open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nissedal

**Nissedal** er en kommune i Telemark fylke som ligger i distriktet Vest-Telemark. Den grenser i nord til Kviteseid, i øst til Drangedal og Gjerstad, i sør til Vegårshei og Åmli, og i vest til Fyresdal. 

Kommunen omkranser innsjøen Nisser. Bygda har 1&nbsp;750 større og mindre vann og innsjøer. Levebrødet i Nissedal er industri, kraft og småbruk. Treungen er administrasjonsstedet i kommunen, og har ca. 500 innbyggere. Ellers har grenda Felle om lag 100 innbyggere.

Nissedal var tidligere en del av Kviteseid prestegjeld, og ble skilt ut fra Kviteseid som eget prestegjeld i 1810. Nissedal fikk status som formannskapsdistrikt, senere betegnet kommune, fra etableringen av kommuner i Norge i 1837.

## Navn
M.B. Landstad foreslo på 1800-tallet at nissene trolig kom fra Nissedal, for her skal nissetradisjonen ha vært så levende at Landstad mente stedet måtte være oppkalt etter dem.  Asbjørn Dyrendal: «Et norsk nisseunivers», ''Skepsis'' 12. desember 2007 Navnet Nissedal burde nok vært skrevet Nisserdal, og spesielt er kommunevåpenet en folkeetymologisk tilsnikelse. Kommunen er navngitt etter innsjøen Nisser, og sjøens navn kommer fra gammelnorsk *Niðsær*, der første del *Nið-* har betydningen «brusende», mens annen del *-sær* betyr «sjø».

## Natur og geografi
### Geologi

Denne vestlige delen av Telemark tilhører det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de *gotiske* og senere *svekonorvegiske* fjellkjedeforldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1&nbsp;600 - 1&nbsp;450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt, og ovenpå dette sure overflatestrukturer av både gabbro, amfibolitt, samt granitt og granodioritt (henholdsvis 1&nbsp;250 - 1&nbsp;000 mill år gammelt, og stedvis 1&nbsp;550 - 1&nbsp;480 millioner år gammelt). I vest er det et 1&nbsp;270 - 1&nbsp;000 millioner år gammelst lag av sandstein, konglomerat, ryolitt og basalt som dominerer de øverst strukturene. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går i sørvest-nordøst retning, dreiende til nordlig.

Kommunens høyeste punkt ligger i skrenten rett sørøst for toppen av Føreheinutane. Toppunktet på 1048,9 moh ligger altså i Fyresdal, mens det høyeste punktet i Nissedal er litt lavere, 1040,13 moh.

### Fauna
To reinsdyr ble observert her for første gang i 2014. Mer vanlig dyr her inkluderer grevling, bever, rådyr, elg, rødrev, piggsvin, mår, lemen, hare og hoggorm. Mer sjeldne er ulv, gaupe og brunbjørn.

## Samfunn

### Næringsliv
Næringslivet i kommunen består hovedsakelig av jordbruk, skogbruk, trevareindustri og kraftpriduksjoner. Kommunen har 11 kraftverk i drift, blant annet Dynjanfoss kraftverk, Høgefoss kraftverk og Fjone kraftverk. I tillegg er det i de senere år satset på hytteturisme. 

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Nissedal.

### Kommunestyrevalget 2023

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* Kommunefakta Nisedal - Statistisk sentralbyrå
* Visit Nissedal
*
Siljan

**Siljan** er en kommune i Grenland i Telemark fylke. Den grenser i nord til Kongsberg, i øst mot Larvik, i sør mot Porsgrunn og i vest mot Skien. Høyeste punkt er østre topp på *[[Nordre Bølene]]*, 649,25 moh. 

Folketallet per  i Siljan tettsted var  innbyggere. 

Mer enn halvparten av arbeidstagerne i Siljan arbeider i nabokommunene Skien, Porsgrunn og Larvik.

Siljan inngår som en del av *[[Gea Norvegica Geopark]]*. 

Siljan har flere ganger blitt kåret til Telemarks beste bokommune. I kommunebarometeret 2016 var Siljan nest beste kommune i landet, og på topp i Telemark.

Siljan kommune har ca 80 gode fiskevann, både de som er lett tilgjengelige og de som befinner seg langt inn i Siljans dype skoger. Det er Siljan Jeger og fiskeforening som disponerer disse. Fiskekort er nødvendig. 

## Navnet
Siljan kommune het Slemdal fram til 1917, endret etter kongelig resolusjon 03.11.1917. Det var ingen i bygda som kom til å tenke på navneforandring. Forslaget kom fra Kirkedepartementet som under første verdenskrig ivret for slike forandringer og sendte rundskriv til landets kommuner. Også herredsstyret i Slemdal ble spurt og forelagt forslaget at Slemdal burde forandres til Siljan. Herredsstyret svarte at det fikk Departementet avgjøre. Flertallet i herredsstyret ville helst ha formen Silja. Herredstyret (kommunestyret) i Slemdal hadde saken til endelig behandling 15.12.1917, der ordfører Ole J. Rød kunne opplyse at mindretallets forslag var tatt til følge. Bygdas nye navn ville for fremtiden bli Siljan. 

Fortsatt finnes spor av navnet gjennom at personer fra Siljan blir kalt slemdøler og gatenavnet Slemdals gate som man finner i nabokommunen og byen Skien.

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Siljan.

### Kommunestyrevalget 2023

## Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er kullkjelleren ved Moholt jernverk. «Kølakjeller'n» som stedet kalles for lokalt, var et stort kull-lager på 1700-tallet. Jernproduksjon krevde enorme mengder trekull, og derfor var det en nødvendighet med en stor kullkjeller. 

Idag benyttes kullkjelleren blant annet til konserter og teateroppsetninger. «Siljanspelet» har blitt arrangert siden 2000. «Maren Gulliksdatter» skrevet av Jeanne Bøe, ble arrangert i 2000, 2002 og 2005, i 2008 og 2011 ble «Slemdals bankende hjerte» arrangert.

## Utdanning
Midtbygda skole er kommunens eneste barneskole. I tillegg finnes Siljan ungdomsskole. Det er ingen videregående skole i kommunen.

## Vennskapkommune
* Mpouya

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Kommunefakta Siljan - Statistisk sentralbyrå 
* 
*  Historiske fotografier i Nasjonalbibliotekets arkiv
*
Sauherad

**Sauherad** er en bygd og en tidligere kommune i Telemark fylke. Bygda grenser til Nome i sørvest, Bø i vest, Notodden i nord, Kongsberg i øst og Skien i sørøst. Sauherad ble slått sammen med nabokommunen Bø til Midt-Telemark kommune 1. januar 2020.

Høyeste punkt er Vardefjell, 815 moh. Det tidligere kommunesenteret var Akkerhaugen, andre tettsteder i kommunen er Nordagutu, Gvarv, Hjuksebø og Hørte. Ved Nordagutu stasjon stopper togene på Sørlandsbanen mellom Oslo og Kristiansand/Stavanger, samt togene på Bratsbergbanen mellom Porsgrunn/Skien og Notodden.

I Sauherad kommune finner man også museumssamlingen Evju bygdetun, som inngår i Telemark Museum. Jordbruk er en viktig næring i kommunen.

## Navn
Navnet Sauherad, av norrønt *Sauðaherað*, er dannet av *sauðar*, med betydningen «syde» eller «koke» om strøm i et vassdrag, og *herað*, det vil si herred.

## Historie
Sauherad herred ble opprettet i 1837 i forbindelse med formannskapslovene, med utgangspunkt i Søfde prestegjeld bestående av Søfde (Sauherad) og Næs sogn. Folkemengden i 1835 var 3951 og i 1845 var det 3756 innbyggere i herredet.

Fram til kommunesammenslåingen med Bø har kommunegrensene så å si vært uforandret siden etableringen, unntakene er grenseregulering ved at et ubebodd område ble overført til Gjerpen 1. januar 1903, samt overføring av et område med 27 innbyggere til Bø 1. juli 1914.

### Kommunereformen

I forbindelse med kommunereformen inngikk Sauherad kommune en intensjonsavtale med Bø om sammenslåing. Den nye kommunen fikk administrasjonssted i Bø, og ble sammenslått 1. januar 2020. Navnet ble avgjort etter en navnekonkurranse der innbyggerne ble inviterte til å delta.

I forbindelse med sammenslåingen med Bø ble det grunnkretsene Angard og Hjuksebø overført til Notodden.  

## Politikk

### Kommunestyrevalget 2015

## Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Patmos, en skulpturpark ved Sauarselvas utløp i Norsjø ved Akkerhaugen.

## Kjente sauheringer
* Olav Hansson (rosemaler) (ca. 1750-ca. 1820),
* «Myllarguten» (Torgeir Augundsson) (1801&ndash;1872), spellemann
* Ole H. Holta (1851-1928), trelasthandler og industrigründer
* Hans H. Holta (1859-1941), trelasthandler og næringslivsleder 
* Lars Fykerud (1860&ndash;1902), spellemann
* Halvor Bunkholt (1903–1978), lensmann, bonde og stortingsrepresentant (Sp)
* Sverre Granlund (1918-1943), krigshelt, gjorde tjeneste i Kompani Linge
* Birgit Gjernes (1922-2018), radio- og TV-journalist, kultursjef i NRK
* Arne Haukvik (1926–2002), politiker (Sp), «Bislett-general» og stevnedirektør for Bislett Games
* Johannes Østtveit (1927–2013), veterinær og stortingsrepresentant (KrF) 1965–1973
* Liv Holtskog (1934&ndash;2014), lyriker
* Johannes Sundsvalen (1947&ndash;), spellemann
* Hans Sundsvalen (1949-), ordfører (Ap) i 16 år fra 1999 til 2015
* Dag-Eilev Fagermo (1967&ndash;), fotballtrener

## Referanser



## Eksterne lenker
* Sauherad kommune - offisielt nettsted 
* Sauherad - Allkunne, levande leksikon
* Sauherad - Store norske leksikon
* Evju bygdetuns hjemmesider Besøksdato 18. april 2011.
* Historiske arkiver etter Sauherad kommune på Arkivportalen
Tokke

**Tokke** er en kommune i Telemark fylke, som ligger i regionen Øvre Telemark og mer spesifikt i Vest-Telemark. Kommunen grenser til kommunene Vinje, Kviteseid, Seljord, Fyresdal, Valle og Bykle. Kommunen oppstod den 1. januar 1964 da kommunene Mo og Lårdal ble slått sammen. Høyeste punkt er *Kvannefjellet*, 1&nbsp;537,8 moh.

Kommunen ligger i enden av Telemarkskanalen. Tokke har lange tradisjoner med eksport av brynestein helt tilbake til vikingtiden.  Bygden er fra gammelt av et bjørneområde, derfor inneholder kommunevåpenet bilde av en bjørn.

Gruvedrift ble drevet på Åmdals Verk frem til 1945. Gruvedrift i området startet alt i 1540, og pågikk i  over 400 år. Koppermalmgangene på Åmdals Verk ble funnet i 1689.  

Kommunen har fire tettsteder: Dalen, Høydalsmo, Lårdal og Åmdals Verk.

## Natur og geografi
Denne nordvestlige delen av Telemark tilhører det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de *gotiske* og senere *svekonorvegiske* fjellkjedeforldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1&nbsp;600 - 1&nbsp;450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt med noe hornblendegneis, og ovenpå dette sure overflatestrukturer av både granitt og granodioritt (henholdsvis 1&nbsp;250 - 1&nbsp;000 mill år gammelt, og stedvis 1&nbsp;550 - 1&nbsp;480 millioner år gammelt). I kommunen er det ca. 1&nbsp;000 millioner år gammel svekonorvegisk granitt, samt et 1&nbsp;270 - 1&nbsp;000 millioner år gammelst lag av sandstein, konglomerat, ryolitt og basalt som dominerer de øverst strukturene. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går både i sørvest-nordøst retning, og i sør-nord retning hvor det går en stor forkastningslinje.

De største innsjøene i kommunen er Bandak, Borsæ, Botnedalsvatn, Byrtevatn, Folurdvatnet og Skredvatn.

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Tokke.

### Kommunestyrevalget 2023

## Attraksjoner

* Eidsborg stavkirke
* Dalen Hotel
* Åmdals Verk Gruver
* Høydalsmo
* Hallbjønnsekken
* Telemarkskanalen
* Grimdalstunet 

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kommunefakta Tokke - Statistisk sentralbyrå 
*  Telemarkskanalen - telemarkskanalen.no
*  Eidsborg stavkirke - Riksantikvaren
*  Grimdalstunet 
* *  Dalen Hotel - dalenhotel.no
*  Historiske arkiver etter Tokke kommune (1964-) på Arkivportalen
*  Historiske arkiver etter tidligere Lårdal kommune (1837-1963) på Arkivportalen
*  Historiske arkiver etter tidligere Mo kommune (1837-1963) på Arkivportalen
Seljord

**Seljord** er et bygdelag og en kommune i Telemark fylke og ligger fysisk i regionen Øvre Telemark. Den grenser i nord til Tinn, i øst til Hjartdal, Notodden og Midt-Telemark, i sør til Kviteseid, og i vest til Tokke og Vinje. Høyeste punkt er Brattefjell, 1&nbsp;540 moh. Seljord sentrum ligger ved foten av Skorve, 1&nbsp;370 moh.

Seljord ligger ved Seljordsvannet og har en betydelig turisttrafikk om sommeren på grunn av den kjente sjøormen Seljordsormen, Dansebandfestivalen, Countryfestivalen, Seljordspelet og ikke minst landbruksmessa Dyrsku'n, som har bestått siden 1866. Andre helga i september kommer det hvert år 60&nbsp;000-80&nbsp;000 til dette arrangementet. Tettstedet Seljord hadde 1. januar 2007 1&nbsp;260 innbyggere.

## Historie


File:Flatdal1.jpg|Bygda Flatdal i Seljord kommune. Flatdal kirke midt i bildet er fra 1654.
Fil:Flatdal 3.jpg|Vinter i Flatdal
File:Seter1.jpg|En seter i Seljord vinteren 2007
File:Seljord, Telemark - Riksantikvaren-T171 01 0354.jpg|Grønningsdalen med Melfjeld og Seljord, før 1906.


## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Seljord.

### Kommunestyrevalget 2023

## Kommunikasjon
Telemark Bilruter har hovedbase i Seljord. Selskapet driver et vidt forgrenet rutenett i hele Telemark og inn i Aust-Agder til Arendal.

## Bygder
Seljord har flere bygder som Flatdal, Åmotsdal, Svartdal, Langlim og Garvik.

I tillegg har Seljord mange små bygder som Nordbygdi, Dyrlandsdalen, Vefall og Manheimstrondi.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kommunefakta Seljord - Statstisk sentralbyrå 
*  Seljordportalen 
*  Seljord kirke 
*  Dyrskuplassen
*  Flatdal
*  Nutheim Kunstsenter
*  Historiske arkiver etter Seljord kommune på Arkivportalen
Vegårshei

**Vegårshei** er en kommune i Agder fylke. Den grenser i nord mot Nissedal og Gjerstad, i øst mot Risør, i sør mot Tvedestrand og i vest mot Åmli. Vegårshei har 2267 innbyggere per 2. kvartal 2025. Vegårshei ble opprettet som eget formannskapsdistrikt i 1838. 11. januar 1984 ble den første lovlige ulven felt på Vegårshei i moderne tid.

## Natur og geografi

Denne delen av Agder tilhører Bamblefeltet i  det svekonorvegiske grunnfjellsskjoldet, og består av to geologiske hovedformasjoner av proterozoiske bergarter som er dannet under de gotiske og senere svekonorvegiske fjellkjedefoldingene, med sterk metamorfose under den sistnevnte. Et underlag av 1&nbsp;600 - 1&nbsp;450 millioner år gammel skifer, kvartsitt, marmor og amfibolitt med noe hornblendegneis, og ovenpå dette sure overflatestrukturer av både granitt og granodioritt (henholdsvis 1&nbsp;250 - 1&nbsp;000 mill år gammelt, og stedvis 1&nbsp;550 - 1&nbsp;480 millioner år gammelt). De yngste svekonorvegiske dannelsene bevitnes av større formasjoner av granitt. Det er også noe ganger av gabbro og dioritt, sjeldnere eklogitt. Den kaledonske fjellkjedefoldingen nådde ikke ned hit. Forkastningene går i sørvest-nordøst retning.

Vegårshei er en kommune med mye skog og vann. Vegårvassdraget med innsjøen Vegår må nevnes.

## Samfunn
Vegårshei kommune har to tettsteder, Myra og Ubergsmoen, Ubergsmoen er siste tettsted før man kommer til Tvedestrand kommune, Myra er sentrum på Vegårshei og hvor man finner butikker, bensinstasjoner, skole og hvor også kommunens administrasjon ligger.

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Vegårshei.

### Kommunestyrevalget 2023

## Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Myraparken og ligger i sentrum av kommunens administrasjonssenter Myra. Parken ligger mellom Riksvei 414 og et lite rødt hus, «Jordmorboligen». Parken består av plen og bjørketrær. Under Vegårsheidagene i slutten av august er det ved Myraparken utstillinger, marked og en scene for musikalske innslag.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*  Vegårdshei - Store norske leksikon
*  Kommunefakta Vegårshei - Statistisk sentralbyrå
*  Vegårshei bygdetun 
*  Historiske arkiver etter Vegårshei kommune oppbevart på Aust-Agder museum og arkiv
Flesberg

**Flesberg** er en kommune sørvest i Numedal i Buskerud fylke. Kommunen grenser mot Kongsberg, Øvre Eiker, Rollag og Sigdal i Viken og Notodden og Tinn i Telemark.

Kommunevåpenets offisielle beskrivelse er «To sølv tømmerklaver, rygg mot rygg, mot grønn bakgrunn». Våpenet symboliserer tømmerdrift og skogbruk og ble godkjent i 1989. I tillegg til skogen er jordbruk en viktig næringsvei. Det samme er fjellområdene med hyttefelt og vinteraktiviteter. Moelven Treindustri og Norske Fjellhus er de største bedriftene i kommunen.

## Areal og befolkning
De fleste innbyggerne bor i tettstedene Lampeland, Svene, Flesberg og Lyngdal. Pr. 3. kvartal 2022 var  folketallet i kommunen 2730.

Kommunens høyeste punkt er Flesebekk-ble (1270,1&nbsp;moh.), som ligger nær grensa mot Tinn kommune på Blefjell helt vest i kommunen.

## Klima
I gjennom tidene har det vært to værstasjoner i kommunen. Fra 1954 til 2006 hadde Meteorologisk institutt en værstasjon i Lyngdal. Mens Bioforsk etablerte i 2008 en værstasjon i Flesberg. Maks/min temperaturer for de forskjellige stasjonene i tabellen under:

## Natur
### Verneområder
Verneområder i Flesberg kommune (alfabetisk):

* Svarttjern naturreservat, opprettet 20. juni 1986, 346 da
* Vangestadmyra naturreservat, opprettet 20. juni 1986, 84 da

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Flesberg.

### Kommunestyrevalget 2023

## Tusenårssted
Stevningsmogen fritidspark på Lampeland er valgt til Flesberg kommunes tusenårssted.

Stevningsmogen fritidspark er et fritids- og idrettsanlegg. Anlegget har en moderne skiskytter- og langrennsarena, 6 km lysløype, fotballbane og friidrettsanlegg. Det har også område for skileik og en 2 km asfaltløype for funksjonshemmede og rulleskiløpere. I tilknytning til området er det et grende- og aktivitetshus som også inneholder innendørs skytebane.

## Severdigheter
* Blefjell
* Dåsettunet
* Fagerfjell
* Flesberg stavkirke
* Holtefjell
* Lyngdal kirke

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Kommunefakta Flesberg - Statistisk sentralbyrå 
* Flesberg - Store norske leksikon 
* Flesberg stavkirke 
*  Lokale historier/lokalhistorie fra Flesberg
*  Historiske arkiver etter Flesberg kommune på Arkivportalen
Hol (Buskerud)

**Hol** er en kommune i Hallingdal i Buskerud fylke. Den grenser i nord til Lærdal, i nord og øst til Ål, i sør til Nore og Uvdal, og i vest til Eidfjord, Ulvik og Aurland.

## Areal og befolkning
De fleste innbyggerne bor i tettstedene Hol () og Geilo () samt stedene Hovet, Ustaoset og Haugastøl.

Hol er en typisk fjellkommune der 91 % av arealet ligger over 900&nbsp;moh. Høyeste punkt i kommunen er Folarskardnuten på Hallingskarvet (1&nbsp;932,2&nbsp;moh.) Laveste punkt ligger på omkring 445 meter over havet, der Hallingdalselve renner videre over i Ål kommune ved Kleivi. Hol er en av landets største hyttekommuner og turistdestinasjon med mange overnattingstilbud. På det meste kan det være over 40 000 mennesker i kommunen, med et innbyggertall på ca. 4500.

## Kommunikasjoner
Bergensbanen går gjennom kommunen. Den følger hoveddalføret og har stasjoner på Geilo, Ustaoset og Haugastøl.

Riksvei 7 forbinder kommunen med Hardanger og Oslo. Riksveien østfra går gjennom kjente steder som veiknutepunktet Hagafoss, Kvisla, Geilo, Ustaoset og Haugastøl, før den fortsetter over Hardangervidda ned mot Vestlandet.

Fra Hagafoss går fylkesvei 50 vestover mot Aurland. Veien passerer kommunesenteret Hol og så Hovet før den kommer til Sudndalen og Strandavatn, som er siste utpost før høyfjellet.

Fra Hagafoss kan man fortsette østover ned Mogrenda og til Kleivi, som er på grensen til Ål. Der ligger også Kleivi næringspark.

Fra Geilo går fylkesvei 40 mot Kongsberg. Veien går gjennom hyttegrenda Kikut før den fører ned i Skurdalen og videre til bygda Dagali.

I bygda Dagali ligger Dagali lufthavn.

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Hol.

### Kommunestyrevalget 2023

## Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Hallingskarvet. I forbindelse med markeringen av dette arrangerte kommunen en utstilling med lokale utstillere, deriblant Hol fotoklubb. Musikkverket «Hallingskarvet», komponert av Lars Inge Tverberg og tilegnet tusenårsstedet, ble fremført, og Arne Næss, som hadde hytte på Hallingskarvet, holdt et foredrag.

## Severdigheter

;Andre severdigheter
* Gamlegarden på Løyte
* Hol Bygdemuseum
* Hol kirke
* Geilo kulturkyrkje
* Fekjo kulturminnepark

## Natur
### Verneområder
Verneområder i Hol kommune (alfabetisk):

* Branden naturreservat, opprettet 13. desember 2001, 882 da
* Fødalen landskapsvernområde, opprettet 15. mai 1992, 102&nbsp;822 da
* Grothovdmyran naturreservat, opprettet 26. april 1996, 1&nbsp;473 da
* Hallingskarvet nasjonalpark, opprettet 22. desember 2006, 451&nbsp;611 da
* Hardangervidda nasjonalpark, opprettet 10. april 1981, 3&nbsp;444&nbsp;758 da
* Hovsfjorden naturreservat, opprettet 28. juni 1985, 600 da
* Nedre Flyvatn naturreservat, opprettet 28. juni 1985, 3&nbsp;001 da
* Skaupsjøen/Hardangerjøkulen landskapsvernområde, opprettet 10. april 1981, 553&nbsp;747 da

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* Hol kommunes hjemmeside
* Kommunefakta Hol kommune (Viken) - Statistisk sentralbyrå 
* 
* Velkommen til Geilo - turistinformsjon
* Hol bygdemuseum
* Hol gamle kirke
* Dagali Museum
Krødsherad

**Krødsherad** er en kommune i Buskerud fylke på Østlandet som omgir den sørlige delen av innsjøen Krøderen ved avslutningen av Hallingdal, og grenser til kommunene Ringerike, Flå, Sigdal og Modum. Kommunen ligger 10 mil fra Oslo, og med strandlinje til Krøderen og høyfjell som Norefjell byr kommunen på både sjø, fjell og fin natur ikke så langt fra hovedstaden. Dette har skapt en sterk turistnæring i kommunen. Fram til 1901 var Krødsherad en del av Sigdal kommune.

## Geografi
De fleste innbyggerne bor i de to tettstedene Krøderen og Noresund. En som kommer fra Krødsherad kalles for krylling.
Noen flere mindre steder i Krødsherad: Hamremoen, Finnerud, Redalen, Råen, Holleia, Ørgenvika

### Verneområder
Verneområder i Krødsherad kommune (alfabetisk):

* Haverstingen naturreservat, opprettet 10. juni 2005, 2&nbsp;572&nbsp;da
* Krødsherad prestegård naturminne, opprettet 3. desember 1914, punktobjekt
* Storås naturreservat, opprettet 10. juni 2005, 1&nbsp;886 da
* Størrmyran naturreservat, opprettet 20. juni 1986, 490 da

## Politikk

Se også utdypende artikkel kommunestyrevalg i Krødsherad.

### Kommunestyrevalget 2023

## Kunst og kultur
Kommunen markedsføres sammen med nabokommunene Modum og Sigdal under navnet «Kunstnerdalen». Dette spiller først og fremst på den vakre naturen som trakk flere ledende kunstnere til området på for mer enn hundre år siden. Men også i dag har flere anerkjente kunstnere sitt virke i kommunen. Blant dem er forfatteren Oddmund Hagen og bildekunstnerne Anders Kjær og Kristin Lindberg.

Det er fra gammelt av en rik folkemusikktradisjon i kommunen, med spelemannen Truls Ørpen (1880–1958) som den mest kjente tradisjonsbæreren.

Kommunen har tre kirkebygg. Midt i bygda ved kommunesenteret Noresund ligger Olberg kirke fra 1859. Den erstattet en stavkirke på samme sted fra svært gammel tid. Senere ble Glesne kapell (1908) bygget sør i bygda ved Krøderen og Veikåker kapell (1934) på Stavenesodden nord i bygda.

Jernbanen kom til bygda i 1872 da Krøderbanen ble åpnet fra Vikersund i Modum til det som nå er tettstedet Krøderen. Den er i dag «Norges lengste museum» med dampdrevet veterantog hver helg om sommeren. 

I Noresund, den 11. november 1968, satte Arne Tvervaag norsk rekord i stille lengde med 3,71.

### Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Bjørøya, hvor Eventyrmuseet Villa Fridheim ligger.

## Fotnoter


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Krødsherad kommune
*  Kommunefakta Krødsherad - Statistisk sentralbyrå
* 
* Krøderbanen - Norges lengste museumsjernbane 
* Villa Fridheim - Buskerudmuseet
* Olberg kirke
*  Krødsherad idrettslag
*  Krødsherad Everk
Nesbyen

**Nesbyen** er en kommune i Hallingdal i Buskerud fylke. Den grenser i nord mot Gol, i øst til Sør-Aurdal, i sørøst til Flå, i sørvest til Nore og Uvdal, og i vest til Ål. Administrasjonssenteret er tettstedet Nesbyen. 

Fra opprettelsen 1. januar 1837 til 1. januar 2020 het kommunen Nes, gjerne betegnet som *Nes i Hallingdal*. Ved opprettelsen av Viken fylke, ble navnet endret til Nesbyen, ettersom det også var en kommune i Akershus som het Nes.

## Areal og befolkning
De fleste innbyggerne bor i Nesbyen, Rukkedalen, Sjong, Børtnes, Bromma (Øygardene), Svenkerud og på Liodden (Liagardene). 

Nesbyen kommune er en betydelig turistkommune. På begge sider av dalen er det veier som fører inn til fjellområder med setre og hyttegrender. Eksempler er: Imle, Mythe, Fekjan, Saupeset, Liaset, Nystølen, Myking, Ranten, Grønhovd, Liemarka, Thoenmarka, Langevann/Buvannsområdet. 

Det drives også aktivt jord- og skogbruk i kommunen, men de fleste brukene er små, og mange har jobb ved siden av primærnæringen, eller bruket drives i kombinasjon med turisme.

Det er også et betydelig handelssentrum i Nesbyen. Av bedrifter kan nevnes Defa og Protan.

## Natur
Høyeste fjell er Hallingnatten (1314,6 moh.)  

Brommafjorden er en innsjøaktig utvidelse av Hallingdalselva.

Kommunen har disse verneområdene:
* Bjørhusnatten naturreservat, opprettet 23. juni 1969, utvidet 12. desember 2014, 445 da
* Bringen naturreservat, opprettet 28. juni 1985, 8&nbsp;010 da
* Indre Vassfaret landskapsvernområde, opprettet 28. juni 1985, 44&nbsp;976 da
* Svangtjernmyra naturreservat, opprettet 20. juni 1986, 343 da
* Vassfaret og Vidalen landskapsvernområde, opprettet 28. juni 1985, 200&nbsp;519&nbsp;da

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Nesbyen.

### Kommunestyrevalget 2023

## Severdigheter
* Hallingdal Museum, friluftsmuseum
* Nes stavkirke ble revet i 1864, et par år etter at dagens Nes kirke ble innviet. Stavkirketuften kan fortsatt besøkes.
* Vassfaret med Vassfaret og Vidalen landskapsvernområde 
* Gardnoskrateret, stort nedslagskrater for en 250 meter stor meteoritt
* Syningen, Engelsk krigsfly styrtet her på vei hjem fra senkingen av «Tirpitz» i 1944

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kommunefakta Nesbyen; Statistisk sentralbyrå 
*  Visit Nesbyen - turistinformasjon
*  Hallingdal Museum
*  Nesbyen - turforslag; ut.no
*  Historiske fotografier fra Nes i Buskerud i Nasjonalbibliotekets arkiv
Gamvik

**Gamvik** er en kommune i Finnmark. Kommunen består av Mehamn, Skjånes, Langfjordnes, Nervei og Gamvik. Kommunen grenser mot nabokommunene Lebesby i vest og Tana i sør. I øst avgrenses kommunen av Tanafjorden.

Tettsteder i Gamvik er Mehamn med  innbyggere og Gamvik med  innbyggere .

Administrasjonssentrum er Mehamn, hvor også Mehamn lufthavn ligger.

Den første flystripen i kommunen var dog i fiskeværet Gamvik. Denne ble etablert i samarbeid mellom Røde Kors Hjelpekorps og A/S Varangfly, senere Norving, som ambulanse- og taxiflystripe i 1971.

I kommunen ligger Kinnarodden, som er det nordligste fastlandspunktet i Europa.

## Befolkning
Etter 1920-tallet har folketallet i Gamvik ligget mellom 1600 og 1700 innbyggere.  I 1980- og 1990-årene gikk folketallet i det meste av Finnmark en del ned, også i Gamvik kommune. Grunnen til at det er blitt færre innbyggerne er at noe av fiskeindustrien er blitt redusert. De aller fleste av innbyggerne i kommunen jobbet i fiskeværene.

I 2010 hadde befolkningstallet sunket til 991 registrerte innbyggere i kommunen, men fra og med 2011 har trenden snudd  og i 2012 økte Gamvik kommunes folketall prosentvis mest av alle kommunene i Norge.

Pr. 1. kvartal 2025 var folketallet i Gamvik kommune 1054 innbyggere 

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Gamvik.

### Kommunestyrevalget 2023

## Historie

Spor etter tidligere bosettinger viser at områder i kommunen har var befolket for over 10 000 år siden. Fiske og jordbruk har i lang tid vært livsgrunnlaget for både fastboende og sesongarbeidere. Spesielt var god havn og den korte avstanden til fiskefeltene viktig. Pomorhandelen, som varte helt frem til 1917, besto stort sett av byttehandel med russerne og karelerne. Fisk ble byttet mot mel, tømmer og andre livsnødvendige varer. 

Fra 1885 til 1899 bygget og drev hvalfangerpioneren og harpunoppfinneren Svend Foyn. Fra 1900 til 1903 ble den drevet av Tanen hvalfangerselskab. Fabrikken var den største i sitt slag i Finnmark. Da fisket slo feil på slutten av 1800-tallet, la fiskerne skylda på hvalfangsten. Den 2. juni 1903 gikk 1200 fiskere til angrep og reiv ned fabrikken. Dette opprøret blir kalt  "Mehamn-opprøret". For første og eneste gang i nyere tid satte norske myndigheter inn regulære militære styrker for å opprettholde lov og orden. Fabrikken ble aldri bygd opp igjen, men Mehamn fikk en sentral plass i hvalfangsthistorien.

Gamvik ble egen kommune i 1914, da den ble skilt ut fra Tana.

## Fotnoter


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Kommunefakta Gamvik - Stattistisk sentralbyrå 
*  Gamvik - nøkkeltall - Statistisk sentralbyrå
* 
*  Gamvik Museum
Hasvik

**Hasvik** er en kommune i Finnmark. Den grenser i øst mot Hammerfest kommune og i sør mot Alta og Loppa. Kommunen består av Hasvik, Breivikbotn og Sørvær.

Kommunens to tettsteder er Hasvik ( innbyggere) og Breivikbotn ( innbyggere ).

Hasvik kommune består av den vestlige delen av Sørøya og en del av Stjernøya. Kommunens høyeste fjell Kjerringa ligger på Stjernøya, og danner grensepunkt mot Alta kommune.

De fleste innbyggerne lever langs vestkysten av Sørøya. Per 3. kvartal i 2021 hadde kommunen 971 innbyggere, Breivikbotn 336 innbyggere og Sørvær 239 innbyggere. Det totale folketallet på slutten av året 2021 var 37 personer høyere sammenlignet med folketallet per 1. januar 2010 da kommunen hadde 934 innbyggere.

Hasvik var inntil 1865 del av Loppa kommune. 

## Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Sandvika, et friluftsområde som ligger mellom Breivikbotn og Breivik. Navnet har stedet fått på grunn av den storslagne sandstranden, som er om lag 350 meter lang i bunnen. 

Det er ingen fastboende i Sandvika, men det var tidligere et aktivt samfunn. Fra midten av 1800-tallet til begynnelsen av 1900-tallet var Sandvika et fiskevær med både handel og fiskekjøp. Det var fem familier som da bodde i Sandvika. Disse drev med jordbruk i tillegg til fiske.

Fiskere fra hovedsakelig Lyngen og Skjervøy-distriktet hadde rorbuer her og bodde i disse når de kom for å delta i fisket i Breivikfjorden. 

Fra ca. 1910 begynte aktiviteten i Sandvika å dabbe av, og omkring 1916 var det helt slutt. Alle fremmede fiskere flyttet til Breivikbotn for å ro fiske. Der var det etablert fiskekjøp og havneforholdene var bedre enn i Sandvika.

Under andre verdenskrig ble all bebyggelse i Sandvika brent av tyskerne.

Tidligere formann i Norges Fiskarlag Reidar Nilsen var fra Hasvik kommune.

## Samferdsel
Hasvik lufthavn har flyforbindelser til Tromsø og Hammerfest.

Det er bilferge til Øksfjord på fastlandet og hurtigbåtforbindelse til Alta og Hammerfest.

## Politikk

### Kommunestyrevalget 2023

## Referanser




## Fotnoter



## Eksterne lenker
* 
*  Tall om Hasvik kommune - Statistisk sentralbyrå
*  Hasvik kommune . nøkkeltall - Statstisk sentralbyrå
*
Lebesby

**Lebesby** er en kommune i Finnmark. Den grenser i nordvest mot Nordkapp, i nordøst mot Gamvik, i øst og sør mot Tana og i vest mot Porsanger. Kommunen består av Bekkarfjord, Veidnes, Lebesby, Kunes, Dyfjord, Nordmannset, Ifjord og Kjøllefjord. Administrasjonssenteret og eneste tettsted er Kjøllefjord ( innbyggere ). Nærmeste flyplass er Mehamn lufthavn i nabokommunen Gamvik. Kommunen har hatt en netto utflytting på om lag 300 personer siden 1998.

Lebesby omfattet inntil 1864 det som da var Tana kommune, med nåværende Gamvik og Berlevåg (men uten Polmak).

## Vann i Lebesby kommune
* Suolojávri
* Kjæsvannet (samisk: Keaisajávri)
* Store Måsvannet
* Reinoksvannan

## Fjell i Lebesby kommune
* Rásttigáisá (1066,3 moh, på grensa til Tana, kommunes høyeste)
* Sávzavárri (578 moh, på grensa til Nordkapp kommune)

## Fjorder i Lebesby kommune
* Laksefjorden
* Oksfjorden
* Lille-Porsangen
* Bekkarfjorden
* Lille og Store Torskefjorden

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Lebesby.

### Kommunestyrevalg 2023

## Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Kunes. Kunes er av fylkesmannen i Finnmark er utpekt til et av fem kreative sentre i fylket.

Kunes, som ligger ca. 120 km fra kommunesentret Kjøllefjord, var også med i kampen om å bli Finnmark fylkes tusenårssted, men endte til slutt på andreplass.

## Se også
* Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

## Fotnoter


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kommunefakta Lebesby - Statistisk sentralbyrå
Måsøy

**Måsøy** er et fiskevær og kommune i Finnmark. Kommunen består av Ingøya, Rolvsøya, Hjelmsøya, Måsøya, og Havøya der kommunesenteret Havøysund ligger. På fastlandet ligger bygdene Hamna i Ryggefjord, Bakfjord, Snefjord, Slåtten og Lillefjord. Kommunen grenser mot Hammerfest, Porsanger og Nordkapp.

Kommunen hadde 1 128 innbyggere pr. 3. kvartal 2022. Eneste tettsted i kommunen er Havøysund ( innbyggere per ).

Måsøy kommune har bussforbindelse fra Havøysund til Olderfjord, med korresponderende forbindelse til Alta, Hammerfest, Honningsvåg, Lakselv, Karasjok og Kirkenes.

Hurtigruten har daglige anløp i Havøysund.

Nærmeste lufthavn er Lakselv lufthavn, Banak, som ligger 154&nbsp;km fra Havøysund.

## Historie
Under sitt eksil oppholdt Ludvig Filip av Frankrike seg på Måsøy sommeren 1795. Han reiste inkognito, og kalte seg «herr Müller».

Måsøy var inntil 1839 del av Hammerfest.

Måsøy kommune har flere bygder som er fraflyttet. Blant annet Sandvikvær, Burstad, Latøy, Kobbefjord, Kvitnes, Bakfjord og Ryggefjord.

## Politikk

Se også utdypende artikkel: Kommunestyrevalg i Måsøy.

### Kommunestyrevalget 2023

## Kultur
Kommunevåpenet viser en klepp, eller høtt, i gull på rød bakgrunn. Våpenet ble godkjent 7. september 1984 og er tegnet av Arvid Sveen. I en fiskerkommune var dette et naturlig valg som kommunevåpen, og det har historisk tilknytning fordi kleppen har hatt samme form i århundrer.

### Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Havøysund torg, som har blitt opprustet som en del av et større opprustingsprosjekt i Havøysund. Prosjektet har vært omstridt. I hovedsak på grunn av kostander på om lag 30 millioner kroner, en sum som er sjelden kost i en kommune med så få innbyggere.

### Kjente kulturminner i kommunen
I Måsøy kommune er det en mengde kulturminner fra steinalder til nyere tid, men det er mange områder som ikke er undersøkt. Her nevnes bare noen av de stedene med store mengder kjente kulturminner.

I Selvika er det flere steder med stor konsentrasjon av kjente kulturminner. I *Store Sandbukta*, som er botn av Selvika, i *Bærvika*, som ligger videre vestover på nordsiden av Selvika, og i området mellom er det registrert tuftefelt fra yngre steinalder og flere nyere tids kulturminner, som også knyttes til samisk kultur.

## Se også
*Måsøy museum

## Fotnoter


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Kommunefakta Måsøy - Statistisk sentralbyrå 
*  Måsøy - nøkkeltall - Statistisk sentralbyrå 
* 
*  Nasjonale turistveger - Havøysund 
*  Måsøy museum 
*  Kulturminnesøk Måsøy  - kart
Loppa

**Loppa** er en kommune i Finnmark. Den grenser mot Hasvik i nord, Alta i øst og sør, og Kvænangen i sør. Kommunen består av Øksfjord, Øksfjordbotn,  Tverrfjord, Bergsfjord, Nuvsvåg, Langfjordhamn, Sør-Tverrfjord, Sandland, øya Loppa, Skavnakk og Andsnes. Frem til 1865 omfattet Loppa også dagens Hasvik kommune.

Loppa kommune har 857 innbyggere pr. 3. kvartal 2022. Administrasjonssenteret er Øksfjord, kommunens eneste tettsted med  innbyggere .

## Etymologi
Kommunen har sitt navn etter øya Loppa, som stammer fra norrønt og betyr «hånd».

## Natur
Loppa har mye fjell og spisse tinder, noen også med isbreer. Størst bre er Øksfjordjøkelen på grensen mot Troms. Den omringer fylkets høyeste fjell på 1188,6 meter over havet. Fastlandet domineres av fjorder.                

## Bosetning
Halvparten av bosetningen er i og omkring administrasjonssenteret Øksfjord, og resten er spredt langs kysten hvor de største bygdene er Nuvsvåg, Bergsfjord og Sandland. 
Folketallet har gått betydelig tilbake. Fra 2001 til 2011 gikk befolkningen ned med hele 24,1 prosent, men frem mot 2050 forventes noe stigende folketall.

## Næring
Næringslivet består mest av fiske og fisketilvirking. Fisket har gått kraftig tilbake siden 1960-årene, men fra 1980-årene er det etablert flere fiskeoppdrettsanlegg.
Det meste av industrien i kommunen er lokalisert i  Øksfjord. Her har man fiskemottak, fôrfabrikk og slipp. Det er også et fiskebruk i Bergsfjord. Når det gjelder jordbruk er det kun reindrift på sommeren i hele kommunen og noen få sauer på sommeren på et jorde i Øksfjordbotn.

## Samferdsel
Kommunikasjonssenter Øksfjord har hurtigruteanløp og hurtigbåtrute til Hammerfest og den øvrige delen av kommunen. Det er fergeforbindelse Øksfjord–Hasvik og også til flere av bygdene i kommunen.
Fra Øksfjord går riksvei 882 mot E6 med forbindelse videre nordover og sørover.

## Historie
Det er funnet spor etter norsk bosetning fra vikingtiden og middelalderskirketufter på øya Loppa. Det finnes også et fuglefjell på Loppa.
Øksfjord kirke er ei langkirke i mur fra 1954. Loppa kirke, fra 1953, er et kulturminne, og er også ei langkirke, men i tre.

Kommunevåpenet har en svart skarv, mot en bakgrunn av gull.

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Loppa

### Kommunestyrevalget 2023

## Se også
* Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge

## Fotnoter


## Referanser




## Eksterne lenker
* 
*  Kommunefakta Loppa - Statistisk sentralbyrå
* 
* 
*  Loppa - Øksfjordjøkulen
Grue

**Grue** er en kommune i Innlandet (tidligere i Hedmark). 

Den ligger midt i Solør, og grenser i øst til finnskogene og Sverige. I nord ligger Åsnes kommune. I vest grenser Grue til Nord- og Sør-Odal kommuner og i sør til Kongsvinger kommune. Kirkenær er administrasjonssentret og kommunens eneste tettsted med  innbyggere. Andre tettbebygde steder i kommunen er Namnå, Refset og Grinder, som alle ligger langs Glomma, og Svullrya som ligger på Grue Finnskog i Finnskogen omtrent en mil fra grensen mot Sverige.

Store deler av industrien er knyttet til jordbruk og skogbruk.

## Historie

Grue har sitt navn fra det norrøne «grof», som betyr grav eller grop.

Det har vært mange gravhauger, og det er gjort mange funn fra vikingtiden i Grue, samt flere steinredskaper og flintfunn som er ca. 4000 år gamle. Grue er det mest funnrike området i distriktet.

Brandval ble utskilt som egen kommune fra Grue i 1866.

Det er to kirker i kommunen; Grue kirke og Grue Finnskog kirke.

Det står et 22. juli-minnesmerke utenfor rådhuset.

## Geografi og klima
Glomma renner gjennom kommunen fra nord til sør, og deler kommunen i en vestre og en østre del. Jordbruket er konsentrert på de lavereliggende slettene langs elva, omkring 150 til 180 meter over havet. Vest for og øst for dette er vidstrakte skoger, for det meste i småkupert landskap. Åsryggene går opp mot 4–500 meter over havet, med Kaketjennsberget som den høyeste, 583,93 moh.

Grue har innlandsklima med relativt lite nedbør, kalde vintrer, varme somrer og betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961–1990 er gitt i tabellen nedenfor.

## Jernbane
Solørbanen åpnet fra Kongsvinger til Flisa i 1893, og i 1910 ble den forlenget videre mot Elverum. Jernbanen mistet etterhvert sin betydning som kommunikasjonsmiddel i området, og i 1990 ble all persontrafikk på banen nedlagt. I Grue kommune står fortsatt stasjonsbygningene på Grinder, Kirkenær og Namnå. Derimot er det få rester etter de småholdeplassene som i sin tid lå langs banen.

## Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Kirkenær sentrum. Fra 2003 har Kirkenær sentrum gjennomgått en stedsutvikling som har foregått i flere byggetrinn, hvor det blant annet er bygget en ny miljøgate. Kommunens tusenårstrær er plantet ved alle skolene, 5 barneskoler og 1 ungdomsskole, ved aldershjemmet og ved begge kirkene i kommunen.

## Politikk
Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Grue.

### Kommunestyrevalget 2023

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kommunefakta Grue - Statistisk sentralbyrå 
*  Kultur i Grue på kart fra Kulturnett.no
Løten

**Løten** er et tettsted og en kommune på Hedmarken i Innlandet fylke. Kommunen grenser til Hamar i vest, Åmot i nord, Elverum i øst, Våler i sørøst og Stange i sørvest.

Navnet kommer fra gammelnorsk *Lautin*. Ordet er en kombinasjon av *laut* og *vin*, hvor *laut* betyr en fordypning i bakken og *vin* betyr eng. Navnet ble skrevet *Løiten* inntil 1917, og derfor brukes denne skriveformen på den kjente Løiten Linie.


Fil:Loeten church.jpg|Tidligere var kommunesenteret i Løten nær kirken.
Fil:Loeten railway station front.jpg|Etter at Rørosbanen åpnet, ble Løten en stasjonsby.
Fil:Løten 0415-00663.jpg|Løten sentrum og stasjon 1951, Tingberg i forgrunnen.


## Geografi og klima
Kommunen er nokså langstrakt i nord-sydretning. Riksvei 25 og riksvei 3 samt jernbanen mellom Hamar og Elverum krysser kommunen omtrent midt på. Kommunens største innsjø Rokosjøen ligger i skogområdet sørøst for kommunesenteret. Mot nord strekker Løiten allmenning seg innover Hedmarksvidda. Her finner vi utfartsstedet Budor med gjestegård, hyttegrend og alpinanlegg. Kommunens høyeste topp Gitvola (852 moh.) finnes helt i nord på grensa mot Åmot kommune.

Løten har innlandsklima med relativt lite nedbør, kalde vintrer, varme somrer og betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.

## Tettsteder
Folketall per .
*Løten, 
*Løiten Brænderi (Brenneriroa), 
*Ådalsbruk,  

## Næringsliv
Løiten Brænderi, som ble opprettet i 1855, har bidratt til å gjøre Løten kjent. Akevittproduksjonen ble overtatt av Vinmonopolet i 1927, men råspritproduksjonen fortsatte fram til 1990-årene. Den tradisjonsrike Løiten-akevitten produseres i dag av Arcus AS.

## Historie
Arkeologiske funn går tilbake til yngre steinalder, og merovingertiden. Løten kirke er fra 1200-tallet.

Da jernbanen ble åpnet i 1862 ble Løten stasjon det nye senteret for handel og administrasjon.

### Sammenslåing med Hamar
I desember 1989 foreslo Buvik-utvalget at Løten skulle slås sammen med Hamar, Vang i Hedmark og en del av Ringsaker. I en folkeavstemning avholdt i april 1990 sa 97,4% av de fremmøtte nei til storkommune. 72% av kommunens innbyggere møtte opp. I et folkemøte 8. januar 1991 med Stortingets kommunalkomite i Løtenhallen møtte 3&nbsp;000 opp for å si sin mening.
Det var til slutt Stortinget som avgjorde. Det var en stor intern drakamp i Høyre, som endte med at partiet fristilte sine representanter. 14. februar 1991 ble det klart at Løten ikke ble inkludert i storkommunen, med 72 stemmer mot 70. 20 av Høyres representanter stemte mot regjeringens forslag.

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Løten.

### Kommunestyrevalget 2023

## Kultur
### Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Arena Løten.

## Ordførere
:*Se [[Liste over ordførere i Løten]]*.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kommunefakta Løten - Statistisk sentalbyrå 
*  Klevfos Industrimuseum 
*  Løiten Brænderi
*  Galleri Munch 
*  Glassdesign galleri
*  Kultur i Løten på kart fra Kulturnett.no
*  Løten kommune, biblioteket
Stange

**Stange** er en kommune liggende på østsiden av Mjøsa i Innlandet. I nord grenser den mot Hamar og Løten, i øst mot Våler og Åsnes, i sør mot Nord-Odal og Eidsvoll. I Mjøsa grenser Stange mot Ringsaker, Østre Toten og Eidsvoll.
 
Stange er blant de største jordbrukskommunene i Innlandet. Norges eldste landbruksskole, Jønsberg videregående skole, ligger her.

## Geografi og klima
De tettest befolkede områdene er nord og vest i kommunen. Her er terrenget relativt slakt med god dyrkingsjord. I sør reiser landskapet seg høyere opp fra Mjøsa, til mer skogkledde åser mot øst. Kommunens høyeste punkt er Søndre Fjellsjøhøgda (642,63 moh.), nær grensa mot Våler, Åsnes og Nord-Odal kommuner.

Stange har innlandsklima med relativt lite nedbør, kalde vintrer, varme somrer og betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.

Stange har norgesrekorden for høyeste målte temperatur i august. På Staur forsøksgård ble det målt 35,0 grader 6. august 1975. Dette er også varmerekord for Innlandet fylke.

## Historie
Stange formannskapsdistrikt ble etablert i 1837 og utgjorde Mjøsas østre bredd fra Hamar i nord til Eidsvoll og Nord-Odal i syd. I 1964 ble Romedal kommune med større areal, sammenslått med Stange. som etter det omfattet grensene mot Løten og Våler kommune.

### Navn
Bygda gikk i vikingtiden og middelalderen under navnet **Skaun** (må ikke forveksles med kommunen av samme navn i Trøndelag), på grunn av dens store skoger. Etter byggingen av Stange kirke, oppført på grunnen til en av Stangegårdene omkring 1250, ble bygda kalt Stange.

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Stange.

### Kommunestyrevalget 2023

## Tettsteder
Folketall per 1. januar .
* Ottestad (Bekkelaget), 
* Stange sentrum (Stangebyen),  
* Ilseng, 
* Romedal sentrum, 
* Gata, 
* Tangen, 
* Sørbygdafeltet,  (Starhellinga)

## Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Stange kirke som er et middelalderbygg fra ca. 1250.

## Severdigheter
* Tangen Dyrepark
* Norsk Motor-Historisk Museum
* Norsk utvandrermuseum
* Kulturhus Fredheim
* Kulturminner i Stange
* Mostu skole
* Atlungstad Brenneri
* Lalumsvangen setermuseum

## Kultur
Stange har en ganske utbredt kultur, av det mest kjente er Kvennstuguteatret, Vællsetrevyen og Wergelandsfesten på Tangen 17. juni.

Kønnbandfestivalen, Ingeborgdagene og Tangen rockefestival er andre store begivenheter.

## Litteratur
* 
* 

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kommunefakta Stange - Statistisk sentralbyrå
*  Lalumsvangen
*  Kvennstuguteatret 
*  De er klare for Kønnband" 
*  Tangen rockefestival 
*  Wergelandsfesten
Åmot

**Åmot** er en kommune i Østerdalen i Innlandet. Den grenser i nord til Rendalen, i øst til Trysil, i sør til Elverum, i sørvest til Løten, Hamar og Ringsaker, og i vest til Stor-Elvdal. Kommunen har fått navnet Åmot («åmøte») fordi de to elvene Glomma og Rena møtes her. Åmot har 4 skoler: Åmot ungdomsskole og Rena Barneskole som ligger på kommunesenteret Rena samt Deset Oppvekstsenter og Osen Oppvekstsenter som ligger henholdsvis på Deset og Osen.

## Geografi

### Klima

Åmot har innlandsklima med relativt lite nedbør, kalde vintrer, varme somrer og betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.

Det har (med enkelte avbrudd) blitt drevet meteorologiske målinger i regi av met.no i Åmot fra 1873. Høyeste og laveste offisielt registrerte temperaturer i kommunen er henholdsvis 34,0 grader 19. juni 1970 på Haugedalen målestasjon og −41,9 grader 23. desember 1915 på Rena.

## Politikk

Se også utfyllende artikkel: Kommunestyrevalg i Åmot.

### Kommunestyrevalget 2023

## Kultur

### Tusenårssted

Kommunens tusenårssted er Nesvangen, ei slette hvor Renaelva og Glåma møtes, åmøtet. Åmøtet er opprinnelsen til navnet på kommunen. Det var et naturlig valg med bakgrunn i stedets betydning som trafikknutepunkt opp gjennom historien, med Pilegrimsskjæret som et viktig landemerke. Det er også mulig at vangen kan ha vært en samlingsplass og kultsted i førkristen tid, og er idag en samlingsplass for formelle og uformelle anledninger. 

I tillegg til planting av tusenårstre på Nesvangen ble det gravet ned et metallskrin på Kulturminnedagen i 2000 som inneholdt blant annet kommuneplanen, aviser, mynter, tegninger fra barn på skolene og programmet fra 2000-årshelgen. Skrinet ble laget av Ragnar Pedersen og Yngve Halvorsens bilverksted på Rena Karton. 
 
Det ble også plantet tusenårstrær ved Skysstasjonen på Rena og i hagen på Sans Souci som den gang huset Frivillighetssentralen på Rena. I tillegg ble det plantet tusenårstrær i tettstedene Osen og Deset. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Kommunefakta Åmot (Innlandet) - Statistisk sentralbyrå