open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Snart 17

***Snart 17*** er en norsk dramafilm fra 1984 med Gerd Brotnow i hovedrollen som den overvektige tenåringsjenta Marianne. Regien er ved Laila Mikkelsen, og det var siste del i en trilogi som startet med hennes Liten Ida i 1981 og Søsken på Guds jord i 1983.

## Handling
Den snart 17-årige Marianne er for tykk, og sliter for å oppnå idealene for hva som gjør kvinner interessante for gutter og menn. I møte med brevvennen Svein oppdager hun andre verdifulle egenskaper ved seg selv.

Nye problemer venter imidlertid når hun blir gravid med Svein, et faktum hun hverken tør betro ham eller foreldrene. Hennes isolasjon og manglende evne til å få oppmerksomhet fra de selvopptatte omgivelsene hindrer henne i å få støtte i en vanskelig situasjon. Etterhvert kretser spørsmålet om hun i denne situasjonen skal makte å ta avgjørelsen om en eventuell abort

### Mottakelse
Filmen fikk dårlig mottakelse av norske filmanmeldere. Arbeiderbladets Bjørn Granum skrev blant annet «Sjelden har vi sett en film til de grader ribbet til beinet – psykologisk, sosialt episk. Hadde regissøren hatt en aldri så liten meddiktende evne, kunne det kanskje ordne seg noenlunde». Dagbladets Thor Ellingsen skrev «Filmen bærer preg av lavbudsjett og enkle løsninger» og «Vi kommer ikke personen, det unge mennesket Marianne nærmere i løpet av filmen».

### Litterære referanser
Karin Sveen brukte først og fremst novella «fett» fra 1979 som basis for manus til filmen. Denne novella handler om ei jente med identitetsproblemer knytta til fedme. Ellers er filmen inspirert av Ingeborg Refling Hagens novelle Loke sår havre, som den også henter scener og replikker fra. Denne novellen handler om ei ung jente som får et uønsket barn, og hvordan hun selv tar ansvaret for det. I både novelle og film lar hovedpersonene gutten stå fritt. *Snart 17* er lagt til moderne tid, og abort blir løsningen på problemet, mens jenta i den opprinnelige novellen kaster seg i et tjern med barnet sitt.

## Rolleliste
* Gerd Brotnow &ndash; Marianne
* Kirsten Hofseth &ndash; Moren
* Helge Jordal &ndash; Faren
* Runar Kristiansen &ndash; Svein
* Hildegunn Eggen &ndash; Skolesøster
* Ann-Kristin Lepsøe &ndash; Bente
* Arne Lindtner Næss &ndash; Lærer
* Sven Tore Anderson &ndash; Roar
* Ane Hoel – Gymlærer
* Liv Berhoft Osa – Ekspeditrise

## Eksterne lenker
*
Jimmy Greaves

**James Peter «Jimmy» Greaves** (født 20. februar 1940 i East Ham i London, død 19. september 2021) var en britisk fotballspiller.

## Karrieren
I 1957 debuterte han i 1. divisjon for Chelsea. Sesongen 1960-61 scoret han 41 ligamål, noe som fremdeles er klubbrekord. Til tross for dette vant klubben ingen trofeer i løpet av Greaves' tid i klubben.

I 1960 ble han den yngste spilleren i historien som hadde scoret 100 ligamål i engelsk fotball, i en alder av 20 år og 290 dager. I 1961 spilte han en kort periode for den italienske klubben AC Milan. Han spilte tolv kamper og scoret ni mål, men fant seg ikke til rette i klubben, og dro snart tilbake til England, der han signerte for Tottenham Hotspur FC.

Greaves opplevde en fantastisk karriere hos Tottenham. Han spilte i klubben fra 1961 til 1970, og scoret 266 mål i løpet av 379 kamper, inkludert 220 ligamål i første divisjon. Greaves ble ligaens toppscorer fire ganger (1963, 1964, 1965 og 1969). Dermed var han blitt toppscorer seks ganger, en rekord som fremdeles står (per 2008).

Med Spurs vant Greaves FA-cupen i 1962 og 1967. Han var også med på å vinne Cupvinnercupen i 1963 – og scoret to ganger i 5-1-seieren over Atlético Madrid.

### Landslagskarrieren
Greaves debuterte på  i 1959, og spilte totalt 57 kamper. Han scoret 44 mål, fem færre enn Bobby Charlton, men på langt færre kamper. Han er nummer tre på listen over Englands toppscorere, bak Charlton og Gary Lineker. Greaves innehar også rekorden for flest hattrick for Englands landslag - seks i alt.

Greaves var førstevalget som spiss under VM 1966, men han pådro seg en skade i en kamp mot , og måtte erstattes. Erstatteren, Geoff Hurst, scoret seiersmålet i kvartfinalen mot , og beholdt plassen helt frem til finalen, der han scoret det berømte hattricket i Englands finaleseier.

### West Ham og Barnet
I 1970 signerte Greaves for West Ham United FC. Han scoret to mål i debutkampen mot Manchester City FC. Han la opp i 1971 etter å ha spilt 516 ligakamper og scoret 357 mål, flere enn noen annen.

Greaves gjorde comeback i en alder av 38 år for Barnet FC. Deretter spilte han flere kamper for den halvprofesjonelle klubben Woodford Town FC før han la opp for godt.

## Meritter
**[[Tottenham Hotspur F.C.|Tottenham Hotspur]]**
* Vinner av FA-cupen i 1962 og 1967
* Vinner av UEFA-cupen i 1963

****
* Vinner av VM 1966

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Apgar-score

Å beregne en **Apgar-score** er en metode for å fastslå et nyfødt barns tilstand direkte etter fødselen. Metoden ble innført i 1952 av Virginia Apgar og er fortsatt i bruk ved landets sykehus.
Et nyfødt barns Apgar-score er bygd opp ved å evaluere barnets tilstand innenfor fem forskjellige områder. Hvert område gir en score fra 0 til 2. Hver score legges sammen og man får en totalscore mellom 0 og 10. 
De fem områdene som evalueres er 
*hjertefrekvens
*respirasjon
*muskeltonus
*reaksjon
*hudfarge

En samlet score på 3 eller under angir en kritisk tilstand for barnet, mens 7 eller over er normaltilstand. 
Barnet testes første gang før 1 minutt er gått, deretter etter 5 minutter. Barnet kan ha en lav score etter 1 minutt, for så å ha oppnådd normaltilstanden etter 5 minutter. Videre tester med 5 minutters mellomrom kan forekomme.

## Litteratur
* Apgar, Virginia. *[http://archive.wikiwix.com/cache/20121107181031/http://apgar.net/virginia/Apgar_Paper.html A proposal for a new method of evaluation of the newborn infant]*, Curr. Res. Anesth. Analg. 1953;32, pp.&nbsp;260&ndash;267
Hindø Dampskibsselskap

**Hindø Dampskibsselskap A/S** var et rederi i Vesterålen i Nordland. Selskapet drev bankfiske og sildefiske.

Forløpet til rederiet begynte i 1875, da handelsmann Christoffer Gerhard Ellingsen på Kvitnes i Hadsel tok initiativet til å kjøpe det lille dampskipet «Kvik». Flere menn fra Vesterålen og Lofoten gikk sammen og kjøpte båten. I 1883 stiftet Christoffer Ellingsen og sønnene Karl og Jens et aksjeselskap med sikte på å skaffe et større skip. Året etter fikk selskapet navnet Dampskibet Hindøs interessentskap, og i 1893 ble navnet Hindø Dampskibsselskap A/S. Selskapets kontor flyttet i 1899 fra Kvitnes til Sigerfjord i Sortland.

Dampskipsselskapet gikk godt, og nye skip ble anskaffet. I 1898 fikk selskapet fiskebåten «Skolpen», og drev i 1902 forsøksfiske på Finnmarkskysten. Fiskebanken Skolpenbanken ble funnet under dette fisket, og ble oppkalt etter båten.

Sigerfjord hadde god vekst i folketallet i tiårene rundt århundreskiftet, fra 7-8 familier på 1880-tallet til ca. 600 innbyggere i 1916. Sigerfjord var med det det nest største stedet i Vesterålen, etter Andenes. Framgangen for stedet og rederiet fortsatte til 1920, da fiskeprisen gikk ned og sildefisket over flere sesonger slo feil. Hindø Dampskibsselskap benyttet seg av Nordlands Privatbank (nå Nordlandsbanken) i Bodø, og hadde alle sine lån og innskudd der. Hindø-selskapet tapte mye penger da banken ble satt under administrasjon i 1923. Alle tapene førte til slutt til at Hindø Dampskibsselskap måtte opphøre.

## Kilder
*Sortland Historielag: *Historisk Årbok for Sortland 1990*, s. 22-26: Hindø Dampskipsselskap (skrevet av Olav Mathiassen)
*Sortland Historielag: *Årbok for Sortland 1986*, s. 20-21: «Skolpens» fiskeforsøk i Finnmarkens osthav og ved Bären Eiland (skrevet av Kåre Glad)
**Nord-Norges næringsveie.* Nordland Amt 1917. s 217-222
Marc-Antoine Charpentier

**Marc-Antoine Charpentier** (1643–1704) var en fransk barokkomponist. I sin samtid var han mest kjent for sin vokale kirkemusikk, men han etterlot seg verker i alle datidens sjangre.
Det mest kjente verket hans er «Te Deum», spesielt preludiet. Den er kjenningsmelodien til Den europeiske kringkastingsunionen.

## Biografi
Charpentiers ungdomstid finnes det få detaljer om. Han dro til Italia, der han studerte musikken til italienske komponister. Han studerte sammen med komponisten Giacomo Carissimi i mange år. 

Da han returnerte til Frankrike, fikk han jobb som musiker for den velstående hertuginnen av Guise som hadde en rekke musikere ansatt. Han jobbet for henne i mange år, både som sanger og komponist. Da dramatikeren Molière sluttet å jobbe med Lully, bad han Charpentier om å jobbe med seg. Han skrev da musikk for mange av skuespillene til Molière, blant annet *Le malade imaginaire* («Den innbilt syke»). Etter at Molière døde i 1673, fortsatte Charpentier å skrive for andre forfattere som Thomas Corneille og Jean Donneau de Visé. Senere ga Charpentier seg med å skrive for skuespill. 

I 1679 ble Charpentier invitert til å komponere for den daværende tronarvingen i Frankrike. Le Dauphin, som den franske kronprinsen ble kalt, hadde et privat kapell og Charpentier skrev en god del kirkemusikk for ham. I 1683 fikk han kongelig lønn, og i april dette året ble han også svært syk og kunne ikke arbeide på en god stund. 

I 1668 fikk Charpentier en av de fremste musikkstillingene i Frankrike. Han ble maître de musique ved Sainte-Chapelle i Paris. Han hadde denne jobben fram til han døde i 1704. Etter hans død ble nesten alle verkene han hadde skrevet for kapellet ødelagt. Dette var en vanlig prosedyre når en «maître de musique» døde. Messen *Asumpta est Maria* overlevde imidlertid.

## Musikk
Charpentier skrev oratorier, messer, operaer og mange mindre verk. Han skrev også mye dramatisk musikk. Mange av de mindre verkene hans var for én eller to stemmer og instrument, og ble kalt «air sérieux» eller «à boire» når de var på fransk og «cantate» når de var på italiensk.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Charpentier, musicien du Baroque , a site in memory of the 300th anniversary of the composer's death
* 1643: Marc-Antoine Charpentier's Birth Year 
* Speculations about the validity of a recently discovered portrait of M.A. Charpentier
* Te Deum's Prelude in houndbite.com
Sankt Martin im Innkreis

**Sankt Martin im Innkreis** er en kommune i distriktet Ried im Innkreis i Oberösterreich i Østerrike. Kommunen har en befolkning på 1 721 (2005)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Patrik Andersson

:*Må ikke forveksles med fotballspilleren [[Patrick Andersson]]*

**Patrik «Bjärred» Andersson** (født 18. august 1971 i Borgeby) er en svensk tidligere fotballspiller. Både faren Roy Andersson og den yngre broren Daniel Andersson har spilt profesjonell fotball.

Andersson spilte 96 landskamper for  og scoret 3 mål. Han var med på å ta bronse under VM 1994. Han spilte også på laget som nådde semifinalen under EM 1992, EM 2000 og VM i fotball 2002, og spilte for det svenske laget som deltok i OL 1992 i Barcelona.

Han startet karrieren i den lokale klubben Bjärreds IF, som han også fikk kallenavnet sitt fra, og gikk deretter til Malmö FF i Allsvenskan. I 1992 dro han til England og Blackburn Rovers, der han ble til 1993, da han dro til Tyskland for å spille for Borussia Mönchengladbach. Der vant han den tyske cupen med laget i 1995, men forlot laget da resultatene uteble, i 1999. Neste arbeidsgiver ble storklubben Bayern München. Her var han med på å vinne to Bundesligatitler, en cuptittel samt den gjeveste klubbtittelen i Europa – Mesterligaen. I 2001 dro Andersson til den spanske klubben FC Barcelona, og ble der i tre sesonger med til dels store skadeproblemer.

Foran 2004-sesongen dro Andersson tilbake til Sverige og Malmö FF. To ganger er han blitt tildelt Guldbollen som årets svenske fotballspiller (i 1995 og 2001). Han la opp som toppspiller i august 2005, etter at han pådro seg en ny kneskade i en kvalifiseringskamp til Mesterligaen mot den sveitsiske klubben FC Thun.

Den 22. august 2010 ble det offentliggjort at Andersson var ansatt som speider og rådgiver for Manchester United med fokus på Skandinavia.

Han spilte for Sverige i Ungdoms-VM i 1991.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Svenska Fotbollförbundet
Daniel Andersson

**Daniel Andersson** er navnet til flere personer:

*Daniel Andersson (1972), svensk fotballspiller (målvakt)
*Daniel Andersson (1977), svensk fotballspiller (midtbanespiller), bror av Patrik Andersson
*Dan Andersson (1888–1920)
Falkirk

**Falkirk** (skotsk-gælisk: *An Eaglais Bhreac*; skotsk: *Fawkirk*) er en by (*[[Bystatus#Engelsktalende land|town]]*) i det sentrale lavlandet i Skottland, historisk sett innenfor grevskapet Stirlingshire. Det ligger i Forth Valley, 38 kilometer nordvest for Edinburgh og 33 km nordøst for Glasgow. Byen har for 2020 en beregnet befolkning på 35 590 innbyggere for hele byområdet, inklusiv de nærliggende tettstedene Bo'ness, Carron, Grangemouth, Polmont og Stenhousemuir.

Byen ligger i krysset mellom elvene Forth og Clyde og Unionkanalen, et sted som viste seg å være perfekt plassert som et sentrum for ekspansivt tungindustri under den industrielle revolusjonen. På 1700- og 1800-tallet var Falkirk i sentrum av jern- og stålindustrien, etablert av selskapet Carron Company ved nærliggende landsbyen Carron i 1759. Selskapet var ansvarlig for å lage karronader for Royal Navy og produserte senere søylebokser (de karakteristiske frittstående røde postkassene) og telefonkiosker. I løpet av de siste femti årene av 1990-tallet har tungindustrien avtatt, og økonomien er i økende grad avhengig av detaljhandel og turisme. Til tross for dette er Falkirk fortsatt lokaliseringen til mange internasjonale selskaper, som blant annet Alexander Dennis, det største selskapet for produksjon av busser i Storbritannia 50 % markedsandel i 2019. (Kanadiske NFI Group overtok selskapet i 2019).

Falkirk har en lang tilknytning til forlagsbransjen. Selskapet som nå kjent som Johnston Press ble etablert i byen i 1767. Selskapet, som nå er basert i Edinburgh, produserer *[[Falkirk Herald]]*, den mest solgte ukeavisen i Skottland.

Attraksjoner i og rundt Falkirk er blant annet Falkirk Wheel, The Helix (prosjekt for landtransformasjon), The Kelpie (30 meter høye skulpturer av to hestehoder), Callendar House med parkanlegg (slott og gods) og restene av Den antoninske mur fra romersk Britannia. I en meningsmåling fra 2011 utført av STV ble den kåret til Skottlands vakreste by, foran Perth og Stirling på henholdsvis andre- og tredjeplass.

## Referanser


## Eksterne lenker

* 
*Falkirk Council
*Falkirk Community Trust
Nambaryn Enkhbajar

**Nambaryn Enkhbajar** (født i juni 1958) er politiker i Mongolia. Opprinnelig jobbet han som redaktør, og han var utdannet i Moskva i Russland. Han ble kulturminister i 1996, og mellom 2000 og 2004 var han statsminister. Han ble valgt som president i Mongolia i mai 2005. I presidentvalget fikk han 53% av stemmene, og valgdeltakelsen var cirka 75% av befolkningen. Han avgikk som president i 2009.

## Referanser
Martin Julius Halvorsen

**Martin Julius Halvorsen** (eller M. Jul. Halvorsen) (født 4. november 1867 i Kristiania, død 7. mars 1951) var en norsk politiker i Arbeiderpartiet. Han satt på Stortinget fra 1913 til 1915, og var blant annet også ordfører i Ullensaker herredsstyre. Halvorsen var også grunnleggeren av Romerikes Blad.

## Bakgrunn
Han var sønn av skomaker Johan H. Valstad (1839&ndash;1900) og Karen Olsen (1840&ndash;1899).

Fra 1884 gikk han i boktrykkerlære ved Mallingske Boktrykkeri i Oslo. I 1889 reiste han til Tyskland som håndverkersvenn. Han opprettet et mindre trykkeri 1897 på Jessheim (som han i 1902 flyttet til Jessheim stasjon). Samtidig grunnla han det som i dag er kjent som Romerikes Blad (som nå har hovedkontor i Lillestrøm), Norges største lokalavis.

## Medlemskap i stortingskomiteer

* 1913-15: Medlem i Budgetkomiteen

## Kommunalpolitisk aktivitet

* 1896-1898: medlem Kristiania bystyre.
* 1898-1901: medlem Kristiania bystyre.
* 1904-07: medlem Ullensaker herredsstyre.
* 1907-10: medlem Ullensaker formannskap.
* 1910-13: medlem Ullensaker formannskap.
* 1913-16: medlem Ullensaker formannskap.
* 1916-19: varaordfører Ullensaker herredsstyre.
* 1919-22: medlem Ullensaker formannskap.
* 1922-25: medlem Ullensaker formannskap.
* 1925-28: medlem Ullensaker formannskap.
* 1928-31: medlem Ullensaker formannskap.
* 1931-34: medlem Ullensaker formannskap.
* 1934-37: ordfører Ullensaker herredsstyre.

## Offentlige verv

* Formann – Ligningskommisjonen, Ullensaker (1905–1907) 
* Medlem – Forliksrådet, Ullensaker 
* Formann – Forliksrådet, Ullensaker (1927–1940) 
* Formann – Forliksrådet, Ullensaker 
* Medlem – Akershus Elektrisitetsverks råd (1928–1946) 
* Formann – Akershus Elektrisitetsverks råd (1938–1941) 
* Formann – Akershus Elektrisitetsverks råd (1945–1946) 

## Verv i partier

* Medlem – Arbeiderpartiets styre i Akershus (fra 1905) 
* Formann – Arbeiderpartiet, Akershus (1908–1912) 
* Formann – Mellem-Romerikes arbeiderparti (1917–1920) 
* Nestformann – Akershus sosialdemokratiske arbeiderparti 
* Representant – for partiet på en internasjonal kongress i Marseille 
* Medlem – styret Akershus fylkes arbeiderparti (1927–1937) 

## Verv i organisasjoner

* Stiftet – 21 arbeiderforeninger i Akershus fylke 

## Andre administrative verv

* Medlem – Ullensaker Sparebanks direksjon (1910–1912) 
* Medlem – Ullensaker Sparebanks direksjon (1928–1940) 
* Formann – Ullensaker Sparebanks direksjon 

## Referanser


## Litteratur
* Utga – Bladet *Akershusingen*, senere omdøpt til *Romerikes Blad*

## Eksterne lenker
*
Den sovjetiske marine

**Den sovjetiske marine** var sjøforsvaret i Sovjetunionen 1917&ndash;1991.

Sovjetmarinen var delt inn i flere større grupper: Nordflåten, Østersjøflåten, Svartehavsflåten og Stillehavsflåten. Flotiljen i Kaspihavet hørte administrativt til Svartehavsflåten, mens skvadronen i Indiahavet hørte til Stillehavsflåten. Andre viktige komponenter i det sovjetiske sjøforsvaret var flåtens luftstridskrefter, marineinfanteriet og kystartilleriet.

## Historie
### Borgerkrigen, mellomkrigstiden, og andre verdenskrig
Sovjetunionens marine ble formelt opprettet som *Arbeidernes og bøndenes røde flåte* i 1918. På 1920-tallet var flåten relativt svak, men med utviklingen av den sovjetiske tungindustrien på 1930-tallet økte også Sovjetflåten i størrelse og kvalitet. Den tyske invasjonen i 1941 satte imidlertid en stopper for skipsbyggingsprogrammet. Under andre verdenskrig ble mange sovjetiske sjøfolk satt opp i rene landmilitære avdelinger for å hjelpe til under kampene på østfronten.

### Den kalde krigen
I februar 1946 fikk marinen nytt navn, og  det ble lagt mye ressurser i oppbygningen av en slagkraftig marine. I de første årene etter krigen ble mye av skipsbyggingen basert på tegninger beslaglagt fra den tyske Kriegsmarine. 

I den første halvdelen av Den kalde krigen var den sovjetiske ubåtstyrken relativt langt bak USA og NATOs ubåtstyrker i kvalitet, men stort fokus på forskning og spionasje gjorde at denne forskjellen etterhvert forsvant. Skipene i den sovjetiske Typhoon-klassen er fortsatt verdens største ubåter, og sovjetiske ubåter var spesielt kjent for stillegående reaktorteknologi og den avanserte skrogteknologien. Når det gjaldt støyutslipp lå imidlertid de sovjetiske ubåtene et stykke bak de amerikanske.

Under ledelse av Sergej Gorsjkov satset den sovjetiske overflatestyrken tungt på missiler, og det var typisk for sovjetmarinen å ha store missiler på relativt små og raske skip. Samtidig hadde Sovjetunionen flere store missilkryssere med stor ildkraft, slik som skipene i Kirov-klassen og Slava-klassen.

Sovjetmarinen delte ikke NATOs fokus på hangarskip, men utover på 70- og 80-tallet satset også sovjetrusserne delvis på slike. På 80-tallet ble «Admiral Kuznetsov» bygget, og som med krysserne var mye av fokuset på offensive missiler. Den sovjetiske marinen hadde også mindre hangarskip i Kiev-klassen, slik som «Minsk» og «Baku».

### Oppløsningen
Etter oppløsningen av Sovjetunionen ble flåten delt mellom de tidligere sovjetrepublikkene. Svartehavsflåten var en spesielt vanskelig sak å bli enig om, og det gikk flere år med forhandlinger før den ble delt mellom Russland og Ukraina. Størsteparten av den tidligere sovjetflåten kom til å danne basisen i Den russiske marine.

## Fotnoter

## Eksterne lenker
* 
* «Power Play on the Oceans» &ndash; artikkel i ''TIME'' om sovjetflåten (1968)
Ludovic Magnin

**Ludovic Magnin** (født 20. april 1979) er en sveitsisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for .

Den 4. februar 2008 signerte han en ny kontrakt med VfB Stuttgart som binder han til klubben ut sommeren 2010. Han har tidligere spilt for Werder Bremen, AC Lugano, Yverdon Sport, Lauseanne-Sports og FC Echallens. 

## Landslaget
Han spilte 62 kamper og scoret 3 mål for det  siden debutkampen i 2000. Han var en del av EM-troppen i 2008 hvor han fra første kamp tok over kapteinsbindet fra Alexander Frei som ble skadet i den kampen mot Tsjekkia. Han deltok også i EM 2004 og VM 2006. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Daniel Andersson (1972)

**Daniel Andersson** (født 18. desember 1972 i Helsingborg) er en svensk tidligere fotballspiller. Han var målvakt i den svenske klubben Helsingborgs&nbsp;IF.

## Eksterne lenker
* 
* Spillerprofil hos Helsingborgs IF
Det amerikanske akademi i Roma

**Det amerikanske akademi i Roma** – **American Academy in Rome** – er en forsknings- og kulturinstitusjon i Roma. Akademiet ligger på Janiculum-høyden rett vest for bydelen Trastevere.

Akademiet ble grunnlagt i 1984 ved en sammenslutning av American School of Architecture (grunnlagt 1894) og American School of Classical Studies in Rome (grunnlagt 1895).

I dag gir akademiet oppholds- og arbeidsmuligheter for forskere og kunstnere som har mottatt Rome Prize. I tillegg holdes sommerkurs innen klassiske studier, kunst og kultur.

Hovedbygningen på Janiculum er oppført i 1914, og er tegna av det kjente amerikanske arkitektfirmaet McKim, Mead, and White. Akademiet eier også Villa Aurelia, en herskapsvilla utenfor Roma fra 1650.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Steinkjer Serieliga

**Steinkjer Serieliga** er et tegneserienettverk bestående av tegneserieskapere i Steinkjer som ble stiftet i mars 2007 etter at tidligere Trondheimstegner Arne Bye flyttet nordover for å studere ved Høgskolen i Nord-Trøndelag. Foruten å bare være et sosialt nettverk har Steinkjer Serieliga to mål med sitt virke. Det ene er å spre interessen for tegneseriemediet i Nord-Trøndelag, og det andre er å sette Steinkjer på det norske tegneseriekartet.

Steinkjer Serieliga har deltatt i den internasjonale 24 hour comics day med en påfølgende utstilling og arrangerte på Tegneseriens dag 2008 et sceneshow på Globus Storsenter i Steinkjer hvor de i samarbeid med publikum og Nordnorsk Teikneserielaug i Tromsø utførte et tegneseriemaraton, hvor annenhver side ble tegnet i Steinkjer og annenhver side ble tegnet i Tromsø. Tegneseriesidene ble senere auksjonert bort til inntekt for UNICEF.

De har også utgitt et samlehefte, Hærværk, som ble lansert i forbindelse med Steinkjerfestivalen 15. august 2008

## Medlemmer
*Arne Bye
*Ida Eriksson
*Per Arne Kulstadvik
*Enok Moe
*Torgeir Trapnes

## Omtaler
* ''24 timer med serieskaping'', Serienett (publisert 2007-10-19)
* ''Tegneseriestunt blir utstilling'', Trønder-Avisa (publisert 2007-10-31)
* ''Tegner for Unicef'' , Adresseavisen (publisert 2008-04-30)
* ''Laget tegneserier på fire timer'', NRK.no (publisert 2008-05-04)
* ''"Hærværk" på Steinkjerfestivalen'', Steinkjer-Avisa (publisert 2008-08-15)

## Eksterne lenker
* Steinkjer Serieliga
* Presentasjon av Steinkjer Serieliga på Youtube
Tom Spilsbury

**Tom Spilsbury** (født 12. februar 1976 i Swindon, England) er en britisk forfatter, redaktør og journalist. Han tok over som redaktør av *[[Doctor Who Magazine]]* da Clayton Hickman sluttet i august 2007. Spilsbury begynte å jobbe i *DWM* i 2003.

Før dette var han redaktør av *[[TV Zone]]* i perioden 2001&ndash;2003. Han har også skrevet for mange andre publikasjoner, som for eksempel *Starburst*, *Shivers*, *Film Review*, *Ultimate DVD* og *Cult Times*. Blant hans intervjuobjekter finner man Graeme Harper, Andrew Cartmel og The League of Gentlemen.

Spilsbury har også bidratt på DVD-utgivelsene av *[[Doctor Who]]*. Han har blant annet blitt intervjuet i dokumentarene som er inkludert på utgivelsene av historiene *[[The Androids of Tara]]* og *[[The Armageddon Factor]]*.
Krigskontrabande

**Krigskontrabande** er alle varer som tilføres én av to krigførende parter fra en nøytral part og som erklæres forbudt av den andre, fordi tilførselen har styrkende betydning for den ene parten under krigføringen.

## Se også
* Kontrabande

## Eksterne lenker

* «CONTRABAND CONTROL (NAVICERTS).», om krigskontrabande og navicerts i Underhuset, 30. Juli 1940
Septimius Severus-buen

**Septimius Severus-buen** er en triumfbue i Roma, reist i 203 til minne om Romas seire over araberne og parterne i Mesopotamia i 195 og 197-198. Relieffene viser felttoget og innmarsjen i Roma. Buen er bygd i hvit marmor, og står i det nordøstre hjørnet av Forum Romanum.

Buen ble innvidd av keiser Septimius Severus og hans to sønner Geta og Caracalla. I 212 lot Caracalla broren drepe, og sletta deretter navnet hans fra innskriften. Innskriften sier at Septimius og Caracalla er OPTIMIS FORTISSIMISQUE PRINCIPIBUS – «fremragende og tapre feltherrer».

Buen har gjennom mange århundrer vært delvis begravd av et beskyttende jordlag, og er derfor godt bevart.
Erdal kirke

**Erdal kirke** er en kirke på Askøy i Vestland.

Kirken ble først vigslet i 1995 av biskop Ole D. Hagesæther. Da den ble tatt i bruk i 1995 var det bare første byggetrinn som stod ferdig, og kirken ble regnet som en interimkirke. Den hadde da 160 sitteplasser. I 2003 ble planene for byggetrinn 2 lagt fram. Dette trinnet var tegnet av arkitekt Jostein Tveit. Prosjektet ble kostnadsberammet til 24,5 millioner. Grunnsteinen for den nye delen av kirken ble lagt ned av biskop Hagesæther 6. september 2005. 3. september 2006 ble kirken vigslet av Hagesæther. Kirken er på 860 m² og har ca. 500 sitteplasser.

Kunsten i kirken er laget av Per Odd Aarrestad fra Sandnes i Rogaland.


Image:Alter Erdal.jpg|Alteret og kirkerommet. Bak skilleveggen til høyre i bildet er den gamle kirkesalen.
Image:Erdal kirke inne.jpg|Kirkerommet og altertavlen i kirken.


## Referanser


## Eksterne lenker
* bt.no – Ny kirke blir kulturhus
*
Basalmetabolisme

**Basalmetabolisme**, også kalt *basalstoffskifte* eller *[[hvilestoffskiftet]],* er det mengden energi som kroppen forbrenner og den varmemengde som frigjøres når den hviler. Selv om kroppen hviler må vi puste, hjertet må slå, og kroppstemperaturen skal holde seg rundt 37 grader til enhver tid. Et voksent menneske trenger rundt 7000 kJ per døgn til basalstoffskiftet. Varmemengde til omgivelsene som tilsvarer varmeproduksjonen i kroppen slik at kroppstemperaturen holdes konstant.
Finlands nasjonalmuseum

**Finlands nasjonalmuseum** (finsk: *Kansallismuseo*) er et historisk museum som forsker i og formidler Finlands historie fra de tidligste tider til i dag. Museet ligger i Mannerheimvägen i Helsingfors. 

## Bygget
Den nasjonalromantiske bygningen ble tegnet av de tre arkitektene Herman Gesellius, Armas Lindgren og Eliel Saarinen. Byggets eksteriør etterligner middelalderske finske steinkirker og slott. Bygningens interiør er i jugendstil. Museet ble bygd fra 1905-1910 og ble åpnet i 1916. Museet fikk först namnet Statens historiska museum och senare namnet Nationalmuseum.

I museets lobby er det fresker av Akseli Gallen-Kallela i taket. Freskene ble malt i 1928, etter forbilde av fresker i Finlands paviljong under verdensutstillingen i Paris 1900.

Museet ble sist rehabilitert i 2000.

## Utstillinger
Museets faste utstillinger består av fem deler: *Finlands förhistoria*, som er landets største arkeologiske utstilling; *Riket*, som behandler kultur og samfunn i Finland fra middelalderen til 1900-tallets begynnelse; *Jorden och folket* viser livet på landsbygda før industrialiseringen; *1900-talets* avdeling skildrer det selvstendige Finland; og *Skattkammaren* som er en utstilling av mynter, medaljer, sølv, smykker og våpen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
BBC Radio Norfolk

:*Denne artikkelen omhandler den [[BBC]]-eide lokalradiostasjoenen. For den oppdiktede radiokanalen med [[Alan Partridge]] som radiovert, se [[Radio Norwich]]. 

*'BBC Radio Norfolk''' er en britisk lokalradio eid av BBC, som kringkaster i grevskapet Norfolk, og sendes fra sammfunnshuset The Forum i Norwich. Radiostasjonen ble opprettet 11. september 1980 og kringkastet fra Norwich Tower i Surrey Street, men flyttet i 1992 til King's Lynn, og senere, i 2003 til The Forum.

I 2008 hadde BBC Radio Norwich 15,1 % av markedsandelen av radiolyttere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* BBC Radio Norfolk  &ndash; Offisiell hjemmeside
Republikanske partier

**Det republikanske parti** og liknende navn er betegnelse på konservative partier i flere land med ulike politisk program. Mest kjent er Republican Party i USA, ett av de to dominerende politiske partiene der. Partienes medlemmer kalles ofte «republikanere». Republikaner kan også bety «tilhenger av statsformen republikk».

## Nåværende republikanske partier
«Det republikanske partiet» kan vise til politiske partier i mange land:

## Tidligere republikanske partier

## Se også
* Republikaner
Fosenregionen interkommunalt politisk råd

**Fosenregionen interkommunalt politisk råd** (**IKPR**) er et interkommunalt politisk råd (tidligere kalt interkommunalt regionråd) og regionalpolitisk samarbeidsorgan mellom de fire  kommunene Indre Fosen, Ørland (før 2020 Ørland og Bjugn), Åfjord (før 2020 Åfjord og Roan) og Osen i Trøndelag. Tidligere deltok også Verran og Mosvik.

Styret i Fosen Regionråd består av ordførerne i medlemskommunene. 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Finlands nasjonalopera

**Finlands nationalopera** (*finsk*: **Kansallisooppera**) i Helsingfors er Finlands ledende operahus. Den har tilhold i operahuset i Tölö, som åpnet i 1993. Huset har to saler; én med 1350 seter og en mindre sal med 300-500 seter.

Operaen har 4-6 premierer årlig; hvorav en årlig uroppføring av en nyskrevet finsk opera. Den årlige spilleplanen omfatter 140 forestillinger, av 20 ulike oppsetninger. Operaens ballett fremfører 110 forestillinger årlig. I alt har operaen 250 000 besøkende årlig.

## Historie
De første regelmessige operaoppsetninger i Finland kom i 1873, da Kaarlo Bergbom grunnla *Den finske opera*. Før dette hadde det vært sporadiske gjestende emsembler, og amatøroppsetninger. Den første amatøroppsetningen var *[[Barbereren i Sevilla]]* i 1849.

Den finske opera ble i 1956 overtatt av *Stiftelsen Finlands nationalopera*, og fikk sitt nåværende navn. 

## Staben
Operaen har et samlet personale på mer enn 700; hvorav 30 soslister, et profesjonelt kor med 60 sangere, et 120 manns orkester og 90 dansere. 

Operaens kunstneriske ledere har de siste årene vært Okko Kamu (1996–2000); Muhai Tang (2003–2006); og fra 2006 Mikko Franck.

## Eksterne lenker
* ooppera.fi (''finsk/svensk/engelsk)
Multiplikasjonstabell

En **multiplikasjonstabell** (også kjent som **gangetabell**, som blir brukt for å lære skolebarn multiplikasjon) er en tabell der radene og rekkene er navngitt med tallene som skal multipliseres, og verdien i hver celle er produktet av rad- og rekkenavnene.

For å regne ut **3 × 6** følger man raden (eller rekken) **3** eller **6** er i, for så å ta ut tallet der de krysser, i dette tilfellet tallet **18**.
For å regne ut **13 × 16** følger man raden (eller rekken) **13** eller **16** er i, for så å ta ut tallet der de krysser, i dette tilfellet tallet **208**.

Gangetabellen inneholder ikke utregninger med tallet **[[0 (tall)|0]]**, fordi **0** ganger et reelt tall er alltid **0**.

Den delen av tabellen hvor faktorene er i området opp til og inkludert **10**, kalles gjerne den lille gangetabellen og er her vist som et grått felt.
Jørgen Johnsen (rapper)

**Jørgen Johnsen** (født 1982 i Fredrikstad) er en norsk artist og DJ kjent som **Name**. 

I 2008 ga han ut låten Hand Me Down, som lå flere uker på VG-lista med 10.-plass som beste plassering. Albumet "Drum" ble utgitt 12. januar 2009 og inneholder blant annet singlene *Hand me Down* og *Alphabet Love*. Han DJ-er selv på sine sanger. Han hadde sin første konsert-opptreden under Hove-festivalen 2008 sammen med OnkelP, uten noen videre suksess.

## Diskografi
* *[[Drum (Name-album)|Drum]]* (CD, album, Universal, 2009)

## Referanser
Inger-Margrethe Lunde

**Inger-Margrethe Lunde** (født 29. april 1953 i Minneapolis i USA) er en norsk dramatiker. Hun var styreleder for Norske Dramatikeres Forbund i perioden 2002–2006.

Hun er utdannet cand.philol. og skrev hovedoppgaven sin om det franske teaterensemblet *[[Théâtre du Soleil]], et kunstnerlaug* (1984). Senere har hun blant annet arbeidet som skribent og som danse- og teateranmelder. Hun bokdebuterte på Aschehoug forlag i 1990 med lyrikksamlingen *Hva er en kvinne*, og har siden skrevet flere tekster til teater- og danseforestillinger, hørespill og dramatiseringer.

## Verksliste
* 2009:  *Mitt navn er ikke Nora* (Arneberg Forlag) – biografi om forfatteren Laura Kieler, som skal ha vært modell for Nora i *Et dukkehjem*
* 2006: *Ibsenvariasjoner* – variasjoner over mer og mindre kjente Ibsens kvinneskikkelser
* 2005: *Gi meg navnet mitt tilbake* (utgitt på Solum Forlag) – skuespill om Laura Kieler, modell for Nora i Ibsens *[[Et dukkehjem]]***
* 2004: *Vidunderlig*, Om lengselen etter de store følelsene
* 2002: *Kjærlighetens spor*, (Solum Forlag) – en nåtidskvinne møter mystikeren Julian av Norwich
* 2000: *Sort enke*, (Solum Forlag) – en fortettet skildring av familielivets psykologi
* 1999: *Svanesang, dobbeltime med Sossen og det Sublime*
* 1998: *Til Elise* – om kvinnen; den opprørske, viltre, glade, sårbare og ettertenksomme
* 1992: *39 røde sting* – en annerledes kriminalhistorie om en kvinne og et barn
* 1992: *Rift* – dramatisering av Ketil Bjørnstads manuskript
*1990: *Hva er en kvinne : dikt og tekster* (Aschehoug)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Moses fra Khoren

**Moses fra Khoren** (armensk: Մովսես Խորենացի, *Movses Khorenatsi*; ca. 410–490-tallet) var en armensk skribent og historiker som skrev om Armenias historie. Han var virksom på siste halvdel av 400-tallet e.Kr., men han har også blitt datert til så sent som 700-tallet..

Flere av opplysningene om hans liv som er utledet fra hans tekster, blant annet at han hadde vært lærling hos Mesrop Masjtots, oppfinneren av det armenske alfabetet, regnes for usikre.

Han krediteres for verket *Armenernes historie*, som omhandler den historiske beretning fra de eldste tider og den legendariske forfaderen Haik, og fram til 300-tallet e.Kr. Han kreditert for det eldste kjente historiografiske verk om Armenias historie skrevet på armensk, og således viktig ikke bare for moderne historikere, men også for armensk selvforståelse. Han var også poet, eller salmedikter. Hans historieverk ble skrevet på oppdrag av fyrst Sahak. Verket fikk tung innflytelse på senere armenske historikere, og ble brukt og sitert hyppig. Det har særlig betydning ettersom det inneholder unikt materiale fra eldre muntlige tradisjoner i Armenia fra tiden før landet ble konvertert til kristendommen.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Søtkjeks

**Søtkjeks** (*Sium sisarum*) er viltvoksende plante i skjermplantefamilien. Den er utbredt i Nord-Europa og Asia. 

Søtkjeks blir omtrent en meter høy. Den danner også noen ganger en rotfrukt.

Søtkjeks er tolerant mot kulde.  Den sprer seg villig og danner nye planter ved å spre frø eller med rotskudd. 

## Eksterne lenker
* 
* Plants for a Future Database report (engelskspråklig)
Eva Sevaldson

**Eva Elisabeth Koefoed Sevaldson** (født 21. august 1958) er en norsk dramatiker og skuespiller.

Hun er utdannet skuespiller fra Statens Teaterhøyskole fra 1980 og debuterte som dramatiker i 1987. Hun fikk Ibsenprisen for *Fremtiden er avlyst* i 1994. Hun var leder av Norske Dramatikeres Forbund i perioden 1998&ndash;2002 og fungerte som generalsekretær samme sted høsten 2007. Hun har også jobbet som dramaturg og regissør.

## Produksjon

* 1999: *Offshore*
* 1996: *Det er bare sånt som skjer*, Kampen om å være kulest kan ende fatalt
* 1994: *I de beste familier*
* 1993; *Framtida er avlyst*, Hvordan investere en million når fremtiden kan bli avlyst hvert øyeblikk?
* 1993: *Et fandens fruentimmer*, Stilkomedie om en moden kvinnes gjenoppståtte begjær
* 1991: *Benjamin Bevers Byggverk*, Hva gjør en liten bever når demningen brister?
* 1989: *Imago*

## Eksterne lenker
*
Fredløsfamilien

**Fredløsfamilien** er omfatter noen slekter i nøkleblomfamilien (Primulaceae) som av og til har vært skilt ut som en egen familie (Myrsinaceae). Fra 2009 (APG III) er imidlertid denne familien igjen inkludert i nøkleblomfamilien.

## Tradisjonell systematikk
I tidligere systemer ble dette oppfattet som en egen familie (f.eks. Takhtajan og Cronquist), men i noen systemer ble i alle fall de norske slektene inkludert i nøkleblomfamilien slik at de stort sett har vært plassert i denne familien i norske florabøker (f.eks. Lids flora). 

## Nyere systematikk
I de moderne systemene APG I (1998) og APG II(2003) var dette en egen familie, Myrsinaceae plassert i ordenen Ericales. Imidlertid er familien i de to siste APG-systemene (2009 og 2016) inkludert i en større nøkleblomfamilie (Primulaceae). 

## Medlemmer
På verdensbasis omfatter familien rundt 1500 arter fordelt på 40-50 planteslekter. De norske planteslektene som har vært inkludert i fredløsfamilien er:  nonsblomstslekten (*Anagallis*), strandkrypslekten (*Glaux*), fredløsslekten (*Lysimachia*) og skogstjerneslekten (*Trientalis*). Når disse oppfattes som del av nøkleblomfamilien, inkluderes disse gjerne i en underfamilie, Myrsinoideae.

I forbindelse med nyere analyser har også slektsoppfatningene endret seg slik at Artsdatabanken har inkludert alle de norske artene i fredløsslekten slik at de tradisjonsrike slektene over ikke brukes i nåværende (jan. 2017) norsk systematikk.

## Bilder
Noen utenlandske representanter

File:Lysimachia atropurpurea'Beaujolais'1.jpg|Lysimachia atropurpurea en art fra Søreuropa, her en dyrket form.
File:Trientalis borealis 1177.JPG|Lysimachia borealis, syn. Trientalis b., en nordamerikansk skogstjerne
File:PikiWiki_Israel_17346_Plants_of_Israel.jpg|Cyclamen persicum i Israel, stamfar til potteplantene
File:T2 70 Myrsine africana par Pierre-Joseph Redouté.jpeg|Myrsine afrikana selges av og til som bonsai-plante


## Referanser




## Eksterne lenker
*
Republikken Italias fortjenstorden

**Republikken Italias fortjenstorden** (italiensk: *Ordine al merito della Repubblica Italiana*) er Italias fremste fortjenstorden. Den ble innført i 1951 og tildeles av Italias president. Ordenen kan tildeles for sivil og militær innsats og tildeles italienere så vel som utlendinger.

## Bakgrunn
Ordenen ble innstiftet ved lov av 3. mars 1951, som erstatning for de kongelige ordener som forsvant med monarkiets avskaffelse. Republikken Italias president er overhode for ordenen, som også har en ordenskansler og et ordensråd på 16 medlemmer.

## Inndeling
Republikken Italias fortjenstorden er inndelt i fem klasser:
*storkors, kan også tildeles med kjede
*storoffiser
*kommandør
*offiser
*ridder

## Ordenstegn
Insigniene for Republikken Italias fortjenstorden fikk i 2001 fornyet utforming. Etter denne endringen ligner ordenstegnene mer på Italias kroneorden. Ordenstegnet består av et utbøyd kors i hvit emalje som har Italias riksvåpen i midten. Riksvåpenet er omgitt av innskriften *AL MERITO DELLA REPUBBLICA*. Korset er satt på en krans av oliven og eik.

Fra 1951 til 2001 besto ordenstegnet av et gresk kors i hvit emalje og med en gullstjerne i midten. Romerske ørner med utstrakte vinger var satt i korsvinklene. Over korset var det plassert en murkrone.

Ordensstjernen for storoffiserer har ordenstegnet satt på en firkantet stjerne, mens den for storoffiserer har åtte stråler.

Ordenskjedet består av vekselvis stjerner og planteornamenter og har initialene RI, for *Repubblica Italiana*, nederst der ordenstegnet er opphengt. 

Ordensbåndet er grønt med smale røde og grønne kanter.

## Tildeling
Republikken Italias fortjenstorden tildeles for fortjenstfull innsats for den italienske nasjon innen litteratur, kunst, økonomi, offentlig og militær tjeneste,  samt for samfunnsgagnlig, filantropisk og humanitær innsats. Ordenen kan tildeles italienske statsborgere så vel som utenlandske. Utnevnelse skjer som hovedregel til laveste grad, ridder, og italienske mottakere skal som hovedregel være over 35 år. Etter utnevnelse til laveste grad, er det mulig med forfremmelser. Storkors med kjede tildeles andre lands statsoverhoder, samt til innehavere av storkors.

Ordenen tildeles av presidenten etter innstilling fra statsministeren og anbefaling fra regjeringen, men presidenten alene kan foreta tildelinger for diplomatiske fortjenester.

Utnevnelser skjer 2. juni og 27. desember, men det er mulig å foreta tildeling også utenom disse datoene for diplomatiske fortjenester og statstjenestemenn som går av med pensjon.

## Referanser


## Kilder
*Hieronymussen, Poul Ohm og Jørgen Lundø: *Europæiske ordner i farver*, København: Politikens forlag, 1966, s. 184–185
*«Italy» i Guy Stair Sainty og Rafal Heydel-Mankoo: *World Orders of Knighthood and Merit*, andre bind, Buckingham: Burke's Peerage & Gentry, 2006, s. 1233–1237
*Ordine al Merito della Repubblica Italiana, Presidenza della Repubblica

## Eksterne lenker
* Onorificenze, søkbar database over ordensinnehavere
John Slattery

**John M. Slattery jr.** (født 13. august 1962 i Boston i Massachusetts) er en amerikansk skuespiller.

Slattery tok eksamen ved Catholic University of America i 1984.

Bortsett fra Slatterys nåværende rolle i TV-serien *[[Mad Men]]*, er han også notabel for roller som Al Kahn i *[[Homefront (TV-serie fra USA)|Homefront]]*, Walter Mondale i *[[From the Earth to the Moon (miniserie)|From the Earth to the Moon]]*, gjesteopptreden som Sam Truman i *[[Will & Grace]]*, gjesteopptreden som Michael Cassidy i *[[Judging Amy]]*, gjesteopptreden som Bill Kelley i *[[Sex and the City]]*, Dennis Martino i *[[Ed (TV-serie)|Ed]]* og Peter Benedict i *[[Jack & Bobby]]*. Fra mars 2007 har han også hatt en serie innhopp i *[[Desperate Housewives]]*.

John Slattery har også hatt noen mindre roller i noen filmer som *[[Mona Lisa Smile]]* og *[[Charlie Wilson's War]]*. Han er med filmen *[[Iron Man 2]]* som Howard Stark, far til hovedfiguren Tony Stark.

Slattery er gift med skuespiller Talia Balsam. De forlovet seg april 1998 og giftet seg 30. desember samme år. De har en sønn sammen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Scott Brown (DJ)

**Scott Brown** er en skotsk DJ og musikk-produsent. Brown produserer og spiller musikk fra forskjellige sjangre som oftest blir kalt rave. Selv om han stort sett forbindes med techno, varierer hans musikksjangre fra happy hardcore via hardcore trance til gabber.

Brown har produsert musikk med flere platestudioer (Evolution Records, Evolution Plus, Evolved, Evolution Gold, Poosh, Screwdriver and Twisted Vinyl), og under andre kallenavn som Plus System, sammen med sitt band Q-Tex. Og spesielt, hans arbeid har vært i Bonkers, til dags dato den bestselgende serien med hardcore. Browns mest kjente sanger er "Technophobia", "Fly With You", "Now Is The Time", "Elysium", "Neckbreaker", "Boomstick", "Fuzzy Muff", "Turn Up The Music", "Roll The Track" og "Taking Drugs?". Han fremfører på rave arrangemang i Storbritannia, Nederland, og ellers i verden.

I 2006, ble hans hardcorehit "Elysium"  tillagt vokal og gitt en tranceremix gjennomkjøring av Ultrabeat, for å oppnå mer suksess for en sang som er oppfattet av mange hardcorefans som en nasjonalistisk del av dance-musikk.

## Eksterne lenker
* The Home of Scott Brown
* Intervju med Scott Brown på HarderFaster
* Discogs
* Diskografi
Administrative inndelinger i Finnmark

**Administrative inndelinger i Finnmark** omfatter regionråd, næringsregioner, prostier, tingretter, politidistrikter, helsedistrikter og veidistrikter:

## [[Interkommunale regionråd|Regionråd]]
* Vest-Finnmark regionråd: Alta, Hammerfest, Hasvik, Kvalsund, Loppa, Måsøy, Nordkapp.
* Ávjovárri urfolksregion: Karasjok, Kautokeino, Porsanger.
* Øst-Finnmark regionråd: Berlevåg, Båtsfjord, Gamvik, Lebesby, Nesseby, Sør-Varanger, Tana, Vadsø, Vardø.

## [[Næringsregion]]er
* Vest-Finnmark: Alta, Hammerfest, Hasvik, Kvalsund, Loppa, Måsøy
* Midt-Finnmark: Karasjok, Kautokeino, Lebesby, Nordkapp, Porsanger
* Øst-Finnmark: Berlevåg, Båtsfjord, Gamvik, Nesseby, Sør-Varanger, Tana, Vadsø, Vardø

## [[Prosti]]er, under [[Nord-Hålogaland bispedømme]] i [[Den norske kirke]]
* Alta prosti: Alta, Hasvik, Loppa.
* Hammerfest prosti: Gamvik, Hammerfest, Kvalsund, Lebesby, Måsøy, Nordkapp.
* Indre Finnmark prosti: Karasjok, Kautokeino, Nesseby, Porsanger, Tana.
* Varanger prosti: Berlevåg, Båtsfjord, Sør-Varanger, Vadsø, Vardø.

## [[Tingrett]]er, under Finnmark lagsogn, [[Hålogaland lagmannsrett]]
* Alta tingrett: Alta, Loppa.
* Hammerfest tingrett: Hasvik, Hammerfest, Kvalsund, Måsøy, Nordkapp.
* Indre Finnmark tingrett: Karasjok, Kautokeino, Nesseby, Porsanger, Tana.
* Øst-Finnmark tingrett: Berlevåg, Båtsfjord, Gamvik, Lebesby, Sør-Varanger, Vadsø, Vardø.

## [[Politidistrikter]]
* Finnmark politidistrikt: Alta, Berlevåg, Båtsfjord, Gamvik, Hammerfest, Hasvik, Karasjok, Kautokeino, Kvalsund, Lebesby, Loppa, Måsøy, Nesseby, Nordkapp, Porsanger, Sør-Varanger, Tana, Vadsø, Vardø.

## [[Helsedistrikter]], under [[Helseregioner|Helseregion Nord-Norge]]
* Helse Finnmark: hele fylket.

## [[Veidistrikter]], under [[Veiregioner|Veiregion Nord-Norge]]
* Nord-Troms og Vest-Finnmark veidistrikt: Alta, Hammerfest, Hasvik, Kautokeino, Kvalsund, Loppa. Dessuten Kvenangen, Nordreisa og Skjervøy kommuner i Troms fylke.
* Øst-Finnmark veidistrikt: Berlevåg, Båtsfjord, Gamvik, Karasjok, Lebesby, Måsøy, Nesseby, Nordkapp, Porsanger, Sør-Varanger, Tana, Vadsø, Vardø.

## Tidligere [[fogderi]]er
* Alten fogderi: Alta, Kautokeino, Loppa.
* Hammerfest fogderi: Hasvik, Hammerfest, Kvalsund, Måsøy, Nordkapp, Porsanger.
* Tanen fogderi: Berlevåg, Gamvik, Karasjok, Lebesby, Nesseby, Tana.
* Varanger fogderi: Sør-Varanger, Vadsø.
* Vardø fogderi: Båtsfjord, Vardø.

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Koryo Songgyungwan-universitetet

**Koryo Songgyungwan-universitetet** (engelsk: Koryo Songgyungwan University) er et universitet den nordkoreanske byen Kaesong.

Universitetet ble grunnlagt i 992 som Gukjagam. Navnet ble endret *Seonggyungam* i 1298 og senere til *[[Seonggyungwan]]* i 1308.

Universitetet ble opprettet for å tilby embetsverk og statsadministrasjon konfuciansk utdanning etter klassisk kinesisk mønster, og all undervisning i middelalderen fokuserte på de kinesiske klassikerne.

## Referanser


## Se også
*Kim Il-sung-universitetet
*Pyongyang vitenskapelige og teknologiske universitet
*Pyongyang universitet for internasjonale studier
*Kim Chaek tekniske universitet
*Rajin maritime universitet
*Huichon teleuniversitet
*Utdanning i Nord-Korea