open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
McDonnell Douglas KC-10 Extender

**McDonnell Douglas KC-10 Extender** er et tankfly produsert av McDonnell Douglas basert på McDonnell Douglas DC-10 og er i tjeneste for blant andre det amerikanske luftforsvaret. 59 fly av denne typen er i tjeneste, noe som er et betraktelig mindre antall enn KC-135 Stratotanker, men flytypen har en mye større drivstoffkapasitet. KC-10 er for øyeblikket stasjonert ved McGuire Air Force Base i New Jersey og Travis Air Force Base i California.

## Historie og utvikling
Under Vietnamkrigen begynte det å oppstå tvil om spesifikasjonene til den store flåten av over 700 KC-135 fly var gode nok til å imøtekomme USAs globale satsing. Flåten var utplassert sydøst i Asia for å gi støtte til forskjellige taktiske fly og strategiske bombefly samtidig som de støttet den stående bombeflyflåten oppsatt med atomvåpen. Som et resultat av dette begynte man å vurdere anskaffelse av et rimeligere tankfly med større kapasitet enn disse, men framdriften i prosjektet stoppet opp på grunn av mangel på penger. 

Erfaringene gjort under Jom kippur-krigen i 1973 demonstrerte nødvendigheten for tankfly med mye større drivstoffkapasitet. Det amerikanske flyvåpenets Lockheed C-5 Galaxy ble under krigen nektet landingstillatelse i Europa og ble tvunget til å frakte mye mindre last enn dets totale lastekapasitet for å fly direkte fra USA til Israel. Dette medførte at mannskapet på C-5 Galaxy fikk god trening i drivstoffpåfylling i luften, og det amerikanske forsvarsdepartementet konkluderte med nødvendigheten av et nytt avansert tankfly med større kapasitet.

I 1975 under programmet «Advance Tanker/Cargo Aircraft» (avansert tankfly/transportfly) ble fire fly evaluert.  Disse var: C-5 Galaxy, Boeing 747 (som tapte for C-5 etter den forrige evalueringen om transportfly), McDonnell Douglas DC-10 og Lockheed L-1011. Forsvarsminister Donald Rumsfeld, som hadde sin første periode i Pentagon, valgte DC-10 i 1976.

Konverteringen til KC-10 involverte bare noen mindre modifikasjoner fra DC-10, hvor den største var tilpasningen av bomkontrollen i den bakre delen av flyskroget og de ekstra drivstofftankene i de nedre frakterommene. De første leveringene til Strategic Air Command begynte i 1981. Flytypen har siden da hatt en aktiv rolle som et strategisk tankfly på samme måte som flyene til Royal Air Force.

Det nederlandske luftforsvaret opererer to **KDC-10** i tankflyrollen, og bruker det tredje primært som et strategisk transportfly. KC-10 er i dag det flyet i verden med lengst rekkevidde, og fortsetter å ha den rekorden til tross for introduksjonen av Boeing 777-200LR.

## Eksterne lenker
* Federation of American Scientists – Informasjon om KC-10 Extender
Frank Olafsen

**Frank Willy Olafsen** (født 1944) er en norsk tidligere landslagsspiller i både fotball, bandy og ishockey. Som fotballspiller var han midtstopper, og spilte 18 A-landskamper for .

Olafsen spilte hele sin fotballkarriere i Skeid, hvor han ble cupmester tre ganger (i 1963, 1965 og 1974), og seriemester i 1966. Han spilte til sammen 194 toppseriekamper for Skeid. Som ishockeyspiller spilte han 11 offisielle landskamper, og deltok på det norske laget under vinter-OL i 1964 i Innsbruck. I bandy spilte han for landslaget under Bandy-VM i Moskva i 1973. Han spilte 12 landskamper i bandy.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Frank Olafsen skeid.no
Governor General’s Foot Guards

**Governor General's Foot Guards** (**GGFG**) er et reserveregiment i den canadiske hæren, og en del av De kongelige husholdtropper. Regimentets motto er *Civitas et Princeps Cura Nostra*.  GGFG er det eldste regimentet i den canadiske militsen, opprettet i 1861.  Regimentet har oppgaver som en regulær infanteriavdeling når det gjelder å beskytte canadisk territorium og støtte canadiske styrker i utlandet, men har også en paradefunksjon ved Parliament Hill og Rideu Hall i Ottawa.  Denne siste oppgaven deler de med The Canadian Grenadier Guards.

Regimentet har sett kamp i flere konflikter, inkludert første og andre verdenskrig, og har hatt tre mottakere av Viktoriakorset i sine rekker.

GGFG er formelt alliert med det britiske regimentet Coldstream Guards.

## Eksterne lenker
* Governor General's Foot Guards offisiell hjemmeside (engelsk, fransk)
* Governor General's Foot Guards Unit Web Site (engelsk)
Frøylandsbekken (Time)

**Frøylandsbekken** er en bekk i Time kommune i Rogaland. Bekken er innløp til Frøylandsvatnet, og kommer fra Fjermestadvatnet. Total lengde er 7,7 kilometer.

## Referanser




## Se også
* Frøylandsbekken (Sandnes)
Kulturhistorisk museum

**Kulturhistorisk museum** (**KHM**) er en museumsorganisasjon ved Universitetet i Oslo. Organisasjonen ble opprettet i 1999 under navnet **Universitetets kulturhistoriske museer** da Universitetets Oldsaksamling (med Vikingskipshuset), Myntkabinettet og Etnografisk museum ble slått sammen til én organisasjon. I 2004 ble navnet endret til Kulturhistorisk museum.

Kulturhistorisk museum holder blant annet til i Historisk museum på Tullinløkka samt i Frederiksgate 3 og St. Olavs gate 29 i Oslo. I 2015 ble det utlyst en arkitektkonkurranse med sikte på å utvide det nåværende Vikingskipshuset til et fullverdig vikingtidsmuseum.

#### Direktører

*1999–2011: Egil Mikkelsen
*2011–2014: Rane Willerslev
*2014–2024: Håkon Glørstad
*2024–: Aud Valborg Tønnessen

## Galleri

Fil:2020-07 UiO Kabelgata -34.jpg|Kulturhistorisk museums avdeling i Kabelgata 


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Astrofysikk

**Astrofysikk** er den grenen av astronomi som har med fysikken i universet å gjøre. Det handler om alt fra de fysiske egenskapene til astronomiske objekter (som stjerner og galakser) til hvordan disse påvirker hverandre. For eksempel er kosmologi et felt innenfor astrofysikken som omfatter de største skalaene i universet. 

Fordi det er et veldig bredt felt, bruker astrofysikere kunnskap og metoder fra mange forskjellige felt innen fysikk, som mekanikk, elektromagnetisme, statistisk mekanikk, termodynamikk, kvantemekanikk, relativitetsteori, kjerne- og partikkelfysikk og atom- og molekylærfysikk. Moderne forskning innenfor astronomi krever et solid grunnlag innenfor fysikk. 

## Se også
* Astronomi

## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av astrofysiker
Australia’s Federation Guard

**Australia's Federation Guard** er en avdeling i det australske forsvaret med rundt 170 soldater fra marinen, hæren og flyvåpenet. Avdelingen ble opprettet i 2000 som landets første rendyrkede seremonielle avdeling. Den inngår i De kongelige husholdtropper og stilte vakt ved Buckingham Palace i mars 2000.

## Referanser
Radioastronomi

**Radioastronomi** er den delen av astronomien som ser på radiostråling som stammer fra fysiske prosesser i verdensrommet. Radiobølger er mye lengre enn synlig lys, og man trenger derfor enten store antenner eller mange små koblet sammen for å få gode signaler. Arecibo-teleskopet i Puerto Rico er det største enkelt-radioteleskopet i verden, og er kjent fra filmer som Contact og James Bond - Goldeneye. Very Large Array (VLA) i New Mexico, USA er et eksempel på mange mindre teleskoper koblet sammen i en array. Man benytter seg da av interferometri, som benytter seg av bølgers interferensegenskaper til å få ett bilde med høyere oppløsning enn de to ville fått for seg selv.

## Se også
*Radiobølger
*Radioteleskop
*Lys
*Atacama Large Millimeter Array

## Eksterne lenker
* 
* Arecibo Observatory
* Very Large Array
Ulefos Hovedgaard

**Ulefos Hovedgaard** regnes for å være empiretidens viktigste arkitektoniske verk i Norge. Bygget ligger på en høyde nord for sluseanlegget Ulefoss sluser nær tettstedet Ulefoss.

Hovedbygningen ble reist av godseier Niels Aall (bror av Jacob Aall på Næs Jernverk ved Tvedestrand) og hans hustru Christine Johanne Blom, og var sommerresidens for familien. Huset sto ferdig i 1807, etter en byggeperiode på ca. 5 år. Arkitekter var Jørgen Henrik Rawert og Christian Ancher Collett.

Den er bygget i slaggstein som ble hentet fra Ulefos Jærnverk. Jacob Aall, med sin erfaring fra andre jernverk, visste at slaggstein ble brukt som byggemateriale ute i Europa. Dessverre er slaggstein ikke godt egnet for bygging i det norske klimaet, fordi den trekker vann gjennom kapillær virksomhet.

Niels Aall fikk økonomiske problemer, og Ulefoss hovedgård måtte i 1840 selges på offentlig auksjon. Sønnen kammerherre Hans Aall (død 1863) kjøpte imidlertid hovedgården og eiendommene på auksjonen for midler arvet av hans ektefelle, Marianne Didrikke, født von Cappelen (død 1867), datter av eidsvollsmannen Didrich von Cappelen (død 1828). Deretter var hovedgården og eiendommene eid av etterkommerne i slekten Aall, som fortsatt eier skogeiendommene, mens hovedgården gikk over til å bli en stiftelse.

## Moderne historie
I dag er hovedgården del av Telemark Museum. I tillegg til den herskapelige hovedbygningen omfatter det også et vognmuseum med kjøretøy og reiseutstyr fra hovedgården, en restaurert jordkjeller, lekestue og drivhus. Hovedbygningen er omgitt av en stor park i engelsk stil. Ulefoss Kunstforenings Galleri Fjøset holdt tidligere til i driftsbygningen.

Ulefos Hovedgaard hadde store problemer med at fasaden hadde slått sprekker, og slet med å få inn penger til å pusse opp. Telemark Museum har klart å holde bygget ved like, men sliter fortsatt med å få inn nok penger til å drive nok vedlikehold per 2021. 

I hovedbygget tilbys det guidede turer i huset på sommeren. Telemark Museum tilbyr også pedagogiske opplegg for barn i skolealder og barnehagealder. 

På området er det en egen kafé og galleri. Bygget brukes dessuten til arrangementer, og til bryllup. 

## Galleri

Fil:Ulefos Hovedgaard.jpg|Inngangen til hovedbygget. 
Fil:Høst Hovedgaarden.JPG|Ulefos Hovedgaard på høsten. 
Fil:Ulefos 03.jpg|Sett fra oppkjørselen til området. 
Fil:Himmelseng på Ulefos Hovedgaard.jpg|Himmelseng inne i hovedbygget. 
Fil:Havesalen.jpg|Havesalen inneholder blant annet fresker av den svenske Grev Axel Otto Mörner, som satt som krigsfange på Ulefos Hovedgaard 1808 – 09.
Fil:Ovn med A. P. Bernstorffs profilbillede.jpg|Ovn med A. P. Bernstorffs profilbilde.


## Se også
* Aall (slekten)
*Liste over Norges største grunneiere

## Referanser

## Eksterne lenker
* 
*  Ulefos Hovedgaards hjemmeside (Telemark museum)
*  Telemark museums hjemmeside
* 
*  http://www.geirhenriksen.no/nomekultur/nivaa2/side2.htm
*  Digitalt fortalt: «Axel Otto Mørner - Fra fange til fangevoktere» (skrevet av Håvard Fandrem ved Hjalmar Johansen VGS) (besøkt 16. februar 2012)
Bykle sjøflyplass, Hovden

**Bykle sjøflyplass, Hovden** er en flyplass ved Hovden i Bykle kommune i Agder. Flyplassen opereres av Fjellfly.

## Referanser
Kongens garde (Storbritannia)

**Kongens garde** og **Kongens livgarde** er betegnelsen på henholdsvis infanteri- og kavaleriavdelinger som står vakt ved den britiske monarkens offisielle kongelige residenser. Dette omfatter Buckingham Palace, St. James's Palace, Tower of London og Windsor Castle, samt Palace of Holyroodhouse.

## Kongens garde
Kongens garde (*King's Guard*) er infanteriavdelingen som står vakt ved Buckingham og St. James's Palace. Garden består av et kompani fra et enkelt regiment. Kompaniet deles i to; én kontingent for Buckingham og én for St. James's.

## Kongens livgarde
Kongens livgarde (*King's Life Guard*) er kavaleriavdelingen som står vakt ved Horse Guards. Kavaleristene er til hest mellom 10.00 og 16.00.

## Navngivning
Garden kan generelt beskrives som «Monarkens garde», men det er tradisjonelt brukt betegnelser i forhold til om riket regjeres av en konge eller en dronning; følgelig vil man finne denne omtalt i samtidige kilder som det som passer til monarkens kjønn. Mellom 1952 og 2022 har den følgelig vært kjent som «Dronningens Garde».

## Changing of The Guards

Changing of The Guards er vaktskifte på Buckingham Palace.

Denne tradisjonen skriver seg tilbake til år 1660 da Charles II regjerte. Dronning Victoria flyttet til Buckingham Palace i 1837 og en avdeling av dronningens livgarde har siden da voktet Buckingham Palace, mens selve hovedstyrken av livgarden holder til på St. James's Palace.

Selve vaktskiftet finner sted på plassen foran slottet, på innsiden av de høye gjerdene som omkranser slottet. Denne gårdsplassen ble anlagt i 1911.

Under den 45 minutter lange seremonien blir vaktstyrken som har tjeneste erstattet av påtroppende styrke. En avdeling blir værende på Buckingham Palace, mens resten av den nye vaktstyrken marsjerer avsted ut porten og tilbake til St. James' Palace. Vaktskiftet finner sted daglig kl 1130 om formiddagen. I månedene desember til mars finner imidlertid vaktskiftet kun sted annen hver dag.
Kongsvinger flyplass, Gjølstad

**Kongsvinger flyplass, Gjølstad** er en flystripe som ligger ved Gjølstad-gårdene på vestsiden av Glomma, ca. 10&nbsp;km nord for Kongsvinger sentrum, i Innlandet fylke. Det eneste permanente tegnet på flyaktivitet er ei værslitt vindpølse.

## Eksterne lenker
* Gjølstad på norskeflyplasser.no
Meråker flyplass, Øian

**Meråker flyplass, Øian** er en flyplass som ligger ved gården Øian, ca. 7&nbsp;km sørøst for tettstedet Meråker i Meråker kommune i Trøndelag. Flyplassen ligger i Dalådalen, rett ved Stordalsveien 359 og elven Dalåa. Flyplassen ble anlagt for skoggjødsling av Meraker Brug. Dekket består av finknust gabbro og gress. Fyllmasse er slagg fra Meraker smelteverk.

## Eksterne lenker
* 
* [Øian på norskeflyplasser.no](http://generator.firmanett.no/(1flgdry04pqizjzjt3hozc55)/generator.aspx?PID=176852&M=0&M=0/)
Notodden lufthavn

**Notodden lufthavn** (IATA: **NTB**, ICAO: **ENNO**) er en lufthavn som ligger like vest for Notodden sentrum i Notodden kommune i Telemark.

Notodden Lufthavn AS driver lufthavnen. Selskapet er heleid av Notodden kommune.

## Historikk
Planene om å etablere en flyplass ble første gang lansert 23. april 1955. Allerede den 11. desember 1955 landet det første flyet, som var bemannet av personell fra selskapet Braathens SAFE.

Da Norsk Hydro trappet ned sin virksomhet i Telemark og i stedet tilbød jobber i oljebransjen på Vestlandet, skapte det et stabilt grunnlag for rutetrafikk. Fra 1985 til 2019 gikk det rutefly til Bergen. Det var i perioder også rute til Stavanger.

Siden 2017/2018 har det vært investert i oppgradering av lufthavnens operative fasiliteter. Nytt lysanlegg, forlengelse av rullebanen, etablering av PAPI og utbedring av sikkerhetsområdene er noen av tiltakene. 

Lufthavnen med sitt døgnåpne og selvbetjente drivstoffanlegg er en viktig lokasjon for luftambulanse, redningshelikopter, Politiet, Forsvaret og småflytrafikken.

Det arbeides nå med å få gjenetablert rutetrafikk, bygge ny passasjerterminal og ferdigstille investeringer for å bli en regional lufthavn.  

## Operatører
Bergen Air Transport fløy fra Bergen til Notodden fra 2000 til 2017, da de ble erstattet av Airwing.

Airwing fløy ruten Notodden - Bergen frem til november 2019, da den ble suspendert på grunn av sviktende etterspørsel, og senere helt lagt ned. 

Air Leap undertegnet en avtale om to daglige flyvninger mellom Bergen og Notodden i mars 2020, men planene ble forstyrret av koronaviruspandemien og ruten startet ikke opp. 

## Om flyplassen
De fleste flyene som trafikkerer flyplassen er motorisert, men den blir også mye brukt til seilflyging.  

Drivstoffanlegget driftes av Flybunkringsservice AS og er tilgjengelig for selvbetjening døgnet rundt. Betaling med VISA, MasterCard eller Flybunkringsservice's eget drivstoffkort.  Innenfor lufthavnens åpningstid kan kommersielle luftfartøy få assistanse til fylling av drivstoff.  

### Rullebanen
Fylkesvei 3330 krysser rullebanen. Notodden er en av få offentlig tilgjengelige flyplassene i verden der en vei krysser rullebanen.

## Andre aktører på lufthavnen
Flyverkstedet Flyteknisk Notodden AS har vært lokalisert på lufthavnen siden 1987. De tilbyr vedlikehold,, reparasjoner og årlig ettersyn av en- og tomotors luftfartøy på opptil 5700 kg; CAMO-tjenester opptil 2700 kg; samt struktur-, lakkering- og andre utseendemessige forbedringer på fly.  

Edge Performance AS flyttet i 2020 til lufthavnen. De spesialiserer seg på reparasjoner, service, vedlikehold og ytelsesoppgradering av flymotorer 

Scandinavian Aircraft AS tilbyr flysalg og er forhandler av Diamond-fly til nordiske kunder. 

Foreningen Telemark Airshow har holdt til på lufthavnen siden 2015 og arrangerer årlige flyshow. 

Notodden & Kongsberg Flyklubb har sin hjemmebase på lufthavnen.  

## Referanser
Oppdal flyplass, Fagerhaug

**Oppdal flyplass, Fagerhaug** er en flyplass som ligger ved Fagerhaug, ca. 10&nbsp;km nordøst for Oppdal sentrum i Oppdal kommune i Trøndelag. Flyplassen ligger like inntil E6.

Plassen har i mange år vært brukt til seilflyging og fallskjermhopping. NTNU Flyklubb (tidligere NTH Flyklubb) og NTNU Fallskjermklubb er hyppige brukere hele året.

Plassen er betydelig utvidet og asfaltert, og brukes også av privatjetfly i tillegg til småfly og seilfly. Rullebanen er 1000 x 18 m. Det er flere oppstillingsplasser for fly. Flyfuel (AVGAS 100LL og Jet A-1) er tilgjengelig.

Bakkestasjon er bemannet ved ervervsmessig flyging og ved IFR-flyging. Det kan være stor aktivitet med seilfly og fallskjermhopping, spesielt i helgene. Frekvens 122.95&nbsp;MHz brukes for kommunikasjon.

## Eksterne lenker
* 
* Midt-Norsk Fly- og Luftsportsenter AS
* Oppdal Flyklubb
* Røkke bygger flyplass på Oppdal (VG-artikkel fra 2000)
MS «Mega Smeralda»

**MS «Mega Smeralda»** (tidligere **MS «Color Festival»**) er et skip som var eid av det norske rederiet Color Line fra 1994 til 2008, og som trafikkerte rutene Oslo-Hirtshals (1994–2006) og Oslo-Frederikshavn (2006–2008).

Skipet ble bygd av OY Wärtsila Helsinki Shipyard i Helsingfors i 1985 og kjøpt inn fra Silja Line i 1994. Skipet ble i 1994, etter at Color Line overtok det, satt inn på ruten Oslo – Hirtshals, forgjengeren på denne ruten MS «Christian IV» ble satt på ruten Kristiansand – Hirtshals. I april 2006 byttet skipet bortehavn til Frederikshavn.

«Color festival» var registrert i Norge og hadde Oslo som hjemmehavn. Tonnasjen er på 34 314 bruttotonn, lengden er 168 meter, bredden 27,6 meter. Skipet går 6,5 meter i dybden og har maksimal fart på 23 knop. Skipet har ti dekk, er utstyrt med 1933 sengeplasser fordelt på 577 lugarer og har kapasitet til 2&nbsp;000 passasjerer og 330 personbiler. Det har ellers 850 lanemeter for trailere.

I november 2007 ble skipet solgt til rederiet Corsica Ferries, Color Festival hadde sin siste tur for Color Line søndag 6. januar 2008 ved ankomst Oslo tirsdag morgen den 8. januar 2008 gikk hun ut av ruten. I slutten av januar 2008 ble skipet overlevert til Corsica Ferries og omdøpt til MS «Mega Smeralda».

I forbindelse med at de tre første etappene i Tour de France i 2013 gikk på Korsika, ble skipet benyttet som pressesenter.

## Foto

## Kilder
* faergelejet MS «Svea»

## Eksterne lenker
* 
*
MS «Prinsesse Ragnhild» (1981)

**MS «Prinsesse Ragnhild»** var et skip eid av Color Line og gikk på rederiets cruisefergelinjer i rutene Oslo – Kiel, Bergen/Stavanger – Hirtshals og Oslo – Hirtshals i perioden 1981 til 2008. Hun har vært gjennom to større oppgraderinger siden hun ble bygget i 1981.

## Historie
### I Skandinavia
Skipet ble satt i drift januar 1981 og seilte til 1990 for Jahre Line på ruten Oslo-Kiel (ofte kalt *Kiel-ferga*). Det ble deretter overtatt av Color Line og var i mange år selskapets flaggskip. I 1992 ble hun ombygget og forlenget ved det spanske verftet Astilleros Españoles i Cádiz. Skipet har med ulike eiere trafikkert overfarten Oslo-Kiel i 23 år. I desember 2004 ble det erstattet av MS «Color Fantasy» på ruta fra Norge til Tyskland. Fra 27. april 2005 trafikkerte skipet strekningen Bergen/Stavanger – Hirtshals. I januar 2008 besluttet rederiet å legge ned ruten fra vestlandet til Hirtshals i Danmark, derfor fikk skipet ruten fra Oslo til Hirtshals, da forgjengeren MS «Color Festival» ble solgt for nærmere 400 mill NOK. Denne ruten ble den 6. mai 2008 lagt ned, og MS «Prinsesse Ragnhild» lagt i opplag i Sandefjord.

### I Amerika
3. september 2008 ble hun solgt til det amerikanske rederiet Celebration Cruise Line for om lag 180 millioner kroner, og ble brukt til kortdistanseseiling i Karibien. Skipet ble omdøpt MS «Bahamas Celebration» og fungerte som cruiseskip i fast rutetrafikk mellom Port Everglades (Fort Lauderdale) i USA og Bahamas. Bildekket var ikke i bruk på denne strekningen. Resten av skipet fikk noen moderate oppgraderinger som følge av at skipet skulle fungere i cruisemarkedet, blant annet har det blitt utstyrt med fasiliteter som svømmebasseng og spa.

31. oktober 2014 hadde skipet et sammenstøt med et ukjent objekt utenfor Freeport på Bahamas mens det var underveis til Palm Beach i USA. Skroget fikk en flenge under vannlinjen på babord side, og tok inn vann på de nederste dekkene. MS «Bahamas Celebration» gjorde vendereis til Freeport der passasjerene ble satt i land. Det ble ikke rapportert om noen personskader, men skipet hadde slagside på 10% mot babord . Etter å ha inspisert skipet i tørrdokk, besluttet rederiet å erstatte MS «Bahamas Celebration» med det nyere og større MS «Grand Celebration» (kjøpt fra Carnival). I januar 2015 ble MS «Bahamas Celebration» solgt til skipsopphuggere. I juli 2015 var skipet underveis til skipsopphuggingssenteret i Alang, India. Huggingen startet 29. oktober 2015 

### Branner om bord
Det har vært fire branner ombord på skipet:  8. juli  1999 , 1. mars
2002, 10. desember 2006,  12. desember 2011.

## Referanser


## Kilder
* DNV vessel info -Bahamas Celebration (engelsk) Besøkt 26. april 2009
* Color Line - Pressemelding: Avtale om salg av M/S Prinsesse Ragnhild. <small>publisert 3. september 2008</small> Besøkt 26. april 2009
* Celebration Cruise Line – Offisiell hjemmeside Besøkt 26. april 2009
* Fakta om fartyg: M/S Prinsesse Ragnhild (1981) Besøkt 31. juli 2015

## Eksterne lenker
* 
*
HF «Silvia Ana L»

**HF «Silvia Ana L»** er et passasjerskip som trafikkerte ruten Kristiansand – Hirtshals for Color Line, før det ble solgt til rederiet Buquebus i 2007. HF «Silvia Ana L» trafikkerer per 2022 ruten Buenos Aires &ndash; Montevideo.

HF «Silvia Ana L» er et roroskip. Inn- og utkjøring foregår gjennom en akterport, og bilene kjører i sving i baugpartiet, slik at ingen normalt behøver å rygge.

## Historie
HF «Silvia Ana L» ble bygget i 1996 ved Bazans Fernado Verft i Spania som byggenummer 327. Skipet var på det tidspunktet verdens største en-skrogs hurtigbåt. 

Fra 2002 trafikkerte skipet strekningen Kristiansand – Hirtshals for Color Line. For å holde ruten, gikk skipet med snittfart rundt 35 knop i Kristiansandsfjorden. Farten genererte undervannsstrømmer og bølger som fikk mange til å reagere.

I 2007 solgte Color Line HF «Silvia Ana L» til det argentinske rederiet Buquebus for omtrent 86 millioner norske kroner. Samme rederi leide skipet i den norske vinteren tidligere.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
MS «Color Traveller»

**MS «Color Traveller»**, opprinnelig MS «Travemünde» var et skip innleid av Color Line i perioden 2004–2006. I denne tiden trafikkerte det strekningen Larvik&ndash;Fredrikshavn/ Larvik&ndash;Hirtshals. Skipet erstattet i denne perioden det tidligere MS «Skagen». Skipet ble i desember 2006 tilbakeført til sine eiere Rederi-A/B Gotland under dette rederiets navn, MS «Thjelvar». Pr. januar 2018 er eieren det finska rederiet NLC Ferry Ab Oy og hun seiler under navnet MS «Wasa Express» mellom Vasa og Umeå.

## Kilder
* DNV GL Vessel Register: Wasa Express Besøkt 6. januar 2018

## Eksterne lenker
* 
*
Konstantin II

**Konstantin II** kan vise til flere personer:

*Konstantin II (317-340), Romersk keiser 337-340
*Konstantin II, Motpave 767-768
*Konstantin II av Skottland, konge av Skottland 900-942
*Konstantin II av Hellas, konge av Hellas 1964-1974
Johan Nicolai Madvig

**Johan Nicolai Madvig** (1804–1886) var en dansk klassisk filolog, professor ved Københavns Universitet og politiker.

Han ble utdannet ved Københavns universitet, og utnevnt til professor i latinsk språk og litteratur 1829. I 1832 ble han universitetsbibliotekar.

Madvig var medlem av den Grundlovgivende Rigsforsamling i 1848-49. Han var kultusminister - kirke-og undervisningsminister fra 16. november 1848 til 7. desember 1851.

Han var medlem av Folketinget 1849-53 og senere av Landstinget.

Etter å ha vært i regjeringen gikk han tilbake til sitt akademiske virke ved universitetet, hvor han også var rektor i flere perioder. Han viet sitt liv til studiet av og undervisning i latin og forbedring av latinskolene. Han arbeidet mye med Cicero, og revolusjonerte studiet av hans filosofiske skrifter ved en utgivelse av hans *De finibus* (1839). Hans mest kjente verk er antagelig de han skrev om latinsk grammatikk og gresk syntaks, spesielt hans latinske skolegrammatikk.

I 1874 begynte han å miste synet, og ble tvunget til å oppgi mye av sitt arbeid. Han fortsatte imidlertid å forelese, og ble valgt til rektor for sjette gang i 1879. 1880 frasa han seg professoratet, men fortsatte sitt arbeid om romersk lov. I dette verket inntat Madvig et strengt konservativt standpunkt og kritiserer Mommsens syn på Cæsars reformprogram. Hans siste verk var hans *Livserindringer* (utgitt 1887).

## Utmerkelser
Madvig ble ridder av Dannebrogordenen i 1840, kommandør i 1850,  fikk storkorset av Dannebrog i 1859 , mottok Dannebrogordenens hederstegn i 1871 og ble ridder av Elefantordenen i 1879.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Madvig i Nordisk Familjebok
Mosken

**Mosken** er ei ubebodd fjelløy i Værøy kommune i Nordland. Øya ligger mellom Værøy og Moskenesøya. Mosken har et areal på 1,4 km² og høyeste punkt er Wilhelmstind på 385 moh.

Mosken ble tidligere brukt til beite for sau, både sommer- og vinterstid. http://www.lofoten-startside.no/veroy.htm 

Mosken og småøyene rundt er et viktig hekkeområde for toppskarv, lomvi, stormsvale, havsvale, ærfugl og teist. https://web.archive.org/web/20040501095834/http://odin.dep.no/archive/oedvedlegg/01/07/Skips044.pdf

På Svarven like utenfor Mosken hadde fiskerne tidligere rorbuer og tilhold under seifisket på sensommeren og høsten.

Mellom Moskenesøya og Mosken går Moskstraumen, en av de kraftigste havstrømmene i verden. Moskstraumen er beryktet, og har vært beskrevet av både Petter Dass, Edgar Allan Poe og Jules Verne.

Flere skip har hatt navnet «Mosken» (se DS «Mosken»). 

Øya Mosken er nevnt i kinesiske Cixin Lius bok *Death’s End*, en del av Three Body Problem-trilogien. Øya er brukt i en sentral metafor sammen med (den oppdiktede) fjellkjeden Helseggen, hvor malstrømmen også er sentral for å finne løsningen på hvordan jordens undergang kan forhindres etter jordens posisjon er kringkastet til universet. Bokens hovedperson Cheng Xin besøker også øya i boken, hvor de møter den ensomme øyvokteren Jason. Bokserien vant Hugo-prisen og er blant av Barack Obama og Mark Zuckerbergs favorittbøker.
William James

**William James** (1842–1910) var en amerikansk lege, psykolog og filosof.

William James var eldre bror av forfatteren Henry James. De fikk en privilegert, men rotløs oppvekst. Deres far var fritenker og innskjerpet frihet og åndelighet som avgjørende sider ved menneskets eksistens. William James begynte å studere naturvitenskap ved Harvard-universitetet, akkurat da striden om Darwins evolusjonsteori raste. James trodde Darwin hadde rett, men var rystet ved tanken på at dette kunne innebære en determinisme i strid med den frie vilje. Våren 1870 fullførte han medisinstudiet, men var usikker på veien videre. Han slet med hodepine, ryggplager og fordøyelsesproblemer, og følte seg nedstemt og irritabel på tross av flere opphold ved kurbad i Europa. I mars 1870 traff det ham hardt at kusinen hans døde; de hadde stått hverandre svært nær. Tapet av henne kan ha utløst hans psykiske sammenbrudd, skildret i *The varieties of religious experience*. 

Hans fortvilelse fikk ham til å vurdere selvmord, men i stedet besluttet han at «min første frie viljeshandling skal være å tro på den frie viljen». Med dette som program arbeidet han seg ut av håpløsheten ved å legge til rette for et aktivt liv, tross tilværelsens grunnleggende usikkerhet, som en anerkjennelse av livets krav om handling og deltakelse. Det hjalp ytterligere at han lyktes som underviser ved Harvard, og ble oppfordret av forlegger Henry Holt å skrive en lærebok i psykologi, som han riktignok brukte tolv år på å skrive, men som også ble en klassiker: *Principles of Psychology*. Han giftet seg med Alice Howe Gibbens i juli 1878 og fant en god støtte i henne. Paret fikk fem barn.

Etter først å ha undervist i medisinske emner ved Harvard, ble James professor i psykologi og filosofi samme sted fra 1876 til 1907. Til tross for at han bare arbeidet med psykologiske spørsmål i en viss fase av livet, regnes James for en av de viktigste psykologer overhodet. Han er også en av grunnleggerne av den såkalte pragmatismen, en retning innen filosofien. Innenfor psykologien regnes han som forløper for funksjonalistisk psykologi, der psykologien skal vise seg som en nyttig vitenskap som fremmer tilpasningen. Han har skrevet en anerkjent psykologisk lærebok i to bind kalt *Principles of Psychology*, hvor han blant annet beskrev bevisstheten som en kontinuerlig strøm, en totalitet – begrepet *stream of consciousness* kommer fra James. 

James-Langes emosjonsteori er en teori innenfor psykologi om opphavet til våre emosjoner (følelser), og er en av de første teoriene om emosjoner. Teorien ble utviklet av James og den danske fysiologen Carl G. Lange uavhengig av hverandre i henholdsvis 1884 og 1885.

## Referanser
Klient (IKT)

En **klient** er et dataprogram som kjører lokalt hos brukeren og som kan kobles opp mot en tjener via et nettverk slik at tjeneren bidrar til funksjonaliteten.

En nettleser er et eksempel på en klient. Den kobler seg opp mot en HTTP- eller FTP-tjener og viser frem sidene, og kan i tillegg laste opp/ned filer. En mobiltelefon er et annet eksempel.
Brødrene Dal og legenden om Atlant-is

***Brødrene Dal og legenden om Atlant-is*** er en TV-serie fra 1994 og den tredje av totalt fire serier om Brødrene Dal. Regissør var Kalle Fürst.

I serien må brødrene spore opp samenes hellige krukke "Irka" som har forsvunnet. Krukken er samenes nasjonalskatt og den vises frem en gang i året på den store vårfesten.

Men det viser seg at krukken ikke er blitt borte, den er derimot blitt kopiert.  

Brødrene setter dermed igang en intens jakt som bringer dem til forskjellige deler av verden, f.eks Hongkong. Mens det på vidda høres eksplosjoner... 

Serien ble vist på NRK høsten 1994.

## Handling
Brødrene Dal har blitt tildelt Nobelprisen for fred, men under Nobelpris-utdelingen i Oslo finner brødrene seg plutselig ute av stand til å kontrollere sine egne lemmer. De blir sugd rett ut av bygningen, og over på et tog av det som ser ut til å være en ukontrollerbar høyere kraft. Toget bringer dem til Lappland, hvor de kommer over en mystisk sjaman. Denne sjamanen forklarer at han har tilkalt brødrene Dal til Lappland fordi Irka, en eldgammel hellig krukke som ble reddet fra samenes hellige by "Atlant-is" (et ordspill på Atlantis) før byen sank og forsvant i isen for mer enn  år siden, har blitt stjålet.

Sjamanen håper at brødrene Dal kan hjelpe til med å få tilbake denne hellige krukken, og brødrene tilbyr seg naturligvis å hjelpe til. Men samtidig som de forsøker å spore opp hvor Irka er, havner brødrene i et dypere og dypere sammenfiltret nett av keramikk, forskning, skjulte identiteter, eksplosiver og savnede fly, spøkelsesaktige munker, forfalskning og løgner.

## Rolleliste

## Eksterne lenker
*
Autofellatio

**Autofellatio** er oral stimulering av ens egen penis som en form av onani. 

Få menneskelige hankjønn er både tilstrekkelig «velutstyrt» og fleksible til å utføre den påkrevede foroverbøyning. Kinsey fastslår at mindre enn 1% av menn klarer å suge eller slikke sin egen penis.

Autofellatio er kjent langt tilbake i historien. Arkeologer har funnet hieroglyffer og antikke malerier som forestiller menn som suger sin egen penis. Akademikeren David Lorton sier at mange historiske tekster viser til autofellatio i Egypts religiøse mytologi. Solguden Ra sies å ha skapt guden Shu og gudinnen Tefnut ved å suge seg selv og spytte sæden sin på jorden. Autofellatio ble åpenbart utført under religiøse ritualer til minne og ære av dette.

Nok en kontroversiell teori som stadig blir debattert av egyptologer hevder at Horus, sønn av guden Osiris, utførte autofellatio hver natt ettersom inntak av hans egen sæd holdt stjernene på plass, og på den måten ble kosmos opprettholdt. Selv om autofellatio kan ha spilt en normal rolle i egyptisk dagligliv har kunnskap i stor grad blitt holdt tilbake fra senere tiders publikum på grunn av temaets seinere tabuiserte karakter. Mange malerier som viste handlingen ble vandalisert i victoriatiden av denne grunn.

## Eksterne lenker
* 
* Intervju med autofellator Al Eingang
* Glenn Scheper om Autofellatio
Trailer (film)

En **trailer** er en kort reklamefilm for en film, gjerne en spillefilm, og består av korte, sammensatte sekvenser eller glimt som «smaksprøver» fra filmen det reklameres for. Betegnelsen er engelsk og betyr «tilhenger». Den ble opprinnelig brukt om reklamefilmer som ble vist etter hovedfilmene på kino, men fordi publikum forlot kinosalen når hovedforestillingen var ferdig, flyttet en trailerne til før visningen av hovedfilmen.

Siden poenget med trailere er å få besøkende til filmen det reklameres for, velger man som regel de morsomste, mest actionfylte, bemerkelsesverdige eller interessevekkende klippene fra den fullstendige filmen, uten å avsløre filmens handling. Dette oppnås ofte ved at klippene vises i en annen rekkefølge enn i hovedfilmen. 

En *teaser* («lokker» eller «appetittvekker») er en kort trailer eller reklamefilm for den egentlige traileren som kommer seinere og er mer innholdsrik. Teaser er altså en tidligere og enklere variant som en første antydning av den kommende filmen.
KHM

**KHM** kan sikte til:
* Kulturhistorisk museum i Oslo
* Landskoder for Kambodsja:
** ISO 3166-1 afa-3-kode
** IOK-landskode fra 1972 til 1976 (Kambodsja under OL)
Oluf Rygh

**Oluf Rygh** (1833–1899) var arkeolog, stedsnavngransker og historiker. Han er blitt regnet som en av grunnleggerne av fagene arkeologi og stedsnavngranskning i Norge.  

Rygh var professor i historie ved Universitetet i Oslo mellom 1866 og 1875. Han var bestyrer av Universitetets Oldsaksamling fra 1862 og professor i nordisk arkeologi fra 1875 &ndash; den første professor i arkeologi ved noe skandinavisk universitet. Han ledet utgravningen av Tuneskipet i 1867. Hans verk *Norske Oldsaker* fra 1885 er kjent for sine detaljerte tresnitt og brukes av arkeologer den dag i dag som referanselitteratur.

Sigrid Undset mintes at når hun som barn besøkte Rygh på kontoret hans, bød han henne sjokolader fra skuffen sin, der det het seg at han også hadde Sigurd Jorsalfares hodeskalle liggende.

## ''Norske Gaardnavne''
I 1863 besluttet Stortinget at det skulle utarbeides en ny matrikkel for eiendommer i Norge. I forbindelse med trykkingen av matrikkelen, ble det foreslått at navneformene på gårdene skulle normaliseres. I 1878 ble Oluf Rygh oppnevnt som formann i navnekommisjonen som skulle foreslå ny navneform sammen med Sophus Bugge og Johan Fritzner. I dansketiden var skrivemåten blitt fordansket og svært ulik lokal uttale. Rygh gikk i gang med dette store arbeidet ved å lete opp navneformen i historiske kilder som sagaer, diplomer, jordebøker, skattemanntall og en rekke kilder fra 15- og 1600-tallet. Dessuten samlet han inn samtidens lokale muntlige uttale av stedsnavnene. Innsamlingen ble sluttført i 1886, men Rygh fortsatte bearbeidelsen av materialet for utgivelse. Rygh samlet inn 50&nbsp;000 gårdsnavn og 20&nbsp;000 bruksnavn. 

Rygh besøkte lærerskole og sesjoner hvor han møtte personer fra hele landet og noterte hvordan de uttalte gårdsnavn.

Rygh ga det innsamlede materialet som 18-binds verket *[[Norske Gaardnavne]]*. Stortinget bevilget penger til utgivelse i 1896. Utgivelsen strakte seg fra 1897 til 1924, og ble ikke ferdigstilt før lenge etter Ryghs død. Ved Ryghs død var kun 3½ bind utgitt. Verket brukes fortsatt av etymologer, historikere og arkeologer som referansemateriale.

Oluf Rygh var bror av arkeologen Karl Ditlev Rygh og juristen Evald Rygh, som begge var høyrepolitikere. Søsteren Petra var gift med proprietær og ordfører i Verdal, Martin Daniel Müller. Deres far var stortingsrepresentant Peder Strand Rygh.

## Bibliografi
Utvalg av viktigste publikasjoner:
* 1869 &ndash; *Om den ældre Jernalder i Norge*
* 1877 &ndash; *Om den yngre Jernalder i Norge*
* 1882 &ndash; *Gamle bygdeborge i Norge*
* 1885 &ndash; *Norske Oldsaker*
* 1897 &ndash; *[[Norske Gaardnavne]]*

## Referanser


## Litteratur
Per R. Christiansen: *Brødrene Rygh. Fra bygdeliv til nasjonsbygging*, Museumsforlaget 2020 ISBN 9788283051032

## Eksterne lenker
* Søk i O. Rygh: Norske Gaardnavne
* Digitaliserte bøker av Rygh hos Nasjonalbiblioteket.
Grace (album)

***Grace*** fra 1994 er Jeff Buckleys første album og det eneste utgitt i hans levetid. Det regnes som en klassiker av musikkavisen *[[Panorama (nettavis)|Panorama]]*.

## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 409

**Fylkesvei 409** (**Fv409**) går mellom Longum og Pusnes på Tromøy i Arendal kommune.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Strekningen mellom Longum og Dyviktjern ble tatt i bruk 2019 som forbindelsesvei til Longumkrysset på den nye traséen på europavei 18.

2019 fikk Østre Tromøyvei betegnelsen fylkesvei 419.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Nevrotransmitter

**Nevrotransmittere**, også kalt transmittersubstanser, er kjemiske forbindelser som overfører en nerveimpuls fra en nervecelle til en annen celle i koblingen/synapsen mellom de to cellene. Enzymer bygger opp nivået av transmittersubstans på den ene siden av synapsen. Når nerveimpulsen kommer kan substansen bli frigjort og går over til andre siden der den binder seg til en struktur som passer på den andre nervecellen. Denne strukturen kalles reseptor. Når reseptoren reagerer, starter det en ny nerveimpuls som sprer seg langs utløperne (axonene) av mottakende nervecelle (nevronet). Andre enzymer bryter ned transmittersubstansen.

Hvis neste celle er en muskelcelle, vil f.eks denne cellen trekke seg sammen. Hvis den neste cellen er en nervetråd, vil den sende impulsen videre. 

## Eksempler på nevrotransmitter
*Serotonin 
*Dopamin
*Noradrenalin
*GABA
*Glutamat
*Acetylkolin

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Dyrøya (Øksnes)

**Dyrøya** er ei øy i Øksnes kommune i Nordland med et areal på 6,5 km². Høyeste punkt på Dyrøya er Blåtinden på 562 moh.

Dyrøya er ei av flere øyer i Øksnes Vestbygd. Blant andre øyer i dette området er Nærøya og Tindsøya. Tidligere var det mye aktivitet på disse øyene, men i dag er det få fastboende igjen. I bilens tidsalder er det tungvint å bo på øyer uten veiforbindelse til «fastlandet».

Det største stedet på Dyrøya er fiskeværet Barkestad. Barkestad har lang tradisjon som fiskevær, og har fremdeles daglig hurtigbåtanløp.

Opprinnelsen til navnet på øya er usikker. Det kan bety ei øy der det finnes ville dyr (rein eller hjort), eller sikte til rike ressurser, at øya er verdifull (dyrebar).

Antikvaren og arkeologen Olaus Martens Nicolaissen ble født på Dyrøya i 1846.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Kuling.net: Den rike Balle (sagn)
* Kuling.net: Sagnet om Ballura i Øksnes (av Anker Gustavsen, fra Håløygminne 2 1972)

### De andre gårdene på Dyrøya
* Kuling.net: Austringen
* Kuling.net: Barkestad
* Kuling.net: Bergsenga
* Kuling.net: Brønnvågan
* Kuling.net: Gudmundsvika
Volvo 40-serie

**Volvo V40** og **S40** ble lansert i Norge i 1995 og var et resultat av Volvos samarbeid med Mitsubishi. Volvo V40 og S40 var i produksjon frem til 2004. Stasjonsvognutgaven fikk navnet V40. 

I 2001 gikk modellen S40 gjennom en omfattende oppgradering både teknisk og designmessig. En ren designmessig oppgradering ble gjennomført i 2003. Faktisk er både S40 og V50 bygget på samme plattform som Mazda 3, Ford Focus C-Max.

De to modellene som har vært Volvos innstegsmodeller, har solgt godt i Norge og har helt siden starten vært blant Norges 30 mest populære modeller. 

I 2005 erobret S40/V40 en 16.-plass på listen over Norges mest solgte biler, takket være svært tung markedsføring og konkurransedyktige priser.

## Motor
Volvo S40 er tilgjengelig med fire motoralternativer. Modellene leveres med tre forskjellige bensinmotorer og én dieselmotor.

## Historikk
*1995: Volvo S40 og V40 ble lansert. 
*2001: S40 og V40 gjennomgikk en omfattende oppgradering både teknisk og designmessig.
*2003: En designmessig oppgradering (facelift) ble gjennomført på både S40 og V40.
Barkestad

**Barkestad** er et fiskevær i Øksnes kommune i Nordland. Stedet ligger på Dyrøya i Øksnes Vestbygd.

Barkestad har god havn, og på 1900-tallet økte aktiviteten og folketallet på stedet. Stedet ble nesten som en landsby, med fiskemottak og slipp. Folketallet har sunket igjen, men slippen eksisterer fremdeles, og Barkestad er fremdeles et levende fiskevær.

Barkestad har daglig hurtigbåtanløp med forbindelse til de andre øyene i Øksnes Vestbygd og til Myre.

## Eksterne lenker
* Kuling.net: Barkestad 
* Barkestad.no: Barkestad
Sagaen om Bård Snæfellsås

**Sagaen om Bård Snæfellsås** eller **Bårds saga** (norrønt *Bárðar saga Snæfellsáss*) er en islendingesaga med overnaturlige og eventyraktige trekk som er nedskrevet på 1300-tallet og som skildrer en oppdiktet landnåmsmann på Island Bård Dumbsson, kalt «Bård Snæfellsås», som skal være halvt menneske og halvt et overnaturlig vesen, og som skal ha vokst opp hos kong Harald Hårfagres fosterfar ved navn Dovre.

Hovedpersonen Bård har blitt beskrevet som «et slags troll», og sagaen skildrer kamp mot vetter og troll i landnåmstiden.

Fortellingen beskriver en bonde som ønsker å bli høvding over Hardeåsene. For å bevise at han er sterk nok, blir han satt på en prøve der han blant annet må kjempe mot Bjørn Torgrimson. Etter at han har klart å drepe Bjørn Torgrimson får han hele ætten til Bjørn etter seg. Sagaen ender tilslutt med at Bård Snæfellsås' ætt vinner over Torgrimson-ætten. Bård blir gift og får en velskapt sønn sammen med Sigrid den fagre. Sønnen, Ulf Erik, blir senere en beryktet høvding, og blir sett opp til av mange.

Sagaen er kjent i fragment fra håndskriftet Vatnshyrna fra 1300-tallet og i senere avskrifter. Den siste delen av sagaen er også kjent som «Gests saga Bárðarsonar», og antas av noen å være skrevet av en annen forfatter enn den første delen.

Den eneste norske oversettelsen er fra 1915.

## Se også
* Kjalnesinga saga, som også inneholder slektskap med troll
## Referanser
Institut für Sozialforschung

**Institut für Sozialforschung** (IfS, *institutt for sosialforskning*) ved Johann Wolfgang Goethe-Universität i Frankfurt am Main ble grunnlagt i 1930 som første lærested for vitenskapelig marxisme, som følge av en gave fra den argentinske økonomen, forretningsmannen og mesenen Felix Weil. Sammen med Friedrich Pollock, en ungdomsvenn av
Max Horkheimer, utviklet han instituttets målsetning, å fremme «kjennskap og erkjennelse av det sosiale livet i sitt fulle omfang». Instituttet er tverrfaglig og dekker områder som sosiologi, økonomi, historie og psykologi.

Den såkalte *[[Frankfurterskolen]]* oppstod ved instituttet. Viktige eksponenter var Horkheimer og Theodor W. Adorno som grunnla den kritiske teori. Andre kjente representanter var Leo Löwenthal, Friedrich Pollock, Erich Fromm og senere Jürgen Habermas. Siden 2001 blir instituttet ledet av Habermas-eleven Axel Honneth.

Fil:InstitutfuerSozialforschung3.jpg|Institut für Sozialforschung
Fil:InstitutfuerSozialforschung.jpg|Institut für Sozialforschung

## Referanser


## Eksterne lenker
* Institut für Sozialforschung
Den tyske keiserlige marine

**Den tyske keiserlige marine** (tysk: *Kaiserliche Marine*) ble etablert ved dannelsen av det forente Tyskland, og eksisterte mellom 1871 og 1919.

Forløperen til den keiserlige marinen var den prøyssiske marinen (fra 1867 Norddeutsche Bundesmarine), som var liten og hovedsakelig for kystforsvar. Keiser Vilhelm II av Tyskland bestemte at marinen skulle utvide, og under Admiral Alfred von Tirpitz' ledelse økte marinen kraftig i både størrelse og kvalitet. Etterhvert som den tyske marinen vokste til å bli en av de største sjøstridskreftene i verden, bare overgått av Royal Navy, utløste dette et opprustningskappløp til sjøs mellom Tyskland og Storbritannia.

Under første verdenskrig viste den tyske overflatemarinen seg ineffektiv. Det eneste større sammestøtet var Jyllandsslaget, som endte uavgjort, men det holdt overflateflåten stort sett i havn resten av krigen. Undervannsflåten ble også kraftig utvidet og truet de britiske forsyningslinjene under hele krigen. Som en del av våpenstillstanden skulle den keiserlige marinen viktigste skip overleveres til de allierte, men i stedet ble de senket av sine egne mannskaper ved Scapa Flow på Orknøyene i 1919.

Hovedskipene i marinen hadde betegnelsen *SMS* for Seiner Majestät Schiff (Hans Majestets Skip).

Den keiserlige flåten ble etterfulgt av Den foreløpige riksmarinen, Riksmarinen, Kriegsmarine, Forbundsmarinen (i Vest-Tyskland), Volksmarine (i Øst-Tyskland, nedlagt i 1990), og siden 1990 Den tyske marine.

## Distinksjoner
;Offiserer

;Kadetter

;Dekksoffiserer

;Underoffiserer



;Matroser

## Se også
* Hochseeflotte

## Referanser




## Eksterne lenker
*
Nærøya (Øksnes)

**Nærøya** (nordsamisk: *Nerdik*) er ei øy i Øksnes kommune i Nordland. Øya har et areal på ca. 4,7 km² og høyeste punkt er Ørntuva på 103 moh.

Nærøya er ei av flere øyer i Øksnes Vestbygd. Blant andre øyer i dette området er Dyrøya og Tindsøya. Tidligere var det mye aktivitet på disse øyene, men i dag er det få fastboende igjen.

De tre matrikkelgårdene på Nærøya er Nærøya, Finnvågan og Bakken.

Det viktigste stedet på Nærøya er Finnvågan (Finvåg). Stedet hadde internatskole i over 100 år fra 1868, og også kirke. På 1970-tallet ble stedet og øya fraflyttet, men siden har det kommet ny aktivitet. Skolen ble restaurert fra 1989, og i 1994 ble den tatt i bruk som gjestegård.

Det antas at navnet til Nærøya kommer av gudenavnet Njord.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Finvag.no
* Kuling.net: Finnvågan
* Kuling.net: Bakken
Fylkesvei 311

**Fylkesvei 311** (**Fv311**) går mellom Kjær i Horten og Mammutkrysset i Tønsberg.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Bilder

Fil:Fv311Presterødbakken.jpg|Presterødbakken var tidligere en flaskehals ved stor trafikk, og hadde innsnevring til ett kjørefelt oppover og lyskryss på toppen av bakken.
Fil:Fv311Presterødkrysset.jpg|Presterødkrysset før det ble bygget om til rundkjøring.
Fil:Fv311Olsrødkrysset.jpg|Olsrødkrysset.


## Eksterne lenker
* [Vegvesenets vegkart](https://www.vegvesen.no/vegkart/vegkart/#kartlag:geodata/vegreferanse:102921.26077385:6484761.480569/hva:(~(id:532,filter:(~(typeId:4568,operator:%27*3d,verdi:(~%27311))),farge:%270_0))/hvor:(fylke:(~7))/@241878,6583316,10) 
*
Fylkesvei 364

**Fylkesvei 364** (**Fv364**) går mellom Mæl i Tinn og Ormemyr i Notodden. Veiens lengde er 62,5&nbsp;km.

Før veien langs vestida av Tinnsjå ble åpnet 1993 var veien del av riksvei 37.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Galleri

Fil:FV364P x FV37P I.jpg|FV364 tar av fra FV37 ved Mæl.
Fil:FV364P mellom Atrå og Mæl.jpg|Mellom Mæl og Atrå
Fil:FV364P Atrå.jpg|Ved Atrå
Fil:FV364P Tinn Austbygd.jpg|Tinn Austbygd
Fil:FV364P Espeset bru over Skirva II.jpg|Espeset bru over Skirva


## Referanser
 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Fylkesvei 309

**Fylkesvei 309** (**Fv309**) går mellom Teie og Årøysund på Nøtterøy i Færder kommune. Veiens lengde er 9,4&nbsp;km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Eksterne lenker
* [Vegvesenets vegkart](https://www.vegvesen.no/vegkart/vegkart/#kartlag:geodata/vegreferanse:244543.00745069:6569527.5036831/hva:(~(id:532,filter:(~(typeId:4566,operator:%27*3d,verdi:(~5494)),(typeId:4568,operator:%27*3d,verdi:(~%27309))),farge:%270_0))/hvor:(fylke:(~7))/@240837,6572756,11) 
*