Lothal

**Lothal** var et av de sørligste stedene i oldtidens Induskulturen, og lå i Bhal-regionen i den indiske delstaten Gujarat. Byggingen av byen antas å ha startet rundt 2300 f.Kr.

## Oppdagelse

Archaeological Survey of India (ASI; «Arkeologiske undersøkelser i India»), det offisielle indiske myndighetsorganet for bevaring av fornminner, oppdaget Lothal i 1954. Utgravningsarbeidet i Lothal startet 13. februar 1955 og fortsatte til 19. mai 1960.

Ifølge ASI hadde Lothal uten tvil verdens tidligste kjente dokk, som forbandt byen med et gammelt løp av elven Sabarmati på handelsruten. Denne strakte seg mellom Harappa-byer i Sind og Kathiawarhalvøya, der den omkringliggende ørkenen Kutch i dag var en del av Arabiahavet. Denne tolkningen har imidlertid blitt utfordret av andre arkeologer, som hevder at farao Keops havn i Rødehavet ved Wadi al-Jarf i oldtidens Egypt er eldre, og daterer byggingen til mellom 2580 og 2550 f.Kr. og at Lothal var en relativt liten by, og at «dokken» primært var en vanningstank.

Det nasjonale instituttet for oseanografi (NIO) i Goa oppdaget foraminiferer eller poredyr (marine mikrofossiler) og salt- og gipskrystaller i den rektangulære strukturen, noe som tydelig indikerer at sjøvann en gang fylte strukturen, og at det definitivt var et skipsverft.

Lothal var et viktig og blomstrende handelssenter i oldtiden, med handel med perler, edelstener og verdifulle ornamenter som nådde de fjerne hjørnene av Vest-Asia og Afrika. Teknikkene og verktøyene de var pionerer for perleproduksjon og metallurgi har bestått tidens tann i over 4000 år.

Lothal er lokalisert i nærheten av landsbyen Saragwala i Dholka Taluka i Ahmedabad-distriktet. Det ligger seks kilometer sørøst for Lothal-Bhurkhi jernbanestasjon på jernbanelinjen Ahmedabad-Bhavnagar. Det er også forbundet med allværsveier til byene Ahmedabad (85 km), Bhavnagar, Rajkot og Dholka. De nærmeste byene er Dholka og Bagodara. Etter at utgravningene ble gjenopptatt i 1961, avdekket arkeologer grøfter som var gravd ned på de nordlige, østlige og vestlige sidene av haugen. Dette avdekket innløpskanalene og *nullahen* («ravine» eller «kløft») som forbinder kaia med elven. Funnene består av en jordhaug, en by, en markedsplass og «kaia». Ved siden av de utgravde områdene ligger det arkeologiske museet, hvor noen av de mest framtredende samlingene av oldtidsfunn fra Harappa-tiden i India er utstilt.

Lothal-området ble nominert som et UNESCOs verdensarvsted i april 2014, og søknaden om å bli lagt inn på UNESCOs foreløpige liste er under behandling.

## Arkeologi

Da Britisk India ble delt i 1947, ble de fleste stedene innenfor Induskulturen, herunder Mohenjo-Daro og Harappa, en del av Pakistan. Den arkeologiske undersøkelsen av India startet et nytt program med utforskning og utgraving. Mange steder ble oppdaget over hele det nordvestlige India. Mellom 1954 og 1958 ble mer enn 50 steder gravd ut på halvøya Kutch (særlig Dholavira) og Kathiawar, noe som utvidet grensene for Harappas Induskultur med 500 kilometer til elven Kim, hvor det arkeologiske stedet Bhagatrav fører til dalen der elvene Narmada og Tapti renner. Lothal ligger 670 kilometer fra Mohenjo-Daro, som ligger i Sind.

Betydningen av Lothal (en kombinasjon av Loth og (s) thal) på gujaratispråket betyr «de dødes haug». Dette er ikke uvanlig, ettersom navnet på byen Mohenjo-Daro på sindhispråket oversettes til det samme. Folk i landsbyer i nærheten av Lothal hadde visst om tilstedeværelsen av en gammel by og menneskelige levninger. Så sent som i 1850 kunne båter seile opp til haugen. I 1942 ble tømmer fraktet fra Bharuch til Saragwala via haugen. En siltbekk som forbinder moderne Bholad med Lothal og Saragwala representerer den gamle strømningskanalen til en elv eller bekk.

Det har vært spekulert om at Lothal, på grunn av hovedbyens relativt små dimensjoner (rundt 7 hektar), ikke var en stor bosetning i det hele tatt, og «dokken» ikke var mer enn en vanningstank. ASI og andre samtidige arkeologer hevder imidlertid at byen var en del av et større elvesystem på handelsruten til oldtidens folk fra Sind til Kathiawar i Gujarat. Lothal har den største samlingen av oldtidsfunn som arkeologien har avdekket i det moderne India. Det er i hovedsak et enkelt kultursted – Harappa-kulturen i alle dens variasjoner er dokumentert. En stedegen glimmeraktig rødvarekultur (keramikk eller leirtøy) eksisterte også, som antas å være fra et urfolk og fra før Harappa. To underperioder av Induskulturen skilles ut: den samme perioden (mellom 2400 og 1900 f.Kr.) er identisk med den frodige kulturen til Harappa og Mohenjo-Daro.

Etter at kjernen av Indus-sivilisasjonen hadde forfalt i Mohenjo-Daro og Harappa, ser det ut til at Lothal ikke bare har overlevd, men også fortsatte å blomstre i mange år. Dens konstante trusler – tropiske stormer og flom – forårsaket enorme ødeleggelser, som destabiliserte kulturen og til slutt førte til dens undergang. Topografisk analyse viser også tegn på at regionen omtrent på tidspunktet for dens forfall led av tørt klima eller svekket monsunnedbør. Årsaken til at byen ble forlatt kan derfor ha vært endringer i klimaet så vel som naturkatastrofer, noe som antydes av miljømessige magnetiske registreringer. 

Lothal er basert på en jordhaug som var en saltsump oversvømmet av tidevann. Fjernmåling og topografiske studier publisert av indiske forskere i *Journal of the Indian Geophysicists Union* i 2004 avdekket en gammel, meandrerendeelv ved siden av Lothal, 30 kilometer lang ifølge satellittbilder – en gammel forlengelse av den nordlige elveleiet til en sideelv til Bhogavo-elven. Små kanalbredder (10–300 m) sammenlignet med de nedre delene (1,2–1,6 km) tyder på sterk tidevannspåvirkning i byen – tidevann trengte opp til og forbi byen. Oppstrøms deler av denne elven ga en passende kilde til ferskvann for innbyggerne.

## Referanser


## Litteratur
* Khadikar, A.S.; Basaviah, N.; Gundurao, T.K.; og Rajshekhar, C. (2004): «Paleoenvironments around the Harappan port of Lothal, Gujarat, western India» (PDF), *Journal of the Indian Geophysicists Union*
* Gupta, S.P., red. (1995): *The Lost Sarasvati and the Indus Civilization*, Kusumanjali Prakashan, Jodhpur
* Mark, Jonathan (1998): *Kenoyer, Ancient cities of the Indus Valley Civilization*,  Oxford University Press, ISBN 0-19-577940-1
* Sengupta, Arjun (29. september 2024): «Story of Lothal and new proof on its dockyard», *The Indian Express*.

## Eksterne lenker
* 
*A Walk through Lothal
*Ancient Civilizations Timeline
*The Harappan Civilization