open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Let Me

«**Let Me**» er den niende sangen på albumet «Music of the Sun» av sangerinnen Rihanna. Sangen er skrevet av Evan Rogers, Carl Sturken, Mikkel SE, Tor Erik Hermansen og Makeba Riddick og er produsert av StarGate.
Jack Egan

**Frank Joseph Floyd** alias **Jack Egan** (født 27. mai 1878 i Philadelphia i Pennsylvania, død 15. mars 1950) var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis. 
 
Eagan vant to olympiske medaljer i boksing under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i vektklassen lettvekt bak sin landsmann Harry Spanger og på tredjeplass i weltervekt.  
 
I november 1905 ble sølv- og bronsevinneren Jack Egan diskvalifisert av AAU på grunn av at han bokset under falskt navn, han het egentlig Frank Joseph Floyd. Dette førte til at Russell van Horn ble sølvmedaljevinner og Peter Sturholdt som kom på fjerdeplass fikk bronse i vektklassen lettvekt. I weltervekt ble det ikke noen endring, unntatt Egan som mistet sin bronsemedalje, av medaljene ettersom begge tapende semifinalistene hadde fått bronse.

## Eksterne lenker
*
Amaral

**Amaral** er en musikkduo fra Zaragoza i Spania. Gruppen består av Eva Amaral (vokalist) og Juan Aguirre (gitarist). De skriver sangene sine sammen. Eva Amaral startet som trommeslager i en annen gruppe, før hun i 1997 slo seg sammen med Aguirre for å skrive eget materiale. Musikken kalles ofte poprock, men blandes ofte med latinske rytmer, folkrock, synth og poetisk lyrikk, og spesielt tradisjonell spansk folk. Juan Aguirre ble født i San Sebastián (også kjent som Donostia) i Guipúzcoa-provinsen i Spania. Han tilbrakte barndommen i byen Gros og bor per 2008 i Zaragoza.

## Diskografi
Amaral hadde per 2012 gitt ut seks studioalbum:
*1998 – *Amaral*
*2000 – *Una pequeña parte del mundo*
*2002 – *Estrella de mar*
*2005 – *Pájaros en la cabeza*
*2008 – *Gato negro dragón rojo* (dobbeltalbum)
*2011 – *Hacia lo salvaje*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Benz Velo

**Benz Velo** er en bil som ble produsert av Karl Benz i perioden 1894–95. Bilen etterfulgte den trehjulete Patent Motorwagen, som var den første bilen som ble solgt kommersielt. 

Velo hadde fire hjul, og ble solgt fra 1894. Denne og Duryea Motor Wagon, som ble patentert i 1895, regnes som de første standardiserte bilene &ndash; 134 identiske Benz Velo ble produsert i 1895.  

## Eksterne lenker
*
Lost!

«**Lost!**» er en sang av Coldplay, skrevet for albumet *[[Viva la Vida or Death and All His Friends]]*. Sangen lå på VG-lista topp 20 på 12.-plass i én uke (uke 47, 2008).

## Eksterne lenker
*
RS 41 «Christian Bugge»

**RS 41 «Christian Bugge»** er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet hos K. Christensen & Co i Risør i 1935. Den var den fjerde av i alt fjorten skøyter i Bjarne Aas-klassen som ble bygd for Redningsselskapet.

Ved sin død i 1931 testamenterte skipsmegleren Christian Bugge 100 000 kr til Redningsselskapet. Av dette beløpet ble halvparten brukt til å motorisere eldre redningsskøyter, mens den andre halvparten gikk til å bygge en ny skøyte.

## [[Rokta-forliset]]

«Christian Bugge» ble landskjent etter redningsdåden på Gallerskjæra 3. og
4. april 1938. Under dramatiske omstendigheter var den med på å redde halvparten av mannskapet på DS «Rokta».
«Christian Bugge» var den første redningsskøyta med radiosender om bord, og kringkastingen fulgte dramaet på nært hold. Rokta-forliset og redningsaksjonen ble en enorm mediebegivenhet i radioens tidlige dager. Skipper John Bakken og mannskap ble i etterkant hedret av H.M. Kongen og befolkningen langs hele kysten.

## Innsats som redningsskøyte

Frem til 1967 var «Christian Bugge» i tjeneste som redningsskøyte og berget 68 personer fra «den visse død», fire fartøy fra totalforlis og ga assistanse til totalt 685 fartøy.

## På fremmed kyst

Etter å ha blitt tatt ut av tjeneste i 1967, gikk «Christian Bugge» over i privat eie, og blant annet var den i mange år på Seychellene i Det indiske hav. I 1994 var den tilbake i Norge, først under dansk eier, men siden 2000 har den vært i norsk eie. Underveis har skøyta flere ganger gjennomgått omfattende restaurering og modernisering.

## Brann og nye restaureringsplaner

Den 5. desember 2002 ble «Christian Bugge» totalskadd i brann mens den lå til kai i Harøysundet i Fræna. Fordi fortøyningene brant drev skøyta fra land, og dette gjorde slukkingsarbeidet vanskelig. Det endte med at skøyta sank av vannmengdene som brannvesenet sprøytet for å slukke brannen. Det ble etterhvert konstatert at brannårsaken var bålbrenning kvelden før som hadde antent brygga og deretter skøyta.

Initiativ til å restaurere båten har ikke ført frem.

Båten ligger nå ved kai i Dolviken, Bergen.

## Litteratur

* Oddmund Ljone – *Menn fra havet*, J. W. Eides forlag 1956
* Andrew & Helen Smallwood – *Passage from Paradise*, 1988 – ISBN 0951366300
* Leo Oterhals – *Himmel over hav*, Lagunen 2003, – ISBN 9788290757200

## Referanser


## Eksterne lenker

* Bilde av fartøyet
* Offisiell hjemmeside for «Christian Bugge»
* Reportasje om brannen i «Christian Bugge»
Peder A. Eidberg

**Peder A. Eidberg** (født 21. november 1933 i Harstad, død 12. august 2013 i Bærum) var en norsk baptistisk teolog, pedagog og forfatter. Han tok teologisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1960, etter å ha studert ved Baptistenes teologiske seminar på Stabekk i Bærum og ved Baptist Theological Seminary, Rüschlikon i Sveits. I 1966 tok han også religionshistorie grunnfag.

I mer enn førti år var han lærer ved Baptistenes Teologiske Seminar, i perioden fra 1985 til 1992 var han rektor. I 1999 tok han teologisk doktorgrad ved Universitetet i Oslo på en avhandling  om Det Norske Baptistsamfunns bakgrunn, tilblivelse, historie og egenart til jubileet i 1902. I forbindelse med dette arbeidet hadde han flere forskningsopphold i utlandet, og i årene 1973 til 1975 var han forskningsstipendiat under NAVF, tilknyttet Teologisk fakultet ved Universitetet i Oslo.

Han har også vært leder av Baptistsamfunnets hovedstyre.

## Bibliografi
* *De norske baptisters historie* 2003 ISBN 82-510-0381-4
* *Det folk som kalles baptister* 1998 Doktoravhandling
* *Samfund i förändring – baptistisk identitet i Norden    under ett och ett halvt sekel* 1997 
* *En fagbibliografi* 1997 (1. utgave 1992)
* *Bergen baptistmenighet 100 år* 1970 ISBN 82-990191-0-9
* *Bibelsyn och bibeltro* 1966

## Kilder
* Magnar Mæland: *Peder A. Eidberg 75 år.* Omtale i Vårt Land 21. november 2008 side 44.

## Eksterne lenker
* Dr.theol. Peder A. Eidberg på siden Forskning ved Det teologiske fakultet
SOS (Rihanna-sang)

"SOS" er en sang innspilt av den barbadiske sangeren Rihanna fra hennes andre studioalbum, A Girl Like Me (2006). Den ble skrevet av Jonathan " J.R. " Rotem, E. Kidd Bogart og Ed Cobb, og produksjonen ble håndtert av Rotem. Den ble utgitt 14. februar 2006 som den første singelen fra albumet. "SOS " er en dansepop sang med innslag av dansemusikk, og inneholder et kompositorisk sample av "Tainted Love", en sang skrevet av Ed Cobb i 1965 og popularisert av Soft Cell. Kritikken av "SOS" var positiv, med de fleste musikkritikere lovpriste inkluderingen av "Tainted Love" sample. Noen kritikere sammenlignet "SOS" til Rihannas debutsingel, "Pon de Replay" (Music of the Sun, 2005).

"SOS " ble en kommersiell suksess. I USA, toppet den Billboard Hot 100 lista i tre uker på rad, og ble Rihannas første nummer en singel på lista. "SOS" nådde nummer én på den amerikanske Hot Dance Club Songs og Pop Songs. "SOS " ble sertifisert platina av Recording Industry Association of America for salg på over en million eksemplarer. Sangen var også vellykket i Europa samt Australia, hvor den tilbrakte åtte sammenhengende uker som nummer én.

Tre musikkvideoer ble filmet for "SOS"; bortsett fra den offisielle musikkvideoen, regissert av Chris Applebaum, ble det filmet kampanjevideoer for undertøysmerket Agent Provocateur og Nike. "SOS" ble fremført live på 2006 MTV EMA Awards i København, Danmark. "SOS" ble inkludert på settlisten av Good Girl Gone Bad Tour (2007-09) og The Last Girl on Earth Tour (2010-11), på den sistnevnte turneen utførte Rihanna en rock-inspirert versjon av sangen. The Chipettes covret sangen for 2011 filmen Alvin og gjengen: Chipwrecked og dens soundtrack.

## Listeplasseringer
RS 42 «Storebrand»

**RS «Storebrand»** (RS 42) er en tidligere redningsskøyte som ble bygget for Redningsselskapet hos Hans Christensen, Moen pr Risør i 1936. Den var den femte av i alt fjorten skøyter i Bjarne Aas-klassen som ble bygd for Redningsselskapet.

I 1944 deltok «Storebrand» i evakueringen av Finnmark under andre verdenskrig.

Frem til 1969 var «Storebrand» i tjeneste som redningsskøyte og berget 34 personer fra «den visse død», syv fartøyer fra totalforlis og gitt assistanse til totalt 767 fartøy.

Etter endt tjeneste for Redningsselskapet ble «Storebrand» solgt. Blant dem som har eid båten er Nils Christian Bang som også har vært formann i Den Norske Veteranredningsskøyteforening.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bilde av fartøyet
* Beretning om evakueringen av Finnmark i 1944
* .
William Michaels

**William Mayes Michaels** (1876–1934)  var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Michaels vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1904 i St. Louis. Han kom på tredjeplass i den tyngste vektklassen, tungvekt, bak sine landsmenn Samuel Berger og Charles Mayer.  Han tapte sin kamp på knockout mot Samuel Berger som siden vant finalen over Charles Mayer. Det var kun tre boksere, alle fra USA i den tyngste vektklassen.
 
## OL-medaljer
*  1904  St. Louis  Bronse i  boksing, tungvekt  USA

## Referanser


## Eksterne lenker
*
We Ride

"We Ride" er en sang av den barbadiske plateartisten Rihanna fra hennes andre studioalbum, A Girl Like Me (2006). Den ble skrevet av Makeba Riddick, Mikkel S. Eriksen og Tor Erik Hermansen, med produksjon av Stargate. Sangen ble utgitt den 21. august 2006 som albumets tredje singel. "We Ride" er en hiphop og soul sang. Kritikken av sangen var generelt positive, som de fleste anmeldere roste dens avslappende og bekymringsløse kvaliteter.

"We Ride" toppet seg inne i toppen førti på flere singel lister, inkludert Australia, Flandern og Vallonia regioner i Belgia og Storbritannia. Sangen toppet seg inne topp ti i Finland og New Zealand. Til tross for sviktende plassering på den amerikanske Billboard Hot 100 lista, nådde sangen nummer én på Hot Dance Club Songs lista og nummer 34 på Pop Songs lista. Sangens video ble regissert av Anthony Mandler, og filmet i Miami og Florida Keys. Videoen har Rihanna i ulike scener, inkludert på en strand, nattklubb og sosialt samvær med venner.

## Listeplasseringer
Break It Off

«**Break It Off**» er en sang av den barbadiske plateartisten Rihanna og den jamaicanske rapperen Sean Paul fra Rihannas andre studioalbum, A Girl Like Me (2006). Sangen ble skrevet av Sean Paul, Donovan Bennett, K. Ford og Rihanna, mens Don Corleon sto for produksjonen. Sangen ble utgitt 13. november 2006 som albumets fjerde og siste singel. «Break It Off» er en futuristisk pop - dancehall-sang, som er lagt oppå en elektro - reggae-beat. Kritikken av sangen var positiv, med anmeldere som lovpriste samarbeidet mellom Rihanna og Paul som en tilbakevending til røttene deres. «Break It Off» kom på singellistene i USA og Belgia. Den nådde nummer ni på den amerikanske Billboard Hot 100-lista og nummer én på Pop Songs. I Flandern-regionen i Belgia, nådde den nummer ti. Rihanna fremførte sangen på Radio One Big Weekend i 2007, og den var inkludert på setlisten på Good Girl Gone Bad Tour (2007-09), og ble senere tatt med på den medfølgende DVD-utgivelse, med tittelen Good Girl Gone Bad live.

## Listeplasseringer
William Nelson (bryter)

**William Nelson** var en amerikansk bryter som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Nelson vant en olympisk bronsemedalje i bryting fri stil under OL 1904 i St. Louis. Han kom på tredjeplass i den nest letteste vektklassen, fluevekt, bak sine landsmenn George Mehnert og Gustave Bauers. Det var kun tre deltakere i den nest letteste vektklassen, alle fra USA.         

## OL-medaljer
*  1904  St. Louis -  Bronse bryting, fluevekt fristil  USA

## Eksterne lenker
*
A Girl Like Me

***A Girl Like Me*** er et musikkalbum av sangerinnen Rihanna, utgitt i 2006. Det var hennes andre album.

Allerede i april 2006 ble *A Girl Like Me* utgitt, under 8 måneder seinere enn debutalbumets utgivelse. Albumet fikk 5.-plass på Billboard 200, og solgte 115&nbsp;000 eksemplarer den første uken – og har solgt til platinaplate. Singelen *«SOS»* kom på 1.-plass på Billboard-listen, og ble hennes aller første nr. 1-hit i USA. *A Girl Like Me* kom på nr. 1 i *Top Canadian Albums* (Canada), nr. 5 i *[[UK Albums Chart]]*(Storbritannia) og nr. 5 i *Irish Album Chart*(Irland) 

Den andre singelen, *«Unfaithful»*, ble en gigantisk verdensomspennende hit, og fikk gode plasser i listene verden over, blant annet USA, Canada, Sveits og Frankrike. *«Unfaithful»* var med-skrevet av Ne-Yo. Omsider ble singlene *«We Ride»* og *«Break It Off»* sluppet ut. Disse fikk mindre oppmerksomhet enn de andre singlene, men sistnevnte fikk en god niendeplass.

## Sporliste

;Bonusspor

## Kilder
* 
* 

## Eksterne lenker
*
Benjamin Spradley

**Benjamin Spradley** var en amerikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Spradley vant en olympisk sølvmedalje i boksing under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i den nest tyngste vektklassen, mellomvekt, bak sin landsmann Charles Mayer. Det var kun to boksere, begge fra USA i den nest tyngste vektklassen.

## OL-medaljer
* 1904  St. Louis  Sølv i  boksing, mellomvekt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
William Beckman

**William Beckman** (født 12. mai 1881, død 14. juni 1933) var en amerikansk bryter som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Beckman vant en olympisk sølvmedalje i bryting fri stil under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i den nest tyngste vektklassen, weltervekt, bak sin landsmann Charles Ericksen. Det var ti deltakere i vektklassen, alle fra USA.         

## OL-medaljer
*  1904  St. Louis -  Sølv bryting, weltervekt fristil  USA

## Eksterne lenker
*
Christian Børs (sjømann)

**Christian Børs** (født 1745, død 1826) var en norsk sjømann fra Bergen som i 1769 ble tatt til fange av algirske sjørøvere. Han ble solgt som slave og endte opp på slottet i Alger, hvor han fort steg i gradene. Etter 2 år, 7 måneder og 12 dager i fangenskap, ble han kjøpt fri ved innsamlede midler og returnerte til Bergen. Her ble han gift med Karen Teting, fikk en sønn i 1788 og kalte ham opp etter seg. Bergen Museum har tatt vare på den drakten Christian Børs brukte når han serverte kaffe på slottet. Da Børs døde i 1826, forfattet Johan Sebastian Welhaven en nekrolog.

## Referanser


## Se også
* Henrik Brandel
* Niels Moss

## Eksterne lenker
* Cato Guhnfeldt, «Nordmenn var slaver i Afrika», *Aftenposten*, 3. mai 2006.
* Bergen Sjøfartsmuseum om slaven Christian Børs
Christian Børs (forretningsmann)

:*Det finnes flere [[Christian Børs]]*

**Christian Børs** (1823–1905) var en norsk forretningsmann og velgjører.

Han emigrerte fra Bergen i 1848 forretningsmann til USA der han etter en tid i New York City flyttet til Boston og etablerte et agentur for jernvarer.  Han var svensk og norsk generalkonsul i Boston fra 1865 og fra 1871 i New York City. Fra 1878 til han 1890 drev han kun som konsular, men flyttet så til Paris. 

Han skjenket rike gaver og legater til fødebyen, blant en fontene til Nygårdsparken i Bergen i 1884.  Han hadde da i 1876 blitt ridder av St. Olavs Orden, så Konsul Børs' gate i Bergen ble oppkalt etter ham.  Etter store gaver til Redningsselskapet ble han også minnet gjennom redningsskøyta RS «Christian Børs II» (sjøsatt 1937).

## Familie
Han var sønn av Christian Børs (1788–1859) og Hanna Synnestvedt (1796–1872). Faren var gullsmed i Bergen.

Selv ble Christian først gift med Harriet Bayard (1836–1865), som var datter av senator Richard H. Bayard.

Etter noen år som enkemann giftet han seg i 1873 med Anna Collett (1832–1915) av slekta Collett. Sammen med Elizabeth Fedde etablerte hun Brooklyn sykehjem.

## Utmerkelser
Børs ble utnevt til ridder av St. Olavs Orden i 1876, og ble forfremmet til kommandør av 1. klasse den 21. januar 1890. Han var også kommandør av 1. klasse av den svenske Vasaordenen og ridder av Nordstjerneordenen.

## Portrettbyster
I 1903/1904 utførte billedhuggeren Ambrosia Tønnesen portrettbyster i marmor av Anna og Christian Børs. 

## Referanser
DS «Christian Børs»

**D/S «Christian Børs»** var et dampskip fra Vilhelm Torkildsens rederi i Bergen. Oppkalt etter konsul Christian Børs. Skipet var på 7000 tonn og hadde omkring 1905 et mannskap på 31 mann. Det hadde damp til å drive motoren, ni vinsjer og ankerløft. Det ble brukt i skiptrafikk under navnet D/S «Saphir» (Edvin Endresen, Stavanger) under andre verdenskrig. Skipet sank under slaget ved Narvik 10. april 1940. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Bilde av «Christian Børs»
Charles Tatham

**Charles T. Tatham** (født 3. september 1854 i New York, død 24. september 1939 død i New York)  var en amerikansk fekter som deltok under OL 1904 i St. Louis.

Tatham vant to olympiske sølvmedaljer i fekting under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i den individuelle konkurransen i kårde bak gullmedaljevinneren Ramón Fonst. Han var også med på laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i florett, det var kun to lag med tre fektere på hvert lag, de andre på sølvlaget var Charles Townsend og Arthur Fox. Tatham ble han nummer tre i den individuelle konkurransen i florett.

## OL-medaljer
* 1904  St. Louis -  Sølv i fekting, kårde
* 1904  St. Louis -  Sølv i fekting, florett lag 
* 1904  St. Louis -  Bronse i fekting, florett

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Enkaustisk maling

**Enkaustisk maling**, også kjent som **voksmaleri**, er en meget gammel maleriteknikk hvor fargepigment blir blandet med oppvarmet bivoks. Væsken eller pastaen blir deretter lagt på underlaget, vanligvis tilberedt treplate, skjønt seilduk og andre materialer ble også brukt.

Den enkleste enkaustiske blandingen kan bli gjort ved å blande pigmentfarger med smeltet bivoks, men det er andre oppskrifter som også kan bli benyttet — noen involverer andre typer av voks, dammarharpiks, linolje (linfrøolje), eller andre ingredienser. Rent, pulveriserte pigmenter kan bli kjøpt og brukt, men en del blandinger bruker oljemaling eller andre former for pigment.

Metallredskaper og spesielle pensler kan bli benyttet for å forme malingen før den stivner, eller oppvarmet metall kan bli brukt for å manipulere voksen straks den har stivnet på overflaten. I dag kan verktøy som varmelamper, varmepistol og andre metoder for å bruke varme tillate kunstnere å øke den tiden som de trenger for å arbeide med materialet. Ettersom voks er brukt som bindemiddel for pigmentet kan enkaustisk også bli skulptert i tillegg til malt. Andre materialer kan bli innstøpt eller benyttet som collage på overflaten, eller lagt i lag ved å bruke det enkaustiske mediet for klebe det til overflaten.

Denne teknikken var den som ble benyttet for gjøre *[[Fayyum-portrettene]]* i Egypt en gang rundt 100-300 e.Kr. Det samme var ikonet *[[Blachernitissa]]* og andre tidlige ikoner. I moderne tid har flere amerikanske kunstnere, blant annet Jasper Johns benyttet teknikken.

Enkaustisk kunst har opplevd en gjenoppblomstring siden 1990-tallet hvor folk bruker elektriske stekejern og oppvarmede stifter på ulike typer overflater, blant annet kort, papir og selv keramikk. Jernet produserer et mangfold av tilfeldige mønstre som kan oppfattes som kunstnerisk interessante, men teknikken er ikke begrenset til kun abstrakte mønstre, men kan også benyttes til å skape komplekse malerier som med andre maleriteknikker.

## Se også:

* Veggmaleri

## Litteratur
* Mayer, Ralph: *The Artist's Handbook of Materials and Techniques*. Viking Adult; 5. reviderte og oppdaterte utgave, 1991. ISBN 0-670-83701-6

## Eksterne lenker
* 
* 
* What Is Encaustic Painting?
* Early Icons from St. Catherine's, The Sinai 
*  Encaustic History and Process information
Azobenzen

**Azobenzen** er en kjemisk forbindelse som består av to fenyl ringer sammenbundet av en N=N dobbelbiding. 'Azobenzene' eller bare 'azo' utgjør en egen klasse av molekyler som inneholder en azobenzenstruktur, som kan tilhøre ulik funksjonell gruppe fra fenylringene.  Forbindelsene burde formelt kalles 'diazener', som er fargesterke og er brukt til fargestoff i ulike industrier.

## Litteratur

* 
* 
*
RS 43 «Astrid Finne»

**RS «Astrid Finne»** (RS 43) er en tidligere redningsskøyte bygget for Redningsselskapet i 1937 hos Anker og
Jensens verft i Vollen i Asker. Den var den sjette av i alt fjorten skøyter i Bjarne Aas-klassen som ble bygd for Redningsselskapet.

Frem til 1954 var «Astrid Finne» i tjeneste som redningsskøyte og berget 34 personer fra «den visse død», åtte fartøy fra totalforlis og gitt assistanse til totalt 469 fartøy.

«Astrid Finne» eies nå av den svenske seilforeningen *Mot Bättre Vetande* og går som skoleskip.

## Eksterne lenker
* Bilde av fartøyet
RS 45 «Christian Børs II»

**RS «Christian Børs II»** (RS 45) er en 61 fots skøyte. Skøyta er tegnet av Bjarne Aas  og ble bygget i 1937 som redningsskøyte av Gravdals Skipsbyggeri og Trelastforretning i Sunde i Kvinnherad. Fartøyet har både motor og seil som fremdriftsmiddel. Stokken til hovedmasten ble hentet fra en stor eik som stod plantet på eiendommen tilhørende Valen sinnssykeasyl.

Det innebar betydelig prestisje å bygge redningsskøytene på denne tiden. Da jomfruturen til Bergen skulle starte hadde et stort antall av bygdas innbyggere møtt opp på kaien for å overvære begivenheten, blant disse båtbyggeren Hans Gravdal som da var blitt 84 år. Det var hans bestefar Gunnar Gravdal som hadde startet båtbyggeriet på 1840-tallet, og «Christian Børs II» fikk byggenummer 290.

Dette var den andre redningsskøyta som var oppkalt etter konsul Christian Børs. Den første, RS «Christian Børs», var i 1936 blitt solgt til to argentinere.

Bjarne Aas tok utgangspunkt i Colin Archers farkoster, men mente at de hadde for dårlig bæring i akterskipet. Derfor la han ut akterskipet såpass mye at båten fikk en såkalt krysserhekk. Dette skulle gi bedre styring og hindre at båten gravde seg ned under tauing.  Båten var i Redningsselskapets tjeneste inntil den ble solgt i 1970. I den 33 år lange perioden ble 6 fartøy og 27 liv reddet. Antall fartøy som ble assistert, var 1140.

«Christian Børs II» ble først stasjonert på Solsvik på Sotra, men ble også brukt mange andre steder langs vestlandskysten med et mannskap på fire. Under andre verdenskrig deltok skøyta i den illegale virksomheten  I 1945 ble den disponert av Krigsskadetrygden.

På kvelden 3. desember 1955 ble «Christian Børs II» sendt på søk fra sin stasjon i Tananger etter to hummerfiskere som ikke var kommet tilbake etter å ha reist ut fra Randaberg på morgenen for å trekke teiner. Det viste seg at båten hadde fått motorstopp og var blitt slått mot en holme, hvorpå den ene av dem omkom, mens den andre ble stående på holmen i 21 timer før redningsskøyta til slutt kom til unnsetning. Blant de mange andre dramatiske oppdragene fortelles det om tur til Fedje for å hente en kvinne som var nær ved å føde. I den harde sjøen ble jordmoren slått ut av sjøsyke, og bestmannen på redningsskøyten måtte tre til og ta imot barnet ombord i båten.

Opprinnelig var skøyten utstyrt med en Union 100/140 HK motor, den kunne da gjøre 9-10 knop med motorkraft, men med seilkraft i tillegg kunne den komme opp i 15 knop. Motoren ble byttet i 1955 til en 220 HK motor fra General Motors.

Da skøyten ble solgt ble den omdøpt til *Ulefoss* av kjøperen Nils Aal, men i 1986 fikk den tilbake sitt opprinnelige navn. Den er nå i privat eie og hjemmehørende på Sotra. Den står på Riksantikvarens liste over verneverdige fartøy.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* RS 45 Christian Børs II Redningsselskapet
Charles Townsend

**Charles Fitzhugh Townsend** (født 1873, død 11. desember 1906) var en amerikansk fekter som deltok under OL 1904 i St. Louis.

Townsend vant en olympisk sølvmedalje i fekting under OL 1904 i St. Louis. Han var med på laget som kom på andreplass lagkonkurransen i florett. Det var kun to lag med tre fektere på hvert lag, de andre på sølvlaget var Arthur Fox og Charles Tatham. I den individuelle konkurransen i florett ble han utslått i den innledende runden. Townsend kom på femteplass i kårde.
## OL-medaljer
* 1904  St. Louis -  Sølv i fekting, florett lag

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Alizarin

**Alizarin Gul R** (kjemisk formel C13H8N3NaO5) er en gul farget azoforbindelse som fremstilles ved diazo koblingsreaksjon. Det leveres vanligvis som et natriumsalt. I ren form er det et rust-farget fast stoff.

Alizarin Gul R er en pH-indikator. Den gir gul farge for lavere pH enn 10.0, oransje mellom 10.1 og 12.0, og rød ved pH over dette.

Alizarin erstattet krapp som tidligere var brukt i tekstilindustrien til å farge tøy. Den syntetiske framstilingen baserer seg på en metode som ble oppdaget av de tyske kjemikerne Graebe og Liebermann i 1868.

## Referanser
William Grebe

**William F. Grebe** (født mars 1870, død ukjent) var en amerikansk fekter som deltok under OL 1904 i St. Louis.

Grebe vant to olympiske medaljer i fekting under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i den individuelle konkurransen i sabel bak gullmedaljevinneren Manuel Diaz. Grebe ble nummer tre i singlestick og i den individuelle konkurransen i florett ble han utslått i den innledende runden.

## OL-medaljer
* 1904  St. Louis -  Sølv i fekting, sabel
* 1904  St. Louis -  Bronse i fekting, singlestick

## Eksterne lenker
*
Thailandsk navneskikk

**Thailandsk navneskikk**. I motsetning til mange andre asiatiske land, er Thailands navneskikk nokså lik vestlig navneskikk. En thai har to navn: Et personlig fornavn og et slektsnavn (นามสกุล [na:m sa kun]), og de oppgis i rekkefølgen fornavn-etternavn (mens andre asiatiske land gjerne bruker rekkefølgen etternavn-fornavn). De fleste navn har en positiv betydning, og mange navn har sitt opphav i sanskrit og pali. Et etternavn kan kun innehas av en familie, noe som har gjort at det finnes en stor mengde etternavn, og at to personer som har samme etternavn er i slekt med hverandre. Frem til 2005, var det påkrevd at en gift kvinne tok ektemannens etternavn, men dette ble da endret slik at hun kunne beholde pikenavnet sitt.

Slektsnavn er relativt nye i Thailand: De ble først innført i 1913 av kong Vajiravudh, som selv laget flere av de etternavnene undersåttene hans skulle ha. Ettersom etternavn er såpass nye i Thailand er det fremdeles vanlig å referere til en person med denne personens fornavn. Den tidligere statsministeren Thaksin Shinawatra kalles for eksempel alltid «Thaksin». For å vise respekt nå man snakker med andre settes gjerne tittelen «khun» (คุณ) foran fornavnet (for personer av begge kjønn). I de fleste sammenhenger, vil thaiene bruke et kallenavn (ชึ่อเล่น – «lekenavn»). Dette er vanligvis et enstavelsesord, de fleste slike ord betyr noe, men noen har ingen mening. Kallenavn brukes i stedet for en persons egentlige navn i de aller fleste sammenhenger når det gjelder muntlig og uformell omtale, mens en persons ordentlige navn helst brukes i skriftlig og formell omtale. De fleste thaier introduserer seg selv med sitt kallenavn heller enn sitt egentlige navn. 

En grunn til at man gjerne bruker kallenavn i stedet for sitt egentlige navn, er at det er vanlig å skifte navn, relativt ofte, i Thailand. Dette gjelder ikke bare fornavn, men også etternavn. Man håper gjerne at det å skifte navn vil gi én mer hell videre i livet enn det éns nåværende navn har gjort. Det er derfor vanlig å konsultere en munk for råd når man velger å skifte navn. Ettersom et etternavn er reservert for én familie, betyr det at hvis man skal skifte etternavn, må man få seg et etternavn som ingen andre har. Nye etternavn kan bli veldig lange: Både slik at de skal være forskjellige fra etternavn som allerede er i bruk, men også fordi man ønsker å legge inn flere positive attributter i navnet. 

Adelige personer har andre navneskikker. Etterkommere av prinser fra Chakri-dynastiet må ta navnet til denne prinsen som sitt etternavn. Personer som er i slekt med kongefamilien, men har for lav rang til selv å bære noen kongelig eller adelig tittel, legger preposisjon ณ (na) foran et geografisk område, og har dette som etternavn. Personer i slekt med det regjerende Chakri-dynastiet bruker tittelen ณ อยุธยา (na Ayutthaya). På denne måten kan ณ minne om det tyske *[[von]]*. Et etternavn med ณ kan kombineres med et annet etternavn, og plasseres da til sist i navnet. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
RS 44 «Idun»

**RS «Idun»** (RS 44) er en tidligere redningsskøyte som ble bygd for redningsselskapet av K. Christensen & Co. i Risør i 1937. Dette var den andre av i alt fjorten skøyter designet av Bjarne Aas. Navnet utspringer av at fartøyet ble donert av det daværende livsforsikringsselskapet Idun.

«Idun» deltok også i evakueringen av Finnmark under 2. verdenskrig.

I 1958 gjennomgikk skøyta en modernisering der den fikk nytt styrehus, riggen ble redusert og større motor installert.

Frem til 1969 var «Idun» i tjeneste som redningsskøyte og berget 40 personer fra «den visse død», seks fartøyer fra totalforlis og gitt assistanse til totalt 516 fartøy.

Etter at skøyta ble solgt i 1969 ble den omdøpt til «Odin», men har senere fått tilbake sitt døpenavn.

«Idun» står på Riksantikvarens liste over verneverdige fartøy. I 2008 ble det bevilget 1,3 millioner kroner fra Riksantikvaren til utskifting av dekket etter at gjentatte nedslipinger av det originale dekket hadde medført lekkasjer som var umulige å utbedre.

«Idun» er nå i privat eie og hjemmehørende i Oslo. Eier er Eddie Lesund som var blant initiativtakerne til Den Norske Veteranredningsskøyteforening og som i dag er æresmedlem i foreningen. «Idun» går som charterbåt i sommerhalvåret.

## Referanser


## Eksterne lenker
* .
William O’Connor

**William Scott O'Connor** (født 23. mai 1864 i Pittsburgh i Pennsylvania, død 16. januar 1939 på Manhattan i New York) var en amerikansk fekter som deltok under OL i 1904 i St. Louis.

O'Connor vant en olympiske sølvmedalje i fekting under OL 1904 i St. Louis. Han kom på andreplass i singlestick bak gullmedaljevinneren Albertson van Zo Post.

## OL-medaljer
* 1904  St. Louis -  Sølv i fekting, singlestick

## Eksterne lenker
*
Johannes Barstad

**Johannes Andreas Barstad** (født 7. april 1857 i Volda, død 7. januar 1931 i Volda) var en norsk prest og salmedikter. Etter teologisk utdannelse i 1883 og etter en periode som lærer i Stavanger fra 1883 til 1886 kom han tilbake til hjemstedet og var prest og prost der i over 30 år. Hans tid som prest falt sammen med store vekkelsesperioder på Sunnmøre i 1880-årene. Inspirert av dette startet han det første kristelige blad på nynorsk, Stille Stunder, i 1889. Dette bladet har blitt et symbol for det som er kalt «kristningen av landsmålet», og bladet kommer fremdeles ut. I bladet publiserte han mange av sine egne tekster, siden samlet han dem i to diktsamlinger. I 1918 flyttet han til Voss og ble sokneprest der, men da han ble pensjonist, flyttet han tilbake til Volda, hvor han bodde til han døde. 

Barstad var medlem av nemnda som skulle gjennomgå stiftsprost Gustav Jensen forslag til Landstads reviderte salmebok. Han er representert med flere salmer i  *[[Norsk Salmebok (1985)|Norsk Salmebok]]* og *[[Norsk salmebok 2013]]*:

## Bibliografi
* *Kvæde* 1904 Diktsamling
* *Kristeleg aarbok* 1910
* *Klokkeljod* 1914 Diktsamling
* *Evangeliet etter Markus. Praktisk tolka for skule og heim* 1914 
* *Kristelege barnesogor* 1913-14  Tre samlinger
* *Kristeleg kalender* 1923
* *Blakken og eg* Barnebok 1927

## Referanser


## Kilder
* Stig Wernø Holter: *Kom, tilbe med fryd* 1991, side 281. ISBN 82-560-0774-5
* Ivar Holsvik: *Salmediktere i våre salmebøker* 1950 side 153-155

## Eksterne lenker
* Johannes Barstad hos aasentunet.no med preken og flere dikt.
Dookie

***Dookie*** er et album av det amerikanske punkrock-bandet Green Day utgitt 1. februar 1994. Dette var også det første albumet til Green Day etter at de skrev under for plateselskapet Reprise Records.
 
Det har blitt solgt over 15 millioner eksemplarer av albumet på verdensbasis siden det ble utgitt. Det lå 18 uker inne på VG-lista Topp 40 med en 9.-plass som beste notering.

I 1994 vant Green Day en Grammy for beste alternative gruppe.

## Sporliste
Dookie inneholder 14 spor i tillegg til  bonussporet «All my Myself». Alle er skrevet av Billie Joe Armstrong og komponert av Green Day
# «Burnout» – 2:07
# «Having A Blast» – 2:44
# «Chump» – 2:54
# «Longview» – 3:59
# «Welcome to Paradise» – 3:44
#**re-innspilling av den originale sangen som var å finne på [[Kerplunk!]]*
# «Pulling Teeth» – 2:30
# «Basket Case» – 3:03
# «She» – 2:14
# «Sassafras Roots» – 2:37
# «When I Come Around» – 2:58
# «Coming Clean» – 1:34
# «Emenius Sleepus» (tekst skrevet av Mike Dirnt) – 1:43
# «In the End» – 1:46
# «F.O.D» – 5:46
#* «All by Myself» (starter ca. 1 minutt etter at «F.O.D» er slutt) (vokal:Tré Cool)

Det ble utgitt fem singler fra albumet. Den første var «Longview» som ble utgitt 6. juni 1994. Senere i 1994 kom også «Welcome to Paradise» og den store hitlåta «Basket Case» ut etterfulgt av «She» og «When I Come Around» i 1995.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Normandie rundt

**Normandie rundt** (*[[fransk|fr.]] Tour de Normandie*) er et fransk etapperitt på sykkel som går gjennom Normandie i Nordvest-Frankrike. Rittet ble første gang arrangert i 1939. Fra 2005 har det vært en del av UCI Europe Tour  

Fire nordmenn har vunnet rittet sammenlagt; Ole Forfang, Thor Hushovd, Steffen Kjærgaard og Ole Sigurd Simensen.

## Vinnere

## Eksterne lenker
*
Melvin R. Laird

**Melvin Robert Laird** (født 1. september 1922 i Omaha i Nebraska i USA, død 16. november 2016 i Fort Myers i Florida) var en amerikansk forfatter og republikansk politiker som var USAs forsvarsminister under president Richard Nixon i perioden mellom 22. januar 1969 til 29. januar 1973.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Melvin R. Laird var sønn av Melvin R. Laird, Sr., som var politiker, forretningsmann og pastor. Han vokste opp og gikk på *high school* i Marshfield i Wisconsin,. Han fikk kjelenavnet «Bambino» (forkortet «Bom» og uttalt 'bomb') av sin mor.

Laird ble uteksaminert fra Carleton College i Minnesota i 1942 og vervet seg til United States Navy for tjeneste i andre verdenskrig like etterpå. Han ble forfremmet til fenriks grad i april 1944 og tjenestegjorde på destroyeren USS Maddox (DD-731) i Stillehavet. Etter å ha fått Purple Heart og en rekke andre utmerkelser forlot han marinen i april 1946.

### Politiker
Han ble valgt inn i delstatssenatet i Wisconsin samme år, hvor han etterfulgte sin far, og ble der til november 1952, da han ble valgt inn i Representantenes hus for Wisconsins 7. distrikt.

Etter å ha tjenestegjort i Representantenes hus ble Laird i 1969 utnevnt til landets neste forsvarsminister av president Richard Nixon under Vietnamkrigen. Han arbeidet for å få de amerikanske troppene ut av Vietnam, men det endelige resultatet av hans arbeid i form av våpenhvilen ble ikke undertegnet før et par dager etter at Laird gikk av som forsvarminister. Til tross for at han var fornøyd med at amerikanske tropper ble trukket ut av Vietnam viste det seg at Sør-Vietnam ikke klarte seg uten amerikansk nærvær. Det var for øvrig Laird som utviklet begrepet *Vietnamization* (dvs. «vietnamisering»), som gikk ut på en strategi for å overføre ansvaret for striden til de sørvietnamesiske styrkene.

Han gikk av som forsvarsminister i januar 1973 etter flere ganger å ha uttrykt at han bare ville sitte i stillingen i fire år. Året etter ble han tildelt Presidentens frihetsmedalje. Han har skrevet flere artikler for Reader's Digest og andre publikasjoner om nasjonale og internasjonale temaer.

## Referanser


## Litteratur
* Dale Van Atta: *With Honor: Melvin Laird in War, Peace, and Politics.* Univ of Wisconsin Pr; Second Edition. (29. februar 2008), ISBN 0299226808.

## Eksterne lenker
* 
* 
*  Defenselink.mil – Melvin R. Laird – Biografien hos Departement of Defense.
*  Millercenter.org – Melvin R. Laird – Biografien til Laird hos Miller Center of Public Affairs.
George Cooke

**George Edwin Cooke** (født 17. februar 1883 i St. Louis i Missouri, død 3. juni 1969 i St. Louis i Missouri) var en amerikansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Cooke vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget *St. Rose Parish*, som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak det canadiske laget *Galt Football Club* og *Christian Brothers College* fra USA. *St. Rose Parish* tapte første kampen med 0-4 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, *Christian Brothers*, med 7-0 og ble olympiske mestere i fotball.

De amerikanske lagene *St. Rose Parish* og *Christian Brothers College* spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0-0 og den tredje kampen vant *Christian Brothers College* med 2-0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. 
Cooke var forsvarsspiller og spilte alle fire kampene, hans yngre bror Thomas var også med på laget, men ble skadet i den første kampen mot *Galt Football Club*.
  
## OL-medaljer
* 1904  St. Louis -  Bronse i fotball, (USA)

## Eksterne lenker
*
Sophie & Virginie

***Sophie & Virginie*** er en fransk animert eventyrserie for barn som gikk TF1 fra 1990 til 1993. Serien var utviklet av Jean Chalopin.

I Norge har den vært tilgjengelig på barnekanalen Jetix (tidligere kalt Fox Kids).

## Handling

### Første sesong
Serien handler om søstrene Sophie og Virginie Mecier. I første sesong mister de foreldrene sine, to berømte etnografer, i en flystyrt i den afrikanske jungelen. Sophie og Virginie må derfor flytte til madame Lassarts barnehjem. Her får de ikke lov til å treffe hverandre, men jentene møtes likevel i det skjulte. Mens Sophie lykkes i å få venner på barnehjemmet, deriblant gutten Paul, plages Virginie av de to medelevene Nathalie og Nicole. Kun romvenninnen Mireille står på hennes side. Sophie og Virginie får etter hvert tegn som tyder på at foreldrene er i live. Flere personer engasjerer seg i deres sak, slik som journalisten Catherine Dupuis, forskeren Frederique Rochambeau, legen dr. Franck og gymlæreren Julien. Dr. Franck får et fortrolig forhold til jentene, men mot slutten av sesongen viser det seg at han leder en kriminell organisasjon som ønsker å ta livet av Sophies og Virginies foreldre. Her er også Julien involvert. Sesongen avsluttes med at familien Mercier gjenforenes.

### Andre sesong
Som den beste studenten ved universitetet vinner Virginie en forskningsreise til Afrika. Hun legger ut på turen samme med Catherine, Frederique, Sophie og Paul. Etter å ha ankommet Tanzania engasjerer Virginie fremmedføreren Malumba, en person som Frederique straks finner mistenkelig. Snart viser det seg at uhellene som ekspedisjonen utsettes for, slik som sykdommer og maurangrep, ikke bare er uflaks. Som i første sesong er det dr. Franck og hans organisasjon som står bak, hvor Malumba og medisinkvinnen Anola også er med. Målet til organisasjonen er å fange Sophie og Virginie for på den måten å lokke til seg deres foreldre. Organisasjonen lykkes i å fange jentene og deres foreldre, men med hjelp fra blant annet krigeren Kotori klarer til sist ekspedisjonen å overvinne organisasjonen, da Malumba bli drept og dr. Franck fanges.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Bromoform

**Bromoform** (CHBr3) er en blekgul væske med en søt lukt tilsvarende kloroform, halometan eller haloform. Refraksjonsindeks ier 1.595 (20 °C, D). Små mengder dannes naturlig av planter i havet. Det er litt løselig i vann og fordamper lett. Bromoform forurensning oppstår hovedsakelig fra klor til rensing av vann til drikkevann.

Bromoform er et trihalometan som er nært beslektet med fluoroform, kloroform og iodoform. Det er løselig i 800 deler vann og er blandbar med alkohol, benzen, kloroform, eter, petroleumeter, aceton, og oljer. LD50 er 7.2 mmol/kg i mus, eller 1.8 g/kg.

Det kan fremstilles enten ved haloformreaksjonen med aceton og natriumhypobromitt, ved elektrolyse av kaliumbromid i etanol, eller ved å behandle koloform med aluminumbromid.

Bare små mengder bromoform produseres i dag industrielt i USA. Tidligere ble det brukt som løsningsmiddel, sedativ og flammehemmer.
Septimius Severus-tondoen

**Septimius Severus-tondoen**, fra rundt år 200 e.Kr., er et av de få bevarte eksemplene på flatemaleri fra klassisk antikk. Det er et temperamaleri på en *[[Tondo (kunst)|tondo]]* (sirkelformet treplate) med en diameter på 30,5 cm. I dag er den utstilt Antikksamlingen i Berlin (*katalognummer 31329*).

Bildet skildrer den romerske keiser Septimius Severus (146 - 211) med hans familie: på hans venstre side hans hustru Julia Domna, foran deres sønner Geta og Caracalla. Alle bærer luksuriøse seremonielle klesdrakter; Septimus Severus og hans sønner bærer også septre og har på seg gullkranser dekorert med kostbare smykker. Getas ansikt har blitt fjernet, sannsynligvis etter at han ble myrdet av hans bror Caracalla og den påfølgende *[[damnatio memoriæ]]* (latin «fjerning av minne»).

Bildet er sannsynligvis et eksempel på keiserportretter som ble masseprodusert for å bli stilt ut i kontorer og offentlige bygninger over hele riket - som en del av den romerske legale prosedyre måtte en del dokumenter bli signert foran et bilde av keiseren, noe som ga dem samme status som om de ble signert ved hans tilstedeværelse. Med hver endring i keiserfølgen måtte disse bli fjernet eller erstattet slik at det er få bevarte eksempler på denne typen maleri. Septimius Severus-tondoen synes å være av egyptisk opprinnelse.

## Litteratur
* Wolf-Dieter Heilmeyer (1988): *Die ausgestellten Werke*. Berlin: Staatliche Museen Preußischer Kulturbesitz, 373. Antikenmuseum Berlin. (tysk)

## Referanser
Good Girl Gone Bad

***Good Girl Gone Bad*** er det tredje albumet av sangeren Rihanna, gitt ut 4. juni 2007 i Europa og 5. juni i USA. 

Den første uken albumet var til salgs, ble 168&nbsp;000 eksemplarer solgt. Under innspillingen og produksjonen fikk hun et mer seksuelt image. Håret hennes ble klipt fra langt til skulderlengde og farget nå håret svart. Albumet toppet listene i land som Storbritannia, Canada, Brasil, Russland og Irland – og kom på andreplass i USA og Australia. Til forandring fra tidligere arbeid, inneholdt albumet mer dance-pop, enn dancehall og reggae. Albumet fikk også god respons fra kritikere.

Ut ifra dette albumet kom hele åtte singler, hvorav hver eneste av dem nådde topp 20 på Billboard-listen. Fra dette albumet kom Rihanna med superhiten «Umbrella», som ble en verdenssuksess. I tillegg til å nå åtte førsteplasser i forskjellige land, beholdt «Umbrella» førsteplassen i Storbritannia i hele ti uker på rad – noe som gjorde singelen til den mest langvarige førsteplass-singelen siden 1994 (Wet Wet Wets single «Love Is All Around» hadde da holdt plassen i femten uker. Umbrella fikk dessuten en tredjeplass i *Rolling Stone Magazines* listen over *Året beste 100 sanger* i 2007.

Andre singler fra albumet, «Shut Up And Drive», «Don't Stop the Music» og «Disturbia» kunne nesten gjenspeile suksessen fra «Umbrella», da «Don't Stop the Music» fikk en tredjeplass på Billboard-listen, og førsteplass i forskjellige land.

I juni 2008, ble det samme albumet – med en liten vri – utgitt. ***Good Girl Gone Bad: Reloaded*** var det nye albumet kalt, og kom med singler som «Take a Bow» og «Disturbia» – som begge ble hiter flere steder i verden. «Disturbia» kom først inn på fjerdeplass på Billboard-listen, deretter på første. «Take a Bow» var da samtidig på andreplass – noe som gjorde Rihanna til den syvende kvinnen til å ha to sanger samtidig på topp 5-listen.

Rihanna jobbet med diverse produsenter på albumet, inkludert Tricky Stewart, The-Dream, Neo da Matrix, Timbaland, Carl Sturken, Evan Rogers og Stargate. Stargate var også med på å komponere 3 av låtene på albumet, «Don't Stop the Music», «Hate That I Love You» og tittelsporet «Good Girl Gone Bad» hvor også Lene Marlin var en av komponistene.

Sammen med T.I. sang Rihanna hiten «Live Your Life» på hans album Papertrail, som også nådde førsteplass på Billboard-listen – noe som gjorde at Rihanna ble én av to kvinner til å ha fem nummer én-hiter på Billboard-listen. Den andre var Beyonce Knowles. I USA alene har albumet *Good Girl Gone Bad: Reloaded* solgt opptil 2 millioner eksemplarer, som hun ble belønnet med to ganger platina av RIAA. På verdensbasis har albumet solgt opptil 9 millioner eksemplarer.

## Sporliste
**Good Girl Gone Bad**

**Good Girl Gone Bad : Reloaded**

## Eksterne lenker
*
Jackson (Michigan)

**Jackson** er en by som ligger langs Interstate 94 i den sentrale syddelen av staten Michigan, omtrent  vest for Ann Arbor.  Det er hovedsetet for Jackson County. Ifølge folketellingen i 2000 var byens befolkning 36&nbsp;316.

Jackson ble grunnlagt 1829. Byen er oppkalt etter demokratenes President Andrew Jackson.

Jackson er hjembyen til Tony Dungy, den første amerikaner av afrikansk opphav som ble hovedtrener i NFL som har vunnet Super Bowl. Dungy spilte quarterback ved University of Minnesota og deretter defensive back for Pittsburgh Steelers i NFL.

Byer og steder i nærheten inkluderer: Albion, Brooklyn, Cement City, Clark Lake, Concord, Grass Lake, Hanover, Horton, Lake Columbia, Liberty, Michigan Center, Munith, Napoleon, Parma, Pleasant Lake, Portage Lake, Pulaski, Rives Junction, Round Lake, Spring Arbor, Springport, Stockbridge, Tompkins Center, Vandercook Lake og Waterloo.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Asiatisk Kompagni

**Det Kongelige Octroyerede Danske Asiatiske Kompagni**, eller bare **Asiatisk Kompagni**, var det største handelskompani under den danske merkantilismen. Selskapet ble stiftet i 1730, med kongelig oktroa fra 1732 som erstatning for Det danske ostindiske kompani som hadde opphørt i 1729. Asiatisk Kompagni fikk 40 års monopol på dansk handel øst for Kapp det gode håp.

Kompaniet fikk ansvar for handel med og forvaltning av den danske kolonien i Trankebar i dagens India, og med Trankebar som utgangspunkt ble det på 1750-tallet opprettet flere andre handelsposter i India, blant annet Frederiksnagore i Bengal. Langs Malabarkysten ble det etablert handelsposter i Calicut og Colachel. I 1777 overtok den dansk-norske stat områdene og andre aktiviteter. Handelen var da frigitt.

Asiatisk Kompagni fortsatte med handel i Kina og hadde etter 1772 enerett på den overfor Danmark-Norge. Selskapets virksomhet ble sterkt berørt av krigene med England 1801–1814 hvorpå Asiatisk Kompagni gradvis ble avviklet og endelig nedlagt i 1844.

Asiatisk Kompagni hadde hovedkontor i Strandgade i Christianshavn i en kontorbygning tegnet av Philip de Lange og oppført 1738–1739. Senere ble det føyet til et pakkhus av Nicolai Eigtved. Begge bygningene eksisterer fremdeles og benyttes av Udenrigsministeriet.

Carsten Anker var direktør for Asiatisk Kompagni fra 1792 til 1811.

## Referanser
Martin Dooling

**Martin T. Dooling** (1886–1966) var en fotballspiller fra USA. Han deltok i de olympiske leker 1904 i St. Louis.

Dooling vant en olympisk bronsemedalje i fotball under OL 1904 i St. Louis. Han var med på det amerikanske laget St. Rose Parish, som kom på tredjeplass i fotballturneringen bak det canadiske laget Galt Football Club og Christian Brothers College fra USA. St. Rose Parish tapte første kampen med 0&ndash;4 til det canadiske laget som også vant over det andre amerikanske laget, Christian Brothers, med 7&ndash;0 og ble olympiske mestere i fotball.

Begge de amerikanske lagene St. Rose Parish og Christian Brothers College spilte siden tre kamper innen de kunne kåre en sølvvinner. De to første kampene endte 0&ndash;0 og den tredje kampen vant Christian Brothers College 2&ndash;0. Det var kun tre lag som deltok i fotballturneringen som ble gjennomført 16. til 23. november 1904. Dooling var midtbanespiller og spilte alle fire kampene.
  
## OL-medaljer
* 1904  St. Louis &ndash;  Bronse i fotball,  USA

## Eksterne lenker
*