open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Den amanske port

**Den amanske port** (latinsk *Amani Portae*) eller **Bahçepasset** (tyrkisk *Bahçe Geçidi*) er en fjellovergang i provinsen Osmaniye sør i det sentrale Tyrkia. Overgangen krysser de nordlige Amanusfjellene mellom Kilikia og det sørlige Anatolia og det nordlige Syria. Den er en av to fjelloverganger over Amanusfjella sammen med Den syriske port lenger sør. Den amanske port ble nevnt i antikken i Nabonidus-krøniken. 

Passet spilte en viktig rolle fram mot slaget ved Issus. Etter at en del av Aleksander den stores hær okkuperte Den syriske port, valgte Darius III av Persia å føre hæren sin gjennom Den amanske port og sette sin hær mellom de to makedonske hærene ved byen Issus. De makedonske styrkene slo seg sammen før de gikk til angrep mot Darius, og utfallet ble tap for perserne.

## Referanser
Malawi Congress Party

**Malawi Congress Party** (MCP) er et politisk parti i Malawi som var dominerende i lande fra 1961 og eneste lovlige parti 1966-1993. Partiet er per 2014 ett av de fire største i Malawi, men ikke i maktposisjon.

Partiet ble stiftet i 1959 som en etterfølger til Nyasaland African Congress som var blitt forbudt. Den første lederen var Orton Chirwa, senere overtok Hastings Banda. Begge disse og flere andre sentrale personer i partiet hadde vært fengslet under uroen i Malawi i 1959. Under Banda vant partiet en stor seier med 94 % av stemmene ved valget i Nyasaland i 1961 og partiet fikk makten da Nyasaland oppnådde selvstendighet i 1964 og ble omdøpt til Malawi. I 1966 gjorde en grunnlovsendring partiet til det eneste lovlige i Malawi, en posisjon det hadde til en folkeavstemning i Malawi 1993 omgjorde landet til en flerpartistat. 

Ved valget i 1994 mistet partiet makten. De har ikke senere (per 2014) gjenvunnet den, men har forblitt et av de større partiene i Malawi. Ved presidentvalget i 2014 fikk partiets kandidat Lazarus Chakwera nest flest stemmer med 27,8 % av stemmene. Ved det samtidige valget til Malawis parlament fikk partiet 48 av 193 seter.

## Referanser
Fagarbeider

**Fagarbeider** er en yrkesutøver som i det norske utdanningssystemet har avlagt og bestått fag- eller svenneprøve og har mottatt fagbrev eller svennebrev. I Norge er det ni utdanningsprogram og en stor bredde av programområder.

Det er en rekke utdanningsveier mot en yrkesfaglig opplæring som fagarbeider. Fullført opplæring skjer etter tre til fem år. Fag- svennebrev gir mulighet for lønn som fagarbeider i yrkeslivet. Den vanligste veien er det ordinære løpet med 2 år i videregående skole og 2 år som lærling. Andre utdanningsveier er dobbeltkompetanseløpet yrkes- og studiekompetanse (YSK) og den alternative opplæringsløpet vekslingsmodellen. Det er også mulig å bli fagarbeider gjennom å få vurdert egen arbeidserfaring og den veien bli kvalifisert til fag- eller svenneprøve.

## Se også
* Handverker

## Eksterne lenker
* NDLA:  *Fagarbeider og arbeidstaker*
Cecilie Liane

**Cecilie Bratteland Liane** (født 13. juli 1991) er en norsk fotballspiller fra Froland.

Hun begynte med fotball som 8-åring og spilte på guttelaget i Froland Idrettslag til hun var 16 år. I 2006 var hun med å vinne Norway cup og ble i finalen kåret til finalens beste spiller.

I 2007 hentet Amazon Grimstad Liane til Toppserien, hvor hun debuterte mot Team Strømmen i 0-2-tap. Dette året spilte hun 14 kamper som debutant og scoret 1 mål. I 2008 sesongen spilte hun 20 kamper og scoret 2 mål. Samme år ble hun etablert som toppseriespiller. Hun spilte i Amazon Grimstad frem til Kolbotn ønsket henne før 2010 sesongen, med Dan Eggen som trener. Her etablerte hun seg som høyreback, og spilte fast der frem til 2017 da hun gikk over til Stabæk. Hun står totalt med 56 kamper for Amazon Grimstad og 113 for Kolbotn, totalt 169 toppkamper for de to klubbene. Hun spilte for Stabæk i 2017-sesongen.

På landslaget debuterte hun i Finland for J16 landslaget og har siden fulgt alle landslagsklassene opp til U23-landslaget. Hun har totalt 52 U-landskamper, og scoret 5 mål fra sin back-posisjon.

## Referanser


## Eksterne lenker

* Om Cecilie Bratteland Liane , fra nettstedet altomfotball.no
Sørbygd skytebane

**Sørbygd skytebane** er en skytebane på Steinsland, om lag en kilometer nordøst for Skutvik, i Hamarøy i Nordland. Banen har en lengde på 275 meter, med tvillingskiver 102 meter fra skytterhuset.

## Referanser
Karrieresenter Mo i Rana

**Karrieresenter Mo i Rana** er lokalisert i Mo i Rana på Helgeland i Nordland fylke, og er et av ni regionale karrieresentre i fylket. Senteret gir individuell karriereveiledning til unge og voksne. Det har oppgaver knyttet til videregående opplæring for voksne og er et kompetansesenter for rådgivertjenesten i skolen, NAV og bedrifter.

Senteret er samlokalisert med Campus Helgeland i Torggata 1B i Mo i Rana sentrum.

## Eksterne lenker
* Nettsted hos Campus Helgeland
* Hjemmeside til Karriere Nordland
Jonsokbryllup

**Jonsokbryllup** (på nynorsk *jonsokbrudlaup*), **lekebryllup** eller **barnebryllup** er en skikk der barn eller ungdom på jonsokdagen (sankthansdagen) etterlikner de voksnes tradisjonelle bryllupsseremoni med festdrakter, opptog og feiring.

## Utbredelse og historie
Jonsokbryllup er kjent fra Hordaland, Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal. 
Liknende liksombryllupsskikker er kjent i store deler av Europa, og finnes blant annet avbildet på Bruegels maleri Barns lek. I Sverige kalles skikken *pingstbrud* eller midtsommarbrud, og knyttes altså til pinsen og sankthans - men lekebryllup har vært holdt hele året rundt til ulike høytider. Den eldste kilden til slike lekebryllup i Norge er fra 1823, da det ble omtalt som en gammel skikk. Liksombryllup ser ut til å opprinnelig ha foregått mellom voksne, og har gradvis fra 17- eller 1800-tallet av blitt omformet til barne- eller ungdomstradisjon. Tradisjonen videreføres fortsatt av enkelte barnehager på Vestlandet, for eksempel som en sommeravslutning der førskolebarna spiller bruder og brudgommer.

## Se også
* Jonsok

## Referanser


## Litteratur
* Arnberg, Anna-Karin Jobs 2014: "Giftas på låtsas", i: *Fataburen. Nordiska Museets årsbok* 2014
* Bringeus, Nils-Arvid 1976. Årets festseder. Insitutet för folklivsforskning. Södertälje.
* Wyller, Torill 1987. Sankthans. Midtsommerfeiring i Norge gjennom 150 år. Oslo. Universitetsforlaget.

## Eksterne lenker
*  Bildetreff  i digitaltmuseum.no etter søk på oppslagsordet «jonsokbryllup»
* Jonsokbryllup i barnehage på Østlandet 2009
Schiøtz (slekt)

**Schiøtz** er en norsk slekt som kom til Norge i 1769 fra Danmark med Søren Schiøtz (1735–1803) som hadde fått seg jobb i Stavanger. Sangeren Birgitte Grimstad var datter av den danske tenoren Aksel Schiøtz (1906–1975), som er av en annen dansk Schiøtzeslekt.

*Søren Nielsen Skjøt (ca. 1615–1683) bonde g. Anne, som hadde feste på Marselisborg (i dag Marselisborg slott, dronningens sommerslott) rett utenfor Århus.
**Søren Skjøt (1656–1732) bonde g. Kirsten
***Peder Schiøtt (1706–1752) kjøpmann og skipper i Århus, g. Marie
****Søren Schiøtz (1735–1803) utvandret 1769 for å bli postmester og fogd i Stavanger, fra 1776 sorenskriver i Sunnhordland, g. 1770 Johanna von Fyren og i 1792 Adamine Stochmann.
*****Peder Schiøtz (1771–1805) sogneprest i Tysnes g. Sophie Jochel
******Søren Daniel Schiøtz (1796–1863) misjonær og fogd, g. Charlotte Rosenkilde
*****Eiler Hagerup Schiøtz (1775–1855) sorenskriver, måler, vraker og stortingsrepresentant, g. Axeliane Kielland, datter av Gabriel Schanche Kielland
******Søren Gabriel Schiøtz (1804–56) bankkasserer g. Marie Lange (1807–52)
*******Jonas Schanche Kielland Schiøtz (1841–1901) banksjef g. Hanna Øvergaard
********Carl Schiøtz (1877–1938) medisinprofessor
*********Eiler Hagerup Schiøtz (1907–1997) lege, 
**********Kaja Schiøtz (1951) g. spanskprofessor Arne Worren
**********Cato Schiøtz (1948), advokat
*********Johanna Schiøtz (1916–2004) gymlærer g. Trygve Wibye
**********Carl Schiøtz Wibye (1947) ambassadør
********Erling Schiøtz (1881–1947) lærerpolitiker og Aker-ordfører
********Johannes Henrik Schiøtz (1884–1957) oberst og historiker
*******Oskar Emil Schiøtz (1846–1925) fysikkprofessor
*******Hjalmar Schiøtz (1850–1927) medisinprofessor i oftalmologi, g.  Inga Johanna Hertzberg av Hertzberg (slekt)
********Ingolf Schiøtz (1887–1961) øyelege g. Birgit Hamilton (1889)
*********Ellen Schiøtz (1918–1942) maler g. maleren Thore Heramb


OskarEmilSchiøtz.jpg | Oskar Emil Schiøtz (1846–1925) ble fysikkprofessor
Cato Schiøtz.jpg |  Cato Schiøtz (1948) ble advokat

## Referanser


## Litteratur
* Hans Cappelen: *Norske slektsvåpen*, Oslo 1969 (2. opplag 1976), side 198
Reisepass

**Reisepass** var et dokument som ble benyttet i perioden med passtvang for innlands- og utenlandsreiser i Norge frem til 1860.

## Historisk bakgrunn
Typisk for hele enevoldstiden (1661-1814) var myndighetenes ønske om, og forsøk på, å kontrollere sine undersåtter. Det var ønskelig å begrense sosial og geografisk mobilitet. For å kunne kontrollere flyttinger, ble det krevd pass selv for innenlandsreisende i Norge. Det var straffbart å huse løsgjengere eller personer uten reisepass. Også skippere og fergemenn kunne stilles til straffeansvar dersom de fraktet personer uten reisepass.

I 1805 ble det bestemt at det kun var politimestrene i byene og fogdene på landet som hadde rett til å utstede reisepass. Den innenlandske passtvangen ble avskaffet i 1860.  Passenes utforming og innhold er svært varierende, men noen poster finnes alltid, for eksempel navnet på stedet hvor det ble utstedt og når, samt navnet på den som utstedte det. Navn og stilling på den som reiste finner vi også, samt den reisendes destinasjon. Noen ganger får vi også vite hvor den reisende ble født. Pass var naturlig nok også obligatorisk hvis man ville reise utenlands, og det var også obligatorisk for de som kom utenfra og ville til Norge, om de så var født i Norge eller ikke.

Når noen returnerte fra en reise, eller slo seg ned et sted, ble passene innlevert til politi eller lensmann. Disse passene ble i varierende grad tatt vare på. En del pass inneholder også en beskrivelse av utseendet til den reisende personen- et substitutt for dagens passbilde. Noen av passene har med ganske så nøyaktige beskrivelser av de reisende som for eksempel øyenfarge, hårfarge og høyde, samt og om vedkommende hadde runde kinn og sunn hudfarge.

## Passprotokoll
Det ble også ført passprotokoller. Dette er en protokoll over utstedte pass eller fremviste pass. Det er i disse protokollene vi finner navn til alle de som emigrerte til Amerika.

En del passprotokoller er blitt transkribert og ligger søkbare på Digitalarkivet.

## Arkiv
Reisepass og passprotokoller finnes ved statsarkivene.

Av de reisepassene som finnes bevarte ved Statsarkivet i Bergen er flertallet utstedte i Sverige og Danmark, men også fra dagens Tyskland finnes en god del pass. Pass for reisende fra Russland finner vi også, men disse er utfordrende å lese. På baksidene av passene finnes ofte informasjon om når passene ble fremviste på reisen. På denne måten kan man følge personens reiserute.

## Eksterne lenker
* Skannede pass for Bergen 1816-1822 på Digitalarkivet
* Søkbare reisepass for Bergen 1816-1822 på Digitalarkivet
* Søkbare pass i Bergen for emigrasjon til Amerika på Digitalarkivet
Ingolf Schiøtz

**Ingolf Schiøtz** (født 3. juni 1877 i Oppegård, død 15. januar 1961) var en norsk øyelege.

Han var sønn av  Hjalmar Schiøtz (1850–1927) av Schiøtz (slekt) og diakonisse Inga Hertzberg (1859–1940) av Hertzberg (slekt). I 1915 giftet han seg med adjunktdatteren Birgit Hamilton (1889–1976) fra Kristiansand, moren var slektningen Sigrid Schiøtz (1865–1946). 

Faren var også øyelege og professor ved Universitetet i Oslo. Efter et examen artium 1905 ble Ingolf vernepliktig secondløytnant i den kristiansandske infanteribrigade. Han mottok en cand.med. 1913 og virket flere steder som Trondheim, Rikshospitalet, Rjukan, Sandefjord, Skien, endog konsulent for Amerikalinjen og NSB. Han fikk offentlig godkjenning som ekspert på øyesykdommer i 1917. Etter han i 1922 fikk en dr.med. på en avhandling som het *Uber retinitis gravidarum et amourosis eclamptica*, startet han privat praksis som øyelege i Oslo. 

Sammen med faren Hjalmar Schiøtz (1850–1927) og svogeren Arnt Tandberg (1888–1959) som var gift med søstera Gabrielle (1888–1968), var Ingolf involvert i et byrå i Akersgaten 1, som hadde kvalitetskontroll på tonometre, brukt for å måle trykket inne i øyet. Etter farens død i 1927 overtok Ingolf alt av utstyr, mens professoratet ble overtatt av Søren Holth.

Han skrev avhandlinger om øyesykdommer med spesiell vekt på fargesans. I det frivillige la han ned mye arbeid for å hjelpe blinde og svaksynte. Blant annet satt han seksten år som styremedlem i Østlandske blindeforbund. Ingolf var sekretær og formann i Oslo øyelegeforening og med på å stifte Oftalmologisk Tidsskrift i 1922 der han var redaktør en tid.  Fra 1926 var han sekretær i det nystiftede Norske Øienlægers Forening. Ingolf døde i 1961 av kreft.

## Referanser
Trichillum

* se systematisk inndeling

***Trichillum*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.

## Utseende
Små (3-4 millimeter), ovale, blankt metalliske skarabider. Kroppen har rader av korte, kraftige, lyse, oppstående børster.

## Levevis
Artene lever i tropisk skog. Disse små billene har noe ulike strategier for å komme til møkka de lever på. Noen stjeler møkk som er gravd ned av andre biller (kleptoparasitter), andre kan finnes i pelsen på dovendyr og nyttiggjør seg trolig gjødselen disse med jevne mellomrom legger fra seg.
Disse billene kan også finnes på åtsler.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika, mest i den sørlige delen, men én art er funnet så langt nord som Colombia.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
****** Stammen Ateuchini Montreuil, 1998
******* Understammen Scatimina
******** Slekten *Trichillum* Harold, 1868
********* *[[Trichillum adjunctum]]* Martinez, 1967
********* *[[Trichillum arrowi]]* Saylor, 1935
********* *[[Trichillum cordobense]]* Vaz-de-Mello & Génier, 2005
********* *[[Trichillum depilatum]]* Balthasar, 1942
********* *[[Trichillum externepunctatum]]* Preudhomme de Borre, 1880
********* *[[Trichillum halffteri]]* Martinez, 1967
********* *[[Trichillum heydeni]]* Harold, 1868
********* *[[Trichillum morellii]]* Verdu & Galante, 1997
********* *[[Trichillum pauliani]]* Balthasar, 1931
********* *[[Trichillum pseudoarrowi]]* Vaz-de-Mello & Génier, 2005
********* *[[Trichillum tishechkini]]* Vaz-de-Mello & Génier, 2005

## Kilder
* Verdú, J.R. & Galante, E. (1997) A new *Trichillum* Harold (Coleoptera: Scarabeidae) from Uruguay. *The Coleopterists' Bulletin* 51(1): 93-98. http://www.jstor.org/discover/10.2307/4009207?uid=16792792&uid=3738744&uid=2129&uid=2&uid=70&uid=3&uid=67&uid=16739368&uid=62&sid=21104410871841

## Eksterne lenker
* 
* Liste over artene
* Bilder av to eksemplarer
Tell Abyad

**Tell Abyad** (arabisk تل أبيض, *Tal Abyaḍ*) er en by i Syria langs elven Balikh og som administrativt hører til Ar-Raqqah guvernement. Den hadde 12&nbsp;490 innbyggere i 2004. Den danner en delt by med Akçakale i Tyrkia og det finnes tre grenseoverganger i byen.

Akçakale og Tell Abyad var én by på ottomansk tid, det vil så før dannelsen av de moderne stater Tyrkia og Syria. 

Tell Abyad har ca. 14 825 innbyggere (2004), bestående av arabere, kurdere (begge overveiende sunnimuslimske), samt minoriteter bestående av ulike kristne grupperinger.

## Referanser
Sarophorus

* se systematisk inndeling

***Sarophorus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i soppbiter som de graver ned.

## Utseende
Små til middelsstore (5-10 millimeter), avlange, brunsvarte skarabider. Oversiden er tett og grovt punktert, pronotum gjerne med spredte skjell og litt uregelmessige, blanke knøler, dekkvingene ofte med opphøyde lengderibber eller avlange knøler.

## Levevis
Lite synes kjent om biologien til denne slekten, som kan forekomme både i buskdominert lende og mer åpne områder, oftest noe høytliggende. Muligens lever artene på forholdsvis gammel, inntørket gjødsel og/eller gamle, inntørkede kadavere.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika, et par av artene går så langt nord som Tanzania og den Den demokratiske republikken Kongo.

## Systematisk inndeling

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
****** Stammen Coptorhinini Scholtz, Davis & de Klerk, 2025
******* Slekten *Sarophorus* Erichson, 1847
******** *[[Sarophorus angolensis]]* Frolov, 2004
******** *[[Sarophorus bidentatus]]* Frolov & Scholtz, 2003
******** *[[Sarophorus carinatus]]* Frolov & Scholtz, 2003
******** *[[Sarophorus cicatricosus]]* Péringuey, 1901
******** *[[Sarophorus costatus]]* Fåhraeus, 1857
******** *[[Sarophorus latus]]* Frolov & Scholtz, 2003
******** *[[Sarophorus nitidus]]* Frolov & Scholtz, 2003
******** *[[Sarophorus punctatus]]* Frolov & Scholtz, 2003
******** *[[Sarophorus striatus]]* Frolov & Scholtz, 2003
******** *[[Sarophorus tuberculatus]]* (Laporte de Castelnau, 1840)

## Kilder
* Nettside om slekten 

## Eksterne lenker
* 
* Liste over artene
Coptorhina

* se systematisk inndeling

***Coptorhina*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i soppbiter som de graver ned.

## Utseende
Middelsstore (8-20 millimeter) svært kraftige, blankt brunsvarte til svarte skarabider. Kroppen er høyt hvelvet, disse artene ligner overflatisk på de store artene i slekten *[[Heliocopris]]* men er neppe nært beslektet med dem. Hos hannen er det store, skovlformede hodet trukket ut til to store tenner foran (men ingen horn i pannen). Pronotum er høyt hvelvet med en stor uthulning bak hodet. Dekkvingene er hvelvede med fine lengdefurer. Det er betydelig størrelsesvariasjon innen arten.

## Levevis
Larvene til denne slekten utvikler seg ikke på gjødsel som vanlig for gjødselgravere (Scarabaeinae), men derimot på sopp. De voksne samler sammen biter av sopp som de ruller sammen til en ball om blir gravd ned og dekket med leire. På denne legges eggene, og larvene utvikler seg. Det er interessant at billene har beholdt gruppens vanlige adferdsmønster med å grave ned en ball av mat for larvene, men har skiftet til en annen matkilde (sopp i stedet for gjødsel).

## Utbredelse
Slekten er utbredt i det sentrale og sørlige Afrika, mot nord til Etiopia.

## Systematisk inndeling
Slektens systematiske plassering synes noe usikker.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806
***** Underfamilien gjødselgravere (Scarabaeinae) Latreille, 1806
****** Stammen Coptorhinini Scholtz, Davis & de Klerk, 2025
******* Slekten *Coptorhina* Hope, 1835
******** *[[Coptorhina angolensis]]* Arrow, 1906
******** *[[Coptorhina auspicata]]* Péringuey, 1901
******** *[[Coptorhina davidi]]* Janssens, 1939
******** *[[Coptorhina excavata]]* Frolov, Akhemtova & Scholtz, 2008
******** *[[Coptorhina klugi]]* (Hope, 1833)
******** *[[Coptorhina nanus]]* Péringuey, 1888
******** *[[Coptorhina nitefacta]]* Gillet, 1932
******** *[[Coptorhina nitidipennis]]* Boheman, 1857
******** *[[Coptorhina parva]]* Sharp, 1875

## Kilder
* Frolov, A.V. Akhmetova, L.A. og Scholtz, C.A. (2008) Revision of the obligate mushroom-feeding African dung beetle genus *Coptorhina* Hope (Coleoptera: Scarabaeidae: Scarabaeinae). *Journal of Natural History* 42: 1477-1508. http://www.scarabaeoidea.com/library/frolov-av-akhmetova-la-scholtz-ch/2008/revision-coptorhina 

## Eksterne lenker
* 
* Bilde og utbredelseskart for ''Coptorhina klugi''
* Liste over artene
Sele

**Sele** er reiminnretninger og annet for dyr eller mennesker, for eksempel bukseseler, setebelter eller seletøy til hester eller andre trekkdyr. Bukseseler brukes istedenfor belte (livreim) for å holde beinklær oppe. Selene kan være løse og bli festet med knapper eller klyper, eller de kan være fastsydd til plagget, som for eksempel på snekkerbukser, tyske lederhosen eller ulike typer selebukser for voksne og barn. Seler kan også omfatte andre typer reimtøy, for eksempel på ryggsekker og annet bæreutstyr, deriblant personlig utsrustning og oppakning hos soldater og enkle løfteseler. Skulderreim kan kalles bandolær.

## Se også
* Bukseseler
* Seletøy for trekkdyr
* Sikkerhetsbelte, setebelter og annet
* Bæretøy, kroppsseler og annet for å bære barn
* Selebukser, bukser med fastsydde bukseseler

## Eksterne lenker
*
Yū Aoi

**Yū Aoi** (蒼井優 *Aoi Yū*, født 17. august 1985 i prefekturet Fukuoka i Japan) er en japansk skuespiller.
## Filmografi
### Film
**All About Lily Chou-Chou*
**Kinema Tōri no Hitobito*
*2002 *Harmful Insect*
*2002 *Hashire! Kettamashin: Wedding Kyosō Kyoku*
*2003 *Worst by Chance*
*2003 *1980*
*2004 *Hana and Alice*
*2004 *Mask de 41*
*2004 *Nanako to Nanao*
*2004 *Miya Noda*
*2005 *Tetsujin 28: The Movie*
*2005 *Turtles Swim Faster Than Expected*
*2005 *Letters from Nirai Kanai*
*2005 *Shining Boy & Little Randy*
*2005 *Henshin*
*2005 *Jukai*
*2005 *Otoko-tachi no Yamato*
*2006 *Honey and Clover*
*2006 *Hula Girls*
*2006 *Tekkon Kinkreet* (stemme)
*2006 *Rainbow Song*
*2007 *Mushishi*
*2007 *Welcome to the Quiet Room*
*2008 *Don't Laugh at My Romance*
*2008 *Best Wishes for Tomorrow*
*2008 *One Million Yen Girl*
*2008 *Tokyo!*
*2009 *Honokaa Boy*
*2009 *Ikechan and Me* (stemme)
*2010 *Ototo*
*2010 *Flowers*
*2010 *Raiou*
*2010 *Redline* (stemme)
*2011 *Patisserie Coin de rue*
*2011 *Vampire*
*2011 *Tamatama*
*2012 *Fukushima Hula Girls*
*2012 *Rurouni Kenshin*
*2013 *Tokyo Kazoku*
*2013 *Space Pirate Captain Harlock* (stemme)
*2014 *Zipang Punk (Goemon III)*
*2014 *Rurouni Kenshin: Kyoto Inferno*
*2014 *Rurouni Kenshin: The Legend Ends*
*2014 *Haru o Seotte*
*2015 *The Case of Hana & Alice*
*2016 *Over the Fence*
*2016 *Japanese Girls Never Die*
*2016 *What a Wonderful Family!*
*2017 *What a Wonderful Family! 2*
*2017 *Tokyo Ghoul*
*2017 *Mixed Doubles*
*2017 *Birds Without Names*
*2017 *Penguin Highway* (stemme)
*2018 *Killing*
*2019 *Miyamoto kara Kimi e*		
*2019 *A Long Goodbye*		
*2019 *Romance Doll*	
*2019 *Children of the Sea*

### Fjernsyn
* *Ao to Shiro to Mizuiro* (2001), Kimiko Shiina
* *Ukiwa - Shōnen-tachi no Natsu* (2002), Miyuki Yamashita
* *Shin Zukkoke Sanningumi* (2002)
* *Kōkōkyōshi* (2003), Mami Ezawa
* *Engimono* (2003), Calendar
* *14kagetsu* (2003)
* *Ichiban Taisetsu na Dēto Tokyo no Sora- Shanghai no Yume* (2004)
* *Yo ni mo Kimyō na Monogatari: Kako kara no Nikki* (2004)
* *Nanako to Nanao* (2004), Nanako
* *Tiger & Dragon* (2005), Risa
* *Nijūyon no Hitomi*(24 no Hitomi) (2005)
* *Dr. Koto Shinryojo 2006* (2006), Mina Nakai
* *Aoi Yū × Yottsu no Uso Camouflage* (2008)
* *Osen* (2008), Sen Handa
* *Ryōmaden* (2010), Omoto
* *Penance* (Shokuzai) (2012), Sae Kikuchi
* *Galileo 2*  (2013)
* *Mottomo Tooi Ginga* (2013), Akane
* *The Youngsters* (Wakamonotachi) (2014)
* *Dr.Rintarō* (2015), Yumeno
* *Hello Hari Nezumi* (2017), Setsuko Kawai
## Premier & nominasjoner

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Sandstråblom

**Sandstråblom** (*Helichrysum arenarium*) er en plante i kurvplantefamilien.

Den er en lav, flerårig urt med sølvgrå stengler og blader. Stenglene er opptil 30&nbsp;cm lange og vokser opprett fra en forgrenet hovedrot. De gule blomsterkurvene sitter i tette, 2–5&nbsp;cm brede kvaster. Blomstene er omgitt av gulaktige eller rødoransje kurvdekkblad. Planten vokser på tørre steder med sand.

Sandstråblom er utbredt i Mellom- og Øst-Europa vestover til Frankrike og finnes også noen steder i Sibir, Sentral- og Sørvest-Asia. Den vokser nordover til Skåne, Halland, Öland og Gotland i Sverige.

## Litteratur
* 
 
## Eksterne lenker
*
Mannen

**Mannen** kan vise til:

* Mannen (fjell i Jotunheimen)
* Mannen (fjell i Romsdal)
* Mannen (Haram), fjell i Haram
* Mannen (Målselv), fjell i Målselv
* Mannen (fjell i Kvinherrad)
* Mannen (fjell i Tingvoll)
* Mannen (fjell i Sunndal)
* Mannen (fjell i Aure)
* Mannen (fjell i Bodø)
* Mannen (fjell i Moskenes)
* Mannen (fjell i Tranøy)
* Mannen (fjell i Karlsøy)
Carl Schiøtz

**Carl Schiøtz** (1877–1938) var en norsk lege, kjent for å ha satt sammen Oslofrokosten som ble innført omkring 1930.

Schiøtz ble født i Hamar som sønn av bankmann Jonas Schanche Kielland Schiøtz (1841–1901) og hans kone Hanna Minda Constance Øvergaard. Han var bror til Johannes Henrik Schiøtz. Han ble i 1906 gift med distriktlegens datter Borghild Hannestad (1882–1952).

Etter examen artium 1896 fra Hamar katedralskole ble han cand.med. i 1904 og jobbet litt rundt omkring, før han fra 1907 til 1914 var fast kommunelege i Nes på Ringsaker.  Etter å fra 1913 ha studert strumaen i mjøsbygdene flyttet han atter til Kristiania for å virke ved Rikshospitalet som reservelege, universitetsstipendiat og som skolelege, fra 1918 endog sunnhetsinspektør, det året han mottok en dr.med. for avhandlingen *En undersøkelse av 10 000 norske skolebarn, særlig med hensyn til vekstforhold*. Fra 1931 var han professor i hygiene og bakteriologi.

Han var i 1916 blitt landets første bedriftslege (ved Freia Chocoladefabrik). Han var også redaktør for *[[Tidsskrift for Den norske lægeforening]]* fra 1929, samt redaktør for *Sundhetsbladet* fra 1927 til 1934 og for *Liv og Sundhet* fra 1934. Fra 1935 var han innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi. Ellers ble han ridder av Dannebrogordenen og den svenske Nordstjärneorden og kommandør av Finlands Vita Ros Orden.

Han fikk tuberkulose og døde i 1938.

## Utgivelser
:*Se [http://www.nb.no/nbsok/search?searchString=creator:%22Schi%C3%B8tz,%20Carl%22&page=0 digitaliserte bøker] hos [[Nasjonalbiblioteket]]
* *Helserøkt*
* *Lærebok i hygiene''

## Referanser
Munklia Hoppsenter

**Munklia hoppsenter** er et hoppsenter som ligger på Båsmoen, i Mo i Rana. Munklia er et av to hoppsenter i Mo i Rana. Det andre hoppsenteret heter Fageråsbakken og ligger i Langneset. Munklia hoppsenter består av til sammen 5 bakker, med K-punkt 10, 15, 25, 35, 45 og 60. Bossmo & Ytteren IL er eneeier av senteret.

Bakkerekorden er 62,5 m satt av Morten Ågheim fra Mo i Rana under hovedlandsrennet i 1996.

## Historie

Dugnadsarbeidet startet i 1974 med opparbeiding av bakken, og reising av lyktestolper. En dommertribune ble også bygd. Denne bakken ble kalt "Seksa" og skulle ha en hopplengde på noe over 30 meter. De neste årene ble "Lillebakken" bygd, deretter startet man på de nåværende storbakkene og "Seksa" falt bort. Arbeidet med hoppbakkene startet i juni ved at Øijord & Aanes stilte maskiner til disposisjon for maskinførerlinjen ved Selfors videregående skole i Mo i Rana. Dette kom i gang som et samarbeid mellom arbeidsmarkedsetaten og idrettslaget Bossmo & Ytteren. Bakken ble kostnadsberegnet til 15 millioner kroner. De totale byggekostnadene endte på 5,2 millioner kroner. Innen vinteren 1989 ble Munklia Hoppsenter ferdigstilt med 5 hoppbakker, med høyeste K-punkt på 60 meter.

I Munklia finnes det plast i K10 og K15 bakkene som gjør det mulig å bruke disse om sommeren.

Bakkene ble bygd som et rekrutteringsanlegg for unge hoppere, og ble en viktig rekrutteringsarena for hoppsporten i Rana. Det finnes planer om å bygge en bakke med K55 punkt og de resterende bakker skal få plast. Grunnet svak økonomi og lav aktivitet har dette ført til komplikasjoner ved disse byggeplanene.

## Arrangementer

Bakken har blant annet blitt benyttet til kretsmesterskap i 1974 og 1975, og i 1996 ble det arrangert Hovedlandsrenn. 

### Utenlandske deltakere

Det har også vært arrangert nordnorsk kombinert karusell, hvor verdenselitehoppere som Takanori Kono, Sylvain Guillaume, Fred Børre Lundberg og Fabrice Guy var noen av deltakerne.





## Referanser
Femmina Internasjonale Filmfestival

**Femmina Internasjonale Filmfestival SA** (**FIFF**) er et samvirkeforetak med åpent medlemskap, med det formål å arrangere en årlig filmfestival i Verdal med film fra kvinner. FIFF skal gjennom dette synliggjøre kvinnelige filmskapere, være arena for nettverksbygging og bidra til å fremme film- og tv-produksjon fra kvinner. FIFF skal også tilby opplæring innen film for barn og unge.

Femmina Internasjonale Filmfestival ble etablert i 2004 og har siden 2010 delt ut Edith Carlmarprisen i samarbeid med Norsk filminstitutt (NFI). Prisen er opprettet for å hedre Norges første kvinnelige filmregissør Edith Carlmar og skal gå til en profesjonell filmkvinne, som har vist integritet, uredd evne til nytenkning og vilje til å bryte grenser.

Femmina Internasjonale Filmfestival ledes av et styre hvor Inger Marie Bakken er styreleder. Festivalleder er Lill Trude Myrslo

Femmina Internasjonale Filmfestival ble lagt ned i 2018. Utdeling av Edith Carlmarprisen gjennomføres av Kosmorama.

## Eksterne lenker
* 
* Festivalprogram 2014
Pikene på Broen (firma)

**Pikene på Broen** er et selskap etablert i 1996 av kunstkuratorer og produsenter basert i Kirkenes. Gjennom sine prosjekter ønsker de å skape møteplasser og bygge bro på tvers av landegrenser og kunstsjangere. Deres motto er å bringe verden til Barents og Barents ut i verden. Selskapet startet blant annet en serie av kunstprosjekter kalt «Border Crossing Exercises» som gjennomføres i Barentsregionen og i andre europeiske grenseregioner.

Pikene på Broens viktigste prosjekter er kulturfestivalen «Barents Spektakel», «Barents Art Triennale», «Transborder Cafe» og «BAR International artists-in-residency program».

I 2009 ble Pikene på Broen tildelt Eckbos Legaters kulturpris for 2009. I juryens konklusjon stod det blant annet: «Pikene på Broen har hatt et stort bidrag i å gjøre Kirkenes til en av de viktigste byer i Norge og har gjennom sine kunstprosjekter utfordret vår forståelse av geopolitikk, senter og periferi.»

## Barents Spektakel
«Barents Spektakel» er en samtidskunstfestival som ble arrangert første gang i 2003. Den arrangeres ved grensen mellom Norge, Russland og Finland. 

Festivalen er hovedsakelig en samtidskunstfestival, men den er også en musikkfestival med hovedfokus på norske og russiske musikere såvel som lydkunstnere.  
 
I 2015, blir festivalen Barents Spektakel nummer 11 i rekken av festivaler arrangert av Pikene på Broen i Kirkenes.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Malvin

**Malvin** er et sjeldent nordisk mannsnavn med flere opprinnelser. Navnet er mest brukt i Norge.

## Etymologi
*Malvin* har flere mulige opprinnelser. Det er:
# en maskulin form av *Malvina*, en navn funnet opp av dikteren James Mcpherson (1736&ndash;1796) med betydningen «glatt panne».
# en variant av *[[Melvin]]*, en engelsk form av skotske *Melville*, dannet av det franske stedsnavnet *Malleville*, «dårlig bosetting».
# en gammelhøytysk kombinasjon av *mahal*, «forsamling», og *vin*, «venn».
# en ny kombinasjon av *mal* (ukjent betydning) og *vin*, «venn».

*Malvinus* er en færøysk form av navnet.

## Utbredelse
*Malvin* er kjent brukt i Norge første gang i 1842 i Bodø. Navnet var mest brukt i perioden 1900&ndash;1940, hovedsakelig på Vestlandet.

*Malvin* har norsk navnedag 11. mai.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Malvin Gray Johnson (1896&ndash;1934), amerikansk maler
* Malvin Ruderman (f. 1927), amerikansk fysiker
* Malvin Nilsen (f. 1942), norsk gründer
* Malvin Skulbru, norsk musiker

## Referanser


## Eksterne lenker
Mutisme

**Mutisme** innebærer en psykisk eller fysisk fremkalt manglende evne til å snakke – stumhet. Mutisme kan forårsakes av psykologiske, psykiatriske eller nevrologiske forstyrrelser. Ordet mutisme kommer fra det latinske ordet *mutus*, som betyr stillhet.

## Se også
* Selektiv mutisme (situasjonsbestemt mutisme)
* Elektiv mutisme (foreldet diagnose)

## Referanser
Garda (italiensk kommune)

**Garda** er en kommune ved Gardasjøen, i provinsen Verona, regionen Veneto nordøst i Italia. Byen er av de mer karakteristiske byene på østsiden av Gardasjøen. Byen ligger 32&nbsp;km fra Verona. Gardas historiske bysentrum er fortsatt intakt, og byens hovedinntekt er turisme.
 hadde  innbyggere per .

## Nabokommuner
* Bardolino
* Costermano
* Manerba del Garda
* San Felice del Benaco
* Torri del Benaco

## Bilder

File:Punta San Vigilio.jpg|Punta San Vigilio and Baia delle Sirene, Lago di Garda
File:Villa degli Albertini.JPG|Villa degli Albertini
File:Garda - S Vigilio - Chiesa.jpg|S. Vigilio-kirken
File:Sanvigilio003.jpg|Villa Brenzone - Punta San Vigilio
File:Sanvigilio002.jpg|Villa Brenzone - Punta San Vigilio
File:Garda-Palazzo Fregoso.jpg|Palazzo Fregoso


## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Garda: turistinformasjon
* Interaktive panoramautsikt i 360°
Samuel Gobat

**Samuel Gobat** (født 26. januar 1799 i Crémines i Berner Jura i Sveits, død 11. mai 1879 i Jerusalem i Det osmanske rike) var en sveitsisk kalvinistisk misjonær som ble anglikansk misjonsbiskop i Palestina.
## Liv og virke
Etter utdannelse ved Baselinstituttet ble Gobat ansatt i det engelske kirkemisjonsselskaps tjeneste for misjon først i Kairo og så i Abessinia, der han virket 1829-34 og 1835-36. 

Han dro deretter på kur til Bad Kreuznach, for å søke lindring fra den dysenteri han hadde pådratt seg. Så ble han sendt til Malta, der han begynte på en bibeloversettelse til arabisk. 

År 1846 mottok han kallet til det av Fredrik Vilhelm IV opprettede såkalte tysk-engelske bispedømme i Jerusalem - et felles bispedømme for anglikanere, lutheranere og kalvinister. Han ble den andre biskopen der, etter Michael Salomo Alexander. Biskop Gobat grunnla flere menigheter og virket der blant annet for skolevesenet og gav impulser til en omfattende tysk skolevirksomhet og karitativ virksomhet i Palestina, Jerusalem, Betlehem, Jaffa, Nablus og Nasaret. 

Han ble etterfulgt av Joseph Barclay.

Han giftet seg i 1834 med Marie Zeller, datter av Christian Heinrich Zeller. Blant deres barn var misjonæren Dora Rappard. En av Gobats nevøer var vinner av Nobels fredspris, Charles Albert Gobat, og et barnebarn var forleggeren Alfred Kober.

## Referanser


## Litteratur
* Auguste Rollier: *Samuel Gobat : missionnaire en Abyssinie et Évêque à Jérusalem, sa vie et son œuvre*, C. F. Spittler, Bâle, 1885, traduit librement de l'Allemand par Aug. Rollier, 438 p., 2 portraits sur acier et 8 gravures sur bois.
* Alfred Kober: *Samuel Gobat - vom Juradorf nach Jerusalem*,	Basel, Gute Schriften, 1968, 75 Seiten.
* J. Gross:  *Biographies jurassiennes. Nos missionnaires. Samuel Gobat : 1799-1879*, Imprimerie Boéchat, Delémont, 1899, préface de E. Krieg (pasteur), 163 p.

## Kilder
* *[[Svensk uppslagsbok]]*, Malmö 1932

## Eksterne lenker
*
Månknausen skytebane

**Månknausen skytebane** er en skytebane for rifle-, hagle- og pistolskyting i Tolga i Innlandet. Banen ble åpnet i 1900,  og eies av Tolgen skytterlag. Banen har elektroniske skiver fra MegaLink på 200 m (14 stk), 100 m (8 stk) og på løpende elg. I tillegg til skytterlagets aktiviteter har Tolga J&FF en trapbane (leirdue) på området, mens Tolga pistolklubb har en 25 m bane for pistolskyting.

## Historie
Banen ble bygd og tatt i bruk i 1900, før den tid hadde skytterlaget bane i Røsebygda, i Kåsdalen og senest ved Mannstenen. Banen hadde opprinnelig hold på 100, 200, 400, 600, 800 og 1000 m. Senere har banen blitt ombygget mange ganger; i 1929 fikk den en 300 m bane, og senere har den blitt bygd om til 100 og 200 m slik den er i dag. Skytterhuset og standplassen ble ødelagt i en brann i 2001, og gjenoppbygd i årene etter. Anlegget stod ferdig i 2005 da det ble arrangert Norgescup-stevne på banen.

## Se også
* Liste over skytebaner i Norge

## Referanser


## Eksterne lenker
* Tolgen skytterlag
Balikh

**Balikh** (eller *Belich*, *Balich*, *Nahr Balīh*, *Nahr Belîkh*, arabisk: ‏نهر البليخ‎,, *Nahr al-Balīḫ*) er en elv med utspring i 'Ayn al-'Arus i Syria. Den renner sørover og munner ut i Eufrat ved den moderne byen Ar-Raqqah. Etter Khabur-elven er Balikh den største sideelven til Eufrat i Syria. Den er en viktig vannkilde, og store deler av den er bygget om til kanal.

Hovedkilden til Balikh er en karstisk kilde i 'Ayn al-'Arus, like sør for den syrisk-tyrkiske grense. I tillegg får Balikh periodevis vann fra elver og wadier fra Harransletten i nord, samt sletter vest og øst for elvedalen. Disse elveleiene heter er Jullab, Wadi Qaramogh og Wadi al-Kheder.

## Historie
Balikh danner hjartet i et område med rik kultur. Ved breddene er det mange bosetninger som er datert tilbake til steinalderen, på 5000-tallet f.Kr. I antikken var Tuttul (nær dagens ar-Raqqah i Balikhdeltaet) og Tell Chuera i nord (ved Wadi Hamad nær Balikh) viktige byer. I løpet av tusenårene har regionen sett mye samhandel mellom nomadiske folk og faste bosetninger.

I antikken ble regionen kalt Osroene med Edessa/Callirrhoe (ar-Ruha') som hovedstad. Ar-Ruha' og andre viktige byer i antikken i Balikhdalen – som Harran (romersk Carrhae) – er omtalt i muslimske og jødiske tradisjoner om Abraham og andre hebraiske patriarker. Etter den islamske erobringen på 600-tallet ble regionen oppkalt etter et arabisk folk, Diyar Mudar, som betyr «landet til mudarene». I 762 bygde kalif al-Mansur en garnisonby ved samløpet til Eufrat, Ar-Rafiqa, som vokste sammen med den hellenistiske byen Kallinikos til byen Ar-Raqqah.

## Eksterne lenker
*
Lamassu

**Lamassu** (kileskrift: AN.KAL, sumerisk: dLamma, akkadisk: Lamassu) er en beskyttende portvokterdemon innen mesopotamisk mytologi. Den avbildes ofte med okse- eller løvekropp, ørnevinger og menneskehode. I noen skrifter fremstilles den som en kvinnelig guddom. Et mindre vanlig navn er **shedu**, men dette tilsvarer egentlig den mannlige Lamassu.

## Mesopotamia. Babylon
Lamassu er ofte avbildet i mesopotamisk kunst, iblant med vinger. Lamassu og shedu var beskyttende ånder i folks hjem. De var innrissede på leirtavler som ble gjemt under husets terskel. 

Senere under den babylonske periode ble Lamassu kongenes beskyttere og var alltid plassert ved inngangene til palassene, ofte som par. Ved byers innganger var de skulpterte i kolossal størrelse, og plasserte som par, et på hver side av byporten, hver og en vendt mot en av de fire verdenshjørner.

## Assyria
I det nyassyriske rike (ca. 883-612) ble slike store oksemonumenter, ofte med vinger og alltid med menneskehoder, satt som dørvoktere ved inngangene til kongepalasser, som i Khorsabad og i Ninive. Deres funksjon av å beskytte  mot alt ondt. I en tekst finner man besvergelsen *«Måtte den gode šêdu gå ved min venstre og den gode Lamassu ved min venstre*» (annetsteds går šêdu foran og Lamassu bak den som skal beskyttes) Vanligvis hadde de fem ben.

## Persia
Perserne overtok Lamassu-statuene og annen billedkunst fra assyrerne som hadde påvirket perserne kulturelt, religiøst og lingvistisk, da perserne var umåtelig assyrianiserte, særlig under akemeniderne. Slik fant man lamassuer også i persiske templer. Dem i Pasargadae er forsvunnet, men dem i Persepolis finner man ved *«Alle nasjonenes port»*, og en rekke andre steder.

## Innflytelse innen jødedom, kristendom
Oldtidens jøder ble påvirket av assysisk ikonografi. Profeten Esekiel omtalte et fantastisk vesen sammensatt av elementer fra menneske, løve, ørn og okse. 

:*Foran lignet ansiktene menneskeansikter. Til høyre hadde alle fire løveansikt, til venstre okseansikt, og bak hadde de ørneansikt.* (Esek 1,10).

I Johannes' åpenbaring heter det et sted:

:*Den første skapningen lignet en løve, den andre lignet en okse, den tredje hadde ansikt som et menneske, og den fjerde var lik en flygende ørn.* (Åp 4,7)

Senere, i tidlig kristen era, ble de fire evangelier knyttet til hver sitt av disse fire komponenter, noe som har holdt seg i kirkekunst; dette kalles tetramorfen.

## Litteratur
* Wolfram von Soden: «Die Schutzgenien Lamassu und Schedu in der babylonisch-assyrischen Literatur.» I: *Baghdader Mitteilungen.* Bind 3, 1964, ISSN 0418-9698, s. 148–156. 
* Hybride mesopotamiske demoner (PDF-Datei; 226&nbsp;kB)

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann
* Lamassu (bull-man)
Marcus Monsen

**Marcus Monsen** (født 19. februar 1995) er en norsk alpinist som kjører for Aron Skiklubb i Drammen.

## Karriere
I vinter-OL for ungdom 2012 kjørte han på det norske laget som ble nummer nummer to i lagkonkurransen. 
Han fikk verdenscuppoeng i sitt første verdenscuprenn da han fra startnummer 65 kjørte han inn til 26.-plass i slalåm i St. Moritz 2. februar 2014. Han fikk to medaljer i junior-VM 2014 med tredjeplass i superkombinasjonen og andreplass i storslalåm. I Norgesmesterskapet i alpint 2014 ble han nummer tre i slalåm. I Norgesmesterskapet i alpint 2015 ble han norsk mester i superkombinasjonen og han tok sølv i utfor.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Neeltje Jans

**Neeltje Jans** er en kunstig øy i provinsen Zeeland i Nederland, halvveis mellom Noord-Beveland og Schouwen-Duiveland i Oosterschelde. Den ble bygget for å støtte demningen Oosterscheldedam. Øyen ble oppkalt etter en nærliggende sandbanke.
 
## Eksterne lenker
*
Pimpernel

**Pimpernel** (skrives også ofte **pimpernell**) er en potetsort. Den kommer fra Nederland og ble godkjent i Norge i 1962.
Pimpernel regnes som en sen potetsort, og er svært lagringssterk. Poteten er oval, mørk rød, og grohullene er grunne. Poteten har en fast konsistens, men er en melen sort, og egner seg til å kokes med skallet på. Pimpernel er sterk mot tørråte og er resistent mot potetkreft.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Pimpernel - Fagforum potet
* Pimpernel - Opplysningskontoret for frukt og grønt
Tell al-Ubaid

**Tell al-'Ubaid** () er en lav og relativt liten tell (bosetningshaug) litt vest for Ur i det sørlige Irak, i guvernementet Dhi Qar. Mestepartene av de arkeologiske levninger der er fra Ubaide-perioden, som Tell al-'Ubaid er blitt navngivende for, med et tidligdynastisk tempel på det høyeste punkt.

Stedet ble først undersøkt arkeologisk av egyptologen Henry Hall fra British Museum i 1919. Senere gravde C. L. Woolley der i 1923 og 1924, fulgt av Seton Lloyd og Pinhas Delougaz i 1937, sistnevnte fra Oriental Institute ved University of Chicago.

Tell al-`Ubaid ligger nå 250 km fra Persiagulfen, men kysten lå vesentlig nærmere i Ubaide-perioden. Høyden er avlang og måler rundt 500 x 300 m langs en omtrent nord-sørlig akse. Den er nå omtrent to meter høy over dagens omliggende mark. Det utgravde tidligdynastiske tempelet er helt i nord på høyderyggen.

I det lavere nivået er det blitt funnet store mengder av steintøy, og dessuten brennovner. Ubaidetidsstentøy er også blitt funnet i høyere lag. Krukkeproduksjonen var en spesialisert kunst, noe som bekrefter funn fra andre ubaidesteder som Eridu. 

Her er også funnet et gravfelt og noen artefakter fra Jemdet Nasr-perioden. Ninhursagtempelet øverst var ovalt, slik som det i Khafajah. Muren rundt tempeket ble bygd av Shulgi fra Ur III-riket. 

## Referanser
Paul Lucas

**Paul Lucas** (1664–1737) var en fransk kjøpmann, forskningsreisende og arkeolog i kong Ludvig XIVs tjeneste. Han foretok tre større reiser til Egypt og Det nære østen.

## Liv og virke
Som sin samtidige, den orientreisende Jean Chardin, var Lucas antagelig opprinnelig juveler. I alle fall fantes det på denne tid en familie gullsmeder av dette navn i Paris. Angivelig begynte han allerede i ungdommen å begi seg ut på reiser, og mange hevder at han hadde begynt sin reisevirksomhet som korsar. I alle fall deltok han i 1688 i venetiansk tjeneste, ved beleiringen av Negroponte. I 1696 kom han tilbake til Frankrike med en stor samling av medaljer og andre antikviteter, som han solgte til de kongelige samlinger. Med dette vant han hoffets gunst og ble deretter utsendt på reiser tre ganger for å anskaffe flere gjenstander og håndskrifter. Hans fargerike og pikante reiseberetninger grenser ofte til det eventyrlige, men ble mildnet ved de lærde sitater og den klassiske dannelse som hans utgiver lot flette inn.

Fra juni 1699 til juli 1703 reiste han i Egypt, Kypros, Persia og Syria. Herved fikk han som første europeer nøyere kjennskap til Nilens løp mellom Kairo og kataraktene, og kom til Teben. 

Hans annen reise førte ham fra oktober 1704 til september 1708 gjennom Hellas, Makedonia, Tyrkia og gjennom Palestina (hvor han utarbeidet en beskrivelse av Jerusalem) og videre til Nord-Afrika (her samlet han materiale om Tunis' historie). 

I 1714 ble Lucas utnevnt til kongelig oldtidsforsker (*antiquaire du roi*). Mellom 1714 og 1717 besøkte han igjen Istanbul, Syria, Palestina og Egypt.

## Verker
* *Voyage du Sieur Paul Lucas au Levant. On y trouvera entr’autre une description de la haute Égypte, suivant le cours du Nil, depuis le Caire jusques aux Cataractes, avec une Carte exacte de ce fleuve, que personne n’avoit donné*. Paris, Guillaume Vandive, 1704, 2 Bd.
* *Voyage de Sieur Paul Lucas, fait par ordre du Roi dans la Grèce, l’Asie Mineure, la Macédoine et l’Afrique*. Nicolas Simart, Paris, 1712, 2 Bd.
* *Voyage du Sieur Paul Lucas, fait en 1714 […] dans la Turquie, l’Asie, la Syrie, la Palestine, la Haute et la Bass-Égpte, etc*. Rouen, R. Machuel le jeune, 1719, 3 Bd.

## Litteratur
* Ny utgivelse med innføring av Henri Duranton: *Voyage du Sieur Paul Lucas dans le Levant*. Universitetet i Saint-Étienne, 1998.
* Dirk van der Cruysse: *Le noble désir de courir le monde. Voyager en Asie au XVIème siècle*. Paris, Fayard, 2002.

## Referanser
Parr (slekt)

**Parr** er ei lita norsk slekt med engelsk opphav, som kom til Drøbak der man finner Villa Parr, Parrebakken og Parrstranda, mye godt et resultat av den suksess som reder og isgrunder Søren Angell Parr (1815–1903) hadde. I England har man Parr fra langt tilbake i tid, til eksempel Katarina Parr (1512–1548) som var dronning i fire år fra 1543. På 1800-tallet gjorde psykologen Thomas Parr seg gjeldende.

Fil:SørenAngellParr-OB.SZ03191.jpg|Søren Angell Parr (1815–1903) reder og isselger
Fil:ThomasParr.jpg|Thomas Parr (1862–1935) pysolog
Fil:No-nb bldsa 2c029.jpg|Henry og Gudrun Parr
Fil:AlbertEideParr.jpg|Albert Eide Parr (1900–1991), zoolog
Fil:WestyeParrEgeberg-OB.F08516g.jpg|Westye Parr Egeberg (1878–1959) utga i 1957 en slektsbok. 


## Parrene til Drøbak
Henry Parr (1726–1774) fra Liverpool giftet seg i 1755 med Anne Fearnley (1734–1811) fra Birstall i Yorkshire der ekteparet også døde. Anne Fearnley var forøvrig søster av Thomas Fearnley (1729–1789) som kom til Norge rundt 1753 og ble kjøpmann i Halden og ga roten til Fearnley (slekt). To av barna til Henry og Anne havnet i Norge

*Henry Parr (1726–1774) fra Liverpool g. 1755 med Anne Fearnley (1734–1811)
**Nancy Parr (1763–1826) gift 1784 i Norge med Hans Angell (1757–1815), trelasthandler og skipsreder fra Larvik, etterkommer av Lorentz Mortensen Angell. Begge døde i Drøbak.
**Henry Parr (1772–1859) flyttet til Drøbak i 1809 for å handle med trelast, g. danske Ragna Gedde
***Hans Henry Parr (1811–1891) skipsreder i Drøbak, g. Laura Jørgensen
****Thomas Parr (1862–1935) pedagog og psykolog, g. Helga Eide, søster av Egil Eide
*****Albert Eide Parr (1900–1991), zoolog og oseanograf, g. kunstmaler Ella Hanssen, datter av Peder Hansen
*****Ludolf Eide Parr (1905–) arkitekt som tegnet Siljustøl museum
***Søren Angell Parr (1815–1903) reder og isgrunder, g. Johanne Jørgensen.
****Lucy Parr  (1853–1937) kammerherrinne g. kammerherre Ferdinand Julian Egeberg (1842–1921)
*****''Se Egeberg (slekt fra Sjælland) for etterkommere som maleren Ferdinand Finne (1910–1999) 
***Thomas Randall Parr (1825–1896) g. Elise Reierseh (1826–1903)
****Alfred Parr (1858–1917) grosserer g. Agnes Gustava Scnurbusch (1866) datter av Jodocus Edmundus Schnurbusch 
*****Christine Stephanie (Kitty) Parr (1892–1970) g. Einar Westye Egeberg jr. (1883–1946) av  Egeberg (slekt fra Sjælland)

## Referanser