open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Chalcosoma

***Chalcosoma*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten, som lever i Sørøst-Asia, omfatter fem arter som omfatter noen av verdens største biller.

## Utseende

Meget store (5- 13 centimeter) og tunge biller. Kroppen er naken og glatt, glinsende svart med en bronseaktig glans. Hannen har et kraftig horn (rettet skrått oppover og framover) på hodet. På hver side av pronotum er det et langt, krumt, framoverrettet horn, det er også en kraftig pigg i midten. Hunnen mangler alle disse hornene. Beina er forholdsvis lange med tre skarpe pigger på yttersiden av forleggen.

## Levevis
Larvene utvikler seg inne i døde trestammer. Hannene bruker hornene på hodet og pronotum til å kjempe med hverandre om hunnene, eller kamp om føderessurser.

## Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

## Systematisk plassering

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Slekten *Chalcosoma* Hope, 1837
******* *[[Chalcosoma argreggs]]* Takeuchi, 2014 - Malaysia
******* *[[Chalcosoma atlas]]* (Linnaeus, 1758) - vidt utbredt
******* *[[Chalcosoma caucasus|Chalcosoma chiron]]* (Olivier, 1789) - vidt utbredt
******* *[[Chalcosoma engganensis]]* Nagai, 2004 - Enggano-øyene, Indonesia
******* *[[Chalcosoma moellenkampi]]* Kolbe, 1900 - Borneo

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Bilder av arten fra Sumatra
* Bilder av ''Chalcosoma caucasus''
Eupatorus

***Eupatorus*** er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).

## Utseende
Store (40-100 millimeter), blanke og glatte hornbiller. Pronotum og beina er svarte, dekkvingene ofte mer eller mindre gulbrune. Som vanlig for hornbiller (Dynastinae) er hannene mye større enn hunnene og har kraftige horn på hodet og pronotum som hunnene mangler. Hos denne slekten finnes det gjerne et langt horn på hodet og to horn på hver side av pronotum, disse er krumme, glatte og spisse. Det midtre hornparet på pronotum kan være redusert til spisse knøler. Forleggene (protibiae) har tre tenner på yttersiden nær spissen.

## Utbredelse
Denne slekten er utbredt i Sørøst-Asia.

## Systematisk plassering

Arten *Eupatorus beccarii* blir nå ført til en slekt for seg, *[[Beckius]]*.

* Ordenen biller, Coleoptera
** Underordenen Polyphaga
*** Overfamilien skarabider, Scarabaeoidea
**** Familien skarabider, (Scarabaeidae) Latreille, 1806 
***** Underfamilien hornbiller, Dynastinae MacLeay, 1819
****** Stammen Dynastini MacLeay, 1819
******* Slekten *Eupatorus* Burmeister, 1847
******** *[[Eupatorus birmanicus]]* Arrow, 1908
******** *[[Eupatorus cantori]]* (Hope, 1845) - noen ganger regnet som en underart av *E. hardwickei*.
******** *[[Eupatorus endoi]]* Nagai, 1999
******** *[[Eupatorus gracilicornis]]* Arrow, 1908
******** *[[Eupatorus hardwickei]]* (Hope, 1831)
******** *[[Eupatorus pyros]]* Prandi & Grossi, 2021 
******** *[[Eupatorus siamensis]]* Laporte de Castelnau, 1867
******** *[[Eupatorus sukkiti]]* Miyashita & Arnaud, 1996
******* Slekten *[[Beckius]]* Dechambre, 1992 - ofte regnet til *Eupatorus*
******** *[[Beckius beccarii]]*
******** *[[Beckius koletta]]* (Voirin, 1978) - ofte plassert som en underart av *B. beccarii*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ragna Breda

**Ragna Breda** (født **Ragna Elisabeth Lindhjem**, senere gift **Bramer**, født 12. oktober 1905 i Horten, død 12. juli 1997 i Fredrikstad) var en norsk skuespiller og forfatter og oversetter av barnebøker. 
 
## Filmografi

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*   Ragna Breda i Scenewebarkivet
Bergen op Zoom

**Bergen op Zoom** er en kommune og en by i provinsen Noord-Brabant, sør i Nederland. Bergen op Zoom fikk bystatus i 1266.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Remi Schrijnen

**Remi (Remy) Schrijnen** (1921–2006) var en belgisk frivillig i den tyske hæren under den andre verdenskrig. Han var tilsluttet Waffen-SS.

Schrijnen var av flamsk nasjonalist og den eneste flamske frivillige soldaten i Flandern-divisjonen av det tyske Waffen-SS som har blitt tildelt Jernkorsets ridderkors. Han var også en av bare en håndfull soldater som fikk denne utmerkelsen og han mottok også Jernkorset. Schrijnen var en glødende nasjonalistisk belgier som sluttet seg til Vlaams Nationaal Verbond (VNV) før den andre verdenskrigen. 

Ved Schrijnens første søknad som frivillig til den flamske legionen, ble han avslått fordi de mente at han var for liten og kort til å gjennomførte noen aktiv militærtjeneste. Andre frivillige nazi-sympatisører kalte ham «Korte tysker». Men han viste sitt mot under slaget om Stalingrad i februar 1943.

Under slaget ved Narva den 3. mars 1944, skal Schrijnen egenhendig ha ødelagt elleve fiendtlige stridsvogner før ble han funnet bevisstløs og døden nær dagen etter og brakt til et sykehus og til slutt ble han sendt til Berlin, hvor han mottok begge Jerkorsene og et telegram med gratulasjoner for hans militære prestasjoner fra VNV-lederen Hendrik Elias. 

Etter krigen vendte han tilbake til Belgia, der han ble arrestert, stilt for krigsretten og dømt til døden. Fengselsstraffen ble umiddelbart omgjort til livsvarig fengsel. Schrijnen ble løslatt fra fengsel i 1950, på betingelse av han utelukkende viste eksemplarisk oppførsel i fremtiden. Men, Schrijnen deltok under såkalte amnesti-marsjer der han viste frem sin støtte til at dem som hadde kjempet på Østfronten skulle få amnesti. Disse protestmarsjene sluttet ofte i slagsmål og håndgemeng med politiet. Etter en slik amnesti-slagsmål, i 1953, ble Schrijnen arrestert og holdt i fengsel i nesten to år. I 1962 emigrerte derfor han til Forbundsrepublikken Tyskland, der han søkte om tysk statsborgerskap. Flamske fascister og nazister fortsatte å tilbe ham som «Den siste kongen av Flandern». Dette var også tittelen på en kontroversiell bok av forfatter Allen Brandt som omhandlet flamske soldater i legioner tilhørende det tyske SS.

Schrijnen døde i det tyske Ruhr-området i 2006, 85 år gammel.

## Referanser
Catalonia rundt 2011

**Catalonia rundt 2011** var den 91. utgaven av Catalonia rundt, og foregikk fra 21. mars til 28. mars 2011 i Catalonia  i Spania.

I tillegg til de 18 ProTeams ble Geox-TMC, Andalucía-Caja Granada, Cofidis, Caja Rural, Colombia es Pasión-Café de Colombia og CCC Polsat Polkowice invitert.

## Etapper
### Mandag 21. mars - 1. etappe: [[Lloret de Mar]]-[[Lloret de Mar]], 166,9 km

### Tirsdag 22. mars - 2. etappe: [[Santa Coloma de Farnés]]-[[Bañolas]], 169,3 km

### Onsdag 23. mars - 3. etappe: [[Sant Esteve d'en Bas]]–  [[Andorra]] ([[Vallnord]]), 183,9 km

### Torsdag 24. mars - 4. etappe: [[Seo de Urgel]]–[[Vendrell]], 195 km

### Fredag 25. mars - 5. etappe: [[Vendrell]]–[[Tarragona]], 205,8 km

### Lørdag 26. mars - 6. etappe: [[Tarragona]]-[[Mollet del Vallés]], 184,5 km

### Søndag 27. mars - 7. etappe: [[Parets]]-[[Barcelona]], 124,5 km

## Resultater
### Sammenlagt

### Klatrekonkurransen

### Sprintkonkurransen

### Lagkonkurransen

## Eksterne lenker
*
Amager Boulevard

**Amager Boulevard** er en vei på den nordlige delen av øya Amager i København. Veien forbinder Langebro med Amagerbrogade.

Veien ble anlagt i perioden 1903-1906 delvis på kurven som var en del av Københavns voller. Anleggingen av veien skjedde samtidig som byggingen av en ny Langebro. Trafikken fra Langebro ble tidligere ledet via Langebrogade, men med anleggingen av den nye Langebro med vei ble trafikken ledet over via Amager Boulevard.

## Vesentlige bygninger og institusjoner på Amager Boulevard
*Nr. 2: *Langebrohus*, 1905&ndash;1906 av Thorvald Gundestrup.
*Nr. 4-10: Ny Tøjhus og Hærens Geværfabrik, oppført på fyllmasse i tiden 1887&ndash;1891 og senere. Nedrevet 1976, 1990 og 2001. Nå er det i stedet hovedkvarter for SimCorp i nr. 6 (2006- ved Dissing + Weitling), Kommunernes Landsforening (med adresse Weidekampsgade 10), HK (med adresse Weidekampsgade 8, begge av Arkitema 2001&ndash;2002) og Deloitte (2003&ndash;2005 ved arkitektfirmaet 3XN).
*Nr. 70: Høyhuset Radisson Blu Hotel Scandinavia, oppført 1971&ndash;1973 ved Ejner Graae og Bent Severin.
*Nr. 80: Statens Serum Institut (adresse: Artillerivej 5). Bla oppført ved Andreas Clemmensen 1902.
*Nr. 101: Kollegiet Kvinderegensen fra 1931&ndash;1932 av Helge Bojsen-Møller.
*Nr. 108: Statsprøveanstalten, oppført 1916&ndash;1919 ved Hack Kampmann, revet 1995. Nå en byggetomt.
*Nr. 111: Norges Hus fra 1933
*Nr. 115: Den kongelige Mønt, 1922&ndash;1923 ved Martin Borch.
*Nr. 118: Eiendommen *Møllegården*, oppført 1922&ndash;1923 ved Povl Baumann.

## Eksterne lenker
* Grandts om Amager Boulevard
Liste over motorveier i Nederland

Dette er en **liste over motorveier i Nederland** (nederlandsk: Autosnelweg) hvor de viktigste byene langs eller i nærheten av motorveien er nevnt:

*  Amsterdam – Hilversum – Amersfoort – Apeldoorn – Deventer – Hengelo – *[[Tyskland]]* (Bad Bentheim)
*  Amsterdam – Utrecht – 's-Hertogenbosch – Eindhoven – Weert – Geleen – Maastricht – *[[Belgia]]* (Visé)
*  Amsterdam – Schiphol – Leiden – Haag – Delft
*  Vlaardingen – Hoogvliet
*  Bergen op Zoom – *[[Belgia]]* (Antwerpen)
*  Hoofddorp – Badhoevedorp
*  A1 – Almere – Lelystad – Emmeloord – Joure
*  Zaanstad – Purmerend – Hoorn – (Afsluitdijk) – Sneek – Heerenveen – Drachten – Groningen – Hoogezand – Winschoten – Nieuweschans – *[[Tyskland]]* (Bunde)
*  Amsterdam – Zaanstad
*  A1 – Amsterdam Zuidoost – Amstelveen – Haarlem – Beverwijk – Alkmaar
*  ring Amsterdam
*  *[[Tyskland]]* (Oberhausen) – Zevenaar – Arnhem – Ede – Utrecht – Gouda – Zoetermeer – Haag
*  Haag – Rotterdam
*  Europoort – Rotterdam – Dordrecht – Gorinchem – Tiel – Nijmegen
*  Rotterdam – Dordrecht – Breda – *[[Belgia]]* (Antwerpen)
*  Moerdijk – Roosendaal
*  Zevenaar – Doetinchem – Varsseveld
*  Gouda – Rotterdam – Vlaardingen – Maassluis
*  Velsen – Beverwijk
*  Breda – Gorinchem – Utrecht – Hilversum – Huizen – Almere
*  Utrecht – Amersfoort – Harderwijk – Zwolle – Meppel – Hoogeveen – Assen – Groningen
*  Rotterdam – Dinteloord
*  Barneveld – Ede
*  Harlingen – Leeuwarden
*  Meppel – Steenwijk – Heerenveen – Akkrum – Leeuwarden
*  Enschede – Hengelo – Almelo
*  Hoogeveen – Emmen – Zwartemeer 
*  A15/A16 – Ridderkerk
*  Wassenaar – Leiden – Nieuw Vennep
*  Eindhoven – Oss – Wijchen – Arnhem – Apeldoorn – Zwolle
*  Eindhoven – Tilburg – Breda – Roosendaal – Bergen op Zoom – Goes – Middelburg – Vlissingen
*  Willemstad – Moerdijk – Waalwijk – 's-Hertogenbosch – Oss
*  Tilburg – Berkel-Enschot
*  *[[Belgia]]* (Turnhout) – Eindhoven – Venlo – *[[Tyskland]]* (Duisburg)
*  A50 – Nijmegen – Venlo -Roermond – A2 nær Maasbracht
*  *[[Belgia]]* (Genk) – Stein – Geleen – Heerlen – *[[Tyskland]]* (Aachen)
*  Boxmeer – *[[Tyskland]]* (Goch)
*  Maastricht – Heerlen
*  Zwanenburg-øst – Haarlem-øst (tidligere A5)
*  Velsen (A22) – Haarlem
*  Goes – A58
*  Tilburg – Loon op Zand
*  Eindhoven – Helmond
*  Arnhem – Nijmegen (tidligere A52)
*  Wijchen – Nijmegen
*  Arnhem – Dieren (tidligere A48)

## Tidligere motorveier
De følgende veiene har mistet sin motorveistatus:
*  A9 – Haarlem-vest (nå )
*  Haelen – Roermond-vest (nå )
Faste Batteri

**Faste Batteri** var en militær installasjon på Islands Brygge på den nordlige delen av Amager. Installasjonen ble bygget i 1765–1770 som treningsanlegg for Danmarks forsvar. Anlegget var ikke en del av Københavns befestning. På byggetidspunktet lå anlegget ved kysten.

Anlegget ble nedlagt i 1947, og kun noe av vollen og kanalen ble bevart. Det øvrige ble enten fylt opp eller gravd opp. I 1974 ble det resterende av Faste Batteri fredet. I forbindelse med anleggingen av Københavns metro i 2002 ble området gravd opp og senere reetablert.

Arkitektene Bjarke Ingels og Julien De Smedt utivklet et byggeprosjekt for tomten med fjellignende bygninger til boliger, en moské, kulturelle samt rekreative formål. Prosjektet er aldri blitt realisert. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Faste Batteri
* ''Militære aftryk og indtryk'', gammel.bibliotek.kk.dk
Solapex

**Solapex** , eller **apex av solens retning** , refererer til den retningen som solen ferdes med hensyn til det lokale Ruhesystemet. Dette må ikke å forveksles med solens tilsynelatende bevegelse gjennom stjernebildet  Dyrekretsen, som er illusorisk – denne foreslåtte bevegelse er faktisk forårsaket av jordens bane rundt solen.

Den generelle retningen av solens apex er sørvest for stjernen Vega nær stjernebildet Hercules. Det er flere koordinater for solens apex. De visuelle koordinater (som fås ved visuell observasjon av den tilsynelatende bevegelsen) er rett oppstigning (RA)  og deklinasjon (dec) på 30 ° Nord (i galaktiske koordinater: 56,24 ° lengdegrad, 22,54 ° breddegrad). Den radioastronomiske posisjonen er RA  og   (galaktiske koordinater: 58,87 ° lengdegrad, 17,72 ° breddegrad). 

Solens hastighet mot solapex er ca. 16,5 km/s. Denne hastigheten må ikke å forveksles med banefarten til Solen rundt galaksens senter, som er ca 220 km/s og er inkludert i bevegelsen til det lokale Ruhesystemet. Solens bevegelse i Melkeveien er også mer komplisert enn vi kanskje umiddelbart tror.

Arten og omfanget av solens bevegelse ble først demonstrert av William Herschel i 1783.

Solens antapex, motsatt retning av solens apex, ligger nær stjernen Zeta Canis Minoris.


File:Astro_4D_milkyway_stars_proper_radial_all_all_anim.gif|Bevegelsen av stjerner rundt apex (til venstre) og antapex (høyre) i - / + 500 000 år. For å vise dette bildet trenger du 3D-briller (rød-grønn eller rød-blått).
File:Astro_4D_milkyway_stars_proper_radial_all_apex_anim.gif|Bevegelsen av stjerner rundt apex
File:Astro_4D_milkyway_stars_proper_radial_all_antapex_anim.gif|Bevegelsen av stjerner rundt antapex
File:Astro_4D_milkyway_stars_proper_radial_all_mid_anim.gif|Bevegelsen av stjerner mellom apex og antapex


## Referanser
Andreas Aabel (skuespiller)

**Andreas Aabel** (1911–1948) var en norsk skuespiller og oversetter. Han var sønn av skuespilleren Hauk Aabel, bror til skuespilleren Per Aabel og barnebarnet til Morten Andreas Leigh Aabel. Han fikk sin teaterdebut på Centralteatret i 1930. 

## Filmografi
* 1948: *[[Kampen om tungtvannet (film)|Kampen om tungtvannet]]* – fenrik Kasper Idland
* 1946: *[[Et spøkelse forelsker seg]]* – et spøkelse
* 1938: *[[Bør Børson Jr. (norsk film 1938)|Bør Børson Jr.]]* – O.G. Hansen
* 1933: *[[Jeppe på bjerget (1933)|Jeppe på bjerget]]* – en skomakerlærling
* 1932: *[[Prinsessen som ingen kunne målbinde]]* (kortfilm) – Espen Askeladd

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*   Andreas Aabel hos filmdelta.se
Så lenge det er live

***Så lenge det er live*** er et konsertalbum med Blått & Rått. Albumet ble utgitt den 26. april 2011.

## Sporliste
# «Den du en gang var» (Kaspersen)
# «Samme sang» (Kaspersen)
# «Du och jag» (Bark/Lorentzon)
# «Kriger» (Amundsen/Kaspersen)
# «Svart og hvitt» (Alertsen/Kaspersen)
# «Kreditor» (Kaspersen)
# «Tøff shit» (Kaspersen)
# «Lang vei» (Kaspersen/Fjeldstad/Hansen)
# «Jernbanespor» (Kaspersen)
# «Blues for Brian Jones» (Kaspersen)
# «I mørket kan ingen se» (Kaspersen)
# «Hvite engel» (Kaspersen)
# «Dragen» (Andreassen/Kaspersen)
# «Hjertesjonglør» (Amundsen/Kaspersen)
# «Lille sambo» (Kaspersen)
# «Vad väntar du på» (Bark/Lorentzon)
# «Victoriahavn» (Kaspersen)
# «Oppned» (Kaspersen/Fjeldstad)
;Bonus-CD
# «Dommedag» (Amundsen/Kaspersen)
# «Under min stjärna» (Bark/Lorentzon)
# «Kjøter blues» (Andreassen/Kaspersen)
# «Dama hadde blues» (Kaspersen)
# «Sanna drömmar» (Bark/Lorentzon)
# «Slåsstarhanda» (Hanssen/Kaspersen)
# «Villdyr» (Kaspersen)
# «Regulator» (Kaspersen/Brændeland)
# «Bara en mann» (Bark/Lorentzon)

## Medvirkende
### Blått & Rått
* Svein Kaspersen – vokalist, munnspill, gitar, låtskriver
* Kjetil Andreassen – gitarist, sang, låtskriver
* Ronald Alertsen – bassist, kor, låtskriver
* Knut Amundsen – trommeslager, loop, kor, låtskriver 
* Janne Bark - gitar, sang, latter, låtskriver, miksing, mastering, produsent
### Andre medvirkende
* Rune Karlsen - tekniker, lydbåndansvarlig 
* Jörgen Andersson - tekniker, mastering
* Magne Brynjulfsen - lydikon
* Stian Jakobsen - coverbilder
* Anders Heim - layout
Kennedytunnelen

**Kennedytunnelen** er en vei-, jernbane- og sykkeltunnel sør for Antwerpen under elven Schelde i Belgia. Tunnelen er en del av Highway R1 og er oppkalt etter John F. Kennedy.
Veitunnelen åpnet 31. mai 1969, mens jernbanetunnelen åpnet 1. februar 1970.
Bad Godesberg

**Bad Godesberg** er en bydel i Bonn, Tyskland. Her bygde frankerne tilfluktsborgen *[[Godesburg]]* i middelalderen.

## Historie
Bad Godesberg blir nevnte første gang i skriftlige kilder fra 772. Stedet fikk byrettigheter i 1935, og var en del av Nordrhein-Westfalen. Byen ble innlemmet i Bonn i 1969. 

Byen er blant annet kjent for at det tyske sosialdemokratiske partiet SPD vedtok et av sine partiprogrammer her – *[[Godesberg-programmet|Bad Godesberg-programmet]]* – i 1959.

Ellers kom krigsforbryteren Klaus Barbie fra Bad Godesberg, og byen var en av de mest besøkte stedene for Adolf Hitler, som likte å oppholde seg i her. Nærheten til Bonn medførte at flere lands ambassade-boliger lå i Bad Godesberg, og forbundskansler Konrad Adenauer brukte byen flittig.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Félix de Blochausen

Baron **Félix de Blochausen** (født 5. mars 1834, død 15. november 1915) var en luxembourgsk politiker.  Han var Luxembourgs sjette statsminister, fra 26. desember 1874 til 20. februar 1885. Blochausen var en *orangist*; han støttet orangismebevegelsen, som ønsket en personalunion mellom Nederland og Luxembourg ledet av huset Oranien-Nassau.

## Referanser
Farley Granger

**Farley Granger** (født 1. juli 1925 i San Jose i California, død 27. mars 2011 i New York City) var en amerikansk skuespiller på teater, TV og i filmer.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Farley Grangers foreldre var Eva (født Hopkins) og Farley Earle Granger sr. Faren var forretningsmann. far var rik, og familien tilbrakte ofte tid på strandhuset som familien eide i Capitola. Men etter børskrakket og den påfallende finanskrisen på Wall Street i 1929 ble Granger-familien tvunget til å selge sine mange hjem og de fleste av deres personlige eiendeler og de flyttet fra San Diego til Los Angeles inn i en litt mindre leilighet i nærheten av familiebedriften som faren eide, hvor de bodde de påfølgende to årene. Som en følge av dette økonomiske tilbakeslaget og tapet av deres tidligere sosiale status, begynte begge Grangers foreldre å drikke. 

De var nedtynget av gjeld, og til slutt ble resten av deres eiendeler solgt på en tvangsauksjon. Familien slo seg ned i en liten leilighet i en annen del av Hollywood, og Grangers foreldre hadde forskjellige midlertidige jobber. Deres alkoholproblemer økte etterhvert i omfang på 1930-tallet. Grangers far fikk først arbeid som kontorist i North Hollywood i departementet for arbeidsledighet i California.

### Skuespiller
I løpet av sin lange karriere som skuespiller som spenner over flere tiår, var Farley Granger kanskje mest kjent best for hans to prosjekter som han samarbeidet med Alfred Hitchcock om. Deres første felles filmprosjekt var *[[Repet|Rope]]* («Repet») fra 1948. Deretter hadde han ofte roller av typen «søk gutt med store problemer». På grunn av sitt utseende ble han spådd en lysende karriere, men helt i toppen kom han ikke, til tross for de store forventninger. Hans mest kjente rolle var i Hitchcocks *[[Farlig reisefølge]]* i 1951. En annen viktig film i hans karriere var Luchino Viscontis *[[Lidenskap (1954)|Lidenskap]]* (1954), en italiensk film. Året etter spilte han i den biografiske film *[[Den store kandidat]]*.  

I 2003 hadde Granger sin aller siste filmopptreden; i dokumentarfilmen *Broadway: The Golden Age, by the Legends Who Were There*.

### Senere livsår
I 2007 publiserte Granger en selvbiografi, skrevet sammen med samboeren, Robert Calhoun. I boken tar han opp ikke bare sin lange karriere, men også sitt personlige liv og sin seksuelle legning. Samboeren Robert Calhoun døde av lungekreft i New York City den 24. mai 2008. 

Granger selv døde av naturlige årsaker den 27. mars 2011, da han var 85 år gammel. 

For sine mange bidrag til TV og film er Granger blitt tildelt en stjerne på Hollywood Walk of Fame. Denne stjernen er ved 1551 Vine Street i Hollywood.

## Filmografi i utvalg
* 1948 – *[[Repet]]*
* 1948 – *[[De lever om natten]]*
* 1951 – *[[Farlig reisefølge]]*
* 1952 – *[[Livets karusell]]*
* 1954 – *[[Lidenskap (1954)|Lidenskap]]*
* 1955 – *[[Den store kandidat]]*
* 1970 – *[[Trinity – djevelens høyre hånd]]*
* 1981 – *[[Rosemary's Killer]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nederlandsk mesterskap på skøyter sprint menn

**Nederlandsk mesterskap på skøyter sprint menn** (ofte forkortet til **NK Sprint menn**) er et årlig skøytemesterskap i Nederland over sprint-distansene (500m og 1000m) x 2 dager. Mesterskapet ble første gang arrangert for sesongen 1969/70 i Deventer og ble vunnet av Jan Bazen, foran Marten Hoekstra og Jos Valentijn. Sesongen 1968/69 ble det i det nederlandske allroundmesterskapet i Heerenveen i tillegg avholdt en tokamp over 2 ganger 500 meter med fire løpere hvor Fritz Bartling vant foran Jan Bazen, Marten Hoekstra og Jan de Vries.

## Medaljevinnere sammenlagt

## Medaljefordeling
: Løpere med minimum 1 mesterskap (1970–2024) 

## Kilder
*  Uitslagen NK Sprint Mannen  fra Schaatsen.nl
*  Broer, Dirk med Martin van der Bij, Jeroen Heijmans, Michiel Jansen, Marnix Koolhaas, Robert Koorneef, Huub Snoep, Gerrit Stevens og Nol Terwindt. *Nederlands Kampioenschappen Hardrijden Langebaan: Complete Uitslagen, 1887-2003*. Hoogland: KNSB, 2003.

## Eksterne lenker
*  Podiumplaatsen NK Sprint mannen på SchaatsStatistieken.nl
Solfesten

**Solfesten** på Rjukan har blitt feiret siden 1925, med karnevalsopptog gjennom byen, solfestarrangementet på Torget og en rekke andre arrangementer i forbindelse med solas tilbakekomst etter vinteren. Sola kommer tilbake på fabrikkbrua på Rjukan 12. mars kl. 12, men solfestens dato varierer fra år til år mellom mars og april. 

Lørdag 14. mars 1925 kunne innbyggerne på Rjukan feire sin første solfest.

Det utnevnes hvert år en solprins, som er en person som har betydd mye for lokalsamfunnet. Solprisen tildeles av fylkespolitikerne i Telemark, som ut fra en nominert liste og på individuelt grunnlag velger ut vinneren. Dette er en person eller gruppe som utenom det vanlige «gjennom sitt virke og sin væremåte har vært med å spre sol og glede til det norske folk.» Det eneste som kreves av personen er at vedkommende personlig kommer til Rjukan på Solfesten for å ta i mot prisen. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* solfesten.com
* Solfestens facebook-side
Bunker Palace Hotel

***Bunker Palace Hôtel*** er en fransk dystopisk science fiction-film fra 1989 regissert av Enki Bilal.

## Handling
I et imaginært diktatur i en futuristisk verden har opprør brutt ut. Maktmenneskene fra det gamle regimet flykter til et «bunkerhotell» hvor de søker å finne ut hva som har skjedd.

## Rolleinnehavere
* Jean-Louis Trintignant : Holm
* Carole Bouquet : Clara
* Maria Schneider : Muriel
* Jean-Pierre Léaud : Solal
* Roger Dumas : Zarka 
* Yann Collette : Orsini 
* Philippe Morier-Genoud : Destoop 
* Hans Meyer : Le président 
* Benoît Régent : Nikolaï
* Jezabelle Amato : La matrone 
* Svetozar Cvetkovic : Marco

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Enki Bilal

**Enes Bilal** (født 1951) er en fransk tegneserieskaper, kunstner og filmregissør.

Bilals mor var slovak og hans far bosnier, som hadde vært Josip Broz Titos skredder. Familien utvandret til Frankrike og bosatte seg i Paris da Bilal var ni år gammel. Han var 14 år da han møtte han René Goscinny, og med hans oppmuntring egnet han seg til tegneserieskaping. Han produserte tegninger for Goscinnys tegneseriemagasin *[[Pilote]]* på 1970-tallet og publiserte sin første historie i 1972.

I 1975 begynte Bilal et samarbeide med manusforfatter Pierre Christin på en serie med mørke surrealistiske historier, som resulterte i en samling med tittelen *Légendes d'Aujourd'hui* (*Legender fra idag*).

I 1992 ga Bilal ut albumet Froid-Equateur (Frost ved Ekvator), der lanserte han en surrealistisk sport sjakkboksing.

## Norske albumutgivelser
* *Byen som ikke fantes* (fransk *La Ville qui n'existant pas*) (Cappelen, 1988)
* *Den sorte ordens falangister* (fransk *Les Phalanges de l'Ordre Noir*) (Cappelen, 1985)
* *Jakten* (fransk *Partie de chasse*) (Cappelen, 1987)
* *Lokkeduen* (fransk *La Femme Piege*) (Cappelen, 1987)
* *Offside* (fransk *Hors Jeu*) (Medusa, 1988)
* *Udødlighetens pris* (fransk *La Foire aux Immortels*) (Cappelen, 199?)
* Frost ved Ekvator (fransk *Froid-Equateur) (Cappelen 1993)* 

## Filmer
* 1989 :  *[[Bunker Palace Hotel]]*
* 1996 :  *[[Tykho Moon]]*
* 2004 :  *[[Immortel, ad vitam]]*
* 2006 :  *[[Cinémonstre]]*
* 2011 : *[[Animal’z (film)|Animal’z]]* *

== Priser ==
* 1980: Prix RTL - *for beste tegneserie for voksne*
* 1987: [[Angoulême International Comics Festival|Angoulême Festival]], Frankrike, [[Grand Prix de la ville d'Angoulême#1980s|Grand Prix de la ville d'Angoulême]]
* 1993: Best book of the year Award from *Lire* magazine
* 1997: [[Brussels International Festival of Fantasy Film]], særskilt omtale
* 1999: [[Adamson-prisen]], Sverige, for Beste tegneserietegner
* 1999: Angoulême Festival, nominert for Angoulême tegneseriefestivals pris for beste tegneseriebok
* 2004: Angoulême Festival, nominert for Angoulême tegneseriefestivals publikumspris
* 2004: Fantasia Ubisoft Festival, gullmedalje for Beste banebrytende film, bronsemedalje for beste internasjonale film (publikumspris)
* 2006: [[International Horror Guild]] Awards, Best Illustrated Narrative, for *Memories''

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Manualiter

**Manualiter** (av manual, lat. manus = hånd) er betegnelsen på orgelspill kun med hendene, det vil si uten at orgelpedalene tas i bruk. Denne måten å spille på velges for eksempel når verk skrevet for klaver eller cembalo overføres til orgel.

Tradisjonelt vil en organist som spiller en firstemmig sats *manualiter* spille sopran- og altstemmen med høyre hånd, og tenor og bass med venstre. I praksis kan alt- og tenorstemmene utføres med «feil» hånd når det er nødvendig slik at alle tonene skal klinge uten å måtte ty til oktavering.

Motsatsen til manualiter-spill er **pedaliter** (av «pedal»): en organist som spiller *pedaliter* benytter føttene til å spille på orgelpedalene. Ved firstemmig sats spilles vanligvis bass-stemmen på pedalene mens de øvrige tre stemmene fordeles på hendene.

## Referanser
Eddy Verheijen

**Frits Eddy Verheijen** (født 21. mars 1946 i Vaals i Limburg) er en tidligere skøyteløper fra Nederland. Han er nå skøytetrener.

Han var del av den sterke nederlandske bølgen på midten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet, der Ard Schenk og Kees Verkerk sto som de fremste løperne. Verheijen deltok i syv nasjonale allround-mesterskap senior (1966–1972) med to tredjeplasser som best. Han var også med i det internasjonale polske mesterskapet (deltagere fra Polen, Nederland, Romania og Øst-Tyskland) i 1968 og fikk annenplass bak Ab Krook. Som landslagsløper deltok han i seks skøytelandskamper hvorav fire var rene landskamper mellom Nederland og Norge, her var annenplass beste sammenlagtplassering i landskampen mot Norge i desember 1970 i Oslo. Under VM i Oslo 1972, (hans beste sammenlagte plassering i mesterskap, nr. 5) fikk han til tross for skarp konkurranse på 5000m (1.dag) og 1500m (2. dag) to tredjeplasser på distansene. 

Etter sin aktive karriere, har Verheijen vært gymlærer og skøytetrener (blant annet for Marieke Wijsman sesongen 1996/97). Han var blant annet nasjonal junior lagleder og trener i provinsene Noord-Holland/Utrecht. Han var nestleder rektor på skolen Amersfoortse Berg og arbeider nå som en Interim Manager.

Under OL 2006 i Torino, var han delegasjonslederen for den nederlandske troppen.

Han er gift med tidligere skøyteløper Rieneke Demming, samt far til skøyteløperen Carl Verheijen og maraton skøyteløperen Frank Verheijen. 

## Personlige rekorder

## Meritter
Olympiske leker (Vinter) deltatt i ett OL (ved 2 konkurranser)
:* Sapporo 1972 på 500 m og  m.
::* beste resultat 19.-plass på  m i Sapporo 1972

Allround-VM på skøyter (deltatt 4 ganger)
:* Deventer 1969, Göteborg 1970, Oslo 1971, Oslo 1972.
::* beste resultat 5.-plass sammenlagt i Oslo 1972 .

EM på skøyter (deltatt 4 ganger)
:* Deventer 1966, Inzell 1969, Heerenveen 1971, Davos 1972.
::* beste resultat 6.-plass sammenlagt i Heerenveen 1971.

Proff-Mesterskap på skøyter (deltatt ved 2 konkurranser)
:* Allround-VM i Göteborg 1973, Allround-EM i Skien 1973.
::* beste resultat 7.-plass sammenlagt i Allround-EM i Skien 1973.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Profil på Jakub Majerski's speedskating database.
*  Bilder på FotoLeoVogelzang.nl
Terje Stemland

**Terje Stemland** (født 8. november 1943 på Fauske) er en norsk lyriker og journalist, kanskje mest kjent som kulturjournalist for A-magasinet der han har vært tilsatt siden 1980, fra 1985 som redaksjonssekretær. I 1988 overtok han redaktøransvaret etter Per Egil Hegge. Før det hadde han skrevet seks bøker og hatt varierte litterære ansvar. I 2003 ble han av Tore Rem kritisert for å ha vurdert Knut Hamsuns virke med et *litteratursyn preget av geniestetikk og en ahistorisk tilnærming*, etter at Stemland slaktet Ståle Dingstads bok *Hamsuns strategier*.

## Bibliografi
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser
Andreas Aabel

**Andreas Aabel** er navnet til flere personer:

* Andreas Aabel  (lege), lege, leilighetsdikter  og farfar til Andreas Aabel  (skuespiller)
* Andreas Aabel  (skuespiller), skuespiller, oversetter og barnebarnet til Andreas Aabel  (lege)
Tripartite-klassen

**Tripartite-klassen** er en klasse av minejaktfartøy opprinnelig bygget for marinen i Frankrike, Nederland og Belgia. Andre brukere er marinen i Pakistan, Indonesia, Latvia og Bulgaria.

## Beskrivelse
Utviklingen av Tripartite-klassen begynte i 1974 som et fellesforetak mellom Belgia, Frankrike og Nederland for å utvikle en ny klasse med minejaktfartøyer. Klassen ble bygget og tatt i bruk i løpet av 1980-årene.
Frankrike utviklet mineryddingsutstyret, Belgia leverte elektronikken og Nederland stod for fremdriftssystemet.
Frankrike og Nederland kjøpte i utgangspunktet 15 fartøy hver, mens Belgia kjøpte 10.
Plantin-Moretus Museum

**Plantin-Moretus Museum** ligger i Antwerpen i Belgia. Her lå et av Europas viktigste sentrum for trykte bøker på 1500-tallet. Museet viser arbeidet til de kjente boktrykkerne Christoffel Plantijn og Jan Moretus. Museet ligger i boligen og trykkeriet deres, Plantin Press, ikke langt fra Fredagsmarkedet i Antwerpen.

Christophe Plantin (ca. 1520-1589) utdannet seg til bokbinder i Antwerpen etter å ha flyktet fra Paris. I Frankrike hadde minst en boktrykker blitt brent etter anklager om kjetteri. I 1555 trykket han sine første bøker, til å begynne med som distributør for andre forlag. Byen hadde allerede etablert seg som et sentrum for tresnitt, graveringer og bøker. Plantin ansatte en assistent, Jan Moretus (Moerentorf), som kunne lese både latin og gresk, og skrive brev på flere moderne språk. Han tok hånd om forretningen og ble etter hvert Plantins svigersønn, og fikk ta over trykkeriet. I 1562, da han ble mistenkt for kjetteri, flyktet Plantin til Frankrike og ble værende der i to år. Da trykkepressen hans ble bortauksjonert, kjøpte venner opp inventaret for hans regning.

Etter 1564 startet Plantin opp virksomheten på nytt under navnet De Gulden Passer. Passeren var trykkernes signatur i huset Plantin og forekom ofte som en vignett på tittelbladet.
Vignetten besto ellers av engler og mottoet *Labora et Constancia* ("Arbeid og utholdenhet"), som kan oppsummere forleggerens liv. Plantins arvtagere drev pressen i Antwerpen til 1867. Bygningen i Antwerpen er et stort museum med blant annet boktrykkerverkstedet og et bibliotek med over 25&nbsp;000 bind.

I likhet med trykkeren Robert Estienne gjorde Plantin et nummer av sin høye kvalitet på korrekturen og utlovet en belønning til den som kunne finne feil. Plantin var venn av maleren Peter Paul Rubens. Rubens laget flere illustrasjoner til hans publikasjoner og malte også noen portretter av Plantin-Moretusfamilien.

I mer enn to hundre år hadde Plantintrykkeriet monopol, innvilget av Vatikanet, for å trykke liturgiske tekster.

I 2005 blev museet oppført på UNESCOS' verdensarvliste.

## Noen berømte bøker fra Plantins trykkeri
* 1555 – **La Institutione di una Fanciulla Nata Nobilmente. L'Institution d'une Jeune Fille de Noble Maison. Traduuite de langue Tuscan en François.** – Plantins første trykte bok, en toskansk manual om hvordan man utdanner unge kvinner fra fine familier. 1555
* 1559 – (et album med PLATES til minne om Karl Vs begravelse)
* 1562 – **Dictionarium Tetraglotton** – en ordbok på gresk, latin, fransk og flamsk bestående av åtte folianter på hebraisk, latin, gresk, syrisk og arameisk.
* 1579 – **[[Theatrum Orbis Terrarum]]**  – et atlas av Abraham Ortelius.

## Eksterne lenker
* 
* UNESCO World Heritage Centre – Plantin-Moretus House-Workshops-Museum Complex
* Plantin Moretus på Flickr
Albert Luykx

**Albert Luykx** (født i 1917 i Lommel i Belgia, død 1978 i Dublin) var en flamsk forretningsmann og tidligere nazist. Han var medlem av Waffen-SS under andre verdenskrig.

Etter den tyske invasjonen av Belgia i mai 1940 lagde Luykx brakker for den tyske okkupasjonsmakten. Kort tid etter at denne okkupasjonen var gjennomført, vervet han seg som medlem av 6. SS frivillige brigade som var en del av Waffen-SS. Etter at verdenskrigen var avsluttet ble han tatt til fange og dømt til døden av belgiske myndigheter, men denne dommen ble senere omgjort til 20 års fengselsstraff.

Luykx rømte fra fengsel i 1948 og med hjelp fra munker og den katolske kirke, flyktet han til Nederland der han, ved hjelp av falske identitetspapirer, kjøpte seg ett gyldig nederlandsk pass med navnet Franciscus Josef Faes. Deretter reiste han snart videre til Irland. Han ble innvilget politisk asyl i Irland av den daværende justisminister Gerald Boland og ble irsk statsborger i 1954.

Luykx hadde to sønner og fire døtre.

## Referanser
La Fayette-klassen

**La Fayette-klasse** er en fransk fregatt-klasse bygget av DCNS for den franske marinen. Underklasser av denne er også i bruk i den singaporske marinen, den saudiarabiske marinen og den taiwanske marinen.

Klassen er referet til som stealth-fregatter på grunn av lavere radarsynlighet som er oppnådd med kantede sider og radarabsorberene matriale i konstruksjonen.
Carl Ditlef Jacobsen

**Carl Ditlef Jacobsen** (1930–2024) var en norsk lege og skribent fra Oppegård, mest kjent for sitt arbeid mot bruken av tobakk i Norge.

Han tok medisinsk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1955 og deretter den medisinske doktorgraden (dr.med.) på blødninger og trombose i 1969. Andre arbeidsgivere og opphold har vært Rikshospitalet, gjesteforsker ved  University of Iowa 1971-1972, Halden sykehus, overlege medisinsk avdeling på Menighetssøsterhjemmets sykehus 1975-1979, og seksjonslege og overlege i gastroenterologi ved Sentralsykehuset i Akershus 1975-2000, som ble landets første røkefrie sykehus. I 2003 tok han også cand.mag.-eksamen kæn med statsvitenskap i fagkretsen. 

Jacobsen var en aktiv skribent og smfunnsdebatant. Han kritiserte blant annet professor Per Fugelli for hans syn på røyking da Fugelli ble tildelt Karl Evang-prisen i 2010. og skrev også kronikk hvor han kritiserte Nasjonalt råd for tobakksforebygging og mente at de måtte engasjere seg sterkere i kampen mot røyking.

I 1998 uttalte han at hans kjepphester var at sår hals og sur mage kan, i stedet for syrehemmende reseptfrie piller med liten effekt, unngås ved å redusere stress, slutte med tobakk og kaffe, samt bruke lite fett og alkohol. Han hevdet også at røykende kvinner hadde en god del større sjanse enn menn til å få hjerteinfarkt. At «nikotin hører hjemme blant andre narkotika som hasj, crack, kokain og heroin» uttalte han i 1997 basert på en studie av Verdens helseorganisasjon.  Da Aril Edvardsen i 1996 mente at en måtte kutte røyken før en kunne døpe seg, sa Jacobsen til Aftenposten at «Jeg er ikke selv troende, men jeg mener likevel det er åpenbart at røyking er en grov forakt for skaperverket».

I 2010 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv.  

## Utgivelser
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Brita Bigum

**Brita Bigum** eller *Britta Bigum* (født 25. januar 1921 i Kristiania, død 12. oktober 1980) var en norsk skuespiller.

## Filmografi

## Referanser

## Eksterne lenker
*
Anne Kristin Aasmundtveit

**Anne Kristin Aasmundtveit** (født 9. juni 1962) er en norsk forfatter og redaktør.

Hun har vært redaktør for en rekke bøker utgitt på Verbum Forlag, og har skrevet bøker som *Gule roser til pappa* (2006), *Mirakelet i Amsterdam* (2010) og *Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok*.

i 2006 fikk hun Emmausprisen sammen med Hilde Kramer for *Gule roser til pappa*.

## Bibliografi
Her er kun bøker som er tilgjengelige via Nasjonalbibliotekets bokhylle tatt med, i.e. publisert senest i 2000:
* : *Biografisk leksikon til Norsk salmebok og Norsk koralbok*, Oslo : Verbum, 1995. ISBN 8254305730. På bokhylla.
* : *Den evighet stykket varer : roman*, Oslo : Luther. ISBN 8253175698. På bokhylla.
* : *Ikoner : hjertets øye*, ill.: Hæge Aasmundtveit, Fredrikstad : H. Aasmundtveit. På bokhylla.
* : *Jesus Kristus er Herre : bilder og betraktninger over Jesu liv*, illustrasjoner: Hæge Aasmundtveit, tekster Hæge og Anne Kristin Aasmundtveit, Fredrikstad : H. Aasmundtveit. På bokhylla.
* : *Pilegrimsprat : mellom fromhet og hverdag*, Oslo : Luther. ISBN 8253145071. På bokhylla.
* : *Barnesalmeboka*, i samarbeid med Gunn Heidi Dybdahl, Hilde Kramer og Randi Falken, Oslo : Verbum/IKO-forl. ISBN 8253145071. På bokhylla.
* : *Sanger fra vest : hentet fra Wild Goose ressursgruppe tilknyttet Iona-fellesskapet*, i samarbeid med John L. Bell, Graham Maule og Hans-Olav Mørk, ISBN 8254308438 / ISBN 9788254308431. På bokhylla.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Profil hos Verbum forlag
Anne Katrine Frihagen

**Anne Katrine Frihagen** (født 1942) er en norsk filolog og cand.philol. mest kjent for sin ekspertise i latin. Hun har jobbet ved Grefsen gymnas som lektor i språket latin og blant annet utgitt *Omnibvs* som er en samling tekster fra antikken til bruk i videregående skole og universitet. Hun er svigerdatter av Anders Frihagen.

## Bibliografi
* 
* 
*  Del av Thorleif Dahls Kulturbibliotek
*  Utgitt sammen med Norsk Fjernundervisning, NRK og Norsk Korrespondanseskole.
*  Del av Thorleif Dahls Kulturbibliotek.
*  Del av Thorleif Dahls Kulturbibliotek.
Larry (katt)

**Larry** er katten som i dag gjør tjeneste som Chief Mouser to the Cabinet Office, med tjenestested Downing Street 10.

Larry var en hjemløs katt, og ble hentet fra et dyreherberge av statsministerens stab. Etter at rotter ble observert i bakgrunnen av direkte fjernsynsreportasjer utenfor statsministerboligen, oppsto rykter om at regjeringen ville ansette en ny musejeger. Katten tjenestegjorde også som kjæledyr for barna til statsminister David Cameron og hans hustru Samantha.

Kilder i statsministerboligen beskriver Larry som en «god rottejeger» med «utpreget jaktinstinkt».

Raskt etter tiltredelsen i Downing Street oppsto en historie i britiske medier, som påsto at Larrys opprinnelige eier hadde startet en aksjon for å finne ham igjen. Denne saken har siden vist seg å være en avisand, og at hverken noen tidligere eier eller aksjon finnes.

I februar 2011 verserte det rykter om at anonyme kilder motarbeidet Larry med påstander om at det finnes «uttalt manglende jaktinstinkter». Disse påstandene blir imidlertid avvist av en seniorrådgiver ved Statsministerens kontor, som fortalte at det på dette tidspunktet var for tidlig å vurdere saken ettersom Larry ennå ikke var blitt presentert for sine hovedarbeidsområder av frykt for at han ville stikke av.

Mediefokuset rundt Larry har ført til en øket interesse for å adoptere hjemløse katter, og Battersea Dogs and Cats home, dyreherberget hvor Larry bodde, omplasserte 15% flere katter året etter at Larry flyttet inn i Downing Street. Larry har blitt beæret med en blå plakett som er oppslått ved dette dyreherberget.

Larrys bedrifter og betraktninger rundt livet i statsministerboligen har blitt tema for en ukentlig tegneserie i den britiske avisen The Sunday Express, skapt av tegneserietegneren Ted Harrison.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Larry the Cat's official(ish) website
* UK web site of Larry the Cat
Fristat

**Fristat** (tysk: *Freistaat*, engelsk: *Free State*) er en benevnelse som gjennom tidene er blitt benyttet om en rekke land og provinser, men med ulike meninger.

Benevnelsen kan vise til en suverenitet eller uavhengighet fra utenlandske makter. Den kan også  referere til en viss grad av autonomitet innenfor en større nasjonalstat. I Tyskland er begrepet blitt brukt som synonym for republikk.

## Det engelske samveldet
Det engelske parlamentet som eksisterte innenfor det engelske samveldet fra 1649 til 1660, erklærte at «England er bekreftet å være et samvelde og en fristat, og skal heretter bli regjert som et samvelde og en fristat». Samveldet hadde en republikansk konstitusjon.

## Tyskland
I Tyskland er begrepet Fristat (*Freistaat*) blitt brukt synonymt med republikk. Helt siden middelalderen har benevnelsen *fri* i Tyskland vært ensbetydende med standsamfunn, frie rikssteder og Hansabyer. Dette innebar bestemte rettigheter, skattefritak eller en selvstendig jurisdiksjon (Gerichtshoheit).

Benevnelsen *Freistaat* er første gang attestert i 1731, da Det sveitsiske edsforbund brukte dette navnet om sin uavhengig fra det tysk-romerske rike som hadde eksistert siden 1648. I sammenheng med opplysningstiden og fremveksten av republikkene i Nord-Amerika og Frankrike, valgte tyske språkpuritanere på 1700-tallet benevnelsen *Freistaat* i stedet for republikk. Den sistnevnte betegnelsen var nemlig avledet av det latinske ordet *[[res publica]]* og ble av mange tyskere assosiert med fienden Frankrike, som brukte benevnelsen *république*. Benevnelsen *Freistaat* betegnet en stat som var regjert av folkevalgte personer, «frie personer» i motsetning til et monarki. Etter novemberrevolusjonen i 1918 benyttet flere tyske stater benevnelsene *Freistaat* og *Volkstaat* om den nye demokratiske styreformen.

Etter nasjonalsosialismens maktovertagelse, ble fristatene oppløst og erstattet av Gau, der lederne ikke lenger var folkevalgte. Etter andre verdenskrig ble delstatene gjenopprettet. Fra 1952 kalte Bayern seg bare *Freistaat* og benevnelsen ble således synonymt med Bayern. I 1990 benyttet det gjenopprettede Sachsen denne benevnelsen, og fra 1993 er den også brukt om Thüringen.
Thor Furulund

**Thor Furulund** (født 12. juni 1943 i Oslo, død 16. januar 2016) var en norsk maler mest kjent for sine malerier av druer, noe hans bestefar også malte.

Han var oppvokst i Haxthausens gate (Oslo) og gikk på Uranienborg skole og Vestheim høyere skole. Maling lærte han av bestefaren som «snakket drømmende om Rembrandt og Leonardo, til nød litt om Rubens», men debuten kom ikke før i Unge Kunstneres Samfund 1977 der Haaken Christensen prompte inviterte ham til sitt galleri, der Furulund i tiden frem til Christensens død i 2008 holdt syv separatutstillinger. De to første i 1980 og 1981 handlet om grønne landskap, men han solgte bare tre bilder frem til 1985. Så han gikk over til gråtoner og hadde sin tredje utstilling med bilder inspirert av Odd Nerdrums hud og Yuri Kuper. Så reiste han til New York City der han var bosatt over fem år i Sohos kunstnerkvarter, og var utstilt i *Galleri Bellman*.

I 1992 tegnet han til Jan E. Hansens artikkelserie fra Roma, som ble til bokutgivelsen  Drømmen om Roma i november 1992. Noe av det samme skjedde i 1997 da han tegnet til Trond Berg Eriksens bok fra Toscana, samt tegnet omslaget (en fisk) til Berg Eriksens turbok *Egne veier*. Noe av dette ble utstilt på Galleri Haaken i 1997, og på Høvikodden i 1998. Hans femte utstilling i Galleri Haaken fant sted i 2000, med  blant andre *Rødt stilleben*, *Druebilde 4*, *Utsikt Toscana*, *Den store drueranken* og *Valpolicella*. Bildene var malt i hans atelier i Colbjørnsens gate (Oslo). Han stilte også ut *Elevene* som viste  at han hadde «en polemisk rev bak øret».

Den sjette utstilling i Galleri Haaken var i 2003, da han stilte ut 25 lerret basert på bøker han hadde bladd i, samt Botanisk hage (Oslo) og Asker museum. Om selve maleriene mente Furulund: «Dette er ikke realisme. Det er illusjonisme. Å gi inntrykk av drue». Utstillingen *Katalanske landskap* i hans syvende og siste i Galleri Haaken (i september 2006), var inspirert av druer fra blant annet druefestivalen i Vilafranca del Penedès utenfor Barcelona. Spanias største vineksportør. Miguel Torres, hadde innbudt ham til noen ukers besøk på vingården Santa Margarida d'Agullados.

Han var bosatt i Bærum kommunes æresbolig for kunstnere, *[[Dalbo gård|Søndre Skotta]]*, sammen med sin danske kone, Hanne Hansen, som er bokdesigner. Der var de nabo med hytta til Einar Gerhardsen, *Kristi Rolighet*.
I 2000 uttalte han at han hadde levd uten fjernsyn, selv om han ikke hadde noe imot det, og at han brukte det da han bodde i New York City. Favorittlandet til Furulund er Italia, mens favorittbyen er New York City. 
## Premier
* Akershus fylkes kulturstipend, 1980
* Bærum kommunes kunstnerstipendium 1984 på kroner 30&nbsp;000
* Kreditkassens jubileumsstipend på kroner 75&nbsp;000 for å satse på kunstmetropolen New York City
* Ingrid Lindbäck Langaards stipend 1993 og 1996
* Norsk Illustrasjonsfonds reisestipend, 1994 og 1999

## Utgivelser
* 
* . Arthur Holmeslands pris for sakprosa til Trond Berg Eriksen.
* 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Filmen "Druemaler Furulund" av Christian Star-Lassen & Jan Christian Mollestad (2007, 23 min) finnes på YouTube

__NOTOC__
Bonus pater familias

***Bonus pater familias*** (latin: «den gode familiefar») er et juridisk gjennomsnittsmenneske; en tenkt person som ville handlet fornuftig i en gitt situasjon. Man sammenligner da skadevolders handlemåte med hvordan en alminnelig forstandig person ville ha opptrådt i en tilsvarende situasjon. I fransk juridisk terminologi lever uttrykket videre som *bon père de famille*.

## ''Pater og mater familias''
Språklig var genitiv av latin *familia* være *familiae* i klassisk latin, men her brukes *familias* som er en arkaisk kasusendelse.

I Romerriket hadde *pater familias* uinnskrenket makt (*patria potestas*) over alle familiens medlemmer - ektefelle, barn og alle nåværende og frigitte slaver. Husstanden var personifisert både i det mannlige overhodet *pater familias* og i *genius*. Denne guddommen ble dyrket både ved ofringer på et særlig alter, og ved æresbevisninger til *pater familias.

Det forundret grekerne at en voksen romer, enten han var gift eller ei, ikke kunne bli romersk borger før faren hans var død. Inntil da bestemte faren over ham. *Pater familias* kunne drepe sønnen sin uten å straffes for det. Den eneste som var mann og romer fullt ut, var enten selv familieoverhode (*pater familias*) - eller foreldreløs.

Hans kvinnelige motstykke var *mater familias* med det [[privilegium]] å være husholdningens høyest rangerte kvinne. Hennes guddommelige personifikasjon var  [[Juno]] som i likhet med *genius* ble dyrket i husstanden. Juridisk var romerinnen mer undertrykt enn en gresk kvinne, men i mye større grad synlig i samfunnet. *Mater familias'' holdt til i husets sentrum, atriet, i motsetning til grekerinnen som ble gjemt unna i kvinnenes del av huset. Romerinnen var sin manns ledsager, ikke hans trell; men mens han deltok i offentlige anliggender, utfoldet hans kone seg i hjemmet.

## Referanser