open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gamle Bybro

:*[[Bybrua]] er også en bydel i Gjøvik.*

**Gamle Bybro**, eller **Bybroa**, er en bro i Trondheim. Bybroa går over Nidelva fra sørenden av Kjøpmannsgata til Bakklandet. Gamle Bybro ble anlagt i 1681 i forbindelse med Cicignons byregulering og byggingen av Kristiansten festning. Plasseringen ble valgt av militærstrategiske hensyn og brua ble bekostet av kongen. Den sto ferdig i 1685. Broa skulle erstatte den tidligere bybroa som lå omtrent der Elgeseter bru ligger i dag, og da den ble åpnet, ble denne overlatt til forfallet. Siden har Gamle Bybro gjennomgått flere forandringer. 

Opprinnelig ble Gamle Bybro bygd i tre, med tre brospenn understøttet av tre steinkar. Midt på broa var det plassert et jerngitter. Ved broas vestre brofeste var det en bevoktet byport fram til 1816. Ved hver ende av broa var det aksisehus (toll- og vakthus). Aksisehuset på vestsiden står ennå, men det østre huset ble nedlagt i 1824.

Dagens bro ble bygget i 1861 av stadsingeniør Carl Adolf Dahl. Den hadde broklapper som kunne heises opp, og holdes oppe av de utskårne portalene som ennå finnes. På midten av 1900-tallet ble konstruksjonene i broa erstattet med betong. Broa er 82 meter lang. Hovedspennet er 8,5 meter og seilingshøyden er 8,4 meter.
  
Den Gamle Bybro er i dag et av Trondheims karakteristiske kjennetegn, og den kalles også «Lykkens portal», etter Oskar Hoddøs vals «Nidelven stille og vakker du er». Den ene portalen ble ødelagt av en lastebil i 2002.

Gamle Bybro er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Øst for Gamle Bybro ligger Brubakken med sykkelheisen Trampe.

Brua ble gjort enveiskjørt i retning Bakklandet i 2003. Etter det ble stengt helt for biltrafikk i 2013, etter at det ble klart at brua trengte omfattende restaurering. Arbeidet sto ferdig like før 17. mai 2015, og det ble bestemt i bystyret i 2016 at Gamle Bybro forblir stengt permanent for all motorisert ferdsel.

## Se også
* Liste over broer i Norge
* Liste over broer i Norge etter lengde

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Richard Jackson (1980)

**Richard Jackson** (født 1980) er en engelsk tidligere profesjonell fotballspiller.

## Spillerkarriere
Jackson startet fotballkarrieren i Scarborough. Han ble hentet opp til A-stallen i 1997/1998-sesongen, og debuterte den 1. november 1997 i en kamp mot Doncaster Rovers. I mars 1998 skrev han under på sin første profesjonelle kontrakt med Scarborough.

Etter å ha fått med seg 20 ligakamper og to cupkamper for Scarborough i første del av 1998/1999-sesongen ble Jackson kjøpt av Derby County den 24. mars 1999. Scarborough fikk  pund ved signeringen, og ytterligere  pund da han i april 2002 hadde spilt 10 kamper for Derby. Hans første kamp for klubben fra Derbyshire var den 6. mai 2000, mot Newcastle. Sesongen etter ble det to ligakamper og en cupkamp før han fikk sju ligakamper i 2001/2002-sesongen. Den sesongen ble han kåret til årets unge spiller i Derby.

Sommeren 2004 skrev han under på ny toårskontrakt med klubben. Den 29. august 2005 spilte han sin kamp nummer 100 for Derby County, i en ligakamp mot Watford. Watford kampen 2-1 etter at Jackson ble utvist da Derby ledet 1-0.

I januar 2006 skrev Jackson under på enda en toårskontrakt med klubben. Totalt spilte han 26 ligakamper i 2006/2007-sesongen, mens han i den påfølgende sesongen fikk fem ligakamper og to cupkamper for «the Rams». Den 6. august 2007 ble han enig med Derby om å kansellere kontrakten med klubben. Kort tid senere skrev han under på en toårskontrakt med Luton Town. Han debutere for Luton den 11. august 2007, da de vant 2-1 over Hartlepool United i en ligakamp.

Jackson la opp som profesjonell fotballspiller i 2011, etter to sesonger i .

## Meritter
* «Sammy Crooks Young Player of the Year Award», 2001/2002-sesongen.
* Opprykk til Premier League med Derby, 2006/2007-sesongen.

## Kilder
* Rollin, Glenda & Rollin, Jack: *SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07* (side 470).  Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X
* Mortimer, Gerald (2004): *The Who´s Who of DERBY COUNTY*.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4 

## Eksterne lenker
*
Chris Turner

**Chris Turner** (født 3. januar 1987 i Ballymoney) er en nordirsk fotballspiller som spiller for den Derry City.

Turner, som har vært en del av Derby sitt fotballakademi, skrev under på sin første profesjonelle kontrakt i februar 2005.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Cruiservekt

**Cruiservekt** er en bokseklasse som kun brukes innen profesjonell boksing. Vektklassen ligger mellom Lett tungvekt og Tungvekt.

## Vekt
### Menn

### Kvinner

## Referanser
Pitbuller

**Pitbuller** (også kalt *pithunder*) refererer til liten gruppe med kamphunder, en type hunder som gjorde seg gjeldende i slåsskamper mellom dyr i Storbritannia fra 1600-tallet og framover. Begrepet refererer imidlertid opprinnelig til en kvegokse og betyr *kampokse*. Kamper mellom kvegokser og hunder (bulldogger) var nemlig vanlig og spesielle kampokser ble alet opp til formålet.

Da grusomhetsloven ble innført i Storbritannia i 1835 ble bull baiting og andre grusomme kampformer mellom dyr forbudt. Da avlet britene fram en ny type hund for hundekamper, som det var enklere å gjemme seg bort og avholde slike kamper med. Mellomstore terriere ble blandet med datidens tunge bulldogger (som old english buldog), for å skape en lettere, hurtigere og mer pågående hundetype. Disse hundene ble til å begynne med kalt *bull and terrier*, og kan hevdes å være prototypen for de såkalte *pitbullene*. Prototypen er imidlertid for lengst utdødd, men etterkommerne lever i beste velgående - de såkalte bullterrierne og pitbullene. Bullterriere er i motsetning til pitbullene å regne som hunderaser, selv om ikke alle anerkjennes internasjonalt.

Pitbullene ble i hovedsak alet opp for slåsskamper mellom hunder. Dette var en svært viril og meget pågående og bitelysten hundetype, som dessuten var betydelig mindre enn de opprinnelige bulldoggene. Kampene, som ble arrangert for fornøyelsens skyld, var som regel omfattet av veddemål. De foregikk på spesielle bortgjemte kamparenaer, som regel ei glenne i skogen, i en mindre innhegning eller ei naturlig grop i bakken (*pit*). Og for å unngå innblanding fra myndighetene ble arenaene stadig flyttet.

I dag forbinder mange *[[pitbull]]* med den moderne hunderasen amerikansk pitbullterrier, en rase som oppsto i USA på et senere tidspunkt, men som har blitt forbudt å holde i noen land. Den egentlige pitbullen er imidlertid en blandingshund der bullterriere inngår. I Nord-Amerika har dette begrepet gjerne fått en enda bredere betydning, i det alle større blandingshunder som kan minne om de hundene som egentlig kalles pitbuller gjerne kalles en pitbull. Forbudet mot denne hundetypen skyldes i hovedsak flere uheldige hendelser der mennesker og dyr enten har blitt drept eller alvorlig skadet av sånne hunder.

I overført betydning brukes også begrepet *pitbull* om både dyr og mennesker som har en pågående natur.

## Hunder
Det er listet fem hunder nedenfor, men det kan diskuteres om *bullterrier* og *miniatyr-bullterrier* kan kalles pitbuller. Imidlertid er opphavet for en stor del identisk med *Staffordshire bullterrier*, som absolutt kan klassifiseres som en pitbull. Staffordshire bullterrier og bullterrier ble skilt i to linjer på siste halvdel av 1800-tallet.

* Amerikansk pitbullterrier
* Amerikansk staffordshireterrier
* Bull terrier
* Miniature bull terrier
* Staffordshire bull terrier

## Se også
* Bullterriere
* Oksekamp
* Hundekamp
* Kamphunder
* Pitbull

## Referanser
Greys Court

**Greys Court** er et standsmessig landsted i Chiltern Hills, nær Henley-on-Thames i Oxfordshire. Det eies av National Trust.

Huset er for det meste i Tudorstil, og har vakker hage og gårdsplass. Hagen er omkranset av en kraftig mur, og har en rekke gamle rosesorter og blåregn, en ornamental grønnsakhage, en labyrint og et ishus. Man finner også et middelaldertårn fra 1347, som gir god utsikt over landsbygden rundt huset. 

Det ligger en hjulmølle på eiendommen, hvor man tidligere brukte eselkraft for å trekke opp vann fra en brønn. 

Inne i huset er det fremragende eksempler på gipsarbeid fra det 18. århundre, og det er fortsatt møblert som et familiehjem. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 

* Om Greys Court fra nettstedet til National Trust (engelsk)
Hjellum

**Hjellum** er et sted i Hamar kommune, som ligger cirka fem kilometer fra selve byen. Rørosbanen går gjennom Hjellum, og stoppet der tidligere. Hjellum var lenge det eneste tettstedet i tidligere Vang kommune, og ble på folkemunne kalt «Hjellum-by'n». Butikklivet som en gang var der, har i dag blitt redusert kraftig.

Gården Vidarshov, hvor det har blitt gjort store arkeologiske funn, ligger ved Hjellum. Brunstad Christian Church har et forsamlingssted i nærheten, kalt Skattlund.

Ridabu Idrettslag spiller kampene sine på Black River Park, også kalt Hjellumbana.

Svartelva renner også igjennom Hjellum.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Tysklands Grand Prix 2005

**Tysklands Grand Prix 2005** var et Formel 1-løp som ble arrangert den 24. juli 2005 på Hockenheimring. 

## Rapport
Kimi Räikkönen hadde beste startspor og tok ledelsen fra start. Hans lagkamerat Juan Pablo Montoya, som hadde dårligste startspor fordi han ikke hadde fullført kvalifiseringsrunden, passerte ni biler på den første runden. Etter tre runder så det ut til at Mark Webber måtte gi seg på grunn av for store skader på bilen, men da Räikkönen var på runde tolv kom australieren tilbake i løpet. En av grunnene til at Williams-BMW bilen fortsatte kan være at Tyskland er deres hjemmebane.

Kimi Räikkönen hadde ledelsen i løpet fram til runde 35, da han fikk tekniske problemer med bilen. Dette førte til at han måtte bryte løpet, og at Fernando Alonso tok over ledelsen.

Både Michael Schumacher og Rubens Barrichello slet igjen med at Bridgestone-dekkene deres ikke holdt hele løpet. Spesielt Schumacher, som hadde valgt mykere dekk enn Barrichello, fikk problemer mot slutten av løpet. Dette førte til at Jenson Button kunne passere han, men rett etter dette måtte han gjøre sitt andre depostopp. Montoya som også hadde passert Michael Schumacher ventet litt lenger med sitt stopp og dermed han kom ut før Button når begge han gjort ferdig sine depotstopp. Mot slutten av løpet ble Michael Schumacher også passert av Giancarlo Fisichella, og tyskeren måtte til slutt nøye seg med en femteplass.

Alonso kunne kjøre over målstreken til sin sjette seier for sesongen og økte sin ledelse i sammendraget med ti poeng til finnen Räikkönen som nå lå 36 poeng bak. På de neste plassene fulgte Montoya, Button og Fisichella.

Den føreren som var mest innblandet i uhell var den tidligere verdensmesteren Jacques Villeneuve. I den første runden krasjet han med Barrichello, i runde 4 med Robert Doornbos og i runde 27 var det han og Tiago Monteiro som hadde et sammenstøt.

Løpet markerte også debuten til Robert Doornbos, som overtok setet til Patrick Friesacher hos Minardi ut sesongen.

## Klassifisering
### Løpet

## Eksterne lenker
*
Asias historie

**Asiatisk historie** viser til den asiatiske delen av kontinentet Eurasia og kan ses på som den kollektive historien for flere forskjellige perifere kystregioner, Øst-Asia, Sør-Asia og Midtøsten, knyttet sammen av en indre eurasisk steppe.

Kystregionene var hjemmet til noen av verdens tidligst kjente sivilisasjoner, hvor hver av disse tre regionene utviklet tidlige sivilisasjoner rundt næringsrike elvedaler. Sivilisasjonene i Mesopotamia, Indusdalen og Kina hadde mange likheter og utvekslet trolig teknologier og flere idéer som matematikk og hjulet. Andre kjente fremskritt som skrift oppstod antagelig individuelt i hvert område. Byer, stater og imperier utviklet seg i disse lavereliggende områdene.

Stepperegionen hadde lenge vært befolket av ridende nomader, og fra de sentrale steppene kunne de nå alle områder på det asiatiske kontinent. De tidligst kjente sentrale ekspansjonen ut av steppene er den indoeuropeiske som spredte sitt språk inn i Midtøsten, India og tokharene til grensene til Kina. Den nordlige delen av kontinentet, som dekker store deler av Sibir, var ikke tilgjengelig for steppenomadene på grunn av tette skoger og tundra. Disse områdene var svært spredt befolket.
Whipsnade trekatedral

**Whipsnade trekatredral** (**Whipsnade Tree Cathedral**) er en ornamental hage på omkring 38&nbsp;000&nbsp;m² ved Whipsnade, i nærheten av Dunstable i Bedfordshire. Hagen er anlagt omtrent i form av en katedral, med gressganger som fungerer som skip, tverrskip, kapeller og klosterganger. «Veggene» består av ulike typer trær.

Hagen ble plantet av E.K. Blyth, i det han selv beskrev som en handling utført for «tro, håp og forsoning», som en reaksjon på hans egne minner fra første verdenskrig. Som kadett på Sandhurst i 1916 mistet han sine to nærmeste venner, Arthur Bailey og John Bennett, i løpet av atten måneder. I 1930 besøkte han Liverpoolkatedralen, som da var under konstruksjon. På veien hjem gjennom Cotswolds så han en treklynge i en åsside, og tenkte at dette var enda vakrere enn den store katedralen, og fikk idéen om å lage en katedralhage. Han startet i 1932, og tok arbeidet i etapper. Under andre verdenskrig grodde hagen igjen, men etter krigens slutt fortsatte utviklingen.

I 1953 begynte man å holde gudstjenester i hageanlegget, og det har man fortsatt med siden. Flere forskjellige kirkesamfunn har brukt anlegget. 

Hageanlegget ble gitt til National Trust i 1960. Ved siden av National Trusts aktivitet for å holde hagen ved like og å sørge for at besøkende får se den, er det et uavhengig fond, *Whipsnade Tree Cathedral Fund*, som tar hånd om religiøs bruk av stedet.
Ravnkloa

**Ravnkloa** er navnet på Trondheims mest kjente allmenning. Plassen ligger i enden av Munkegata, mellom Olav Tryggvasons gate og kanalen, på linjen mellom Nidarosdomen og Munkholmen. Ravnkloa er Trondheims sentrum for handel med fisk og skalldyr.

Navnet Ravnkloa stammer trolig fra en Peder Raffnklau, som er funnet i kildene så tidlig som 1619, og navnet er brukt på allmenningen fra begynnelsen på 1700-tallet.

Det har foregått fiskehandel i Ravnkloa i mange hundre år. På 1800-tallet foregikk det også torghandel her, den startet i 1841. I 1896 ble det anlagt et fisketorg i Ravnkloa, dette ble flyttet innendørs i en midlertidig fiskehall i 1945. På 1960-tallet ble fiskehallen erstattet med en ny, midlertidig fiskehall. Den ble revet i 1999. Dagens fiskhall ble åpnet i desember 2000. Den inneholder fiskeutsalget Ravnkloa Fisk & Skalldyr og sommerkaféen Kloa Servering, som er et populært sted for inntak av reker på sommerkveldene. I tillegg er det salg av fisk og skalldyr direkte fra flytebryggen i Ravnkloa. Fra 2007 til 2012 drev delikatessebutikken Rafnklau i Ravnkloa. Rafnklau var eid bl.a. av Calle Fegth, daglig leder av restaurant Credo i Trondheim. 

Selve allmenningen ble opprustet på midten av 1990-tallet, plassen ble brolagt og det ble utformet et amfi med sitteplasser rundt. Nils Aas' skulptur Den siste viking og en kopi av den gamle Ravnklo-klokka, pryder plassen. 

Om sommeren går det båt mellom Ravnkloa og Munkholmen flere ganger daglig, og Kystlagets fløttmann ror folk over kanalen til og fra Fosenkaia kontinuerlig når været er godt. Ravnkloa er også avgangsplass for guidede båtturer. 


File:Udsigt fra Ravnkloen (5555137157).jpg|«Udsigt fra Ravnkloen» viser travel handel på fiskeorget. Byfiskernes båter ligger tett ved kai. Statsingeniør Dahls havne- og jernbaneanlegg sees på den andre siden av kanalen. Meråkerbanen (til høyre) ble innviet i 1882. Svingbrua mellom Meråkerbanen og Støren-/Rørosbanen er åpnet på grunn av båttrafikk. 

File:Ravnkloa Repro av gamle fotografier (8724523855).jpg|Ravnkloa i gamle dager 

File:Ravnkloa (ca. 1915).jpg|Ravnkloa ca. 1910 

## Eksterne lenker
* Ravnkloa Fisk & Skalldyr
* Rafnklau Delikatessehandel
Fylkesvei 118

**Fylkesvei 118** (**Fv118**) går mellom Moss sentrum og Svinesund i Halden.

Veien omtales ofte som "Gamle-E6" lokalt, ettersom europavei 6 (og før dét igjen, Riksvei 1) fulgte denne traséen før nåværende E6 ble bygget, da til motortrafikkvei i 1980–1990-årene (senere ombygget til motorvei). Den del av fv 118 som sist var del av E6 er Svingenskogen–Svinesund som fikk ny E6 i 2005. Fv 118 går således nokså parallelt med E6 og benyttes derfor som omkjøringsvei for E6 når deler av denne må stenges, samt for trafikk som ikke har lov å kjøre på motorvei. Veiens lengde er 56,6&nbsp;km.

Etter at en ny strekning langs europavei 6 mellom Tune og Skjeberg ble åpnet var strekningen mellom Tune og Skjeberg i Sarpsborg en tid i 1980-årene skiltet riksvei 127.

Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen riksvei 118.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

 

 

----
Erstattet av riksvei 204
----

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Blaise Hamlet

**Blaise Hamlet** er en landsby i den nordvestlige delen av Bristol i England. Den består av flere små hus rundt en liten park, og ble anlagt i 1811 for pensjonerte ansatte hos John Scandrett Harford, som eide Blaise Castle House. Landsbyen ble designet av John Nash, som også hadde utført andre oppdrag for Harford.

Husene eies nå av National Trust. Det bor fortsatt mennesker i dem, slik at de ikke er åpne for offentligheten, men man kan fritt bevege seg rundt og se dem fra utsiden.

## Bygninger

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Blaise Hamlet informasjon hos *National Trust*
Rem Koolhaas

**[[Rem Koolhaas]]** (født 1944) er en nederlandsk arkitekt og forfatter av flere bøker om arkitektur, arkitekturteori, design og urbanisme.

Koolhaas studerte arkitektur ved Architecture Association School i London etter å ha arbeidet som journalist og manusforfatter for film på 1960-tallet. I 1972 flyttet han til New York, og fascinasjonen for byen fikk ham til å studere virkningen storbykulturen har på arkitektur, noe som resulterte i boken *Delirious New York, a Retroactive Manifesto for Manhattan* i 1978. Koolhaas returnerte til Europa, hvor han grunnla Office for Metropolitan Architecture (OMA) i 1975, som skulle søke å definere nye typer relasjoner mellom arkitektur og samtidskultur.

OMA og Koolhaas har oppført en rekke banebrytende bygninger rundt om i verden, som Kunsthal Rotterdam (1993), Guggenheim-museet i Las Vegas (2002), biblioteket i Seattle (2004), design for Prada-butikkene i New York (2003) og Los Angeles (2004) og Casa da Música i Porto (2005). I 2002 vant kontoret konkurransen om bygging av nytt Deichmanske bibliotek på Vestbanen i Oslo, i samarbeid med oslobaserte Space Group.

Koolhaas er i dag professor i arkitektur og urban design ved Harvard University i Boston.

## Priser (utvalg)
* 2005 – Europeiske unions pris for samtidsarkitektur
* 2004 – Royal Gold Medal
* 2000 – Pritzker-prisen for arkitekter

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
*  OMAs nettside
Havørn-ulykken

**Havørn-ulykken** var den første flyulykken innen sivil ruteflyvning i Norge. Ulykken inntraff den 16. juni 1936 ved fjellet Lihesten i Hyllestad kommune, på nordsiden av munningen på Sognefjorden. I syvtiden på morgenen fløy flyet med navnet *Havørn* inn i fjellveggen. Alle som var ombord, et mannskap på fire og tre passasjerer, mistet livet i ulykken.

## Hendelsesforløp
*Havørn* var på vei fra Bergen til Tromsø i Det Norske Luftfartsselskaps post– og passasjerrute langs kysten. *Havørn* var av typen Junkers Ju-52/3M, utstyrt med flottører, og kunne ta 18 passasjerer. Denne flytypen, som var regnet for å ha stor lasteevne og gode kortbaneegenskaper, var 19 meter lang og hadde et vingespenn på 29 meter. Om morgenen den 16. juni var fjellet Lihesten dekket av lokal tåke, og før ulykkestidspunktet holdt *Havørn* en kurs som lå for langt mot øst i forhold til den opprinnelige ruten. Flyet, som var på vei nordover, gikk inn i tåkebanken som dekket Lihesten og fløy kort tid etter rett inn i fjellveggen rundt 100 meter nedenfor toppen av den 777 meter høye Risnesnipa.

I redningsarbeidet ble det blant annet brukt fjellklatrere fra Norsk Tindeklubb som bragte de omkomne ned fra ulykkesstedet, men også fjellvante fra Ytre Sogn og Bergen. Bernt Balchen, som i ettertid er regnet som en av pionerene innenfor sivil norsk luftfart, var en av redningsarbeiderne som hjalp til med å få vrakdeler og flere av de omkomne ned fra den bratte og utilgjengelige fjellsiden. Ulykken ble dokumentert av fotograf Bjarne Råsberg. Alle syv ombord, fire besetningsmedlemmer og tre passasjerer, ble bekreftet omkommet.

## Medaljen for edel dåd
Fire av mennene som tok del i bergingsarbeidet etter ulykken ble tildelt Medaljen for edel dåd i gull:

* Politikonstabel Herman Gudmundsen Heggenes, Bergen
* Gårdbruker Robert Porten, Storakersund
* Provisor Henning Tønsberg jr.
* Disponent Boye Schlytter

## Minnesmerke

Den 14. juni 2008 ble *Havørn*-ulykken markert med avdukning av en minnestein til ære for de omkomne og deltakerne i det vanskelige hjelpe- og identifiseringsarbeidet. Ulrik Andrew Smith foretok avdukingen. Han er slektning av førstepiloten på *Havørn*, Ditlef Pentz Smith. Minnesteinen er fire meter høy og står på en utsiktshøyde under den steile Risnesnipa (Lihesten), der flyet havarerte. Et lite hefte, *Havørn-ulukken som rystet fly-Norge i 1936* ble utgitt i forbindelse med markeringen. En lokal arbeidsgruppe kalt «Havørns Minne» var ansvarlig for minnesteinen.

## Referanser


## Kilder

* Tellemann, Per Arvid: *"Havørn" - fra framtidshåp til katastrofe*, Tellemann forlag, 2015, ISBN 9788269016208

## Eksterne lenker

* «Dette synet skaka nasjonen for 80 år sidan», fra NRK
BMP-1

:**''BMP** kan ha flere betydninger.*

*'BMP-1''' () er en sovjetisk stormpanservogn. Den ble utviklet først tidlig i 1960-årene, produsert av Kurganmasjzavod. Den ble erstattet i 1980-årene av en oppgradert versjon BMP-2. 

BMP-1 ble satt i produksjon i 1966, og ble kjent for vestlige militære året etter 1967. Det skråstilte panseret kunne motstå 12,7 mm ammunisjon fra tunge mitraljøser. Med den glattborrede kanonen og AT-3 Sagger-raketten var en alvorlig trussel mot NATOs pansrede personellkjøretøyer og stridsvogner.

## Varianter
;BMP-1: Originalversjonen med 73 mm glattløpet kanon
;BRM-1 eller BMP-R: Oppklaringsversjon med bakkeradar
;BRM-1K: Kommandovogn for oppklaringsstyrker
;BMP KShM: Kommandovogn
;BMP-1P: Panserjager med AT-4 Spigot missiler
;BMP-1PK: Kommandovogn-variant av BMP-1P

## Referanser
Finchley

**Finchley** er et område i Barnet i London. Det er delt i fire deler:

*East Finchley, mellom Highgatye og North Circular Road
*Finchley Central, nord for North Circular Road
*West Finchley, rundt West Finchley undergrunnsstasjon
*North Finchley, rundt Tally-Ho Corner og ut til Woodside Park

Finchley er for det meste et boligområde, men noen bedrifter holder også til der. For eksempel finner man i East Finchley McDonald's' britiske hovedkontor. 

Fra 1959 til 1992 var Finchley valgkrets representert i parlamentet av Margaret Thatcher, som var statsminister i perioden 1979&ndash;1990.

Betydningen av stedsnavnet Finchley er antagelig «Finchs rydning», opprinnelig et angelsaksisk navn. Det ble først nedtegnet tidlig på 1200-tallet, men er ikke omtalt i Domesday Book (1086). På 1000-tallet var området eid av biskopen av London. I tidlig middelalder var området bestående av skog som var lite befolket. De som bodde her hadde næring ved å selge griser og brensel til London.

Fotballklubben Wingate & Finchley FC spiller i Southern League Eastern Division.

## Referanser


## Eksterne lenker

*The Finchley Society
*The Finchley Arrow
Dagbladet Hedmark

**Dagbladet Hedmark**, også kjent som **Hedmarkingen**, var Nasjonal Samlings avis på Hedmarken fra 1943 til krigens slutt. 

1. juli 1943 stoppet Pressedirektoratet Hamar Arbeiderblad og Hamar Stiftstidende, og startet avisa, som ble trykt i Stiftstidendes lokaler. Redaktører for avisa var Bernhard Dippner, Bjørn Wentzel og Arthur Lodding. '

I sin siste leder 7. mai 1945 skrev Lodding at han mente Nasjonal Samling hadde gjort jobben bra, etter å ha hørt hjemmefrontproklamasjonen. «Om det ikke blir NS som gjennomfører programmet, er en sak av mindre betydning. Ved sitt klarsyn har NS seiret. Våre motstandere er beviselig blitt våre medarbeidere,» skrev han.

## Kilder
*
Riksvei 111

**Riksvei 111** (**Rv111**) er en tidligere riksvei som gikk mellom Kleveland i Rakkestad og Øra i Fredrikstad. I mars 2019 ble veien omnummerert til riksvei 22.

Riksvei 22 og riksvei 111 dannet før mars 2019 en sammenhengende riksveiforbindelse på østsiden av Glomma fra Fredrikstad i sør til Lillestrøm i nord.

## Kommuner og knutepunkter
### 

* Bodal bru (Rakkestadelva, 23,5 m)

* Ruds bru (over Østre linje, 18 m)

* Mikkelshytta bru (over Østre linje, 17 m)
* Midtfjell bru (over kommunegrense bekk, 58 m)

* Haganes bru (Isoa, 49,5 m)

## Referanser


## Eksterne lenker

* Kartverkets norgeskart
* Vegvesenets vegkart
*
Østerdal Folkeblad

***Østerdal Folkeblad*** var en avis som ble gitt ut på Rena. Avisen ble stoppet 9. april 1942, og kom ikke i gang igjen etter krigen. 

## Referanser
Hamar Stiftstidende

***Hamar Stiftstidende*** var en borgerlig avis som kom ut i Hamar. Første utgave kom ut 29. juli 1847 under navnet ***Hamars Budstikke***, og var byens første avis. Hamar selv ble ikke etablert som by før i 1849. Navnet ble endret til *Hamar Stiftstidende* 1. oktober 1866.

*Oplandenes avis* var en avis som kom ut i Hamar mellom 1872 og 1916, da den slo seg sammen med *Hamar Stiftstidende*. Stiftstidende var avisas hardeste, og lenge eneste, konkurrent, og de sto på hver sin side av politikken. *Oplandenes avis* var venstresidas. Da Frisinnede Venstre ble stiftet i 1905 fulgte avisa med dem under ledelse av Gerhard Jynge. En av redaktørene var målmann Olaus Arvesen, som blant annet fikk Ivar Aasen til å skrive i avisa.

I 1943 slo Pressedirektoratet avisa sammen med *[[Hamar Arbeiderblad]]*, og etablerte den nye avisa *[[Dagbladet Hedmark]]*. *Hamar Stiftstidende* ble reetablert etter krigen. Avisa hadde i 1960 9&nbsp;300 abonnenter, men mistet 2&nbsp;500 i løpet av 1960-tallet. I desember 1971 ble den lagt ned for en stund, men redaksjonen prøvde seg igjen med *Nye Stiftstidende* uten særlig suksess. Siste nummer kom 18. mai 1972.

## Ansvarlige redaktører
Avisen ble lenge utgitt uten navngitt redaktør, men følgende er kjent:
*Erik Gløersen Frisak 1847–1848
*Leopold Rasmussen 1848–1851
*Klaus Kofoed Gramm 1851–1864?
*H.K. Kjennerud 1864?–1866
*Olaus Arvesen 1866–1872
*Jørgen Jørgensen (midl.) 1872
*Oluf Saxe og Jens Jenssen 1872–1877
*Jens Jenssen 1877–1882
*Kristian Petersen 1882–1906
*Johannes Martens 1906–1916
*Erling Bühring-Dehli 1916–1932
*Chr. J. Rieber-Mohn 1932–1959
*Rolf Borge-Aaserud 1958–1971

## Referanser
Golders Green

**Golders Green** er et sted i Barnet i London. Det er først og fremst et handleområde omkring Golders Green Road. Selv om bosetningen går tilbake til 1700-tallet, er Golders Green i all vesentlighet en moderne forstadsutvikling. Det er lokalisert rundt 8,5 km nordvest for Charing Cross og er sentrert i krysset av veiene Golders Green Road og Finchley Road.

Kollektivtransporten ivaretas av Golders Green undergrunnsstasjon, en lokalbusstasjon og en bussterminal for langdistanseruter.

Siden begynnelsen av 1900-tallet har det vært et sterkt jødisk miljø i Golders Green. Dette har resultert i flere kosherbutikker og -restauranter, samt spesielle boliger for unge jøder i etableringsfasen. Dunstan Road synagoge ble åpnet i 1922, og siden har flere andre fulgt. Under vinterfestivalen hanukká tennes et lys i en niarmet lysestake, en hanukkiá, hver kveld.

Stedsnavnet Golders kommer fra familienavnet Godyere som bodde i området og Green henspiller på godsets landområde som leilendingene hadde sine boliger på.

## Referanser


## Eksterne lenker
T-80

**T-80** er en sovjetisk stridsvogn-serie og en moderne videreutvikling av T-64. Produksjonen startet i 1983, og den nyeste varianten T-84 blir fremdeles produsert i Ukraina. Den var den første gassturbindrevne stridsvognsserien i verden.

Den har mange utvendige likhetstrekk med T-72, men er bedre pansret og mekanisk helt annerledes.  

## Historie og utvikling

T-80 ble utviklet ved Leningrad Kirov-fabrikken (LKZ) under ledelse av Nikolai S. Popov.  Prototypen ble kalt Objekt 219 og fikk en GTD-1000T gassturbin som motor. Den kom i tjeneste i 1976.

Produksjonen ble først startet i Leningrad, men førsteutgaven ble ikke bygget i stort antall.  Den ble snart fulgt av **T-80B**, som hadde blitt utviklet som Objekt 219R.

Siden lanseringen har T-80 blitt oppgradert mange ganger. Flere land har kjøpt inn T-80 for testing, blant annet Frankrike, Tyskland, India, Sverige, Storbritannia og USA. Kina kjøpte 200 **T-80U** sent i 1993. I 1999 kjøpte Kypros 41 vogner for heimevernet sitt, og disse ble levert rett fra lager i Omsk, da fabrikken hadde et antall T-80U som ikke hadde blitt levert til den russiske hæren på grunn av finansieringsproblemer. Sør-Korea mottok en rekke T-80U og T-80UD som nedbetaling av gjeld til landet.

Produksjonen av T-80 i Leningrad har nå opphørt, men fortsetter i Kharkov i Ukraina. Fra sistnevnte fabrikk har det blitt levert kjøretøyer til Pakistan.

## Teknisk

Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren til høyre og skytteren til venstre i tårnet.

Pansringen er en komposittpansring av sveiset stål og forskjellige laminater lagt lagvis.

Kanonen er en automatladet 125 mm glattløpet kanon med mulighet til å skyte blant annet APFSDS, sprenggranater, fragmentgranater, hulladningsgranater, og laserstyrte panservernmissiler som 9K112 Kobra (AT-8 Songster).

Motoren på basismodellen T-80 er en gassturbin på 1&nbsp;000 hestekrefter, koblet til en manuell girkasse med fem gir framover og ett i revers. T-80U og varianter av denne har en oppgradert, nyere motor med 1250 hk.

## Varianter

;T-80:
;T-80B:
;T-80BK:
;T-80BV:
;T-80BVK
;
;T-80BVM
:
;T-80U:
;T-80UD:
;T-80UK:
;T-80UM:
;T-84:

## Referanser


## Kilder
* *Jane's Armour and Artillery*, ISBN 0-7106-1542-6

## Eksterne lenker
*
Kappgang

**Kappgang**, eller **gangsport**, er en idrettsgren som går ut på å gå en distanse fortest mulig. Kappgang skiller seg fra løp ved at en fot skal berøre bakken til enhver tid. Den nøyaktige definisjonen av gang lyder slik:

*Gang er en bevegelse ved steg tatt slik at det ikke (for det menneskelige øye) oppstår synlig mangel på kontakt med marken. Støttebeinet skal være helt strakt i kneleddet fra det øyeblikk det berører marken og inntil det er i rett vertikal stilling.

Internasjonalt regnes kappgang som en del av friidrett, og er organisert i IAAF (International Association of Athletics Federations). Ulike distanser på bane eller landevei har vært olympiske øvelser siden 1908. I de siste olympiske lekene har det vært konkurrert i 20&nbsp;km og 50&nbsp;km for menn og 20&nbsp;km for kvinner. I VM i friidrett konkurreres det fra 2022 i 20&nbsp;km og 35&nbsp;km for både kvinner og menn.

Norge har vunnet to olympiske medaljer i kappgang. Det skjedde i Sydney 2000 og i Beijing 2008, der Kjersti Tysse Plätzer begge gangene vant sølv på 20&nbsp;km.

Kappgang var i Norge lenge organisert som et eget særforbund. Forbundet het 
Norges Gang- og Turmarsjforbund frem til 1. januar 2003, da det skiftet navn til Norges Gang- og Mosjonsforbund. Etter sammenslåingen med Norges Friidrettsforbund 1. april 2009 regnes kappgang også i Norge som en del av friidretten. Fra og med 2022 blir det ikke lenger arrangert egne mesterskap i kappgang, bare som del av norgesmesterskapet.

## Eksterne lenker
* 
* Fotoserie som viser teknikken til Jefferson Pérez, olympisk mester og tredobbelt verdensmester.
Fylkesvei 109

**Fylkesvei 109** (**Fv109**) er hovedfartsåren mellom Sarpsborg og Fredrikstad.

Veien går på vestsiden av Glomma og starter i krysset med riksvei 110 på Grønli. Fra Fredrikstad sentrum til den tidligere kommunegrensen mot Rolvsøy ved Råbekken er fylkesvei 109 en firefeltsvei med fartsgrense 60&nbsp;km/t. Denne delen av veien stod ferdig i 1996, og er lokalt også kjent som Rolvsøyveien.

På Fredrikstadsiden har veien stort sett alltid fulgt den trasé den nå har; i Sarpsborg er veien betraktelig nyere. Veien mellom Rolvsøysund og Sandesund ble bygget etter krigen for å avlaste den svingete og smale Greåkerveien (nå fylkesvei 1168). Denne traséen ble bygget etappevis; siste del ble ikke ferdig før nye E6 og Sandesundbrua ble åpnet i 1978.
Fylkesveien har to «grener» som ikke følger hovedløpet: den ene går fra rundkjøringen ved Amfi Borg kjøpesenter til rundkjøringen nord for E6, den andre gjennom Torsbekkdalen fram til rundkjøringen i enden av Korsgata.

Den siste delen av veien går gjennom bygatene i Sarpsborg; Oscar Pedersens vei forbi Borregaard Hovedgård og portene til Borregaard Fabrikker, deretter via Kirkegata og St. Maries gate til St. Olavs Voll, hvor veien løper sammen med Fylkesvei 118 like før Sarpebrua.  

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, men etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Etter 2020 har det vært foreslått flere ganger å gjøre veien helt eller delvis om til riksvei igjen, på grunn av den store trafikkmengden og høye vedlikeholdskostnader, men Statens vegvesen har foreløpig ikke støttet dette.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Luigi Sturzo

**Luigi Sturzo** (1871–1959), også kjent som **Don Sturzo**, var en italiensk katolsk prest og politiker; gjerne kalt «klerikal sosialist». 

En kirkelig prosess for å få Sturzo saligkåret ble innledet i mai 2002.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Luigi Sturzo var sønn av Felice Sturzo. Han hadde en tvillingsøster, Emanuela (også kjent som Nelina). En av hans forfedre - Giuseppe Sturzo - var borgermester av Caltagirone fra 1864 og fremover et antall år, og en annen var Croce Sturzo, som skrev om Det romerske spørsmål. Dennes to brødre Luigi og Franco Sturzo var jesuitter. 

Luigi Sturzos eldre bror Mario (1861–1941) var en kjent teolog og biskop av Piazza Armerina. Hans to eldre søstre var Margherita og nonnen Remigia (eller *søster Giuseppina*).

Frs 1883 til 1886 studerte han i Acireale og senere i Noto. Han begynte sine kirkelige studier i 1888.

### Prest, sosialt og politisk engasjement
Sturzo ble presteviet i 1894, studerte ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og underviste fra 1898 filosofi og teologi i Caltagirone. Fra om lag 1900 tilhørte han den sosialreformatoriske bevegelse *De kristelige demokrater* rundt Romolo Murri. 

Fra 1905 til 1920 var han viseborgermester i Caltagirone. Han var en av de ledende skikkelser i Den katolske aksjon (*Azione Cattolica*).

Don Sturzo hørte (sammen med blant annet Alcide De Gasperi) til grunnleggerne av Partito Popolare Italiano (PPI) i 1919, forgjengeren til Democrazia Cristiana som ble grunnlagt etter annen verdenskrig. 

Han var en motstander av fascismen, og dette førte til problemer innen partiet etter at Mussolini var kommet til makten i oktober 1922. I partiet var det strid om hvilken stilling man skulle ta til den nye bevegelse, og Sturzo, som hadde skarpt kritisert Mussolinis diktatoriske opptreden, og forlot i juli 1923 generalsekretærposten for å ikke ved sin person vanskeliggjøre partiets samhold. Hans etterfølger ble Alcide De Gasperi. 1924 begynte han å utgi tidsskriftet *Partito Popolare Italiano*, med skarp front mot fascismen. Samme år emigrerte han til Storbritannia. 

Etter annen verdenskrig kom han tilbake til Italia, men spilte ikke noen betydningsfull rolle i landets politikk. Han ble imidlertid utnevnt til livstidssenator i 1953.

## Referanser


## Litteratur
* Uwe Backes: *Luigi Sturzo. Begründer und früher Wegbereiter des Totalitarismuskonzepts.* I: Frank Schale, Ellen Thümmler (utg.): *Den totalitären Staat denken.* Baden-Baden 2015, ISBN 3-8487-1640-2, s. 31–50.
* Jutta Bohn: *Das Verhältnis zwischen katholischer Kirche und faschistischem Staat in Italien und die Rezeption in deutschen Zentrumskreisen (1922–1933).* Frankfurt am Main 1992.
* Gabriella Fanello Marcucci: *Luigi Sturzo. Vita e battaglie per la libertà del fondatore del Partito popolare italiano.* Milano 2004.
M45 (motorvei)

**M45** er en kort motorveistrekning i det sentrale England. Den går fra kryss 17 på M1 sørøst for Rugby til den møter A45 sørvest for samme by. Det er bare et annet kryss, med begrenset muligehet til å kjøre av og på veien nær Dunchurch, i løpet av den omkring 16 km lange strekningen, som er en av de minst travle motorveier i Storbritannia. 

Veien ble anlagt i 1950-årene, på et tidspunkt hvor M1 bare gikk til kryss 18 øst for Rugby. Meningen var å ta av noe av trafikken før M1 smalnet inn. I sørenden av M1 finnes en tilsvarende strekning, M10.

I 1960-årene var den en av landets travleste strekninger, men etter at M6 åpnet i 1972 gav den en me raskere rute mellom Birmingham og London. Mesteparten av trafikken ble derfor ført over dit, og presset på M45 minsket drastisk.
Fylkesvei 151

**Fylkesvei 151** (**Fv151**) går mellom Alicenborg (Son) i Vestby kommune og tettstedet Ringvoll i Indre Østfold. I Son er krysset/ rundkjøringen Sigurd Stenes vei og Sonsveien punktet hvor Fv.151 starter/ slutter. På Ringvoll starter/ slutter veien i samme T-kryss som Fylkesvei 120. Veiens lengde er 10,7&nbsp;km, hvorav 7,0&nbsp;km i Akershus og 3,7&nbsp;km i Østfold.

I 1983 gikk riksvei 151 mellom Son og Osloveien (tidligere  E6) Da E6 ble flyttet til en ny trasé lenger vest ble Rv151 forlenget via den gamle E6 og en fylkesvei til Ringvoll i Hobøl. Da regionsreformen trådte i kraft 1. januar 2010 fikk den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

###### 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Riyadh

**Riyadh** (**الرياض**, *ar-Riy&#257;&#7693;*) er hovedstaden i kongedømmet Saudi-Arabia og administrasjonssenter i provinsen Ar Riyad. Byen er sentralt beliggende på Den arabiske halvøy, på et stort platå. Innbyggertallet er på 7 millioner. 

Hovedstaden ligger i Saudi-Arabias utviklede «midtkorridor», sammen med byene Buraidah og Al Kharj i den administrative provinsen Ar Riyad. De andre områdene i Saudi-Arabia med konsentrert befolkning er to kystområder – rundt Jidda og Mekka ved Rødehavet, og rundt Jubail og Dhahran ved Persiabukten.

## Historie
I før-islamsk tid var bosetningen på stedet kalt Hajar. Den var der flere elver (i dag wadier) fløt sammen og med grei tilgang til underjordiske vannsjikt. Hajar var kjent for sine dadler og frukthaver. Navnet Hajar er avledet av flertallsformen av *rowdhah* (haveområdet). Det moderne navnet gjaldt opprinnelig mindre deler av bosetningen.

Mot slutten av 1700-tallet var Riyadh en del av emiratet Darayeh. Denne første saudiske statsdannelsen hadde sin hovedstad i byen Darayeh. Etter at de ottomanske tyrkerne ødela Darayeh i 1818, ble hovedstaden flyttet til Riyadh. Bare mindre deler av Darayeh eksisterer i dag.

Riyadh ble erobret i 1902 av Ibn Saud av Saudi-Arabia. Han kunne i 1932 grunnlegge det moderne kongedømme Saudi-Arabia, med Riyadh som hovedstad. Den diplomatiske hovedstad var frem til 1982 Jidda ved Rødehavet. 

De viktigste bydeler i Riyadh er Olaya, Dabab og Batha.

## Befolkning
*1862 – 7&nbsp;500 
*1935 – 30&nbsp;000 
*1960 – 150&nbsp;000 
*1970 – 370&nbsp;000 
*1972 – 500&nbsp;000 
*1974 – 650&nbsp;000 
*1988 – 1&nbsp;500&nbsp;000 
*1990 – 2&nbsp;000&nbsp;000 
*1997 – 2&nbsp;800&nbsp;000 
*(fremskrevet:)*
*2007 – 5&nbsp;000&nbsp;000* 
*2020 – 8&nbsp;900&nbsp;000*

Mellom 1974 og 1992 vokste byens befolkning hvert år med gjennomsnittlig 8,2 %.


Fil:Riyadh North Skyline .jpg|Riyadh
Fil:Masmak Fortress (6329473680).jpg|Masmak fort

Fil:KAFD seen from North east side of Riyadh City.jpg|KAFD


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Jidda

**Jidda** (arabisk: **جدّة** *Ǧiddah*) er en by ved Rødehavet i det vestlige Saudi-Arabia. Den er landets nest største by. begynte som en fiskerlandsby ca. 500 f.Kr., og vokste i betydning etter at kalifen Uthman ibn Affan gjorde den til havn for pilegrimsreisende til Mekka og Medina. Omkring 90 % av byen ble anlagt etter 1948 i forbindelse med den sterke veksten i landets økonomi. Byen har en kystlinje på 60 km.

Byen hadde 3,7 millioner innbyggere i 2022. Folkeveksten har etter år 2000 vært på rundt 2,5 % årlig (opplysninger i 2024), noe som er en av de høyeste i regionen.

Jidda regnes som mer internasjonal, kosmopolittisk og liberal enn Riyadh. Jidda hadde noen hovedstadsfunksjoner med utenriksdepartement og ambassader inntil dette ble flyttet til Riyadh på 1980-tallet. Det er mange fremmedarbeidere knyttet til byens økonomiske aktivitet (opplysninger i 2024). Den er landets viktigste havn og kommersielle senter. Omkring 65 % av landets import med sjøtransport kommer inn via Jidda. Arven som inngangsport for pilegrimsreisende videreføres i dag både til sjøs og gjennom den godt trafikkerte Kong Abdulaziz internasjonale lufthavn. Det er hovedveier til Mekka og Medina. I 1987 kom det omkring 1 million pilgrimer til byen. Jernbaneforbindelse til blant annet Mekka, Medina, og østover er under bygging. Organisasjonen for islamsk samarbeid har sitt hovedkvarter i byen.

Det historiske Jidda med Al Balad-området ble i 2014 oppført på UNESCOs verdensarvliste. Byen har kulturelle spor etter blant annet osmansk og egyptisk påvirkning. Et annet landemerke i byen er Kong Fahds fontenne.

Rett nord for byens flyplass planlegges det en ny bydel, Kingdom City. Her startet byggingen av Kingdom Tower i 2013, som med over 1000 meters høyde er ment å overta Burj Khalifa som verdens høyeste bygning.

Befolkningen i 1948 var 30.000, i 1970 350.000, i 1982 1 million og i 1990 1,6 millioner.

Byen har kystklima med middeltemperatur på 32⁰C og relativ luftfuktighet normalt rundt 70-80 %.

## Vennskapsbyer
Jidda har 23 vennskapsbyer:

## Galleri

Fil:Old Jeddah 1.jpg| Historiske Jidda
Fil:King Saud Mosque2 (5).jpg|Kong Saud-moskeen
Fil:Bab makkah.jpg|Bab makkah


## Referanser


## Eksterne lenker
*
Garforth

**Garforth** er en by øst innenfor den enhetlige myndigheten (metropolitan borough) City of Leeds i grevskapet West Yorkshire, altså en by innenfor en større by, noe som ikke er uvanlig for England. Den er atskilt fra selve Leeds, med flere byer mellom de to. Den har trekk av å være en soveby (pendlerby). Garforth var i den parlamentariske valgkretsen Elmet fram til valget i 2010, og ble deretter lagt inn under den nye valgkretsen Elmet og Rothwell. I henhold til folketellingen i 1991 hadde byen en befolkning på 15 250 innbyggere, og ved den tilsvarende i 2011 hadde det sunket til 14 838 innbyggere.

## Beskrivelse
Området er forholdsvis velstående, og kriminaliteten og arbeidsløsheten er lavere enn gjennomsnittet i City of Leeds. Av de som bodde der ved folketellingen i 2001 eide litt over 80&nbsp;% sine egne hjem, hvilket er en 20&nbsp;% høyere andel enn i distriktet som helhet. Omkring 15&nbsp;000 bodde i Garforth sentrum, og resten på boligområder rundt.

Byen oppsto som en følge av ekspansjon på 1600- og 1700-tallet da den lokale familien Gascoine drev flere kullgruver i området. Flere landsbyer &ndash; Micklefield, Kippax, Swillington, Methley og Allerton Bywater &ndash; vokste opp rundt byen i samme periode. I dag er produksjonsindustri og bilverksteder de viktigste næringsveier, og mer enn en tredjedel av arbeidsstokken er ansatt der.

I senere tid har byen vokst som følge av en generell oppgangstid i Leeds, kombinert med gode transportmuligheter. A1 og M1 går rett ved, og er forbundet med en ringvei. Det er to jernbanestasjoner, Garforth og East Garforth, som betjener linjen mellom Leeds og York. Det er dermed mulig å pendle til flere steder i området, og det er enkelt å reise til og fra byen for å finne andre tilbud.

Rugby er den viktigst idretten i området, og de to største klubbene i området er Leeds Rhinos og Castleford Tigers. Rhinos vant Super League i 2004 og World Club Challenge i 2005. Fotball har tradisjonelt stått i skyggen for rugby i Garforth, men har i senere år blitt mer populært. Garforth Town AFC spiller i Northern Counties East Football League. Mot slutten av 2004 begynt brasilianeren Sócrates å spille for klubben. Naturlig nok er mange av innbyggerne også tilhengere av Leeds United FC.

## Bilder

File:Garforth Main Street.jpg|Garforths hovedgate
File:The Original Factory Shop, Garforth.jpg|Original Factory Shop
File:The Miners, Garforth.jpg|The Miners, en pub i Garforth
File:St Mary's Church, Garforth - geograph.org.uk - 96466.jpg|St Mary's Church, sognekirken


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Garforth Community College
* Garforth Town AFC
* Garforth Art Festival
Fylkesvei 114

**Fylkesvei 114** (**Fv114**) går mellom Nordby i Våler og Greåker i Sarpsborg. Veiens lengde er 23,2&nbsp;km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Riksvei 19

**Riksvei 19** (**Rv19**) går mellom  ved Undrumsdal i Vestfold og Patterødkrysset på Europavei 6 i Moss kommune i Østfold. Veien er delt av Oslofjorden, men bindes sammen av fergesambandet Moss–Horten.

## Historikk
Fram til 1992 var riksvei 19 navnet på strekningen Bjerkvik-Å langs dagens europavei 10. Strekningen mellom Horten og Tønsberg var del av riksvei 310, mens strekningen mellom Patterødkrysset og ferjekaia i Moss var en del av riksvei 120 (nå fylkesvei 120).

Mellom 1992 og 2009 gikk riksvei 19 mellom Moss og Tønsberg.

17. desember 2009 åpnet ny vei fra Horten til  ved Undrumsdal. Denne er del av riksvei 19 siden 1. januar 2010, og strekningen Horten-Tønsberg har blitt fylkesvei 325.

En ny rv. 19 planlegges gjennom Moss. Det skal byggestartes før 2027 ifølge Nasjonal transportplan 2022–2033.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

###### 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Horten Bompengeselskap 
* 
* Vegvesenets vegkart
Cosmo Televisjon

**Cosmo Televisjon** var et lite selskap som i hovedsak drev med produksjon av humorprogrammer. Kjernen i den daglige driften var tekstforfatterne Alice Sommer, Anne Bjørnstad, Eilif Skodvin og Henrik Elvestad.

Cosmo Televisjon produserte programmer som *[[Endelig fredag]]*, *[[Torsdagsklubben]]*,* [[Melonas]]* og *[[Rikets Røst]]*. De har i tillegg skrevet tekster for sceneshow med Atle Antonsen, Johan Golden, Otto Jespersen, Pernille Sørensen, Siw Anita Andersen, med flere.

Cosmo Televisjon ble i 2006 kjøpt opp av Metronome Film & Television AB, og er i dag «fusjonert» med Rubicon TV.