open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fylkesvei 7778

**Fylkesvei 7778** går mellom Nordkjosen og Nordhella i Tromsø kommune. Veien er 22,9&nbsp;km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 66 (Troms).

## Kommuner og knutepunkter

*Indre Kårvik

*Simavik

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* Kartverkets norgeskart
*
Vilhelm I av Württemberg

**Vilhelm I av Württemberg** (tysk: Wilhelm Friedrich Karl von Württemberg, født 27. september 1781 i Lüben, død 25. juni 1864) var konge av Württemberg.

Han var sønn av kong Fredrik I av Württemberg (1754–1816) og Augusta av Braunschweig-Wolfenbüttel (1764–1788).

Han giftet seg 8. juni 1808 i München med prinsesse Charlotte av Bayern (1792–1873), datter av kong Maximilian I av Bayern (1756–1825) og prinsesse Auguste Wilhelmine Maria av Hessen-Darmstadt (1765–1796). De ble skilt i 1814.

Den 24. januar 1816 i St. Petersburg giftet han seg for andre gang med sitt søskenbarn storfyrstinne Katharina Pavlovna (1788–1819), datter av tsar Paul I av Russland (1754–1801) og Sofia Dorotea av Württemberg (1759–1828). Senere dette året overtok han tronen etter sin far. Han fikk to døtre sammen med Katharina:
* Marie (1816–1887), gift med grev Alfred von Neipperg (1807–1865)
* Sophie (1818–1877), gift med kong Vilhelm III av Nederland (1817–1890)

Den 15. april 1820, litt over et år etter Katharinas død, giftet han seg med et annet søskenbarn, hertuginne Pauline av Württemberg (1800–1873), datter av hertug Ludwig Friedrich Alexander av Württemberg-Teck (1756–1817) og prinsesse Henrietta av Nassau-Weilburg (1780–1857). Vilhelm fikk tre barn med Pauline:
* Catharina (1821–1898), gift med prins Fredrik av Württemberg (1808–1870), og blei mor til kong Vilhelm II av Württemberg. 
* Karl (1823–1891), senere kong Karl I, gift med Olga Nikolajevna, døde barnløs
* Augusta (1826–1898), gift med prins Hermann av Sachsen-Weimar (1825–1901)

Vilhelm I døde på Schloss Rosenstein i Stuttgart.

## Referanser
Steyr Arms

**Steyr Mannlicher** (Steyr Mannlicher GmbH & Co KG) er en østerriksk våpenprodusent som holder til i byen Steyr.

## Historie
16. april 1864 stiftet 24 år gamle Josef Werndl «Josef und Franz Werndl & Comp. Waffenfabrik und Sägemühle in Oberletten», som senere ble til «Österreichische Waffenfabriksgesellschaft» (vanligvis forkortet **ÖWG**), som senere ble til «Steyr Werke AG» og «Steyr-Daimler-Puch AG», som Steyr Mannlicher var en del av. i 1990 ble Steyr Mannlicher skilt ut som selvstendig firma.

## Produkter
### Gevær

* Steyr AUG
* Steyr Scout 
* Steyr SSG 69 
* Steyr HS .50 
* Steyr ACR 
* Steyr IWS 2000 
* Steyr-Mannlicher M1895

### Maskinpistoler

* Steyr MPi 69 
* Steyr MPi 81 
* Steyr TMP 
* Steyr Solothurn S1-100

### Pistoler
* Steyr GB 
* Steyr M1901 
* Steyr M1905 
* Steyr M1912 

## Se også
* Steyr-Daimler-Puch
* Steyr Sportwaffen
## Eksterne lenker
*
Napoli internasjonale lufthavn

**Napoli internasjonale lufthavn** (IATA: **NAP**, ICAO: **LIRN**) er flyplassen som betjener Napoli i Italia. Den er plassert i Capodichino-distriktet i Napoli. Flyplassen har 2 terminaler, men terminal 2 ligger langt unna rullebanen og brukes bare til charterfly. Flyplassen eies av det britiske flyplasselskapet BAA og er lokalisert 5,9 km nord-nordøst for byen i distriktet Capodichino i Napoli.

## Selskaper og reisemål
*Aer Lingus (Dublin)
*Air France (Paris-Charles de Gaulle)
*Air Malta (Malta, Palermo)
*Alitalia
**flys av Alitalia Express (Milano-Linate, Milano-Malpensa, Roma-Fiumicino, Torino, Venezia)
*Brussels Airlines (Brussel)
*British Airways (London-Gatwick)
*Carpatair (Timişoara)
*Clickair (Barcelona)
*easyJet (Basel, Berlin-Schönefeld, London-Stansted, Milano-Malpensa, Paris-Orly)
*Iberia
**flys av Air Nostrum (Madrid)
*InterSky (Friedrichshafen)
*Lufthansa (München)
*Air Italy (Cagliari, Milano-Linate, Olbia [seasonal], Verona)
*MyAir (Bucharest-Băneasa, Milan-Bergamo, Venice)
*MyTravel Airways (Manchester, Birmingham, London-Gatwick, Glasgow) [*sommerrute*]
*Scandinavian Airlines System (Oslo) [*sommerrute*]
*Thomsonfly (Manchester, Luton, Gatwick, Cardiff, Bristol, Newcastle, Doncaster/Sheffield, Birmingham) [*sommerrute*]
*TUIfly (Köln/Bonn, Düsseldorf, Frankfurt, Hannover, Memmingen, München, Stuttgart)
*transavia.com (Amsterdam)
*Vueling Airlines (Madrid)
*Ukraine International Airlines (Lviv)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jumeirah

**Jumeirah Group** (tidligere *Jumeirah International Group*) er en internasjonal hotellkjede som driver hoteller i luksus-segmentet. Kjeden er en del av Dubai Holdings, som igjen er eid av regjeringen i Dubai. Kjeden tar navnet sitt fra bydelen Jumeirah i Dubai.

Jumeirah Group driver bl.a. det verdensberømte Burj Al Arab og Jumeirah Emirates Towers, verdens tredje høyeste hotell. Selskapet driver også Wild Wadi Water Park, og er også involvert i utdanningssektoren med The Emirates Academy of Hospitality Management.

De fleste av hotellene ligger i Dubai, men kjeden utvider internasjonalt, og har nå to hoteller i London og et i New York.
Magnus Minnisköld

**Magnus Minnisköld** eller **Minnesköld** (født 1175, død 31. januar 1208) var lagmann og far til Birger jarl.

Magnus Minnisköld er nevnt i to ulike kilder fra samme tid som bror til jarlen (det vil si Birger Brosa) samt av kong Magnus Birgersson som i et brev i 1280 kaller ham *farfar*. Han blir beskrevet som far til Eskil Magnusson i Vestergøtlands lagmannslengd og Hakonarsagaen. Sistnevnte utpeker ham også som far til Birger Jarl.

Magnus Minnisköld var bosatt på slektens gods Bjälbo, i nåværende Mjölby kommune, Östergötlands län. Han var sønn til Bengt Snivil. Noen kilder oppgir at han døde 31. januar 1208 i slaget ved Lena, andra sier at han døde i slaget ved Gestilren 17. juli 1210.

Han giftet seg to ganger og fikk til sammen fem barn. Med sin første kone, som er ukjent, fikk han en datter (muligens ved navn Hafrid Magnusdotter), gift med Sigtrygg Bengtsson (Boberg), Eskil Magnusson, lagmann i Västergötland og Karl Magnusson (Folkungaätten), biskop i Linköping, drept 8. august 1220 i Estland. I sitt andre ekteskap, med Ingrid Ylva, fikk han Bengt Magnusson (Folkungætten), som ble biskop i Linköping og døde i 1237 og Birger jarl.

## Fiksjon
Magnus Minnesköld er med i Jan Guillous bøker om Arn Magnusson som Magnus Månesköld (på norsk Magnus Måneskjold). Magnus Måneskjold er sønn av (fiktive) Arn Magnusson og (fiktive) Cecilia Algotsdotter (hovedpersonene). I boken oppdras han av Birger Brosa, ettersom hans mor er plassert i kloster og faren kjemper i Det hellige land. I boken blir han drept i slaget mot danskene i år 1210.

## Se også
* Folkungaætten

## Referanser
Frank Watkins

**Frank Watkins** (født 19. februar 1968 i Tampa, død 18. oktober 2015) var en amerikansk musiker. Han var i lang tid bassist i det amerikanske death metal-bandet Obituary og var medlem i det norske black metal-bandet Gorgoroth ved sin død.

## Biografi
Watkins begynte å spille musikk da han var tolv år gammel, og begynte sin profesjonelle karriere i 1986. I 1989 ble han fast medlem i Obituary. Obituary er ifølge Nielsen SoundScan det femte mestselgende death metal-bandet i historien. Watkins har spilt bass på alle Obituarys utgivelser, med unntak av debutalbumet *Slowly We Rot*. Han sa han var inspirert musikalsk av «alt som er mørkt, aggressivt og sint», og han lot sin bakgrunn i punk/hardcore prege arbeidet han gjorde i sjangerne death metal/black metal. Watkins var ikke bare opptatt av det tekniske aspektet ved musikken, men var også opptatt av business-aspektet, samt manager-arbeid, mentor-virksomhet og veiledning av andre band og musikere. I 2007 startet han sitt eget management-selskap, Back From the Dead Productions, med formål å hjelpe band til å komme seg frem i musikkbransjen. I slutten av 2007 ble Watkins med som bassist i det norske black metal-bandet Gorgoroth, hvor han i 2009 debuterte med albumet *[[Quantos Possunt ad Satanitatem Trahunt]]* under artistnavnet **Bøddel**.

Watkins døde av kreft i 2015, fire måneder etter utgivelsen av hans andre studioalbum med Gorgoroth, *Instinctus Bestialis*.

## Band
* Sacrosanct (1985–1986)
* Bad Rep (1986–1987)
* Hellwitch (1987–1989)
* Obituary (1989–1997, 2003–2010)
* Gorgoroth (2007–2015)

## Diskografi
### Obituary
* *Cause of Death* (1990)
* *The End Complete* (1992)
* *World Demise* (1994)
* *Don't Care* (EP) (1994)
* *Back from the Dead* (1997)
* *Dead* (konsertalbum) (1998)
* *Anthology* (samlealbum) (2001)
* *Frozen in Time* (2005)
* *Frozen Alive* (Live DVD) (2006)
* *Xecutioner's Return* (2007)
* *Left to Die* (EP) (2008)

### Gorgoroth
* *[[Quantos Possunt ad Satanitatem Trahunt]]* (2009)
* *[[Instinctus Bestialis]]* (2015)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Fylkesvei 7806

**Fylkesvei 7806** går mellom Tennevoll i Lavangen og Årstein i Gratangen. Veien følger Lavangens sørvestside til Svarthammaren (kommunegrensa), følger Astafjordens sørøstside til Grøsnes ved Myrlandshaugen, og derfra inn Gratangens nordøstside til Årstein. Veien er 46,8&nbsp;km lang.

Før Mjøsundbrua til Andørja ble bygd, var strekningen mellom Tennevoll og Myrlandshaugen en del av riksvei 848 (nåværende fylkesvei 848), med ferge til Hamnvik på Rolla og Sørvik på Andørja.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 141 (Troms).

## Kommuner og knutepunkter

*Lotternes
*Røkenes
*Hestnes
*Keiprød

*Selnes
*Løvdal
*Myrlandshaugen
*Grøsnes
*Lille Grøsnes
*Lavik

*Hesjeberg
*Skifte
*Åkenes
*Årstein

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Fylkesvei 7810

**Fylkesvei 7810** går mellom Lavangsnes og Laberget i Salangen kommune. Veien er 20,3&nbsp;km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 152 (Troms).

## Kommuner og knutepunkter

*Kommunal vei Lavangsnesveien fra Lavangsnes til Reite (2,4&nbsp;km)
*Rotvik
*Dalen

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Fylkesvei 7822

**Fylkesvei 7822** går mellom Holt og Høgskarhus i Målselv kommune. Veien er 21,3&nbsp;km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 173 (Troms).

## Kommuner og knutepunkter

 

*Kommunal vei Dividalsveien fra Høgskarhus til Fossbua →  Øvre Dividal nasjonalpark (13,5&nbsp;km)

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Spartakistopprøret

**Spartakistopprøret**, også kjent som **januaropprøret**, fant sted i Tyskland i perioden 5. januar til 12. januar 1919. Det startet med en rekke spontane streiker som så utviklet seg til en generalstreik, og til slutt væpnede kamper. Da opprøret ble slått ned, markerte dette samtidig avslutningen av novemberrevolusjonen. Benevnelsen Spartakistopprøret blir vanligvis benyttet, til tross for at opprøret ikke ble utløst av Spartakusforbundet eller kommunistpartiet. Disse sluttet seg derimot til opprøret etter at det kom igang.

Opprøret begynte 4. januar da politisjefen i Berlin, Emil Eichhorn, ble avskjediget. Eichhorn, medlem av Det uavhengige sosialdemokratiske partiet i Tyskland (USPD), hadde nektet å sette inn væpnet politi mot streikende arbeidere under juleurolighetene like før, og statsministeren, sosialdemokraten Friedrich Ebert, som kontrollerte mye av det politiske arbeidet i Berlin, anså Eichhorn for å være upålitelig.

En rekke spontane streiker brøt ut, og redaksjonslokalene til en avis i Berlin som hadde trykket lederartikler kritiske til Spartakusforbundet, ble stormet, samtidig som det ble reist barrikader i gatene utenfor. Flere sluttet seg til, og gatene i avisstrøket ble blokkert.

Politiske ledere i USPD og kommunistpartiet oppfordret til generalstreik 7. januar, og rundt en halv million mennesker fulgte oppfordringen og strømmet inn i sentrum av Berlin. I de følgende to dagene klarte imidlertid ikke streikeledelsen, kalt *Revolusjonskomiteen*, å bli enige om hva som skulle være neste skritt. Noen ønsket et væpnet opprør, mens andre ønsket forhandlinger med Ebert.

Også innen kommunistpartiet var det uenighet om hva de skulle gjøre. Karl Liebknecht, i motsetning til Rosa Luxemburg, ønsket væpnet kamp mot Eberts styre, også for å sikre at de var på linje med de arbeiderne som planla slike aksjoner. Samtidig ble det arbeidet for å skaffe støtte blant de militære avdelingene stasjonert i Berlin. Dette var imidlertid ikke vellykket.

8. januar forlot kommunistpartiet *Revolusjonskomiteen* etter at USPDs representanter hadde invitert Friedrich Ebert til samtaler. Mens disse pågikk ble løpesedler distribuert blant arbeiderne i gatene. Løpesedlene hadde tittelen *Die Stunde der Abrechnung naht!* («Oppgjørets time nærmer seg») og fortalte om frikorpsene som ville slå til. De sosialdemokratiske myndighetene hadde engasjert frikorps for å slå ned opprøret, og Ebert beordret forsvarsminister Gustav Noske til dette. Da myndighetenes planer ble kjent, avsluttet Revolusjonskomiteen samtalene med sosialdemokratene. På dette tidspunktet sluttet Spartakistforbundet seg til det væpnede opprøret.

Samme dag beordret Ebert *[[frikorps]]ene* til å angripe opprørerne. Frikorpsmedlemmene var veteraner fra første verdenskrig og hadde således både trening, våpen og utstyr fra krigen, noe som ga dem store fordeler i kampen. De slo hurtig ned opprøret og gjenerobret gater og bygninger. Hundrevis av opprørere ble drept, også etter at de hadde overgitt seg. Liebknecht og Luxemburg ble drept av frikorpsmedlemmer og dumpet i Landwehrkanalen i Berlin 15. januar 1919.

## Eksterne lenker
*  The Battle for Berlin 1918-1919
Fylkesvei 7890

**Fylkesvei 7890** går mellom Aursfjord og Bukta (Storsteinnes) i Balsfjord kommune. Veien er 24,6&nbsp;km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 283 (Troms).

## Kommuner og knutepunkter

*Josefvatn leirsted

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Aleksandr Pogorelov

**Aleksandr Pogorelov** (russisk: *Александр Погорелов*; født 10. januar 1980 i Kursk) er en russisk mangekjemper. Han kom på fjerdeplass i tikamp under EM i friidrett 2006 i Göteborg og ble nummer fem under VM i friidrett 2005 i Helsingfors. Han tok sin første medalje i et internasjonalt mesterskap under VM 2009 i Berlin, der han ble nummer tre bak Trey Hardee fra USA og cubanske Leonel Suárez.

Han har deltatt i OL to ganger; under OL 2004 i Athen og OL 2008 i Beijing.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hattfjelldal prestegjeld

**Hattfjelldal prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Indre Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Hattfjelldal kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Hattfjelldal kirke.

Hattfjelldals kirkesogn er nå en del av Hattfjelldal menighetsråd, og underlagt Indre Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

I Reformatsen 1589 var Vefsn et residerende kapellani under Alstahaug prestegjeld med kirke på Dolstad. Det vidløftige Alstahaug prestegjeld ble i flere omganger delt, og ved kgl.res. av 6. mars 1767 ble Vefsn fradelt som eget sognekall. Ved kgl.res. av 3. august 1859 ble Vefsn prestegjeld delt og kapellsognet Hattfjelldal ble utskilt som eget prestegjeld. Det første kapellet i *Hatfjelddalen* ble oppført mot slutten av 1720-tallet, under ledelse av finnemisjonæren Lorentz Dass. Nøyaktig årstall kan ikke fastslås, men i 1730 regnes det som sikkert å være tatt bruk som gudshus for den samiske befolkningen. Det nye prestegjeldet omfattet "de saa kaldte Susendalens og Rysvandsbygdens Districter til og med Gaarden Gryteselv -".

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Kirker og kapell
* Hattfjelldal kirke *(oppført 1868, [[kapell]] ca 1730)*
* Susendal kirke *(oppført 2001, kapell 1916)*
* Varntresk kirke *(oppført 1986, gravplass 1895)*

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling Hattfjelldal som eneste menighet.

## Se også
* Historikk for prosti og prestegjeld

## Referanser
Kunta Kinteh Island

**Kunta Kinteh Island**, tidligere **James Island**, er ei lita øy midt i elva Gambia, 30 km fra elvemunningen, nær byen Jufureh i Gambia. På 1600- og 1700-tallet var øya og fortet som ble bygd der, et senter for europeisk okkupasjons- og handelsvirksomhet, særlig slavehandel. Som et symbol for denne virksomheten er øya i dag et verdensarvminne.

## Historie
De første europeerne som bosatte seg på øya kurlendere som kom dit i 1651. De hadde flere koloniinteresser i nærheten. De ga øya navn etter st. Andreas. Øya ble deretter erobret av britene i 1661, og navnet ble endret til *James Island*, etter den senere kong James.

Britene bygde Fort James. Med utgangspunkt på den strategisk plasserte øya hadde de kontroll over det meste av handelen på Gambiaelva. James Island ble stasjon for handel med gull, elfenben, krydder, voks, tømmer og pels. Senere samlet de slaver på fortet før transport til Amerika. Rundt 600 slaver ble fraktet herfra hvert år. 

Fortet var en firkantet bygning med kanontårn i hvert hjørne. Det hadde lagerbygninger og boenheter for 60-70 soldater og fastboende slaver. 

Øya og fortet opplevde stadig uro, og ble ødelagt og gjenoppbygd flere ganger. Flere slaveopprør fant sted her, og britene var stadig i konflikt med franskmennene, som hadde en tilsvarende kolonipost i Albreda, på nordbredden av Gambiaelva. Franske tropper tok kontroll over øya i 1695, ga den tilbake to år etter, og erobret den på ny i 1702. Under den amerikanske uavhengighetskrigen tok franske styrker øya og brente fortet ned til grunnen.

Da Storbritannia i 1807 vedtok å forby menneskehandel ble James Island på ny tatt i bruk, og fortet ble nå et senter for soldater som hadde i oppdrag å stoppa andre lands handel med slaver. Øya ble fraflyttet for siste gang i 1829, da vokterne ble flyttet til den mer strategiske St. Mary's Island, som er blitt til dagens Banjul.

## I dag
I Alex Haleys roman *Røtter* blir forfatterens stamfar og romanens hovedperson, *Kunta Kinte*, sendt som slave til USA fra denne øya.

Over 15&nbsp;000 turister besøker den vesle øya hvert år. De fleste er afroamerikanere og europeere. Øya skiftet i 2011 navn fra *James Island* til *Kunta Kinteh Island*; motivasjonen var at øya skulle ha et afrikanskbasert navn.
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* antislavery.org: ''Gambia''
Suter

**Suter** (*Tinca tinca*) eller **sudre** er en ferskvannsfisk i gruppen karpefamilien. Den er utbredt over store deler av Eurasia. I Norge er den hovedsakelig utbredt i vann langs Skagerakkysten, særlig i området rundt Arendal. Den er ikke naturlig forekommende i norsk fauna, men er utsatt. Det er dokumentert at den ble utsatt i Solborgvannet ved Arendal midt på 1800-tallet av gruvearbeidere fra Tyskland. Den har siden spredt seg derfra, dels naturlig, og dels med hjelp av mennesker.

I Norsk svarteliste 2012 ble suter vurdert til *svært høy risiko* blant annet fordi at den kan påvirke bestandene av stedegne fiskearter og amfibier negativt. I Fremmedartslista 2018 og 2023 er arten nedgradert til *høy risiko* på grunn av moderat invasjonspotensial og middels økologisk effekt.

I Arendalsområdet betegnes fisken som *sudre*.

## Atferd
Suteren trives i vann hvor bunnen er dekket med organisk materiale, og helst med tett vegetasjon. Den er nattaktiv og spiser snegler, mygglarver og plantedeler. 

Suter kan bli opp til 8 kg, men blir sjelden større enn 3 kg i Norge.
Den kan være grønn eller brun av farge, avhengig av vannet.

## Nytte
Suter er en utmerket matfisk med fast kjøtt. Skinnet er svært tykt og fast, og er blitt brukt til å lage sko av, og den er derfor også blitt kalt for «skofisk». Skinnet er dekket av et slim som er blitt brukt som medisin mot feber og gulsott, og i England har den fått navnet «doctor fish».

Til bruk som matfisk, er det viktig at den blir tappet for blod så snart som mulig for å unngå misfarving av kjøtt, og redusert smakskvalitet.

## Fiske
Fisket foregår gjerne med ruse eller stangfiske med agn. Fisken har en liten munn, og ved agnfisket, som foregår sent om kvelden eller på natten, brukes små kroker. Som agn brukes mais eller meitemark. Den største suteren som er tatt med sportsfiskeutstyr i Norge, veide 3,96 kg. Rekorden ble satt i Østeråa 9. juni 2011

## Litteratur
* 

## Referanser




## Eksterne lenker
*  
* Fiskipedia.no
* Miljølære.no
* Rapport fra Borrevannet
* Allt om fisk – Sutare
* 
* Suterfiske i Jovannet
Fylkesvei 7950

**Fylkesvei 7950** går mellom Indre Storvik og Bakkeberget i Nordreisa kommune.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 355 (Troms).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Abstraction-Création

**Abstraction-Création** var en løs sammenslutning av kunstnere i 1930-årene. Den ble igangsatt i Paris i 1931, og utga tidsskriftet *Abstraction-création: Art non-figuratif* mellom 1932 og 1936, og hadde utstillinger med abstrakt kunst flere steder i Europa.

Gruppen var ment å utgjøre en motvekt mot den figurative innflytelse som gjorde seg gjeldende i kunsten fra kretsen rundt André Breton og surrealismen. Stifterne var primært Auguste Herbin, Jean Hélion og Georges Vantongerloo. De fikk støtte fra flere kanter, og så ulike interesser og kunstnere som Piet Mondrian, Jean Arp, Marlow Moss, Naum Gabo, Barbara Hepworth, Ben Nicholson, Kurt Schwitters, Vasilij Kandinskij, Taro Okamoto, Paule Vezelay, Bart van der Leck, Leon Tutundjian, John Wardell Power og Mary Cassatt var involvert på forskjellig vis.

Tidsskriftet ble gjenopptrykt av *Arno Press*, New York 1968. 

## Referanser


## Kilder
*
Colin Calderwood

**Colin Calderwood** (født 20. januar 1965 i Stranraer i Skottland) er en tidligere skotsk fotballspiller som etter han la opp har vært manager og assistent manager i flere klubber.

## Spillerkarriere
Han debuterte for Mansfield Town som 17-åring i 1982 og spilte over 100 kamper totalt for klubben før han ble kjøpt av Swindon Town.  Allerede som 21-åring ble han klubbens kaptein og ledet klubben til å bli mestre i fjerde divisjon i 1986.  Han var i klubben i sju sesonger og ledet laget til opprykk til øverste divisjon i 1990 da de vant play-off finalen 1-0 over Sunderland, men Swindon ble degradert pga. ulovlige utbetalinger til spillere.  I 1993 ledet han laget opprykk til Premier League da de slo Leicester City 4-3 i play-off finalen.  Kontrakten hans utløp sommeren 1993 og han gikk da til Tottenham hvor hans tidligere manager Osvaldo Ardiles var manager.

Han spilte fem sesonger i Tottenham og var fast på det skotske landslaget.  Han spilte én sesong i Aston Villa og to korte opphold i Nottingham Forest og Notts County før han la opp da etter et stygt beinbrudd.

## Landslagskarriere
Han spilte 36 kamper for Skottland mens han spilte for Tottenham.  Debuten hans var mot Russland og hans eneste mål for landslaget kom i 1995 mot San Marino.  Han var med i troppen til både EM i fotball 1996 og VM i fotball 1998.  Skottland kom ikke videre fra gruppespillet, men han spilte alle tre kampene i begge mesterskap og spilte dermed mot Norge i kampen 16. juni 1998 da det ble 1-1.

## Trenerkarriere
Calderwood startet sin managerkarriere som reservelagstrener for Tottenham i 2001. I 2003 ble han manager for Northampton Town og i 2006 for Nottingham Forest, og fra 2009 var han assisterende manager for Newcastle United, under manager Chris Hughton. Calderwood tok alle sine tre tidligere klubber til opprykk.  Han forlot Newcastle i oktober 2010 for å bli manager i Hibernian.  Han fikk sparken i november 2011 etter laget vant bare 12 av 49 kamper.  Han ble gjenforent med Chris Houghton for tredje gang da han ble assistent manager i 
Birmingham City.  Houghton fikk tilbud som manager i Norwich City sommeren 2012 og Calderwood ble med som assistent manager.  De fikk begge sparken 6. april 2014.  Februar 2015 ble han assistent manager i Brighton & Hove Albion nok en gang som assistent til Houghton.

## Annet
Sesongen 2009-10 stemte leserne av lokalavisen *Swindon Advertiser* fram sitt favorittlag gjennom tidene og Calderwood ble stemt fram som tidenes beste midtstopper på Swindon Town.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Menneskehetens vugge

«**Menneskehetens vugge**» er et fellesnavn for et verdensarvområde i Sør-Afrika, 50 km nordvest for Johannesburg. Området strekker seg over 474 km² og inneholder flere kalksteins-grotter, med en rekke funnsteder for fossile spor etter tidlige hominider.

De viktigste grottene ligger i Sterkfontein, Kromdraai og Swartkrans.

I grottene i Sterkfontein fant Robert Broom i 1947 en 2,3 mill. år gammel fossil av *[[Australopithecus africanus]]*, kjent som *Mrs. Ples*. Dette funnet bidro til utvidet forståelse av 1924-funnet av en Australopithecus africanus-kranie i Taung, kjent som *Taung-barnet*. I Taung pågår fremdeles utgravninger. 

## Funn-historikk
Robert Broom fant i 1935 det første ape-menneske-fossilet ved Sterkfontein, og begynte systematiske utgravninger. I 1938 fant den unge skoleeleven Gert Terrblanche fragmenter av et kranium, og viste det til Raymond Dart. Fragmentene ble senere identifisert som Paranthropus robustus. Samme år ble det også funnet en tann av et apemenneske i *Coppers Cave* mellom Kromdraai og Sterkfontein. 1948 identifiserte Broom de første hominide fragmentene fra Swartkrans. I 1954 begynte Charles Kimberlin Brain sitt arbeide i området, et arbeid som skulle strekke seg over mer enn tretti år og omfatte det nest største funnet av hominidfragmenter. Den eldste kjente bruk av ild – i kontrollerte former – ble også oppdaget her, og datert som 1 mill. år gamle. 

Phillip V. Tobias begynte sin utgravninger i Sterkfontein i 1966, og arbeidet pågår fremdeles. I 1991 oppdaget Lee Berger, for første gang på 48 år, et nytt funnsted – ved Gladysvale. Andre Keyser fant fossiler ved Drimolen i 1994, og i 1997 fant Kevin Kuykendall og Colin Menter fra *University of Witwatersrand* to fossile tenner ved Gondolin. Samme år fant Ronald J. Clarke et nesten komplett skjelett av en *Australopithecus* kalt *Little Foot*. Funnet ble først datert til 3,3 mill. år gammelt, men er senere justert til 2,5 mill. år gammelt. I 2001 fant Steve Churchill og Lee Berger levninger etter tidlige moderne mennesker ved Plovers Lake. 

## Grottene
I alt er det gjort funn av fossiler i mer enn 30 grotter i området. 

*Hominidae* er funnet i *dolomittiske* huler, og fossilene er innkapslet i en blanding av kalkstein og andre sedimenter. Det er sannsynlig at hominidae har levd over store deler av Afrika, men fossilene er bare funnet på steder hvor bevaringsvilkårene har vært gunstige.

I desember 2005 ble det åpnet et informasjonssenter i Maropeng.

## Videre lesing
*L.R. Berger and B. Hilton-Barber, *Field Guide to the Cradle of Humankind* (*Struik*, 2003)
*Sterkfontein and Maropeng visitor attractions website
*Maropeng – The Cradle of Humankind Informasjonssenteret
*''kart''
Høvik stasjon

**Høvik stasjon** er en jernbanestasjon for lokaltoget på Drammenbanen på Høvik i Bærum. Stasjonen ble åpnet i 1874. Stasjonen var stengt for oppgradering og ombygging fra april 2013 til desember 2015. Resultatet er et helt nytt stasjonsanlegg med sideplattformer i stedet for midtplattform og bedret tilgjengelighet.


Høvik stasjon 1870s.jpg|Dette var Høviks stasjonsbygning i 1870-årene, før strekningen fikk dobbeltspor.
Old Høvik Railway Station TRS 061107 013.jpg|Denne stasjonsbygningen (avbildet i 2006) var i bruk fra 1921 til 2013.


## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Blommenholm stasjon

**Blommenholm stasjon** er en jernbanestasjon for lokaltoget på Drammenbanen på Blommenholm i Bærum. Stasjonen ble åpnet i 1910. Etter flere års stenging for oppgradering gjenåpnet stasjonen i desember 2015.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Fylkesvei 7334

**Fylkesvei 7334** går mellom Kløvimoen og Simskarmyra i Grane kommune.

Veien er en del av *[[Villmarksveien]]*.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 273 (Nordland).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Slependen stoppested

**Slependen stasjon** er en jernbanestasjon for lokaltoget på Drammenbanen på Slependen i Bærum.

Da Slependen stasjon ble åpnet i 1873, lå den ikke på samme sted, men i en kurve der hvor jernbanen går i bru over Slependveien, på østsiden av veien, og med en liten stasjonsbygning i tre. I samband med at Drammensbanen ble ombygd til dobbeltspor, ble en ny stasjon, med ny stasjonsbygning i lettbetongstein, anlagt vest for Slependveien, der jernbanen fortsatt ligger i kurve. Denne stasjonen hadde tilkomst via trapper og ramper i det vestre brufestet for jernbanebrua. Den nåværende stasjonen er tredje utgave av Slependen stasjon, bygget på en rett strekning nærmere Sandvika, og resulterte i at Slependen stasjon og det som før hadde vært et eget stoppested, Jong, ble slått sammen til ett stoppested. 

Tidligere stasjonsbygninger og perronger er revet.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker

*
Fylkesvei 331 (Nordland)

**Fylkesvei 331 (Fv331) i [[Nordland]]** gikk mellom Bleikvasslia og Tustervatnet i Hemnes kommune. Veien er 13,2&nbsp;km lang, den har blitt del av .

Veien var en del av *[[Villmarksveien]]*.

## Kommuner og knutepunkter

* Bleikvasslia,  til Nymoen (36,0&nbsp;km)
* fra Tustervatnet til  Fiskelauselv i Hattfjelldal (35,4&nbsp;km)

## Eksterne lenker

* Vegvesenets vegkart 
* Vegliste Nordland
Speilsmyger

**Speilsmyger** (*Heteropterus morpheus*) er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Denne mellomeuropeiske arten finnes ikke i Norge, men er funnet noen få ganger i Danmark. Den hadde inntil nylig en isolert bestand på Jersey i Den engelske kanal, der den etter alt å dømme ble innført med høy til hester under den tyske okkupasjonen av øya under andre verdenskrig. Den er den eneste arten i slekten *[[Heteropterus]]*.

## Utseende

En middelsstor (vingespenn 32 -38 mm) sommerfugl, ganske stor til smyger å være. Oversiden er mørkebrun med et par små, hvite flekker på forvingen, bakvingens underside er gul med store, firkantede, hvite flekker kantet med brunt. Dette skiller den fra alle andre europeiske smygere.

## Levevis
Speilsmygeren flyr med en hoppende flukt i juni – juli. Larvene lever på forskjellig slags gress. Den er en europeisk art med en to-delt utbredelse: en vestlig del med senter i det vestlige Frankrike og en østlig del som stort sett omfatter området fra den gamle grensen mellom Øst- og Vest-Tyskland østover til Russlands vestgrense og sørover til Svartehavet.

## Litteratur
* Eliasson, C.U., Ryrholm, N., Holmer, M. Jilg, K. & Gärdenfors, U. 2005. Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. *Fjärilar: Dagfjärilar. Hesperiidae – Nymphalidae.* ArtDatabanken, SLU, Uppsala. ISBN 91-88506-51-7
## Eksterne lenker
*
Årets verk

:*For prisen som ble delt ut av Norsk Komponistforening, se [[Årets verk (Norsk Komponistforening)]]*
**Årets verk** var en musikkpris som ble innstiftet av TONO og utdelt av NOPA. Prisen ble første gang delt ut i 1965 og ble deretter utdelt årlig fram til og med 1996. Antall priser som ble delt ut hvert år varierte. Fram til 1986 ble det kun delt ut priser innen musikk, men fra og med 1987 ble det også delt ut priser innen tekst. En pris som også hadde navnet Årets verk, ble i de samme årene delt ut av Norsk Komponistforening til et verk innen samtidsmusikken. Fra og med 1998 ble Årets verk erstattet av opphavsmannsprisen Edvard-prisen som er samarbeid mellom Norsk Komponistforening, NOPA og TONO. I 2008 startet NOPA utdeling av NOPAs tekst- og musikkpris som var en videreføring av Årets verk.

## Vinnere

## Eksterne lenker
* Oversikt over vinnere hos TONO
Fylkesvei 7340

**Fylkesvei 7340** går mellom Bleikvasslia i Hemnes og Fiskelauselv i Hattfjelldal. Veien er del av *[[Villmarksveien]]*.

Strekningen mellom Bleikvasslia og Tustervatnet hadde tildligere betegnelsen .

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 291 (Nordland).

## Kommuner og knutepunkter

 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Coeliadinae

* *[[Allora]]*
* *[[Badamia]]*
* *[[Bibasis]]*
* *[[Burara]]*
* *[[Choaspes]]*
* *[[Coeliades]]*
* *[[Hasora]]*
* *[[Pyrrhiades]]*
* *[[Pyrrhochalcia]]*

**Coeliadinae** er en gruppe av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae). De finnes i de tropiske områdene i den gamle verden: Afrika, Sørøst-Asia, Indonesia og Australia.
## Utseende
Kroppen er meget kort og kraftig, hodet stort, forvingene lange og smale. Antennene ender i en markert krok. Mange av artene er ensfarget brune, andre er rødlige eller mørke med røde eller gule flekker. Den store arten afrikansk kjempesmyger (*Pyrrhochalcia iphis*) har undersiden av vingene perlegrå med mørke årer.
[thumb|left|250px
| ''[Allora doleschallii* fra [[Australia]]]]

== Systematisk inndeling ==


* Ordenen [[sommerfugler]], [[Lepidoptera]] [[Carl von Linné|Linnaeus]], [[1758]]
** Gruppen [[Glossata]]
*** Gruppen [[Coelolepida]]
**** Gruppen [[Myoglossata]]
***** Gruppen [[Neolepidoptera]]
****** Gruppen [[Heteroneura]]
******* Gruppen [[Eulepidoptera]]
******** Gruppen [[Ditrysia]]
********* Gruppen [[Apoditrysia]]
********** Gruppen [[storsommerfugler]], [[Macrolepidoptera]]
*********** Gruppen [[dagsommerfugler]], [[Rhopalocera]]
************ Overfamilien [[Hesperioidea]] – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien *'smygere*', [[Hesperiidae]]
************** Coeliadinae Edwards, [[1937]] 
*************** Slekten *Allora* Waterhouse & Lyell, [[1914]] – to arter, [[Australasia]]
*************** Slekten *Badamia* Moore, [[1881]] – to arter, Sørøst-Asia og Australia
*************** Slekten *Bibasis* Moore, [[1881]] – tre arter
*************** Slekten *Burara* Swinhoe, [[1893]] – 14 arter, mest aktive i skumringen
*************** Slekten *Choaspes* Moore, [[1881]] – sju arter, [[India]] og østover
*************** Slekten *Coeliades* Hübner, [[1818]] – 16 arter, tropisk Afrika
*************** Slekten *Hasora* Moore, [[1881]] – 40 arter, Sørøst-Asia og Australia
*************** *Pyrrhiades lucagus* (Cramer, [[1777]]) – Afrika
*************** [[afrikansk kjempesmyger]], *Pyrrhochalcia iphis* (Drury, [[1773]]) – Afrika

== Kilder ==
* Brower, A.V.Z. og Warren, A. (2007) Coeliadinae på *Tree of life'' http://tolweb.org/Coeliadinae/12150
* Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 6.5. 2012.
## Eksterne lenker
*
Lurøy prestegjeld

**Lurøy prestegjeld** var et prestegjeld tilhørende Nord-Helgeland prosti. Det omfattet sogn i Lurøy kommune i Nordland fylke, og hovedkirken var Lurøy kirke.

Lurøys kirkesogn er nå en del av Lurøy kirkelige fellesråd, og underlagt Nord-Helgeland prosti i Sør-Hålogaland bispedømme i Den norske kirke.

## Historikk

*Lúðreyjar sókn* (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Lurøy antas å være lagt under Alstahaug i førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. I Reformatsen 1589 lå Lurøy under Rødøy prestegjeld med kirke på Lurøy og kapell på Træna, hvilke ble betjent av en *domestico sacellano* (kapellan boende hos sognepresten).

Ved kgl.res. av 13. mars 1767 ble Lurøy og Træna utskilt fra Rødøy og gjort til eget *Lurøy prestegjeld*, men man fant ordningen uhensiktsmessig, så prestegjeldene ble slått sammen ved ved kgl.res. av 1. juni 1774, samtidig som det ble opprettet et residerende kapellani i Rødøy prestegjeld. Lurøy og Træna ble atter eget prestegjeld ved kgl.res. av 14. desember 1822. Det residerende kapellaniet i Rødøy ble samtidig nedlagt.

Lurøe prestegjeld dannet grunnlaget for Lurøe formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.

Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.

## Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
* Lurøy
* Aldersund
* Træna

## Se også
* Historikk for prosti og prestegjeld

## Referanser
Hestekrubben tunnel

**Hestekrubben tunnel** er en jernbanetunnel på Dovrebanen i Oppdal som ble ferdig i 1921 og er  meter lang.

## Referanser
Steyr Sportwaffen

**Steyr Sportwaffen GmbH** er en østerriksk våpenprodusent.

Firmaet ble adskilt ifra Steyr Mannlicher som eget firma i 2001. Firmaet produserer luftvåpen i høy kvalitet for ISSF skytesport.

## Produkter

### Pistoler
* Steyr LP1
* Steyr LP2
* Steyr LP5
* Steyr LP10
* Steyr LP50

### Rifler
* Steyr LGB1
* Steyr LG20
* Steyr LG110

## Se også
* Steyr Mannlicher
* Steyr-Daimler-Puch

## Eksterne lenker
*
Tekstforfatterfondet

**Tekstforfatterfondet** er et norsk fond for forfattere av tekster brukt i musikk. Fondet deler ut stipend finansiert gjennom kopi- og bibliotekvederlag. Pengene fordeles på prosjektstipend, reisestipend, utstyrsstøtte, understøttelse, etableringsstipend, arbeidsstipend og reisestipend til Firenze hvor fondet disponerer en leilighet.  Fondet deler i tillegg årlig ut en ærespris.

Styret består av styreleder Tore Thomassen og Kari Iveland, begge fra NOPA, og Knut Lystad fra Norsk revyforfatterforening (2012). Fondet er samlokalisert og har felles administrasjon med Det Norske Komponistfond, Komponistenes Vederlagsfond og Norsk Musikkfond gjennom Musikkfondene. Daglig leder for Musikkfondene er Therese Rørvik.

## Tekstforfatterfondets ærespris
Fondet gir hvert år ut en ærespris til en norsk forfatter av tekster til musikk. Mottakeren må ha skapt tekster av høy kvalitet innen sitt felt. Prisen har siden 2018 vært på 100&nbsp;000 kroner og var tidligere på 50&nbsp;000 kroner. 

* 1991: Øystein Årva
* 1992: Lillebjørn Nilsen
* 1993: Halldis Moren Vesaas
* 1994: Arvid Hanssen
* 1995: Vidar Sandbeck
* 1996: Erik Bye 
* 1997: Alfred Næss
* 1998: Øystein Sunde
* 1999: Odd Børretzen
* 2000: Bjørn Rønningen
* 2001: Svein Ellingsen
* 2002: Ole Paus
* 2003: Arne Bendiksen
* 2004: Eyvind Skeie
* 2005: Jan Eggum
* 2006: Anne Grete Preus
* 2007: Åge Aleksandersen
* 2008: Jan Erik Vold
* 2009: Lars Lillo-Stenberg
* 2010: Bjørn Eidsvåg
* 2011: Ingrid Bjørnov
* 2012: Kjartan Kristiansen
* 2013: Kari Bremnes
* 2014: Halvdan Sivertsen
* 2015: Erik Hillestad
* 2016: Håvard Rem
* 2017: Ketil Bjørnstad
* 2018: Gudny Ingebjørg Hagen
* 2019: Benny Borg
* 2020: (ikke utdelt)
* 2021: (ikke utdelt)
* 2022: Eldar Vågan
* 2023: Unni Wilhelmsen
* 2024: Egil Hegerberg
* 2025: Ane Brun

## Tekstforfatterfondets lyspunktpris
Siden 2011 har fondet delt ut en årlig pris til en ung norsk tekstforfatter som har utmerket seg. Prisen var opprinnelig på 25&nbsp;000 kroner og ble øket til 40&nbsp;000 kroner i forbindelse med utdelingen for 2022.

* 2010: Frida Ånnevik
* 2011: Lars Vaular
* 2012: Siri Nilsen
* 2013: (ikke utdelt)
* 2014: (ikke utdelt)
* 2015: Sondre Justad
* 2016: Emilie Christensen
* 2017: Fredrik Høyer
* 2018: Marthe Wang
* 2019: (ikke utdelt)
* 2020: (ikke utdelt)
* 2021: Daniela Reyes
* 2022: Ole Kirkeng
* 2023: 
* 2024: 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fondets hjemmeside
Bærumstunnelen

**Bærumstunnelen** er en 5&nbsp;500 meter lang jernbanetunnel i Bærum mellom Lysaker og Sandvika på Askerbanen. Den siste salven med sprengstoff ble fyrt av 26. juni 2011. Tunnelen ble tatt i bruk for godstog 26. august 2011 og for persontog to dager senere, 28. august. Den offisielle åpningen av den nye strekningen ble avholdt 2. september.

Bærumstunnelen starter ved Marstranderveien og fører fram til Engervannet øst for Sandvika. På det dypeste ligger tunnelen 14,85 meter under havoverflaten, som er det laveste punktet på den norske jernbanen. Grunnforholdene gjorde at den måtte legges så dypt.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tanumtunnelen

**Tanumtunnelen** er en 3590 m lang dobbeltsporet jernbanetunnel på Askerbanen. Tunnelen går fra Jong i Bærum til Åstad i Asker. Tunnelen ble ferdig i 2005..

Tunnelen ble åpnet samtidig med Skaugumtunnelen. Sammen utgjør de det meste av strekket Asker-Sandvika.

## Referanser
Fylkesvei 7346

**Fylkesvei 7346** går mellom Nerli i Hattfjelldal og riksgrensen mot Sverige ved Grensvollen.

Veien utgør den østligste delen av «Sagaveien» i Norge.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 296 (Nordland).

## Kommuner og knutepunkter

 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Skaugumtunnelen

**Skaugumtunnelen** er en 3600 meter lang jernbanetunnel på Askerbanen i Asker som sto ferdig i 2005.

Tunnelen ble åpnet samtidig med Tanumtunnelen. Sammen utgjør de det meste av strekket Asker-Sandvika.
Heteropterinae

* *[[Argopteron]]*
* *[[Butleria]]*
* *[[Carterocephalus]]*
* *[[Dalla]]*
* *[[Dardarina]]*
* *[[Freemaniana]]*
* *[[Heteropterus]]*
* *[[Hovala]]*
* *[[Leptalina]]*
* *[[Metisella]]*
* *[[Piruna]]*

**Heteropterinae** er en gruppe (underfamilie) av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae). De blir noen ganger regnet til den store underfamnilien Hesperiinae. De fleste av artene er forholdsvis slanke og flekket i brunt og gult eller hvitt. To arter, gulflekksmyger (*Carterocephalus palaemon*) og svartflekksmyger (*Carterocephalus silvicolus*) forekommer i Norge. Heteropterinae forekommer i alle verdensdeler, de fleste artene i tropene.

## Systematisk inndeling

* Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
** Gruppen Glossata
*** Gruppen Coelolepida
**** Gruppen Myoglossata
***** Gruppen Neolepidoptera
****** Gruppen Heteroneura
******* Gruppen Eulepidoptera
******** Gruppen Ditrysia
********* Gruppen Apoditrysia
********** Gruppen storsommerfugler, Macrolepidoptera
*********** Gruppen dagsommerfugler, Rhopalocera
************ Overfamilien Hesperioidea – nå regner man vanligvis bare med én familie
************* Familien smygere, Hesperiidae
************** Underfamilien Heteropterinae Aurivillius, 1925
*************** Slekten *[[Argopteron]]* Watson, 1893 – tre arter, sørlige Chile
*************** Slekten *[[Butleria]]* Kirby, 1871 – åtte arter, Chile
*************** Slekten *[[Carterocephalus]]* Lederer, 1852 – 14 arter, Holarktisk. I Norge:
**************** Gulflekksmyger, *Carterocephalus palaemon* (Pallas, 1771) – nord til Nordland
**************** Svartflekksmyger, *Carterocephalus silvicola* (Meigen, 1829) – nord til Nordland, sjeldnere enn gulflekksmygere
*************** Slekten *[[Dalla]]* Mabille, 1904 – over 90 arter
*************** Slekten *[[Dardarina]]* Evans, 1937 – 12 svært små arter, Sør- og Mellom-Amerika
*************** *[[Freemaniana rawlinsi]]* Warren, 2001 – bare kjent fra Ecuador
*************** Speilsmyger, *Heteropterus morpheus* – Mellom-Europa, ikke i Norge
*************** Slekten *[[Hovala]]* Evans, 1937 – fem arter, Madagaskar
*************** *[[Leptalina unicolor]]* (Bremer & Grey, 1852) – Øst-Asia
*************** Slekten *[[Metisella]]* Hemming, 1934 – 22 arter, Afrika
*************** Slekten *[[Piruna]]* Evans, 1955 – 20 arter, for det meste i Mexico
Kilde
* Brower, A.V.Z. & Warren, A. (2007) Heteropterinae på *Tree of life* http://tolweb.org/Heteropterinae/12153
## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 7370

**Fylkesvei 7370** går mellom Melfjorden i Rødøy og Langset i Rana. Veien er 42,0&nbsp;km lang.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 355 (Nordland).

## Kommuner og knutepunkter

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Lindholm Høje

**Lindholm Høje**, er en forhistorisk boplass og gravsted på en høyde i Aalborg, på nordbredden av Limfjorden. Stedet har den største samlingen av jernaldergraver i Danmark, og var permanent bebodd 400-1&nbsp;000 e.Kr. Lindholm Høje kan derfor sees som en forløper til byen Aalborg, på nordbredden ved det naturlige krysningsstedet over Limfjorden. Den lille elven Lindholm å bød på gode havneforhold i jernalderen.

Her er nesten 600 mennesker funnet begravd, gjennom en bosettingstid på ca. 500 år. De fleste gravene er branngraver under flat mark, med steinsetning rundt. Noen av gravene var innrammet som trekanter, sirkler eller firkanter, mens andre var skipssetninger. Det kan sees en viss sosial lagdeling ved at noen få graver var rikere utstyrt enn andre.

Gravplassen ble arkeologisk undersøkt i årene 1952–58, og anlegget ble fredet i 1960.

## Litteratur
* *Arkæologiens Nordjylland,*' Aalborg 2003.
Flexiplate

**Flexiplate** (av latin: flexibilis = fleksibel, bøyelig) er en grammofonplate laget av myk plast. Den var billigere enn den harde plasten som ble brukt til vanlige singelplater, og hadde som regel bare riller på den ene siden, mens den andre var blank.

Flexiplater var gjerne brukt til reklameformål eller som vedlegg til ukeblader og ulike spesialmagasiner. De kom i alle mulige farger. Kvaliteten var dårligere enn på ordinære singelplater av hard plast, noe som var merkbart når slike ble tatt i bruk til musikkformål. De ble svært raskt slitt. Dessuten var hastigheten lavere, som på LP-plater 33 o/min., og på enkelte taleplater helt ned i 16 o/min. Enkelte platespillere hadde nemlig hele fire hastighetsvalg; 16, 33, 45 og 78 o/min. Platene var også svært lette, noe som kunne medføre at vekten på stiften kunne få platen til å slutte å rotere.

En av de største ulempene med flexiplast-plater er at de sliter mer på stiften enn vanlige grammofonplater. 

## Flexiplast montert på kartongkort
En variant av flexiplatene er den tynne plastskiva som ble montert på kartongkort, og som i Norge ble svært populære som julekort på 1960-tallet. Det ble brukt gjennomsiktig plast slik at en kunne se billedmotivet gjennom platerillene, som en slags forløper for billedplatene som ble så populære som spesialutgivelser på ordinære singler og LP-plater omkring 1980. 

## Eksempler på plateutgivelser på flexiplast
Vi finner flere eksempler på bruk av flexiplast som barneplater tidlig på 1960-tallet, foruten i ukebladet *[[Hjemmet (ukeblad)|Hjemmets]]* musikkonkurranse (hvor «All I Want» med Kirsti Sparboe og The Vanguards ble kåret som lesernes favoritt), The Pussycats’ spesialsingel for POP-Revyen, eller i magasinet *[[Guitar Player Magazine]]*, som, selv lenge etter at CD-en var tatt i bruk på 1980-tallet, fortsatte å legge ved flexiplater med musikkeksempler til sine utgivelser.

I 1982 utga Capitol Records tre Beatles-flexisingler. Disse ble i en kort periode delt ut til kunder i utvalgte forretninger som kjøpte Beatlesplater.
* Rød flexisingel: «All My Loving» / «You've Got To Hide Your Love Away»
* Hvit flexisingel: «Rocky Roccoon» / «Why Don't We Do It In The Road»
* Blå flexisingel: «Magical Mystery Tour» / «Here Comes The Sun»

Fra omkring 1990 har CD, DVD og senere også internett overtatt markedet for flexiplater.

## Flexisingler
* Kirsti Sparboe og The Vanguards: «All I Want» / Kirsti Sparboe og Kjell Karlsens orkester: «Hvem har sagt jeg savner deg» / Vals. Hjemmets ønskeplate 1966. Sonoprint AB Norge. NCB
* The Pussycats: «Smile at Me». Poppy Sound (1967)
* John Lennon: «Let's Talk». Beatles Fan Records. Sonopresse Int. Rotterdam APPLE BFR003 (1983)
* Creation: «Chinatown (Spesialmix)» – Vedlegg til *[[Topp (ungdomsblad)]]* (1986)
* Drama: «Dramas julemix» – Vedlegg til *Topp* (1987)

## Referanser


## Eksterne lenker
* Norsk flexi utgivelses diskografi
Fond for utøvende kunstnere

**Fond for utøvende kunstnere** er et norsk musikkfond etablert i 1957. Fondet gir støtte til innspilling av fonogram, prosjektstøtte, reisestøtte, kurs-/seminarvirksomhet, stipend for videreutdanning, orkester-/korpsstipend og stønad hvor det deltar profesjonelle, utøvende kunstnere som har sitt virke i Norge, eller til innspillinger som gjøres i Norge.

I tillegg til støtteordninger, har fondet siden 1982 årlig delt ut Gammleng-prisen. Prisen er oppkalt etter Rolf Gammleng, som var forbundsleder for Norsk Musikerforbund da fondet ble opprettet, og som bidro sterkest til at det ble opprettet.

## Eksterne lenker
* Fondets hjemmeside