open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Asgaut Steinnes

**Asgaut Steinnes**  (født 11. oktober 1892 i Klepp, død 6. juli 1973) var en norsk arkivar, historiker og spesialist på middelalderen.

Han tok dr.philos.-graden i 1928 om skattesystemet i middelalderen. Fra 1933 til 1960 var han riksarkivar. Fra 1961 var han statsstipendiat.

Steinnes var en av grunnleggerne av den agrarhistoriske tradisjonen i norsk historieforskning. Steinnes' hovedinnsats var først og fremst detaljstudier av skattesystem, eiendomsforhold og bosetning i eldre tid. Innsikter herfra ble brukt til å kaste lys over store historiske spørsmål som årsakene til at Norge opphørte å være en selvstendig stat i senmiddelalderen, pestens innvirkning og vekst i kongemakten. Steinnes' metode var grundig og eksakt (kvantitativ) analyse av stedsnavn, jordebøker, hjemmelsdokumenter, regnskaper og matrikler m.m. Steinnes' systematiske arbeid med å kartlegge enheter for mål, vekt og regnskapsenheter i middelalderen var en forutsetning for alle senere kvantitative analyser økonomisk historie i eldre tid.  

## Se også
* Riksarkivar med liste over riksarkivarer i Norge.

## Bibliografi
* 

* 
* 
* 1958 *Latinsk ordbok*, sammen med Eirik Vandvik. Ny utgave i 1989 
* 
* 1936 *Mål, vekt og verderekning i Noreg i millomalderen og ei tid etter*, fortsatt det grundigste og mest omfattende verk om måleenheter og pengeenheter i Middelalderen. 
* 
* 
* 
* 1928-1933 *Gamal skatteskipnad i Noreg* (2 bind). Et av de første verk til å anvende den retrospektive metode. 
* 
*  (doktoravhandling)

 
## Referanser


## Litteratur
* Salvesen, Helge: «The strength of Tradition. A Historiographical Analysis of Research into Norwegian Agrarian History during the Later Middle Ages and the Early Modern Period» I: *Scandinavian Journal of History* 7:75-133. 1982

## Eksterne lenker
 
*
Anders Lorange

**Anders Lund Lorange** (1847–1888) var en norsk jurist og arkeolog.

Etter examen artium 1865 og cand.jur. 1872, ble han i 1874 den første arkeologen ved Bergens Museum. Allerede i 1866 hadde han gjort utgravninger i Østfold, mellom 1869 og -70 undersøkte han Raknehaugen i Ullensaker. På det sted han avsluttet gravingen, etterlot han seg en flaskepost datert 8. august 1870, som Sigurd Grieg åpnet den 9. august 1940. Han fortsatte senere videre utover på Østlandet. Han undersøkte Åkerfunnet på Vang (Hamar) i 1873, Myklebustskipet i Nordfjordeid 1874. Den potetsatte gravhaugen til Kong Bele ved Balestrand fikk han restaurert i 1884. Han drev store utgravninger på Vestlandet, blant annet av Storhaug ved Karmsundet i 1886. Han var innom Rønstadhelleren på Lepsøya i 1878.

Lorange fikk etter hvert opparbeidet en stor og viktig privat samling av oldsaker, som etter hans død ble overtatt av Universitetets Oldsaksamling. Han var formann i Bergensavdelingen av Fortidsminneforeningen i den perioden da man nærmet seg en ferdig restaurering av Håkonshallen (ferdig 1895), og han var sentral i gjenreisingen av Fantoft stavkirke 1883. Lorange ble etterfulgt
av Gabriel Gustafson som var konservator frem til 1899.

## Utgivelser
* 
* 

## Familie

Lorange var sønn av Hans Andreas Lorange (1806–1896) og Georgine Fredrikke Lund (1814–1892). Selv ble han gift 1877 med Emma Gade (1856–1946) som var søster til bergenslegen Fredrik Gade (1855–1933). Datteren Inni Lorange (1882–1933) ble gift med kjøpmann Magdalon Müller Mowinckel (1871–1917), se Mowinckel.

## Referanser
Burano

**Burano** er en italiensk øy i den venetianske lagunen, eller rettere: Flere små øyer som er skilt av kanaler og knyttet sammen med broer. Den ligger like ved den mer kjente Torcello i lagunens nordlige del og kan nås med ferge fra Fondamenta Nuova, Venezia.

Landsbyen dekker hele øya og er den mest fargerike i hele lagunen. Årsaken skal være en filminnspilling på 1950-tallet, hvor gondoler og bygninger ble malt i friske farger. Siden er det blitt værende slik. Mange kunstnere har slått seg ned her. I dag kan man ikke male husene uten å søke godkjenning på fargen.

Øyene ble trolig befolket av romerne og på 500-tallet okkupert av folk fra Altinum. Burano ble administrert fra Torcello og hadde ingen av de privilegiene som Murano hadde. Stedet blomstret opp på 1500-tallet, da kvinnene begynte å produsere silkearbeider og kniplinger. Det begynte som hjemmeindustri overvåket av kvinner fra overklassen. Senere spredte virksomheten seg til hospitaler og kvinnehus hvor kvinnene ble pålagt å utføre silkearbeider. Virksomheten var i tilbakegang på 1700-tallet og tok seg ikke opp igjen før i 1872 da myndighetene åpnet en skole for silkearbeider og silkekniplinger for å sikre håndverket, kunnskapen og de gamle mønstrene.

I dag er der få som arbeider etter de gamle, tidkrevende mønstrene, som falt meget kostbare.   

I dag er skolen kniplingmuseum, Museo del Consortio Merletti di Burano. Andre attraksjoner er kirken San Martino fra 1500-tallet med kampanilen fra 1700-tallet som heller slik at toppen er 1,85 m ute av lodd.

Burano er forbundet med Mazzorbo via en trebro.

## Eksterne lenker

* Free-use photos of Burano
* Satellite image from Google Maps
* Burano Home Page
* Photo Galleries of Burano
Sigurd Grieg

**Sigurd Jebsen Grieg** (født 22. august 1894 i Fana, død 3. november 1973 på Lillehammer) var en norsk arkeolog og museumsmann.

Grieg ble ansatt som museumsassistent ved Universitetets Oldsaksamling i 1915. Han tok magistergraden i arkeologi i 1923, og han ble dr. philos. med avhandlingen *Hadelands eldste bosetningshistorie* i 1926. Etter at Anton Wilhelm Brøgger (1884–1951) ble professor ved Oldsaksamlingen tok han initiativ til en kraftig opptrapping av utgravningsvirksomheten ved institusjonen. Grieg ble en viktig medarbeider i dette, og tok del i flere store undersøkelsesprosjekter. Den største var undersøkelsen av Raknehaugen i 1939&ndash;40.

Grieg fattet etter hvert interesse for håndverkshistorie i yngre jernalder og middelalder, noe som sporet ham videre inn på nyere tids industrihistorie. Dette var noe han forfulgte da han tiltrådte som direktør ved De Sandvigske Samlinger (Maihaugen) på Lillehammer i 1946. Her sto han bl.a. for ordning av de store samlingene med håndverksredskaper, og fikk dem montert i et eget nybygg. Grieg gikk av ved aldersgrensen i 1964, men fortsatte enda noen år som museumsassistent ved Universitetets Oldsaksamling. Han skrev en detaljrik bok om Ringsaker kirkes alterskap i 1955.

Sigurd Griegs foreldre var boktrykker John Grieg (1856–1905) og Marie Justine Agnethe Jebsen (1862–1943), hvis far var industrimannen Peter Jebsen.  Sigurd ble i 1920 gift med 1920 med Else Thiis (1898–1977), datter av museumsdirektør Jens Thiis ved Nasjonalgalleriet.  De fikk sønnen John Egil Grieg (1928–2006) som ble ambassadør.

## Se også
* Grieg (slekt)
* Thiis (slekt)

## Referanser


## Kilder
* 

## Eksterne lenker
* Sigurd Jebsen Grieg i Stor Norske Leksikon
* Sigurd Grieg i Norsk biografisk leksikon
Betongbil

**Betongbil** (eller **mørtelbil**) er en type lastebil som i stedet for lasteplan har en trommel til å transportere betong fra blandeverket til byggeplassen. Trommelen går rundt for å holde den ferske betongen riktig blandet fram til leveringen. Tromlene har vanligvis et lastevolum på opptil 9 m³. En betongbil veier opp mot 32 tonn fullastet, og kan ta med seg 4-8 kubikk, avhengig av utstyr og vektbegrensninger.

Betongbilen kan ha tilleggsutstyr som forenkler leveringen av betongen, så som hydrauliske teleskoprenner (opptil ca. 9 meter lange), transportbånd (vanligvis opptil 16-17 meter lange) og pumpe (opptil ca. 25 meter lange).

Betongbiler blir ofte feilaktig kalt for sementbil. En sementbil er imidlertid en tankbil som frakter sement i bulk (tank) fra sementforhandler til blandeverk.

## Galleri

Fil:Betonmischfahrzeuge.jpg|Betongblandar montert på en semitrailer.
Fil:Camión-hormigonera Mercedes-Benz 2224.jpg|En Mercedes-Benz 2224 betongbil.
Fil:Betonpumpe2.jpg|Betonbil som leverer betongen direkte til en betongpumpe på en byggeplass.
Fil:Ready Mix Concrete Truck.jpg|Spesialbygd betongbil.


## Referanser
Sivert Langholm

**Sivert Langholm** (1927–2022) var en norsk professor i historie. 

## Liv og virke
Langholm ble universitetslektor i 1961 og var professor ved Universitetet i Oslo fra 1976. 
Sivert Langholm var en av etterkrigstidens betydningsfulle sosialhistorikere. Han uttalte i 1970 at hans forskningprogram var å «frigjøre sosialhistorien fra den politiske historiens dominans». Hans metode gikk ut på å analysere individdata for å dra slutninger om sosiale grupper i fortiden. Langholm var en pioner i å anvende datateknikk på analyse av historiske kilder. 

Han var prosjektleder for prosjektet *Norsk samfunnsutvikling 1860-1900*, der to områder ble utvalgt og gjort til gjenstand for saksstudier  (Ullensaker og Christiania). Disse to områdene ble analysert gjennom fire bøker og 30 hovedoppgaver. Prosjektet rekrutterte flere forskningstalenter som senere har gjort seg bemerket i sosialhistorie, bla. Jan Eivind Myhre og Tore Pryser. Langholm var også av de første til å analysere valgdata med datateknikk. 

Han tok initiativet til og var første leder (1993-1996) av prosjektet *Forum for universitetshistorie* i anledning utgivelse av et historieverk i forbindelse  med 200 årsjubileet for Universitetet i Oslo i 2011.  

I anledning Sivert Langholms 70-årsdag i 1997 ble det utgtt et festkrift med tittelen *Valg og vitenskap - festskrift for Sivert Langholm* (utgitt av Den Norske Historiske Forening 1997).  

Sivert Langholm var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.

## Bibliografi
* 1966 *Stillingsretten i norsk vernepliktsdebatt og vernepliktslovgivning 1848-1876* 
* 1967 *Historisk rekonstruksjon og begrunnelse* (siste utgave 1997) Metodebok i historiefaget. 
* 1984 *Elitenes valg. Sosial avstand og politisk oppslutning blant Christianiavelgerne i 1868*
 
* List opp publikasjoner av Sivert Langholm  i biblioteksdatabasen BIBSYS

## Referanser


## Kilder

* «Minnetale over Sivert Langholm», av Jan Eivind Myhre, Det Norske Videnskaps-Akademi
Harald Grieg

**Harald Vollan Grieg** (1894–1972) var en norsk journalist forlegger. Han var sammen med blant andre Knut Hamsun sentral i etableringen av Gyldendal Norsk Forlag i 1925 og var ansatt som forlagets administrerende direktør fra 1925 og helt til 1970 (med et avbrudd 1941–1945, da Tore Hamsun for det meste fungerte i stillingen). Han regnes som den ledende forlagsmannen i norsk historie, ved siden av Cappelens Henrik Groth.

## Bakgrunn

Harald Grieg ble født i Bergen 3. august 1894 og vokste opp der. Han var sønn av skolemann Peter Lexau Grieg og bror til forfatterne Nordahl Grieg, Ingeborg Rolfsen Grieg (kjent under pseudonymet Sissel Aas) og Johanne Grieg Cederblad. Johan Nordahl Brun og Jens Rolfsen var blant deres forfedre. Nordahl Rolfsen var hans grandonkel. Morfaren Ole Vollan var teolog og en ledende person i Moderate Venstre. Harald Grieg var fetter av Harald Ulrik Sverdrup, Mimi Sverdrup Lunden, Einar Sverdrup og Leif Sverdrup. Edvard Grieg var en fjernere slektning (tremenning av Harald Griegs bestefar); på reiser i utlandet skjedde en språklig forvirring og Harald Grieg ble til dels omtalt som Edvard Griegs nevø eller sønn.

## Virke
Etter examen artium ved Bergen katedralskole 1912 studerte han pressen i Bergen og ble cand.philol. i historie 1917 ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania. Han skrev for *[[Morgenavisen]]* og *[[Tidens Tegn (avis)|Tidens Tegn]]* (fra 1913) inntil han startet i det danske forlaget Gyldendals norske filial i 1920. Han ble administrerende direktør for Gyldendal Norsk Forlag fem år senere etter at forlaget under Griegs ledelse ble økonomisk uavhengig av danske Gyldendal. Gyldendal Norsk Forlag var det ledende forlaget i Norge.

Under andre verdenskrig ble han fjernet fra sine verv og sin stilling i Gyldendal og ble internert på Grini i 1941. Knut Hamsun skrev kort etter arrestasjonen at det ville ruinere Gyldendal om Grieg ble fjernet fra sin stilling. Sønnen Tore Hamsun, som Grieg kjente fra han var gutt, fungerte dels som sjef for Gyldendal fra mars 1942 etter instruks fra Gulbrand Lunde. Grieg ble løslatt i september 1942 etter at blant andre Marie Hamsun hadde snakket med Josef Terboven. Advokat Jens Christian Mellbye og direktør Bredo Grimsgaard hadde også talt Griegs sak. Grieg har gitt ut flere skrifter om forlagsvirksomhet, bokhandel, forfattere og "hjemkjøpet" av de rettighetene til norsk forfattere.

## Verv
* Statens teaterråd, formann 1938
* Den norske Forleggerforening formann 1936–1960,  æresmedlem 1960
* Nationaltheatret, styreformann  1939–1962
* Foreningen Norden formann 1939–1950, ordfører i foreningens råd 1958–1962
* Fondet for svensk-norsk samarbeid, formann 1948–1964.

## Utmerkelser
* kommandør av St. Olavs Orden 1962
* kommandør av den svenske Nordstjärneorden
* kommandør av Finlands Vita Ros' orden
* kommandør av den danske Dannebrogordenen
* Frihetskorsets orden

## Bibliografi
* *En forleggers erindringer* av  Harald  Grieg,  Oslo (1971)
## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Bwiti

**Bwiti** er en vest- og sentralafrikansk animistisk religion som praktiseres blant de tre-boende babongo- og mitsogo-folkene i Gabon (der det er en av de tre offisielle religionene) og fang-folket i Gabon og Kamerun. 

Bwiti benytter den hallusinogene rotbarken til Tabernanthe iboga-planten, særskilt kultivert for religionens behov, til å bevirke åndelig opplysning og for å løse problemer av åndelig karakter (noen ganger så brukeren blir kvalm nok til å kaste opp). Virkestoffet i rota, ibogain, har blitt gjenstand for vitenskapelige studier. Den uekstraherte rotbarken har blitt benyttet i hundrevis av år som del av bwitis invielsesseremoni for inntreden i de voksnes rekker, og den fremkaller sammensatte syner og innsikter.

Bwitiseremonier ledes av en (mannlig eller kvinnelig) åndelig leder som kalles *N'ganga* som er et svært viktig medlem av samfunnet og har omfattende kunnskaper om tradisjonelle helbredelsesmetoder, forheksing og forbannelser. Det avgjørende ritualet i bwiti er innvielsesseremonien, der unge gabonske menn tar iboga for første gang i mennenes hytte for å bli medlemmer av religionen. Det er mange seremonier til ulike tider av året for å ære forfedrene. Spesielle seremonier kan bli holdt for å helbrede syke personer eller drive ut skadelige ånder.

I løpet av mange av seremoniene blir en tradisjonell fakkel laget av bark og sevje brent. Ofte blir musikk spilt av innleide musikere på trommer og en tradisjonell harpe man har i fanget som kalles *sitar*. N'ganga og andre deltakere er som regel kledd i røde, svarte eller hvite kleder. De har på seg skjørt av raffiabast og små skjell eller kuler (perler). Dyreskinn, så som desmerkattpels, blir ofte båret. Ibogaroten lages vanligvis til en te som blir drukket av seremonideltakerne, mens tilskuere ofte tygger roten for å holde seg våkne. Brus og øl blir også servert. Seremonier starter vanligvis ved midnatt og varer til morgengry.

## Kilder
* BBC TV-serie «Tribe» &ndash; oppdagelsesreisende Bruce Parry levde en måned blant Babongo-stammen og ble innviet

## Litteratur
* James W. Fernandez: *Bwiti. An Ethnography of the Religious Imagination in Africa.* Princeton University Press, Princeton 1982, ISBN 0-6910-9390-3 (engelsk; Kapittel 18 online ibogaine.desk.nl).
Fastred

**Fastred** er i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard en sønn av Folkwin, den fjortende Konge av Rohan. Han og hans tvillingbror, Folkred, ble drept mens de sloss for Gondor mot Haradrim. Deres yngre bror Fengel, ble den neste kongen av Rohan etter at deres far døde. Skjebnen til deres yngre søster, Folkwins fjerde barn, er ikke kjent.
Olaf Norli

**Olaf Olsen Norli** (født 18. august 1861 i Kristiania, død 21. januar 1959) var en norsk forlegger og bokhandler. Sammen med Olaf Husebye grunnla han 1883 bokhandelen «Olaf Huseby & Olaf Olsen» i 1883.

I 1890 grunnla han Olaf Norlis Forlag og Olaf Norlis Bokhandel i Universitetsgata i Oslo. Bokhandelen ble overtatt av Aschehoug forlag i 1985 og var i 2008 den største enkeltbokhandelen i Norden. Han var gift med Signe Norli (født 1869).

## Se også
* Norli

## Referanser
Olaf Huseby

**Olaf Huseby** (1856–1942) var en norsk forlegger. I 1883 åpnet han en bokhandel sammen med Olaf Norli. I 1893 startet han tidsskriftet *[[Kringsjaa]]* sammen med Hans Tambs Lyche. Den første nynorske salmeboken, *[[Landstads Kirkesalmebog|Landstads Salmebok]]* med Blix-tillegget ble utgitt på Olaf Husebys Forlag.

## Eksterne lenker
* Sogningen Olaf Huseby - publisist i Kristiania og Amerika fra Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane.
Elfhild

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var **Elfhild** dronning av Rohan. Hun var gift med Théoden, som var den 17. kongen av landet, og mor til gutten Théodred. Hun døde dessverre i barselseng.

I tidligere versjoner av Tolkiens legendarium hadde Elfhild også en datter med Théoden, ved navn *Idis*, før hun døde. Denne jenta ble fort fjernet fra historien, og hun ble erstattet med Éowyn.
Halden stasjon

**Halden stasjon** er en jernbanestasjon på Østfoldbanen i Halden kommune. Den ble åpnet som *Fredrikshald stasjon* i 1879 da Østfoldbanen ble tatt i bruk, den fikk dagens navn 1928. Stasjonen er endestasjon på NSBs rute R20 mellom Halden og Oslo S, men enkelte avganger fortsetter til Göteborg. Fra Halden stasjon til Oslo S er det 136,64&nbsp;km. Stasjonsbygget ble tegnet av Peter Andreas Blix, og ble bygget i murkonstruksjon i 1879, og er i dag fredet.

Det ankommer for øvrig tømmertog for lossing ved Saugbrugsforeningens sidespor ved Kasa, noen hundre meter sørøst for selve stasjonen.

Stasjonen er utstyrt med en havneterminal.

## Bilder

Fil:Halden_stasjon_2_TRS.jpg|Hovedbygning med spor 1 
Fil:Halden_stasjon_3_TRS.jpg|Oversiktsbilde spor 1-4 
Fil:20180216 035228 Halden driftsbanegård..jpg|Driftsbangården i Halden, der togsettene parkeres og rengjøres.
Fil:Halden jernbane IMG 8652.JPG|Stasjonsområdet sett fra Fredriksten festning


|}

## Litteratur
* Meland, Knut Jul, *Østfolds jernbanestasoner*, publisert i ØstfoldMAGASINET 7/2006
* 
* 

## Eksterne lenker
* 

* 
*
Språkfag

**Språkfag** har flere betydninger:

*Fag i utdanningssystemet relatert til språk.
*I videregående opplæring er fagområdet dekket under programområdet språk, samfunnsfag og økonomi.
Olaf Norlis Forlag

**Olaf Norlis Forlag** var et norsk forlag. Det ble stiftet i 1890 av Olaf Norli (1861–1959), som alt hadde opprettet sitt eget bokhandelutsalg i Kristiania i 1883.

Norli var inntil ca. 1940 regnet som det fremste nynorsk-forlaget, og utga forfattere som Olav Duun,Tore Ørjasæter, Vetle Vislie og Rasmus Løland og de første bøkene til Tarjei Vesaas.

Johan Grundt Tanum, som eide Tanum bokhandel og Johan Grundt Tanum Forlag, kjøpte Olaf Norlis Forlag da det var til salgs i 1959 og gjorde det om til et aksjeselskap. Aksjene ble overdratt til Tanums forlag i løpet av ti år. Så står det: 
:*I denne perioden var navnet på firmaet «De samarbeidende forlag Johan Grundt Tanum Forlag og Olaf Norlis Forlag». Senere, etter at sammenslutningen var et faktum, var Tanum-Norli i første omgang et naturlig navn.

Forlaget [[Tanum-Norli]] ble overtatt av [[Aschehoug]] i 1982; Aschehoug ga forlaget det nye navnet *Tano Aschehoug* inntil det i 2000 ble fusjonert med den rest av [[Universitetsforlaget (1950–1999)|Universitetsforlaget]] de hadde overtatt.

== Referanser ==
<references/>
== Litteratur ==
* [[Harald L. Tveterås]]: *Olaf Norlis Forlag 1890-1990''. Oslo 1990.
* Tano Aschehoug, Store norske leksikon
Råde stasjon

**Råde stasjon** er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Råde stasjon ligger i Råde kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879, og er stoppested på Vys rute mellom Halden og Oslo S. Fra Råde stasjon til Oslo S er det 77,010 km. Stasjonen ligger 17,9&nbsp;meter over havet. Stasjonsbygget ble bygd i tre i 1879, og var tegnet av Peter Andreas Blix.

## Litteratur
* Meland, Knut Jul, *Østfolds jernbanestasoner*, publisert i ØstfoldMAGASINET 7/2006
* 
* 

## Eksterne lenker
* 

|}
Kambo stasjon

**Kambo stasjon** er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Kambo stasjon ligger på Kambo i Moss kommune.

Stasjonen ble åpnet i 1895 og ombygd i 1996. Stasjonen slik den står i 2006 ble tegna av NSB Arkitektkontor og oppført i 1995. Det opprinnelige stasjonsbygget ble trolig bygd i 1898, og ble revet i 1985.

Fra Kambo stasjon til Oslo S er det 53,84&nbsp;km. Kambo blir betjent av Vys lokaltog R21 mellom Oslo S og Moss.

## Bildegalleri

Fil:Kambo stasjon TRS 061129 007.jpg|venstre|Inngangspartiet 


## Se også
* Østfoldbanen
* Vestre linje*

== Litteratur ==
* Meland, Knut Jul, *Østfolds jernbanestasoner'', publisert i ØstfoldMAGASINET 7/2006
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* 

* Jernbane.net

|}
Herbert Weichmann

**Herbert Weichmann** (født 23. februar 1896 i Landsberg O.S., Øvre Schlesien, død 9. oktober 1983 i Hamburg) var en tysk politiker (SPD). Han var førsteborgermester (regjeringssjef) i den tyske delstaten Hamburg fra 1965 til 1971.

## Liv
Weichmann studerte jus og arbeidet i statstjenesten.

Årene 1933&ndash;1948 tilbragte han i eksil i USA, siden han var jøde.

Etter at han kom tilbake til hjemlandet var han først finanssenator, og senere førsteborgermester i Hamburg. I hans regjeringstid oppnådde SPD store flertall ved valgene.

## Utmerkelser

Weichmann er æresborger av Hamburg.

## Referanser


## Litteratur

* Uwe Bahnsen: *Die Weichmanns in Hamburg. Ein Glücksfall für Deutschland*. Christians-Verlag 2001, ISBN 3-7672-1360-5
* H. Fahning (red.): *Herbert Weichmann zum Gedächtnis*. München, 1983, ISBN 3-8135-0178-7

## Eksterne lenker
* 
* https://web.archive.org/web/20050525031707/http://www.stiftung.koerber.de/weichmann/
Pauly-Wissowa

***Pauly-Wissowa*** er navnet som vanligvis brukes for *Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft*, en tysk encyklopedi over den klassiske verden fra 1894. Med supplementsbind utgjør den til sammen 83 bind, og er det viktigste klassiske oppslagsverk.

Det første volumet ble publisert av August Pauly i 1839. Pauly døde i 1845, mens verket var uferdig. Christian Waltz og Wilhelm Teuffel fullendte det i 1852. Den første utgaven bestod av seks bind. En annen utgave ble utarbeidet mellom 1861 og 1866, men aldri utgitt.

I 1890 begynte Georg Wissowa arbeidet med en ny og mer ambisiøs utgave. Han regnet med å fullføre verket i løpet av ti år, men det siste av de 78 bindene utkom først i 1978 og et indexbind i 1980.

Hver artikkel ble skrevet av en anerkjent spesialist innen det relevante fagområdet, men ikke overraskende for et verk som spenner over tre generasjoner kan de underliggende antagelsene variere betydelig. De fleste biografiene ble skrevet av Friedrich Münzer.

Både prisen og størrelsen på Pauly-Wissowa har alltid gjort verket vanskelig tilgjengelig, så mellom 1964 og 1975 utgav Metzler Verlag ***Der Kleine Pauly*** i fem bind.

En oppdatert utgave kalt ***Der Neue Pauly***, bestående av 15 bind og en index, utkom mellom 1996 og 2003.

## Bibliografi

* August Pauly, Georg Wissowa, Wilhelm Kroll, Kurt Witte, Karl Mittelhaus, Konrat Ziegler (red.): *[[Paulys Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft: neue Bearbeitung]],* Stuttgart: J. B. Metzler, 1894-1980.
* Hubert Cancik, Helmuth Schneider (red.): *Der neue Pauly. Enzyklopädie der Antike. Das klassische Altertum und seine Rezeptionsgeschichte*, Stuttgart: J.B. Metzler, 2003, 11611 s. ISBN 3-476-01470-3.

## Eksterne lenker
* Informasjon om ''Der Neue Pauly''
Moss stasjon

**Moss stasjon** er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (Vestre linje) i Moss kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879 da Vestre linje ble åpnet og blir betjent av Vys regiontog RE20 mellom Halden/Göteborg C og Oslo S og er endestasjon på R21 mellom Moss og Oslo S. Fra Moss stasjon til Oslo S er det 60,16 km. Adressen til Moss stasjon er Jernbanegata 1.

Stasjonsbygningen er tegnet av Peter Andreas Blix.

## Ny stasjon
En ny stasjon skal bygges 300 meter sør fra dagens stasjon, forbundet med bygging av høyhastighetsbane. Byggestart for prosjektet var i 2019, opprinnelig skulle det være ferdig i 2024, men planen er (pr. 2024) at det er ferdig til 2030. Prosjektets pris har økt fra 6 til 30 milliarder kroner, grunnet vanskelige grunnforhold ved det nye stasjonsbygget.

## Bilder fra Moss stasjon

NSB type 72 ved Moss stasjon TRS 070820 004.jpg|Moss stasjon 
NSB type 72 ved Moss stasjon TRS 070820 007.jpg|72032 på Moss stasjon 
3498. Moss Jernbanestasjon. - no-nb digifoto 20150116 00212 bldsa PK30551.jpg|Moss Jernbanestasjon. Postkort utgitt av J. H. Küenholdt i 1920-årene. Fra Nasjonalbibliotekets samlinger.
Moss railway station, change of tracks 10.jpg|Flytting av spor i forbindelse med bygging av ny stasjon
Moss railway station, new tracks.jpg|Nye, midlertidige spor, ferdig lagt
Moss railway station, change of tracks 05.jpg|Stasjon stengt sommeren 2019 grunnet omlegging spor
Moss railway station, looking north.jpg|Stasjonen etter åpning
Area for new railway station in Moss 01.jpg|Område klargjort for ny jernbanestasjon, planlagt åpning i 2024
Moss_railway_station,_new_track,_seen_from_west.jpg|Nytt midlertidig spor, sett fra vest


## Litteratur
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

|}
Adelaide

**Adelaide** er hovedstaden i den australske delstaten Sør-Australia og er landets femte største by. Storbyområdet Adelaide hadde i 2017 en befolkning på .

Byen er oppkalt etter dronning Adelaide, den britiske kong Vilhelm IVs gemalinne. Adelaide ble grunnlagt som en planlagt by i 1836. William Light var ansvarlig for byplanen.

## Universiteter
Adelaide har tre offentlige og to private universiteter. University of Adelaide er Australias tredje eldste universitet og har fem campuser i byområdet. De to andre er University of South Australia og Flinders University.

## Se også
* Barossa Valley
* Hahndorf

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Peter Lonard

**Peter Lonard** (født 17. juli 1967) er en australsk profesjonell golfspiller på PGA-touren og Europatouren.

Lonard er født i Sydney og ble profesjonell i 1989, først på PGA Tour of Australasia, og senere på Europatouren i 1991 og 1992, der han oppnådde nokså middelmådige resultater. Han ble tatt ut av spillet i nesten halvannet år i 1993&ndash;94 etter å ha blitt smittet av et virus som skadet øynene hans, og han arbeidet som klubbpro i tre år før han vendte tilbake til turneringsgolfen og vant pengelisten på PGA Tour of Australasia i 1996/97. Lonard returnerte til Europatouren i 1997 og har oppnådd gode resultater siden, med blant annet en 18.-plass på pengelisten i 2002. Samme år begynte han på PGA-touren og fikk en god førstesesong, med over én million dollar i premiepenger.

Hans første seier på PGA-touren kom i MCI Heritage i 2005. Han var med på det internasjonale laget i The Presidents Cup i 2003 og 2005.

## Meritter
### Seire på PGA-touren
* 2005: MCI Heritage

### Seire på PGA Tour of Australasia
* 2004: New South Wales Open, Australian Open, Australian PGA Championship
* 2003: Australian Open
* 2002: Australian PGA Championship (delt seier med Jarrod Moseley), Australian MasterCard Masters, Hyundai Team Matches (med Rich Beem)
* 2001: ANZ Championship
* 2000: Ford Open Championship
* 1997: Ericsson Masters

## Eksterne lenker
* 
*
Agar

**Agar** eller **agar-agar** er en geleaktig substans (polysakkarid) som utvinnes av visse rødalger. 

Det kan være et alternativ til gelatin for vegetarianere og veganere, og brukes som næringsemne for dyrking av bakterier og sopp.

## Referanser
Vienne (Isère)

**Vienne** er en by og kommune i departementet Isère i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike. Byen har omkring 30000 innbyggere og ligger 30&nbsp;km sør for Lyon ved elven Rhône. Det er den nest største byen etter Grenoble i Isère, og Vienne er *[[Underprefektur i Frankrike|sous-préfecture]]* i departementet.

Vienne var betydningsfull for det tidlige bispesete i kristne Gallia. Dens mest berømte biskop var Avitus av Vienne. Ved kirkemøtet i Vienne som ble holdt her i oktober 1311 forbød pave Klemens V den militære Tempelridderordenen det påfølgende året.

En bro leder fra byen til høyresiden av elven Rhône hvor det industrialiserte området Ste Colombe nå okkuperer deler av oldtidsbyen. Her er et tårn, bygget i 1349 av Philip av Valois for å forsvare den franske siden av Rhône, som må skilles fra den venstre siden av elven som tilhørte kongedømmet Provence, som var avhengig av det hellige romerske imperiet. Denne forbindelsen har også et ekko i navnet på landsbyen St Romain en Gal som ligger nordvest for Ste Colombe.

Vienne er mest kjent for sin årlige jazzfestival som blir holdt i det gamle romerske teateret i juli.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Vienne (Isère)***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Maglemosekulturen

**Maglemosekulturen** er en betegnelse på en kultur fra Nordens eldste steinalder, ca. 7500-6000 f.Kr., oppkalt etter funnstedet Maglemose (= Stormyr) rundt ti km nordvest for Slagelse i Vest-Sjælland, utgravd av Georg Sarauw i 1900. Maglemosekulturen brukes også som betegnelse på funn fra England, Tyskland Nederland og Polen. Den etterfulgte Ahrensburgkulturen og ble avløst av Kongemosekulturen som med stor sikkerhet var deres etterkommere. Disse ble etterfulgt av Ertebøllekulturen som jaktet og fisket hovedsakelig langs kystene.

Maglemosekulturen etterlot seg boplasser og redskaper av bein og horn. Mange av funnene ble gjort i Åmosen (= Bekkemyren) mellom Holbæk og Sorø, Sjællands største myr med mengder av kulturarv av nasjonal og internasjonal betydning. Under torven i den 36&nbsp;km² store myren i kupert morenelandskap er det funnet menneskeskjeletter, boplasser, redskaper og avfall fra steinalderen. Oldsaker av tre, bein og hjortetakk er funnet bevart, noe som svært sjeldent forekommer, og har gitt et detaljert innblikk i jeger- og samlerkulturene. Ikke noe annet sted i Europa er det gjort så mange funn fra tidsperioden for 5.000-11.000 år siden.

På noen av boplassene er det funnet menneskeknokler, men hele begravelser er sjeldne. Kanskje flyttet folk ut til kysten om vinteren for å jage seler. Slike kystboplasser er borte nå, oversvømt av senere havstigninger. Maglemosekulturens dekorasjoner, f.eks på smykker eller amuletter av rav, er geometriske figurer, stiliserte dyr og mennesker.

I 1936 ble Klosterlund-boplassen på nordbredden av Bølling-sjøen utgravd og antatt å være Danmarks eldste kjente boplass. Den tidlige Maglemosekulturen ble dermed kjent som «Klosterlundfasen». 
 
## Referanser
Liste over golfspillere med flest seire på PGA-touren

Denne listen inneholder alle golfspillere som har vunnet 20 eller flere offisielle turneringer på PGA-touren. Spillere som ennå ikke har fylt 50 år, vises i fet skrift. 

Fra og med fylte femti år kan spillere delta på Champions Tour, og det er små sjanser for at antallet PGA-seire vil øke etter denne datoen. Å oppnå tjue seire er en viktig milepæl, fordi det gir golfspillere livstidsmedlemskap på PGA-touren. Det innebærer at spillerne slipper å kvalifisere seg på nytt foran hver ny sesong, f.eks. ved å bli blant de 125 beste på pengelisten. 

Listen er oppdatert per mai 2021.
:

PGA Tour godkjente The Open Championship som en offisiell del av touren i 1995. I 2002 besluttet man at Open Championship-seire fra før PGA skulle telle som seire på PGA-touren, og antallet seire i tabellen gjenspeiler denne endringen.

## Noter
The Heritage

**The Heritage**, med sponsornavnet **[[Royal Bank of Canada|RBC]] Heritage**, er en golfturnering på PGA-touren som arrangeres på Hilton Head Island i Sør-Carolina.

Banen det har vært spilt på siden den første turneringen i 1969, har vært Harbour Town Golf Links på Hilton Heads Sea Pines Resort.

Turneringen har gjennomgått en rekke navneendringer, men «Heritage» har som regel alltid vært en del av navnet.

## Vinnere
Blant vinnerne av turneringen er et stort antall medlemmer av World Golf Hall of Fame, inkludert Nick Faldo, Hale Irwin, Bernhard Langer, Johnny Miller, Jack Nicklaus, Greg Norman, Nick Price, Arnold Palmer, Tom Watson og Payne Stewart.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Profil på PGATOUR.com
Rapid Wien

**Rapid Wien** er en østerriksk fotballklubb. Klubben ble stiftet i 1899 og holder til i den østerrikske hovedstaden Wien. Laget spiller sine hjemmekamper på Allianz stadion som har en kapasitet på 28 345 tilskuere.

## Spillerstall
Oppdatert 9. juli 2024.

### Utlånte spillere

## Referanser


## Eksterne lenker
* Klubbens offisiell nettsider
Rosa-Mystique Jones

**Rosa-Mystique Jones** (født 1990) er en naurisk friidrettsutøver. Hun spesialiserer seg på 100 meter og 200 meter, men trener også 400 meter og diskoskast. Hun trener vanligvis ved Linkbelt Oval i Nauru.

Jones' familie er en velkjent friidrettsfamilie på Nauru. Hennes mor, Denise Jones, var tidligere sprinter og diskoskaster, og deltok i friidretts-VM i Roma i 1987. Hennes far, Gerard Jones, er vektløftingstrener i Nauru, og var tidligere suksessfull i kulestøt, diskos, sleggekast og spydkast, og holdt landsrekorden i alle disse utenom spydkast. Jones' søsken er også friidrettsutøvere.

Jones deltok som eneste nauriske deltaker utenom Deamo Baguga i Arafura Games 2005 i Darwin. Jones og Baguga deltok også i VM i friidrett 2005 i Helsingfors, hvor hun løp 100&nbsp;meter på 13,16&nbsp;sekunder. Hun var også den yngste deltakeren i dette mesterskapet. Jones' beste tid på 100&nbsp;meter er 12,61&nbsp;sekunder, løpt i Apia, Samoa, 16. desember 2006. Hennes rekord på 200&nbsp;meter er 27,11&nbsp;sekunder, løpt 15. desember 2005 i Saipan i Mikronesia. Begge rekordene er landsrekorder.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sverre Marstrander

**Sverre Marstrander** (født 24. oktober 1910 i Kristiania, død 20. september 1986 i Oslo)  var en norsk professor i arkeologi. Han var sønn av lærer Søren Sverdrup Marstrander (1878–1956) og brorsønn av professor i keltiske språk ved universitetet i Oslo Carl Johan Sverdrup Marstrander (1883–1965).

Han var førstekonservator og bestyrer av den antikvariske avdelingen ved Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim mellom 1947 og 1968. Sverre Marstrander ble professor i nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo i 1968, og fra samme tid bestyrer av Oldsaksamlingen ved Universitetet i Oslo, til 1980.

Marstrander ble dr. philos. i 1963 med avhandlingen *Østfolds jordbruksristninger*, om helleristninger.

Han gjorde sine viktigste arbeid innen forskning på helleristninger, som blant annet vises i hans avhandling fra 1963. Marstrander gjorde også viktige feltarbeid i Stjørdal.

## Bibliografi
* 70 treff i Sambok Marstranders forfatterskap, omfatter også særtrykk og artikler
* *Festskrift til Sverre Marstrander på 70-årsdagen*. Oldsaksamlingen, 1980. 
** Fullstendig bibliografi over hans arbeider i festskriftet; supplert i *Årbok for Nord-Trøndelag*, 1987
* Arne Skjølsvold. «Sverre Marstrander 1910-1986». I: *Viking*, 1987  
* Støren, Wilhelm K. «Sverre Marstrander 1910-86». I: *Trondhjemske samlinger*, 1987

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Sverre Marstrander hos marstranderslekten.com
Jan Timman

**Jan Timman** (1951–2026) var en nederlandsk stormester i sjakk som hadde sin storhetstid innen sjakken i 1970- og 1980-årene. Han har vunnet nederlandsk mesterskap ni ganger. Han har vært kandidat for Verdensmesterskapet flere ganger. Han spilte for FIDEs Verdensmesterskapstittel i 1993. Da tapte han for Anatolij Karpov. I 1980-årene og i begynnelsen av 1990-årene var han regnet for å være den beste ikke-sovjetiske spiller, og kjent som «best i vest». Timman har fortsatt å spille aktivt. På FIDEs rankingliste for januar 2013 har han en rating på 2566. Han spilte likt med Krishnan Sasikiran for førsteplassen i Sigeman-sjakkturnering 2005 i København/Malmö.

Han var en av sjefredaktørene av magasinet *New In Chess*. Hans bok *The Art of Chess Analysis* (ISBN 1-85744-179-6) er regnet for å være en av de moderne klassikerne av sjakklitteraturen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 75 avgjørende stillinger fra hans partier
Deamo Baguga

**Deamo Baguga** (født 1986) er en naurisk friidrettsutøver. Han er broren til Paner Baguga, og har spesialisert seg på 100-meter. Hans trening på Nauru foregår ved Linkbelt Oval.

Baguga deltok i friidretts-VM i Grosseto i Italia i 2004, og løp der med en bestetid på 11,89&nbsp;sekunder. Han deltok sammen med Rosa-Mystique Jones i Arafura Games 2005 i Darwin. Han deltok også sammen med Jones i VM i friidrett 2005 i Helsingfors i Finland, og løp der med en bestetid på 11,64&nbsp;sekunder.

Baguga spiller også australsk fotball, og var toppskårer i den nauriske ligaen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tyoni Batsiua

**Toni Batsiua** (født 14. oktober 1981 i Boe, død 1. februar 2004 i Denigomodu) var en suksessfull naurisk vektløfter. Hun var flere ganger oseaniamester, og vant til sammen seks gullmedaljer i South Pacific Games. Hun deltok også i flere verdensmesterskap, og i Samveldelekene 2002 i Manchester.

Batsiua vant første gang i *South Pacific Mini Games* 1997 i Pago Pago. I South Pacific Games 1999 i Hagåtña, Guam, vant hun tre medaljer, og gjentok suksessen i South Pacific Games 2003 i Suva, Fiji. Batsiua holdt både junior- og seniorrekorden i 58-kilosklassen, og skulle ha deltatt i Sommer-OL 2004 i Aten.

Batsiua døde på det nasjonale nauriske sykehuset i Denigomodu 1. februar 2004 som følge av ei bilulykke hun hadde vært involvert i noen dager før. Hun etterlot seg en datter (født 2000).
Godfrey Thoma

**Godfrey Thoma** (født 22. januar 1957) er en naurisk politiker. Han sitter i det nauriske parlamentet, og er valgt inn fra distriktet Aiwo.

Thoma ble valgt inn i parlamentet i valget mai 2003, og ble formann, men trakk seg fra denne posisjonen etter én dag. I René Harris' regjering ble han først justis- og fiskeriminister. I Ludwig Scottys regjering er han justisminister. Thoma fikk fornyet tillit i parlamentsvalget i oktober 2004.

## Eksterne lenker
* Godfrey Thoma naurugov.nr, besøkt 16. juni 2016
Anders Hagen

**Anders Hagen** (født 15. mai 1921 i Vang (nå i Hamar), død 15. juli 2005 i Bergen) var en norsk arkeolog.

Hagen tok sin magistergrad i 1945, doktorgraden i 1954, og ble ansatt som professor i nordisk arkeologi ved Universitetet i Bergen i 1961. 

Han var formann i Norges Naturvernforbund 1961-1969, i Statens naturvernråd 1970-1972. 

Hagen ble utnevnt til Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1989.

Hagen tok i 1958 initiativet til, og organiserte de første arkeologiske undersøkelsene i høyfjellet i Sør-Norge i samband med vassdragsreguleringer. Røynslene fra dette arbeidet var viktige da han tok initiativet til *Hardangerviddaprosjektet for tverrvitenskapelig kulturforskning* (1970–75), som gikk ut på å dokumentere Hardangerviddas kulturhistorie fra de eldste tidene fram til vår eget tid.

## Bibliografi, utvalg
* *Frå innlandets steinalder*
* *Norges oldtid* 1967, 1983
* *Studier i vestnorsk bergkunst* 
* *Bergkunst, Jegerfolkets helleristninger og malninger i norsk steinalder* 1976
* *Cappelens verdenshistorie, bd. 1. Historiens røtter* 1982
* *Gåten om kong Raknes grav: hovedtrekk i norsk arkeologi* 1997

* *Festskrift til Anders Hagen*. 1988

## Referanser


## Eksterne lenker
* Anders Hagen hos Store norske leksikon
* Anders Hagen hos Store norske leksikon/utdypning
Liste over ordførere i Bodin

**Ordførere i Bodin** er en liste over ordførere i tidligere Bodin kommune (fra 1968 innlemmet i Bodø kommune).

## Kilder
*
*Bodø kommune
Palisade

**Palisade** (fra fransk *palissade*, «plankegjerde», «peleverk», til latin *palus*) er en betegnelse på en type forskansning hvor pæler (skansepæler) som er spisset til oventil og satt ned i bakken eller i murverk til vern og hindring. Palisader er kjent fra sivilisasjoner i alle verdensdeler. I Norge forbindes de gjerne med bygdeborger.

## Referanser
Hardkokt (litteratur)

**Hardkokt** er en betegnelse på en litterær stil/genre, med opphav i mellomkrigstidens USA.

I utgangspunktet sikter betegnelsen til selve stilen, der alt dekorativt og overflødig er skåret bort. Tilbake står det beskrivende. Senere er betegnelsen blitt knyttet til fortellingenes handling og persongalleri, og assosieres helst med kriminallitteratur.  

Blant de viktigste tidlige forfatterne innen hardkokt litteratur, finner vi: Dashiell Hammett, Raymond Chandler, James M. Cain, og etter krigen Ross Macdonald (Kenneth Millar). I Norge Arthur Omre.

## Roman noir
Roman noir er en betegnelse på en variant av den hardkokte romanen. Betegnelsen stammer fra de «svarte seriene» europeiske (først franske) forleggere ga ut med amerikansk kriminallitteratur i etterkrigstiden.

Betegnelsen vil ofte, men ikke nødvendigvis, brukes om en kriminalroman. Mens den vanlige kriminalfortellingen oftest fokuserer på oppklaringen av en forbrytelse, vil en *noir*-fortelling gjerne fokusere på en hovedperson i eksistensiell krise (jf. thriller). 

Mange nordiske forfattere har skrevet innen roman noir i nyere tid og dette, sammen tv-serier med samme tematikk og stemningsleie, har ledet til benevnelsen *nordic noir.* 

Eksempler på nyere, norsk *roman noir* er Kjell Ola Dahls *Miniatyren* og *[[Siste skygge av tvil]]*.  

Jo Nesbøs romaner om antihelten Harry Hole er hardkokte noir-romaner om en etterforsker som strever med å holde seg selv samlet og Nesbøs *MacBeth*, basert på Shakespeares beryktede tragedie, er et skoleeksempel på noir. Hans to bøker om brødrene Roy og Carl Opgard i *[[Kongeriket (bok)|Kongeriket]]* og *Kongen av Os*, kan forøvrig vises til for å understreke slektskapet mellom noir og gotikk. Gotisk litteratur er i motsetning til hardkokt-sjangeren overlesset.  

## Referanser
Sheba Deireragea

**Sheba Deireragea** (født 28. mai 1986 i Denigomodu) er en naurisk vektløfter, som stiller i 75-kilosklassen.

Deirerageas første internasjonale suksess var under Samveldelekene 2002 i Manchester, hvor hun vant tre bronsemedaljer. Under Arafura Games 2005 i Darwin i mai 2005 vant hun gull i sin vektklasse i både junior- og seniorklassen.

Deireragea deltok for første gang i et vektløftings-VM i november 2005, i Doha, Qatar, som eneste nauruer ved siden av Yukio Peters. Her kom hun på fjortendeplass. I Samveldelekene 2006 vant hun sølvmedalje, etter australske Deborah Lovely.
Levkippos

**Levkippos** (også *Levkipp*; født på 400-tallet f.Kr. i Milet, Elaia eller Abdera i Trakia) var en gresk filosof.

## Liv og virke
Diogenes Laertius skriver at Levkippos var elev av Parmenides' disippel, Zenon fra Elea

Levkippos og eleven Demokrit regnes som grunnleggere av atomismen, men det er ukjent hvor mye Levkippos bidro med. Faktisk er så lite kjent om Levkippos at det lenge ble antatt at han bare var et pseudonym Demokrit brukte. Demokrit er derimot godt dokumentert, og siden han videreførte og videreutviklet Levkipps muligens rudimentære fundament, tilskrives teorien ofte Demokrit.

De fleste omtalene av tidlig gresk atomisme fra antikken refererer til Demokrit eller til begge i fellesskap. Epikur går så langt som å benekte at det fantes en filosof ved navn Levkippos, mens Aristoteles helt klart krediterer Levkippos for å ha lagt grunnlaget til atomismen. Nyere historieforskning går ut fra at han har eksistert.

## Atomismen
Levkippos utviklet formodentlig sin teori som svar på Zenons kjente paradoks om at bevegelse er en logisk umulighet, siden en mengde kan deles opp i uendelige mange fragmenter, og en uendelig mengde fragmenter kan ikke traverseres på en endelig tidshorisont. Zenon mente derfor at all endring er en illusjon, men Levkippos løste paradokset ved hjelp av en doktrine som sa at verden er bygd opp av ''atomoi'', grunnleggende og udelelige partikler med tomrom mellom. Tomrommet beskrev atomistene som «ingenting», som en negasjon av materie, og dette er den første kjente beskrivelsen av det som i dag kalles vakuum. Ifølge atomistene oppstår forandring/bevegelse på det observerbare planet når atomene reorganiseres i nye kombinasjoner, mens atomene selv forblir uendret. I atomistenes versjon kan ikke atomene smelte sammen, men rikosjetterer når de kolliderer. Siden alle makroskopiske objekter er stadig skiftende kombinasjoner av atomer, er alt vi ser og erfarer foranderlig og forgjengelig, mens atomene selv varer evig.

Opphavsmannen til den kjemiske atomlæren John Dalton valgte navnet «atom» på de minste bestandsdelene da han i 1803 presenterte atomlæren for Manchesters litterære og filosofiske selskap.

## Litteratur
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Tekstutdrag , pinselpark.org
Liste over ordførere i Skjerstad

**Skjerstads ordførere** er en liste over ordførere i tidligere Skjerstad kommune (i 1905 ble Fauske kommune fradelt og i 2005 ble resten av kommunen innlemmet i Bodø kommune).

## Se også
*Skjerstad
*Kommunestyrevalg og folkeavstemninger i Skjerstad 1945-2003
*Kommunestyrerepresentanter i Skjerstad 2003-2005

## Referanser


## Kilder
*
*
*Bodøhistorie.no
Feng Shui (andre betydninger)

**Feng Shui**, eller **feng shui**, kan vise til:

*En gammel kinesisk innredningskunst, se feng shui
*Et rollespill, se Feng Shui (rollespill)
*En skrekkfilm fra 2004, se Feng Shui (film)
*«Sjanse» i Hongkong-utgaven av brettspillet Monopol heter «feng shui».
W.C. Brøgger

**Waldemar Christofer Brøgger** (1851–1940) var en norsk geolog og universitetsrektor.

## Bakgrunn og virke
Brøgger ble født den 10. november 1851 i Christiania. Han tok artium ved Christiania Katedralskole i 1869 og anneneksamen i 1870. Deretter studerte han realfag og zoologi under professor Theodor Kjerulf. Hans tidlige forskning ledet til avhandlingen *Über Apatitvorkommnisse im südlichen Norwegen* (sammen med Hans Reusch, 1875). Brøgger ble så umiddelbart ansatt i Norges geologiske undersøkelse som assistent og arbeidet vesentlig på Korsika og Elba.

Han ble amanuensis ved Universitetets mineral-kabinett (1876), stipendiat (1878) før han i 1881 ble utnevnt til professor i geologi og mineralogi ved Stockholms högskola. Han overtok Kjerulfs professorat i Christiania (1890) og ble der til 1917 for å vie seg til forskning i sin helhet. Fra 1906 til 1911 var han universitetets første rektor.

Han var en viktig person under unionsoppløsningen med Sverige rundt 1905. Professor Brøgger ble sendt til Stockholm som hemmelig agent for å se de svenske reaksjonene.

Waldemar Christofer Brøgger var sønn av boktrykkeren Anton Wilhelm Brøgger og i ekteskap (1878) med Antonie Wilhelmine Sofie Scheel Siewers (1854-1933) far til arkeologen og politikeren Anton Wilhelm Brøgger, farfar til forfatteren og forlagsmannen Waldemar Brøgger og oldefar til antropologiprofessoren og skribenten Jan Brøgger.

## Priser og utmerkelser

Brøgger mottok en rekke ordener og utmerkelser for sitt virke. Han ble i 1895 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden og ble i 1902 forfremmet til kommandør med stjerne. I 1911 ble han tildelt storkorset av St. Olavs Orden «for videnskabelig fortjeneste og fortjeneste av Universitetet». Han fikk storkors av Finlands hvite roses orden, var kommandør av første klasse av den svenske Nordstjerneordenen og ridder av Dannebrogordenen. Han ble utnevnt til kommandør av den franske Æreslegionen og av Italias kroneorden. Brøgger var innehaver av 1. klasse av Den prøyssiske krones orden og 2. klasse av den russiske Sankt Stanislaus-ordenen.

Brøgger ble utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Heidelberg, Universitetet i Glasgow (1901), Universitetet i Oxford, Universitetet i Cambridge og Stockholms universitet.

I tillegg til ulike ordener og æresdoktorgrader har han mottatt en rekke priser:

* 1890 – Wallmarkska priset, fra Kungliga Vetenskapsakademien i Sverige.
* 1891 – Murchisonmedaljen, fra Geological Society of London.
* 1911 – Wollastonmedaljen, fra Geological Society of London.
* 1927 – Gunnerusmedaljen, fra Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.

Brøggerhalvøya, Brøggerbreane og Brøggertinden på Spitsbergen er oppkalt etter ham. Brøgger er også avbildet på et norsk frimerke.

2. september 2011 ble bygningen som huser Geologisk museum på Tøyen i Oslo offisielt døpt om til Waldemar C. Brøggers hus, i anledning UiOs 200-årsjubileum.

## Se også

* Brøggerprisen
* Brøggermedaljen

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*