open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hub

:*Se [[Hub (datanettverk)]] for nettverksknutepunktet med samme navn.*

**Hub** er det engelske ordet for *[[Nav (hjul)|nav]]* og brukes innen luftfarten om sentrale lufthavner som brukes til å konsentrere og fordele rutetrafikken. Knutepunkt er et dekkende, generelt norsk ord for det samme. For flyselskapene er den grunnleggende tanken bak hub-filosofien, eller knutepunkt-filosofien, om man vil, å bevare mest mulig av trafikken på egne eller samarbeidende selskaps vinger av bedriftsøkonomiske hensyn.

Det ideelle for en passasjer er nonstop forbindelse til bestemmelsesstedet. Dersom dette ikke er mulig, er nest beste alternativ direkte onestop, dvs forbindelse med én kort mellomlanding før samme fly går videre. Dernest følger onestop, dvs forbindelse med flybytte, ofte via en større hub.

Innenriks i Norge er Oslo lufthavn, Gardermoen den viktigste "hubben" eller knutepunktet. Via denne flyplassen får passasjerer nonstop eller onestop forbindelser til de fleste lufthavner i landet samt viktige "hubber" i utlandet.

I Skandinavia og for SAS er København Lufthavn, Kastrup den viktigste "hubben". Konsekvensen er at Kastrup også blir viktig for andre flyselskap for å fange opp trafikk til og fra skandinaviske destinasjoner.

København Lufthavn Kastrup har forbindelser til 119 destinasjoner. 17,7 mill. passasjerer årlig. Forbindelser til 10 innenlandske destinasjoner, 109 utland, hvorav 20 interkontinentale.

Stockholm Arlanda Airport har forbindelser til 154 destinasjoner. 15,1 mill. passasjerer årlig. 118 utenlandske og 36 innenriks. 10 millioner passasjerer reiser til utlandet, 5 millioner innenriks.

Oslo lufthavn, Gardermoen har forbindelser til 84 destinasjoner, 60 utenlandske og 24 innenlands.

Til sammenlikning har verdens travleste internasjonalt lufthavn, London Heathrow, forbindelse til 170 destinasjoner og 63 mill. passasjerer årlig.
Oksskolten

**Oksskolten** (sørsamisk: *Uktsiesnjurhtjien åejjie*) er et fjell i Hemnes kommune i Nordland. Fjellet ligger i Okstindmassivet mellom Korgen i vest, Spjeltfjelldalen i øst og Røssvatnet i sør. Det har en høyde på  meter over havet og er det høyeste fjellet i Nord-Norge. 
Oksskolten er et av de fem fjellene i Skandinavia som har primærfaktor over  meter og sekundærfaktor over 100 kilometer.

## Rute til toppen

For å komme seg til Oksskolten kan man starte ved Kjennsvasshytta. Der finner man sti opp til Austre Okstindbreen. Denne delen er relativt bratt, men lett å gå. Deretter må man krysse breen og her bør man enten være vant med breer eller ha med seg fører. Uansett må man gå med stegjern og helst i taulag. Selv om breer er farlige, er Austre Okstindbreen en relativt grei bre når snøen er smeltet. Det er enkelte sprekker, men når man går på blåisen ser man disse lett. Å komme seg på og av breen har vist seg til å være mer problemfylt enn selve kryssingen da det ikke overalt er trygge isbruer fra breen over til berget. Etter breen er det bratte berg noen hundre meter. Her er det ikke oppmerket sti. Når man kommer opp på platået, tar man til høyre mot skolten. Deretter er det klatring i steinur opp til øverste platå. Siste delen er plankekjøring mot det aller høyeste punktet.

En annen og mindre brukt rute til toppen går via nordøstryggen, som man kommer til ved å ta til venstre ved platået over breen. Denne ruten er mer krevende og forutsetter nødvendig sikringsutstyr samt erfaring med fjellklatring og ferdsel på snødekt bre.

## Se også
* Liste over fjell i Skandinavia

## Fotnoter



## Referanser




## Litteratur
* Dag Brygfjell og Per Jomar Hoel: *Okstindan – Nord-Norges tak*, Korgen 2010, 

## Eksterne lenker
* Bestig Oksskolten i sommer hos VG Nett Reise
God Save the King/Queen

«**God Save the King/Queen**» er *de facto* nasjonalsangen i Storbritannia og en rekke andre stater.

## Historikk
 
Avhengig av om det er en konge eller dronning som regjerer bruker man «God Save the King» eller «God Save the Queen».

Den ble første gang fremført i London i 1745, og ble nasjonalsang på begynnelsen av 1800-tallet. Det finnes ikke én offisiell versjon, og teksten har variert gjennom tidene.

Melodiens komponist er ukjent, men den engelske komponisten John Bull har noen ganger vært nevnt som opphavsmann.

I Norge brukes melodien i Kongesangen. Tysklands keiserhymne «Heil dir im Siegerkranz» fra 1871 til 1918                                         var basert på den britiske og brukte samme melodi. Liechtensteins nasjonalsang «Oben am jungen Rhein» bruker også melodien, og i Sveits kalles den «Rufst du, mein Vaterland». I USA brukes melodien til den patriotiske sangen «My Country, 'Tis of Thee». Russland brukte fra 1816 til 1833 melodien i keiserhymnen «Russernes bønn» (Молитва Русскаго народа).

I 1745 hadde sangen også et vers som omhandlet invasjonen av England i denne perioden:

Dette verset ble fjernet da sangen ble tatt opp som nasjonalsang.

Normalt synges kun første vers, av og til vers en og tre.

Det britiske rockebandet Queen pleide å fremføre *God Save the Queen* som siste sang på sine konserter. Queens studioversjon er å finne på albumet *[[A Night at the Opera (plate)|A Night at the Opera]]*, mens liveversjoner finnes på *[[Live Killers]]*, *[[Live Magic]]*, *[[Live at Wembley '86]]* og *[[Queen on Fire - Live at the Bowl|Live at the Bowl]]*. Gitarist i Queen, Brian May, fremførte sangen under dronning Elisabeth IIs 50&nbsp;årsjubileum som dronning, fra taket på Buckingham Palace.

Også punkbandet Sex Pistols fra 1970-tallet har lånt tittelen fra sangen, for å så gjøre om sangen til en fornærmende tekst mot dronningen. En stund var sangen ulovlig i Storbritannia.

Publikummet til enkelte engelske fotballklubber synger sangen som *God save the Team* for å hylle laget sitt. I teksten byttes altså King/Queen ut med Team, og pronomenene settes i flertallsform. I noen tilfeller endres nestsiste linje til "Long to score goals for us", men utover det blir den ikke endret.

## Sangtekst
Sangteksten nedenfor brukes når den regjerende monarken er en konge. Dersom den regjerende monarken er en dronning, erstattes ordet «» med «», hankjønnspronomenene («//») byttes med hunkjønnspronomener («//her»), og i siste vers byttes «father» med «mother» og «prince» med «princess».

## Se også
* Rule, Britannia!

## Eksterne lenker
* 
*
Glomfjord

**Glomfjord** (pitesamisk: *Klubmávuodna*) er et tettsted og et industristed i Meløy kommune i Nordland. Tettstedet ligger innerst i den 18 kilometer lange Glomfjorden, nord for Svartisen, og er omgitt av høye og bratte fjell som Sfinxen, Selstadtinden, Reben og Glomsteet. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar . Fylkesvei 17, også kalt "Kystriksvegen", passerer Glomfjord før den går gjennom Svartistunnelen og sørover langs den nasjonale turistvegen mellom Bodø og Steinkjer. Statkraft har også betydelig virksomhet innenfor kraftproduksjon og forvaltning.

I Glomfjord finnes en rekke produksjonsbedrifter og tjenestetilbydere, deriblant Yara (mineralgjødsel), Industrivisualisering AS, Bilfinger Industrial Services, SINTEF Norlab, Terje Halsan AS, Mowi Norway og Meløy BedriftsService. Renewable Energy Corporation (REC) produserte silisiumswafere for bruk i solceller fram til produksjonen ble nedlagt i 2011. Selskapet Norwegian Crystals gjenopptok produksjonen av silisiumprodukter i RECs tidligere lokaler i 2013, men produserte da kun halvfabrikata (silisiumblokker). Selskapet hadde 70 ansatte og gikk konkurs i 2023.

Glomfjord har et rikt kulturliv med kino, sangglade damer i MeSDameS, og Glomfjord Idrettslag, som har forskjellige idrettslige tilbud. Glomfjord alpinsenter er blant Nordlands største skianlegg. Fykantrappa på 1129 trinn er en snarvei opp på fjellet Nedre Naver. 

Glomfjord kirke sto ferdig i 1957. Meløy kulturhus ble bygget i 1987. Meløy svømmebasseng ligger i Glomfjord.

## Historie
### Operasjon Muskedunder
I september 1942 var Glomfjord Kraftverk arena for sabotasjeaksjonen Operasjon Muskedunder (Glomfjordraidet). Tolv kommandosoldater fra England, Canada og Norge ble satt i land fra en fransk ubåt, «Junon», i Bjærangen. Soldatene tok seg over fjellet og utførte en sabotasjeaksjon mot Glomfjord Kraftverks turbinhall og rørgate. Etter aksjonen ga okkupasjonsmakten opp utbyggingen av aluminiumsverket i Glomfjord. Av gruppen på tolv sabotører ble hele åtte tatt av tyskerne like etter aksjonen. 

Bare fire av de tolv kommandosoldatene kom seg over fjellet til Sverige. Sju av de arresterte ble sendt til Tyskland, hvor de først var internert i Colditz før de ble sendt til Sachsenhausen og henrettet ved nakkeskudd 23. oktober 1942. Linge-karer var med, Erling Magnus Djupdræt og Sverre Granlund. Granlund berget seg mens Djupdræt døde 24. september etter å ha blitt såret av en tysk bajonett i Fykan-hytta. 

En bauta over aksjonen ble avduket ved kraftstasjonen i 1995.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Engelsk nettside om Operasjon Muskedunder
* Yaras nettsider om Glomfjord fabrikker
* Meløy kommunes nettsider om kulturhuset i Glomfjord
Stabssersjant

**Stabssersjant** er en militær befalsgrad i Hæren og Luftforsvaret. Graden tilsvarer flotiljemester i Sjøforsvaret.

## Historikk i Norge

Stabssersjant fantes tidligere i Hæren og Luftforsvaret. Det var den høyeste sersjantgrad i Norge såvel som den høyeste underoffisersgrad. Den befant seg altså mellom oversersjant og offisersgraden fenrik. En stabssersjant var som regel en sersjant, ofte med teknisk bakgrunn, med mange års tjenestetid. Distinksjonen var tre vinkler med en vannrett stripe og krone over, og tilsvarte flaggkvartermester i Sjøforsvaret.

Gradene oversersjant og stabssersjant opphørte 1. juli 1975 og befalet fikk henholdsvis offisersgradene fenrik og løytnant. Hærordningen av 1. januar 1977 gjorde at de eldste av de gamle stabssersjantene fikk kapteins grad.

## Militærordningen fra 1. januar 2016
Stabssersjant ble gjeninnført i Norge i forbindelse med innføringen av den nye ordningen for militært tilsatte Graden ligger på OF5 nivå i NATOs rangsystem og distinksjonen består av tre vinkler med to buer over.

## Stabssersjant (OR-7) i forskjellige land
* Canada: Warrant Officer
* Danmark: Oversergent
*Finland: Fältväbel
* Frankrike: *ingen tilsvarende*
* Nederland: Sergeant-majoor
* Sverige: Fanjunkare
* Tyskland: Hauptfeldwebel
* Storbritannia: Staff Sergeant / Colour Sergeant
* USA: Sergeant First Class (Army), Master Sergeant (Airforce)

## Se også
* Militære grader i Norge

## Referanser
Vibeke Skofterud

**Vibeke Westbye Skofterud** (1980–2018) var en norsk langrennsløper fra Slitu i Eidsberg kommune i Østfold som representerte Slitu IF og Team Centric. Hun ble olympisk mester i stafett i 2010 og verdensmester i stafett i 2005 og 2011. I 2012 vant hun og satte ny rekord i kvinneklassen i Vasaloppet. Hun ble norsk mester i sprint i 2002.

Skofterud omkom i en vannscooterulykke 29. juli 2018.

## Karriere
I 2000 gikk Skofterud på det norske laget som tok VM-gull i lagtempo på rulleski.

Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd i sesongen 2001/2002 og tok flere pallplasseringer i verdenscuprenn. Den første kom 8. desember 2001 på 5&nbsp;km klassisk i Cogne. Hun var nummer to i verdenscupen før julen 2007, men på grunn av helseproblemer måtte hun avslutte sesongen i midten av februar 2008.

Hun fikk niendeplass sammenlagt i Tour de Ski 2006/07.

Hun ble olympisk mester i 4 × 5 km stafett i OL 2010 i Vancouver. Hun gikk første etappe på det norske laget som ellers bestod av Therese Johaug, Kristin Størmer Steira og Marit Bjørgen. Dette laget ble også verdensmestre i Oslo året etter.

I 2012 vant hun Vasaloppet og satte ny løyperekord i kvinneklassen med 4.08,24. Laila Kveli tok sølvet og sikret dobbelt norsk. Dette var første gangen en norsk kvinne vant Vasaloppet etter at det ble en offisiell kvinneklasse i 1997. Jörgen Brink satte ny løyperekord i herreklassen og mottok en Volkswagen Tiguan TSI 160 i premie. Skofterud fikk derimot kun blomster. Etter løpet ble det fra flere hold rettet kritikk mot arrangøren og sponsor Volkswagen for ikke å tilby en lik premie i kvinneklassen. Volkswagen hadde opprinnelig en avtale med arrangøren om å belønne en eventuell rekord i herreklassen, samt en tilsvarende avtale for kvinneløpet Tjejvasan. Kritikken førte til at Volkswagen ga henne en bil i premie. I mellomtiden hadde hun allerede mottatt en bil i bonus av sin personlige bilsponsor, BMW.

15. januar 2014 fortalte Skofterud at hun gav seg som landslagsløper etter en lengre tyngre periode, og at hun i stedet ville satse videre på langløp.

18. august 2015 kunngjorde Skofterud at hun gav seg som langrennsløper på toppnivå.

I november 2015 begynte Skofterud som ekspertkommentator for Eurosport. Hun var også med som reporter under Discoverys sendinger fra Vinter-OL i Pyeongchang i 2018.

I 2016 nådde Skofterud finalen i NRKs reality-serie *[[Mesternes Mester]]*, men måtte gi tapt for landeveissyklist Thor Hushovd. Frikjører Andreas Håtveit kom på andreplass.

## Dødsfall
Skofterud ble meldt savnet da hun ikke kom tilbake til hytta hvor kjæresten Marit Stenshorne ventet natt til 29. juli 2018. Hun ble funnet død samme formiddag etter å ha forulykket i en vannscooterulykke på øya St.&nbsp;Helena i Hovekilen på Tromøy utenfor Arendal. Hun var påvirket av alkohol da hun krasjet.

Skofterud ble gravlagt fra Eidsberg kirke i Østfold 9. august 2018.

## Resultatoversikt
### Verdenscupen i langrenn

## Referanser




## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* Slik var Vibeke Skofteruds liv hos NRK
Jussi Björling

**Johan Jonatan «Jussi» Björling** (1911–1960) var en svensk tenorsanger, betraktet som en av 1900-tallets fremste operasangere. Han ble utnevnt som hovsångare i 1944 og tildelt *[[Litteris et Artibus]]* i 1945.

## Bakgrunn
Sammen med brødrene Olle og Gösta fikk han sangundervisning av faren, sangeren David Björling. Jussi debuterte da han var fem år gammel, og sammen med brødrene og faren turnerte han i Sverige og USA som *Björlingkvartetten*. 

## Karriere
19 år gammel gjorde Björling sin debut på Stockholmsoperaen. Samme år ble han tatt opp på Kungliga Musikaliska Akademiens konservatorium i Stockholm, hvor han hadde John Forsell og Tullio Voghera som lærere.

Han var deretter tilknyttet Stockholmsoperaen i årene 1930–39.

Flere suksessrike opptredener gjorde at han fikk engasjementer i utlandet, blant annet i Chicago og Buenos Aires. I 1937 debuterte Björling i Carnegie Hall, og året etter i Metropolitan Opera i New York. Han var siden i flere sesonger knyttet til Metropolitan-operaen. Han var på flere besøk i Norge.

Björling ble en av hovedattraksjonene ved Metropolitan i 40- og 50-årene (med et avbrudd under andre verdenskrig). Han sang nesten hver tenorrolle på det franske og italienske repertoaret. På operascenene sang han særlig det italienske repertoaret, og blant hans mest kjente roller var hertugen av Mantova i Giuseppe Verdis *[[Rigoletto]]* og Rodolfo i Giacomo Puccinis *[[La Bohème]]*. 

## Død
 
15. mars 1960 fikk Björling et hjerteinfarkt like før han skulle på scenen i Royal Opera House i London. Han greide å synge denne kvelden, men var sterkt svekket og døde seks måneder senere, 49 år gammel på familiens sommersted på øya Siarö i Stockholms skjærgård da han fikk et nytt infarkt natten til 9. september samme år. Begravelsesseremonien fant sted ti dager senere i Engelbrektskyrkan i Stockholm. Det var direkte fjernsyns- og radio-overføring fra begravelsen. Han er gravlagt i sognet Stora Tuna ved sitt fødested i Dalarna.

## Arven etter Björling

Hans mest kjente innspilling er «O helga natt», som ble sunget inn halvannet år før han døde, og som spilles i radio, på kjøpesentre og i andre sammenhenger hver eneste jul. Mange mener Jussi Björling her har levert den beste versjonen av denne sangen noensinne.

Han hadde et bredt repertoar som omfattet også  romanser og populære sanger. Gjennom sin varme, lyriske tenor og gode foredragevner ble han i sin samtid både en av de største operasangere, men også svært folkekjær, særlig i Norden og USA. Han ble 29. november 1959 tildelt Grammy Award for beste klassiske vokal for albumet *Bjoerling in Opera*.

Jussi Björlingmuseet ble innviet 22. oktober 1994 i Borlänge. Museet ble nedlagt 31. desember 2020.

## Diskografi (singler)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* Jussi Björlingsällskapet
* Jussi Björling Museum  (på svensk og engelsk)
* Jussi Björlingmuseet
Gunde Svan

**Gunde Anders Svan** (født 12. januar 1962) er en svensk tidligere langrennsløper.

## Karriere
Svan vant fire gullmedaljer, én sølvmedalje og én bronsemedalje i OL. I tillegg vant han sju gull, tre sølv og én bronse i VM på ski. I løpet av 1980-tallet vant han verdenscupen sammenlagt fem ganger.

I 1984 ble Gunde Svan tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje og i 1985 ble han tildelt Holmenkollmedaljen. Han fikk også Radiosportens Jerringpris for årets svenske idrettsprestasjon i både 1984 og 1985. De siste årene har Svan arbeidet som programleder på svensk TV, blant annet i *[[Bingolotto]]*.

I 2007 ble Gunde Svan utnevnt til landslagssjef for Sveriges langrennslandslag. Han sluttet som svensk landslagssjef 30. juni 2009.

## Resultater i verdenscupen i langrenn

### Individuelle seire

### Sammenlagtplasseringer

## Se også
* Liste over mestvinnende vinterolympiere
* Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Ribble (elv)

**Ribble** er en elv i grevskapene North Yorkshire og Lancashire i det nordlige England. 

Den starter der to mindre vannveier, Gayle Beck og Cam Back, samles like ved Yorkshires tre topper. Den renner så gjennom Settle, Clitheroe og Preston, før den renner ut i Irskesjøen var Lytham. 

En gangvei, *Ribble Way*, er anlagt langs store deler av elven.

Ribble markerte kongedømmet Mercias nordgrense, og i Domesday Book (1086) er den nordgrense for grevskapet Cheshire. 

## Eksterne lenker
*
Berge Østenstad

**Berge Østenstad** (født **Christiansen**; 1964) er en norsk sjakkspiller. Han ble i 2003 – som den sjette norske gjennom tidene – utnevnt til Stormester i sjakk (GM). Med åtte seire er han den spilleren som har blitt norgesmester (vunnet eliteklassen) flest ganger. Seirene var i 1984, 1990, 1994, 1997, 1999, 2003, 2004 og 2011.

Østenstads høyeste FIDE-rating er 2506, oppnådd i oktober 2004, og rating per april 2009 er 2482.

Østenstad har deltatt 3 ganger på det norske landslaget i sjakk-OL (lag-VM i sjakk), i årene 1984, 1990 og 2004. Han har et samlet resultat på 10 seire, 9 remis og 10 tap, 14,5 poeng på 29 parti, 50,0 %.

Østenstad spiller for Asker sjakklubb.

## Kilder
* Victor Hansen "Vår neste stormester", Norsk sjakkblad nr. 1 2003, side 4
* Øystein Brekke: Norges sjakkforbund 75 år 1914-1989, Norges Sjakkforbund 1989, 
* Olimpbase, database over sjakk-olympiader mv

## Eksterne lenker
* 
* Berge Østenstads sjakkpartier i Norge hos NorBase 
* Omtale av Berge Østenstad på stormester Rune Djurhuus' sjakksider
HK

**HK** og **Hk** kan vise til:

* Hongkong – en region i Kina, i blant forkortet HK
* .hk — Hong-Kongs toppdomene i internettadresser 
* HK$ — valutaen Hongkongdollar

* **HK**, forkortelse som inngår i flere håndballklubber (f.eks. Tromsø HK) 
* Hovedkvarter – forkortet HK, på engelsk forkortet HQ
* Hestekraft – en eldre enhet for effekt
* Handel og Kontor i Norge – et norsk fagforbund
* **HK-nytt** medlemsavis for Handel og Kontor i Norge
* Helgeland Kraft norsk energiselskap 
* Handknattleiksfélag Kópavogs – et fotballag fra Island
* Heckler & Koch – en tysk våpenprodusent
* Hurtigskytende kanon – en eldre forkortelse for det som i dag kalles maskinkanon
* HK (butikkjede) – en tidligere butikkjede i Norge
* HK Reklamebyrå, et reklamebyrå i Trondheim  
* *H**k*, Sobolev-rom i matematikken 
* HK-dir, forkortelse for Direktoratet for høyere utdanning og kompetanse
Ribble

**Ribble** kan vise til:

*Ribble (elv) &ndash; ei elv i Lancashire i Nordvest-England
*Ribble &ndash; et område i Lancashire i England
**South Ribble &ndash; et distrikt i Ribble, Lancashire
**Ribble Valley &ndash; et distrikt i Ribble, Lancashire
Tveit

**Tveit** er en bydel og et tettsted i Kristiansand kommune i Agder. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar , og ligger omtrent 18 kilometer nordøst for kommunesenteret Kristiansand. Kristiansand lufthavn, Kjevik og Luftforsvarets skolesenter Kjevik ligger i bydelen Tveit. Tveit har eget bygdemuseum på Knarestad.

Tveit var selvstendig kommune fra 1837 til 1964. Fra 1. januar 1965 ble Tveit, Oddernes og Randesund kommuner slått sammen med Kristiansand. Den nye storkommunen har navnet Kristiansand.

Tveit var et eget prestegjeld under Kristiansand domprosti. Tveit kirke er en steinkirke fra 1100-tallet.

Navnet kommer av norrønt tveit for utskilt jorde, eller ryddet jordområde.

## Personer
Flypioneren Bernt Balchen ble født i Tveit. Den tidligere amerikanske visepresidenten Hubert H. Humphrey hadde sine aner i Tveit og det står en minneplate om Humpreys besøk ved Tveit kirke.

## Gårder
*Boen Bruk, også kjent som Boen Parkett har sitt tilholdssted på Boen, helt øverst i Tveit. Til Boen Bruk hører også Boen Gård, en av de få lystgårdene som fremdeles er igjen i Kristiansand. Laksefisket i Topdalselva er spesielt godt på Boen Gård.
*Marcus Gjøe Rosenkrantz ble født på gården Vigvold i «Tvejd ved Christianssand».
*Drangsholt er en grensebygd i Tveit og er delt mellom Kristiansand og Birkenes.

## Befolkningsutvikling
*2004: 2 831 personer 
*1964: 2 725 personer 
*1951: 1 825 personer 
*1900: 1 775 personer på 323 gårder 
*1865: 1 471 personer på 267 gårder 
*1801: 1 982 personer på 113 gårder

## Skrivemåter
*1900: Tveid 
*1865: Thvet 
*1801: Tved

## Administrativ inndeling
Etter den offisielle, administrative inndelingen av Kristiansand består Tveit av følgende bydeler og grunnkretser:
*Tveit
**Hamresanden
**Kjevik
**Dønnestad
**Ryen
**Tveit-Solsletta
**Boen-Drangsholt
**Foss

## Se også
* Tveit (navn), om etternavnet Tveit.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tveit I
* Tveit Skisenter
* Tveit Historielag
Uschi Disl

**Ursula «Uschi» Disl** (født 15. november 1970) er en tysk tidligere skiskytter som fikk sitt internasjonale gjennombrudd i verdenscupen 1990/91.

## Karriere
Disl var med på Tysklands stafettlag som tok OL-sølv i Albertville i 1992. Også i de etterfølgende olympiske vinterlekene har medaljehøsten vært god:

* Lillehammer 1994: Sølv (15 km), bronse (stafett)
* Nagano 1998: Gull (stafett), sølv (sprint), bronse (15 km)
* Salt Lake City 2002: Gull (stafett), sølv (sprint)
* Torino 2006: Bronse på 12,5 km fellesstart (vraket på stafettlaget)

På OL-sprinten 1998 var hun bare 0,7 sekunder fra gullet.

Uschi Disl ga seg etter OL-sesongen 2006, og endte på ni medaljer i totalt fem OL hvorav to gull, fire sølv og tre bronse. Videre har hun vunnet 30 enkeltseire i verdenscupen, og har tre andre- og tredjeplasser sammenlagt.

Uschi vant sine første individuelle gullmedaljer i internasjonale mesterskap under VM 2005 i Hochfilzen, da hun innledet mesterskapet ved å vinne både sprinten og jaktstarten. Hun har tatt seks medaljer individuelt i verdensmesterskapene og 19 totalt, som er flest av alle på kvinnesiden (foran Olena Zubrilova med 17).

## Seire i verdenscupen i skiskyting
#### Individuelle seire

#### Stafettseire

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Penn (Buckinghamshire)

**Penn** er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Chiltern i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire, England, omkring 5 km nordvest for Beaconsfield og 6 km øst for High Wycombe. Den dekker et areal på omkring 16 km². I henhold til folketellingen i 2011 bor det 3961 innbyggere i landsbyen.

## Historie
Navnet er opprinnelig brytonisk og betyr «høyde»; landsbyen ligger på et høydedrag i Chiltern Hills, og fra tårnet i Treenighetskirken i Penn skal det være mulig å se inn i åtte grevskap på en klar dag. 

Det største godset i Penn er Segraves Manor, som tilhørte adelsfamilien Penn. Sybil Penn var amme for kong Edvard VI og dronning Elisabeth I. William Penn, som delstaten Pennsylvania er oppkalt etter, kommer også fra denne familien. I 1735 døde Roger Penn uten mannlige arvinger, og godset gikk derfor over til hans søster, som var gift med lord Curzon.

En liten husklynge, Penn Street, ligger omkring 1 1⁄2 km fra hovedlandsbyen. 

Flere av husene er kjøpt opp av forretningsmenn fra London, da stedet ligger nær veier inn til hovedstaden slik at det er mulig å pendle fra Penn.

Urnen til Donald Duart Maclean, som spionerte for Sovjetunionen under og etter andre verdenskrig, og senere ble oberst i KGB, ble satt ned på kirkegården i Penn i 1983.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
*Penn and Tyler's Green Community and Village, samfunnsnettsted drevet av lokale med nyheter, hendelser, foto og kart.
*Penn and Tyler's Green Independent Village
*Penn Street
Om den kristne frihet

***Om den kristne frihet*** eller ***Om et kristenmenneskes frihet*** *(tysk: Von der Freiheit eines Christenmenschen)* er det siste av de tre programmatiske skrifter som Martin Luther forfattet i  1520, etter at han sommeren det året hadde fått vite at pave Leo X i bullen Exurge Domine truet ham med ekskommunikasjon såfremt han ikke trakk tilbake en rekke lærestandpunkter han hadde inntatt.  

I stedet utviklet han sin lære ytterligere og skjerpet selv tonen i sin kontrovers med kirkens ledere. Hans tre programmatiske skrifter er *[[Skriftet til den kristne adel]]* (august 1520), *[[Om kirkens babylonske fangenskap]]* (oktober 1520) og *Om den kristne frihet* (november 1520) 

Det tredje skriftet retter Luther på tysk til byfogden i Zwickau, Hieronymus Mehlpfordt. Men i et ledsagende brev til paven, med en latinsk utgave av samme skriv, skriver han at han dediserer det til nettopp pave Leo X. I dette følgebrevet fremgår det at skriftet er beregnet på alle kristne, altså ikke spesielt til geistligheten, og er ment som en sammenfatning av det åndelige kristne liv *(summa ... vitae christianae)*.

Skriftet *Om et kristenmenneskes frihet*, som kom i november 1520, utvikler de to læresetningene at et kristenmenneske *ved troen* er en fri herre over alle ting og ikke undergitt noen, men samtidig *ved kjærligheten* en tjener som er alle og enhver undergitt. Ved troen forenes menneskets sjel med Kristus, likesom en brud forenes med sin brudgom. Derved blir de felles om alt. Slik mottar den troende Kristi rettferdighet og blir derved en fri herre over alle ting: Med sitt legeme lever mennesket her på jorden blant andre mennesker, og dets tro må derfor ytre seg i tjenende kjærlighet mot nesten. Det er ikke gode gjerninger som gjør noen til et godt menneske – det er det gode menneske som gjør gode gjerninger. Personen må først være from og god for at gjerningene skal bli gode, likesom Kristus sier at treet må være godt for at fruktene kan være gode.

## Norske utgaver
* I: *Verker i utvalg*; bd 2. Redigert av Inge Lønning og Tarald Rasmussen. 6 bind. Gyldendal, 1979–83. ISBN 82-05-11584-2 
* I: *Utvalgte tekster*. Utvalg og innledende essay ved Sigurd Hjelde. Bokklubben, 2008. (Verdens Hellige Skrifter; 50) ISBN 978-82-525-6920-9
## Referanser
Likestrøm

**Likestrøm** er ideelt sett en elektrisk strøm som oppviser en konstant strømstyrke og har en uforanderlig strømretning. Betegnelsen brukes som motsetning til *[[vekselstrøm]]*.

I folkelig bruk betyr *strøm* *elektrisitet* generelt og inkluderer *spenning*. I faglig bruk er *strøm* og *spenning* helt forskjellige enheter.

I praksis er elektrisk strøm ofte en blanding av likestrøm og vekselstrøm, og når likestrømsandelen overveier blir strømmen kalt likestrøm. Den har da uforanderlig strømretning, men varierende strømstyrke. Når strømstyrken varierer svært sterkt kalles den pulserende likestrøm. Likestrøm brukes også om en strøm som har en tidvis varierende verdi, men som ellers er konstant over et tidsrom.

Batterier er likespenningskilder og kan derfor produsere likestrøm til en elektrisk ledende last (ofte en motstand eller glødelampe). Likerettere brukes til å danne likestrøm fra en vekselstrømskilde, eller likespenning fra en vekselspenningskilde. Likestrøm i form av HVDC (high voltage direct current) brukes til å transportere strøm over store avstander.

Internasjonalt brukes betegnelsen «DC» (direct current) i motsetning til «AC» for vekselstrøm (alternating current).

## Referanser
Det schmalkaldiske forbund

**Det schmalkaldiske forbund** var en allianse mellom protestantiske riksstender som ble inngått den 27. februar 1531 i Schmalkalden i Tyskland. 

Det schmalkaldiske forbund var en følge av at riksdagen i Augsburg med keiser Karl V avviste det protestantiske bekjennelsesskriftet Confessio Augustana i 1530. For å komme keiserlige tiltak i forkjøpet ble det inngått en allianse mellom landgreve Philipp av Hessen, kurfyrst Johann Fredrik I av Sachsen, hertug Philipp av  Braunschweig-Grubenhagen, hertug Ernst av Braunschweig-Lüneburg, greven av Anhalt-Bernburg, og dessuten tre nedertyske og åtte overtyske riksbyer. Etter at hertug Ulrich av Württemberg hadde gjenerobret sitt land og sluttet seg til forbundet i 1534, steg dets betydning og slagkraft ytterligere.

Ikke bare keiseren, men også utenlandske herskere og paven forhandlet med forbundet. På grunn av krigsfaren fra tyrkisk side så keiseren seg nødsaget til innrømmelser ved religionsfreden i Nürnberg i 1532.

Det var indre splid i forbundet, og i 1541 klarte keiseren å vinne landgreve Philipp av Hessen over på sin side, og noe senere likeså hertug Moritz av Sachsen. 

Da Det schmalkaldiske forbund nå var lammet, bestemte keiseren seg for å løse religionsspørsmålet med makt, og i allianse med paven, Bayern og enkelte protestantiske fyrster førte han Den schmalkaldiske krig (1546/47), og gikk ut som den seirende part. 

## Referanser
Isak Nilssen Botnen

**Isak Nilssen Botnen** (født 1669, død 1759) var en norsk felebygger. Han regnes som den første utvikler av den moderne hardingfela. Han var født på gården Skåro ved fjorden Fyksesund i Kvam i Hardanger, sønn av Nils Eiriksson Øystese og Anna Isaksdatter Skaar, og er derfor også kjent under navnet **Isak Nilssen Skaar**.

Isak Botnen står igjen i dag, sammen med sønnen Trond Isaksen Flatabø, som en av de viktigste felemakerne fra Norge, og var med på å sette i gang en større feleproduksjonsbølge i resten av Norge mot slutten av 1600-tallet. Det skal dog påpekes at det er gjort funn av fele datert tilbake til så tidlig som 1651.

## Fiolinmakeren
### Arbeidet hans
Han lagde feler med varierende antall understrenger, men oftest to. Han lagde også fioliner med opptil seks understrenger, etter en motebølge for mange strenger ellers i Europa. Det finnes fortsatt ca. 15-20 hardingfeler han har bygd. Fiolinene var alle kjent for å være av svært god kvalitet. Botnen hadde for å vane å utstyre felene sine med pent utskårete kvinnehoder på enden av halsen, noe også sønnen Trond Isaksen Flatabø skal ha tatt etter.

Han forstod tidlig at det ikke var særlig mye penger i å bygge feler og selge til fattige bønder. Da han ble introdusert for «ei tyske fela» (vanlig fiolin), begynte han å lage vanlige fioliner også, som ble langt bedre betalt. Den dansk-norske fiolinvirtuosen Johan Henrik Freithoff (1713&ndash;1763) spilte på et instrument Isak Botnen hadde lagd, og snakket meget rosende om verkene hans.

Etter krangel med presten Christoffer Geelmuyden om fiskeretter laget Isak et krusifiks som han hengte opp ved oppgangen til prekestolen i Øystese kirke for at presten skulle minnes på sin uvenn hver gang han besteg prekestolen. Da Øystese fikk ny kirke i 1868 ble krusifikset hengt opp i sakristiet der.

### Fiolinmakerkunsten
Ingen vet hvor han lærte seg kunsten å bygge så gode instrumenter. Ingen fikk heller se på når han satt i stua og arbeidet med ei fele. Han er nevnt i en avisartikkel fra 1766, skrevet anonymt, men antageligvis av prest Iver Meldal fra Voss, hvor det sies at Botnen skal ha lært felemakerkunsten fra skoleholder Lars Klark omkring 1670. Dette anses dog som lite sannsynlig, da Isak bare var ett år gammel. Mye tyder heller på at Isak videreførte en eldre, folkelig norsk feletradisjon.

Det fortelles at sønnen Trond Isaksen Flatabø lærte seg kunsten ved å smugtitte på faren gjennom et kvisthull i taket i time- og dagevis. Først på farens dødsleie fikk sønnen vite oppskriften på den ferniss som var den siste, avgjørende detalj for at instrumentene skulle få sin vakre klang.

## Personlig
Nils Eiriksson Øystese, Isaks far, ble blind på sine gamle dager. Det fortelles at Isak derfor stadig øvde seg i å arbeide med lukkede øyne, i tilfelle han også skulle bli blind på sine eldre dager, og at han etter hvert kunne arbeide med selv de finurligste detaljer på sine instrumenter i stummende mørke.

## Referanser
Sabbat

**Sabbat** (fra hebraisk (שבת), *å opphøre*, og var først brukt i bibelsk sammenheng for den syvende dagen av skapelsen (andre mosebok)) er en religiøs dag for hvile, tilbedelse, fest og/eller aktiviteter innen flere religioner. Sabbaten er stort sett en av de ukentlige hendelsene, og den kobles oftest til lørdag, selv om søndag regnes som den syvende dagen, hviledagen, for mange.

Sabbat har flere betydninger:

*Sabbat (jødisk) er den ukentlige hviledagen i jødedommen, norsk kristen unitarisme, såkalt judaisert kristendom (sabbatarianisme) og hos syvendedagsadventistene.
*Sabbat (wicca) er de åtte årlige festdagene i wicca-tradisjonen.

## Musikk
* Sabbat, et britisk thrash metal-band, stiftet i 1985.
* Sabbat (black metal-band), et japansk black metal-band
* Black Sabbath, et engelsk heavy metal-band
Berkshire

**Berkshire** er et seremonielt grevskap i det sørlige England. Det ligger vest for London, og grenser mot Oxfordshire, Buckinghamshire, Stor-London, Surrey, Wiltshire og Hampshire. I Berkshire finner man blant annet Den hvite hesten fra Uffington.

Det kalles også Det kongelige Berkshire (*Royal Berkshire*), en gammel betegnelse som ble gitt offisiell status så sent som i 1930-årene. Det er et av Englands eldste grevskap, som kan dateres tilbake til Alfred den stores grensedefineringer.

Fram til 1974 hadde Berkshire Abingdon som administrasjonssenter. Dette året ble Vale of White Horse overført til Oxfordshire, Slough ble overført fra Buckinghamshire og Reading ble administrasjonssenter. 1. april 1998 ble det administrative grevskapet Berkshire avskaffet, da alle de seks distriktene ble enhetlige myndigheter (*unitary authorities*).

Fylket er dokumentert ved navn fra 860. I henhold til Asser, en lærd hos kong Alfred den store, har det sitt navn fra en stor skog med buksbomtrær som ble kalt for *Bearroc* (antatt å være et keltisk ord for «ås», «høyde», eller «bakkete»).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Berkshire hos DMOZ
* BBC Berkshire
* Bilder fra Berkshire
Karin Bang

**Karin Bang** (1928–2017) var en norsk forfatter. Hun utgav 18 romaner under eget navn, foruten to kriminalromaner under psevdonymet *Fanny Siwers*. Hun skrev også lyrikk, noveller og barnebøker, og oversatte en rekke romaner fra blant annet engelsk, fransk og svensk.

Hun giftet seg i 1952 med essayisten Aasmund Brynildsen (1917–1974) fra Tjøme, og var 1979–1981 samboer med forfatteren Sigbjørn Hølmebakk (1922–1981).

## Utvalgt bibliografi
* *Nordenvind – Sønnenvind* (1949)
* *Drømmenes bro* (1949)
* *Glemte vinger* (1951)
* *Efter den første dag* (1951), diktsamling
* *Solhymne* (1954), diktsamling
* *Mord i måneskinn* (1956), kriminalroman
* *Seilas med døden* (1960), kriminalroman
* *Thomas og Benedicte* (1961)
* *Fjerne seil : en roman fra seilskutetidens Vestfold* (1962)
* *Auksjonskatalogen* (1963), diktsamling
* *Blåst om babord – !* (1964)
* *Seilersberget* (1966), novellesamling
* *Blues* (1968), (*Lissy Borg; 1*)
* *Soria Moria* (1971), (*Lissy Borg; 2*)
* *Kort opphold* (1972), diktsamling
* *Arv og gjeld, trilogi* (1973–79)
* *Fugl blå* *: en gammeldags roman* (1975)
* *Værutsikter* (1977), kommentarer
* *Jutøy 1 : Havet ble blod* (1978) 
* *Ingebjørg* (1980)
* *Jutøy. Jag etter vind* (1981)
* *Løveporten* (1983)
* *Av bokormenes liv* (1985), selvbiografisk roman
* *Har dukkene sjel?* (1985), antologi 
* *Lotte på loftet* (1992), illustrert barnebok
* *Katten på sjørøverøya* (1994), illustrert barnebok
* *Familien på Gidske* (2013)

## Priser
* Riksmålsforbundets litteraturpris (1966)
* Norsk kulturråds Leserprisen (1968)
* Aschehougprisen (1976) 
* Vestfold fylkeskommunes Kunstnerpris (1982) 
* Gyldendals legat (1984) 
* Kultur- og kirkedepartementets billedbokpris for barne- og undomslitteratur 1994, for *Katten på sjørøverøya* (sammen med Per Dybvig)

## Referanser


## Eksterne lenker
*  Fyldig presentasjon 
*  Karin Bang hos Norsk oversetterleksikon
Berkshire (andre betydninger)

**[[Berkshire]]** kan vise til:

*I Storbritannia
**Grevskapet Berkshire i England
**Royal Berkshire Regiment (Berkshire Regiment) tidligere infanteriregiment (1881-1959) 

*I USA
**Berkshire, New York
**Berkshire, Vermont
**Berkshire, Massachusetts
**Berkshirefjellene, en fjellkjede i Massachusetts og New York

*Annet
**Berkshire Hathaway – amerikansk investeringsselskap
**Berkshire (lokomotiv), et damplokomotiv som også kalles Kanawha
**Berkshiregris. en britisk griserase
Roy Roberts

**Roy Roberts** er et pseudonym brukt av forfatteren og barnelegen Alex Brinchmann for hans kriminalromaner.

## Bøker utgitt under pseudonymet Roy Roberts
**Bengt Bondes hemmelighet* &ndash; kriminalroman (1927)
**Mysteriet Steegener* &ndash; kriminalroman (1927)
**Hevneren* &ndash; kriminalroman (1928)
**Krebseklubben* &ndash; kriminalroman (1929)
**Det levende portrett* &ndash; kriminalroman (1930)
**Mann i gul frakk* &ndash; kriminalroman (1946) 
**Skudd i ruten* &ndash; kriminalroman (1947) 
**Elevatorsjakten* &ndash; kriminalroman (1955) 
**Kiosken ved Grand* &ndash; kriminalroman (1971)
Murder Ballads

***Murder Ballads*** er et studioalbum av Nick Cave & the Bad Seeds, utgitt i 1996. Platen er mest kjent for hiten «Where the Wild Roses Grow», som ble sunget sammen med Kylie Minogue.

## Sporliste
# «Song of Joy» – (6:47)
# «Stagger Lee» – (5:15)
# «Henry Lee» – (3:58)
# «Lovely Creature» – (4:13)
# «Where the Wild Roses Grow» – (3:57)
# «The Curse of Millhaven» – (6:55)
# «The Kindness of Strangers» – (4:39)
# «Crow Jane» – (4:14)
# «O'Malley's Bar» – (14:28)
# «Death is Not the End» – (4:26)

## Eksterne lenker
*
V

**V** er den 22. bokstaven i det latinske alfabetet. I romertallene brukes den til å symbolisere tallet 5.

## Bruk
* **V** er nasjonalt kjennemerke for biler fra Den hellige stol (Vatikanstaten).

## Referanser
Oxfordshire

**Oxfordshire** (forkortes **Oxon**, fra latin *Oxonia*) er et fylke i det sørøstlige England. Det ligger i regionen Sørøst-England, og grenser mot Northamptonshire i nord-nordøst, Buckinghamshire i øst, Berkshire i sør, Wiltshire i sørvest, Gloucestershire i vest og Warwickshire i nord-nordvest.

Grevskapet er delt i fem distrikter; ingen av disse er enhetlige myndigheter, så det administrative og det seremonielle området er det samme.

Vale of White Horse og deler av distriktet South Oxfordshire (sør for Themsen) tilhørte fram til 1974 Berkshire. Samme år ble distriktet Caversham omkring Reading overført til Berkshire. Det høyeste punktet er White Horse Hill, kjent for oldtidsmonumentet den hvite hesten fra Uffington, som når 261 moh.

Oxford er viktigste befolkningssentrum, og administrasjonsby for grevskapet. Oxfordshire. Grevskapet er et betydelig område for utdannelse, med University of Oxford som det fremste stedet, og Oxford University Press er den største bedriften innenfor forlagsvirksomhet. Universitetet er også tilknyttet konsentrasjonen av lokale bioteknologiske selskaper. Byen er også et mål for turisme. Viktige næringer er generelt turisme, selskaper knyttet til motorsport, trykkerier og forlag og bioteknologiske selskaper.

Oxfordshires blomsteremblem er rutelilje, på engelsk kalt for *Snake's-head Fritillary*.

## Historie

Fra angelsaksisk tid har Oxfordshire vært viktig jordbruksland. Romerne grunnla ikke noen større steder i området, og det var først da Oxford ble grunnlagt på 800- eller 900-tallet at det oppsto noen større befolkningskonsentrasjoner. Alfred den store var selv fra Wantage. University of Oxford ble grunnlagt i 1096.

Fra og med 1200-tallet var området sentralt i handelen med ull fra Cotswolds.

Jernbanen ble utbygget fram til Didcot i 1839. Bilprodusenter etablerte seg der tidlig: Morris Motors i 1912 og MG i 1923. Etterhvert ble det særlig produksjon knyttet til motorsport som dominerte bilindustrien i området. Jordbruket har gått kraftig ned i viktighet; det var i 2004 mindre enn 1 % av befolkningen som arbeidet innen jordbruksnæringen.

## Referanser


## Litteratur
* Powell, Philip (2005): *The Geology of Oxfordshire*, Dovecote Press, ISBN 1-904349-19-6

## Eksterne lenker
* 
* This Is Oxfordshire, nyheter, sport og informasjon
* The Oxfordshire Association
Fluxbox

**Fluxbox** er en vindusbehandler for vindussystemet X, og er basert på kildekode fra Blackbox 0.61.6. Prosjektet ble startet fordi Blackbox i en periode var lagt på is av utviklerne. Fluxbox er kjent for å være lett, stabil, pen og ha store muligheter for konfigurasjon. Den satser på å levere et minimum av grafiske effekter. Derfor leveres den bare med en oppgavelinje og en meny som dukker opp når man høyreklikker på bakgrunnen. Man kan bygge ut med eksterne programmer for å få slike ting som ikoner på skrivebordet. Fluxbox baserer seg på arkfaner, noe som gjør at et programvindu kan slippes i et annet.

## Eksterne lenker
* 
* Linuxguiden.no
* En liten innføring i fluxbox
Jacinto Zamora

**Jacinto Zamora y del Rosario** (født 14. august 1835 i Pandacan ved Manila på Filippinene, henrettet 17. februar 1872 i Manila) var en filippinsk katolsk sekularprest som del av «Gomburza»-trioen ble urettmessig dømt for opprør av de spanske kolonimyndigheter og henrettet. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Jacinto Zamora var sønn av Venancio Zamora og Hilaria del Rosario. Familien bodde i Pandacan, som senere er blitt bydel i Manila. I ungfomdtiden gikk han for å bære opprørsk. Han avførte i 1860 en studentprotest, og måtte for dette sone i to måneder i fengsel. Deretter gjorte han tjeneste i mindre menigheter i Marikina, Pasig og i provinsen Batangas. Atter senere var han repetitor for yngre prester ved katedralen i Manila. 

Han studerte ved det teologiske fakultet ved Det pavelige og kongelige universitet Santo Tomás de Aquino i Manila, der han kom under innflytelse av Pedro Pelaez tenkning.

### Gomburza
Han samarbeidet tett med medprestene Mariano Gomez og Jose Burgos i en reformkommisjon. De tre skulle bli kjent som den såkalte GOMBURZA-trio som figurerer stort i filippinsk historie. 

Da det fant sted et mytteri i  Cavite den 20. januar 1872, ble kronens og kirkens lederskap raskt enige om at fader Mariano Gómez, José Burgos og Jacinto Zamora var involvert og skyldige i separatisme. De tre prestene ble stilt for retten og utsatt for en rekke fabrikkerte påstander og falske vitneutsagn, og deres egne forsvarsadvokater forrådte dem. Den 5. februar 1872 ble de henrettet ved garottering på Bagumbayan-feltet (nå Luneta Park) i Manila. 

Henrettelsen av de tre var en skjellsettende begivenhet for de nasjonalistiske strømninger i landet, blant annet fordi dr. José Rizal ble inspirert til å skrive sin annen nasjonalistiske roman, *El Filibusterismo*, der han enda klarere enn før inn for den nasjonale sak.

## Referanser


## Litteratur
* Guerrero, León María. 1998. *Something to Remember. The First Filipino*. Guerrero Publishing.
Stanislaw Tillich

**Stanislaw Tillich** (født 1959) er en tysk konservativ politiker (CDU). Han har vært ministerpresident i delstaten Sachsen fra mai 2008 til desember 2017

Tillich studerte ved TU Dresden og ble diplomingeniør. Fra 1984 arbeidet han som konstruktør i elektronikkselskaper. Fra 1987 til 1989 var han leder av kretsforvaltningen i Kamenz, før han ble selvstendig næringsdrivende (1989–1995).

Han var fra mars til oktober 1990 medlem av DDRs siste og eneste demokratisk valgte Volkskammer, før DDR ble oppløst og dets territorium forent med det demokratiske Tyskland. Fra 1991 til 1994 var han observatør i Europaparlamentet. Fra 1992 til 1999 var han medlem av styret i det europeiske folkepartiet.

Han var fra oktober 1999 til april 2002 statsråd for riks- og europaanliggender i Sachsen. Fra april 2002 til november 2004 fra han statsråd og sjef for statskanselliet (Staatskanzlei), fra  2004 til 2007 miljø- og landbruksminister, fra 2007 finansminister. Han etterfulgte sin partifelle Georg Milbradt i 2008 som ministerpresident.

Tillich er av sorbisk opprinnelse og er katolikk. Han er gift og har to barn.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Helma Orosz

**Helma Orosz** (født 11. mai 1953 i Görlitz) er en tysk konservativ politiker (CDU). Hun ble overborgermester i Weißwasser i 2001. Den 10.07.2003 ble hun sosialminister i Sachsen og fra august 2008 ordføreren i Dresden.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kort biografi (dresden.de)
Martin Gillo

**Martin Gillo** (født 23. februar 1945 i Leipzig) er en tysk konservativ politiker (CDU).

Han studerte psykologi ved Universität Hamburg og ved University of Kansas. Han tok doktorgraden i 1973. Han var prosjektleder for organisasjonsforskning ved University of Washington fra 1972 til 1974, og arbeidet deretter som rådgiver innen bedriftsrådgivning i Frankfurt am Main og San Francisco. Deretter arbeidet han frem til 1996 for dataselskapet Advanced Micro Devices (AMD) i Sunnyvale (California), Genève og Dresden. Fra 1996 til 2002 var han direktør for AMD i Sachsen. Siden 18. april 2002 er han nærings- og arbeidsminister i Sachsen.

## Referanser
Mariano Gómez

**Mariano Gómez y Guard** (født 2. august 1799 i Santa Cruz som nå er del av Manila på Filippinene, henrettet 15. februar 1872 i Manila) var en filippinsk-kinesisk katolsk prest som del av «Gomburza»-trioen ble urettmessig dømt for opprør av de spanske kolonimyndigheter og henrettet. 

Han var også onkel av *ilustrado*nasjonalisten og arbeiderlederen Dominador Gomez.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Mariano Gómez ble født som sønn av Francisco Gómez og Martina Custódia. Han var en *[[tornatrás]]*, det vil si av blendet innfødt filippinsk, kinesisk og spansk slektsbakgrunn.  

Han studerte teologi, først ved Colegio de San Juan de Letran og senere ved Det pavelige og kongelige universitet Santo Tomás de Aquino i Manila.

### Prest
Mariano Gomez var sogneprest i Bacoor i provinsen Cavite, og grunnlegger av avisen *La Verdad* (Sannheten) der han skildret den sørgelige forfatning Filippinene var i, og publiserte liberale artikler skrevet av en annen filippinsk katolsk prest, fader José Burgos.  Mariano Gómez var ved siden av sine oppgaver som sjelesørger i byen Cavite dessuten aktiv som lærer i jordbruksfag og bomullsindustri. Gómez virket også for det harmoniske forhold innen presteskapet, og engasjerte seg for likerett for innfødte prester og mot embedsmisbruk fra de spanske presters side.

Da det fant sted et mytteri i Cavite den 20. januar 1872, ble kronens og kirkens lederskap raskt enige om at fader Mariano Gómez, José Burgos og Jacinto Zamora var involvert og skyldige i separatisme. 

De tre prestene ble stilt for retten og utsatt for en rekke fabrikkerte påstander og falske vitneutsagn, og deres egne forsvarsadvokater forrådte dem. Den 5. februar 1872 ble de henrettet ved garottering på Bagumbayan-feltet (nå Luneta Park) i Manila. 

Henrettelsen av de tre var en skjellsettende begivenhet for de nasjonalistiske strømninger i landet, blant annet fordi dr. Jose Rizal ble inspirert til å skrive sin annen nasjonalistiske roman, *El Filibusterismo*, der han enda klarere enn før inn for den nasjonale sak.

## Referanser


## Litteratur
*
*