open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Armando Diaz

**Armando Diaz** (1861–1928) var en italiensk hertug, general og forsvarsminister.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Armando Diaz hadde italiensk bakgrunn med noen fjerne spanske røtter sannsynligvis fra tiden da Napoli var under Aragons krone. Han var sønn av marineoffiseren Lodovico Diaz og hans hustru  Irene Cecconi, som var av lavadelen. Før Armando var ett år gammel var Italias samling nesten fullført med blant annet Napolis innlemmelse. I 1870 var samlingen fullendt.

### Tidlig karriere
Diaz begynte sin militære karrière som elev ved militærakademiet i Torino, hvor han ble utdannet som artillerioffiser. Under den italiensk-tyrkiske krig tjenestegjorde han som oberst og sjef for 93. infanteri, og ble utnevnt til generalmajor i 1914. 

### Første verdenskrig
Ved utbruddet av første verdenskrig ble han utnevnt til overkommandoens operative avdeling og underlagt general Luigi Cadorna. Han ble utnevnt til to-stjernes general i juni 1916 og ble gitt kommandoen over 49. divisjon og senere 23. armekorps.

Ved den italienske fronten ble sentralmaktenes Caporetto-offensiv i oktober en katastrofe for italienerne og 8. november ble han utnevnt til Cadornas etterfølger som leder for generalstaben. Etter å ha stabilisert fronten langs Piave-elven, reorganiserte han restene av den italienske hæren og la opp motstanden på Monte Grappa og forsvaret langs Piave-elven. Diaz gjennomførte store reformer og bedret forholdene for soldatene med bedre rasjoner, lønn og permisjonsordninger, samt gratis livsforsikringer. Videre fikk Diaz produsert mer artilleri, herunder 3500 nye kanoner og stablet 25 nye divisjoner på beina. I 1918 ledet han de italienske styrkene under den store motoffensiven og til den avgjørende seieren i slaget ved Vittorio Veneto.

Diaz var tilstede den 1. november 1921 da grunnsteinen ble lagt ned i det såkalte «Liberty Memorial» i Kansas City i Missouri i USA. Sammen med Diaz var også generalløytnant baron Jacques fra Belgia, admiral David Beatty fra Storbritannia, feltmarskalk Ferdinand Foch fra Frankrike og den amerikanske generalen John J. Pershing. Blant talerne var den amerikanske visepresidenten Calvin Coolidge.  I 1935 ble relieffer av Jacques, Foch, Diaz og Pershing lagt til minnestedet av kunsternen Walker Hancock.

Etter første verdenskrig ble Diaz senator, og i 1921 ble han tildelt adelstittelen «Duca della Vittoria» («seierens hertug»). Benito Mussolini utnevnte ham til feltmarskalk og forsvarsminister i 1922. 

Da han ble pensjonert i 1925, ble han gitt ærestittelen Maresciallo d'Italia (marskalk av Italia).

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sparserien

**Sparserien** er en landsomfattende serie for jenter og gutter 18 år.

Serien ble første gang arrangert i sesongen 1982/1983, men da het det Landsserien og var for J/G 16.

Serien er åpen for alle klubber tilsluttet Norges Håndballforbund og det spilles kvalifiseringskamper for deltagelse i Sparserien.

Seksten lag deltar i Sparserien og det spilles enkel serie.

Lagene samles fire og fire på forskjellige steder i fire runder, mens siste (5. runde) spilles på ett spillested.

Mange av dagens landslagsspillere har trådt sine unge håndballsko i denne serien.
Klassisk panteisme

**Klassisk panteisme** er en form for panteisme som likestiller eksistens med gud uten å forsøke å redusere noen av begrepene. Filosofien har en åpen holdning til andre filosofiske retninger. Dette er et klassisk konsept som er uttrykt gjennom konseptet immanent, og som er representert i mange religiøse tradisjoner, inkludert hinduisme og kabbalájødedom, samt mange andre av verdens religioner og filosofier. 

De aller fleste av verdens panteister er det vi kaller klassiske panteister. På mange måter er klassisk panteisme lik monisme, i at den ser alle ting som energi eller materie eller ånd eller tid, som er et aspekt av en altomfattende, personlig gud.

## Se også
*Naturalistisk panteisme
*Panteisme
*Monisme
*Hinduisme
Naturalistisk panteisme

**Naturalistisk panteisme** er en form for panteisme som mener at universet, selv om det kanskje som helhet ikke er bevisst, kan være et meningsfylt fokus for verdslig åndelighet og mystisk oppfyllelse. Naturen ses dermed som gud i en ikke-tradisjonell, upersonlig betydning. Naturalistisk panteisme er derfor også kjent som *upersonlig panteisme* og *upersonlig absolutisme*. 
	
De fleste som ikke tilhører noen annen religion, men anser seg selv for å være panteister, er som oftest naturalistiske panteister. Nøytral panteisme er en relativt ny filosofi, og har blitt formet av blant annet Baruch Spinoza (som kan ha blitt inspirert av bibelsk panteisme) og John Toland (som introduserte ordet panteisme).

## Se også
*Klassisk panteisme
*Panteisme
*John Toland
*Baruch Spinoza
Norwich internasjonale lufthavn

**Norwich internasjonale lufthavn** , også kjent som **Norwich Airport**, ligger 5,2 km nord for sentrum av Norwich i Norfolk.

## Selskaper og reisemål

## Statistikk

## Referanser


## Litteratur
* Freeman, Roger A. (1978): *Airfields of the Eighth: Then and Now. After the Battle*, ISBN 0900913096 
* Maurer, Maurer (1983): *Air Force Combat Units Of World War II. Maxwell AFB*, Alabama: Office of Air Force History. ISBN 0892010924. 
* USAAS-USAAC-USAAF-USAF Aircraft Serial Numbers - 1908 to present
* «Horsham St Faith» , *Controltowers.co.uk*

## Eksterne lenker
* Norwich International Airport
*  RAF Bomber Command History of Horsham St Faith 
* 458th Bombardment Group 
* City of Norwich Aviation Museum
Christoph Henke

**Christoph Henke** (født 1975 i Bochum i Tyskland) er en tysk jurist og forfatter, som er bor i Berlin i Tyskland. Han vokste opp i Münster og har studert i Münster, Nijmegen og Brussel. 

## Utgivelser
* *Völker- und verfassungsrechtliche Probleme der humanitären Intervention unter besonderer Berücksichtigung des Kosovo-Konflikts*, utgitt høsten 2001 i Münster, Tyskland. 
* *Memetik und Recht* http://www.humboldt-forum-recht.de/druckansicht/druckansicht.php?artikelid=144 
* *Das Rechtsberatungsmonopol für Rechtsanwälte sollte abgeschafft werden* http://www.humboldt-forum-recht.de/deutsch/10-2006/index.html 
* *Wirtschaftliche Freiheit im internationalen Vergleich* Hanse Law Review 2006, p. 265 ff https://web.archive.org/web/20121224062734/http://www.hanselawreview.org/pdf4/Vol2No2Art08.pdf
* *Wie man richterliche Entscheidungen besser prognostizieren kann (Jurawelt 2006)* https://web.archive.org/web/20100130225901/http://jurawelt.com/sunrise/media/mediafiles/13605/urteilsprognose.pdf
* *Christoph Henke: Die Entdeckung der Hierarchie der Zeichen auf dem Diskus von Phaistos. In: Göttinger Forum für Altertumswissenschaft 7, 2004, 203-212*
* *Das chinesische Antisezessionsgesetz (2005)* http://www.denkeanhenke.de/CH/Antisezessionsgesetz.html 
* *Übersetzung des chinesischen Antisezessionsgesetzes* https://web.archive.org/web/20080907195815/http://download.jurawelt.com/download/aufsaetze/china_antisezession.pdf

## Referanser
Pts.OF.Athrty

**«Pts.Of.Athrty»** er den første singelen fra Linkin Park-albumet *[[Reanimation]]* og er en remix av sangen «Points of Authority» fra albumet *[[Hybrid Theory]]*. Det er ikke så stor forskjell mellom remixen og originalen. «Pts.Of.Athrty» fikk ganske bra kritikk og var den singelen fra *Reanimation* som fikk best kritikk. 

Musikkvideoen ble vist på Cartoon Network i en reklamepause, dette ble gjort på grunn av at musikkvideoen er dataanimert.

## Format og sporliste
### «Pts.Of.Athrty / H! Vltg3» CD-singel sporliste
#«Pts.Of.Athrty»
#«Buy Myself» (Marilyn Manson Remix)
#«H! Vltg3»

### «Pts.Of.Athrty» CD-singel sporliste
#«H! Vltg3»
#«Pts.Of.Athrty»
#«Buy Myself» (Marilyn Manson Remix)

### «H! Vltg3» vinyl sporliste
:**Side A**
#«H! Vltg3» (Albumversjon)
:**Side B**
#«H! Vltg3» (Instrumental)
#«H! Vltg3» (A cappella)
Hugo Lous Mohr

**Hugo Lous Mohr** (1889–1970) var en norsk maler.

Mohr var født i Mandal, men vokste opp i Stavanger. Han var elev ved Kongsgaard skole i Stavanger.

Lous Mohr studerte kunstmaling hos Henrik Sørensen fra 1916 til 1918. Han foretok studiereiser til Frankrike, Italia, Spania og Nederland.

Hans mest kjente arbeider er takmaleriene i Oslo domkirke, som han utførte i eggoljetempera i perioden 1936–1950. Utover på 2000-tallet ble det stadig større bekymrimg for at takmaleriene var i ferd med å gå tapt, ettersom store malingflak løsnet og falt ned. Det ble innhentet støtte til restaurering, men bevaringsarbeidet var ikke tilstrekkelig til å redde hele verket. I mars 2026 vedtok Kirkebevaringsfondet å bevilge 35&nbsp;millioner kroner, fordelt over ti år, til restaurering av takmaleriene i domkirken.

Blant andre kirkelige arbeider kan nevnes freskoutsmykning i Johanneskirkens menighetshus  i Bergen og korveggen i Volda kirke samt korutsmykninger i Vang kirke i Hedmark og i Dale kirke i Vaksdal. I Nasjonalgalleriets samlinger er hans portrett av sønnen *Bjart*, *Frosset Fjell* og *Skjærgård*. Ett av hans malerier, *Kornskrud*, ble gjengitt på en tidligere utgave av 50-kronersseddelen (serien 1948–1966).

Han mottok Statens kunstnerlønn fra 1952. 

## Familie
Han er far til arkitekten Bjart Mohr og legen Jan Mohr. Hans bror, medisineren Otto Lous Mohr, var rektor ved Universitetet i Oslo i perioden 1946–1951.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Hugo Lous Mohr i Norsk biografisk leksikon
* Hugo Lous Mohr i Norsk kunstnerleksikon
*
Sharif Rahimzoda

**Sharif Rahimzoda** (født 12. mars 1959 i Hamadoni) er en Tadsjikistansk økonom. Han var sentralbanksjef i Tadsjikistans nasjonalbank fra 2008 til 2012. I 2012 ble han utnevnt til minster for økonomisk utvikling og handel.

Han overtok etter Murodali Alimardon 26. januar 2008, da Alimardon ble utnevnt til visestatsminister i Tadsjikistan. Samtidig ble Usupov Jamshed Zuhuriddinovich og Malohat Kholikzoda utnevnt til visesentralbanksjefer. 

## Utdanning og yrkeskarriere
Rahimzoda er tadjiker, og gikk i 1981 ferdig sin utdanning på Tajik State University (i dag Tajik State National University), med *Finans og kreditt* som spesialisering. I 1986 tok han hovedfag ved State Financial Academy of Moscow. Han har doktorgrad i økonomi. 

Fra 1981 jobbet han som assistent for *fakultetet for finans og kreditt* ved universitetet. Fra 1989 til 1993 jobbet i banken Vnesheconombank, den siste tiden som nestleder for hele banken. I 1993 ble han seniorrådgiver for Tadsjikistans president, innen sosialpolitikk og økonomisk politikk. Fra 2001 var han formann for *den statlige komiteen for finansiell kontroll*, samt at han var ambassadør i Belgia og Frankrike. 

Fra 1. desember 2006 til han ble sentralbanksjef 26. januar 2008 var han formann for *den statlige komiteen for investeringer og forvaltning av offentlig eiendom*. 

8. april 2008 måtte Rahimzoda innrømme at sentralbanken tidligere har gitt uriktig informasjon til IMF, for å sikre lån til Tajdsjikistan på nærmere 48 millioner amerikansk dollar. Dette ble imidlertid gjort mens Alimardon var sentralbanksjef. Denne situasjonen har skapt usikkerhet rundt framtidige lån til Tajdsjikistan, som er et av verdens fattigste land, men både IMF og Den asiatiske utviklingsbanken har signalisert at de ikke vil la denne hendelsen gå ut over deres hjelp. 

I januar 2012 ble Rahimzoda utnevnt til minster for økonomisk utvikling og handel, og Shirinov Abdujabbor overtok stillingen som sentralbanksjef.  

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Presentasjon på sentralbankens hjemmeside
Hagtorn

**Hagtorn** er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien).
Det er en 1–6 meter høy, løvfellende busk med en svært tettgrenet vekstform. Den vokser på frisk eller tørr, næringsrik grunn.

Bladene er eggformede med tre til syv lapper med hel rand og noen få grove tenner ved spissen av hver lapp. Ørebladene har også noen få tenner eller er helt helrandet.

Blomstene er 10–15 mm brede og hvite. De har 1 griffel. Fruktene er 6–10 mm store, mørkerøde og har én kjerne (stein). 

Arten er dyrket eller forvillet, eller den vokser vilt langs kysten i hele Sør-Norge. Hagtorn blomstrer i Norge i mai/juni. 

## Kilder
* Lid, Johannes og Dagny Tande, *Norsk flora*, Oslo 2007, 7. utgave. ISBN 978-82-521-6029-1. 
* Stenberg, Lennart & Bo Mossberg, Steinar Moen (norsk red.), *Gyldendals store nordiske flora*, Gyldendal, Oslo 2007. ISBN 978-82-05-32563-0.

## Eksterne lenker
*
Liste over kulturprisvinnere i Larvik

**Liste over kulturprisvinnere i Larvik**

Følgende personer/foreninger har fått kommunens kulturpris siden storkommunen ble etablert i 1988:

***Kriterier***: I 2002 utarbeidet man følgende kriterer som aktuelle priskandidater skal vurderes etter (en og samme kandidat bør ikke oppfylle samtlige kriterier):

***Varighet***: Lang og tro tjeneste.

***Mangfold***: Innsats innenfor flere områder av kulturlivet.

***Spesielle grupper***: Verdifull kulturinnsats for grupper med særskilte behov: barn, ungdommer, funksjonshemmede, innvandrere med flere.

***Formidling/markedsføring***: Formidling/markedsføring av et kulturområde innen kommunen og utover kommunegrensen.
Wind of Change

**«Wind of Change»** er en rockeballade av den tyske gruppen Scorpions. Sangen var med på deres album *[[Crazy World]]* fra 1990, men ble ikke en verdensomspennende hitsingel før i 1991 da den toppet listene både i Tyskland og over hele Europa. Den oppnådde en fjerdeplass på listene i USA og en andreplass på listene i Storbritannia.

## Sangen
Teksten feirer de politiske endringene som fant sted i Øst-Europa på den tiden – sånn som de polske rundebordsamtalene, Berlinmurens fall, den økende friheten i kommunistblokken (som siden ville føre til Sovjetunionens fall) og den senere forestående slutten på den kalde krigen.
Mange lyttere som ikke er så godt kjent i Moskva blir ofte forvirret av åpningsavsnittet i sangen:
:*I follow the Moskva*
:*Down to Gorky Park*
:*Listening to the wind*
:*of change*
Moskva er navnet på elven som renner gjennom byen Moskva, og Gorkijparken er navnet på en fornøyelsespark i Moskva. Scorpions ble inspirert til å skrive denne sangen etter at de avla et besøk til Moskva i 1989, og nettopp derfor inkluderte de referanser til disse førstnevnte landemerkene.

Bandet og plateselskapet ga til sammen bort USD  i royalties fra sangen til Mikhail Gorbatsjov. Ifølge sovjetiske media ble pengene øremerket til barnesykehus i Sovjetunionen.

## Vurdering
I 2005 valgte seerne på det tyske fjernsynsnettverket ZDF denne sangen til århundrets sang. Det er den mest solgte sangen i Tyskland og er ofte spilt på TV-programmer som presenterer videoklipp fra Berlinmurens fall. Sangen er bredt kjent over hele Tyskland som sangen for den tyske gjenforeningen (og kommunismens fall i Øst-Europa generelt), selv om den først oppnådde sin store popularitet to år senere. 

## Referanser

## Se også
*Berlinmuren
*Glasnost
*Perestroika
*Den kalde krigen
*Sovjetunionen
Klaus Fischer

**Klaus Fischer** (født 27. desember 1949) er en tidligere tysk fotballspiller og trener. 

Fischer spilte 45 landskamper for Vest-Tyskland i perioden 1977&ndash;1982. I løpet av disse landskampene scoret han 32 mål. Han ble toppscorer i den vesttyske bundesligaen i 1976 med 29 mål, og cupmester to ganger med henholdsvis Schalke 04 (1972) og 1. FC Köln (1983). Han spilte i to VM-sluttspill, blant annet i finalen i 1982. Han scoret et viktig mål i semifinalen mot Frankrike som førte til straffesparkkonkurranse som Vest-Tyskland vant. Klaus Fischer var skadet under EM-sluttspillet i 1980, og fikk ikke være med å feire triumfen da Vest-Tyskland ble europamester dette året. Klaus Fischer er ved siden av Gerd Müller den spilleren som har scoret flest mål i den tyske bundesligaen.

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Robert Bruce Cotton

**Robert Bruce Cotton**, 1. baronett (født 22. januar 1570 eller 1571, død 6. mai 1631) var en engelsk adelsmann og politiker, og husket først og fremst som grunnleggeren av Cotton-biblioteket.

## Liv og virke
### Bakgrunn og utdannelse
Cotton hadde aner i Huntingdonshire og ble utdannet ved Westminster School, hvor han ble interessert i oldtidsstudier under William Camden, og gikk siden på Jesus College i Cambridge hvor han tok en B.A. i 1585. Han startet med sine egne oldtidsnotater om lokal historie i Huntingdonshire og begynte å samle et bibliotek av gamle manuskripter.

### Karriere
Han gikk inn i Det engelske parlamentet som medlem for Huntingdon i 1601. Han bidro til å fremme institusjonen av tittelen baronett som et redskap for kong Jakob I av England å skaffe penger. Til tross for hans tidlige periode med kongens gunst hvor han selv ble gjort til baronett, var Cottons politikk basert hovedsakelig på «den hellige forpliktelse til kongen om å gi sin tillit til parlamentet», slik det er uttrykt i hans *The Dangers* (*Farene*) og i *Remedye* (*Botemiddel*, 1628) som var antirojalistisk i sitt vesen. Dokumentet ble fryktet at det ville bli benyttet for å støtte den parlamentariske saken og konfiskert i 1630 og først gitt tilbake til hans slektninger etter Cottons død.

Cotton-biblioteket var den rikeste private samlingen av manuskripter som noen gang var samlet, større enn selv det kongelige bibliotek. Cottons hus i nærheten av Palace of Westminster i London ble et møtested for oldtidsforeningen og av alle fremstående forskere i England. Biblioteket ble til slutt donert til den engelske nasjonen av Cottons barnebarn og er i dag en del av British Library.

Den fysiske organiseringen av Cotton-biblioteket blir fortsatt reflektert til henvisningen av manuskriptene i hans eie. Biblioteket var huset i et rom bestående av 26 fot langt og seks fot bredt fylt med bokhyller eller skap, hvert med en byste fra klassisk historie på toppen. Robert Cotton hadde organisert sitt bibliotek i henhold til hjørnet og hyllen til en bok. Han hadde byster av ulike romerske keisere i sitt bibliotek, og hans system fungerte i henhold til følgende skjema: «Keiser-Hyllenummer-Bok nummer», fra nederste nummer og til siste. Således var de to mest berømte manuskriptene fra Cotton-biblioteket henholdsvis «Cotton Vitellius A.xv» og «Cotton Nero A.x.» På Cottons egen tid betydde det «Gå til bysten av Vitellius, øverste hylle (A), og tell femten over» for *Liber Monstrorum* av *Beowulf-manuskriptet*, eller «Gå til bysten av Nero, øverste hylle, tiende bok» for manuskriptet som inneholdt alle verkene av *Perlepoeten* (*Pearl Poet*). I British Library blir disse to uerstattelige bøkene fortsatt katalogisert i henhold til disse numrene.

## Referanser


## Litteratur
* Sharpe, Kevin: *Sir Robert Cotton, 1586-1631: History and Politics in Early Modern England*, (Oxford University Press, 1979)

## Eksterne lenker
* Sir Robert Bruce Cotton
Nordre Aker prosti

**Nordre Aker prosti** er et prosti i Oslo bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

Prostiet ble opprettet i 1984 under navnet **Torshov prosti**, ved deling av Oslo domprosti. Det nye prostiet fikk prestegjeldene Torshov, Sagene, Lilleborg, Sofienberg, Paulus, Grefsen og Tonsen samt Aker sykehusprest. Det skiftet navn til **Nordre Aker prosti** 1994.

Prostiets grenser ble justert med virkning fra 2011, da Grefsen sogn ble overført fra Nordre Aker til Vestre Aker, Tonsen ble overført fra Nordre Aker til Østre Aker og Hasle og Sinsen ble overført fra Østre Aker til Nordre Aker.

Fra 1. januar 2015 ble flere sogn slått sammen parvis.

## Sogn
* Hasle (med Hasle kirke)
* Paulus og Sofienberg (med Paulus kirke og Sofienberg kirke)
* Sagene og Iladalen (med Sagene kirke og Iladalen kirke)
* Sinsen (med Sinsen kirke)
* Torshov og Lilleborg (med Torshov kirke og Lilleborg kirke)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Prostiliste hos Oslo bispedømmeråd
Vestre Aker prosti

**Vestre Aker prosti** er et prosti i Oslo bispedømme hos Den norske kirke. Prostiet ble opprettet 1. januar 1972 ved delingen av Oslo domprosti, bestående av Vestre Aker, Ullern, Røa, Ris, Nordberg og Majorstuen.

Prostiets grenser ble justert med virkning fra 2011, da Grefsen sogn ble overført fra Nordre Aker prosti til Vestre Aker. Med virkning fra 2015 er sognene Bakkehaugen, Majorstuen og Vestre Aker slått sammen.

Trond Bakkevig var prost i Vestre Aker prosti i tidsrommet 2000-2018. Siden 2019 har Elisabet Yrwing Guthus vært prost i Vestre Aker.

## Sogn
* Bakkehaugen kirke, Bakkehaugen sokn
* Majorstuen kirke, Majorstuen sokn
* Vestre Aker kirke, Vestre Aker sokn
* Grefsen kirke, Grefsen sokn
* Maridalen kirke, Maridalen sokn
* Nordberg kirke, Nordberg sokn
* Ris kirke, Ris sokn
* Røa kirke, Røa sokn
* Skøyen kirke, Skøyen sokn
* Sørkedalen kirke, Sørkedalen sokn
* Ullern kirke, Ullern sokn
* Voksen kirke, Voksen sokn

## Referanser


## Eksterne lenker
* Prostiliste hos Oslo bispedømmeråd
Eg ser

«**Eg ser**» er en sang av Bjørn Eidsvåg. Den ble første gang utgitt på albumet *[[Passe gal]]* fra 1983.

Bjørn Eidsvåg forteller til Stavanger Aftenblad at sangen ble til i forbindelse med en preken han skulle holde da han var prest på Lier psykiatriske sykehus. Den ble laget på 10 -15 minutter. *Eg ser* ble Eidsvågs gjennombruddssang og omtales som hans viktigste låt. 
Sangen er nå tatt med i boka Tillegg til Norsk Salmebok, og lever sitt eget liv. Den har senere blitt spilt inn av flere andre artister. Sissel Kyrkjebø hadde den med på sitt debutalbum *[[Sissel (album)|Sissel]]* i 1986, et album som solgte nesten  eksemplarer og som også ble utgitt i Sverige og Danmark. Elisabeth Andreassen spilte inn en egen versjon på albumet *Kjærlighetsviser* fra 2001.

Ravi har tatt sangen med i programserien *[[Landeplage (TV-serie)|Landeplage]]* på NRK3. Han stiller spørsmålet: "Men hvorfor har «Eg ser» vokst seg inn i den kollektive norske bevisstheten? Er det på grunn av dens anvendelighet, slik den brukes i både brylluper, begravelser og på fotballbanen? Er det på grunn av artisten selv? Eller er det fordi låten sier noe grunnleggende om det å være menneske, selv for fotballsupportere?".

På begynnelsen av 2000-åra fremførte Bjørn Eidsvåg *Eg Ser* på spansk da han turnerte over store deler av det mellom­amerikanske kontinentet.

## Innspillinger
Sangen finnes på disse albumene:
**[[Passe gal]]* 1983 Bjørn Eidsvåg Kirkelig Kulturverksted (KKV)
**[[Bjørns beste]]* 1985 Bjørn Eidsvåg KKV
**[[Sissel (album)|Sissel]]* 1986 Sissel Kyrkjebø 
**[[Alt du vil ha]]* 1990 Bjørn Eidsvåg Norsk Plateproduksjon
**Livet er her og nå *1998 Kai Robert Johansen Master Music
**[[Har en drøm (album)|Har en drøm]]* 1998 Roar Engelberg Tylden & Co
**[[Hittil og littil]]* 2000 Bjørn Eidsvåg Petroleum Records
**[[Kjærlighetsviser]]* Elisabeth Andreasson 2001 Norske Gram
**Salmer for Gud og hvermann* 2003 Forskjellige artister KKV
**Bjørn og ein venn* 2004 «Bypakk og bønder» Downbeach Music
**[[De beste (album)|De beste]]* 2009 Bjørn Eidsvåg Sony BMG/Petroleum Records

## Eksterne lenker
* Eidsvåg om ''Eg ser'' hos aftenbladet.no
* Forhåndsomtale hos nrk.no for programmet Landeplage på NRK 3
Søndre Aker prosti

**Søndre Aker prosti**, inntil 1986 benevnt **Nordstrand prosti**, er et prosti i Oslo bispedømme. Prostiet ligger i Oslo kommune.

## Historikk
Prostiet ble opprettet i 1984 under navnet *Nordstrand prosti*, ved deling av Oslo domprosti, og bestod av prestegjeldene Nordstrand, Holmlia, Manglerud, Bøler, Bekkelaget og Lambertseter. Skiftet navn til *Søndre Aker prosti* i 1986. Sognestrukturen i Søndre Aker ble endret fra 1. januar 2016, da Bekkelaget sogn ble slått sammen med Ormøy, og sognene Klemetsrud og Mortensrud ble slått sammen. Sistnevnte omfatter i tillegg til kirker med de gamle sognenavnene også Bjørndal kirke.

## Sogn
* Manglerud
* Klemetsrud og Mortensrud
* Oppsal
* Nordstrand
* Ljan
* Holmlia
* Hauketo-Prinsdal
* Lambertseter
* Bøler
* Bekkelaget og Ormøy

## Prestegjeld/Menigheter
* Nordstrand
* Holmlia
* Lambertseter
* Bøler
* Bekkelaget
* Manglerud
* Klemetsrud
* Oppsal

Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.

## Referanser
Groruddalen prosti

**Groruddalen prosti**, inntil 2018 benevnt **Østre Aker prosti**, er et prosti i Oslo bispedømme.

## Historikk
Prostiet ble opprettet 1. januar 1972 ved deling av Oslo domprosti, bestående av Nordstrand, Bekkelaget, Manglerud, Lambertseter, Oppsal, Østre Aker, Bøler, Tveten, Høybråten, Stovner og Fossum menigheter. I 1984 ble den kirkelige inndeling i Oslo endret slik at Østre Aker prosti da kom til å bestå av prestegjeldene Østre Aker, Bredtvedt, Grorud, Rødtvet, Stovner, Fossum, Høybråten, Furuset, Haugerud og Oppsal.

Prostiets grenser ble justert med virkning fra 2011, da Tonsen ble overført fra Nordre Aker til Østre Aker og Hasle og Sinsen ble overført fra Østre Aker til Nordre Aker. I 2012 var det en omorganisering av sognene i Østre Aker.

I vedtak av 21. mars 2018 vedtok Oslo bispedømmeråd å endre navn fra Østre Aker prosti til Groruddalen prosti, ettersom *Groruddalen er et stedsnavn som skaper tilhørighet og identitet.*

## Sogn
* Ellingsrud-Furuset
* Grorud (tidligere Grorud, Romsås, Rødtvet og Bredtvet)
* Høybråten, Fossum og Stovner
* Tonsen
* Østre Aker og Haugerud

## Referanser


## Eksterne lenker
* Prostiliste hos Oslo bispedømmeråd
Joseph Bosworth

**Joseph Bosworth** (født 1789, død 27. mai 1876) var en engelsk forsker og lærd på angelsaksisk språk og angelsaksisk litteratur.

## Bakgrunn og virke
Bosworth ble født i Derbyshire, gikk på ungdomsskolen i Repton, og ble deretter student ved Universitetet i Aberdeen. I 1817 ble han sogneprest av Little Horwood i Buckinghamshire, og benyttet der sin fritid til litteratur, og spesielt til studiet av angelsaksisk. I 1823 utkom hans *Elements of Anglo-Saxon Grammar* (*Elementer i angelsaksisk grammatikk*).

I 1829 dro Bosworth til Nederland som kapellan, først i Amsterdam og deretter i Rotterdam, og han ble i Nederland inntil 1840. Han arbeidet der på *Dictionary of the Anglo-Saxon Language* (*Ordbok i angelsaksisk språk*, 1838), hans best kjente verk.

I 1857 ble han rektor av en skole i Water Stratford i Buckinghamshire, og i det følgende året ble han utpekt som professor i angelsaksisk ved University of Oxford. I 1867 donerte han 10&nbsp;000 pund til University of Cambridge for å etablere et professorat i angelsaksisk. Ved sin død etterlot han seg en mengde notater om angelsaksiske charter. Han ble gravlagt i Water Stratford.

Professoratet i Oxford ble holdt av J.R.R. Tolkien fra 1925 til 1945, og på den tiden var det kjent som «Rawlinson and Bosworth Professorship of Anglo-Saxon».

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bosworths skrifter på *Internet Archive*
* ''An Anglo-Saxon Dictionary'', skannet side med bilder og tekster. Fra «Germanic Lexicon Project».
* ''An Anglo-Saxon Dictionary'', skannet side med bilder. Digitalisert under ledelse av Sean Crist.
* ''A Downloadable version of An Anglo-Saxon Dictionary'' – nedlastbar utgave den angelsaksiske ordboken
Pandaka

* *[[Pandaka lidwilli]]*
* *[[Pandaka pusilla]]*
* *[[Pandaka pygmaea]]*
* *[[Pandaka rouxi]]*
* *[[Pandaka silvana]]*
* *[[Pandaka trimaculata]]*

***Pandaka*** er en slekt kutlinger i gruppen Gobionellinae. Noen av verdens minste fiskearter tilhører denne gruppen.

## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
* 
* ITIS Standard Report: ''Pandaka''
The Divine Comedy (album)

***The Divine Comedy*** er skuespilleren Milla Jovovićs første og eneste studioalbum. Da albumet kom ut ble hun kreditert under navnet *Milla*. Albumet er oppkalt etter et verk av Dante Alighieri.

## Sporliste

# «The Alien Song (For Those Who Listen)» – 4:45
# «The Gentleman Who Fell» – 4:39
# «It's Your Life» – 3:45
# «Reaching From Nowhere» – 4:10
# «Charlie» – 4:10
# «Ruby Lane» – 4:36
# «Bang Your Head» – 3:23
# «Clock» – 4:15
# «Don't Fade Away» – 5:43
# «You Did It All Before» – 3:58
# «In a Glade» – 2:27
Usupov Jamshed Zuhuriddinovich

**Usupov Jamshed Zuhuriddinovich** (født 19. juli 1970 i Isfara) er en Tadsjikistansk matematiker. 

Han fullførte sin utdanning ved Tajik State University (i dag Tajik State National University) i 1992, ved mekanisk-matematisk fakultet. Han fortsatte med sin doktorgrad innen «funksjonsteori og matematisk analyse», og fikk doktorgrad i 2000. 

I 1994 tok han sin første jobb, ved Tadsjikistans børs. Etter to år ved FNs prosjektorganisasjon UNOPS fikk han sin første jobb ved Tadsjikistans nasjonalbank, først som leder av verdipapirdivisjonen, senere som leder for pengepolitikk- og statistikkavdelingen.

26. januar 2008 ble han utnevnt til visesentralbanksjef, sammen med Malohat Kholikzoda.
Nøytralitet

**Nøytralitet** (fra latin *neutralis*, avledet av *neuter*, «ingen av to») i folkeretten innebærer at en stat ikke støtter noen side i en væpnet konflikt mellom andre stater eller paramilitære (inkludert å unngå å inngå militære allianser som NATO, CSTO eller SCO). Man skiller mellom nøytralitet og alliansefrihet, ettersom nøytralitet i folkerettslig betydning ikke kan forekomme før i en konkret konfliktsituasjon. De internasjonale lovene som regulerer permanent nøytrale landområder er den andre Haag-konvensjonen.

Som en type ikke-stridende status nyter statsborgere fra nøytrale land beskyttelse under krigsloven mot krigførende handlinger i større grad enn andre ikke-stridende som fiendtlige sivile og krigsfanger. Ulike land tolker deres nøytralitet forskjellig: noen, som Costa Rica, har demilitarisert seg, mens Sveits holder fast ved «væpnet nøytralitet», for å avskrekke aggresjon med et betydelig militær, samtidig som de utelukker seg fra utenlandsk utplassering.

Haag-konvensjonene forbyr den nøytrale staten å støtte den ene parten militært eller tillate at dens eget territorium brukes til militære formål. Den forbys derimot ikke å ta politiske eller moralske standpunkt i konflikten. Statens borgere er heller ikke forbudt å ta del i konflikten. Nøytraliteten har også en politisk dimensjon som innebærer at en stat som etter folkeretten er nøytral, likevel kan rammes av indre eller ytre kritikk ettersom den støtter (eller påstås å støtte) den ene parten mer enn den andre.

Sveits har etter beslutning i Wienerkongressen i 1815 forpliktet seg til å opprettholde sin nøytralitet gjennom alle fremtidige kriger; dette omtales gjerne som permanent nøytralitet. Til sammenligning har Sverige siden 1815 valgt å være nøytral i europeiske kriger; dette er likevel kun midlertidig nøytralitet, da ingen forpliktelse foreligger. Det endret seg med Russlands krig i Ukraina som begynte i februar 2022. Norges naboland Sverige og Finland har alltid stått utenfor forsvarsalliansen NATO, men da Russland angrep Ukraina endret svensk og finsk politikk seg på kort tid ved å søke om medlemskap i NATO.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Declaration for the Purpose of establishing Similar Rules of Neutrality, with Annexes
Naturlige briller

***Naturlige briller*** er en kortfilm fra 2001, regissert av Jens Lien, og med manus av Per H. V. Schreiner. Filmen ble opprinnelig laget som en internettvideo, og ble plukket ut til å delta på Cannes filmfestival i hovedkonkurransen i 2001. Siden da har den blitt vist på festivaler over hele verden og har vunnet en rekke priser.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Filmen på Youtube
Kurgan

**Kurgan** kan vise til:

*Kurgan (gravhaug) – gravhauger i Russland og Ukraina
*Kurgan-hypotesen – hypotesen at folkeslaget som lagde Kurgan-gravhaugene var proto-indoeuropeere 
*Kurgan (by) – en by i Russland
*Kurgan oblast – et føderasjonssubjekt i Russland
*Kurgan (Highlander) – skurken i filmen *Highlander*
*Kurgan (kveg) – en kvegrase fra Russland
Tine Sundtoft

**Tine Sundtoft** (født **Kristine Sundtoft**; 1967) er en norsk byråkrat og tidligere politiker (H). Hun var klima- og miljøminister i regjeringen Solberg fra 16. oktober 2013 til 16. desember 2015. Fra 2020 er hun fylkeskommunedirektør for Agder.

## Karriere
Sundtoft studerte til siviløkonom ved Bedriftsøkonomisk Institutt 1986–1990, men mangler to av de nødvendige 80 vekttall, og pleier ikke å titulere seg som siviløkonom. Hun var næringspolitisk rådgiver for Høyres stortingsgruppe 1995–1996, regiondirektør i NHO på Agder 1996–2005 og fylkesrådmann i Vest-Agder fylkeskommune 2005–2013.

Hun var medlem av Lillesand kommunestyre 1988–1991, 2. vararepresentant til Stortinget fra Aust-Agder 1989–1993 og generalsekretær i Unge Høyre 1990–1992. I årene 1992–1995 var hun innvalgt i Aust-Agder fylkesting, der hun var gruppeleder for Høyre, medlem av fylkesutvalget og leder i fylkesskolestyret og hovedutvalget for samferdsel. På denne tiden stod lederstriden i Aust-Agder Høyre mellom Sundtoft og hennes far, Kristian Sundtoft. Hun ønsket en større ideologisk bevissthet enn faren, og tapte kampen om ledervervet i 1993.

Fra 1. mai 2019 til 14. oktober 2021 var Sundtoft medlem av Karantenenemnda. Fra 2020 er Sundtoft Agder fylkeskommunes første fylkeskommunedirektør.

Hun er gift og har to barn. 

## Utmerkelser
* Agderrådets likestillingspris 2009.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
William Somner

**William Somner** (født ca. 1598, død 1669) var en engelsk geistlig advokat ved erkebispedømmet Canterbury og registrator ved kirkedomstolen under William Laud, erkebiskop av Canterbury, og meget oldtidsinteressert. 

Somner huskes i dag først og fremst for hans bidrag til angelsaksisk historie, hvor han nyttiggjorde seg av materiale som fortsatt er i Canterburykatedralens arkiv. Han utga en angelsaksisk ordbok og en bok om utgave angelsaksiske lover, men huskes spesielt for sitt verk *The earliest history of Canterbury, Antiquities of Canterbury* (*Canterburys tidligste historie, fortidsminner i Canterbury*, 1640), dedikert til William Laud.

William Somner fikk utdannelse ved King’s School. Hans far var registrator ved kirkedomstolen i Canterbury, en posisjon han selv ble utdannet for og selv overtok etter borgerkrigen. Han var rojalist, men hans bok kom ut i begynnelsen av den engelske borgerkrigen (1642&ndash;1651) mellom parlamentarianerne og rojalistene, og ble nyttiggjort av Oliver Cromwells styrker da de inntok byen. Somner satt fengslet for sin motstand mot parlamentarianerne. Etter krigen presenterte han en kopi av sin bok om Canterburys fortidsminner for kong Karl II av England da kongen kom til Dover i 1660. Boken registrerte romerske murer, tapte kirker og praktstykker i katedralen fra før borgerkrigen som var blitt ødelagt eller fjernet av den puritanske ikonoklasmen.

Canterburykatedralens bibliotek huser i dag Somners bøker og andre manuskripter som ble overtatt fra hans enke i 1669. I tillegg til hans notater og trykte bøker om historie var det manuskripter og andre skrifter som han benyttet for å forberede sin angelsaksiske ordbok.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Canterbury Cathedral Archives: History and Heritage
Ögedei Khan

**Ögedei** (født 1186 eller 1189, død 11. desember 1241) var Djengis Khans tredje sønn og arvet etter farens død den østligste del av mongolerriket, og var dermed også den øverste khan i det veldige Mongolriket, som var delt opp i 4 khanater. Under hans ledelse fortsatte ekspansjonen i Kina, der mongolene erobret Jinriket og de nordlige deler av Songriket. Også den europeiske del av dagens Russland og Ukraina ble erobret og underlagt mongolene. Mongolene var i ferd med å herje Sentral-Europa da budet kom i 1242 om at Ögedei var død. Da var både Kraków i Polen og Dubrovnic ved Adriaterhavskysten i Kroatia blitt angrepet og satt i brann, og en stor europeisk hærstyrke var knust både utenfor Liegnitz, dagens Legnica  i det vestlige Polen, og i Mohi i Ungarn. En fortropp på speidingsoppdrag ble slått tilbake like ved Wien.  Ved budet om Ögedeis død vendte hele den mongolske hær om og storm-red tilbake til Mongolia for å ta del i valget av den nye khan. 

## Referanser
Piave

**Piave** (latin: *Plavis* ) er en elv i den norditalienske regionen Veneto, som springer ut i De karniske Alpene i regionen Friuli-Venezia Giulia og munner ut i Adriaterhavet ved Jesolo. På sin vei passerer Piave bl.a. landskapet Cadore og provinshovedstaden Belluno. Elven er 231&nbsp;km lang, har et tilsigsfelt på &nbsp;km² og en gjennomsnittlig vannføring på rundt 100&nbsp;m³/s (ved munningen). Piaves viktigste bielver er Ansiei, Boite og Cordevole, som alle kommer fra Dolomittene.

I 1809 var elven sted for et større slag under Napoleonskrigene hvor fransk-italienske styrker kjempet mot styrker fra Østerrike.

Under første verdenskrig spilte elven en viktig rolle, da de italienske styrkene trakk seg tilbake til elven som en siste forsvarslinje etter den såkalte Caporetto-offensiven i november 1917, som var den siste østerriksk-ungarske offensiven ved den italienske fronten. Den italienske motstanden langs Piave og senere motoffensiven avgjorde krigen på dette frontavslittet.

## Se også
* Den italienske fronten under første verdenskrig

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Arpaksjad

**Arpaksjad** (hebraisk: &nbsp;– *&#702;Arpaḵšaḏ*, i pausa &nbsp;– *&#702;Arpaḵšāḏ*; gresk:  – *Arphaxád*; i bibeloversettelsen fra 1930 *Arpaksad*) var ifølge Bibelen en sønn av Sem. Han sies å ha blitt født to år etter Vannflommen, da Sem var 100 år gammel. Blant hans etterkommere var Abraham. Josefus hevdet at han var stamfaren til kaldeerne.

Ifølge masoretteksten og den samaritanske Pentateuken var Arpaksjad far til Sjelah, men ifølge Septuaginta og Lukasevangeliet var han *farfar* til Sjelah og far til Kenan, som ikke må forveksles med sin tipptipptipptipptipptippoldefar ved samme navn.

## Referanser
Omotiske språk

**Omotiske språk** er ei gruppe på 25-30 språk som blir snakket i det sørvestlige Etiopia og såvidt over grensa til Kenya og Sudan. Disse språkene blir regnet som en genetisk gruppering, men det er diskusjon om de eksterne genetiske relasjonene. Språkgruppa har sitt navn etter Omo-elven, som renner gjennom deler av de områdene der språkene blir benyttet.
Pierre-Antoine Cousteau

**Pierre-Antoine Cousteau** (født 18. mars 1906 i Saint-André-de-Cubzac, død 17. desember 1958 i Paris) var en fransk høyreekstrem polemiker og journalist. Han var bror til den berømte oppdageren og forskeren Jacques-Yves Cousteau.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Pierre-Antoine Cousteau var utdannet i USA og ved Lycée Louis-le-Grand. Han tjenestegjorde i det militære før han begynte å arbeide. Han prøvde seg på en rekke felt, blant annet som meteorolog og for New York's Credit Alliance Corporation. 

### Fra kommunisme til fascisme
Han ble så journalist for den venstreorienterte *Regards* og ble assosiert med pasifisme og det anti-stalinistiske venstre.

Cousteau gikk vekk fra kommunismen tidlig i 1930-årene og ble tiltrukket av antisemittisme og anti-demokratiske strømninger. Han begynte å skrive for *Coup de Patte* og siden *[[Je suis partout]]*, et magasin han ble redaktør for i 1932. Han ble i denne stillingen kjent med Pierre Gaxotte, som påvirket ham i fascistisk retning.

Han drog til Nazi-Tyskland i 1936 sammen med Robert Brasillach og Georges Blond og så til Spania i 1938 sammen med Brasillach og Maurice Bardèche. Disse turene bidrog til å utvikle Cousteaus fascisme mens hans deltagelse på NSDAPs Nürnberg-rally i 1937 etterlot ham med det inntrykk at nazismen var imponerende, men ikke uten feil.

I 1939 ble han kalt ut som soldat, ble tatt til fange i 1940 og satt fri i september 1941, på oppfordring fra hans venn Robert Brasillach. 

### Kollaborasjon med tyskerne
Han vendte tilbake til *[[Je suis partout]]* og ble snart fungerende redaktør, og deretter politisk redaktør etter Brasillach i oktober 1943. Som en glødende forkjemper for kollaborasjon, talte han for internering av alle jøder og skrev: "Vi er ikke opportunister. Vi forblir rett og slett fascister."  Han arbeidet også i sekretariatet i Millice fra 1942.

Han flyktet fra Frankrike i til Bad Mergentheim 17. august 1944. Han jobbet i Radio-Patrie og grunnla på nytt *Le Petit Parisien*. 

### Etter annen verdenskrig
På slutten av krigen flyktet han til Sveits men ble arrestert i Innsbruck og internert i en amerikansk fangeleir. Han ble dømt til døden, men dommen ble omgjort til livsvarig straffearbeid. Han fikk amnesti i 1954. Cousteau forsvarte sener sin kollaborasjon med tyskerne med at «Jeg ønsket tysk seier fordi den ville være siste sjanse for den hvite mann, mens demokratiene representerte den hvite manns endelikt».

Sine siste år tilbrakte han som redaktør av det høyreekstreme organet *Rivaro* og bidrog også til  Henry Costons Lectures Françaises, Jeune Nation, Charivari, Dimanche-Matin og andre publikasjoner. Han hadde også forbindelser til den lille politiske bevegelsen *[[Union des Intellectuels Indépendants]]*. Han døde 17. desember 1958 i Paris.

## Bibliografi
* Benoît Loeuillet, *Pierre-Antoine Cousteau. Un journaliste engagé ([[1932]]&ndash;[[1944]])*, publications Henry Coston, 2001.
* Michaël Lenoire, *L'antisémitisme de plume*, Berg International, Paris, 1999.
* Philip Rees, *[[Biographical Dictionary of the Extreme Right Since 1890]]*

## Referanser
Mortensrud menighet

**Mortensrud menighet** på Mortensrud sydøst i Oslo er kjent for sin kirke Mortensrud kirke som ble åpnet 28. april 2002. Menighetshuset ligger i Helga Vaneks vei 15.

Menigheten tilhørte Klemetsrud prestegjeld i Oslo bispedømme. Sokneprest er Trond Løberg. Det bor om lag  mennesker på Mortensrud, hvorav  tilhører Mortensrud menighet. Ved siste menighetsrådsvalg var det  stemmeberettigede. Mortensrud er en flerkulturell bydel som ønsker å skape et kulturelt fellesskap også innenfor kirken.

Første søndag i hver måned har Søndre Frikirke, Bydelskirken og Mortensrud menighet felles gudstjeneste. Mortensrud menighet har fått prostens tillatelse til å prøve ut sin egen gudstjenesteliturgi. Den følges også på de økumeniske gudstjenestene, men har rom for mange variasjoner.

Menigheten har allerede felles stab med Klemetsrud menighet, og vil bli formelt slått sammen med denne fra 1. januar 2016. Bjørndal, der det per 2015 er oppført en imterimskirke, er innenfor samme sogn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Menighetens hjemmeside
Triakel

**Triakel** er en musikkgruppe fra Östersund i Sverige som består av Emma Härdelin (vokal), Kjell-Erik Eriksson (fiolin) og Janne Strömstedt (tråorgel). Triakels medlemmer er alle godt kjente fra svenske folkemusikkgrupper som Garmarna og Hoven Droven.

Triakel oppsto etter et nyttårsløfte. Etter en fest sammen avtalte Eriksson og Strömstedt å opptre sammen med tråorgel og fiolin i desember 1994. Opptredenen ble så vellykket at de ønsket å følge opp suksessen. De fikk med seg sangeren Emma Härdelin og gruppen var komplett. 

Gruppens repertoar av viser og folkemusikk består av alt fra gamle revynumre via skillingsviser til salmer. Mange av visene stammer fra bandmedlemmenes hjemtrakter, Jämtland og Hälsingland. Gruppas særtrekk er fortellende tekster med Emma Härdelins sang langt framme i lydbildet og en lavmælt musikk som syder av undertrykte emosjoner. Musikken avspeiler bandmedlemmenes ønske om et akustisk og enkelt lydbilde som motvekt mot deres ellers elektrisk forsterkede musikalske hverdag. 

Triakel har spilt inn fire album og CD-singelen «Innan Gryningen», den siste sammen med Benny Andersson – han har også skrevet melodien til denne salmen med tekst av Ylva Eggehorn. Platene er gitt ut i Tyskland og USA, og er også eksportert til bl.a. England, Japan, Holland, Portugal, Slovenia og Sydafrika. Bandet har reist på turné i et titalls europeiske land samt i USA og Canada.

*Triakel* er den svenske betegnelsen på en tradisjonell søtsak laget av einebær, fløte og brunsukker som minner om lakris/karamell og som i Hallingdal og Valdres kalles treak eller brisketreak. Bandnavnet er et ordspill på *[[trio]]*, at musikken er like mørk som brisketreak og at Emma er søt. 

## Album
*«Innan Gryningen» (singel, 1999)
**Triakel* (mai 1998)
**Vintervisor* (november 2000)
**Sånger från 63° N* (mai 2004)
**10 år med Triakel* (2005)
* *Ulrikas minne – Visor från Frostviken* (CD, 2011)
* *Thyra* (2014)
* *Händelser i Nord* (2019)

## Kilder
* CD-heftet til *Triakel* (mai 1998)

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Triakel på North Side Artist Information
Alistair Campbell

**Alistair Te Ariki Campbell** (født 25. juni 1925, død 16. august 2009) var en forfatter fra New Zealand som var kjent for sin poesi og noveller.

Campbell var født på Rarotonga (Cookøyene), men levde det meste av sitt liv i New Zealand, hovedsakelig i regionen Wellington, og i flere tiår i Pukerua Bay (Porirua).

Han fikk døpenavnet Alistair Campbell, men la til Te Ariki, det vil si «høvding» etter å ha reist tilbake til Cookøyene hvor han oppdaget at hans bestefar hadde bånd til høvdingverdigheten på stedet. Hans far, Jock Campbell, var fra New Zealand og hadde skotske aner, mens hans mor, Teu, var Cookøyene-maori fra øya Penrhyn. Han vokste opp i et hjem for foreldreløse i Dunedin på Sørøya i New Zealand sammen med sin bror etter morens død. Moren døde av tuberkulose i 1932, 28 år gammel, og faren begynte å drikke tett og døde i løpet av ett år. 

I intervjuer har Campbell innrømmet at de neste årene var blanke i hukommelsen på grunn av sorgen han følte og mye av det han senere har skrevet kan tolkes som et forsøk på å fylle tomrommet. Han flyttet senere til Wellington og ble medlem av Wellington-gruppen på 1950-tallet, en sammenslutning av forfattere som hovedsakelig hadde en felles motforestilling vis-à-vis Allen Curnow, en annen, kjent forfatter fra New Zealand.

Hans første hustru var poeten Fleur Adcock (født 1934). Etter at han ble skilt ble han gift på nytt med en annen poet, Aline Margaret (Meg) Anderson (1927–2007).

Fra 1976 til 1979 var han president i New Zealand-avdelingen for International P.E.N.

Hans første diktsamling kom i 1950, *Mine Eyes Dazzle*, som inkluderte diktene «The Return» og «Elegy». Diktet «The Return» har blitt satt til elektronisk musikk av Douglas Lilburn. I 1961 utga han sin første novellesamling, *The Happy Summer*, som var skrevet for barn.

Campbell var offiser av New Zealands fortjenstorden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Author entry from The Oxford Companion to New Zealand Literature 
* Alistair Te Ariki Campbell and Maurice Gee pictured at the 2005 Going West literary festival, from LeafSalon
* Biography at the New Zealand Electronic Poetry Centre
Kusj (bibelsk person)

**Kusj** var ifølge Bibelen en sønn av Ham. Han regnes blant annet som stamfar til folk i det nordlige Afrika. Han var også faren til Nimrod. Ifølge 1. Mosebok kapittel 10 het de andre sønnene hans Seba, Havila, Sabta, Raema og Sabteka.

## Referanser
Humfrey Wanley

**Humfrey Wanley** (født 21. mars 1672, død 6. juli 1726) var en engelsk lærd, paleograf, og bibliotekar som spilte en stor rolle i de første studiene av angelsaksiske manuskripter og i bygge opp en av de største private samlingene av oldtidsmanuskripter i England. 

I 1697 utga han en katalog av irske og engelske manuskripter. I 1695 ble han formelt utpekt som assistent ved Bodleian Library og fikk der tilgang til et stort studiemateriale som han benyttet for å studere håndskrifter, sette sammen innholdsfortegnelser og samle tekster på gresk og latin. Han ble anerkjent som en pionerende fagmann innenfor paleografi og angelsaksiske studier, og han fastsatte prinsipper som fortsatt blir fulgt. 

Senere ble han bestyrer av Robert Harleys bibliotek, og han ansatte agenter som over hele Europa og Midtøsten lette fram oldtidsmanuskripter, og således utvidet biblioteket med en samling fra 3 000 manuskripter i 1715 til rundt 7 600 manuskripter. Den samlingen han bygget opp ble senere grunnlaget for samlingene ved British Museum, i dag British Library.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Peter A. Stokes, King's College London: «Humfrey Wanley». *The Literary Encyclopedia*. 8. okt. 2006.
Onn

**Onn** kommer av norrønt for iver eller anstrengelse, og blir brukt for å beskrive de større årvisse arbeidene i landbruket. Flertallsformen er onner (av *annir*) i betydningen markarbeidstidene, eller arbeidet med klargjøring av beiter og dyrket mark, samt høsting av gress og korn. Arbeidets egenart i de ulike årsfasene har egne navn. 

Onna deles oftest i tre perioder:
* Våronn, det vanlige vårarbeidet med opprydding etter vinteren og klargjøring til vekstsesongen.
* Slåttonn eller høyonn, arbeidet med slåtten, høsting av høy, eller silofor og høyballer.
* Skuronn eller skurdonn, arbeidet med å skjære kornet.  

## Kilder

* «onn», fra *[[Store norske leksikon]]*