open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Her og nå (radioprogram)

***Her og nå*** er et norsk aktualitetsmagasin som ble sendt på NRK radio fra 1981 til 2019. Programmets hovedinnhold var dagsaktuelle nyheter, reportasjer og debatter samt noe sport og trafikkoversikter. Det inneholdt mest innenriksstoff, men også noe utenriks. Programmet ble sendt fra NRK Tyholt i Trondheim. Programmet ble sendt på P2 til 1993, deretter på P1. Det ble sendt mandag–fredag mellom klokka 15 og 16 frem til 2012, deretter mellom klokken 17:00 og 18:30 (frem til 2018 da programmet ikke lenger ble sendt fredager). Programmet ble ledet av flere gjennom årenes løp. Den mest minneverdige er Kari Sørbø, som var programleder fra 1987 til 2009. Hun ble kåret til årets programleder i 2004.

*Her og nå* var et av de mest populære nyhetsprogrammene i Norge og hadde mellom 400 000 og 700 000 lyttere per sending. Det vant Radio Prix-prisen flere ganger, blant annet i 2004 (Kari Sørbø i klassen for årets programleder), 2006 (årets direktesending) og 2013 (årets nyhetsmagasin).

Programmet ble erstattet av et aktualitetsmagasin kalt *[[Dagens]]*, som også sendes fra Tyholt.

## Programledere
Programledere ble de siste årene ledet av Tron Soot-Ryen, Elin Aandal-Herseth og Mathias Nylenna. Før dem ble det ledet av Kari Sørbø (1987 til 2009) og Henning Olstad (1998 til 2009) og Håkon Olaussen (2007 til 2012). 

## Historikk
Første sending var den 24. august 1981 på NRK P2. 

I 1993 ble programmet flyttet fra P2 til NRK P1. 

I 2012 gjennomgikk programmet en større endring: Sendeflaten ble utvidet fra 1 til 1½ time og sendestart ble flyttet fra klokken 15 til 17. De begynte også å fylle sendingen med musikk. 

I 2018 droppet de sendinger på fredager.

## Redaksjon
Redaksjonen i 2004 bestod av Erik Skarrud (redaksjonssjef), Gunnar Hybertsen (reporter), Aagot Opheim (reporter), Marianne Rimstad Nordvik (vaktsjef og reporter), Synnøve Nes (reporter/produsent), Sarah Pierstorff, Kjetil Malkenes Hovland.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sendinger på NRK Radio
Her og Nå (ukeblad)

***Her og Nå*** er et norsk ukeblad som hovedsakelig tar for seg kjendis- og kongestoff. Det ble lansert i 2001 av bladforlaget Hjemmet Mortensen i Oslo som konkurrent til *[[Se og Hør]]*, men til lavere pris. Innholdet er først og fremst bildestoff, kjendisnyheter og TV-guide som hos hovedkonkurrenten, men samtidig har ikke *Her og Nå* krimstoff og mer tradisjonelle reportasjer slik *Se og Hør* har.

I 2010 var *Her og Nå* Norges tredje største ukeblad.

Sjefredaktør er Rino Rådahl.

## Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

## Referanser
Firestone Tire and Rubber Company

**Firestone Tire and Rubber Company** ble etablert av Harvey Firestone sent i 1900 for å levere luftfylte dekk til vogner og andre hjulkjøretøy. Da bilen ble mer vanlig, så Firestone potensialet i dette nye markedet og sikret seg en kontrakt på leveranser av dekk til biler produsert av Ford Motor Company. 

Harvey Firestone, Henry Ford, Thomas Edison og biologen John Burroughs kalte seg «vagabondene» og foretok en rekke campingturer sammen i årene 1916-24.

I mellomkrigstiden fant Firestones laboratorier en metode for å spinne gummi til lange tråder som ble vevd til elastiske plagg. Dette «garnet» ble kalt *Controlastic rubber yarn* og egnet seg spesielt til dameundertøy og badedrakter som holdt figuren stramt på plass, «*the elastic that lasts*». 

Svake resultater over lang tid gjorde at Firestone ble solgt til den japanske dekkprodusenten Bridgestone i 1988. Virksomheten til Bridgestone og Firestone i Nord-Amerika er nå lokalisert til Nashville, Tennessee.

Firestone og Ford var nære venner, og fra 1906 gikk Ford nærmest i partnerskap med Firestone-selskapet ved å bruke Firestone-dekk til bilene han produserte. Men i 1990 innledet de to selskapene, Ford og Firestone, det som skulle bli en av de lengste konfliktene da Ford samme år satte Ford Explorer i produksjon med dekk fra Firestone, men nå produsert av japansk-eide Bridgestone. Denne bilmodellens allsidighet (firehjulstrekk) gjorde den egnet både til ''off-road''-kjøring og hverdagslige runder i bygatene. Med 30 år på baken var Ford Explorer fortsatt en bestselger i Nord-Amerika. Men som flere tidligere SUV'er hadde Explorer problemer med stabilitet, og på hele 1990-tallet innløp det klager på Explorers Firestone-dekk. Ford foretok sin egen etterforskning av saken, og bekreftet at Firestone-dekkene hadde et forferdende antall feil. Likevel kom et utvalg nedsatt av senatet til at både Ford og Firestone hadde unnlatt å rapportere dette. Det ble anslått at rundt 200 personer omkom i ulykker forårsaket av feil på Firestones dekk.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sedelighetsdebatten

**Sedelighetsdebatten** er navnet på flere norske debatter rundt seksualmoral og sedelighet. De største ble avholdt i 1880- og 1950-årene, men hadde sine konkurrenter, kanskje spesielt i debatten rundt målsaken.

I 1880-årene var spesielt kunstnermiljøet og aktivister innen kvinnesaken, opptatt av begrepet likestilling mellom kjønnene og muligheten for fri omgang. Begge konsepter var radikalt forskjellig fra borgerskapets århundrelange ide om at familien var samfunnets hjørnesten. Den hadde ulmet en tid, men da Henrik Ibsen lanserte sin Nora i *Et Dukkehjem* (1879), med sin uregjerlige og individuelle opptreden, *Samfunnets Støtter* (1877), med kvinnen som dominerende, og en annerledes Fru Alving i *Gengangere* (1881), ja, da ble det virkelig *debatt*. Arne Garborg var noe negativ til Ibsens fremlegg, men han funderte også, i sin *Mannfolk* (1886) på hvorfor det skulle være mannen, og ikke andre, som satt med makt og oversikt i en familie og samfunnet ellers. Han mistet da jobben som statsrevisor.

Debatten fortsatte, inspirert av boken *Christianiabohemen* av Hans Jæger (1885), og boken om sypiken *Albertine* (1886) av Christian Krohg. Sistnevnte malte også, i sakens anledning, maleriet *Albertine hos Politilegen*. Andre benyttet også høvet til å publisere litt, blant annet Bjørnstjerne Bjørnson, som i sin *En Handske* (1883), skildret en mann som nettopp *skulle være* avholden før ekteskapet; altså hadde debatten i noe grad, endret hans syn i disse saker.

Amalie Skram lanserer i boka *Lucie* (1888), Lucie som var usikker på dette med aktivitet før giftermålet. Jonas Lie var i favør av kvinnenes selvstendighet, og noe av dette forårsaket splittelse mellom ham og Bjørnson, som siden sluttet seg til oppfatningen.

Alexander Kielland som skrev om tjenestepiken som ble utsatt for familiefaren, herr *Garman & Worse*, en dramatisk fremstilling på den tiden.

Rettsvesenets forskrift om den bimånedlige tvungne legekontroll og visitas for prostituerte ble lagt bort i 1888, men dannet også en basis for denne debatten.

Det ble ellers avholdt et møte i Det Norske Studentersamfund i Kristiania, der problematikken ble lansert som en «privatsak» mellom de involverte (kvinne og mann), at kvinnesakskvinnene stilte for store krav til menns sedelighet. Kvinnelegen Oscar Nissen anslo ti prosent av kvinnene som kjønnsdriftige, og utledet derved at de hadde meget lettere for å være sedelige.

En opprørt Norsk Kvindesagsforening var splittet i sitt syn på et motsvar. Der enkelte (anført av formann Ragna Nielsen) ville avholde protestmøte, mente andre og etterhvert generalforsamlingen, at debatten måtte holdes på et ordentligt nivå. Ny formann ble Anna Bugge.

I 1950-årene avstedkom Agnar Mykles romaner en debatt knyttet til utgivelser av tekster der deler av innholdet er intimt. *Sangen om den røde rubin* (1956) endte Mykle i retten for, men ble frikjent 9. mai 1958. Jens Bjørneboe hadde utløste en lignende reaaksjon med den mer pornografiske fortellingen *Uten en tråd* (1966).
Torleif Haugland

**Torleif Haugland** (1953–2024) var en norsk apoteker og politiker (KrF). Han var ordfører i Tvedestrand kommune 1995–2003 og kommunestyremedlem 2003–2007.

## Referanser
Fylkesvei 514

**Fylkesvei 514** (**Fv514**) går mellom Ølen og Sandeid i Vindafjord. Veiens lengde er 8,6&nbsp;km.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Sachsens krigsministre

Sachsens krigsministerium eksisterte fra 1831 til 1921.

## Liste over krigsministre

*1831 – 1839 Johann Adolf Zezschwitz
*1843 – 1846 Gustav von Nostitz-Wallwitz
*1847 – 1848 Karl Friedrich Gustav von Oppel
*1848 – 1849 Albrecht Ernst Stellanus von Holtzendorff
*1849 Karl Friedrich August von Buttlar
*1849 – 1866 Bernhard von Rabenhorst
*1866 – 1891 Alfred von Fabrice
*1891 – 1902 Karl Paul von der Planitz
*1902 – 1914 Max Klemens Lothar von Hausen
*1914 – 1916 Adolf von Carlowitz, Viktor von Wilsdorf
*1916 – 1918 Viktor von Wilsdorf
*1918 – 1919 Hermann Fleißner (USPD)
*1919 Gustav Neuring (SPD)
*1919 Bruno Kirchhof (SPD)

*For videre suksesjon, se [[Tysklands forsvarsministre]]*

## Referanser
Sachsens innenriksministre

**Sachsens innenriksministre** har en omfattende portefølje. Stillingen eksisterer siden 1831. Den offisielle tittelen er *[[statsminister]] for innenrikssaker*. Innenriksminister siden 2005 er Albrecht Buttolo (CDU). Hans statssekretær er Jürgen Staupe.

## Liste over innenriksministre

*1831 – 1843 Bernhard August von Lindenau
*1843 – 1844 Eduard von Nostitz und Jänckendorf
*1844 – 1848 Johann Paul von Falkenstein
*1848 Ferdinand von Zschinsky
*1848 – 1849 Martin Gotthard Oberländer
*1849 Christian Albert Weinlig
*1849 – 1852 Richard von Friesen
*1852 – 1866 Friedrich Ferdinand  von Beust
*1866 – 1891 Hermann von Nostitz-Wallwitz
*1891 – 1906 Karl Georg Levin von Metzsch-Reichenbach
*1906 – 1918 Christof Vitzthum von Eckstädt
*1918 Walter Franz Koch
*1918 Alfred von Nostitz-Wallwitz
*1918 – 1919 Robert Richard Lipinski (USPD)
*1919 Georg Gradnauer (SPD)
*1919 – 1920 Otto Uhlig (SPD)
*1920 Otto Kühn (SPD)
*1920 – 1923 Robert Richard Lipinski (SPD)
*1923 – 1924Hermann Liebmann (SPD)
*1924 – 1927 Max Müller (SPD)
*1927 Julius Dehne (DDP)
*1927 – 1929 Willibald Apelt (DDP)
*1929 – 1933 Friedrich Wilhelm Richter (-)
*1933 Manfred von Killinger
*1933 – 1945 Karl Fritsch (NSDAP)
*1945 – 1948 Kurt Fischer (KPD/SED)
*1948 – 1949 Wilhelm Zaisser (SED)
*1949 – 1952 Artur Hofmann (SED)
*1990 – 1991 Rudolf Krause (CDU)
*1991 – 1995 Heinz Eggert (CDU)
*1995 – 2002 Klaus Hardraht (CDU)
*2002 – 2004 Horst Rasch (CDU)
*2004 – 2005 Thomas de Maizière (CDU)
*2005- Albrecht Buttolo (CDU)

## Eksterne lenker
* Sächsisches Staatsministerium des Innern
Jens Lehmann

**Jens Lehmann** (født 10. november 1969 i Essen) er en tysk tidligere fotballspiller. 

Han har vært keeper for flere europeiske klubber, sist for Stuttgart (2008–2010) og  (1998–2008). 

Jens Lehmann begynte sin karriere i hjembyen Essen, og spilte fra 1988 til 1998 for Schalke 04. I juli 1998 ble han solgt til AC Milan, men han spilte bare fem ligakamper i Italia før han vendte tilbake til tysk fotball og Borussia Dortmund. Fra 2003 til 2008 spilte han for Arsenal FC. 

Før VM 2006 ble han tysk landslagskeeper, ettersom Jürgen Klinsmann vraket Oliver Kahn. Tyskland vant bronse i dette mesterskapet. Arsene Wenger valgte Manuel Almunia som førstelagskeeper istedenfor Lehmann i hans siste sesong i klubben. Lehmann ble også med i Tysklands tropp i EM i fotball 2008 som førstekeeper. Tyskland vant sølv i dette mesterskapet. 

I mai 2008 ble det klart at Lehmann skulle spille for den tyske klubben VfB Stuttgart for 2008/2009-sesongen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Sachsens utenriksministre

Det saksiske utenriksministerium eksisterte fra 1831 til 1882.

## Liste over utenriksministre
*1831 – 1835 Johannes von Minkwitz
*1835 – 1848 Heinrich Anton von Zeschau
*1848 – 1849 Ludwig von der Pfordten
*1849 – 1866 Friedrich Ferdinand von Beust
*1866 – 1876 Richard von Friesen
*1876 – 1882 Hermann von Nostitz-Wallwitz
Sachsens finansministre

## Sachsens finansministre siden 1831

* 1831 – 1848 Heinrich Anton von Zeschau
* 1848 – 1849 Robert Georgi
* 1849 Karl Wolf von Ehrenstein
* 1849 – 1858 Johann Heinrich August von Behr
* 1858 – 1876 Richard von Friesen
* 1876 – 1890 Léonce Robert von Könneritz
* 1890 – 1895 Julius Hans von Tümmel
* 1895 – 1902 Werner von Watzdorf
* 1902 – 1910 Conrad Wilhelm von Rüger
* 1910 – 1918 Ernst von Seydewitz
* 1918 – Max Otto Schröder
* 1918 – 1919 Friedrich Geyer (USPD)
* 1919 – August Emil Nitzsche (SPD)
* 1919 – 1920 Emil Robert Nitzschke (DDP)
* 1920 – Peter P. Reinhold (DDP)
* 1920 – 1923 Max Wilhelm August Heldt (SPD)
* 1923 – Paul Herbert Böttcher (KPD)
* 1923 – 1924 Max Wilhelm August Heldt (SPD)
* 1924 – 1926 Peter P. Reinhold (DDP)
* 1926 – 1927 Julius Dehne (DDP)
* 1927 – 1930 Hugo Weber
* 1930 – 1933 Hans R. Hedrich (DDP)
* 1933 – Friedrich Johannes Kluge
* 1933 – 1945 Rudolf Kamps (NSDAP)
* 1945 – 1950 Gerhard Rohner (CDU)
* 1950 – Carl Ulbricht (CDU)
* 1950 – 1952 Wilhelm Adam (NDP)
* 1990 – 2001 Georg Milbradt (CDU)
* 2001 – 2002 Thomas de Maizière (CDU)
* 2002 – 2007 Horst Metz (CDU)
* 2007 – 2008 Stanislaw Tillich (CDU)
* 2008 – Georg Unland (CDU)

## Eksterne lenker
* 
* SMF
Preussens krigsministre

Det prøyssiske krigsministerium ble gradvis etablert mellom 1808 og 1809 som ledd i en rekke reformer initiert av den militære reformkommisjonen opprettet etter nederlaget som resulterte i Paris-traktaten. Krigsministeriet skulle bidra til å bringe hæren under konstitusjonell kontroll, og sammen med den tyske generalstab, systematisere krigføringen. Gerhard von Scharnhorst, den viktigste av forsvarsreformatorne, var den første krigsministeren og samtidig sjef for generalstaben.

Frem til 1919 hadde ikke Tyskland noen felles krigsminister. Preussens krigsminister hadde ansvaret også for de forbundsstatene som ikke hadde egen krigsminister (Bayern, Württemberg og Sachsen hadde også krigsminister).

## Preussens krigsministre

*for videre suksesjon, se [[Tysklands forsvarsministre]]*

## Litteratur

* 
*
Sachsens justisministre

## Sachsens justisministre siden 1831

*1831 – 1846 Julius Traugott Jakob von Könneritz
*1846 – 1848 Albert von Carlowitz
*1848 – 1849 Alexander Karl Hermann Braun
*1849 Gustav Friedrich Held
*1849 – 1858 Gustav Friedrich Held
*1858 – 1866 Johann Heinrich August von Behr
*1866 – 1871 Dr. Schneider
*1871 – 1890  Christian Wilhelm Ludwig von Abeken
*1890 – 1901 Heinrich Rudolf Schurig
*1901 – 1902 Conrad Wilhelm Rüger
*1902 – 1912 Viktor Alexander von Otto
*1912 – 1918 Viktor Alexander von Otto
*1918 Karl Rudolf Heinze
*1918 -1919 Georg Gradnauer (SPD)
*1919 – 1921 Rudolf Harnisch (SPD)
*1921 – 1923 Erich Zeigner (SPD)
*1923 – 1924 Alfred Neu (SPD)
*1924 – 1927 Wilhelm Robert Ferdinand Bünger (DVP)
*1927 – 1929 Arthur von Fumetti (VRP)
*1929 – 1933 Karl Emil Mannsfeld (-)
*1933 - 1934 Otto Georg Thierack (Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei|NSDAP)
*1935 – 1945 vakant
*1945 - 1946 Reinhard Uhle (Liberaldemokratische Partei Deutschlands|LPD)
*1946 – 1948 Hermann Kastner (LPD)
*1948 – 1949 Johannes Dieckmann (LPD)
*1949 – 1990 vakant
*1990 – 2000 Steffen Heitmann (CDU)
*2000 – 2002 Manfred Kolbe (CDU)
*2002 – 2004 Thomas de Maizière (CDU)
*2004- Geert Mackenroth (CDU)

## Eksterne lenker
SMJ
Lleyton Hewitt

**Lleyton Glynn Hewitt** (født 24. februar 1981) er en tennisspiller fra Adelaide i Australia.

Hewitt fikk sitt gjennombrudd som 17-åring da han vant ATP-turneringen Adelaide Invitational i 1998, som den yngste mannlige tennisspilleren som har vunnet en ATP-turnering. Han vant sin første Grand Slam-tittel i 2001, da han slo Pete Sampras i finalen i US Open. Han vant også Wimbledon-turneringen i 2002.

Hewitt giftet seg i 2005 med den australske skuespilleren Rebecca Cartwright og har en datter sammen med henne.

I 2016 ble Hewitt utnevnt til medlem av Order of Australia.

## Grand Slam-titler
*  **[[US Open (tennis)|US Open]]:**
** Double herrer – 2000 (sammen med Max Mirnyi)
** Single herrer – 2001 (han beseiret Pete Sampras med 7-6, 6-1,6-1 i finalen)

*  **[[Wimbledon (tennis)|Wimbledon]]:**
** Single herrer – 2002 (han beseiret David Nalbandián med 6-1, 6-3, 6-2 i finalen)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 46

**Fylkesvei 46** (**Fv46**) går mellom Knapphus i Vindafjord og Berge i Suldal.

## Historikk
Før 1992 fortsatte Rv 46 fra Berge i Suldal videre opp langs Suldalslågen og Suldalsvatnet til E134 i Røldal. Denne strekningen ble innlemmet i riksvei 13 fra 1992. Traséen langs Suldalsvatnet fra Solheim (Solheimsvik) til Nesflaten ble ferdigstilt rett før jul 1978. Fram til nyttårsaften 1978 ble strekningen trafikkert med ferge, MF «Suldalsporten».
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Ferjesambandet Sand–Ropeid var opprinnelig del av veien, det ble nedlagt 1. januar 2016 etter at Sandsfjordbrua ble tatt i bruk.

## Nasjonale turistveier

Sammen med fylkesvei 520 og delstrekninger av riksvei 13 har en delstrekning fått status som *[[nasjonal turistvei]] Ryfylke*. Turistveien er 183&nbsp;km lang.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

*Arm til Kvernavika (0,3&nbsp;km)

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* 
* Fergeinfo Ropeid-Sand
* Stavangerske ferger
Propanol

**Propanol** C3H7OH betegner alkoholer avledet av propan. 

## [[Isomer]]er
Det finnes to propanoler som har den samme kjemiske formelen, men som har ulik strukturformel og molekyloppbygning.  

## Fysiske egenskaper
På grunn av ulikhetene i oppbyggingen har de to væskene ulikt kokepunkt. Vanlig propanol (n-propanol) koker ved 97°C, mens isopropanol koker ved 82°C. 

## Nomenklatur
Riktig navnsetting på de to forbindelsene ifølge de internasjonale IUPAC reglene er propan-1-ol og propan-2-ol etter hvilket karbonatom OH-gruppen er festet på. Slike forbindelser med like kjemiske formler, men med ulik struktur kaller vi for isomere forbindelser. 

## Bruk
Både propanol og isopropanol er fargeløse væsker med typisk alkoholaktig lukt. De brukes som blant annet i vindusspylervæske, kondensfjerner, fettløsende rensemidler, som desinfeksjonsmiddel og i andre sammenhenger som blant annet i enkelte forsvarssprayer.
Junius Brutus Booth

**Junius Brutus Booth** (født 1. mai 1796, død 30. november 1852) var en engelsk skuespiller og far til John Wilkes Booth og Edwin Booth som også ble skuespillere.

## Bakgrunn
Junius Brutus Booth var født i St. Pancras i London i England, som sønn av Richard Booth, en advokat, og Jane Elizabeth Game, og sønnsønn av John Booth, en sølvsmed, og Elizabeth Wilkes, en slektning av den radikale politikeren John Wilkes.

Booth viste et spesielt talent tidlig og bestemte seg for en karriere som skuespiller da han var 17 år. Han spilte på flere små teatre på kryss og tvers i England, gjennomførte en turné i Nederland i 1814, før han året etter hadde sin debut i London.

## Den største i sin tid
Booth fikk et nasjonalt gjennombrudd med sin tolking av tittelrollen i William Shakespeares *[[Richard III]]* i 1817 ved Covent Garden Theatre. Kritikerne fremhevet og sammenlignet hans framførelse med de som Edmund Kean hadde gjort tidligere. Kean var på denne tiden regnet som den fremste tragdiefortolker i Storbritannia. Tilhengere av begge skuespillere kunne tidvis komme i høylytt krangel når de to spilte sammen. Det stoppet dem ikke fra å fortsette å spille i samme stykke, noe de gjorde ved Drury Lane Theatre fra 1817 til 1821.

Booth emigrerte til USA i 1821, bosatte seg nær Bel Air i delstaten Maryland på en gård han kalte «Tudor Hall». Han hadde deretter en skuespillerkarriere som varte i over 30 år og som gjorde ham kjent over hele USA. Booth reiste til byer som Baltimore, Boston og New York. Han fikk spesielt mye ros i New Orleans, ettersom han også kunne spilte på fransk.

## De siste årene
I årene 1825&ndash;1826 og 1836&ndash;1837 turnerte Booth i sitt gamle hjemland, England. I løpet av 1831 hadde han blitt bestyrer av Adelphi Theatre i Baltimore. Berømmelsen fortsatte å vokse gjennom hans levetid. Walt Whitman beskrev ham som «den mest storslåtte historiker i moderne tid». Privat levde han i et mindre vellykket ekteskap, og led tungt under tapet av to barn, noe som førte til alkoholproblemer og ødelagt helse. Helsen ble stadig redusert med årene.

Gjennom hele 1852 turnerte Booth i California sammen med sin sønn, Edwin, spilte i San Francisco og Sacramento. I løpet av turnéen besøkte far og sønn igjen New Orleans, og her ble den eldre Booth syk og døde den 30. november om bord på en dampbåt på vei tilbake til Bel Air.

Booth opplevde derfor ikke familieskjenselen da hans andre sønn, John Wilkes Booth, myrdet den amerikanske presidenten i 1865.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Biografi
Fylkesvei 48

**Fylkesvei 48** går mellom Frølandsvatnet i Samnanger og Årsnes i Kvinnherad.

Veien var del av riksvei 13 før traséen ble flyttet østover til dagens strekning 1992.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

Frem til 2019 var strekningen mellom Årsnes i Kvinnherad og Håland i Etne del av veien, denne har blitt del av fylkesvei 500 og av fylkesvei 548.

## Kommuner og knutepunkter

 

*  fra Gjermundshamn til Varaldsøy
* Ferge fra Gjermundshamn (artikkel om fergeforbindelsen)
* til Årsnes (20-40 min, 1-2 turer/time)

## Referanser



## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
* 
* Fergeinfo Løfallstrand-Gjermundshamn
Kowloon City-distriktet

**Kowloon City-distriktet** (kantonesisk: 九龍城區) er et av Hongkongs 18 administrative distrikter og utgjør kjernen av Kowloon. Distriktet har en forholdsvis lav befolkningstetthet

## Eksterne lenker
*Kowloon Citys distriktsråd
Fylkesvei 520

**Fylkesvei 520** går mellom Hordalia i Ullensvang og Ropeid i Suldal.

Strekningen mellom Sauda og Ropeid var del av riksvei 13 før traséen ble flyttet mot øst til dagens strekning via Brattlandsdalen 1992.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Nasjonale turistveier

Sammen med delstrekninger av  og  har veien fått status som *[[nasjonal turistvei]] Ryfylke*. Turistveien er 183&nbsp;km lang.

## Kommuner og knutepunkter

###### 

###### 

 

 

 

 

## Referanser




## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Billy Elliot

***Billy Elliot*** er en britisk film fra 2000 regissert av Stephen Daldry.

## Handlingen
Filmen handler om 11 år gamle Billy Elliot (Jamie Bell) som vokser opp i et gruvesamfunn i nord-England under den store gruvearbeiderstreiken. Faren og broren er gruvearbeidere, og familien bor sammen med guttenes bestemor. Moren er død. Billys far og storebroren Tony er sentrale personer i arbeidernes kamp. Med far som pådriver går Billy på boksetrening. Billy er fornøyd med sitt fotarbeid, men selve boksingen er det så som så med.
Den store forandringen i Billys liv skjer når byens ballettklasse midlertidig må flytte inn i bokselokalene. Når Billy får i oppgave av boksetreneren å bli igjen for å levere nøklene til ballettlæreren Fru Wilkinson (Julie Walters), benytter han sjansen til å prøve seg litt.

Fru Wilkinson har ikke sett et lignende talent på lang tid, og hun blir veldig engasjert i Billy, som forsøker å holde ballettundervisningen hemmelig for faren og broren. De sliter med å få mat på bordet, og faren blir rasende når han oppdager at Billy har kastet bort boksepengene på ballett. Billy tvinges til å slutte og bekymret for sine mentalt svekkede bestemor, søker han trøst hos kameraten Michael som han knytter sterke bånd til.

I mellomtiden forsøker fru Wilkinson å oppmuntre Billy til å prøvedanse for Den kongelige ballettskolen i London hvor han kan finpusse talentet sitt samtidig som han slipper unna de nedbrytende omgivelsene i hjembyen. Billy føler seg dratt mellom ansvaret for familien og dansen. For ham er ønsket om å danse mer enn en hobby. Det er lidenskap, og det er hans skjebne.

Ballettlæreren får til slutt overtalt både ham og faren, og sammen reiser de to på prøvedansen. Billy gjør ikke noe spesielt godt inntrykk danseteknisk hos sensorene, men når de spør ham om hvorfor han liker å danse, blir de så imponert av hvilken lidenskap det er hos ham, at han får plass ved skolen. Filmen avsluttes ved at vi ser den voksne Billy i premieren på *[[Svanesjøen]]*.

## Hovedpersoner
* Jamie Bell i rollen som Billy Elliot
* Julie Walters i rollen som Mrs. Wilkinson
* Gary Lewis i rollen som Jackie Elliot
* Jamie Draven i rollen som Tony Elliot
* Jean Heywood i rollen som bestemor Nanna.
* Janine Birkett i rollen som fru Elliot
* Stuart Wells i rollen som Michael Caffrey
* Mike Elliot i rollen som George Watson
* Billy Fane i rollen som Mr. Braithwaite
* Nicola Blackwell i rollen som Debbie Wilkinson
* Colin MacLachlan i rollen som Mr. Tom Wilkinson
* Adam Cooper i rollen som Billy Elliot, d.e.
* Merryn Owen i rollen som Michael Caffrey, d.e.

## Filmmusikk
Filmmusikken inneholdt flere velkjente rock- og punkrocksanger:
# «Cosmic Dancer» – T. Rex
# «Get It On (Bang a Gong)» – T. Rex
# «Town Called Malice» – The Jam
# «I Love to Boogie» – T. Rex
# «London Calling» – The Clash
# «Children of the Revolution» – T. Rex
# «Shout to the Top» – The Style Council
# «Walls Come Tumbling Down» – The Style Council
# «Ride a White Swan» – T. Rex
# «Burning Up» – Eagle Eye Cherry

## Eksterne lenker
* 
*
John Sentamu

**John Tucker Mugabi Sentamu** (født 10. juni 1949 i Kampala i Uganda) er en britisk-ugandisk jurist og teolog. 

Han var høyesterettsdommer under Idi Amin, men flyktet fra det blodige regimet til England i 1974. 

Den 30. november 2005 ble John Sentamu innsatt som erkebiskop av York, det er etter erkebiskopen i Canterbury erkebispedømme den nest høyeste geistlige stillingen i den engelske kirke.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
André Schei Lindbæk

**André Schei Lindbæk** (født 1977) er en norsk tidligere fotballspiller. Lindbæk står bokført med 35 mål på 91 kamper fra Eliteserien i fotball.

Lindbæk startet fotballkarrieren i , før han spilte en sesong som junior i . Her han var med å vinne cupen samt Norway Cup-gull for juniorer. Som senior spilte han for ,  og  før han 11. september 1998 tok steget opp til Eliteserien på utlån til . Sesongen etter gikk han videre til den daværende Eliteserie-klubben . Lindbæk ble sett på som et av de største unge talentene i Norge på denne tiden. I desember 1997 var han på prøvespill hos .

I sin første sesong i Skeid scoret Lindbæk 12 mål på 20 kamper i Tippeligaen.

28. august 1999, med seks kamper igjen av sesongen, solgte Skeid Lindbæk til  for 5 millioner kroner. Dette var Norges nest største overgangssum gjennom tidene etter John Carews overgang fra  til . Etter salget av Lindbæk rykket Skeid ned i 1. divisjon.

Lindbæks tid i Molde startet flott med mål borte mot  i Champions League. I Molde var han mye plaget med skader, med avsluttet med en god 2002-sesong med 10 mål og Tippeliga-sølv til Molde.

Etter dette gikk han til spansk fotball. Like etter 2002-sesongen i Norge var avsluttet signerte han for andredivisjonsklubben . Oppholdet hos klubben fra Kanariøyene viste seg å være i en helt annen økonomisk forfatning enn hans svenske agent hadde forespeilet. Den gjeldstyngede klubben slet med å betale lønninger og ble nektet spilletillatelse for nye spillere av det spanske fotballforbundet. Med manglende spilletillatelse kunne han bare spille treningskamper. På to treningskamper scoret han fem mål. Etter to måneder hos Las Palmas fikk Morgan Andersen hjulpet han til fristillelse fra kontrakten.
I stedet signerte han i januar 2003 for den spanske andredivisjonsklubben . Oppholdet i Spania gikk ikke spesielt bra. I juli 2003 vant  kampen med Molde om hans signatur. Hos Viking scoret han tre mål på ti kamper, før han etter den norske 2003-sesongen nok en gang signerte for Las Palmas, hvor han avsluttet 2003/04-sesongen. I juli 2004 gikk han videre til  i Sverige, men plaget av skader, fikk han heller ikke der nevneverdig suksess.

Lindbæk gikk derfor til islandske  hvor han var med å vinne seriemesterskap, før han senere gikk til dansk 1. divisjon og Køge. Her scoret han 11 mål på 13 kamper og ble lagets toppscorer selv om han spilte bare halve sesongen. 14. juli 2007 ble han enig om en korttidskontrakt med , men trakk seg så fra avtalen. Han signerte isteden en 3 års avtale for . Etter en god start med 8 mål på 12 kamper røk han akillessenen og etter lang tid med rehabiliteringstrening ble han nødt til å legge opp i 2009.

## Karriereoversikt

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Stephen Daldry

**Stephen Daldry** (født 2. mai 1961 i Dorset) er en engelsk regissør for film, TV og scene. Blant hans mest kjente verk er filmene *[[Billy Elliot]]* (2000) og *[[The Hours (film)|The Hours]]* (2002). Han har også hatt regi på flere episoder av tv-serien *[[The Crown]].* 

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andreas von Schoeler

**Andreas von Schoeler** (født 1948) er en tysk politiker. Han var opprinnelig medlem av det liberale partiet, FDP, men skiftet senere til SPD.

Fra 1976 til 1982 var han parlamentarisk statssekretær i det føderale innenriksministeriet, og fra 1991 til 1995 overborgermester i Frankfurt am Main.

## Utdannelse og yrke

Schoeler er utdannet jurist. Etter at han gikk ut av politikken har han arbeidet i konsulentfirmaet CSC Ploenzke AG.

## Familie
Andreas von Schoeler er gift og har to barn.

## Parlamentsmedlem
Fra 1972 til 1982 var Schoeler medlem av det tyske parlamentet, innvalgt for landslisten i Hessen. Etter SPD-FDP-koalisjonens sammenbrudd la han ned sitt mandat og forlot partiet sammen med andre sosialliberale.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Daniel Heinrich Mumm von Schwarzenstein

**Daniel Heinrich Mumm von Schwarzenstein** (født 18. desember 1818 i Frankfurt am Main, død 29. april 1890 samme sted) var den første overborgermester i det prøyssiske Frankfurt am Main. Han tilhørte adelsslekten Mumm, som siden 1873 etter sin herkomst kalte seg Mumm von Schwarzenstein.

Mumm studerte jus i Berlin og Heidelberg og tok den juridiske doktorgrad i 1840. Deretter slo han seg ned i fødebyen som advokat. Etter den prøyssiske anneksjonen av bystaten Frankfurt gikk han inn for å akseptere og tilpasse seg de nye forholdene. Han var overborgermester i Frankfurt fra 1868 til 1880.

I hans tid som overborgermester ble freden i Frankfurt inngått, som avsluttet den fransk-prøyssiske krig. Han fikk igjennom gjenoppbygningen av keiserdomen St. Bartholomäus, og bygget en rekke nybygg, som ferskvannsledningen fra Vogelsberg til byen, den berømte broen Eiserner Steg, Untermain-, Obermain- og Wilhelmsbrücke, Kleinmarkhalle, Frankfurts operahus og Dreikönigskirche.

## Referanser


## Litteratur
* Andreas Fischer: *Kommunale Leistungsverwaltung im 19.Jahrhundert unter Daniel Heinrich Mumm von Schwarzenstein.* (Schriften zur Rechtsgeschichte; Heft 65). Dissertation. Duncker & Humblot, Berlin 1994, ISBN 3-428-08457-8.
* 
* Clara Mumm von Schwarzenstein: *Der Friede von Frankfurt 1871. Tagebuchblätter*, hrsg. von Georg Mumm von Schwarzenstein. Frankfurt am Main, Kramer, 1978. Kl.-8°. 114 S. mit (teils farb.) Illustr. Pappband. (ISBN 3-7829-0204-1)
Hanns-Martin-Schleyer-Halle

**Hanns-Martin-Schleyer-Halle** (kort: **Schleyer-Halle**) er den største arrangementshall i Stuttgart. Hallen, som har innebygget velodrom (lengde: 285,71 meter) ble bygget i 1984 og er oppkalt etter den myrdede president for den tyske arbeidsgiverforeningen, Hanns-Martin Schleyer. Hallen i Stuttgart-Bad Cannstatt ligger på Cannstatter Wasen direkte ved siden av Gottlieb-Daimler-Stadion.

Den drives av Messegesellschaft Stuttgart. Hallen har en kapasitet på 10&nbsp;000 sitteplasser eller 13&nbsp;000 stå- og sitteplasser. Hallen er siden ombygget og modernisert, og kapasiteten er utvidet til 15&nbsp;000 sitte- og ståplasser.

Ved siden av messer og andre typer arrangementer (partikongresser, kirkedager, hovedforsamlinger o.a.) holdes det først og fremst store musikk- og sportsarrangementer i hallen.

Porsche Arena er ferdig utbygd og ble gjenåpnet 12. mai 2006. Begge hallene er forbundet med en felles foyer.

## Eksterne lenker
* http://www.schleyerhalle-stuttgart.de/
Hitra (sogn)

:*[[Hitra]] er også navn på en nåværende kommune.*

**Hitra** er en tidligere selvstendig kommune på øya Hitra i Sør-Trøndelag. Kommunen var en del av Hitra formannskapsdistrikt da dette ble opprettet i 1837 og omfattet omtrent dagens kommuner Hitra og Frøya. 1. januar 1877 ble Frøya utskilt som egen kommune. 

Fillan (og den senere fradelte kommunen Sandstad) ble skilt ut fra Hitra som egen kommune 1. januar 1886. 1. januar 1913 ble Kvenvær skilt ut fra Hitra (som utgjorde en del av øya Hitra), og som etter delingen hadde 1&nbsp;439 innbyggere.

1. januar 1964 ble de fire kommunene Hitra, Fillan, Kvenvær og Sandstad slått sammen til nye Hitra kommune (utgjorde hele øya Hitra). Den tidligere kommunen Hitra hadde ved kommunesammenslåingen 984 innbyggere.

## Se også
*Kommunestyrevalg i Hitra kommune (1837–1963)

## Litteratur
*
*
*
Petra Roth

**Petra Roth** (født 9. mai 1944 i Bremen) er en tysk politiker (CDU). 

Hun var i unge år i en periode au pair.

Roth var overborgermester i Frankfurt am Main fra 1995 til 2012. Petra Roth var Frankfurts første kvinnelige, og dessuten første direktevalgte overborgermester. Hun vant knapt over sin forgjenger Andreas von Schoeler.

I 2003 ble hun også valgt til president for to år for Deutscher Städtetag. I denne stillingen ble hun etterfulgt av Münchens overborgermester Christian Ude i 2005.

Hun ble utnevnt til offiser av den franske Æreslegionen i 2001.

## Familie
Hun er enke og har to sønner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Majkop

**Majkop** (russisk: Майко́п, adygisk: Мыекъуапэ &ndash; *Myequape*) er hovedstaden i republikken Adygia i Russland. Den ligger  ved foten av Kaukasusfjellene, på høyre bredd av elva Belaja (ei sideelv til Kuban), rundt 1300&nbsp;km sør for Moskva. Innbyggertall: 156&nbsp;931 (folketelling 2002); 148&nbsp;608 (folketelling 1989).

## Historie
I utkanten av Majkop ligger en stor gravhaug fra tidlig bronsealder (3.årtusen f.Kr.). Haugen ble gravd ut i 1897. Det ble gjort rike funn som nå er oppbevart i Eremitasjen i St. Petersburg. Majkopkulturen, som funnet tilhører, har fått navn etter byen.

Majkop ble grunnlagt i 1857 som russisk festning på adygefolkets område, og fungerte som en strategisk viktig utpost under Kaukasuskrigen (1858 &ndash; 1863). Den fikk innvilget bystatus i 1870. 

I 1911 ble det oppdaget reserver av olje i området ved byen.

Etter den russiske revolusjonen var Majkop fra 1918 til mars 1920 i hendene på de hvite (kontrarevolusjonære) styrkene. Fra august 1942 til januar 1943 var byen okkupert av Tyskland.

## Økonomi og næringsliv
Byens viktigste næringsgrener er næringsmiddelindustri, treforedling og maskinindustri. Like i nærheten ligger de viktige *Majkop-oljefeltene*.

## Kultur og utdanning
Majkop har et institutt for adygisk språk, litteratur og historie.

## Eksterne lenker
* 
* Offisielt nettsted for Majkop
Fillan

:*For tettstedet i Fillan med samme navn se [[Fillan (tettsted)]].*

**Fillan** er et sogn og en tidligere kommune i Hitra i Trøndelag. Kommunen var en del av Hitra formannskapsdistrikt da dette ble opprettet i 1837 og omfattet dagens kommuner Hitra og Frøya. 1. januar 1877 ble Frøya utskilt som egen kommune. Fillan ble skilt ut fra Hitra som egen kommune med 2.241 innbyggere 1. januar 1886.

1. juli 1914 ble Fillan kommune delt. Sandstad, med 947 innbyggere, ble skilt ut som egen kommune. Fillan hadde 1.543 innbyggere etter fradelingen.

1. januar 1964 ble Fillan, som da hadde 1.759 innbyggere, slått sammen med kommunene Hitra, Kvenvær og Sandstad til den nye Hitra kommune.

## Se også
* Kommunestyrevalg i Fillan kommune

## Litteratur
*
*
*
Sistranda

**Sistranda** er et tettsted og administrasjonssenteret i Frøya kommune i Trøndelag. Navnet Sistranda er avledet av det norrøne «siða», som betyr kyst eller strandsone. Tettstedet har  innbyggere per 1. januar .

På tettstedet er det de senere årene bygd opp en betydelig servicenæring, som foruten varierende forretningstilbud inkluderer Frøya videregående skole, Frøyahallen og Frøya storhall. Sistranda skole ligger på tettstedet, som også har en av kommunens to brannstasjoner.

Sistranda har hurtigbåtforbindelse til Sula, Mausund og Froan, samt til Trondheim.

I 2024 fikk Sistranda terningkast én av Sentrumskontrollørene

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Chiricahua

**Chiricahua** er en stamme av indianerstammen *dinéene* også kalt *[[Apasje|apache]]*. Blant de mest kjente Chiricahua-apachene finner man Cochise og Geronimo. Deres versjon av apachespråket er mescalero-chiricahua-språket, som har en egen dialekt aom brukes av chiricahuaene..

De hadde på 1800-tallet Chiricahuafjellene (nå i Cochise County sørøst i Arizona) sentralt i sitt stammeområde. Tidligere hadde de sitt tyngdepunkt noe lenger øst. Da chiricahuaapachenes høvding Cochise forhandlet fred med militæret i 1872, ble han lovet disse fjellene som reservat. Cochise døde to år senere og i 1875 ble hans folk drevet mot nord til San Carlos-reservatet, trass i de løfter som var gitt.

Idag er chiricahuaene innrullert i to føderalt anerkjente stammer i USA: Fort Sill Apache Tribe som holder til nær Apache i Oklahoma med et tilknyttet lite indianerreservat utenfor Deming i New Mexico,, og Mescalero Apache Tribe of the Mescalero Reservation nær Ruidoso i New Mexico. San Carlos Apache Tribe i har også noen chiricahuaer.

## Referanser
Fylkesvei 361

**Fylkesvei 361** (**Fv361**) går mellom Gransherad og Ørvella i Notodden. Veiens lengde er 9,6&nbsp;km.

Før riksvei 37 langs vestida av Tinnsjå ble åpnet 1993 var veistrekningen mellom Ormemyr og Gransherad del av Rv361.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

## Referanser
 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
PGOne

**PGOne** er et europeisk teleselskap med base i Sverige, selskapet ble eid av Seven Nox AB frem til november 2005. Eierskapet var per desember 2005 uvisst. PGOne var en totalleverandør av Telecomtjenester til privatmarkedet i Norge. Produktporteføljen bestod av fast -og mobiltelefoni, Internett (ADSL) og bredbåndstelefoni.  PGOne Norge eies av Ventelo Norge AS.

PGOne har eksistert på det norske markedet siden 2002, og det danske fra januar 2005. Det var i 2002 et datterselskap av direktesalgselskapet Nature's Own, og hadde tegnet en avtale med Ventelo. PGOne ble i august 2002 solgt til Kosmo Services og Viva Networks. Selskapene PGOne AB, PGFREE Oy og PGFREE S.p.a hadde i 2003 ifølge egen pressemelding totalt  aktive mobil- og fasttelefonikunder. I august 2003 ble Viva Networks sin andel i PGOne AB solgt videre til nettverkselskapet Seven for 5 millioner kroner, og utgjorde da kjernevirksomheten i Seven. Selskapet var dermed knyttet til Ørjan Sæle. Seven var et nettverksmarkedsføringselskap eller mlm-selskap som det også kalles. Det vil si at privatpersoner tjener penger på å selge produktene.

I 2004 var PGOne i Norge delvis eid av ThinkSeven og Kosmo Services SA. Selgere i nettverkselskapet Seven solgte PGOne-abonnementer.

Svenske PGOne AB var i januar 2005 eid av det Madeira-registrerte firmaet Valuengine. Selskapet tilbød på det tidspunktet fastnett- og mobiltelefoni i Danmark, Sverige, Norge og Finland. I 2005 solgte Seven sin andel i PGOne Norge AS for 17 millioner svenske kroner. PGOne Norge AS overtok i juli 2005 ca. 8500 kunder fra Telenordic Norge AS, et datterselskap av svenske onetwocom AB, ifløge en pressemelding fra onetwocom. I 2005 og 2006 brukte PGOne i Norge Telenor Mobils nett.

PGOne samarbeidet i 2005 fortsatt med Seven Nox AB, noe som innebar at de fleste kundene kom til selskapet via Seven. PGOne Norge AS ble rundt 2005 til Teleprivat AS. Teleprivat AS sin kundebase ble i 2005 kjøpt opp av Ventelo Bluecom.

PGOne i Norge hadde i 2006 blant annet abonnementene PGIdyll og PGFree Star.

## Referanser
Frankfurt am Mains byoverhoder

Etter innlemmelsen av Frankfurt am Main i Preussen har siden 1868 embedet som byens overhode blitt kalt **overborgermester**. Tidligere ble byen ledet av to personer, en *eldre* og en *yngre borgermester*, som bare satt i ett år. Den siste, Viktor Fellner, begikk selvmord etter den prøyssiske anneksjonen i 1866.

## Den frie riksbyen Frankfurt am Main (til 1806)

I det tysk-romerske rike var Frankfurt en fri riksby og dermed direkte underlagt keiseren, de facto som en selvstendig byrepublikk, styrt av sitt borgerskap heller enn av en fyrste. Byens overhoder var de såkalte *Schultheiße* og den *eldre borgermester.

===*Schultheiße*===


===Eldre borgermestre i den frie riksbyen ===
Begge borgermestre ble valgt for ett år hver, men kunne gjenvelges en gang senere, dog ikke direkte etter det året de første gang var valgt. Byens overhode var den *eldre borgermester*, hans stedfortreder var den *yngre borgermester*.



==Storhertuger av Frankfurt==
Under den franske okkupasjonen eksisterte fra [[1810]] til [[1813]] [[Storhertugdømmet Frankfurt]], som ble regjert av en storhertug. Det omfattet både byen Frankfurt og det sekulariserte fyrstbispedømmet [[Mainz bispedømme|Mainz]] (Kurmainz).



==Eldre borgermestre i den frie byen (bystaten) Frankfurt (1816-1866)==

Den frie byen Frankfurt var en av fire [[bystat]]er i [[Det tyske forbund]]. Stats- og byoverhode var den *eldre borgermester*. Hans stedfortreder var den *yngre borgermester''. Begge borgermestre ble valgt for ett år hver, men kunne gjenvelges en gang et år etter at de gikk av. Regjeringstiden var fra 1. januar til 31. desember.

## Guvernør

Etter at byen ble okkupert av Preussen 18. juli 1866 ble byen frem til det første overborgermestervalget styrt av en guvernør, Ernst Eduard Vogel von Falckenstein (1797–1885).

## Overborgermestre siden 1868
Frankfurt var fra 1867 til 1946 en kretsfri by i provinsen Hessen-Nassau i Preussen, og siden 1946 en kretsfri by i delstaten Hessen. Byoverhode har siden 1868 vært overborgermesteren. Stedfortrederne kalles borgermestre.
Londons kollektivsone 2

**Londons kollektivsone 2** (***Travelcard Zone 2***) er den nest innerste av de seks sonene i Londons kollektivsystem. Den brukes til å fastsette prisen for reiser med undergrunnsbanen, Docklands Light Railway og tog.
Bussreiser følger ikke soneinndelingen, men har en fastpris for hver reise.

## Stasjoner

* Acton Central, All Saints, Archway<sup>3</sup>, Arsenal
* Barons Court, Battersea Park, Belsize Park, Bermondsey, Bethnal Green, Bethnal Green, Blackwall, Bow Church, Bow Road, Brixton (Victoria Line), Brixton (National Rail), Brockley, Bromley-by-Bow<sup>3</sup>, Brondesbury, Brondesbury Park
* Caledonian Road, Caledonian Road and Barnsbury, Cambridge Heath, Camden Road, Camden Town, Canada Water, Canary Wharf, Canonbury, Chalk Farm, Clapham Common, Clapham High Street, Clapham Junction, Clapham North, Clapham South<sup>3</sup>, Clapton<sup>3</sup>, Crossharbour, Cutty Sark<sup>3</sup>
* Dalston Kingsland, Denmark Hill, Deptford, Deptford Bridge<sup>3</sup>, Devons Road, Drayton Park
* Earl's Court<sup>1</sup>, East Acton, East Dulwich, East India<sup>3</sup>, East Putney, Elephant & Castle<sup>1</sup>, Elverson Road<sup>3</sup>, Essex Road
* Finchley Road, Finchley Road & Frognal, Finsbury Park, Fulham Broadway
* Goldhawk Road, Gospel Oak, Greenwich<sup>3</sup>
* Hackney Central, Hackney Downs, Hackney Wick, Hammersmith undergrunnsstasjon (Piccadilly & District Line), Hammersmith undergrunnsstasjon (Hammersmith & City Line), Hampstead<sup>3</sup>, Herne Hill<sup>3</sup>, Heron Quays, Highbury & Islington, Holland Park, Holloway Road, Homerton
* Island Gardens
* Kennington, Kensal Green, Kensal Rise, Kensington (Olympia), Kentish Town, Kentish Town West, Kilburn, Kilburn High Road, Kilburn Park
* Ladbroke Grove, Latimer Road,  Lewisham³, Limehouse, London Fields, Loughborough Junction
* Maida Vale, Manor House<sup>3</sup>, Mile End, Mornington Crescent, Mudchute
* New Cross, New Cross Gate, North Acton<sup>3</sup>, North Dulwich<sup>3</sup>, North Greenwich<sup>3</sup>, Notting Hill Gate<sup>1</sup>, Nunhead
* Oval
* Parsons Green, Peckham Rye, Poplar, Pudding Mill Lane<sup>3</sup>, Putney<sup>3</sup>, Putney Bridge
* Queen's Park, Queens Road Peckham, Queensbury, Queenstown Road Battersea
* Ravenscourt Park, Rectory Road, Rotherhithe, Royal Oak
* Shadwell, Shepherd's Bush (Central Line), Shepherd's Bush (Hammersmith and City Line), Shoreditch (stengt), South Bermondsey, South Hampstead, South Quay, St Johns, St. John's Wood, Stamford Brook, Stepney Green, Stockwell, Stoke Newington, Surrey Quays, Swiss Cottage
* Tufnell Park, Turnham Green<sup>3</sup>
* Upper Holloway
* Vauxhall<sup>1</sup>
* Wandsworth Road, Wandsworth Town, Wapping, Warwick Avenue, West Brompton, West Hampstead (Jubilee Line), West Hampstead (National Rail), West India Quay, West Kensington, Westbourne Park, Westferry,  Whitechapel, White City<sup>3</sup>, Willesden Green<sup>3</sup>

:1 også i sone 1
:3 også i sone 3
Fylkesvei 286

**Fylkesvei 286** (**Fv286**) går mellom Myntbrua og Skollenborg i Kongsberg. På folkemunne blir strekningen mellom Krekling og Skollenborg av og til omtalt som Burmaveien.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

I 2020 ble veien mellom Myntbrua og Diseplass fylkesvei 286 og var E134 til dess, som ved den tiden fikk en ny firefeltvei i tunnel, Kongsbergtunnelen. Veien mellom Diseplass og Skollenborg ble ikke forbedret, men det ble oppsatt en bomstasjon på fv 286 ved Damåsen for å ikke gi en snarvei forbi nye E134 som også har bompenger.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

 

## Referanser


## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Storhertugdømmet Frankfurt

**Storhertugdømmet Frankfurt** var en fransk marionettstat i Rhinforbundet i dagens Tyskland. Den oppstod etter Napoleons okkupasjon i 1810 ved sammenslåing av det tidligere fyrsterkebispedømmet Mainz' (*Kurmainz*) territorier med den frie riksbyen Frankfurt am Main. Karl Theodor Anton Maria von Dalberg, Mainz' siste erkebiskop og kurfyrste, ble storhertug, men territoriet ble i virkeligheten styrt av franske kommissærer. 

Ifølge konstitusjonen skulle storhertugdømmet ved Dalbergs død tilfalle Napoleons stesønn, Eugène de Beauharnais. Storhertugen abdiserte til fordel for Beauharnais den 26. oktober 1813, etter Napoleons nederlag i folkeslaget ved Leipzig. Storhertugdømmet falt i desember 1813, da byen Frankfurt ble erobret av allierte tropper. Frankfurt ble gjenopprettet som fri by (byrepublikk), mens det meste av det øvrige territorium som hadde tilhørt storhertugdømmet ble til slutt annektert av Bayern.
Per-Erik Hedlund

**Per-Erik Hedlund** (født 18. april 1897, død 12. februar 1975) var en svensk langrennsløper.

Han hadde en lang karriere i toppen av internasjonal langrennsidrett, spesielt over lengre distanser. Han omtales ofte som den første svenske «skidkungen».

Under OL 1928 i St. Moritz gikk han til topps på femmila. Svenske løpere la beslag på alle tre medaljene, og Hedlunds seiersmargin, 13 minutter og 27 sekunder, er den største i OL-historien. For denne prestasjonen ble Hedlund tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje. Under VM 1933 gikk Hedlund startetappen på det svenske laget som vant 4×10&nbsp;km stafett.

Hedlund vant Vasaloppet to ganger, i 1926 og 1928 (delt seier med Sven Utterström).

## OL-medaljer
* 1928  St. Moritz -  **Gull** i nordiske grener, langrenn 50 kilometer

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Don

**Don** er ei elv i Russland. Den er 1 980&nbsp;km lang og er Europas femte lengste elv.

Elvens kilder ligger ved byen Tula sør for Moskva og munner ut i Azovhavet, ved nordre del av Svartehavet. Don er en viktig transportvei og forbundet med Volga gjennom Volga-Donkanalen. Den har også flere bielver, den viktigste er Donets som forbinder Don med den viktige industriregionen Donbas. Den største byen langs elva er Rostov-na-Donu («Rostov ved Don»).

## Navn
Ifølge Snorre Sturlason i Ynglingesaga i Den yngre Edda ble elva Tanais tidligere kalt *Tanakvisl* eller *Vanakvisl*; området rundt ble følgelig kalt «Vanaland» eller «Vanaheim».

## Historie
Grekerne kalte Don for Tanais, det er også navnet på en by ved elva. De opprinnelige skytiske og sarmatiske nomadefolkene snakket forskjellige iranske språk, og det var de som ga elva sitt nåværende navn. I antikken var det en del geografer, blant annet Strabon,  som forsto Don som den nordlige grensen mellom Europa og Asia. Også Snorre Sturlason plasserer grensen mellom Asia og Europa i Tanais. I dag anses Uralfjellene som den naturlige grensen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* «Don» hos *GEOnet Names Server*