open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jeff Hearn

**Jeff(ery) Richard Hearn** (født 5. august 1947) er en britisk sosiolog og mannsforsker som forsker innen kritisk mannsforskning (Critical studies on men).

Etter å ha studert ved universitetene i Oxford (1965–1973) og Leeds (1973–1974), hvor han spesialiserte seg i organisasjonssosiologi, tok Jeff Hearn PhD-graden ved universitetet i Bradford i 1986 med en avhandling om samfunnsteori og -planlegning og patriarkatsteorier. Hans første bok ble utgitt i 1983, og var en materialistisk analyse av menns relasjoner til barn. I 1987 kom *Sex at Work*, om makt og seksualitet i organisasjoner, og samme år *The Gender of Oppression*, en nymarxistisk, profeministisk patriarkatskritikk.

Hans forskning konsentrerer seg om maktkritisk kjønnsforskning med fokus på menns vold mot kvinner og barn, organisasjonssosiologi med fokus på kjønn, seksualitet og vold i organisasjoner, virkning av globalisering på menn, organisasjoner, ledelse og sosiale velferdssystemer, sosialteori og kultursosiologi.

Hearn har undervist ved bl.a. University of Bradford, University of Manchester, Sunderland, Åbo Akademi og Universitetet i Oslo. Han har tidligere vært professor ved Svenska handelshögskolan i Helsingfors.

Hearn er medredaktør for bl.a. tidsskriftene *Gender, Work and Organization* og *Men and Masculinities*.

## Prinsipper for kritisk mannsforskning

Jeff Hearn ble aktiv i den profeministiske mannsbevegelsen i studiedagene. Sammen med David Morgan, Colin Creighton, Chris Middleton, Ray Thomas og Clive Pearson utarbeidet han noen grunnleggende prinsipper for mannsforskningen, utgitt som *Changing men's sexist practice in sociology* i 1983. Prinsippene ble videreutviklet og utgitt i tidsskriftet Achilles' Heel i 1987, og utvidet med et ekstra prinsipp av Hearn og Morgan i boken *Men, Masculinities and Social Theory*. Prinsippene går ut på at kritisk mannsforskning skal være profeministisk og respektere kvinneforskningens autonomi, være kritisk til menns praksiser, være tverrfaglig og være selvkritisk i forhold til egen forskning.

## Litteratur
* Jeff Hearn: *Men in the Public Eye. The Construction and Deconstruction of Public Men and Public Patriarchies*, London/New York 1992, ISBN 041507620X
* Jeff Hearn: *The Violences of Men. How Men Talk About and How Agencies Respond to Men's Violence to Women*, London 1998, ISBN 0803979401
* Jeff Hearn, Jennie Popay, Jeanette Edwards (ed.): *Men, Gender Divisions and Welfare*, London/New York 1998, ISBN 0415119715
* Jeff Hearn, W.Parkin: *Gender, Sexuality and Violence in Organizations: the Unspoken Forces of Organization Violations*, London 2001, ISBN 0761959122
* Jeff Hearn,  T. Heiskanen (ed.): *Information Society and the Workplace: Spaces, Boundaries and Agency*, London 2004, ISBN 0415272238

## Referanser
Jon Carin

**Jon Carin** (født 21. oktober 1964 i New York) er en amerikansk musiker. Han er spesielt kjent for å spille tangentinstrumenter, men er også en profesjonell gitarist, bassist, trommeslager og vokalist. Han er mest kjent for sitt samarbeid med det britiske bandet Pink Floyd. Han har bidratt på alle album og opptredener til bandet siden 1987, og var medkomponist på singelen «Learning to Fly» På 2000-tallet har han jobbet mye med solokarrierene til bandets gitarist David Gilmour og bassist Roger Waters. Han startet sin karriere som vokalist og keyboardist i bandet Industry tidlig på 1980-tallet. Bandet fikk en hit med låten «State of the Nation» i 1983, og fulgte opp med albumet *Stranger to Stranger*. Kort tid etter ble bandet oppløst og Carin ble en del av bandet til Roxy Music-vokalist Brian Ferry. Senere har han jobbet blant annet med The Who, Pete Townshend, Seal, Elvis Costello, The Chieftains, Spinal Tap, og Richard Butler. I tillegg til å være musiker er Carin også låtskriver og plateprodusent.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Martin Philippson

**Martin Emanuel Philippson** (født 27. juni 1846 i Magdeburg, død 2. august 1916 i Berlin) var en tysk historiker.

Han var sønn av rabbineren Ludwig Philippson og bror av geografen Alfred Philippson. Etter å ha tatt Abitur i hjembyen studerte Philippson historie ved Universitetet i Bonn. Senere fortsatte han studiene ved Universitetet i Berlin, der han tok doktorgraden.

I 1871 ble han habilitert ved Universitetet i Bonn, 25 år gammel. Fire år senere ble han utnevnt til ekstraordinær professor. Han kunne imidlertid ikke få en fast lærestol (ordinariat), vel på grunn av sin jødiske tro. Av denne grunn aksepterte han i 1878 et professorat i historie ved Universitetet i Brussel. 

Nasjonalistiske kolleger ved universitetet la imidlertid ikke skjul på sin antityske og antijødiske holdning, og Philippson opplevde utfrysning og mobbing. Dette førte til at han i 1890 sa opp stillingen og la ned sine verv i Brussel for å vende tilbake til Tyskland. Der slo han seg ned i Berlin som selvstendig vitenskapelig forfatter.

I Berlin deltok Philippson også i grunnleggelsen av *Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaft des Judentums*. Senere ble han av Deutsch-Israelitische Gemeindebund valgt til å lede foreningen. Han ble også innvalgt i styret i Verband deutscher Juden.

Philippson var gift med Ida Ephraim (1855–1940). Hans grav befinner seg på Jüdischer Friedhof Berlin-Weißensee.

## Publikasjoner
* *Der Grosse Kurfürst Friedrich Wilhelm von Brandenburg*. 3. bd., Berlin: Cronbach 1897 – 1903
* *Neueste Geschichte des jüdischen Volkes* (1907–1911)

## Referanser
By på fylkesnivå

En **by på fylkesnivå** (kinesisk: 县级市; pinyin: *Xiànjí shì*) er i kinesisk kontekst en politisk territoriell enhet på tredje rangs nivå i Folkerepublikken Kina. 

I Folkerepublikken Kina er det to administrative inndelinger på to høyere nivåer enn dette. Øverste inndeling er på provinsnivå, og nest øverste nivå er enheter på prefekturnivå. 

Det tredje nivået, som kalles enheter *på fylkesnivå*, er det også andre enheter med annen nomenklatur, som fylker, autonome fylker, bannere, autonome bannere og distrikter. 

## Byfylkeregjering
Ettersom Det kinesiske kommunistparti er den sentrale statsbærende regjeringsinstitusjon i hele Fastlands-Kina, har ethvert territorielt politisk nivå en lokal partikomite. Det finnes dessuten en Folkeregjering for byfylket. Ofte er det en betydelig overlapping av personkretsen i ledelsen for de to parallelle ledelsene.
Senter for kvinne- og kjønnsforskning

**Senter for kvinne- og kjønnsforskning** kan referere til
* Senter for kvinne- og kjønnsforskning (Bergen) &ndash; SKOK
* Senter for kvinne- og kjønnsforskning (Oslo) &ndash; nå *Senter for tverrfaglig kjønnsforskning*
* Senter for kvinne- og kjønnsforskning (Tromsø) &ndash; KVINNFORSK
* Senter for kvinne- og kjønnsforskning (Trondheim) &ndash; nå *Senter for kjønnsforskning*
Lishan

**Lishan** kan sikte til:
*Lintong, tidligere Lishan, distriktet i Shaanxi i Folkerepublikken Kina som er kjent for funnet av Terracottahæren.
*Lishan, et bydistrikt i byprefekturet Anshan i provinsen Liaoning i Kina.
*Lishan, en formosa-te av oolong-type.
Narekollen

**Narekollen** i Sauherad (åpnet 28. januar 1934, stengt 21. mars 1948) var sin tids største anlegg for skihopp i Norge, drevet av IL Kjapp. Det hadde K-punkt på 90 meter. Bakkerekorden var 64 meter ved Hans Kleppen under åpningen (kun prøvehopping). Den ble flyttet til 95 meter i det første ordinære rennet ved Arnholdt Kongsgård (12. mars 1936), som også hoppet 96,5 meter med fall. Hilmar Myhra hoppet 100 meter med fall i 1938. Det siste rennet ble vunnet av Birger Ruud.

## Referanser


## Eksterne lenker
* IL Kjapp: Narekollen
* IL Kjapp: Narekollens historie (Powerpoint-presentasjon)
* IL Kjapp: Rydding i Narekollen (Powerpoint-presentasjon, 2009)
Mali (navn)

**Mali** er et jentenavn av norsk opprinnelse. Mali kan også være en kortform eller dialektform av navn som Magdalena, Malin, Malene og Amalie. *Magdalena* har opprinnelse som en gresk form av et hebraisk tilnavn som betyr «fra Magdala», et sted i Galilea i Israel.

Mali er et lite utbredt navn i Norge, men har opplevd en stor vekst på 2000-tallet hvor antallet har mer enn fordoblet seg. Mali nådde sin topp på fødselsstatistikken i 2009, da 85 nyfødte fikk navnet (til sammenligning fikk 597 jentebarn navnet Emma). I 2009 var Mali også blant de fem jentenenavnene som økte mest sammenlignet med tidligere år.

Mali (thai: มาลี) er også et thailandsk kvinnenavn som betyr «sjasminblomst». På swahili betyr Mali "rikdom" og på kroatisk "liten".

I Norge har Mali navnedag 22. juli sammen med Malin og Malene.

## Utbredelse

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Mali Steiro Tronsmoen, norsk politiker
* Mali Hauen, norsk musiker

## Se også
* Mali, land i Afrika

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Odd Furøy

**Odd Furøy** (født 24. juni 1930 i Sørreisa, død 26. februar 1994) var en norsk skuespiller. Sammen med Bjørn Jenseg spilte han i *[[Se deg om i vrede]]* på Studiescenen i 1959. Dette var hans debut som skuespiller. 

## Filmografi (utvalg)
* 1988 – *[[Brun bitter]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Yao

**Yao** kan stå for:

* Språket yao i Afrika,
* Minoritetsfolket yao i Kina,
* Den kinesiske urkeiseren Yao,
* Det kinesiske slektsnavnet Yao
Baise (Guangxi)

**Baise** (kinesisk: 百色, pinyin: *Bósè* (før), *Bǎi Sè* (nå)) er en by på prefekturnivå i den autonome region Guangxi Zhuang i Folkerepublikken Kina.

Baise ligger nordvest i Guangxi og grenser til provinsene Guizhou og Yunnan, og til Vietnam. Den ligger midt i mellom tre sørvestkinesiske administrasjonshovedsteder, Nanning, Kunming, og Guiyang. Av arealet på 3.726 km² er mer enn 55% skog.

Baises klima er tropisk, og det ligger i monsunområdet. Den årlige nedbør er gjennomsnittlig på 1115 mm, og snittemperaturen er 22°C.

Baise ble grunnlagt i 1730.

## Administrasjonsenheter
Byprefekturet Baise har jurisdiksjon over ett distrikt (区 *qū*), 10 fylker (县 *xiàn*) og ett autonomt fylke (自治县 *zìzhìxiàn*).

## Demografi
I prefekturet er de vesentlige folkesgrupper zhuang, han, yao, hui og miao.

## Samferdsel
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.

Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.

## Økonomi
Baise er en av Kinas viktigste produsenter av aluminium, med både gruvedrift, foredling og produksjon av aluminiumsprodukter. Det tropiske klimaet tilrettelegger for en stor fruktproduksjon. Ellers er trevirke g treprodukter viktige, likesom petroleum, naturgass, kobber og kvarts. Baise er også  Guangxis tredje største produsent av vannkraft med en årlig produksjon på fem millioner kilowatt.

## Turisme
Baise har betydelig naturskjønnhet. De skogdekte fjellområdene har mange plante- og dyreslag. Grensetraktene er blant de mist utviklede deler av Kina. Dette, sammen med det etniske mangfoldet, har vært gunstig for utviklingen av turistnæringen.

## Eksterne lenker
*
Egon (navn)

**Egon** er et opprinnelig tysk mannsnavn, dannet som en kortform av gammelhøytyske navn som begynte på *Egin-*, «egg (på sverd)».

## Utbredelse
*Egon* er kjent brukt i Sverige fra 1839 og i Norge fra ca. 1915.

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Egon Schiele (1890–1918), østerriksk billedkunstner 
* Egon Eiermann (1904–1970), tysk arkitekt
* Egon Mathiesen (1907–1976), dansk maler
* Egon Krenz (f. 1937), tysk kommunistisk politiker fra DDR
* Egon Holstad (f. 1971), norsk musikkjournalist

## Annen bruk av navnet
* Egon Zehnder International, internasjonalt rekrutteringsfirma
* Egon (restaurantkjede), norsk restaurantkjede
* Egon Olsen, rollefigur i filmene om *[[Olsenbanden]]*
* Egon Spengler, rollefigur i filmen *[[Ghostbusters]]*

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Sandvika Storband

**Sandvika Storband** (etablert 1970) er et norsk storband, kjent fra flere utgivelser på eget plateselskap og samarbeid med utenlandske artister. Bandet mottok Akershus fylkes kulturpris 1995 og Bærum kommunes kulturpris 1999. Bandet ledes fra høsten 2017 av jazztrompetist Eckhard Baur.

## Utgivelser
**Sandvika Storband* (Polydor, 1980).  Live fra Oslo Konserthus med Karin Krog, Frode Thingnæs og Bjarne Nerem
**Sister, you ain't had the blues* (SSLP 1, 1983).  Med Susanne Fuhr
**Litani i Atlanta* (1985).  Live at Høvikodden, musikk av Gunnar Sønstevold.  Med Knut Nystedt (dirigent).
**Big band bridge* (SSLP 2, 1987).  Med Kjell Samkopf
**Come rain or come shine* (SSCD 1, 1989)
**Contemporary music for big band* (SSCD 2, 1991).  Musikk av Terje Rypdal og Kjell Samkopf
**Greenhouse, live at [[Smuget]]* (SSCD 3, 1996).
**Lining up* (SSCD 005, 1999). 
**Live at Bærum Kulturhus* (TJ4, 2005).  Musikk av Frode Kjekstad.
**A Novel Approach* (2011). 40th year anniversary featuring: Mathias Eick, Jacob Young, Øyvind Brække
A. Chr. Holthe

**Abraham Christiansen Holthe**, kjent som **A. Chr. Holthe**, (født 11. november 1884 i Randesund, død 28. oktober 1974 i Horten) var lokalpolitiker for Arbeiderpartiet og offentlig tjenestemann i skatteetaten. Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus fra 1929 til 1931.

## Utdannelse og yrkesliv
I 1907 ble han uteksaminert fra Festningsartilleriets underoffiserskole på Oscarsborg festning. Han ble ansatt som assistent ved Kristiansands elektrisitetsverk i 1908 og arbeidet som assistent ved Svelgfoss kraftverk fra 1909 til 1913. Han tjenestegjorde ved Festningsartilleriet fra 1914 til 1918. Fra 1918 arbeidet han som materialforvalter ved Flateby cellulosefabrikk og i årene 1919–1920 var han redaktør av ''Follo Arbeiderblad''. Fra 1932 var han herredskasserer i Rælingen. I 1935 ble han skatteinspektør i Akershus, og i 1946 skatteinspektør i Oslo.

## Politiske verv
Fra 1917 til 1919 hadde han vært varaordfører i Drøbak, i 1923 ble han innvalgt som medlem av Enebakk herredsstyre, og i perioden 1926–1928 var han varaordfører i Enebakk. Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus fra 1929 til 1931.

Han var varamann til Stortinget fra Moss og Drøbak valgkrets i perioden 1919–1921.

## Referanser
Kristian Rud

**Christian Ruud** eller Kristian Rud var en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus fra 1926 til 1929. Ruud var arbeider ved Flateby cellulosefabrikk. Han ble overraskende valgt inn i kommunestyret allerede i 1913 og fungerte som varaordfører i perioden 1916–1919.

## Referanser
Jakob Brevig

**Jakob Brevig** (1864–1949) var en norsk politiker og bonde på Vestre Brevik ved Lyseren i Enebakk.

Han var ordfører i Enebakk fra 1902 til 1910 og fra 1914 til 1925. Han var også styreformann i den lokale sparebanken.

Brevig var stortingsrepresentant for Akershus, først valgt for Samlingspartiet fra 1907 til 1909, senere for Frisinnede Venstre i valgsamarbeid med Høyre fra 1910 til 1912 og fra 1920 til 1924.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Se deg om i vrede

***Se deg om i vrede*** (originaltittel: ***Look back in Anger***) er den britiske dramatikeren John Osbornes mest kjente drama. *Se deg om i vrede* skapte furore da det ble satt opp på Royal Court Theatre i London i 1956. Det regnes som et skjellsettende verk i nyere britisk dramatikk. Stykket ble oversatt til norsk av Helge Krohg i 1977, men allerede i 1959 ble det spilt av Bjørn Jenseg og Odd Furøy på Studiescenen.

Stykket ble skrevet på sytten dager i en dekkstol på piren i Morecambe mens John Osborne selv spilte i teateroppsetningen *Seagulls over Sorrento*. Handlingen er i stor grad selvbiografisk, basert på tiden han bodde sammen med og kranglet med Pamela Lane mens hun bedro ham med en lokal tannlege. Osborne sendte manuset til agenter over hele London, og fikk det raskt i retur fra dem alle sammen. Til slutt sendte han stykket til English Stage Company, som George Devine nylig hadde etablert i London; det nye teaterkompaniet hadde inngått avtale om å overta Royal Court Theatre. Selskapets tre første produksjoner hadde floppet, og nå trengte de suksess om selskapet skulle overleve. De rykket inn en avisannonse der de søkte etter ny dramatikk, og mottok 750 manuskripter som svar. Imidlertid var det bare Osbornes tekst som Devine og hans kompanjong, regissøren Tony Richardson, hadde tro på. Osborne bodde på denne tiden i en husbåt på Themsen, og Devine rodde ut til ham for å gjøre avtale om skuespillet. Oppsetningen ble regissert av Tony Richardson og hadde Kenneth Haigh, Mary Ure og Alan Bates i rollene. 

Stykket ble etter hvert en stor suksess, selv om det først fikk dårlige kritikker. Det fylte teatersaler fra West End i London til Broadway i New York, det ble også vist i Moskva, og i 1958 kom det en film med Richard Burton og Mary Ure i hovedrollene. Skuespillet gjorde Osbornes situasjon mye lettere, han gikk fra å være en kjempende ung dramatiker til å bli en rik og berømt, sint ung mann. I 1957 mottok han Evening Standard Drama Award som årets mest lovende skuespillforfatter. 

I 1957 skilte han seg også fra Pamela Lane og giftet seg med Mary Ure.  

## Referanser


## Ekstern lenker
*Om skuespillet i Modern theatre guides
*''Look Back in Anger: how John Osborne liberated theatrical language'' Artikkel publisert i The Guardian 30. mars 2015. Besøkt 13. desember 2015.
Thorvald Heiaas

**Thorvald Heiaas**  (født 20. september 1859, død 9. juni 1936 i Enebakk) var en norsk politiker. Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus i to perioder fra 1899 til 1901 og fra 1911 til 1913. 

Heiaas var også vararepresentant til Stortinget i en periode. Han var far til forfatter og lokalhistoriker Håkon Heiaas, en av stifterne av Enebakk historielag.

## Referanser
Jacob Svindal

**Jacob Svindal** (født 21. november 1889 i Fet, død 5. desember 1977) var en norsk lokalpolitiker fra Bondepartiet. Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus fra 1932 til 1934, valgt på en borgerlig fellesliste.

Svindal var utdannet agronom fra Semb landbruksskole. Han var en tid gårdsfullmektig på Nordre Huseby i Aker, men kom senere til Enebakk som forpakter på Haugstein gård. Han ble værende i Enebakk i 26 år og innehadde en rekke kommunale tillitsverv. I mange år var han medlem av fylkesstyret i Akershus Bondeparti. I 1950 ble han områdesjef for Heimevernet.
 
## Referanser
Olaus Krogstad

**Olaus Andersen Krogstad** (1839&ndash;1907) var ordfører i Enebakk kommune i Akershus i to perioder fra 1878 til 1881 og fra 1892 til 1898.

Krogstad var også bonde og bankkasserer.

## Referanser
Granly skole (Tønsberg)

**Granly skole** er en kristen friskole som eies og drives av Det evangelisk-lutherske kirkesamfunn. Skolen er fra slutten av 1800-tallet og befinner seg på tettstedet Eik i Tønsberg kommune. I skoleåret 2015 - 2016 hadde skolen ca. 230 elever fra 1. til 10. klasse og ca. 50 ansatte. På 8. til 10. trinn er det to parallellklasser (a og b). I stedet for RLE har de kristendom.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*  Om historien til Den Jarlsbergske Frimenighet og Granly skole i ''Vestfoldskolen gjennom 250 år'' side 62-69
Granly skole (Horten)

**Granly skole** er en barneskole i Horten kommune i Vestfold. Skolen har i 2010 432 elever fra 1. til 7. klasse og mer enn 60 ansatte. Skolen ligger ved fylkesvei 715 Borreveien i søndre del av Horten kommune, med villabebyggelse, landbruk, skogen, Oslofjorden og Borrevannet som naboer. Skolens elever bor i søndre del av Horten, på Langgrunn og på Kirkebakken.

Skolen åpnet 24. august 1897, og overtok da elevene fra Kirkebakken skole og Holtan/Baggerød skole. Granly skole ble til å begynne med kalt Tveiten skole. I 1950 ble skolen modernisert. Den fikk nybygg i 1954 og ny fløy i 1997.

Skolebygget fra 1952 og 1997 ble revet høsten 2015 og det ble bygget en helt ny skole på samme sted. Den nye skolen sto ferdig høsten 2017. I byggeperioden gikk elevene på Karljohansvern skole.

## Referanser


## Eksterne lenker
*Hjemmeside 
* Foreldrenes arbeidsutvalg
Ulf Oppegaard

**Ulf Oppegaard** (født 4. mars 1911 i Enebakk, død 18. juli 1995 i Enebakk) var en norsk  forfatter. Han stiftet og var mangeårig nestleder av Enebakk historielag. Oppegaard var utdannet ingeniør og sønn av Asbjørn Oppegaard. Sistnevnte konstruerte flyalarmen som ble benyttet i Norge under 2. verdenskrig.

Ulf Oppegaard utga en rekke lokalhistoriske bøker.

## Bibliografi
* 2008: *Fra vann og foss til lys og kraft*. Enebakk historielag.
* 1990: *Litt av hvert som jeg husker det: 1915 – 1990*
* 1989: *Enebakkvassdragene og virksomheten der*
* 1983: *Gamle bruksgjenstander*. Enebakk historielag
* 1971: *Huset Børter i Enebakk 1771-1971*
* 1964: *Igna*. Eget forlag. Utgitt pånytt i 2008 av Enebakk historielag.
N. B. Moe

**Nils Bergersen Moe** (født 22. oktober 1830 i Nord-Odal, død 1918) var en norsk lokalpolitiker. Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus i to perioder fra 1884 til 1885 og fra 1888 til 1891. Moe var også lærer ved Ytterbygda skole (Idag: Ytre Enebakk skole) og kirkesanger ved Mari kirke i Ytre Enebakk.

## Referanser
Jens Jacobsen Mysen

**Jens Jacobsen Mysen** (1822–1900) var gårdbruker, bankkasserer og ordfører i Enebakk kommune i Akershus. 

Han var ordfører i fire perioder: fra 1864 til 1871, fra 1874 til 1877, fra 1882 til 1883 og fra 1886 til 1887. Han var også kasserer i Enebakk Sparebank 1855-1867, og styreformann i banken 1874-85.
## Referanser
Christian Larsen Mjærskaug

**Christian Larsen Mjærskaug** (1815–1886) også **Mjerskaug**, var ordfører i Enebakk kommune i Akershus i to perioder fra 1852 til 1863 og fra 1872 til 1873.

## Referanser
Akkordlønn

**Akkordlønn** er en merkantil betegnelse for betaling for arbeidsytelse som det er en avtalt akkord for. Med andre ord en avlønningsform som gjør lønnen avhengig av produksjonsresultatet. Det finnes forskjellige former for prestasjonslønn, for eksempel bonusordninger, provisjon eller akkordlønn i en eller annen form.

Noen alminnelige former  er :
*  (i industrien) at det er avtalt en fast godtgjørelse per produsert enhet, slik at arbeideren lønnes avhengig av hvor mye han/hun presterer, altså hvor raskt og nøyaktig arbeidet utføres, uavhengig av hvilken tid som brukes på arbeidet. Ved tidsakkord får arbeidstakeren «godskrevet» et bestemt antall minutter eller timer per stk. eller produksjonsenhet, uavhengig av hvor lang tid som brukes på arbeidet. 
*  (i transportnæringen) at f.eks. transportselskaper avtaler fast pris for et transportoppdrag helt uavhengig av hvilken tid det tar å utføre oppdraget. Dette kan føre til press på sjåførene, se note.
*  (for håndverkere) at et beskrevet oppdrag (som regel et mindre oppdrag) utføres til en avtalt pris, og at oppgjør skjer når arbeidet er utført og godkjent. Dette minner om bindende anbud men gjøres gjerne mer uformelt.
 
Det foretas som oftest arbeidsstudier for å fastsette akkorden. Prestasjonslønn er ikke lenger en utbredt lønnsform innen tradisjonell produksjon, men har likevel blitt vanligere innen nye bransjer som eksempelvis callsenter. Disse ansatte kan i større eller mindre grad antas å jobbe under like vilkår som den tradisjonelle industriarbeideren.

## Kilder
*LO Medias tariffleksikon
*Vil forby akkordlønn – NRK Hedmark og Oppland
Amund Haugseth Gjevik

**Amund Haugseth Gjevik** (født 1791 i Blaker, død 1881 i Enebakk) var en norsk lokalpolitiker. Han var ordfører i Enebakk kommune i Akershus i to perioder fra 1840 til 1841 og fra 1850 til 1851. Bonde på Nedre Jevik gård i Dalefjerdingen i Enebakk.

## Referanser
Hans Steenbuch

**Hans Leganger Steenbuch** (født 21. januar 1802 i Tune i Østfold, død 11. september 1853 i Enebakk) var ordfører i Enebakk kommune fra 1846 til 1849 og sokneprest i Enebakk i perioden 1840&ndash;1853.

## Familie
Han var sønn av Erik Johan Steenbuch (1766–1846), sokneprest i Eidanger, gift med Anne Hermine Hammond (1777–1868). Erik Johans far var Hans Steenbuch Leganger (1722–1800) gift med Anne Margrethe Lorentzen (1732–1809). Deres etterkommere tok *Steenbuch* som slektsnavn.. En annen av deres sønner var professor i rettsvitenskap Henrik Steenbuch (1774–1839).

Steenbuchs søster var Anna Sophie Steenbuch (1800–1850), som var gift med Realf von Cappelen. De var besteforeldre til Anna Sophie (Sofie) Cappelen gift med statsminister Gunnar Knudsen.

Steenbuchs døtre Alexandra og Elisabeth giftet seg henholdsvis inn i familien Konow (eiere av Oslo ladegård) og familien Wedel-Jarlsberg.

Steenbuch ble smittet av koleraen og syknet inn etter et besøk i hovedstaden og døde meget brått.

## Referanser
Walter av Aquitaine

**Walter av Aquitaine** er en legendarisk eller mytiske konge av vestgoterne. Han figurerer under varianter av navnet «Walter» i flere episke dikt og fortellinger i ulike språk i løpet av middelalderen:

* *[[Waldere]]*, et angelsaksisk fragment.
* *[[Waltharius]]*, et latinsk epos skrevet av munken Ekkehard I av Sankt Gallen.
* *[[Chronicon Novaliciense]]* («Novalesa-krøniken»), en latinsk krønike på prosa skrevet en gang rundt 1060 ved det italienske klosteret Novalesa i regionen Piemonte; *Waltarius* figurerer i kapitlene 7-13
* *[[Nibelungenlied]]* eller *Vølsungesagnet*, et gammelhøytysk epos hvor Walter blir nevnt i korthet.
* *[[Walther (epos)|Walther]]*, et tapt middelhøytysk epos, men hvor flere korte fragmenter fra flere ulike skrivere er bevart.
* *[[Didrikssagaen]]* (norrønt *Þiðrekssaga*), også kalt *Thidrekssaga* og *Teoderiks saga*, en sen norsk saga basert på tyske historier som forteller om Walter kortvarig i kapitlene 241-244
* *Chronicon Poloniae* («Krønike om Polen») av Boguchwał, som gir grunntrekkene til historien om Walter som en polsk greve, *Wdaly Walczerz*, i løpet av året 1135.

Det mest komplette teksten av disse er den andre, det latinske episke diktet *Waltharius* fra 800-tallet hvor Walter på egen hånd nedkjemper den burgunderske kongen Gunther (norrønt «Gunnar») og hans følge, dreper dem alle unntatt Gunther og Hagen (norrønt «Hogne»). I en roman fra 1887 figurer Walter i Joseph Victor von Scheffels *Ekkehard*.

Walter er ikke en historisk konge, men er basert på en historiske kjerne av de hendelser som skjedde på 400-tallet under regimet til Balti-dynastiet, etter at kong Wallia etablerte en vestgotisk kongedømme i Aquitaine i 417. Dette kongedømmet kom i konflikt og stridigheter med vandalene under deres konge Gunderik. Burgunderne ble naboer til vestgoterne etter å ha blitt forflyttet til den historiske regionen Savoie i dagens Frankrike av den romerske generalen Flavius Aëtius i år 433 i løpet av styret til Gunderik av Burgund.

## Litteratur
* Norman, F., red.: *Waldere*. London: Methuen, 1933. Sidene 7-13.
* Ebert, A.: *Allg. Gesch. der Lit. des Mittelalters im Abendlande* (Leipzig, 1874-1887)
* Koegel, R.: *Gesch. der deutschen Literatur bis zum Ausgange des Mittelalters* (vol. i., pt. 11, Strassburg, 1897)
* Lamed, M.D.: *The Saga of Walter of Aquitaine* (Baltimore, 1892); 
* Symons, B.: *Deutsche Heldensage* (Strassburg, 1905).
Alicia

:*For den filippinske kommunen, se [[Alicia (Bohol)]]*

**Alicia** er en opprinnelig spansk form av kvinnenavnet *[[Alice]]*, et fransk og engelsk navn dannet av det gammelfranske navnet *Aliz*. Dette navnet var en kortform av det gammeltyske *Adaleiz* som har opprinnelse i det germanske navnet *Adalhaidis*, dannet av *adal*, «edel», og *heit*, «type».

**Alicja** er den polske formen av samme navn.

## Utbredelse

|}

## Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
* Alicia Witt (f. 1975), amerikansk skuespiller
* Alicia Silverstone (f. 1976), amerikansk skuespiller
* Alicia Keys (f. ca. 1980), amerikansk artist

## Annen bruk av navnet
* Alicia (Bohol), filippinsk kommune

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Martinius Arnesen Saltvedt

**Martinius Arnesen Saltvedt** (1799–1870) var den første som tjente som ordfører i Enebakk kommune. Han var valgt som varaordfører, men trådte inn i Thorer Østbys sted. 

Ifølge lov av 14. januar 1837 måtte ordførerne i samtlige amt møte på Akershus Amtsting (fylkesting) sommeren 1838. Arnesen måtte på kort varsel møte som ordfører, da Torer Østby Brevig, som var blitt meldt inn som Enebakks første ordfører, hadde flyttet til Spydeberg og ikke kunne stille. Martinius Arnesen Saltvedt virket som ordfører fra 1838 til 1839.
## Referanser
Blomsterreke

**Blomsterreke** er en art i gruppen *[[Pandalus]]*.
I motsetning til sin nære slektning dypvannsreken, har blomsterreken vakker pigmentering.
Den fiskes i England og Skottland.
Noen individer skifter kjønn fra hann til hunn når de er rundt 13 måneder gamle.

## Eksterne lenker
*
Hans A. Larsen

**Hans A. Larsen** (1810–1876) var en norsk teologisk kandidat, lærer, barnehjemsbestyrer og ordfører i Enebakk kommune fra 1844 til 1845. 

Han var utdannet cand.theol. i 1837. Han vokste opp på gården Tukkebøl og overtok denne etter faren. Han solgte Tukkebøl i 1845 og kjøpte samtidig gården Store Stabekk i Bærum av Elias Smith. I 1851 drev han en privat skole i Enebakk.

I 1863, 1865 og 1867 bodde han på Risebro i Ullensaker og var bestyrer på Toftes Gave. Han var bestyrer der fram til 1875. Ved folketellingen i desember 1875 bodde han i Oslo som enkemann og pensjonist, etter at kona Gjertrud Sofie (født Juell) hadde dødd i Ullensaker tidligere samme år.

## Referanser
Mirramaze

**Mirramaze** er et Oslo-basert band med medlemmer fra Norge, Litauen og Storbritannia. Musikken deres har blitt karakterisert som hardrock, alternativ rock og cellorock.

Bandet hadde sitt opphav i 2002 som et samarbeid mellom Peter Stephens (vokalist, låtskriver og gitarist) og Kiki Maze (cellist). De spilte inn sin første EP, (untitled), i 2003 i Overhead Studio i Oslo, med Hugo Alvarstein fra Raga Rockers bak spakene. Senere ble det mye utskiftninger og omveltninger innad i bandet, før de gjenoppsto med ny line-up i 2006. Siden den gang har det vært opptil flere utskiftninger av musikere, og de har gått fra fem til fire medlemmer. På trommer fant man Arūnas Mazeika, en erfaren trommeslager fra Litauen, og på bass og andrevokal fikk de med seg Sindri Mehl, kjent i Norge fra band som Hoodlums, Farout Fishing og Dog Almighty.

I 2007 vant de den norske finalen i Emergenza-festivalen. I den nordiske finalen i Stockholm vant de deretter en plass i den internasjonale finalen i Tyskland og ble dermed det første norske bandet noensinne som har representert Norden i finalen. De spilte inn sitt første (selvtitulerte) album i 2008 i Sounderground Studio i Oslo med produsent Arne Aasland. Album nummer 2, Brainwashed, ble spilt inn i Sono Records i Praha høsten 2009, og utgitt i 2010. Bandet har siden turnert flittig i Europa, særlig i Baltikum og i Tyskland. Det tredje albumet, Prozac Nation ble sluppet på John Dee i mai 2013. Dette er også spilt inn i Sono Records, mikset av Jeffro Lackscheide i Chicago og mastret av Chris Sansom ved Propeller Mastering i Oslo. Dette var den første platen som har blitt spilt inn med bandets nåværende bandmedlemmer. Etter en omfattende slippturné gikk bandet i dvale grunnet personlige forhold, før de på nytt gikk inn i studio i februar 2015 og spilte inn Rotten Soul. De var nå tilbake i Sounderground Studio, med Arne Aasland tilbake bak spakene. Albumet ble nok en gang mastret av Chris Sansom ved Propeller Mastering. Platen ble sluppet i november samme år.

## Medlemmer
*Peter Stephens (vokal og gitar) - 2002-
*Kiki (cello og elektrisk cello) - 2002-
*Sindri Mehl (bass) - 2012-
*Arūnas Mažeika (trommer) - 2011-

## Tidligere medlemmer
* Luis Landa-Schreitt (perkusjon, trommer) - 2002
* Alexander Oxholm (trommer) - 2003–2007
* Martin Hystad (trommer) - 2007–2011
* Vegard Klykken (bass) - 2002–2003
* Jim Shearer (bass) - 2003
* Jostein Høgetveit (bass) - 2004–2005
* Jonas Drag (bass) - 2005–2007
* Nicklas Stenman (bass) - 2007–2011
* Sverre Brungot (gitar) - 2005–2011
* Kiran Surana (gitar) - 2011
* Alex Kovziridze (gitar) - 2012

## Diskografi
**[[Mirramaze (album)|Mirramaze]]* (2009)
**[[Brainwashed (Mirramaze-album)|Brainwashed]]* (2010)
**Prozac Nation* (2013)
**Rotten Soul* (2015)

## Eksterne lenker
* 
*
Jens Roll Hansen Torshov

**Jens Roll Hansen Torshov** (født 1809, død 1882 i Enebakk) var en norsk lokalpolitiker. Han var ordfører i Enebakk kommune fra 1842 til 1843.

Torshov eide flere gårder i Enebakk, men bodde på gården Torshov på Hammeren.

## Referanser
Dan Halutz

**** (hebraisk: **דן חלוץ**) (født 7. august 1948 i Tel Aviv, Israel) er generalløytnant og tidligere kommandør i det israelske luftforsvaret. Halutz ble utnevnt som overhode (hebraisk:רמטכ"ל) for Israels forsvar 1. juni 2005. 17. januar 2007 leverte han sin avskjedigelse. Han har utdannelse innen økonomi. Han ble født inn i mizrahisk jødisk familie, med genetisk arv fra Iran og Irak.

## Referanser
Husker du? (TV-serie)

***Husker du?*** er et musikalsk TV-program for eldre som opprinnelig ble sendt på NRK Fjernsynet fra 1971 til 1985. Det ble i alt laget 130 programmer, alle med Odd Grythe som programleder.

Programmet hadde eldre som sin hovedmålgruppe, og disse ble underholdt med sanger og annen underholdning fra «gamle dager». Ivar Ruste hadde ideen til programmet. Det skulle i utgangspunktet bare lages 3 programmer i 1971, men etter suksessen med «piloten» med de tre programmene i 1971, ble det vedtatt at det i 1972 skulle sendes et program ca. en gang i måneden. Men programmet ble så populært at Odd Grythe og Ivar Ruste fortsatte utover 1970- og 1980-tallet. Ivar Ruste var Odd Grythes faste makker i alle programmene helt til han ble syk. Da overtok Børt Erik Thoresen som Grythes makker. Børt Erik Thoresen var allerede programleder for en programserie med tittelen *Gåmåldans med nogo attåt.* Dette programmet ble slått sammen med *Husker du?* etter av Ivar Ruste ble syk. Da Ruste døde i februar 1985, bestemte Odd Grythe seg for å sette strek etter 130 programmer, selv om NRK ville ha flere.

Odd Grythe inviterte alltid flere artister og intervjuobjekter til hvert program. Programinnholdet var derfor variert, og spente fra viser til gammeldans, fortellinger og dikt. Selv om musikken ofte var av eldre dato, omfattet repertoaret også viser og sanger fra nyere tid. Både norsk og utenlandsk musikk ble fremført.

I mange år gikk også programmet på beste sendetid på NRK, både på 17. mai, og julaften.
 
Blant de faste bidragsyterne var Børt-Erik Thoresen, Ivar Ruste og Åse Wentzel. Kapellmester var Arnt Haugen. Grythe, Ruste og Haugen utgav også flere *Husker du?*-plater på plateselskapet EMI. Stort sett alle program ble tatt opp på Engebret Café i Oslo. Den 17. mai 1980 ble program nummer 100 sendt. Generelt inneholdt programmene en blanding av sangartister, med melodier fra en svunnen tid, så vel som andre intervjuobjekter invitert av programleder og NRK. Siste program ble sendt 30. juni 1985.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andre intifada

**Andre intifada**, også kjent som **al-Aqsa-intifadaen** (arabisk:انتفاضة الأقصى, *Intifāḍat El Aqṣa* eller *Intifāḍat Al Aqṣa*; hebraisk: אינתיפאדת אל אקצה, *Intifādat El-Aqtzah*) viser til det andre palestinske opprøret som begynte 28. september 2000. 

Den andre intifadaen var mer enn den første organisert av PLO og utviklet seg til en krigstilstand mellom De palestinske selvstyremyndighetene og Israel. Opprøret brøt ut i protest mot opposisjonsleder Ariel Sharons omstridte besøk på Tempelhøyden i Jerusalem, der al-Aqsa-moskeen ligger. Mens den første intifada sprang ut fra oppdemmet frustrasjon mot okkupasjon og undertrykking, var den andre intifada en reaksjon på de sterke begrensninger som ble lagt for utviklingen av en palestinsk stat – og følgelig langt på vei en kamp mot okkupasjon og for selvstendighet. Flere palestinske aktører tok del i opprøret, og særlig Hamas spilte en mer fremtredende rolle enn før, bl.a. med rakettangrep mot mål i Israel.

Palestinsk taktikk varierte fra å utøve masseprotester og storstreiker, som ved første intifada, til store selvmordsbombeangrep og avfyring av Qassam-raketter mot israelske bosetningsområder. Israelsk taktikk varierte fra å lage grenseoverganger og å konstruere Vestbredden-barrieren, til og utføre ekstrajuridiske snikmord rettet mot militanter. Israel benyttet også utstrakt bruk av kollektiv avstraffelse overfor palestinerne. Dette innbefattet drap på sivile og bruk av tunge våpen mot den palestinske sivilbefolkningen og humanitære mål. Andre kollektive straffemetoder innbefattet blokader, portforbud, massearrestasjoner, samt ødeleggelse av boliger, boligkvarter og infrastruktur.

## Tidslinje

## Se også
* Operasjon «Defensive Shield»
* Osloavtalen
* Første intifada
* Liste over kriger Israel har deltatt i

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Chiara Lubich

**Chiara Lubich**, opprinnelig *Silvia Lubich* (født 22. januar 1920 i Trento i Italia, død 14. mars 2008 i Rocca di Papa nær Roma) var en katolsk legkvinne som i 1943 grunnla den katolske lekmannsbevegelsen Focolare. Bevegelsen er representert i 182 land (2008).

Dåpsnavnet **Silvia** erstattet hun i 1943 med Chiara, da hun avla løfter for et «gudviet liv» i den fransiskanske tredjeorden.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Allerede i sin egen familie ble Chiara Lubich stilt ovenfor rivninger mellom kristendom og marxisme. Hennes mor var en overbevist kristen, men ikke faren som var kirkefiendtlig sosialist. Hennes bror var en redaktør for den kommunistiske avisen *[[L'Unità]]*. Under den italienske fascisme var han partisan i den italienske motstandsbevegelsen.

Chiara Lubich ble folkeskolelærer i 1938. Hun underviste i forskjellige landsbyer i Trentino. Hun begynte også på filosofistudiet ved universitetet i Venezia, men var på grunn av annen verdenskrig ikke i stand til å sluttføre studiet. 

### Focolare
Preget av sine krigstidsopplevelser og sin sterke kristne og sosiale ansvarsbevissthet grunnla hun i 1943 focolarebevegelsen, hvis leder hun var frem til sin død. 

Hun fikk megen anerkjennelse internasjonalt for sin innsats for økumenikk og for interreligiøs dialog. Hun mottok et høyt antall internasjonale utmerkelser, æresbevisninger og æresdoktorater.

## Guds tjener
Fem år etter sin død, 14. mars 2013 i Rocca di Papa ble satt igangsatt en saligkåringsprosess av Frascati bispedømme hvor hun ble erklært som Guds tjener. Tusener kom for å være til stede, og blant disse var hennes medgrunnlegger av Focolarebevegelsen, p. Pasquale Foresi.

## Referanser
Novo Nordisk

**Novo Nordisk** er et dansk legemiddelfirma som utvikler, fremstiller og markedsfører farmasøytiske produkter og relaterte tjenester. Selskapet er spesielt kjent for sin virksomhet innen diabetesbehandling. Selskapet tilbyr diabetesprodukter – inkludert systemer for dosering av insulin. Novo Nordisk har også preparater innen bløder- og veksthormonbehandling samt hormonpreparater til behandling av klimakterielle plager.

Novo Nordisk har sitt hovedkontor i Danmark, er pr. 2023 verdens største produsent av insulin, og regnes pr 2023 som Europas mest verdifulle selskap. I Danmark er Novo Nordisk med sine over 55.000 ansatte landets største skattebetaler. Salget av legemidler som virker mot diabetes type 2, men også brukes i behandling av overvekt, økte i første halvår av 2023 med 157 %. Danmarks økonomi vokste med 1,7 % i første halvår av 2023, sammenlignet med første halvår 2022. Men ser man bort fra legemiddelindustrien, krympet dansk økonomi med 0,3 %.

Selskapets B-aksjer er notert på børsen i København, *[[London Stock Exchange]]* og selskapets ADR (*American Depositary Receipts*) er notert på *[[New York Stock Exchange]]* med *[[ticker]]*'en NVO.

## Historie
Kort tid etter oppdagelsen av insulin i Toronto i 1921, reiste August S. Krogh, som hadde en kone med diabetes, hjem til Danmark. Fra Toronto hadde han med seg rettigheter til å produsere insulin for de nordiske landene. Han kontaktet Hans Christian Hagedorn som gikk i gang med å rense en bukspyttkjertel fra en okse for utvinning av insulin. Få måneder etter oppdagelsen av insulin kunne man starte insulinbehandling mot diabetes i Skandinavia. Senere grunnla Hagedorn Nordisk Insulinlaboratorium (senere Novo Nordisk), i tillegg til Steno Diabetes Senter som ble ett av de fremste diabetessykehusene i Europa. Krogh og Hagedorn sørget for rask levering av insulin til Norge. Haukeland sykehus behandlet for første gang pasienter med syreforgiftning i juni 1923, med godt resultat.

Hans Christian Hagedorn lanserte det første langtidsvirkende insulinet i 1936. På den tiden ble det klart at det finnes to store grupper diabetes – diabetes type 1 og type 2.

Norge er en del av forretningsområdet *Europe North & Central*, som også inkluderer Danmark, Sverige, Finland, Nederland, Sveits og Østerrike. I Norge har selskapet kontoradresse på Rud i Bærum.

## Referanser


## Litteratur
* 

## Eksterne lenker
*
Stig Norheim

**Stig Roar Norheim** (født 1966) er en norsk tidligere fotballspiller.

Han begynte å spille fotball som tolvåring, og debuterte på Brynes A-lag fire år senere.

Han ble cupmester med Bryne i Norgesmesterskapet i fotball for menn 1987, men spilte ikke finalen.

I sesongene 1984–1988 spilte han 197 kamper (92 seriekamper) og skåret 71 mål (29 serie-mål). Etter mange år med skader la han opp som følge av en kneskade i 1994. 

## Familie
Både sønnen Sondre Norheim (født 1997), dattera Andrea Norheim (født 1999) og dattera Martine Norheim (født 2004) spiller toppfotball.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Emergenza

**Emergenzafestivalen** er en verdensomspennende bandkonkurranse der 150 byer i hele verden arrangerer innførende runder og semifinale runder. Deretter blir det arrangert nasjonale og regionale finaler der vinnerne av disse drar videre til den internasjonale finalen. Denne finner sted på Taubertal Open-Air Festival i Tyskland. I de innledende rundene og i semifinalene er det publikum som stemmer frem sine vinnere, mens det i de regionale og nasjonale finalene, samt i den store internasjonale finalen er internasjonale fagjurier som kårer vinnerne. Vinneren av den internasjonale finalen får, i tillegg til tittelen "the best band on the planet", en profesjonell plateproduksjon, en sponset turne i USA, musikkinstrumenter og utstyr. De beste individuelle musikerne blir også premiert med utstyr. 

I 2007 vant Mirramaze den norske og den nordiske finalen og representerte dermed Norden i den internasjonale finalen i Tyskland. I 2011 vant Oslogruppen Envy den internasjonale finalen. I 2022 vant  Simen Steinklev og band.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Emergenza-festivalen  
* Knuckles of Frisco
NMS Gjenbruk

**NMS Gjenbruk** er en butikkjede som eies av Det Norske Misjonsselskap (NMS). Den første butikken åpnet på Sola i Rogaland i november 1998, etter forbilde fra Sudan Genbrug i Danmark. Et Gjenbruksstyre har ansvar for driften på vegne av NMS sitt Landsstyre. Kjeden består i dag av 50 operative butikker spredt rundt i Norge + et lysstøperi i Sør-Trøndelag. En daglig leder og to gjenbrukskonsulenter utgjør administrasjonen, og har oppfølging og ansvaret for hver sin del av landet, koordinerer arbeidet og bistår de frivillige medarbeiderne i ulike spørsmål og utfordringer.

En NMS Gjenbruks-butikk har et lokalt styre, eventuelt pris- og/eller utstillingsnemnd. Butikkenes åpningstid er tilpasset lokale forhold og hvilke ressurser en rår over. Varene gis vederlagsfritt av private og andre, og kan være brukte møbler, sportsutstyr, leker, verktøy, vesker, serviser, diverse hus artikler, glass/krystall, bilder, malerier, speil, bøker, plater...etc.
Bare noen få av butikkene omsetter klær, og en vil sjelden finne hvite- eller brunevarer.

Siden ingen er lønnet er det for det meste pensjonister som arbeider i disse butikkene. Det vil være mennesker som er opptatt av miljøet, god forvaltning av ressurser, og av misjon. Et viktig trekk er at en oftest finner en kaffekrok, hvor kunder og besøkende kan sitte ned og få en kopp te eller kaffe, og slå av en prat i all vennskapelighet. Slik blir butikken et sosialt sted og treffpunkt i lokalmiljøet.

I året 2013 hadde NMS Gjenbruk en omsetning på ca. 29,3 millioner kroner. Etter driftsutgifter ble resultatet på ca. 16,7 millioner kroner. Overskuddet går til NMS sitt arbeid i Norge og ulike misjonsprosjekt rundt om i verden. I 2019 var omsetningen økt til 62,5 millioner kroner.

## Referanser
Kjaglidalen

**Kjaglidalen** er en trang, nord-sørlig dal i Bærumsmarka i Bærum kommune i Akershus. I nord går dalen over i Djupedalen som fortsetter videre nordover til Sundvollen. Gjennom dalen renner Isielva. I sør ender dalen på Vøyenenga som er ei flomslette der Isielva går sammen med Lomma og ut i Sandvikselva. Disse elvene tilhører alle Sandviksvassdraget.

Navnet kommer av *kjag* som betyr *kratt, bregner, urteskog*.

Kjaglidalen inngår i Djupdalen og Kjaglidalen naturreservat, tidligere *Kjaglidalen naturreservat*, som ble vernet den 14. juni 2002 for sin unike berggrunn, flora og fauna. Dalen har basalter og rombeporfyrer tilhørende Oslofeltet, edelløvskog, barskog og sumpskogområder.

## Se også
* Verneområder i Akershus

## Referanser




## Eksterne lenker
* Biologisk mangfold / naturtyper i Bærum kommune
Rocca di Papa

**Rocca di Papa** er en by i provinsen Roma i regionen Lazio i Italia. Byen har 14749 innbyggere (2007) og er en av 16 byer i området Castelli Romani.

Blant byens severdigheter er kirkene *Santa Maria Assunta* og *Santuario della Madonna del Tufo*.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Ekkehard I den eldre

**Ekkehard I den eldre** av Sankt Gallen (født 910, død 14. januar 973) var en sveitsisk munk, lærer og poet som er mest kjent for *[[Waltharius]]*, epos på latin om sagnkongen Walter av Aquitaine. Han skrev også flere ekklesiologiske hymner. 

Han ble også kalt «Hoved-Ekkehard» for å skille ham fra tre andre munker med samme navn ved det samme klosteret i Sankt Gallen. 

Ekkehard var av adelig bakgrunn fra Jonschwyl-familien i Toggenburg i Sveits, og etter at han hadde gått inn i benediktinerordenen fikk han sin utdannelse ved klosteret i Sankt Gallen som lå i nærheten. Ved klosteret ble han etterhvert forfremmet og ble leder for skolen. Senere, under abbed Kralo, ble han valgt som domprost av klosteret, og for en tid ledet han for alle klosterets forretninger.

Ekkehard gjennomførte en pilegrimsreise til Roma hvor han ble vennlig holdt tilbake av pave Johannes XII som presenterte ham for en rekke relikvier av Johannes Døperen. Etter Kralos død avslo Ekkehard å bli dennes etterfølger på grunn av haltingen han led under fra en ødelagt fot. Imidlertid dirigerte han valget av Burkard, en sønn av grev Ulrich av Buchhorn, som styrte Sankt Gallen under Ekkehards råd og samordning. Ekkehard reiste senere et hospits foran klosteret for syke og fremmede, og han ble således betraktet som en rollemodell for veldedighet. 

Ekkehard utmerket seg som en poet og skrev det verdslige eposet *Waltharius* som han baserte på en tidligere tysk tekst. Han dediserte dette diktet til biskop Erkanbald av Strasburg (965-991). Eposet beskriver fluktene til sagnkongen Walter av Aquitaine med den burgunderske prinsessen Hildegunde fra hunernes land, deretter om slaget ved Wasgenstein mellom Walter og Gunther og Hagen. Han skrev også flere eklektiske hymner og småstykker til ære for ulike helgener, som blant annet Johannes Døperen og sankt Stefanus.

Joseph Viktor von Scheffel utga i 1887 en roman med tittelen *Ekkehard* hvor sagnfiguren «Walter» opptrer.

## Referanser


## Litteratur
* Meyer: «Philologische Bemerkungen zum Waltharius» i *Abhandl. der bayr. Akad. d. Wissenschaften*, München, 1873
* Streeker: «Ekkehard und Virgil» i *Zeitschrift f. deutsches Altertum*, 1898, XLII, sidene 338-366.
* 
* Rosemarie Katscher: *Waltharius. Dichtung und Dichter*. Avhandling, Leipzig 1958
* Samuel Singer: *Die mittelalterliche Literatur der deutschen Schweiz*. Frauenfeld 1930

## Eksterne lenker
* 
* 
* Catholic Encyclopedia: Ekkehard