalløyene. Den dekker omkring 6 km² og hadde i 2011  en befolkning på ni personer. Den er kjent som stedet hvor USA foretok flere atomprøvesprengninger mellom 1946 og 1958. Senere har det vært gjort forsøk på å rehabilitere landområdet.

## Etymologi
Ordet *bikini* er marshallesisk, og betyr «kokosstedet».

## Geografi
Bikini ligger ca. 850&nbsp;km nordvest for hovedøya Majuro.

Atollen er en korallatoll og har en total areal på rundt 600, 1&nbsp;km² med en landmasse på ca. 6,01&nbsp;km² og en lagune på rundt 594,14&nbsp;km². Atollen består av ca. 36 øyer og den høyeste høyden er ikke mer enn 12 moh. De største øyene er:

* *Bikini*, hovedøy i den østre delen
* *Eneu*, også kalt *Enyu*, i den østre delen
* *Enidrik*, i den vestre delen
* *Ememan*, i den nordre delen
* *Nam*, i den nordre delen
* *Oroken*, i den vestre delen

Folketellingen i 2011 viste at Bikini hadde en befolkning på ni. 

Forvaltningsmessig utgjør atollen en egen kommune. Atollens flyplass *Enyu Airfield* (IATA-flyplasskode «BII») har kapasitet for lokale fly.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Katedral

En **katedral** er den kirken hvor en biskop har sitt sete, og dermed hovedkirken i et bispedømme. På norsk brukes helst ordet **domkirke** om slike kirker, men også **dom**, **bispestol**, **bispesete** og **katedralkirke** er dekkende uttrykk. Ordet *katedral* kommer fra gresk καθέδρα via latin *cathedra*, som betyr «trone» eller «stol». Den tidligste bruk av ordet er kjent fra Tarragona i 516, der biskopens kirke omtales som *ecclesia cathedralis* (kirken der biskopen har sin stol).    Stolen eller setet det refereres til har sammenheng med at biskopen hadde en egen stol stående i koret. Dette må sees i sammenheng med at visse kirkelige handlinger bare kan utføres av en biskop i en katedral/domkirke.

Opprinnelig ble en katedral betjent av biskopen, men utover i middelalderen vokste de andre oppgavene biskopene måtte ta seg av, og ansvaret måtte overlates til andre. De liturgiske tjenester i katedralen ble derfor mer og mer overlatt til prester. Der det var mange prester involvert ble disse ofte skilt ut i et *kapittel* (eller *domkapittel*), med egne plikter og rettigheter (kanniker eller domkapitularer).

Den første katedralen på norsk grunn var Nidarosdomen i Trondheim, hvor byggingen startet omkring år 1070. Men også på Orknøyene, en tidligere norsk øygruppe, startet Norge byggingen av en katedral i 1137, St. Magnuskatedralen i Kirkwall.

## Kjente katedraler
* Aachenkatedralen
* Bagratikatedralen
* Chartreskatedralen
* Duomo di Milano
* Hagia Sofia
* Johannes Døperens katedral
* Kölnerdomen
* Laterankirken
* Münsterdomen
* Nidarosdomen
* Notre Dame de Paris
* Roskilde domkirke 
* Santa Maria del Fiore i Firenze
* Santa Prisca
* St. Magnuskatedralen
* St. Marys pro-katedral
* St. Pauls katedral
* St. Vitus-katedralen (Praha)
* Stefansdomen
* Viborg domkirke
* Washington National Cathedral
* Westminster Abbey

## Domkirker og katedraler i Norge

### Domkirker

I Den norske kirke omtales de 11 bispesetene oftest som «domkirker», selv om også ordet katedral er i bruk. Presten som har hovedansvaret ved en domkirke kalles «domprost». 

* Fredrikstad domkirke i Borg bispedømme
* Oslo domkirke i Oslo bispedømme
* Hamar domkirke i Hamar bispedømme
* Tønsberg domkirke i Tunsberg bispedømme
* Kristiansand domkirke i Agder og Telemark bispedømme
* Stavanger domkirke i Stavanger bispedømme
* Bergen domkirke i Bjørgvin bispedømme
* Molde domkirke i Møre bispedømme
* Nidarosdomen i Nidaros bispedømme
* Bodø domkirke i Sør-Hålogaland bispedømme
* Tromsø domkirke i Nord-Hålogaland bispedømme

### Romersk-katolske kirke
I den Romersk-katolske kirke omtales katedraler oftest som katedraler, selv om ordet «domkirker» også er i bruk, bl.a. i Skandinavia. I Norge finnes følgende romersk-katolske domkirker:
* St. Olav domkirke (Oslo)
* St. Olav domkirke (Trondheim)
* Vår Frue domkirke (Tromsø)

## Referanser
MG-3

**MG-3** eller **MG3**, på tysk *Maschinengewehr 3*, er et tysk, luftkjølt maskingevær med kort piperekyl. Våpenet er beltematet og benytter 7,62 x 51 mm NATO-ammunisjon.

MG-3 bygger på MG42, som tyskerne innførte under andre verdenskrig, og er med små modifikasjoner identisk med dette geværet. Med unntak av pipe i annet kaliber og annen kamring er delene i de to våpnene de samme. MG-3 ble tatt i bruk av den tyske hæren i 1969 og den norske hær fra 1970. På mange norske MG-3 kan man finne det tredje rikes riksvåpen stemplet på sluttstykket. Maskingeværet benyttes på tofot, trefot og luftmålsstativ og både i stridsvogner og som lagsvåpen i infanterilag. MG-3 er solgt til veldig mange land, men er i ferd med å fases ut til fordel for lettere maskingevær kamret for 5.56x45&nbsp;mm.

## Norske forhold
MG-3 benyttes som middelstungt maskingevær (MMG) i Forsvaret. Selv om våpenet betjenes av to soldater (én skytter og én observatør/ammunisjonsbærer) er egenvekten på 11.7 kg (med to-fot) noe tungt sammenliknet med nyere maskingevær som bruker samme patron. Videre har MG-3 en meget høy skuddtakt, med et ammunisjonsforbruk på opptil 22 skudd i sekundet. Kombinasjonen av høyt ammunisjonsforbruk og høy vekt gjør våpenet best egnet som kjøretøymontert støttevåpen. MITR-3 er basert på MG-3.

I det norske Forsvaret er MG-3 kun i bruk i Heimevernet. Hærens avdelinger brukte tidligere MG-3 og FN MAG, men vil bli erstattet av Minimi 7,62 Mk3.

## Se også
* Liste over maskingeværer
*MITR-3

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Presentasjon med bilder av MG-3 (på tysk)
Erling Johnson

**Erling Bjarne Johnson** (1893–1967) utviklet i årene 1927–1928 Oddaprosessen. Prosessen er anerkjent internasjonalt som viktig i forbindelse med produksjon av kunstgjødsel, men er lite kjent i Norge. 
Johnson var utdannet kjemiingeniør, med eksamen fra Kristiania Tekniske skole i 1913. Amanuensis ved kjemisk institutt ved Norges landbrukshøgskole fra 1913 til 1916, der han var assistent for professor Sebelien. Arbeidet konsentrerte seg om gjødslingsspørsmål.

Forsøkskjemiker ved North Western Cyanamide Company i Odda fra 1915 til 1921, her også med vekt på gjødslingsspørsmål. Statens Råstoffkomité 1921. Kjemisk og teknisk leder for A/S Monopol malingsfabrikk ved Florvåg på Askøy ved Bergen, i tillegg til arbeid ved Jakobsens Fabrikker A/S i Oslo fra 1921 til 1924. Sjefskjemiker ved Odda Smelteverk A/S fra 1925. Johnson var trolig den fremste kjemikeren ved Odda Smelteverk. Han ble ved bedriften til han i 1963 gikk av med pensjon.

I 1964 ble Johnson tildelt Guldberg og Waage-medaljen av Norsk kjemisk selskap.

## Litteratur
* Bassøe, Bjarne: Ingeniørmatrikkelen: norske sivilingeniører 1901-55 : med tillegg, Oslo 1961.
* Johnson, Erling: Dicyandiamidets innflydelse på Planteveksten (1918). Avhandling prisbelønnet i 1920 av 1905 fondet for Landbruksforskning i Norge. 
* Johnson, Erling: Omkring den nyere utvikling av kunstgjødselindustrien. Nye fremgangsmaater til fremstilling av koncentrerte kunstgjødselblandinger. Foredrag ved det 2. landsmøte for ingeniører M.N.I.F. NIF Bergens avdeling 50-årsjubileum, Bergen 22-24. august 1930. 
* Sogner, Knut: The Case of Hafslund and the Odda Process. In Travis, Anthony S. (ed.): Determinants in the Evolution of the European Chemical Industry, 1900—1939 New Technologies, Political Frameworks, Markets and Companies, Dordrecht 1998.
Ivo Caprino

**Ivo Caprino** (1920–2001) var en norsk filmprodusent, filmregissør, animatør og forfatter. Han er best kjent for flere titalls kjente dukkefilmer, som *[[Flåklypa Grand Prix]]* og filmatiseringen av norske folkeeventyr.

## Liv og arbeid
### Bakgrunn
Caprino var sønn av visesangeren, illustratøren og dukkemakeren Ingeborg Gude og den italienske maleren og møbelsnekkeren Mario Caprino. Han var oldebarn av maleren Hans Gude og barnebarn av en italiensk høyesterettsjustitiarius: Sebastino Caprino. Han bodde på Snarøya i Bærum hele sitt liv.

### Karriere
Utgangspunktet for dukkefilmene var et sett figurer som moren Ingeborg Gude hadde laget til en dukketeaterforestilling som billedkunstneren Frithjof Tidemand-Johannessen hadde planlagt. Forestillingen ble det aldri noe av, men ut fra disse dukkene vokste ideen om å lage dukkefilm. Ivo Caprino tok siden en bred utdannelse innen animasjonsfilm. Han studerte dukkefilm i Praha, miniatyr- og trickfilm i Roma og tegnefilm i London.

*Flåklypa Grand Prix* er hans største produksjon, og den største norske filmsuksessen gjennom tidene. Arbeidet med denne helaftens dukkefilmen basert på Kjell Aukrusts persongalleri startet i 1969, og den hadde premiere den 28. august 1975. Bilen «Il Tempo Gigante» ble bygd i full størrelse for å markedsføre filmen i utlandet. Bilens understell kommer fra Cadillac. Biltilsynet utstyrte bilen med registreringsnummer BL50000.

Caprino utviklet også Supervideografen, et system der fem videokameraer benyttes for å lage et 225-graders panorama som kan vises i spesielle kinoer. Disse kinoene finnes blant annet på Nordkapplatået, i Hunderfossen familiepark og på Akvariet i Bergen.

Ivo Caprino var far til Remo Caprino og Ivonne Caprino.

## TV-dokumentar om hans liv
I 1990 lagde og sendt NRK et dokumentarprogram om han kalt *Ivo Caprino – en filmens trollmann.* Programmet ble produsert av NRK, og sendt i forbindelse med Caprinos 70-årsdag. Erik Bye står for intervjuet. I tillegg til intervjuet ble det vist mange klipp av Caprinos dukkefilmer, inkludert de han lagde for kino og TV, samt reklamefilmer. Programmet var på en time og ble sendt lørdag 17. februar 1990.

## Filmografi

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1956 – Filmkritikerprisen.
* 1967 – Aamot-statuetten.
* 1975 – Norsk Kinoforbunds pris.
* 1989 – Ridder av 1. klasse av St. Olavs orden.
* 1995 – Amandakomiteens ærespris med Bjarne Sandemose.
* 2001 – kommandør av Republikken Italias fortjenstorden.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Supervideografen
Adobe Photoshop

**Adobe Photoshop** er et avansert bilderedigeringsprogram fra Adobe Systems for rastergrafisk (bitmap) bildebehandling. Programmet ble opprinnelig utviklet for Mac OS, for redigering av skannede bilder. Fra og med Photoshop 3 (november 1994), kom Photoshop også for operativsystemet Microsoft Windows. Senere kom også versjoner til IRIX og Solaris.

Photoshop er markedsleder innen kommersiell digital bildebehandling. Blant annet har Photoshop et avansert system for fargeseparering, pantone-farger og fargestyring. Når en formgiver sender et bilde til sitt trykkeri, kan vedkommende lagre med en standard fargeprofil som trykkerens programvare kan lese og forholde seg til, slik at fargene blir mest mulig korrekt gjengitt.

Opprinnelig var programmet beregnet på å lage bilder som skulle trykkes på papir. I de senere år har Adobe også utviklet programmet med sikte på skjermvisning. Det fulgte (inntil 2007) med et eget program *Adobe Image Ready*, for ytterligere klargjøring av bilder som passer og er optimalisert for Internett. I Adobe CS-pakka (fra CS3) er funksjonene i IR integrert med Photoshop.

I dag kan Photoshop leveres i en programvarepakke sammen med InDesign, Illustrator, Flash og Acrobat. Denne pakken kalles **Adobe Creative Suite**. En billigere versjon for amatørarbeid og hjemmebruk kalles *Adobe Photoshop Elements*.
### Støttede formater
;Import
.
;Eksport
.

## Konkurrerende programvare
* Pixeluvo – programvare for GNU/Linux og Windows
* Affinity Photo – programvare for macOS, iOS og Windows
* Picture Window Pro – programvare for Windows
* Adobe Photoshop Elements – programvare for macOS og Windows
* *[[GIMP]]* (åpen kildekode) – programvare for GNU/Linux. macOS og Windows
* Corel Photo-Paint, del av Corels *Graphic Suite* – programvare for Windows

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Adobe.no
Borg bispedømme

**Borg** er et bispedømme i Den norske kirke som omfatter menighetene i Akershus og Østfold fylker med Fredrikstad domkirke som bispesete.

Borg bispedømme ble opprettet i 1969, ved delingen av Oslo bispedømme, og Per Lønning ble utnevnt til den første biskop i Borg. Ved en nyordning i bispemøtet 2011 ble Helga Haugland Byfuglien utnevnt til fast preses i bispemøtet, og Atle Sommerfeldt ble 28. oktober 2011 utnevnt til ny biskop. Han ble vigslet til embetet 29. januar 2012. Kari Mangrud Alvsvåg ble vigslet til biskop 24. april 2022.

Borg bispedømme er delt i 9 prostier, 38 fellesråd og 116 sogn/menigheter.

## Prostier i Borg bispedømme
*Fredrikstad domprosti 
*Søndre Borgesyssel prosti
*Østre Borgesyssel prosti 
*Vestre Borgesyssel prosti
*Nordre Follo prosti
*Søndre Follo prosti
*Nedre Romerike prosti 
*Øvre Romerike prosti

## Kronologisk oversikt over biskoper i Borg bispedømme
* Per Lønning 1969–1976
* Andreas Aarflot 1976–1977 
* Gunnar Lislerud 1977–1990
* Even Fougner 1990–1998  
* Ole Christian Mælen Kvarme 1998–2005
* Helga Haugland Byfuglien 2005–2011
* Atle Sommerfeldt 2012–2021
* Kari Mangrud Alvsvåg 2022–

## Tidligere prostier
* Nedre Borgesyssel prosti: Oppløst i 1973.
* Mellem Borgesyssel prosti: Endret navn til *Østre Borgesyssel prosti* i 1973.
* Øvre Borgesyssel prosti: Oppløst i 1973.
* Follo prosti: Delt 2011 i Søndre Follo prosti og Nordre Follo prosti.
* Østre Romerike prosti: Sogn fordelt mellom Øvre Romerike prosti, Nedre Romerike prosti og Østre Borgesyssel prosti ved kommunereform 1.1.2020.

## Se også
* Liste over sogn i Borg bispedømme
* Liste over norske biskoper

## Eksterne lenker
* Borg bispedømme
* Biskopene i Den norske kirke
* Borg bispedømme: Prostier, proster og menigheter i Borg
Søndre Borgesyssel prosti

**Søndre Borgesyssel prosti**, inntil 1. januar 2020 **Sarpsborg prosti**, er et tjenestedistrikt i Borg bispedømme i Den norske kirke og omfatter kommunene Halden og Sarpsborg. Prosten har sete i Sarpsborg.

## Historikk
Ved lov av 10. mai 1968 om deling av Oslo bispedømme, ble det opprettet et Borg bispedømme bestående av Østfold og Akershus fylker med unntak av Asker og Bærum kommuner. Ved kgl.res. av 25. juni 1971, gjeldende fra 1. januar 1973 ble det foretatt endinger i prostiinndelingen i Borg bispedømme. Det ble opprettet et *Sarpsborg prosti*, som fikk Sarpsborg, Tune og Varteig fra Vestre Borgesyssel prosti og Idd, Halden, Berg og Skjeberg fra Nedre Borgesyssel prosti. Greåker, som senere er utskilt fra Tune prestegjeld, tilhører også Sarpsborg prosti. I 2019 ble prostinavnet endret til Søndre Borgesyssel.

## Sogn
*Halden
** Asak
** Berg
** Enningdalen
** Halden
** Idd
** Rokke
** Tistedal 

*Sarpsborg
** Greåker
** Hafslund
** Holleby
** Ingedal
** Sarpsborg
** Skjeberg
** Skjebergdalen
** Solli
** Tune
** Ullerøy
** Varteig

## Prestegjeld
* Sarpsborg
* Skjeberg
* Varteig
* Tune
* Greåker
* Berg *(inngikk i Halden fra 1. januar 1987)*
* Idd
* Halden
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Borg bispedømme: Prostier, proster og menigheter i Borg
Alfred Döblin

**Alfred Döblin** (1878–1957) var en tysk forfatter og lege.

Han ble født i en jødisk kjøpmannsfamilie i Stetting (da en del av Det tyske keiserriket). Fra 1905 til 1930 arbeidet Alfred Döblin som lege i Regensburg, Freiburg im Breisgau og Berlin, hvor han bodde siden 1906. Han var her med på å grunnlegge det ekspresjonistiske tidsskriftet *[[Der Sturm]]*. I 1912 giftet han seg med Erna Weiss, og de fikk fire barn. Under første verdenskrig tjenestegjorde han som militærlege, særlig i Elsass (Alsace). I Berlin-Lichtenberg ble han etter krigen øyenvitne til marskampene, som forøvrig ble tema i hans roman *November 1918*. I sin Berlin-periode skrev Döblin tallrike artikler, blant annet om teaterstykker og filmer, men også om livet i gatene i rikshovedstaden, blant annet for det tyskspråklige Prager Tagblatt, som ble utgitt i Bøhmens hovedstad Prahs. Noen av disse skissene brukte han i romanen *[[Berlin Alexanderplatz]]*, som er hans mest kjente og utkom i 1929, som den første og viktigste tyske storbyromanen i litteraturhistorien.

I 1933 emigrerte han til Paris, og flyktet 1940 til USA, hvor han konverterte til kristendommen (katolsk). Etter krigen kom han tilbake til hjemlandet som fransk offiser, og utga litteraturtidsskriftet *Das goldene Tor* (1946–1951). Han deltok også i grunnleggelsen av Mainzer Akademie i 1949. I 1953 bosatte han seg igjen i Paris, men flyttet i 1956 til Emmendingen i Baden-Württemberg, hvor han døde året etter.

## Bibliografi
### Originalutgivelser
* 1913 *Die Ermordung einer Butterblume* (fortelling)
* 1915 *Die drei Sprünge des Wang-lun* (roman)
* 1918 *Wadzeks Kampf mit der Dampfturbine* (roman)
* 1920 *Wallenstein* (historisk roman)
* 1924 *Berge, Meere und Giganten* (roman)
* 1925 *Reise in Polen* (reiseskildring)
* 1927 *Manas* (versepos)
* 1929 *[[Berlin Alexanderplatz]]* (roman)
* 1934 *Babylonische Wandrung* (roman)
* 1935 *Pardon wird nicht gegeben* (roman)
* 1938–1950 *November 1918. Eine deutsche Revolution* (roman i fire bind)
* 1956 *Hamlet oder Die lange Nacht nimmt ein Ende* (roman)
### Utgivelser på norsk
Årstallet angir første utgivelse i norsk oversettelse:
* 2004: *Berlin Alexanderplatz* (roman), oversatt av Kjell Risvik, Gyldendal
* 2023: *Reise i Polen* (reiseskildring), oversatt av Rune R. Moen, Pax forlag

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*  http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/DoeblinAlfred/
*  Alfred Döblin – Biografie 
*  Linksammlung
Rim

**Rim** er et litterært virkemiddel som består i en lydmessig samklang mellom visse ord. Rim spiller en stor rolle innen poesi. De vanligste formene for rim  er «fullrim», «assonans» og «allitterasjon». Se også metrikk.

## Fullrim
«Fullrim» eller «helrim» er den typen man vanligvis forbinder med dikt med rim og fast rytme. Et fullrim innebærer lydlikhet mellom to (eller flere) ord fra og med vokal og etterfølgende trykksvake stavelser. Man har vanligvis enstavelses, tostavelses, eller trestavelses rim; rim med flere stavelser er en stor sjeldenhet. Et eksempel på et enstavelses fullrim (også kalt «mannlig rim») er «katt» og «hatt», et eksempel på tostavelses (eller «kvinnelig rim») er «aske» og «naske», og et eksempel på trestavelses er «skumrende» og «slumrende».

Ord som rimer på papiret, men ikke lydmessig, f. eks. «skipet» og «stripet», kalles «papirrim». 

«Sammensatte rim» er situasjoner hvor et ord rimer på to eller flere ord eller hvor to eller flere ord rimer på to eller flere ord, som for eksempel «For å si det som **sant, er**/Det var smått med kont**anter**» (trad) eller 
:«Jeg har eid mange biler i mitt **syndige liv**
:med og uten aksept fra min **yndige viv**.
:Fra banken har jeg fått mange **myndige skriv**...» (Øystein Sunde).
Denne varianten av rim dukker som regel opp når det dreier seg om rim med tre eller flere stavelser.

## Assonans
:*Se også [[Assonans]]*
Assonans eller halvrim ligner på fullrim, men er ikke så gjennomført. Det kan være vokalisk eller konsonantisk. Et eksempel på vokalisk assonans er «mor» og «sol», og et eksempel på konsonantisk er «last» og «blest».

## Allitterasjon
:*Se også [[Allitterasjon]]*
Allitterasjon (av latin *ad*, «til» og *litera*, «bokstav») eller bokstavrim kjennetegnes ved at visse trykksterke ord eller stavelser begynner på lyder som klinger sammen på en iørefallende måte. Konsonantisk allitterasjon består i at de begynner på *samme* konsonant, eller i det minste på konsonantlyder som ligner hverandre. Som vokalisk allitterasjon betrakter man vanligvis trykksterke ord med *forskjellig* vokal. I norrøn diktning brukes en særlig form for allitterasjon som kalles stavrim.

## Rimstilling
Når rimordene er plassert i slutten av verselinjene, snakker vi om «enderim». «Midtrim» er når et ord midt i verselinja rimer med et ord midt i en annen linje. Ei verselinje kan også ha *innrim*, ved at et ord inne i verset rimer med utgangen av verset.

I strofer med enderim skiller en mellom flere typer rimstilling, hvorav følgende typer er de vanligste:
*Parrim: aabb
*Kryssrim: abab
*Balladerim: 0a0a (0 – ikke rim)
*Kiastiske (omsluttende) rim: abba
*Kjederim: aba bcb cdc
*Sekvensrim, Kombineret Parrim: aab ccb
*Fletterim: abcabc
*Tiraderim: aaaa

## Se også
* Sonett

## Referanser
Indus

**Indus** er en stor elv på det indiske subkontinent i Asia. Den lavereliggende delen av Indus ligger i sin helhet i Pakistan, men elven har sitt utspring i det vestlige Tibet, hvor den renner om lag 300 kilometer under navnet *Sengge Zangbo*. Den fortsetter derfra mot nordvest gjennom Himalaya, og passerer regionen Ladakh i India og Gilgit-Baltistan i Pakistan. Deretter dreier den mot sør og renner gjennom den tett befolkede Indusdalen, før den renner ut i Arabiahavet ikke så langt fra Karachi. Indus er omkring 3&nbsp;200&nbsp;km lang og dermed Pakistans lengste. Elvens nedbørfelt er  km², og med en anslått årlig vannføring på rundt 207 km³ er Indus den 21. største elven på jorda og den tredje største på det indiske subkontinentet.

## Navn og etymologi
Ordet *Sindhu* (सिन्धु) betyr elv, bekk eller hav på sanskrit, sannsynligvis fra rotordet *Sidh* som betyr «å holde seg borte». *Sindhu * er fortsatt en lokal betegnelse for Induselven.

I *[[Rigveda]]* er «Sindhu» navnet på elven Indus. *Sindhu* er oppført 176 ganger i Rigveda, 95 ganger i flertall, ofte brukt i generisk betydning. I de senere salmene er betydningen av ordet smalere og refererer til elven Indus i særdeleshet. Dette resulterte i at navnet på denne elven ble grammatisk maskulint, alle de andre elvene er hunkjønn. Dette er ikke bare en grammatisk betegnelse, de andre elvene ble forestilt som gudinner og sammenlignet med kyr og hopper som ga melk og smør.

Sindhu ble iranisert til *Hinduš* på gammelpersisk, som igjen ble til *Indos* på gresk og *Indus* på latin. Navnet* Indós* brukes av Arrianos i boken *Indica* for den mektige elven som Aleksander krysset, basert på Nearkhos' samtidige beskrivelser.

Antikkens grekerne refererte til inderne (dagens India forbi Indus) som *Ἰνδοί (Indói)*, bokstavelig «folket fra Indus».

Elven er også kjent som *Sindhu* (सिन्धु) på hindi, sindhi, panjabi og sanskrit, *Sindh* på urdu, *Abasin* («elvers far») på pasjto, *Sengge Chu* («løveelv») på tibetansk og *Yìndù* på kinesisk.

## Flommen i 2022
Indus ble sterkt påvirket av den enorme flommen i Pakistan i august 2022, og forskere som har studert satellittbilder av elva har konkludert med at den har gått fra å være en elv til å fremstå som en 100 kilometer bred innsjø. Mange landsbyer og tettsteder i nærheten av elva har blitt lagt helt eller delvis under vann. 

## Referanser


## Litteratur
* Albinia, Alice (2008): *Empires of the Indus: The Story of a River*. Amerikansk utg. 20101. W. W. Norton & Company, New York. ISBN 978-0-393-33860-7.
* *DK Millennium World Atlas: A Portrait of the Earth in the Year 2000*, ISBN 0789446049, s. 265
* Fairley, Jean (1978): *The Lion River*, Karachi

## Eksterne lenker
* 
* Blankonthemap, nettsted for nordlige Kashmir
* Bibliography on Water Resources and International Law, *Peace Palace Library*
* Northern Areas Development Gateway
* The Mountain Areas Conservancy Project
* Indus River watershed map, *World Resources Institute*
* Indus Treaty
Lauritz Dorenfeldt

**Lauritz Jenssen Dorenfeldt** (født 3. februar 1909, død 15. april 1997) var en norsk jurist. Han var Norges riksadvokat fra 1968 til 1979, da Magnar Flornes overtok. Mens han var statsadvokat var han aktor i en rekke berømte og omstridte saker i 1950- og 1960–årene, blant annet *[[Uten en tråd]]*-saken og Torgersen-saken. Han var også involvert i Liland-saken. Han publiserte flere fagartikler i diverse norske og nordiske juridiske tidsskrifter.

Dorenfeldt ble cand.jur. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1934 og arbeidet som dommerfullmektig og sakførerfullmektig før han i 1945 ble ansatt som hjelpedommer ved kriminaldommerembedet i Aker. Han ble statsadvokat i Oslo i 1947 og tjenestegjorde som statsadvokat til han ble utnevnt til riksadvokat i 1968.

Dorenfeldt ble av de radikale bevegelsene på 1960-tallet betraktet som en moralens vokter, der han blant annet talte moralismens sak under *Uten en tråd*-saken. Ole Paus utgav visen «Balladen om L. J. Dorenfeldt» på platen *[[Nye Paus-posten]]* i 1977.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lauritz Jenssen Dorenfeldt i Norsk biografisk leksikon
Artikkel

**Artikkel**  kan sikte til:

*Artikkel – en ordklasse. Inkludert ubestemt artikkel, bestemt artikkel og etterhengt artikkel.
*Artikkel – en sakprosasjanger. Inkludert avisartikkel og fagartikkel.
Woburn Abbey

**Woburn Abbey** er et gods og tidligere kloster i Buckinghamshire, England. Det ligger like ved både byen Woburn i Bedfordshire og landsbyen Woburn Sands i utkanten av Milton Keynes.

Stedet ble grunnlaget i 1145 som da Hugh de Bolevec inviterte cisterciensermunker til å etablere et kloster. Det er nesten ingen spor av kloster, men man vet at dagens nordfløy ligger over klosterkirken. I 1538, etter reformasjonen ble den siste abbeden, Robert Hobbes, funnet skyldig i høyforræderi. Han ble hengt, angivelig fra et eiketre som fortsatt står i parken, og eiendommen ble konfiskert som krongods.

Kong Edward VI ga godset til John Russell, som senere ble jarl av Bedford. Familien bosatte seg foreløpig ikke på stedet. I 1619 døde den tredje jarlen av Bedford uten arvinger, og hans fetter Francis Lord Russell arvet tittel og gods, og flyttet dit med sin familie. I 1683 ble William Lord Russell d.y. henrettet for høyforræderi. Man fant noen år senere ut at han var uskyldig, og som kompensasjon etter justismordet utnevnte kongen hans far, William Lord Russel d.e. til hertug av Bedford.

Både dronning Elizabeth I og dronning Victoria har overnattet på godset.

I 1953, da den tolvte hertugen døde, var huset i svært dårlig stand. Hans arving John, trettende hertug av Bedford, åpnet det for publikum i 1955, og fikk dermed mulighet til å foreta omfattende restaureringsarbeider. Blant annet ble østfløyen, som var i svært dårlig stand, revet. 

Godset er i dag hjem for den femtende hertugen av Bedford og hans familie, og store deler av det er åpent for publikum. Hovedbygningen inneholder en av Englands største portrettsamlinger i privat eie, med bilder tilbake til 1600-tallet; det er også mange andre kunstverk utstilt. På den store eiendommen går over 4000 hjort fra ti forskjellige raser fritt; flere av dem er av raser som var utrydningstruet, men som nå har levekraftige bestander.

Woburn Abbey Antiques Centre er den største antikvitetshandel i Storbritannia utenfor London.

## Referanser


## Eksterne lenker
*