open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vasyl Ivantsjuk

**Vasyl Mykhajlovytsj Ivantsjuk** (ukrainsk: Василь Михайлович Іванчук), født 18. mars 1969 i Kopytsjyntsi) er en ukrainsk stormester i sjakk. På FIDEs rankingliste per 1. mai 2010 har Ivantsjuk en rating på 2741, og er med det rangert som verdens tolvte beste spiller, og Ukrainas nest beste etter Pavel Eljanov. Ivantsjuk vant VM i lynsjakk i 2007 og vant VM i hurtigsjakk i 2016.

Ivantsjuk slo for alvor igjennom internasjonalt da han vant Linares-turneringen i sjakk i 1991. Fjorten spillere deltok, åtte av dem rangert blant verdens topp ti, blant andre verdensmesteren Garri Kasparov, og alle de øvrige var blant verdens 50 beste spillere. 

På dette tidspunktet trodde mange at Ivantsjuk ville bli den neste verdenmesteren, men slik ble det ikke. Han har vært rangert blant verdens ti fremste spillere siden 1990, og har enkelte ganger vært helt oppe på andreplass. Ivantsjuk har i blant vært preget av dårlige nerver, og har gjort tabber i kritiske stillinger.  

Ivantsjuk har blant annet vunnet Corus-turneringen i 1996, og Linares i 1989, 1991 og 1995. I finalematchen under FIDEs VM i sjakk i 2002 tapte Ivantsjuk for landsmannen Ruslan Ponomarjov i finalematchen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 45 kritiske stillinger fra Ivantsjuks partier
Herbie – Full tank

***Herbie – full tank*** er en amerikansk familiefilm og filmkomedie fra 2005. Den ble laget av Walt Disney Productions, basert på figurer skapt av Gordon Buford. Filmen er en oppfølger til *[[Herbie drar til Monte Carlo]]* fra 1977, og *[[Herbie gir seg aldri]]* fra 1980.

## Handling
Etter en lang karriere som racerbil havner til slutt folkevognen Herbie hos bilopphuggeren, etter å ha tapt en rekke konkurranser. Når «Maggie Peyton» (Lindsay Lohan) uteksamineres fra universitetet og planlegger å ta et internship hos EPSN, bestemmer hennes far (Michael Keaton) seg for å gi henne en bil. Han kjører henne til bilopphuggeren der hun etter hvert bestemmer seg for Herbie, etter at Herbie vrir seg løs fra en kran og lander oppå bilen hun opprinnelig hadde valgt seg.

Maggie og mekanikeren Kevin tar deretter med seg Herbie for å kjøpe nye deler, før Maggie stiller opp i en kappkjøring mot racerbil-føreren «Trip Murphy» (Matt Dillon) som kjører for NASCAR.

## Andre filmer om Herbie
**[[På to hjul i svingen]]* (*The Love bug*) (1969)
**[[Full speed igjen med Herbie]]* (*Herbie Rides Again*) (1974)
**[[Herbie drar til Monte Carlo]]* (*Herbie Goes to Monte Carlo*) (1977)
**[[Herbie gir seg aldri]]* (*Herbie Goes Bananas*) (1980)

## Rolleliste

## Eksterne lenker
* 
*
Aasulv Løddesøl

**Aasulv Løddesøl** (1896–1978) var en norsk forsker på jordbruk og leder av Det norske myrselskap, der han var sentral i utviklingen av et mer effektivt myrbruk.

Han studerte til agronom ved Holt landbruksskole (1917) og tok eksamen fra Norges landbrukshøgskole i 1920, hvorpå han var innom bygnings- og kulturteknikk ved Norges tekniske høgskole i Trondheim 1923-24. Så var han stipendiat i faget jordbunnslære fra 1926 og fikk doktorgrad i 1929, han hadde  forskeropphold  i England, Sverige, Berlin, USA.
Løddesøl satt som formann for Jordvernkomiteen av 1936, som dannet grunnlag for Stortingets vedtak om lov om vern mot jordødelegging av 1949 (Jordvernloven). I 1951 satt han i styret for Bygg ditt land. I 1965 lærte han tyrkerne myrdyrking.  Han hadde en rekke verv innenlands og internasjonalt.

Han var gift med Liv Marie Bjørlykke (1905–94) som var datter av geologiprofessor Knut Olai Bjørlykke. De var foreldre til jurist og forretningsmann Leif Terje Løddesøl (født 1935).
## Utmerkelser
* Hirschfondets belønning i 1928 for en patent om apparater for jordundersøkelser (elektrodialyse) og grøftemaskin
* Petter Dass-medaljen i 1956 for sitt bidrag til gjenreisningen av Finnmark etter den andre verdenskrig, 
* æresmedlem i 4H 1964.
## Publikasjoner
* 
* 
* 
* 
* 
* Redaktør for *Meddelelser fra Det norske Myrselskap* 1933-1966.
## Referanser
Nils Lykke

**Nils Lykke** (eller *Niels Lykke*) (født ca. 1492 i Danmark, død 24. desember 1535 på Steinvikholmen) var en dansk-norsk adelsmann, riksråd og lensherre.

Norge var på hans tid inne i en brytningstid politisk og religiøst. Mange innflytelsesrike personer hadde et ønske om at Norge skulle bli frigjort fra unionen med Danmark og landet var i ferd med å gå fra katolsk tru til Luthers lære.

Nils Lykke kom til Norge for å innhente opplysninger om Grev Sture som sto i fronten for et angrep mot Danmark fra Sverige. Lykke kom til Austrått og ble gift med Eline Nielsdatter Gyldenløve i 1528. Hun var datter av Inger Ottesdotter Rømer (*Fru Inger til Austråt*) og Niels Henrikssøn. Eline var den tredje av fem søstre. Eline og Nils hadde flere barn sammen. Nils Lykke hadde god kontakt med erkebiskop Olav Engelbrektsson og det kom godt med da Fru Inger og erkebiskopen var uvenner. Lykke fikk fremmeglet fred mellom disse to i 1530.

Eline døde i 1532 og Nils inngikk et nytt forhold med Elines yngre søster, Lucie Nilsdatter Gyldenløve, og de fikk et barn sammen. Dette var en alvorlig handling, ettersom leiermål (samleie) mellom besvogrede personer etter samtidens katolske rett ble regnet som incest. Nils Lykke ba erkebiskopen flere ganger om dispensasjon til å gifte seg med Lucie. Forholdet ble utnyttet som en brikke i maktspillet mellom Fru Inger og hennes svigersønn, riksråd Vincens Lunge, og erkebiskopen.

Nils Lykke fikk Storfosen gods av Fru Inger og ble da forlenet med Fosen len, i tillegg til at han arvet stillingen som lensherre over Sunnmøre, Romsdalen og Nordmøre len. Han bodde der i tre år, og fikk anlagt voller og vollgraver rundt hovedgården til vern mot angrep. Bygdefolkene var pålagt strengt pliktarbeid for å få oppført festningsverkene. Lykke tar også med seg sønnen han har med Lucie hit, men sønnen dør kort tid etter. Han får også hånd om Tautra kloster i denne tidsperioden.

## Fange på [[Steinvikholmen]]

Vincens Lunge var i bitter strid med Nils Lykke, mens Olav Engelbrektsson så ham som sin fremste rival. Han og andre i riksrådet benyttet det tragiske forholdet Nils Lykke hadde til Lucie i maktkampen. Vincens Lunge fremla påstander om at erkebiskopen la sin beskyttende hånd over Nils Lykke, og la hans skjebne i erkebiskopens hender. Erkebiskopen lot seg presse og i juni 1535 gikk mennene hans til angrep på Storfosen og arresterte Nils Lykke. Fangen ble ført til Steinvikholmen slott og en rett på 24 mann dømte ham til døden. Men fangen kunne ikke avrettes før Norges riksråd hadde dømt i saken. Ifølge ryktene ble Nils Lykke røkt ihjel 24. desember 1535 og ble dermed et offer i et kynisk maktspill.

Nils Lykke opptrer både i Henrik Ibsens skuespill *[[Fru Inger til Østeraad]]* og Edvard Hoem og Henning Sommerros «midnattssopera» Olav Engelbrektsson.

## Eksterne lenker
* Niels Lykke i Norsk biografisk leksikon
Nappstraumtunnelen

**Nappstraumtunnelen** er en undersjøisk veitunnel mellom Vestvågøya og Flakstadøya i Lofoten. Tunnelen går under Nappstraumen mellom Flesa på Vestvågøya og Napp på Flakstadøya. Nappstraumtunnelen er  meter lang, og dypeste punkt er 63 meter under havet. Største stigning i tunnelen er 8 %. Tunnelen ble åpnet den 11. juli 1990, og er en del av europavei 10. Den erstattet fergesambandet mellom Lilleeidet og Napp, som ble satt i drift i 1956. Tunnelen var nedbetalt i 13 desember 2002, og veien ble da bompengefri.

I likhet med mange andre tunneler i Norge er Nappstraumtunnelen noe plaget med kondens. Kondensen kan føre til farlige situasjoner fordi bilrutene plutselig dugger når en kjører inn i tunnelen.

## Trafikkutvikling
Årsdøgntrafikken i tunnelen siden 2008.

## Se også
*Veitunneler i Norge
*Undersjøiske veitunneler i Norge

## Referanser
Nina Schenk Gräfin von Stauffenberg

**Elisabeth Magdalena («Nina») Schenk Gräfin** (grevinne) **von Stauffenberg** (1913–2006) var hustru av Claus von Stauffenberg. Hun ble født friherrinne **Nina von Lerchenfeld** i Kaunas, Russland (nå i Litauen), som datter av generalkonsul Gustav Freiherr von Lerchenfeld og Anna Freiin von Stackelberg.

Den 26. september 1933, etter en forlovelsestid på tre år, ble Nina gift med offiseren Stauffenberg. Ekteparet fikk fem barn:
* Berthold Maria Schenk Graf von Stauffenberg (født 1934)
* Heimeran Schenk Graf von Stauffenberg (1936&ndash;2020)
* Franz-Ludwig Schenk Graf von Stauffenberg (født 1938)
* Valerie von l'Estoq (1940&ndash;1966)
* Konstanze von Schultheiss-Rechberg (født 1945)

Etter mannens mislykkede attentat mot Hitler i 1944 (20. juli-attentatet) ble hun og hennes barn arrestert. Den gravide Nina, sønnen Berthold og alle familiemedlemmer over 15 år ble sendt i konsentrasjonsleir, hvor hennes femte barn, Konstanze, ble født i januar 1945. I krigens siste dager planla SS å henrette henne og barna, men gav opp planene da de oppdaget at britiske soldater var like i nærheten.

Nina døde 2. april 2006, 92 år gammel, i Kirchlauter i nærheten av den bayerske byen Bamberg.

## Se også
* Schenk von Stauffenberg

## Referanser
Toppentunnelen

**Toppentunnelen** er en  meter lang veitunnel på Grytøya i Harstad kommune i Troms. Den går under fjellet Toppen mellom Hallevika ved Vadskinn og Sørvikneset ved Dale, på sørvestsiden av øya. Tunnelen ble åpnet 12. juli 1996 og er en del av fylkesvei 7756. Tunnelen har ett kjørefelt med møteplasser.

Toppentunnelen ga bygdene Grøtavær, Alvestad og Dale veiforbindelse mot Bjørnrå. Da tunnelen ble åpnet ble fergestrekningen mellom Alvestad på Grytøya og Stornes på Hinnøya nedlagt. Den svært rasfarlige veistrekningen mellom Dale og Alvestad, ble erstattet med Liantunnelen i 2010. Når veien var stengt, gikk ferga mellom Stornes og Bjørnrå ekstraturer til Alvestad. 

## Se også
* Liantunnelen
* Veitunneler i Norge

## Referanser
Jardar Lunde

**Jardar Lunde** (1909–1990) var en norsk maler og grafiker, oppvokst i Trondenes ved Harstad. 

Han var utdannet ved Carl von Hannos malerskole og Statens kunstakademi under Axel Revold, som også inspirerte hans kantete stil, inspirert av Nord-Norge. Lunde besørget fylkesmerket for Troms og Harstads byvåpen, han laget glassmaleri i Harstad kirke, Hammerfest kirke og Båtsfjord kirke (Europas største). Han mottok Petter Dass-medaljen i 1950. Asbjørn Eidnes har skrevet en biografi om ham.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nordic Heritage Museum

**Nordic Heritage Museum** er et museum for skandinavisk immigrasjon til byen Seattle, Washington i USA. Museet befinner seg i bydelen Ballard, som er kjent for sitt utvalg av skandinaviske butikker, gallerier og foreninger. 

## Eksterne lenker
*
Axel Revold

**Axel Julius Revold** (1887–1962) var en norsk maler.

## Kunstnerisk bakgrunn og arbeid
Axel Revold utdannet seg ved Statens Tegneskole i Kristiania fra 1906 til 1908) som elev under Henrik Sørensen. Han gikk deretter i lære hos Henri Matisse i Paris fra 1908 til 1910. Revold debuterte på Høstutstillingen i 1910.

Inspirert av naturen i Nord-Norge, kombinert med kubisme, ble han oppfattet som modernist. Axel Revold var med å innlede, og lede, den såkalte freskoepoken i norsk kunst sammen med Per Krohg og Alf Rolfsen. Freskene i «Frescohallen» i Bergen børs (hotell fra 2017) ble malt i tidsrommet fra 1921 til 1923.

I 1927 var han en av kunstnerne og arkitektene som etter invitasjon fra Arno Berg, daværende byantikvar i Oslo, utarbeidet forslag til hvordan hovedstadens bygningsmasse kunne bli mer fargerik og innbydende. Initiativet til dette byutviklingsprosjektet kom fra kunstneren Henrik Sørensen.

Senere, med Per Krohg, malte han trappeveggene i Universitetsbiblioteket i Oslo i 1933, og i 1950 bidro han med fresker til Oslo rådhus.

Revold var professor på Statens kunstakademi fra 1925 til 1946, og drev under andre verdenskrig undervisning i Det Illegale Akademi. Ellers drev han egen malerskole med John Savio blant elevene. Revolds «Fiskevær i Lofoten» ble trykket på norske femkronerssedler fra 1955 til 1963. Han var initiativtager til kunstnerhuset i Svolvær.

## Slekt og familie
Axel Revold var sønn av kjøpmannen Julius Revold (1855–1927) og Johanne Hjelpsten (1854–1907). De bodde i Narvik fra 1900 til 1906.

Fra 1915 til 1928 var Axel gift med Ingrid Müller (1897–1959, se Müller (slekt)). Sammen fikk de Reidar Revold (1918–1973) som ble kunsthistoriker, og Sven Revold (1919–1988) som danset og malte.

I sitt andre ekteskap fra 1929 var han gift med Irmelin Nansen (1900–1977), datteren til Eva Nansen og polarhelten Fridtjof Nansen (se for øvrig slekten Heiberg). Irmelin og Axel fikk datteren Dagny Hald (1936–2001) som ble keramiker og grafiker, og sønnen Helge Revold (1931-2015) som ble kunstmaler. Både kona Irmelin og sønnen Sven (fra Axel Revolds første ekteskap) gikk på Axel Revolds tegneskole på slutten av 1930-tallet.

## Verv og premier
* ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1946 og  kommandør 1955
* Kongens fortjenstmedalje i gull
* kommandør av Dannebrogordenen, Finlands Vita Ros' orden og den svenske Nordstjärneorden
* ridder av den franske Æreslegionen og Officer de l'instruction publique.

## Verker av Axel Revold (utvalg)

Fil:Axel Revold OB.F06348b.jpg|Axel Revold med maleri ca. 1935. 
Fil:Axel Revold OB.F06348a.jpg|Axel Revold ved sitt portrett av svigerfaren Fridtjof Nansen ca. 1935. 
Fil:Axel Revold - no-nb digifoto 20160211 00184 NB MIT FNR 23105B.jpg|Axel Revold laget kartongen til dette billedteppet som henger i Oslo rådhus. Teppet ble vevet av Ulrikke Greve.



## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Axel Revold» i Norsk biografisk leksikon
Ibestadtunnelen

**Ibestadtunnelen** er en undersjøisk veitunnel mellom øyene Andørja og Rolla i Ibestad kommune i Troms. Tunnelen går mellom Sørvika på Andørja og Hamnvik på Rolla. Sammen med Mjøsundbrua knytter den Rolla til fastlandet. Ibestadtunnelen er  meter lang, og dypeste punkt er 112 meter under havet. Tunnelen ble åpnet den 2. desember 2000. Den er en del av fylkesvei 848. Største stigning i tunnelen er 9,9 %  (Vegdirektoratet oppgir 10 %). Tunnelen har i gjennomsnitt en trafikk på 600 kjøretøy i døgnet (tall for 2021).

Et annet navn på veiforbindelsen mellom Andørja og Rolla er *Bygdeforbindelsen*, etter navnet på sundet Bygda.

Ibestadtunnelen har tidligere vært plaget av at asfaltstøv og salt sjøvann som siver inn i tunnelen har gjort tunnelen glatt. Ibestadtunnelen var den eneste av de undersjøiske veitunnelene i Norge som ikke hadde ventilasjon.

I 2022 ble Ibestadtunnelen oppgradert i tråd med tunnelsikkerhetsforskriften for fylkesveger. Det er montert vann- og frostsikring, ny LED-belysning, DAB og nødnett, mekanisk ventilasjon (vifter) og det er blitt tillatt å sykle gjennom tunnelen etter oppgraderinga.

## Se også
*Svarthammartunnelen
*Mjøsundbrua
*Veitunneler i Norge
*Undersjøiske veitunneler i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bilde av nordøst-innslaget.
Berthold Maria Graf Schenk von Stauffenberg

:*Se også onkelen [[Berthold Graf Schenk von Stauffenberg]].*

**Berthold Maria Graf (greve) Schenk von Stauffenberg** (født 3. juli 1934 i Bamberg) er en tysk generalmajor. Han er eldste sønn av grev Claus von Stauffenberg og baronesse Nina von Lerchenfeld.

Etter farens mislykkede attentat mot Hitler, ble han som 10-åring sendt i konsentrasjonsleir sammen med sin mor, og senere på barnehjemmet Bad Sachsa, hvor han ble gitt et annet navn. SS planla i krigens siste dager å henrette ham og resten av hans familie, men gav opp planene da britiske soldater dukket opp like i nærheten.

Etter krigen gikk han på Schule Schloss Salem og studerte teknikk, før han trådte inn i Hæren. Etter å ha vært befalshaver for kommando Syd, ble han pensjonert i 1994.

Han ble gift med grevinne Mechthild von Bentzel-Sturmfeder-Horneck i 1958 og bor nord for Stuttgart.

## Referanser
Edvard Ruud

**Edvard Jentoft Ruud** (født 6. november 1907 på Elgsnes utenfor Harstad, død 5. august 2001) var en norsk lyriker, folkeminne-og folkemusikksamler fra Nord-Norge.

Ruud besørget opptak og lagring av flere hundre gamle folkesanger gjennom NRK, og også hos Tromsø Museum. Han var også medvirkende på en rekke plate- og CD-utgivelser med folkemusikk. Han ble statsstipendiat i 1974.

## Bibliografi
* *Tankar eg tenkte som eit minne til deg*, dikt, 1979
* *Det mørke landet*, eventyrsamling, 1980
* *Tankar i ord : dikt i utval*, 1981
* *Dei finaste band, [[Elias Blix]] og hans Barndomsminne frå Nordland*, 1983 (sm.m. Karl Erik Harr) 
* *Tankar og ord frå landet i nord*, dikt, 1998
* *Hav og himmel i Hålogaland*, dikt, 1999
* *Dikt frå Elgsnes*, 2000

## Utmerkelser
* Blixprisen 1980
* *Harstad Sparebanks kulturpris* 1987
* Petter Dass-medaljen 1991 
## Referanser


## Litteratur
* Arne Ivar Hanssen. *Edvard Ruud*. I: *Årbok for Senja*, 2001
* Hans Kristian Eriksen. Intervju med Ruud. I: *Norsknorsk magasin*, nr 5, 1999 
* elgsnes.no Bilder fra Ruuds begravelse, og Karl Erik Harrs tale i begravelsen
Spania under Paralympiske vinterleker 2006

**[[Spania]]** deltok med ni deltakere i de **[[paralympiske vinterlekene 2006]]** i Torino, alle innen alpin skiidrett.

## Medaljer

### Sølv
;Alpin skiidrett
:19. mars: Eric Villalon, slalåm for menn, synshemmede

### Bronse
;Alpin skiidrett
:17. mars: Eric Villalon, storslalåm for menn, synshemmede

## Deltakere
;Alpin skiidrett
:Andres Boira, Eduardo Carrera, Anna Cohi, Anna Coma, Alba de Toro, Carmen Garcia Rigav, Ramon Homs, Jon Santacana, Eric Villalon

## Kilder
*Athletes and teams list by NPC

## Se også
*Spania ved de paralympiske leker
Marit Bockelie

**Marit Kristine Bockelie** (født 1933) er en norsk billedkunstner og musiker (fløyte), oppvokst i Tromsø og bosatt i Oslo. Hun er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (1953–1956), Accademia di Belle Arti («Mosaikkakademiet») i Ravenna (1956–1959) og Statens kunstakademi (1960–1964). Hennes verker inkluderer mosaikk, tegning, akvarell, maling og grafikk. Hun har også illustrert flere bøker, med hovedvekt på utgivelser med tema fra Nord-Norge. Hun er representert i flere utstillinger, deriblant Nasjonalgalleriet.

Senere studerte hun utøvende musikk ved Instituto Verdi (fire år) og ved Norges musikkhøgskole med diplomeksamen 1977. Hun har spilt solo i flere orkestre og NRK.

I 1994 åpnet hun Skulpturlandskap Nordland. Hun skrev og illustrerte sin egen musikkbok *Marits egne drikkeviser* (Emilia forlag, 2001).

Hun har dekorert fasaden til flere bygg i Tromsø sentrum med fargerik mosaikk-kunst, blant annet «*Hanen*» på sørveggen på Gyllenborg skole, «*Solkrysset*» på Torgcenteret (Sjøgata/Havnegata), to mosaikker med sommer- og vintermotiv på Nordre Tollbugate 6C og Skolegata 42. Den nye bydelen Vervet har blitt utsmykket med et kunstverk med tittelen «*Porten til ishavet*». 

Bockelie ble i 2020 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden for virket som kunster.

## Utmerkelser
* Tromsø bys stipend 1954-57, Troms fylkes kulturstipend 1965
* Statens arbeidsstipend 1985 og Tegneforbundets stipend 1985.
* Petter Dass-medaljen 1984
* Troms fylkeskommunes kulturpris 1986
* Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (2020) 

## Referanser


## Litteratur
* Jonny Hansen *Marit Bockelie - en seilas i grafikk, mosaikk og musikk* med bidrag fra Dag Solhjell, Kine Hellebust, Håkon Stødle, Felice Nittolo og Karl Erik Harr Snøstjerna forlag, 2018 ISBN 978-82-690-5344-9

## Eksterne lenker
* maritbockelie.no
Professor Balthazar

***Professor Balthazar*** er en jugoslavisk animert komiserie for barn skapt av den kroatiske animatøren Zlatko Grgic i Zagreb Films studio. Serien gikk på jugoslavisk tv fra 1967 til 1978. Professor Balthazar er også navnet på seriens hovedfigur. 

Serien handler om en gammel professor og oppfinner som løser ulike problemer og hjelper sine venner i den lille byen de bor i ved hjelp av en universalmaskin som frenstiller fantastiske dråper. Tegnestilen er barnevennlig og humoristisk, påvirket av datidens vitsetegninger og psykedeliske flower power-design. Det ble laget 59 episoder av tegnefilmserien i perioden fra 1967 til 1978, hver med en spilletid på fra 5 til 10 minutter. 

Filmene ble vist de påfølgende år i en rekke europeiske land, både i det tidligere Jugoslavia, Danmark, Finland, Nederland, Norge, Portugal og Sverige. *Professor Balthazar* ble også vist i Iran og på barnekanalen Nickelodeon i USA på 1980-tallet. NRK sendte serien i reprise på NRK Super fra våren 2011.

## Eksterne lenker
*
Jaan Kirsipuu

**Jaan Kirsipuu** (født 1969) er en estisk profesjonell syklist.

Kirsipuu ble profesjonell syklist i 1993. Fra 1998 til 2004 syklet han for det franske laget *Casino* (omdøpt til *AG2R* i 2000). Fra 2005 til 2006 syklet han på det franske laget Crédit Agricole.

Kirsipuu var blant de beste spurterne, og vant over 130 seire i løpet av sin karriere.

Han vant i alt fire etapper i Tour de France, i 1999, 2001, 2003 og 2004. Han er den hittil eneste etappevinneren fra Estland. Han har også kjørt med den gule ledertrøya. Han har startet i Tour de France tolv ganger uten å komme til mål i Paris, en negativ prestasjon han er alene om.

To år etter at han la opp, i 2008, ble han estisk mester i landeveisritt for femte gang, tyve år etter sin første tittel.

Til 2009-sesongen valgte han å gjøre comeback med det belgiske laget *Geofco-Jartazi*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brynjulf Bull

**Brynjulf Friis Bull** (1906&ndash;1993) var en norsk jurist, høyesterettsadvokat og politiker for Arbeiderpartiet.

## Oppvekst og utdannelse
Brynjulf Bull ble født i Kristiania som en av flere sønner til forretningsmannen Trygve Bull og Sally, født Friis. En av brødrene hans var Trygve Bull. På farssiden tilhørte familien den trønderske slekten Bull.
Etter skolegang på Fru Nielsens Latin- og realskole avla han examen artium ved Oslo katedralskole i 1925 og begynte deretter på jusstudier ved Universitetet i Oslo.

Som student ble han med i den kommunistiske akademikergruppen Mot Dag og organisasjonen Clarté som var mer internasjonalt orientert, men i Norge nært knyttet til Mot Dag. Han ble leder for Clarté i 1933. I 1935 var han leder for Det Norske Studentersamfund. 

Han var interessert i skuespillerkunst og involverte seg både som skuespiller og som leder i Studentersamfundets Theater ved Det Norske Studentersamfund.

Han avla juridisk embetseksamen i 1930.

## Karriere

I 1933 etablerte Bull sin egen advokatpraksis hvor han blant annet tok saker for fagbevegelsen og straffesaker. Under krigen ledet arbeidet for fagbevegelsen til at han ble arrestert av tyskerne og satt fengslet blant annet på Grini fra 1942 til 1944. 

Han var statsadvokat for landssviksaker 1945&ndash;47.

Fra 1953 til 1963 var han leder i Arbeidsretten.

Etter Mot Dag gikk inn i Arbeiderpartiet ble også Brynjulf Bull engasjert der. Han ble valgt inn i Oslo kommunestyre i 1945. I 1948 ble han varaordfører og i 1952 ordfører. Ordførerposisjonen innehadde han til 1975 med unntak av periodene 1956-1959 og 1962-1963.

I 1966 var han sentral i løsningen av «teaterstreiken».  Bull var pådriver for, og første styreleder i Oslo Konserthus. I Oslo er vestre del av Rådhusplassen oppkalt etter ham.

Han mottok St. Hallvard-medaljen i 1976.

## Familie
Bull var fra 1937 gift med Ruth Bernhardina Øgrim og er far til tidligere statssekretær Bernt Bull.
Politikeren, forfatteren og skolemannen Trygve Bull var hans bror.

## Utgivelser
*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Brynjulf Bull, Store norske leksikon.
Mario Cipollini

**Mario Cipollini** (født 1967) er en italiensk tidligere syklist.

Han ble regnet som den beste sprinteren i 1990-årene. Den eksentriske mediestjernen, som gjerne omtalte seg selv som «Il Re Leone» (*Løvenes konge*), var prototypen på en ren sprinter. Praktisk talt samtlige seire var fra massespurter etter flate etapper. Svært mange av Cipollinis triumfer skriver seg fra de store etapperittene.

## Karriere
Cipollini kom for alvor i rampelyset i 1989, da han vant sin første etappeseier under Giro d'Italia. Siden den gang vant Cipollini hvert år (med unntak av 1993 og 1994) ytterligere etappeseire, inntil han i 2003 med sin 42. seier overtok den gamle rekorden til Alfredo Binda. I tillegg vant han tre ganger poengkonkurransen i Giro d'Italia.

Cipollini var også fremgangsrik i Tour de France, der han vant 12 etapper mellom 1993 og 1999. I 1999 vant han fire etapper på rad. Sitt beste år hadde «Super Mario» utvilsomt i 2002. 35 år gammel vant han bl.a. klassikeren Milano-Sanremo, seks etapper i Giro d'Italia, og om høsten vant han VM i landeveissykling.

Han la opp i april 2005, men gjorde et kort comeback i 2008-sesongen for *Rock Racing* under Tour of California.

Cipollini var blant de trettitalls profesjonelle syklister som i 2006 ble navngitt som klienter av dopinglegen Eufemiano Fuentes.

Cipollini ble i 2022 dømt til tre år i fengsel for å ha skadet og personforfulgt sin tidligere kone Sabrina Landucci.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Georg Fredrik Fasting

**Georg Fredrik Fasting** (født 7. juni 1903 i Spydeberg, død 11. februar 1987 i Trondheim) var en norsk arkitekt. Han tegnet den berømte norske røde telefonkiosken, som det finnes 100 av i Norge.

Fasting tok examen artium ved Bergen katedralskole i 1923 og studerte ved NTH i Trondheim årene 1924-1928. Etter studiene var han arkitektassistent for Leif Grung (mellom 1928-29), Thorolf Hals Frølich (1929–32) og Sigurd Lunde (1932–36). Fra 1936 til 1950 hadde Fasting eget arkitektkontor. Etter krigen mister Fasting retten til å inneha foreningsverv i Norske arkitekters landsforbund i 1 år, fram til 1. januar 1947. Tilsvarende straff ble gitt til arkitekter som under krigen hadde utført arbeid, direkte eller indirekte, for tyskerne eller Nasjonal Samling. Årene 1949-66 var han fylkesarkitekt i Nord-Trøndelag og mellom 1966-73 i Hordaland. Fasting har tegnet boligbygg, forretningsgårder, reguleringsplaner, skoler og sykehus.

## Bygninger (utvalgte)
* Egen villa (1937), Olderhaugen på Fjøsanger, Bergen.
* Vanførehjemmet (1938), behandlingsbygg for opptrening og omskolering, nå Undervisningssenteret ved Haukeland universitetssykehus, Bergen
* Forretnings- og leiegården Wigandgården (1939–1940), Bergen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* archinform.net om Georg Fredrik Fasting (engelsk) 
* Riksantikvaren om fredning av Fastings telefonkiosker
* RIKS
* Spydeberg kommune
* Vanførehjemmet i landverneplan for helsesektoren
Carl Schøyen

**Carl Schøyen** (født 6. juli 1877 i Kristiansand, død 5. mars 1951 på Jeløy ved Moss) var en norsk sakprosaforfatter, mest kjent for skildring av livet i Nord-Norge.

Han ivret også for beskrivelse og bevaring av fuglelivet, eksempelvis på Nord-Fugløy og i Fuglevikbukta ved Jeløy der han bodde.  I 1948 var han pådriver for fredning av Øvre Pasvik nasjonalpark.

Han mottok Petter Dass-medaljen i 1947. Schøyen fikk dikterlønn i 1938 og ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1948.

## Bibliografi
* *Melodier*, dikt (1894) - ''Melodier'' på Nasjonalbiblioteket
* *Lænker og Luer*, dikt (1901)
* *Norges nytid*, dikt (1905)
* *Nord i værene : skildringer* (1915) 
* *Tre stammers møte*, om samkvemmet mellom nordmenn, samer og kvener (1918) - ''Tre stammers møte'' på Nasjonalbiblioteket
* *Nordlandet*, redaktør, essaysamling utgitt av «Oplysningsfondet av 1914», (1920)
* *Fuglefjell*, naturskildringer med fotografier av Herman Leopoldus Løvenskiold og ham selv (1929) 
* *I Sameland* (1924) Gyldendalske Boghandel, gjenutgitt 1943 på Gyldendal Norsk Forlag.
* *Juoigem : samelandsdikte* (1925)
* *Ørnen fra Nupflåget*, naturskildringer (1932)
* *Viddens folk*, utvidet utgave av *Juoigem* (1937)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Radioselskapet

***RadioSelskapet*** er et norsk radio-talkshow som gikk på NRK Radio fra 2005 til 2013. Programmet var et aktuelt talkshow om politikk, utenriks, kultur og kuriosa, og ble ledet av Nina Stensrud Martin og Kristian Bendiksen.  Det ble sendt på P2 og gikk alle hverdager. Programmet var rettet mot et yngre publikum en det som P2 normalt appellerte til.  

*Radioselskapet* var P2s storsatsing i 2005 og overtok sendeflaten til P2s ettermiddagsmagasin ''Wok''.

Nina Stensrud Martin ble årets programleder under Prix radio 2008.

Programmet gikk første gang på lufta den 3. januar 2005. Siste sending gikk 11. oktober 2013.

## Referanser
Birger Bergersen

**Birger Martin Bergersen** (født  25. juli 1891 i Kvæfjord, død 14. juli 1977) var en norsk zoolog, diplomat og politiker (Arbeiderpartiet).

Etter examen artium fra Ragna Nielsens skole 1909 og lærereksamen 1915 utdannet han seg til cand.real. i zoologi ved Universitetet i Oslo 1925 under Kristine Bonnevies veiledning. Han og ble senere professor i anatomi ved Norges Tannlegehøyskole og hadde flere studieturer i utlandet samt Rockefellerstipend (1926–1927). Denne bakgrunnen gjorde at han ble innvalgt i den norsk-russiske selfangstkommisjonen fra 1926 og formann i Hvalrådet 1936—54, og senere president i Den internasjonale hvalfangstkommisjonen 1947-53. Han var også i Sjøfartsmuseets styre fra 1928.

I perioden 1925-1947 var han ansatt ved Tannlegehøyskolen som professor i anatomi fra 1932 og rektor fra 1939 til 1945, men han nedla arbeidet allerede i 1942 da han flyktet til Storbritannia. Som byråkrat og diplomat var han i Forsyningsdepartementet i London 1942–45, hvorpå han arbeidet som sendemann 1946 og senere ambassadør ved Norges ambassade i Stockholm 1947–1953. Han var deretter Kirke- og undervisningsminister 1953–1960.

Bergersenfjella, Statsrådsbreen og Birgerhøgda i Dronning Maud Land er oppkalt etter ham. Han var sønn av lærer Hans Christian Bergersen (1835–1925) og Ingeborg Kristine Heitmann (1848–1938). Han ble gift 1930 med Benedicte (Benny) Nicolaysen (1897–1981).

## Utmerkelser
* innvalgt Det Norske Videnskaps-Akademi 1936
* innvalgt Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab 1955

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*
Hans Kristian Eriksen

**Hans Kristian Eriksen** (født 4. april 1933 i Kiberg, død 8. juni 2014) var en norsk forfatter og lyriker.

Eriksen var født og oppvokst i Indre Kiberg på Varangerhalvøya og var bosatt på Stonglandseidet i Tranøy på Senja.

Hans forfatterskap omhandlet i hovedsak nordnorsk kultur, natur og historie, med spesiell fokus på blant annet kvener og andre verdenskrigs partisaner. I 1978 grunnla han *[[Nordnorsk Magasin]]*, der han var redaktør fram til 2005. Han var statsstipendiat fra 1992.

## Utmerkelser
* 1979: Troms fylkeskommunes kulturpris
* 1980: Tromsø kommunes kulturpris
* 1982: Tranøy kommunes kulturpris
* 1983: Blixprisen
* 1984: Petter Dass-medaljen for «å ha vært arkitekt for den nord-norske kulturbølgen».
* 1988: Æresmedlem i Nordnorsk Forfatterlag
* 1996: Kongens fortjenstmedalje i gull

## Utgivelser
* *Partisaner i Finnmark*, dokumentar fra andre verdenskrig, 1969
* *Der laks leker – og fugl flyr*, 1970
* *Partisanenes død*, dokumentar fra andre verdenskrig, 1972
* *Gamle Tranøy*, 1972
* *Vandrere i Grenseland*, dokumentarisk om kvener, 1973
* *[[Fiskeren og Vårherre]]*, noveller, 1975
* *Den lange brødvegen*, noveller, 1978
* *Partisaner i nord*, forkortet utgave av *Partisaner i Finnmark* og *Partisanenens død*, 1979 
* *Kjølnesvisa*, gjendiktning, med Idar Kristiansen, 1980
* *[[Barnet og krigen]]*, tekster,1983 (utvidet utgave 2003)
* *Flukten til havet*, ungdomsbok om Juhani og Hilja og livet blant kvener, Tiden Norsk Forlag, 1985
* *Songen om Senja og jorda*, dikt, 1989
* *På mjuke skinnsko gjennom historia : Nordkalott-folk fra regnbuen øst for Enare til en gamme vest på Senja*, 1989
* *De kuer oss aldri! : Jørgund Sivertsen og partisanene : En kvinnesaga om krig og tortur, smerter, sorg og lidelse*, dokumentar, 1993
* *«Triumf og tragedie» : Løkvika/Kirkenes 1942-43 : partisanvirksomheten i nord*, dokumentar, 1995

## Referanser
Spissvingefluer

**Spissvingefluer** (Lonchopteridae) er en artsfattig, men vanlig familie av fluer. De er slanke, ofte rødlige på farge, og kan kjennes på at vingespissen er tilspisset. Både larvene og de voksne fluene lever på bakken, der de ofte er ganske tallrike.

## Utseende
Små til middelsstore (2–5&nbsp;mm lange), slanke fluer, ofte rødbrunlige på farge.

**[[Hode (insekt)|Hodet]]** er ganske lite, med middels store fasettøyne og flere kraftige børster. I pannen sitter tre punktøyne (ocelli). Antennene er forholdsvis små, med tre runde ledd og en lang antennebørste (arista) ytterst. Munndelene er av vanlig fluetype og ikke forlenget.

**[[Thorax (leddyr)|Brystet]]** (*thorax*) har flere kraftige, lange børster. Oversiden har som oftest mørke lengdestriper.

**[[Vinge (insekt)|Vingene]]** er ganske lange og smale, og litt spisse i enden. De har ingen tverrårer (tverribber) i vingene utenom i den innerste fjerdedelen (like ved vingeroten).

**[[Bein (insekt)|Beina]]** er ganske lange og kraftige, med kraftige børster.

**[[Abdomen (leddyr)|Bakkroppen]]** er sylindrisk. Hannens ytre kjønnsorganer er store og bøyd framover under bakkroppen.

**Larvene** er litt flattrykte, ovale sett ovenfra. Hodet, det fremste thorax-leddet og det siste bakkroppsleddet har lange, trådaktige vedheng.

## Levevis
Både de voksne og larvene lever nede på bakken, mellom løvstrø og lignende. Hva de spiser der vet man ikke. Man kan finne voksne fluer året rundt, de er en av de få tovingegruppene som kan være i aktivitet som voksne om vinteren (under snøen).

## Systematisk inndeling / norske arter

* Ordenen tovinger, Diptera
** Underordenen fluer, Brachycera
*** Gruppen høyerestående fluer, Cyclorrhapha
**** Gruppen Aschiza
***** Overfamilien Lonchopteroidea
****** Familien **spissvingefluer**, Lonchopteridae
******* Slekten *Lonchoptera* Meigen
******** *Lonchoptera bifurcata* (Fallén, 1810)
******** *Lonchoptera fallax* (de Meijere, 1906)
******** *Lonchoptera impicta* Zetterstedt, 1848
******** vanlig spissvingeflue *Lonchoptera lutea* Panzer, 1809  – den vanligste arten, finnes nesten over alt i skog og mark
******** *Lonchoptera nigrociliata* Duda, 1927
******** *Lonchoptera nitidifrons* Strobl, 1899
******** *Lonchoptera tristis* Meigen, 1824

## Referanser




## Kilder
* Barták, M. 1998. Family Lonchopteridae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): *Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera.* 3: 13-16. Science Herald, Budapest.
* Nettressursen Fauna Europaea – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.

## Eksterne lenker
* 
* Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
* www.bioimages.org.uk - gode nærbilder av et par arter.
Norsk Luftfartsmuseum

**Norsk Luftfartsmuseum** er Norges nasjonale museum for luftfart. Museet omfatter militær og sivil luftfartshistorie fordelt på rundt &nbsp;m², og utstillingen er Nordens største innen luftfart. Museet, som ligger i Bodø og er formet som en gigantisk propell, er tegnet av det lokale arkitektfirmaet Boarch arkitekter.

Museet ble åpnet av Kong Harald V den 15. mai 1994.

## Utstillingene

Norsk Luftfartsmuseums utstillinger forteller historien om luftfart, med fokus på den norske historien fra begynnelsen og fram til i dag.

I utstillingen finnes blant annet fly som Supermarine Spitfire, F-5 Freedom Fighter, CF-104 Starfighter, Junkers Ju 88, spionflyet U-2, Junkers Ju 52, Twin Otter og Fokker F.28.

Museet har eget verksted for restaurering av fly, og mange av flyene i utstillingen er restaurert her. Hvis man er spesielt interessert er det mulig å kontakte museet på forhånd og be om å få besøke restaureringsverkstedet. I tillegg har museet, i samarbeid med Bodø Luftfartshistoriske Forening og andre samarbeidspartnere, berget og samlet inn flere gamle flyvrak, og vrakdeler fra både fjell og under vann.

## Strid om lokaliseringen
Det var lenge strid om hvor museet skulle ligge. Miljøet rundt Forsvarets flysamling på Gardermoen ønsket å bygge museet der, mens miljøet i Bodø ønsket å lokalisere museet i Bodø. 31. mars 1992 vedtok Stortinget at det skulle bygges ett felles museum for sivil og militær luftfart i Bodø.

## Beliggenhet
Norsk Luftfartsmuseum ligger i Bodø i Nordland fylke, omtrent halvannen kilometer fra Bodø sentrum. Bodø videregående skole avd. flyfag har lokaler i samme bygg.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Norsk Luftfartsmuseum
Michaloff Wigdehl

**Michaloff Wigdehl** (født **Jon Michael Andreassen Wigdehl**; 16. juli 1856, død 14. juli 1921) var en maler fra Gildeskål i Nordland. Mange av maleriene hentet motiv fra Nordland og Spitsbergen.

Han ble venn av Nikolai Astrup og de to malte sammen ved Astrups hjemsted i Jølster. Innflytelsen fra Astrup er synlig i Wigdehls bilder fra 1900 og utover.

## Familie
Jon Michael Andreassen Wigdehl ble født på Vigdel i Gildeskål den 16. juli 1856, og døpt i Gildeskål gamle kirke den 16. november samme år. Faren Andreas Michaloff Johnsen var født i Bodø by, og var sønn av John Russ, en russer som kom til Bodø ved en tilfeldighet i 1820-årene. Andreas flyttet til Vigdel. Jon skulle senere ta navnet Michaloff Wigdehl.

## Utdanning og jobb
Han vokste opp midt i  den mektige naturen på Forstranda. Da han var 18 år, kom han inn på underoffisersskolen i Trondheim, og deretter fulgte tre og et halvt år i Stockholm, hvor han var tilknyttet Garden. Her gikk han  blant annet på tegneskole. I de følgende årene var han i Garden i Kristiania, fulgt av 3 år hjemme på gården i Gildeskål og et år som  huslærer hos fyrvokteren på Støtt. I denne tiden malte han såpass mye at han kunne holde sin første store utstilling i Tromsø i 1895. Deretter dro han til Kristiania igjen, hvor han gikk på den kongelige tegneskolen og Harriet Backers malerskole. I de følgende årene holdt han en rekke utstillinger.

Da faren ble syk i 1906, dro han hjem og var der i to år. I mange år oppholdt han seg på Vigdel om sommeren og i hovedstaden om vinteren. Han elsket naturen i Gildeskål, og hadde Fugløya,  Sandhornet og Forsvatnet som yndlingsmotiver. Han hadde fått en del av Vigdel hos faren, men bygde aldri hus på parten. I 1912 holdt han utstilling i Bodø; her var han på hjemmebane, og solgte visstnok en hel del bilder. 

## «Spitsbergens maler»
Wigdehl er også kjent som «Spitsbergens  maler». Han var i alt på tre ekspedisjoner til dette fascinerende landskapet, og  malte en rekke motiver derfra. 

Høsten og vinteren 1920 var han hjemme i Gildeskål, og ble alvorlig syk. Kanskje hadde de strevsomme ekspedisjonene til Spitsbergen tatt på. Han døde på Rikshospitalet i Kristiania 14. juli 1921, 65 år gammel. En vakker sommerdag like etter ble han ført i skøyte fra Vigdel og stedt til hvile på Gildeskål gamle kirkegård. 

Gården på Vigdel eies nå av en ukjent familie, mens eiendommene og skogen rundt gården fortsatt eies av familien.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Info og bilder hos Galleri Nord-Norge
* Bilder hos Nordlandsmuseet
Primus

**Primus** (av latin: «den første») er en turbrenner hvor væskeformig brensel forgasses og så brennes i sin gassform. Navnet kommer fra det registrerte varemerket «Primus»,.

Det første sotfrie parafin-kjøkkenet er designet av Frans W. Lindqvist i 1892(Stockholm, Sverige) og heter Primus. Lindqvist og J.V. Svenson produserte parafinkjøkken i et smiverksted i Stockholm. Selskapet fikk opprinnelig navnet J.V. Svensons Fotogenköksfabrik.

Den tradisjonelle primusen i Norge, er en 3-benet messingtank for parafin, med brenner og kjelestøtte montert oppå tanken. Norske produsenter har vært Fuhrmeister nær Bergen og Høvik Verk nær Oslo. Fra tiden rundt andre verdenskrig begynte Forsvaret å bruke en sammenleggbar primus, montert i en beskyttende stålkasse.

1897 Andrée bruker et parafiniskjøkken fra Primus når han prøver å nå Nordpolen med en varmluftsballong. 

1911 Roald Amundsen bruker et parafiniskjøkken fra Primus når han når Sydpolen. 

1953 Når Sir Edmund Hillary og Tenzing Norgay blir de første til å bestige Mount Everest 29. mai 1953, brukes et Primus-kjøkken. 

Andre kjente polfarere, fra Nansen i 1890-årene til Monika Kristensen i 1986-87, benyttet primuser av tradisjonell type. På senere polferder, har det vært benyttet mer kompliserte brennere, som likevel er enkle å betjene. 

Primus er også utbredt i enkelte u-land, og ikke minst blant beduiner i Sahara. 

Til vanlig tur- og campingbruk har gasskokeapparater, på grunn av enkel betjening og lavere pris, stort sett tatt over markedet.
Foruten den tradisjonelle primusen og gassapparatet, finnes også en tredje variant: Spritbrenneren som fyres med rødsprit benyttes av mange på grunn av sin hendige størrelse og enkle konstruksjon.

## Funksjon
En primus virker ved at brennstoff, vanligvis parafin, ved hjelp av lufttrykk blir presset gjennom en varm brenner med dyse, slik at dysen avgir brennstoffet i dampform, og at dette så forbrennes med luft. Forbrenningen er nesten fullstendig, og det dannes lite sot. For å oppnå parafindamp i starten, forvarmes brenneren, oftest med en spritflamme.

Det har vært liten teknisk utvikling av primusen siden introduksjonen. Endringene går hovedsakelig ut på at brennerene er blitt lettere, enklere å behandle og mer driftssikre. Siste nytt i utviklingen, er osmotisk pumping av drivstoff. Dette var ikke lansert kommersielt på begynnelsen av 2000-tallet, men under utprøving hos forsvaret i USA. Resultatet pr. 2011 var at disse er for følsomme for urenheter i drivstoffet.

## Se også
* Turbrenner
* Bål
* Termos, herunder mattermos
* Fluktsekk (tredagerssekk)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Reidar Carlsen

**Reidar Carlsen** (1908–1987) var en norsk forstmann og Arbeiderpartiet-politiker fra Bodø. Carlsen var stortingsrepresentant i fire periodere 1945-1961, handelsminister 1945-1946 og fiskeriminister 1946-1951 i Einar Gerhardsens andre regjering, der han fikk etablert trålerloven i 1951.

Reidar var sønn av fiskerbonde Johan Edvard Carlsen (d. 1910) og Amalie, og studerte ved Statens Skogskole Steinkjer (1928–1929).  Han flyttet til Bodø og tok i 1930-årene etter hvert styreverv i Nordland AUF, i Bodø Arbeiderparti, var  formann i Søre Salten kretsparti av DNA og ar 
innvalgt i Bodin herredsstyre (1937). Samtidig arbeidet Carlsen som herredskogmester for Bodin, Kjerringøy, Sørfold og Leiranger, og var sekretær i Nordland fylkes fiskarlag (1939).

Carlsen var første direktør i Utbyggingsfondet for Nord-Norge (1952) og direktør for Distriktenes Utbyggingsfond (1962–1978). Han satt også i styret for Nordnorsk student- og elevhjem. Med den svenske *landshövding* Ragnar Lassinantti var han sterkt opptatt av Nord-Norge og Nordkalotten, og var sentral i Stortingsmelding nr. 82 - Utbyggingsplan for Nord-Norge  (1951). I 1972 var Carlsen leder for organisasjonen Ja til EF. Han var også styreformann for Norges Familieråd.

## Utmerkelser
* Petter Dass-medaljen (1961)
* Kommandør av St. Olavs Orden (1968)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Grønnlifjelltunnelen

**Grønnlifjelltunnelen** er en veitunnel på fylkesvei 830 mellom Finneid og Sulitjelma. Tunnelen er  meter lang. Den ble bygd som jernbanetunnel som en del av forlengelsen av Sulitjelmabanen til Finneid i 1956. Jernbanen ble nedlagt i 1972, og jernbanestrekninga ble omgjort til vei. Dette arbeidet var ferdig i 1975.

## Se også
*Hårskolttunnelen
*Sjønståfjelltunnelen
*Stokkviknakken tunnel
*Veitunneler i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
*Staten vegvesen [veikart](https://www.vegvesen.no/vegkart/vegkart/#kartlag:geodata/hva:(~(id:67,filter:(~),farge:'0_0))/@523776,7457089,12/vegobjekt:89197920:58b02c:67)
Slovakia under Paralympiske vinterleker 2006

**[[Slovakia]]** deltok med sytten deltakere i de **[[paralympiske vinterlekene 2006]]** i Torino.

## Medaljer

### Sølv
;Alpin skiidrett
:14. mars: Radomir Dudas, super-G for menn, synshemmede

### Bronse
;Alpin skiidrett
:11. mars: Iveta Chlebakova, utfor for kvinner, stående

## Deltakere
;Nordiske grener
:Marian Balaz, Vladimir Gajdiciar

;Alpin skiidrett
:Iveta Chlebakova, Daniel Cintula, Radomir Dudas, Robert Durcan, Henrieta Farkasova, Martin France, Miroslav Haraus, Norbert Holik, Slava Janasova, Stefan Kopcik, Jakub Krako, Martin Krivos, Marek Kubacka, Petra Smarzova, Peter Sutor

## Kilder
*Athletes and teams list by NPC

## Se også
*Slovakia ved de paralympiske leker
Stokkviknakken tunnel

**Stokkviknakken tunnel** er en tunnel på fylkesvei 830 mellom Finneid og Sulitjelma. Tunnelen er 568 meter lang. Tunnelen ble bygd som jernbanetunnel i 1962, som en del av Sulitjelmabanen. Den erstattet en kortere tunnel og jernbanesporet rundt Stokkviknakken. Jernbanen ble nedlagt i 1972, og jernbanestrekninga ble omgjort til vei. Dette arbeidet var ferdig i 1975.

## Se også
*Grønnlifjelltunnelen
*Hårskolttunnelen
*Sjønståfjelltunnelen
*Veitunneler i Norge

## Eksterne lenker
Statens vegvesen [veikart](https://www.vegvesen.no/vegkart/vegkart/#kartlag:geodata/hva:(~(id:67,filter:(~),farge:'0_0))/@535003,7449676,11/vegobjekt:89197391:58b02c:67)
Circum Polaris

***Circum Polaris*** er en skjønnlitterær antologi utgitt av Nordnorsk Forfatterlag i 1997 med forfattere fra Nord-Norge, redaktør for utgivelsen var Liv Lundberg.
*Margunn Hageberg
*Knut Holte
*Hans Sande
*Dag Skogheim
*Vilfred Ingilæ, *Mannen med Alpelua*
*Hanne Aga
*Pål Eikås
*Jack Berntsen
*Anne Helgesen
*Oddvar Heløe
*Ingjerd Hansen Juvik
*Roald Wold Karlsen
*Odd Erik Rognan
*Harry Westrheim
*Tore Hay
*Ellen Hofsø
*Svein Jarvoll
*Ellisiv Lindkvist
*Reidun Marie Mellem
*Inga E. Næss
*Marion Palmer
*Hilde Skancke Pedersen
*Kristin S. Risan
*Wenche Krossøy
*Laila Stien
*Gunvor Stornes
*Anne Margrethe Torseter
*Synnøve Persen
Haslum

**Haslum** er et delområde i Bærum øst for Kolsås med 5 286 innbyggere. Haslum kirkesogn tilhører Bærum prosti, og Haslum kirke fra middelalderen tilhører Haslum prestegjeld og Oslo bispedømme. Haslum kirkegård er prisbelønt.

Første ledd av Haslum kommer av trenavnet hassel eller elvenavnet Hasla; siste ledd heim.

I den sørlige del av delområdet er det tett bebyggelse (del av tettstedet Oslo), mens nordlige del tilhører Bærumsmarka. Noe tettbebyggelse rundt Haslum stasjon.

Løkeberg, Bekkestua og Haslum skole ligger på Haslum.  

Navnet kommer av treslaget hassel eller av elvenavnet Hasla. Haslum var i middelalderen en stor gård, omtalt første gang skriftlig i 1321.  

## Referanser


## Eksterne lenker

* Historisk turtips på Haslum
Langvassdalen (Kvæfjord)

**Langvassdalen** er en dal på Hinnøya, i Kvæfjord kommune i Troms. Dalen går fra Langvassbukta ved Gullesfjorden, vestover til det lave skaret mot Sigerfjorden. Den aller øverste delen av Langvassdalen tilhører Sortland kommune i Nordland. Midt i dalen ligger Langvatnet.

Riksvei 85 (tidligere europavei 10) følger Langvassdalen og Langvassvatnet mellom Langvassbukt og sør-åpningen av Sigerfjordtunnelen øverst i dalen, like vest for kommunegrensa.

## Referanser
Jess Willard

**Jess Willard** (født 29. desember 1881 i St. Clere i Kansas, død 15. desember 1968 i Los Angeles i California) var en amerikansk tungvektsbokser.

Willard var verdensmester i tungvektsboksing i perioden 5. april 1915 til 4. juli 1919. Han startet sin boksekarriere sent, nesten 30 år gammel. Han ble sett på som det *Store hvite håpet* i en tid da rasismen var vanlig i USA. Den 5. april 1915 hadde han slått seg frem til en kamp om mesterskapstittelen. Kampen gikk i Havanna, Cuba, og hans motstander var den svarte bokseren Jack Johnson. I den 26. runden vant Jess Willard på knockout.

Jess Willard var boksehistoriens høyeste verdensmester med sine 1,99 meter, helt til våre dagers Vitalij Klitsjko og Nikolay Valuev. 37 år gammel tapte han tittelen til Jack Dempsey, i en kamp 4. juli 1919 i Toledo, Ohio.

I 2003 ble han posthumt medlem av International Boxing Hall of Fame.

## Se også
* Tungvekt
* Boksingens Hall of Fame
* Jack Dempsey vs. Jess Willard
* Boksing
* Verdensmestere i tungvektsboksing
* «Årets Bokser» &ndash; Ring Magazine
* «Årets Kamp» &ndash; Ring Magazine

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*