Primstav

**Primstav** eller **rimstav** er en flat, stavformet evighetskalender, som oftest laget av trevirke. Fra Møre kjenner vi også til benevnelsen **ringstav**, fordi den ellers rette staven der var ovalformet. Kalenderen er evigvarende (syklisk), fordi den ikke inkluderer bevegelige helligdager.

Den var basert på katolsk kirkekalender og ble også kalt messestav fordi messedager for helgener var avmerket med symboler. Primstaver var i bruk fra rundt år 1200. Betegnelsen primstav kommer av latin *prima* i betydning gyllentall eller *prima luna* som er første måne etter vårjevndøgn. Gyllentall er en tallrekke regnet fra påske og andre bevegelig helligdager. Messedagsstav er trolig et mer dekkende navn. Primstaven kan ha hatt forløpere i før-kristen tid og disse kan ha blitt tilpasset den katolske kalenderen. De eldste primstavene hadde runer. I Setesdal var trolig primstav i bruk til ut på 1800-tallet.

Primstaven har to sider, vinter og sommer, der vinterhalvåret begynte 14. oktober og sommerhalvåret 14. april.

## Opprinnelse og bruk
Benevnelsen *primstav* har sammenheng med de latinske uttrykkene *prima* og *primatia lunee*, og det norrøne ordet *prim*. Det første ordet i betydningen gyldentall, som er årets nummer i den 19-årige månesyklusen. De to neste i betydningen *månens nytenning*. Gyldentall forekommer sjelden på norske primstaver, men brukes i svenske runekalendere. Og ordet *prim* er det norrøne ordet for nymåne.

Fra Norge kjenner vi til omkring 650 primstaver, som er datert fra slutten av 1400-tallet og fram til begynnelsen av 1800-tallet. Etter reformasjonen gikk den opprinnelige betydningen av mange tegn knyttet til katolske helgener i glemmeboken. Primstaven var i bruk til det ble vanligere med trykte almanakker, og kom sannsynligvis i sterk tilbakegang i alle fall fra kalenderreformen i 1700.

Primstaven er typisk for Norge og Danmark. Den danske primstaven kan av og til ha streksiffer for markering av månens nyfase. En liknende kalender fra Sverige betegnes som *runstav* og skiller seg ut gjennom at dagene markeres med runeraden. Noen tilsvarende kalender er ikke kjent fra Island, men den danske streksiffertypen er kjent fra Tyskland og Mellom-Europa.

Til merkedagene var det ofte knyttet værtegn eller påminnelser om gårdsdriften, for eksempel ble været på den såkalte vinterdagen (14. oktober) brukt som varsel om været til vinteren og 28. oktober ble blant annet kalt «fyrebod» fordi den bebudet vinteren.

## Utforming og merking
Primstaven var gjerne et flatt og langstrakt stykke trevirke på 50–80 cm i lengde og 4–6 cm i bredde. Det finnes også flere eksempler på ovale rammelignende primstaver, i tillegg til noen få helt sirkelrunde. Primstaven har oftest to sider (ringstaven en oval overside og underside) med kalenderopptegninger. Sommersiden gjelder fra 14. april til 13. oktober. Vintersiden fra 14. oktober til 13. april. Etter denne inndelingen falt midtvinterdagen 14. januar og midtsommerdagen 14. juli.

På primstaven er dagene merket med en strek eller et hakk, og helligdager og merkedager er merket med spesielle tegn eller figurer. Noen staver har også ukemarkering, og noen har merke for nattevåke før visse høytider.

Primstavmerkene er stiliserte strekfigurer som til dels også finnes brukt i bumerker fra norske bønder, f.eks. øks, pil, kors og kvist.

## Merkedager på den norske primstaven
Merkedagene på primstaven har opphav i den middelalderske katolske helgenkultusen, og mange av symbolene på stavene stammer opprinnelig fra helgenattributter. Etter reformasjonen kom disse konnotasjonene gradvis mer i glemmeboken, og merkene kunne bli knyttet mer til arbeidsåret.
Merkedagene kan ha ulike navn. Disse er skilt med komma i kolonnen for *merkenavn*. Hver merkedag har dessuten sitt eget merke, som også kan variere. Variantene er skilt med komma i kolonnen for *primstavmerker*.

### Sommerhalvåret

### Vinterhalvåret

## Referanser


## Litteratur
* Brynjulf Alver: *Dag og merke : folkeleg tidsrekning og merkedagstradisjon* Oslo 1970, Ny utgave: Bergen 1981
* Hans Cappelen. «Bumerker i Norge – en oversikt», i Anders Bjønnes m.fl. (red.): *Segltegninger fra hyllingene i Norge 1591 og 1610*, utgitt av Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2010
* Audun Dybdahl: *Primstaven i lys av helgenkulten : opphav, form, funksjon og symbolikk*. Tapir, 2011. ISBN 978-82-519-2564-8
*
* K. og Jon Haukanes. *Segl og bumerke frå Hardanger*, Oslo 1944 
* Amund Helland: «Gammel norsk tidsregning og primstaven», i *Topografisk-statistisk beskrivelse over Bratsberg amt. Første del*. Kristiania: Aschehoug, 1900, s. 476–501.
* Norvald Losnegard. *Primstaven : gamle minne- og merkedagar* 1999  Setesdalsforlaget ISBN 82-91820-47-3
* L. Strømme. *Bumerke frå Sunnmøre*, Oslo 1943
*
*

## Eksterne lenker
* Beskrivelse av primstaven
* Kaare Hovinds primstavarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket, Dorabiblioteket 
* Primstav og folketro