open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tysk mesterskap i skiskyting 2016

**Tysk mesterskap i skiskyting 2016** ble arrangert fra 2. til 4. september på Sparkassenarena Osterzgebirge i Altenberg og fra 8. til 11. september på DKB-Ski-Arena i Oberhof. Det tyske mesterskapet i skiskyting har siden 2002 vært arrangert på rulleski på sensommeren, av hensyn til terminlisten i skiskyting.

I kvinneklassen dominerte Franziska Preuß, Maren Hammerschmidt og Vanessa Hinz, der Franziska Preuß vant to øvelser individuelt og fikk gull i stafett, samt at hun vant sammenlagt i mesterskapet. I herreklassen vant Simon Schempp sprinten og jaktstarten, mens Arnd Peiffer vant fellesstarten, og sammenlagtkonkurransen i mesterskapet. 

Det ble også arrangert et spesiallangrenn, som også var åpen for langrennsløpere, men denne øvelsen inngikk ikke i sammenlagtkonkurransen. 

Sammenlagtkonkurransen (tysk: *Pokalwertung*) ble kåret ved at utøverne fikk poeng ut ifra plassering i de ulike skiskytterøvelsene.

## Tidsplan

## Sammenlagtkonkurranse (Pokalwertung)
I hver øvelse gis utøverne poeng, tilsvarende Verdenscupen i skiskyting, der den utøveren med flest poeng vinner sammenlagt. Poengene gis som følger:  

## Resultater
### Kvinner
#### Sprint (7,5 km)

#### Jaktstart (10 km)

#### Langrenn (6 km)

#### Stafett (3 × 6 km)

#### Fellesstart (12,5 km)

#### Sammenlagt

### Menn
#### Sprint (10 km)

#### Jaktstart (12,5 km)

#### Langrenn (10,5 km)

#### Stafett (3 × 7,5 km)

#### Fellesstart (15,5 km)

#### Sammenlagt

## Kilder
Resultater Oberhof:
* Sammenlagt menn
* Sammenlagt kvinner
* Fellesstart menn
* Fellesstart kvinner
* Stafett kvinner
* Stafett menn
* Spesiallangrenn kvinner
* Spesiallangrenn menn

Resultater Altenberg
* Sprint kvinner
* Sprint menn
* Jaktstart kvinner
* Jaktstart menn

## Eksterne lenker
* Det tyske skiforbundet - Skiskyting
Cafe Colette

***Cafe Colette*** er et britisk spionmelodrama fra 1937 regissert av Paul L. Stein. Manset ble skrevet av Eric Maschwitz og Walford Hyden. Dialogen ble skrevet av Val Gielgud. Paul Cavanagh spiller den mannlige hovedrollen som Ryan. Norskfødte Greta Nissen spiller den kvinnelige hovedrollen som Vanda Muroff, en russisk prinsesse. *Cafe Colette* ble hennes siste film.

## Fakta om filmen
Filmens alternative tittel var *Danger in Paris*.

## Rolleliste

*Paul Cavanagh - Ryan 
*Greta Nissen - Vanda Muroff 
*Sally Gray - Jill Manning 
*Bruce Seton - Roger Manning 
*Paul Blake - Ethelred Burke 
*Donald Calthrop - Nick 
*Dino Galvani - Josef 
*Fred Duprez - Burnes 
*Cecil Ramage - Petrov 
*C. Denier Warren - Konferansier

## Referanser og fotnoter


## Eksterne lenker
*
Fondsbu

**Fondsbu** ligger sørvest i Jotunheimen. Hovedhuset i Fondsbu het opprinnelig «Den glade vandrer» og ble bygd i 1932 og eid av Eidsbugarden hotell. Det var den gang ment for de som ikke passet inn blant «fiffen» på hotellet, der dresskoden var smoking (til nød mørk dress) til middag.

1 1989 kjøpte Fondsfinans hytta og navnet Fondsbu så dagens lys. Siden 1993 har DNT leid hytta for 1 kroner per år som et symbolsk beløp.
CD Aves

**Clube Desportivo das Aves** er en fotballklubb fra byen Aves i Santo Tirso i Portugal. Klubben ble stiftet i 1930. Klubben spiller sine hjemmekamper på Estádio do CD Aves som har en tilskuerkapasitet på 5 441.

## Sesonger

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Karl Sandvold

**Karl «Kalle» Sandvold** (født 14. mars 1924, død 11. september 2002) var en norsk fotballspiller som spilte for Kapp IF. Han spilte fire B-landskamper (ett mål) for Norge i 1951 og 1952.

## Referanser
Øystein Glumra

**Øystein Glumra** (*Øystein Glumra*, *Øystein Ivarsson*) var en norsk småkonge på Opplandene eller Vestlandet på 800-tallet. Han var far til Sigurd Øysteinsson, jarl av Orknøyene, og Ragnvald Øysteinsson Mørejarl

I innledningen til Orknøyingenes saga, nedskrevet på 1200-tallet, er det gitt en mytisk historie om avstamningen til orknøyjarlene, og til Øystein Glumra, far til den første jarlen. Ifølge denne skal han nedstamme fra naturguddommen *[[Fornjot]]*, far til *Kåre*, far til *Froste*, far til *[[Snø den gamle]]*, far til *[[Torre]]*, far til *[[Gor]]*, far til *Heite*, far til *Sveide sjøkonge*, far til *Halvdan den gamle*, far til *Ivar Opplendingejarl* som var Øysteins far. Hva som er historisk og hva som er mytisk kan vi ikke vite, men sannsynligvis har Øystein vært jarl eller småkonge i Opplandene på Harald Hårfagres tid,det vil si siste halvdel av 800-tallet.

Det er hevdet at Øystein var gift med en datter av Ragnvald Heidumhære, Harald Hårfagres søskenbarn og konge i Vestfold.

## Referanser
Dilwaratemplene

**Dilwaratemplene** (gujarati: અાબુના દેલવાડા) er en gruppe på fem jaintempler som befinner seg på fjellstasjonen Ābu i Aravallifjellene i distriktet Sirohi i delstaten Rajasthan i det vestlige India, nær grensen til delstaten Gujarat. Det første av disse templene ble bygd i året 1031 e.Kr av Vimal Shah, en minister under kong Bhimdev I (1022&ndash;1064), som tilhørte chaulukyadynastiet. Det yngste tempelet ble bygd i årene 1458 og 1459 av Mandlik og hans familie. I tillegg finnes det en sjette mindre struktur som ble bygd i 1582.

Templene er kjent for sin bruk av marmor og sine avanserte marmorutskjæringer, og har blitt betegnet som de vakreste janistiske pilegrimssteder i verden. De har overdådige inngangsportaler, og en enkelhet i arkitekturen som reflekterer jainverdier som ærlighet og mangelen på personlig status basert på kastevesenet. Templene befinner seg midt i en rekke skogskledde åser, og en høy vegg omkranser tempelkomplekset. Detaljerte ornamenter sprer seg over de minutiert utskårne tak, døråpninger, søyler og panåer.

## Fem templer
Der er i alt fem templer, som hvert enkelt har sin unike egenart. Hvert tempel er oppkalt etter landsbyen hvor det befinner seg. Templene er:

*Vimal Vasahi, dedikert til den første tirthankara, Rishabha.
*Luna Vasahi, dedikert til den 22. tirthankara, Neminatha.
*Pithalhar, dedikert til den første tirthanka Rishabha.
*Parshvanath, dedikert til den 23. tirthankara, Parshvanatha.
*Mahavir Swami, dedikert til den siste tirthankara, Mahāvīra.

De mest berømte templene er Vimal Vasahi og Luna Vasahi.

## Referanser


## Litteratur
* 1. september 2003
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* Dilwara -A Legendary Marble Temple
* The Delwara Temples at Mount Abu Jaina Architecture in India, kapittel 1
Trigonostigma somphongsi

***Trigonostigma somphongsi*** er en art av strålefinnede fisk som er endemisk til Thailand.
Den finnes i elvene Chao Phraya og Mae Klong. Den blir ca. 3 cm lang.

## Eksterne lenker
*
The Christmas Carol

***The Christmas Carol*** er en kort lavbudsjetts TV-film fra 1949 regissert av norskfødte Arthur Pierson. Han adapterte også Charles Dickens' roman *A Christmas Carol* fra 1843. Den heter på norsk *[[En julefortelling]]*. Filmen komprimerer Dickens' roman til en lengde på litt over 25 minutter. Det blir påstått at det er *«den eldste bevarte streite adapsjonen av historien for fjernsyn»*. 

*A Christmas Carol* ble opprinnelig laget som et syndikert program, som ble sendt på 22 stasjoner i USA første juledag i 1949. Det ble sponsret av Magnavox og representerte selskapets første bruk av reklame på fjernsynet. I 1952 ble filmen ervervet av Consolidated Television Sales for videre syndikasjon.

Filmen blir betraktet som primitiv etter moderne standarder. Ebenezer Scrooges navn blir feilstavet som *Ebeneezer* både i rulleteksten og på gravsteinen. 

Vincent Price er fortelleren. Taylor Holmes spiller rollen som Scrooge. *A Christmas Carol* inneholder en tidlig opptreden av Jill St. John, ni år gammel og kreditert som Jill Opphenheim, i rollen som Missie Cratchit.

## Rolleliste
*Taylor Holmes - Ebeneezer Scrooge
*Pat White - Bob Cratchit
*Robert Clarke - Fred
*Earl Lee - Marleys gjenferd
*Nelson Leigh - Fortidens ånd
*Joe Battista - Scrooge som gutt
*George James - Nåtidens ånd
*Queenie Leonard - Mrs. Cratchit
*Mike Miller - Peter Cratchit
*Karen Kester - Belinda Cratchit
*Jill Oppenheim - Missie Cratchit
*Bobby Hyatt - Tiny Tim
*Connie Cavendish - Martha
*Jack Nestle - Fremtidens ånd
*Paul Maxey - Tykk gentleman
*Leonard Carey - Tynn gentleman
*Anne Howard - Caroline
*The Mitchell Choirboys

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wanna One

**Wanna One** var en koreansk guttegruppe under YMC Entertainment. Gruppen besto av de elleve medlemmene Kang Daniel, Park Ji-hoon, Lee Dae-hwi, Kim Jae-hwan, Ong Seong-wu, Park Woo-jin, Lai Kuan-lin, Yoon Ji-sung, Hwang Min-hyun, Bae Jin-young og Ha Sung-woon. Gruppen ble til gjennom et survival show kalt Produce 101. Wanna One ble oppløst 31 desember 2018. men hadde sin siste konsert i januar 2019

## Medlemmer
*Yoon Ji-sung (윤지성) 8. Mars 1991 (Alder 28)
*Ha Sung-woon (하성운) 22. Mars 1994 (Alder 24)
*Hwang Min-hyun (황민현) 9. August 1995 (Alder 23)
*Ong Seong-wu (옹성우) 25. August 1995 (Alder 23)
*Kim Jae-hwan (김재환) 27. Mai 1996 (Alder 22)
*Kang Daniel (강다니엘) 10. Desember 1996 (Alder 22)
*Park Ji-hoon (박지훈) 29. Mai 1999 (Alder 19)
*Park Woo-jin (박우진) 2. November 1999 (Alder 19)
*Bae Jin-young (배진영) 10. Mai 2000 (Alder 18)
*Lee Dae-hwi (이대휘) 29. Januar 2001 (Alder 17)
*Lai Kuan-lin (라이관린) 23. September 2001 (Alder 17)

## Albumer
### Minialbum
* *1×1=1 (To Be One)* (2017)
* *1-1=0 (Nothing Without You) (2017)*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Citroën DS

:*Se [[DS Automobiles]] for bilmerket 
*'Citroën DS*' er en familiebil fra [[Citroën]]. Bilen blir gjerne omtalt som «padda».

Den ble tegnet av [[Flaminio Bertoni]] (1903–1964) og André Lefèbvre (1894–1964).

DS19 (1955–69) etterfulgte [[Citroën Traction Avant]] (1934–57) og arvet dens 1,9 liters motor, mens DS21 (1965–) hadde en litt større motor på 2,2 liter (2175 cc). DS23 kom i 1973 med 2,35 liters (2347 cc) motor. Ellers kom den som stasjonsvogn (Break/Familiale), i forlenget utgave (*Pallas*) og uten tak (*Chapron convertible*).

Enklere og rimeligere varianter var ID19 (1957–1969) og *D'' (1970–75). Fra 1967 kom de med frontlykter som svingte i samme retning som framhjulene.

Av nesten 1,5 millioner solgte biler ble rundt 5 000 solgt i Norge, der norsk entusiastklubb ble stiftet i 1984.


1967 Citroen ID19B pic2.JPG | 1967 ID 19 B
Citroen DS20 (1973) - 14596322541.jpg | 1973 DS 20
1971 Citroën D Spécial sedan (28123936773).jpg | 1971 D Special
1974 Citroen DS 23 Safari station wagon (6108134771).jpg | 1974 DS 23 Safari 
Croisette DS 19 de 1961.JPG | 1961 DS 19 
Citro%C3%ABn_ID_-_Schraubertag_2012_068.jpg | ID dashboard

* 

## Referanser
Verdenscupen i alpint 2017/18 — Super-G menn — Beaver Creek

**[[Verdenscupen i alpint 2017/18|Det andre Super-G rennet for menn]] gikk i amerikasnke [[Beaver Creek]] fredag 1 desember 2017**. I år hadde de flyttet slik at Super-G gikk på fredag og utfor på lørdag. I motsetning til tidligere år hvor utfor har gått på fredag og super-G på lørdag.
## Resultater

## Eksterne lenker
Offisiell resultatliste
Thøger Nordbø

**Thøger Heinrich Leon Nordbø** (1904–1994) var en norsk fotballspiller. Han var første nordmann som spilte profesjonell fotball da han i 1932/33 spilte én sesong for  i Paris.

Nordbø vokste opp i strøket rundt Waldemar Thranes gate og debuterte på A-laget til Frigg i 1924.  Nordbø spilte tre landskamper på Norges herrelandslag i fotball i 1928: Finland-Norge 3. juni 1928, Sverige–Norge 7. juni 1928 og Norge–Danmark 17. juni 1928. Han spilte to landskamper i 1935: Norge–Ungarn 31. mai 1935 og Danmark–Norge 23. juni 1935.

Nordbø la opp i 1938 og var senere leder for uttagningskomiteen (UK) i Fotballforbundet.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Boys Will Be Girls

***Boys Will Be Girls*** er en britisk filmkomedie fra 1938 regissert av Gilbert Pratt. Manuset ble skrevet av Clifford Grey, H.F. Maltby, Syd Courtenay og Jack Bird. Det bygde på en historie av Evelyn Barrie. I rollene ses blant andre Bill Jenkins, Nellie Wallace og Gretha Woxholt, som senere ble kjent under navnet Greta Gynt.

## Handling
En mann må slutte å røyke og drikke for å kunne motta sin arv, men arven viser seg å være en sjimpanse.

## Rolleliste
(Kun krediterte)

*Leslie Fuller - Bill Jenkins 
*Nellie Wallace - Bertha Luff 
*Greta Woxholt -  Roberta 
*Constance Godridge - Ernestine 
*Sybil Allen - Edwina
*Georgie Harris - Roscoe 
*Judy Kelly - Thelma 
*D.J. Williams - George Luff 
*Toni Edgar-Bruce - Mrs. Jenkins (kreditert som Toni Bruce)
*Syd Crossley- Nolan 
*Syd Courtenay - Bookum
*Nina Olivette - Danserinne (kreditert som Olivette)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Verdenscup 3 – 3000 meter kvinner

**[[Verdenscupen på skøyter|Verdenscup]]runde nummer tre av [[Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18|sesongen 2017/18]] i [[hurtigløp på skøyter]] for kvinner på  meter** i Olympic Oval i Calgary, Canada fredag den 1. desember 2017.

Distansen ble vunnet av japanske Miho Takagi på 3.57,09 foran de to nederlandske løperne Antoinette de Jong på andreplass og Ireen Wüst på tredjeplass. Gruppe B ble vunnet av nederlandske Carlijn Achtereekte foran japanske Ayaka Kikuchi på andreplass og canadiske Brianne Tutt på tredjeplass.

## Medaljevinnere

## Resultater

## Funksjonærer
* Overdommer var Dan Immerfall, USA.

* Starter var Bruce Lanser, USA for gruppe A og Brad Bates, Canada for gruppe B.

## Referanser




## Eksterne lenker
* Menyside for parsammensetning og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe A : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
** Gruppe B : Parsammensetning, passerings- og rundetider i parrekkefølge og resultater på live.isuresults.eu.
* Resultater på www.SpeedSkatingStats.com (engelsk) og på www.SchaatsStatistieken.nl (nederlandsk).

* Resultater for gruppe B på SpeedskatingResults.com på engelsk
Forsvarets fellestjenester

**Forsvarets fellestjenester**, forkortet **FFT**, er en av 13 driftsenheter i Forsvaret. Enheten består av elleve avdelinger. 
*   Forsvarets avdeling for regelverk og dokumentasjonsforvaltning
*   Forsvarets økonomisenter
*   Forsvarets sikkerhetsavdeling
*   Forsvaret kommunikasjon
*   Forsvarets forum
*   Forsvarets museer 
*   Forsvarets musikk
*   Forsvarets tros- og livssynskorps
*   Forsvarets kommandantskap
*   Akershus kommandantskap
*   Tillitsvalgtordningen i Forsvaret

## Se også
* Politiets fellestjenester

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tysk mesterskap i skiskyting 2015

**[[Tysk mesterskap i skiskyting]] 2015** ble arrangert fra 4. til 6. september på Hohenzollern Skistadion i Langdorf og fra 11. til 13. september på Chiemgau-Arena i Ruhpolding. Det tyske mesterskapet i skiskyting har siden 2002 vært arrangert på rulleski på sensommeren, av hensyn til terminlisten i skiskyting. 

Sammenlagtvinnere ble Arnd Peiffer i herreklassen og Franziska Hildebrand i dameklassen.

## Tidsplan

## Resultater

### Kvinner

#### Sprint (7,5 km)

#### Jaktstart (10 km)

#### Stafett (3 × 6,0 km)

#### Fellesstart (12,5 km)

### Menn

#### Sprint (10 km)

#### Jaktstart (12,5km)

#### Stafett (3 × 7,5 km)

#### Fellesstart (15 km)

## Kilder
* Resultater sprint kvinner og menn
* Resultater jaktstart kvinner og menn
* Resultater stafett kvinner og menn
* Resultater fellesstart kvinner og menn
Greta Gynts filmografi

**[[Greta Gynt]]** (født **Margrethe Woxholt** 15. november 1916 i Kristiania, nåværende Oslo, død 2. april 2000 i London) var en norsk sanger, danser og skuespiller.

#### Spillefilmer

## Reklamefilmer

## TV

## TV-serier
Av disse seriene er det bare *The Adventures of Robin Hood* som har blitt sendt på norsk TV. Den norske tittelen var *Robin Hood*.

## Referanser
Gunnar Røsbø

**Gunnar Røsbø** er en norsk tidligere kroppsbygger fra Bergen. Han var aktiv på 1970- og 1980-tallet, og ble kjent for de utviklede underarmene sine. Opp gjennom karrieren hans har han konkurrert mot kjente kroppsbyggere som Lee Haney, Mike Mentzer og Paul Grant. Hans største seier var i 1981, da han vant European Amateur Championships - IFBB, HeavyWeight. Han kom på andreplass i World Amateur Championships IFBB Heavyweight, hvor han tapte for Lee Haney.

## Referanser
Frederik Vittinghof

**Frederik (Friedrich) lensbaron Vittinghof** (kaldt **Scheel**) (1624–1691) var en dansk overhoffmester, godseier og landdrost i Pinneberg.

Han var sønn av Werner von Vietinghoff og hustru Margrethe Budde, datter av oberst Friderich Godslefsen Budde (1589-1650) og Anne Axelsdatter Urup (1595 Vapnø slott, Halland-1674 Trondheim). I 1654 ble han ansatt som hoffjunker under kong Frederik III, 1660 kammerjunker og senere samme år kammerherre. I 1657 ble han rittmester i oberst Ecksteins regiment i Norge. I 1660 ble han utnevnt til råd og landdrost i Pinneberg og kjøpte året etter herregården Eskebjerg på Fyn, som han senere - i 1680 - fikk opprettet til baroni under navnet *Scheelenborg*. Da prinsesse Ulrikke Eleonore i 1680 giftet seg med kong Karl XI av Sverige, fulgte han henne som guvernør for hennes hoffstat. Senere utnevntes han til hennes overhoffmester, en stilling han bekledde frem til 1684, samme år som han ble ridder av Dannebrogordenen.

## Ekteskap og familie
Han var gift med Eleonore Marie Sehested (egentlig: Sested) (født i Mecklenburg 1630, død på Birkholm 4. juni 1696), datter av Cai Sested (Sehestedt) til Mönchneverstorff og Anna v. Ahlefeldt (1592-1645). Parets store besittelser gikk etter Vittinghofs død over til datteren Sophie Charlotte (1666–1732), gift med general Schack Brockdorff (1652–1730), som arvet baroniet. Paret Vittinghofs epitafium, bekostet av datteren, ses i Sankt Knuds kirke i Odense, hvor han er avbildet en face og hun bak ham i profil i en portrettmedaljong. Gravminnet er tilskrevet Thomas Quellinus.

## Referanser
RTVE

**Corporación de Radio y Televisión Española, S.A.** (norsk oversettelse: *Det spanske radio- og tv-selskapet*), forkortet **RTVE**, er Spanias statlige allmennkringkastingsselskap for radio og fjernsyn. Selskapet består av to underenheter: Televisión Española (TVE), som produserer fjernsyn, og Radio Nacional de España (RNE) som produserer radio. RTVE finansieres delvis over det spanske statsbudsjettet, resten hentes inn gjennom ulike avgifter.

## Historie
RTVE har røtter tilbake til 1937 da Radio Nacional de España (RNE – *Spanias riksradio*) startet sendinger fra byen Salamanca. I starten fungerte radioen som et propagandaverktøy for nasjonalistene under den spanske borgerkrigen. Senere ble radioen tatt over av Francisco Francos regime. I 1955 ble RTVE medlem i Den europeiske kringkastingsunion og ble del av Eurovisjonsnettverket i 1960.

Fjernsyn startet opp i Spania i oktober 1956, og i 1973 ble radioselskapet RNE og tv-selskapet Televisión Española (TVE) slått sammen under paraplyselskapet Servicio Público Centralizado RadioTelevisión Española. Etter Francos død i 1975 og den påfølgende demokratiseringen av Spania gjennomgikk kringkasteren en rekke omstruktureringer og endringer. I 1980 ble RTVE omgjort til en selvstendig organisasjon og eget rettssubjekt. I 2007 ble kringkasteren omorganisert nok en gang, til dagens RTVE.

## Om selskapet

### Avdelinger
* Televisión Española (TVE) – fjernsynsorganisasjonen 
* Radio Nacional de España (RNE) – radioorganisasjonen 
* Instituto Radio Televisión Española – Instituttet for spansk radio og fjernsyn
* Orquesta Sinfónica y Coro de RTVE – RTVEs symfoniorkester og kor
* Radiocadena Española (RCE) – RTVEs andre radionettverk mellom 1979 og 1987. RCE ble fusjonert med RNE i perioden 1987–1989.

### Oppgaver og formål

Som statlig rikskringkaster skal RTVE øke forståelsen og kunnskapen om demokrati og konstitusjonelle prinsipper. Selskapet skal også sikre objektivitet, sannferdig informasjon og sørge for at ulike synspunkter og meninger får slippe til. RTVE skal også tilrettelegge for offentlig debatt og ytringsfrihet og fremme Spanias ulike kulturer og språk.

### Økonomi
Fra 1950-årene og frem til 2010 var RTVE sterkt avhengig av reklameinntekter. Etter opprettelsen av private tv-kanaler i 1990, ble det tøffere konkurranse om reklameinntektene og seerne og lytterne. Den økte konkurransen førte RTVE ut i en vanskelig økonomisk situasjon som har ført til flere endringer i selskapets organisering og finansiering.

Fra 1. januar 2010 har 50 prosent av RTVEs utgifter blitt finansiert over det spanske statsbudsjettet. Resten hentes inn gjennom en skatt på 0,9 prosent på mobilabonnementer, 3 prosent av inntektene til frie, private tv-kanaler og 1,5 prosent av inntektene til betal-tv-kanaler. I 2018 har RTVE et budsjett på rundt 1 milliard euro. 

Per 2018 er Rosa María Mateo direktør for RTVE.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hedvig av Slesvig-Holsten-Gottorp

**Hedvig** (også **Hedwig**) (født 23. desember 1603 på Gottorp, død 22. mars 1657 i Nürnberg) var prinsesse av Slesvig-Holsten-Gottorp og pfalzgrevinne av Sulzbach.

Hun var datter av hertug Johan Adolf på Gottorp og hustru Augusta av Danmark, datter av kong Frederik II av Danmark og Norge. I juli 1620 ble hun i Husum i Sydslesvig gift med August (1582–1632), pfalzgreve af Pfalz-Sulzbach. Hun fødte syv barn,  den eldste sønnen, Christian August (1622–1708), arvet farens titel ved dennes død i 1632. Hedvig døde i 1657, og ble begravet ved siden av sin ektemann i fyrstegraven i St. Martins katedral i Lauingen (Donau).

## Referanser
Anna Dorothea av Slesvig-Holsten-Gottorp

**Anna Dorothea** (født 13. februar 1640 på Gottorp, død 13. mai 1713 samme sted) var prinsesse av Slesvig-Holsten-Gottorp og i kort tid abbedisse i Quedlinburg. 

Anna Dorthea var datter av hertug Federik III og hustru Marie Elisabeth av Sachsen. Den 7. desember 1783 ble hun valgt til coadjutorix i Quedlinburg. Hun etterfulgte Anna Sophia av Hessen-Darmstadt som prinsesse-abbedisse, men allerede i 1684 møtte hun motstand fra Anna Dorothea von Sachsen-Weimar (1657–1704) som, støttet av stiftets beskytter, kurfyrste Johan Georg III av Sachsen, sørget for at sistnevnte overtok abbedissetittelen, med keiserlig sanksjon året etter.  

Anna Dorothea brevkorresponderte i flere år med sin søster Hedvig Eleonora, dronning av Sverige. De siste år av sitt liv var hun blind. Hun døde den 13. mai 1713 på Gottorp og ble bisatt i Slesvig domkirke. 

## Referanser
France 2

**France 2** (norsk oversettelse: *Frankrike 2*) er Frankrikes største statlige tv-kanal. Kanalen eies av det statlige kringkastingsselskapet France Télévisions, som også driver kanalene France 3, France 4 og France 5. France Télévisions deltar også i de flernasjonale tv-kanalene ARTE og Euronews. I 2021 var France 2 landets nest største med en markedsandel på 14,7 prosent.

## Bakgrunn

### Historie
France 2 startet prøvesendinger i januar 1964 og regulære sendinger i april samme år, da under navnet *RTF Télévision 2*. Kanalen var andrekanalen til den daværende franske statlige kringkasteren Radiodiffusion-télévision française (RTF), senere ORTF. Senere samme år ble kanalen omdøpt til *La Deuxième Chaîne* (den andre kanalen). Regulære fargesendinger startet 1. oktober 1967, som den første tv-kanalen i Frankrike. Kanalen kringkastet med SECAM-systemet. 

I 1974 ble det franske kringkastingsselskapet ORTF delt opp i syv ulike organisasjoner – blant annet tre fjernsynsselskaper: TF1, Antenne 2 og FR3 – dag kjent som France 3. Dagens France 2 er den direkte etterkommeren til Antenne 2. I 1981 ble kringkastingsmonopolet til de tre kanalene hevet, og en rekke privateide kanaler, blant andre Canal+, etablerte seg i det franske tv-markedet. Mens fisjonen av ORTF var ment å stimulere til økt variasjon og konkurranse mellom TF1 og Antenne 2, skjedde det motsatte. For å nå flest mulig seere og holde på annonsørene i den økte konkurransen, valgte både TF1 og France 2 å satse på brede underholdningsshow, amerikanske tv-serier og såkalt lettere programmer.

## Omstruktureringer etter 1989
I 1987 ble TF1 privatisert, og de franske statseide kanalene som Antenne 2, ble hardt presset. De statlige kanalene mistet 30 prosent av sin markedsandel mellom 1987 og 1989. I et forsøk på å redde de statlige kanalene, ble Antenne 2 og FR3 slått sammen i ett felles selskap: France Télévisions. I 1992 ble kanalene omdøpt til henholdsvis France 2 og France 3.

De to kanalene økte sine markedsandeler til 41 prosent i 1995, og France 2 var sterkt avhengig av reklame- og sponsorinntekter. Særlig var konkurransen med den tidligere søsterkanalen TF1 sterk, og begge kanalene sendte store underholdnings- og nyhetsprogrammer samtidig. 

France 2 og de andre statlige kanalene har vært finansiert gjennom en kringkastingsavgift og reklame. Fra 2010 har tv-reklamen på kanalen gradvis blitt utfaset, først på kveldstid og siden på dagtid.

7. april 2008 gikk France 2 over til bredskjermformat (16:9), og en HD-utgave av kanalen (*France 2 HD*) ble lansert 1. juli 2008. I dag er France 2 Frankrikes nest største tv-kanal, med en markedsandel på 14,7 prosent i 2021. Hovedkonkurrenten TF1 er størst med 19,7 prosent.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Kasper Stadaas

**Kasper Stadaas** (født 1994) er en norsk langrennsløper som konkurrerer i Ski Classics. Han representerer Idrettslaget Heming og Team Aker Dæhlie. Han har tidligere representert Rekruttlandslaget, Team Veidekke og Team Ragde Charge.

Hans beste resultat i verdenscupen i langrenn er en 5.-plass fra sprinten i Drammen 7. mars 2018.

I 2022 vant han La Diagonela og Årefjällsloppet og ble nummer to i Marcialonga.

Sammen med Harald Astrup Arnesen gikk han på Hemings lag som tok gull på lagsprint under norgesmesterskapet på ski 2022 på Lygnasæter. 2.plass gikk til Byåsen (Buvarp/Klæbo) og 3.plass Strindheim (Skaanes/Northug).

I 2023 vant han Jizerská padesátka, som regnes som ett av de fire monumentene i Ski Classics. Han ble nummer tre i Vasaloppet.

I sesongen 23/24 vant han fire renn i Ski Classics, og hadde ledertrøyen store deler av sesongen. Han endte som nummer to sammenlagt. Han vant blant annet La Diagonela også i 2024.

Han vant Marcialonga i 2026.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hadselfjordtunnelen

**Hadselfjordtunnelen** er en foreslått undersjøisk veitunnel under Hadselfjorden mellom Hadseløya i Vesterålen og Austvågøya i Lofoten. Forbindelsen vil erstatte fergesambandet Melbu–Fiskebøl og gi en halvering i reisetid mellom Svolvær og Stokmarknes, fra en og en halv time i dag til 45 minutter i fremtiden. Hadselfjordtunnelen regnes ikke som en fastlandsforbindelse ettersom den går mellom to øyer som begge allerede har sine fastlandsforbindelser over Hinnøya. Lokalt er det likevel et ønske å binde distriktene Lofoten og Vesterålen sammen med en fast veiforbindelse.

Tunnelen var et alternativ da Lofotens fastlandsforbindelse ble planlagt, men løsningen ble den gang forkastet på grunn av fjordbredden på omtrent 5 kilometer og sjødybden på bortimot 200 meter. Lofast ble i stedet lagt østover Austvågøya og Hinnøya. Planene har i ettertid igjen kommet frem.

Statens Vegvesen har vurdert to alternativer, ett på hver side av dagens ferjesamband. Det østre alternativet gir en tunnel på 14-15 kilometer, fra Jenslibukta ved E10 syd for Fiskebøl til østsiden av Husbykollen øst for Melbu på Hadseløya. Det vestre eller ytre alternativet gir en tunnel på 11-12 kilometer fra Hadselsanden på Austvågøya til like nord for Melbu. De lange tunnelene skyldes nye krav til maksimal stigning i tunneler, som ikke kan overstige 5 prosent. Til sammenligning har Sløverfjordtunnelen på E10 en stigning på 8 prosent. Begge tunnelalternativene antas å en kostnad på rundt 6 mrd. kroner, mens en broforbindelse antas å koste rundt 15 mrd. kroner og regnes som urealistisk.

## Kilder
* – Hadselfjordtunnelen vil koste seks milliarder, blv.no 
* – Hadselfjordutredningen kommer i mars 2018, lofotposten.no
* Vil binde Lofoten og Vesterålen sammen, nrk.no
* Kostbart med bru over Hadselfjorden, vegvesen.no
Ålov Årbot

**Ålov Årbot** (Ca. 885 – ca. 935) var datter til kong Harald Hårfagre og hans kone Gyda Eiriksdatter. Hun ble gift med mørejarlen Tore Teiande, sønn av Ragnvald Mørejarl. Ålof og Tore "Teiande" ble stamforeldre til den vestlandske Ynglinga-greinen Galte som hadde setegard på Hatteberg i dagens Rosendal gjennom sønnen Ljot Toresson (ca. 910). Rike arkeologiske funn fra vikingtiden er funnet på Hatteberg, men området er i dag ikke nevneverdig arkeologisk utgravd. 

Ålof og Tore fikk og datteren Bergljot Toresdatter som ble gift med ladejarlen Sigurd Håkonsson, og som ble mor til Håkon Sigurdsson (Håkon jarl).

Harald Hårfagre var gift flere ganger, og er tillagt en rekke barn. Med Gyda hadde han ifølge sagaen flere barn:
*Ålov
*Rørek
*Sigtrygg
*Frode
*Torgils

## Referanser
France 3

**France 3** (norsk oversettelse: *Frankrike 3*) er en av Frankrikes statlige tv-kanaler. Kanalen eies av det statlige kringkastingsselskapet France Télévisions, som også driver kanalene France 2, France 4 og France 5. France 3 er bygget opp av en rekke regionale tv-kanaler, og i 2021 var den Frankrikes tredje største tv-kanal med 9,4 prosent markedsandel.

## Bakgrunn

Forløperen til France 3, *La 3e Chaîne Couleur*, begynte sine sendinger 20. desember 1972. Kanalen ble en sentralkanal for ORTFs regionale tv-kanaler og sendte kun i farger. I begynnelsen sendte kanalen kun tre timer hver kveld og nådde rundt en firedel av den franske befolkningen – kanalen dekket hovedsakelig Paris, Ile-de-France og landets nordlige regioner.

I 1974 ble det franske kringkastingsselskapet ORTF delt opp i syv ulike organisasjoner – blant annet tre fjernsynsselskaper: TF1, Antenne 2 og FR3 – forløperen til France 3. *FR3* var en forkortelse for France Régions 3, og kanalen fikk ansvar for å drifte og utvikle 22 regionale tv-stasjoner og 29 regionale radiostasjoner, fordelt på elleve kringkastingssentre. 

### Omorganiseringer
I 1980-årene ble det franske tv-markedet radikalt endret. TF1 ble privatisert, og en rekke private tv-kanaler ble etablert. Antenne 2 og FR3 tapte terreng i tv-markedet, blant annet mistet de 30 prosent av sin markedsandel mellom 1987 og 1989. I et forsøk på å redde de statlige kanalene, ble Antenne 2 og FR3 slått sammen i ett felles selskap: France Télévisions. I 1992 ble kanalene omdøpt til henholdsvis France 2 og France 3. I 1998 inngikk France 3 et samarbeid kanalen TPS om å lansere en satellittkanal kalt *Régions*. Fra 2000–2005 ble France 4, France 5 og France Ô med i selskapet France Télévisions.

I januar 2009 ble France 3 og de andre offentlige kanalene reklamefrie mellom klokken 20.00 og 06.00, siden har tv-reklamene forsvunnet helt fra France Télévisions' kanaler.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tore Bergstøl

**Tore Bergstøl** (1884–1970) var en norsk lærer og folkeminnesamler fra Vigmostad. Anno 1900 startet han innsamling av gjenstander, gamle sagn og opplysninger om tradisjoner fra Vigmostad. På grunnlag av dette materialet, utga han åtte bøker.

## Oppvekst og virke
Bergstøls barndom var preget av farens tidlige død og familiens vanskelige økonomi etter en konkurs.

Bergstøl valgte lærerutdannelse som livsvei: I 1906 gikk han ut fra lærerskolen i Kristiansand, og arbeidet som lærer i Konsmo i to år. Fra 1908 til 1911 var han lærer i Søgne. Han var lærer ved Buskerud folkehøgskole 1911 til 1912, deretter lærer ved Borge fortsettelsesskole fra 1912 til 1916, for så fylkesskolelærer ved Numedal fylkesskole fra 1916 til 1934.

I 1926 og 1930 utga han bøkene *Atterljom, I og II : Folkeminne fraa smaadalane kring Lindesnes*. Videre mottok han tre statsstipend til innsamling av mer folklore i Vest-Agder. Bergstøl samlet inn folkeminner i stor stil, fra rundt år 1900, og disse funnene er i dag en viktig del av Lindesnes Bygdemuseums historiske samlinger.

## Bibliografi
* *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2006120600080 Atterljom : folkeminne fraa smaadalane kring Lindesnes I]* Oslo : Norsk folkeminnelag, 1926 
* *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008051304132 Atterljom : folkeminne fraa smaadalane kring Lindesnes II]* Oslo : Norsk folkeminnelag, 1930 
* *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2008051304132 Atterljom : folkeminne frå smådalane kring Lindesnes III]* Oslo : Norli, 1959
* *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2012010208018 Vigmostadboka. 1 : Gardar og ætter]* Mandal: Trykki Salvesen, 1957
* *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2016112348529 Vigmostadboka. 2 : Nærings- og kulturlivet]* Mandal : Trykki Salvesen, 1960
* *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2016063008040 Konsmoboka. 1 : Gardar og ætter]* Mandal : [s.n.], 1964
* *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2017100648018 Konsmoboka. 2 : Nærings- og kulturlivet]* Konsmo : [s.n.], 1966
* *[https://urn.nb.no/URN:NBN:no-nb_digibok_2012052208000 Numedalslågens historie : utg. i anledning av fløtningsforeningens hundreårsjubileum for Nedre Lågen 1859-1959 og Øvre Lågen 1866-1966]* Mandal : [s.n.], 1964

## Referanser


## Eksterne lenker
* Nasjonalbiblioteket: Tore Bergstøl
France 4

**France 4** (norsk oversettelse: *Frankrike 4*) er en av Frankrikes statlige tv-kanaler. Kanalen eies av det statlige kringkastingsselskapet France Télévisions, som også driver kanalene France 2, France 3 og France 5. France 4 er tilgjengelig via digitalt bakkenett, kabel-tv, satellitt og IPTV, og kanalen hadde i 2021 en markedsandel i det franske tv-markedet på 0,8 prosent. Kanalen har sendinger på morgenen, om formiddagen og om ettermiddagen, og deler frekvens med Culturebox som sender fra 20.10–05.00.

## Bakgrunn
Forløperen til France 4 var kanalen *Festival* som ble opprettet 24. juni 1996. Kanalen startet som en satellittkanal for den franske kabelleverandøren TPS, der France Télévisions var en av eierne. I 2001 begynte Frankrike å bygge ut sitt digitale bakkenett for fjernsyn, og France Télévisions besluttet å restrukturere sine kanaler for å kunne tilby en bukett av kanaler i det nye digitale tilbudet. Resultatet var seks kanaler: France 2 og France 3, France 5, Arte og La Chaîne Parlementaire. Den siste kanalplassen gikk til *Festival*. I 2005 ble kanalen omdøpt til France 4 og sender i dag underholdning, idrett, filmer og serier. Kanalen begynte å sende i bredskjermformat i juli 2009 og HD i oktober 2011.

I januar 2009 ble France 4 og de andre offentlige kanalene reklamefrie mellom klokken 20.00 og 06.00, siden har tv-reklamene forsvunnet helt fra France Télévisions' kanaler.

## Culturebox

***Culturebox*** er en tv-kanal under France Télévisions, som fokuserer på kulturprogrammer innen kunst, dokumentarer, film og musikk. Den startet opprinnelig som et kulturelt nettsted under France 3 i oktober 2008. Nettstedet tilbød nett-tv med opptak av nasjonale og regionale nyheter. Den 19. juni 2013 ble nettstedet den kulturelle plattformen til France Télévisions og tilbød programmer som teaterforestillinger og konserter, og noen ble sendt direkte. I 2016, etter lanseringen av tv-kanalen France Info, fikk kanalen et eget  kulturnyhetsprogram kalt *Culturebox*, presentert av Leïla Kaddour-Boudadi.

Under koronapandemien kunnngjorde France TV at kulturfeltet skulle prioriteres høyere og flyttes til France 4 for å «støtte kulturen». Den 1. februar 2021 ble Culturebox lansert som en egen kanal i Frankrike etter nedsteningen av France Ô. Etter dette besluttet den franske kulturministeren at kanalen skulle få større sendeflate og overta deler av frekvensen til France 4. Siden 3. mai 2021 har kanalen sendt daglig fra klokken 20.10 til 05.00 dagen etter.

Blant annet overførte kanalen semifinalene i Eurovision Song Contest 2021 og gjorde det samme i 2022. I perioden februar–april 2021 hadde kanalen i snitt 25,6 millioner seere per måned.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Natalja Terentjeva

**Natalja Mikhajlovna Terentjeva** (født **Neprjajeva**; 1995) er en russisk langrennsløper som vant verdenscupen i langrenn sesongen 2021/22.

## Karriere
Hun debuterte i verdenscupen i Lahtis 1. mars 2014.

Under U23-VM på ski 2018 i Goms tok hun bronse på sprinten, bak Tiril Udnes Weng og Nadine Fähndrich. Hun var med på OARs lag som tok bronse på 4 × 5 kilometer stafett under vinter-OL 2018 i Pyeongchang. Hun vant U-23-cupen sesongen 2017/18.

Hun tok sin første verdenscupseier da hun vant 10 km fristil i Toblach under Tour de Ski 2018/19. Hun ble nummer to sammenlagt i Tour de Ski 2018/19 og Tour de Ski 2019/20 og gikk helt til topps i Tour de Ski 2021/22.

I vinter-OL 2022 i Beijing gikk hun inn til sølv på den innledende øvelsen 15 km med skibytte. Therese Johaug tok gull, og Teresa Stadlober tok bronse.

Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 mislikte Neprjajeva sterkt at russiske utøvere ikke var velkomne i verdenscuprenn i Holmenkollen.  

Hun vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2021/22.

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
France 5

**France 5** (norsk oversettelse: *Frankrike 5*) er en av Frankrikes statlige tv-kanaler. Kanalen eies av det statlige kringkastingsselskapet France Télévisions, som også driver kanalene France 2, France 3 og France 4/Culturebox. France 5 er tilgjengelig via digitalt bakkenett, kabel-tv, satellitt og IPTV, og kanalen hadde i 2021 en markedsandel i det franske tv-markedet på 3,3 prosent.

## Bakgrunn

France 5 het tidligere La Cinquième (*Den femte*) frem til januar 2002. Kanalen startet sendinger i desember 1994 og sendte utdanningsprogrammer. Deler av France 5s sendeflate ble brukt av kanalen Arte. I 2000 ble La Cinquième inkorporert i det franske kringkastingsselskapet France Télévisions. 

I 2001 begynte Frankrike å bygge ut sitt digitale bakkenett for fjernsyn, og France Télévisions besluttet å restrukturere sine kanaler for å kunne tilby en bukett av kanaler i det nye digitale tilbudet. Resultatet var seks kanaler: France 2 og France 3, France 4, Arte og La Chaîne Parlementaire. Den siste kanalen var France 5 som fikk sitt nåværende navn 7. januar 2002. 

France 5 og sender døgnet rundt – hovedsakelig faktaprogrammer, dokumentarer og debatter. Bare i 2003 sendte France 5 nærmere 4000 timer med dokumentarer. France 5 gikk over til digitale sendinger i november 2011. 

I januar 2009 ble France 5 og de andre offentlige kanalene reklamefrie mellom klokken 20.00 og 06.00, siden har tv-reklamene forsvunnet helt fra France Télévisions' kanaler.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Friedrich av Slesvig-Holsten-Gottorp

**Friedrich** (også **Frederik**)(født 17. juli 1635 på Gottorp, død 2. august 1654 i Paris) var arving til den gottorpske hertugtittel, bror til den senere svenske dronning Hedvig Eleonora. 

Han var eldste sønn av hertug Frederik III av Slesvig-Holsten-Gottorp og hustru Marie Elisabeth av Sachsen. Under en dannelsesreise døde han av feber i Paris den 2. august 1654. Hans arvtager og yngre bror Johann Georg, døde også på en utenlandsreise, litt over et år etter. Hertugtittelen gikk derfor videre til den yngre broren Christian Albrecht. 

Gripsholm slott har et maleri av arveprins Friedrich, malt av Jürgen Ovens. 

## Referanser
France Ô

**France Ô** (norsk oversettelse: *Frankrike Ô*) var en av Frankrikes statlige tv-kanaler. Kanalen var eid av det statlige kringkastingsselskapet France Télévisions, som også driver kanalene France 2, France 3, France 4 og France 5. France Ô var tilgjengelig via digitalt bakkenett, kabel-tv, satellitt og IPTV, og kanalen hadde i 2017 en markedsandel i det franske tv-markedet på 0,6 prosent. I 2020 ble kanalen lagt ned på grunn av lave seertall. 

## Bakgrunn
Kanalen sendte programmer fra Frankrikes oversjøiske departementer og regioner samt oversjøiske samfunn til France métropolitaine. Kanalens søsterkanal i landets oversjøiske regioner heter *Outre-Mer 1ère*.

France Ô het tidligere *RFO Sat* og sendte vanligvis ni timer daglig. I 2005 ble kanalen omdøpt til France Ô for å samsvare med de andre kanalene til France Télévisions. Bokstaven *O* står for *Outre-mer* (oversjøisk), og cirkumfleksen skal illustrere at kanalen var åpen for all verdens aksenter og dialekter. Samtidig skal cirkumfleksen understreke at kanalen ikke skal leses som *France null*. 

I januar 2009 ble France Ô og de andre offentlige kanalene reklamefrie mellom klokken 20.00 og 06.00, siden har tv-reklamene forsvunnet helt fra France Télévisions' kanaler.

### Nedleggelsen
I juli 2018 kunngjorde den franske regjeringen at France Ô skulle legges ned på grunn av stadig lavere seertall. Sendeslutt var satt til 9. august 2020, mot slutten av Sommer-OL 2020. Siste sendedag ble imidlertid endret til 24. august, på grunn av koronaviruspandemien som også utsatte de olympiske lekene til 2021. Det siste programmet som ble sendt på France Ô var en reprise av konserten *L'Outre-mer fait son Olympia 2019.* Etter dette sendte kanalen en loop med reklamer for France Télévisions' portal for de oversjøiske territorier, kjent som «Portail des Outre-mer La 1ère». Kanalens signal ble kuttet for godt 2. september 2020.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Anton Jørgen Andersen

**Anton Jørgen Andersen** (10. oktober 1845 – 9. september 1926) var en norsk komponist og cellist.

Han var født i Kristiansand og var elev av den svenske komponisten og musikkteoretikeren Johan Lindegren (1842-1908). Andersen var cellist i teaterorkestrene i Trondheim og Kristiania (Oslo).

I 1871 ble han ansatt ved *[[Kungliga Hovkapellet]]* ved Stockholmsoperaen, og han var førstecellist og fiolinist fra 1876. Fra 1876 til 1911 underviste han i cello og kontrabass ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm, hvor han også ble utnevnt til professor i 1912. I 1882 ble han medlem av Kungliga Musikaliska Akademien.

Han har blant annet komponert en cellosonate (1877), et konsertstykke for cello og kontrabass, og fem symfonier hvorav en for 14 celloer og 3 kontrabasser. Han har også skrevet stykker for piano og sanger for mannskor.

## Referanser
Meløya (Kristiansund)

**Meløya** er en liten øy i Kristiansund kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal fylke. Øya ligger nordøst i kommunen. Posisjonen blir videre mellom Gomalandet adskilt ved Dunkarsundet; og Skorpa som den har veiforbindelse med via en steinfylling (fyllingen har åpning for gjennomstrømming av sjøvann).  
Arealet er på 41 dekar. Øya har bruforbindelse over Dunkarsundet og er utbygd med eneboliger og noe sjørelatert industri.
Ābu

**Ābu** er en fjellstasjon i Aravallifjellene i distriktet Sirohi i delstaten Rajastan i vestlige India, nær grensen til Gujarat. Fjellet danner et distinkt platå som er 22 km langt og 9 km bredt. Den høyeste fjelltoppen er Guru Shikhar, 1,722 meter over havet. Abu blir kalt en «oase i ørkenen», ettersom den er kilden til mange elver, innsjøer, vannfall og eviggrønne skoger. Den nærmeste jernbanestasjon er Abu Road jernbanestasjon, som befinner 28 km unna.

## Referanser
Carl Julius Lorch

**Carl Julius Lorck** (født 18. mai 1829 i Trondhjem, død 28. oktober 1882 i Kristiania) var en norsk maler.

Han var født i Trondheim. Han var ett år ved militærakademiet i Christiania (Oslo). I 1852 flyttet han til Düsseldorf hvor han studerte under Karl Ferdinand Sohn og Adolph Tidemand mellom 1853 og 1858.Han er representert med to bilder i Nasjonalmuseet.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Armenias offentlige radio

**Armenias offentlige radio** (armensk: Հայաստանի Հանրային Ռադիո, *Hayastani Hanrayin Radio*; forkortet **Armradio**) er Armenias offentlige radiostasjon. Selskapet begynte sine radiosendinger i 1926 og er et av landets største kringkastingsselskap. Armenias radio driver fire orkestre. Sammen med Armenias offentlige tv-selskap er Armenias offentlige radio medlem av Den europeiske kringkastingsunion.

## Bakgrunn
I september 1926 begynte selskapet sine første radiosendinger, et 25-minutters langt program, kalt *Jerevans stemme*. De første testprogrammene sendte stort sett folkemusikk og lokalnyheter. Året etter begynte kanalen å sende regelmessige programmer, og sendenettet ble stadig utvidet utover Jerevan. Først i 1962 hadde hele Armenia radiodekning.

I 1947 startet Armradio opp sin andre radiokanal som i hovedsak sendt musikk, informasjon og nyheter. Samme år startet  selskapet opp med sendinger til armenere i utlandet via kortbølger. I 1967 begynte selskapet med faste utenlandssendinger gjennom *International Public Radio of Armenia*.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
Bulgarias nasjonale radio

**Bulgarias nasjonale radio** (bulgarsk: Българско национално радио, *Bălgarska natsionalno radio*; forkortet БНР, **BNR**) er Bulgarias statlige radiokringkaster. Selskapet driver to nasjonale og ni regionale radiokanaler samt en internasjonal radiosender som sender på elleve språk. Radioselskapet finansieres med statsstøtte. 

## Kanaltilbud

### Nasjonale
* **Horizont**: BNRs største kanal. Sender døgnet rundt, blant annet nyheter, debatter og musikk.
* **Hristo Botev**: Kulturkanal med klassisk musikk, jazz, dokumentarer, forskning, kunst og debatter. 

### Regionale kanaler
* Radio Blagoevgrad 
* Radio Burgas 
* Radio Kırcali 
* Radio Plovdiv 
* Radio Shumen 
* Radio Sofiya 
* Radio Stara Zagora 
* Radio Varna 
* Radio Vidin 

### Internasjonale
* Radio Bulgaria

## Se også
* Bulgarias nasjonale fjernsyn

## Referanser


## Eksterne lenker
* Offisielt nettsted
Jaintempel

Et **jaintempel** er et tempel for tilhengere av jainismen.. I Gujarat og det sørlige Rajastan brukes begrepet **Derasar**, i Karnataka brukes begrepet **Basad**. Navnet jaintempel er generelt brukt i Sør-India, såvel som i Maharashtra. Sanskritordet er vasati, og betyr en institusjon som også er residens for lærde som er tilknyttet tempelet.

## Referanser
Hans Jørgen Darre

**Hans Jørgen Darre** (1803–1874) var biskop i Nidaros bispedømme fra 1849 til 1860. I årene før dette hadde han ledet det første lærerseminaret i Klæbu, og bygd dette opp til et pedagogisk senter.

## Liv og virke
### Prest
Hans Jørgen Darre ble i 1828 prest som sin far Jacob Hersleb Darre, og begynte som personelkapellan for sin far i Klæbu. I 1833 overtok han som sokneprest i prestegjeldet. I løpet av 1830-tallet fant bispedømmet at det var behov for et lærerseminar i stiftet, og valget for plassering falt på Klæbu, mye på grunn av Darre. Seminaret startet i januar 1839 med Darre som bestyrer og lærer, og all undervisning foregikk i prestegården.

### Biskop
Darre var en svært god lærer, og gjorde seminaret til et pedagogisk sentrum, men han ble utslitt av arbeidet, og da bispesetet var ledig i 1848, ønsket han å bli biskop. Han fikk støtte fra prostene i bispedømmet, men alle de andre biskopene var imot at han skulle bli biskop. Kirkestatsråden var nå Nidaros', og Darres, tidligere biskop Hans Riddervold, og i 1849 utnevnte han Darre til sin etterfølger.

Darre opplevde omtrent samtidig å bli enkemann og satt tilbake med fire mindreårige barn. Han led i tillegg av kraftig leddgikt.

Likevel satte han igang med den mest grundige rekken av bispevisitaser til da. Han var innom nesten alle soknene to ganger i løpet av bispetiden sin, og fokuserte særlig på skole og utdanning i visitasene sine.

Da kong Karl IV ville la seg krone i Nidarosdomen i 1860 led Hans Jørgen Darre både av leddgikten og en blærebetennelse. Han mente han ikke ville klare å utføre kroningen, og søkte om avskjed fra embedet, noe han fikk fra 11. juli 1860.

De resterende årene han levde brukte han mye tid i Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab der han holdt flere foredrag. Han var leder for selskapet i to perioder (1851-55 og 1870-72) Han gav også ut bøker, blant annet boken *Kong Sverre og Norge paa hans Tid* (1869).

## Utgivelser
**Kortfattet Udkast for det i Klæbo Præstegjeld oprettede Skolelærerseminariums Virksomhed*, 1838
**Kong Sverre og Norge paa hans Tid. En historisk Skildring til Læsning for Folket*, 1869
**Religiøse Smaadigte*, 1870

## Utmerkelser
*1849 - Ridder av St. Olavs Orden 

## Referanser


## Se også
*Darre

## Eksterne lenker
*Biografi i Norsk Biografisk Leksikon
Nils Alstrup Dahl

**Nils Alstrup Dahl** er navnet til flere personer:

* Nils Alstrup Dahl (1911–2001), teolog
* Nils Alstrup Dahl (1876–1940), maler 
* Niels Griis Alstrup Dahl (1778–1852), prest, opplysningsmann, politiker og stortingsrepresentant
* Niels Griis Alstrup Dahl (offiser) (1777-1834), major og stortingsmann