Seyler

**Seyler** eller **Seiler** er en opprinnelig sveitsisk patrisierfamilie fra kantonen Basel, som på 1700-tallet også ble kjent som kunstnerfamilie og deretter fra slutten av 1700-tallet og gjennom 1800-tallet som bankierfamilie i Hamburg. Slektsmedlemmer var bl.a. rådsherrer og borgermestre i Liestal fra 1400-tallet og senere rådsherrer og embedsmenn i Basel. Abel Seyler (1730–1800) reiste fra Sveits til Hamburg, og etter en karrière som omstridt bankier og spekulant ble han en av 1700-tallets fremste europeiske teaterledere og fornyere av teaterkunsten. Han levde en omflakkende tilværelse ved tyskspråklige hoff og teatre i Europa med sitt omreisende teaterkompani, Seylersche Schauspiel-Gesellschaft, som var regnet som et av Europas ledende teaterkompanier i 1770-årene. Han var gift i andre ekteskap med Friederike Sophie Seyler, samtidens mest kjente kvinnelige skuespiller i Europa. Friederike Sophie Seyler var også kjent for sitt syngespill *[[Oberon (Seyler)|Oberon eller Alvekongen]]* (eller *Huon og Amanda*), som ble satt opp av Emanuel Schikaneders teater og etablerte deres tradisjon for eventyroperaer, og også var en av inspirasjonene for *[[Tryllefløyten]]*. Abel Seylers sønn fra første ekteskap, L.E. Seyler, giftet seg med datteren til bankierene Johann Hinrich Gossler og Elisabeth Berenberg i Hamburg og ble leder og hovedeier av Berenberg Bank. Hamburggrenen av familien tilhørte dermed på 17- og 1800-tallet byens hanseatiske kjøpmannselite. Den yngste datteren til L.E. Seyler og en av arvingene til Berenberg Bank, filantropen og kvinnesakspionéren Henriette Wegner (født Seyler), var gift med den norske industrimagnaten Benjamin Wegner og kom til Norge i 1824.

## Historie

Familien kjennes siden 1400-tallet. Johannes Seyler var rådsherre i Liestal i 1445 og Martin Seyler var borgermester (*Schultheiß*) i Liestal i 1477. Balthasar Seyler (død 1460) var kannik og dekanus for St. Peters stift.

Magister Friedrich Seyler (1603–1676) var sogneprest i Bichwyl og Lütisburg i St. Gallen, senere rektor ved gymnaset *Schule auf Burg* i Basel. Han var gift med Rosina Stöcklin (1612–1681), datter av rådsherre i Basel Matthys Stöcklin (1577-1649), og de var foreldre til Margaretha Seyler (1639–1695), gift med professor i etikk, retorikk og jus Simon Battier (1629–1681), og til den kalvinistiske teologen Friedrich Seyler (1642–1708). Friedrich Seyler var sogneprest ved Peterskirken i Basel og skrev et omfattende verk om anabaptismen.

Friedrich Seyler ble gift i 1672 med Elisabeth Socin, som tilhørte en italiensk adelsslekt opprinnelig fra Siena og som var datter av rådsherre og dommer i Basel samt gesandt til det franske hoff Abel Socin og Maria Hummel. Friedrich Seyler og Elisabeth Socin var foreldre til dr.theol. Abel Seyler (1684–1767), sogneprest i Frenkendorf-Munzach i Liestaldistriktet i Basel i perioden 1714–1763. Abel Seyler var gift med Anna Katharina Burckhardt (1694–1773), som var datter av Johann Rudolf Burckhardt og Anna Maria Merian, og barnebarn av Susanna Faesch. Anna Katharina Burckhardt var bl.a. etterkommer etter den kjente humanisten og boktrykkeren Johann Froben og en rekke borgermestre i Basel.

Abel Seyler og Anna Katharina Burckhardt var foreldre til Elisabeth Seyler (1715–1798), gift med presten Daniel Merian (1700–1779), og til Abel Seyler (1730–1801), som slo seg ned som forretningsmann i Hamburg, inngikk et rikt ekteskap med datteren til eieren av det kjente apoteket Andreae & Co. i Hannover og etablerte bank- og handelshuset *Seyler & Tillemann* i Hamburg sammen med forretningspartneren Johann Martin Tillemann. Seyler & Tillemann drev valutaspekulasjon i stor stil under Syvårskrigen og gikk etter krigen konkurs med enorme 3 millioner mark banco i gjeld. Seyler og Tillemann klarte begge å berge rundt 80&nbsp;000 mark banco hver fra konkursen, et ganske betydelig beløp. Seylers store lidenskap var teateret og han brukte sin resterende formue på å finansiere Nasjonalteateret i Hamburg, hvor Gotthold Ephraim Lessing virket som dramaturg. Da pengene var brukt opp grunnla han Seylersche Schauspiel-Gesellschaft, en av samtidens ledende vandrende teatertrupper, og virket ved flere europeiske hoff, først som «direktør for de kongelige og kurfyrstelige hoffskuespillere» i Hannover og siden ikke minst ved hoffet til den store kunstpatronen Anna Amalie av Sachsen-Weimar-Eisenach. Han ble «den ledende støtte for tysk teater» i sin levetid og gjorde en stor innsats for å fremme Sturm und Drang-tidens dramatikere, tysk opera og William Shakespeare. I første ekteskap var han gift med Sophie Elisabeth Andreae (1730–1764), datter av hoffapoteker i Hannover Leopold Andreae (1686–1730) og søster til den kjente naturforskeren J.G.R. Andreae. De hadde tre barn: Sønnen Abel Jacob Gerhard Seyler (f. 1756), sønnen Ludwig Erdwin Seyler (1758–1836) og datteren *Sophie* Marie Katharina Seyler (1762–1833). Etter morens død i 1764 vokste barna opp hos onkelen J.G.R. Andreae i Hannover. I andre ekteskap var Abel Seyler gift med skuespilleren Friederike Sophie Seyler (1737/1738–1789), Tysklands ledende skuespillerinne i andre halvdel av 1700-tallet og som skrev syngespillet *[[Hüon und Amande]]*, som librettoen til operaen *[[Tryllefløyten]]* var inspirert av.

Den eldste sønnen Abel Jacob Gerhard Seyler (f. 1756) var hoffapoteker i Celle 1791–1803 og arvet i tillegg Andreae & Co. i Hannover med søskenene som medarvinger (Philipp Friedrich David Murray ble ansatt som daglig leder). Andreae & Co. ble solgt i 1803, etter å ha vært i familiens eie siden 1645. Abel Seyler var gift med Karoline Auguste Luise Klügel (1770–1841), datter av den kjente matematikeren og fysikeren Georg Simon Klügel. Deres eneste barn var sønnen Georg August Wilhelm Seyler (1800–1866), dr.theol. og sogneprest i Annaburg. Han var gift (1826) med Klara Franziska Hoppe, datter av superintendent i Freiburg Ernst August Dankegott Hoppe. Georg Seyler fikk ansvaret for sin søsters mange foreldreløse søsken, og blant dem var den senere verdensberømte fysiologen og kjemikeren Felix Hoppe-Seyler, som i 1864 ble formelt adoptert av Georg Seyler og tok navnet Seyler.

Ludwig Erdwin Seyler var gift med Anna Henriette Gossler (1771–1836), som tilhørte en av Hamburgs ledende hanseatiske familier og var datter av bankieren Johann Hinrich Gossler og Elisabeth Berenberg. Gjennom ekteskapet ble Ludwig Seyler i 1788 tatt opp som medeier i Berenberg Bank og ble firmaets sjef fra 1790, og dermed en av Hamburgs ledende kjøpmenn. Han ble senere president for Commerz-Deputation, et av Hamburgs tre politiske hovedorganer, og medlem av parlamentet, Erbgesessene Bürgerschaft. Han var bl.a. onkel til førsteborgermester (dvs. statsoverhode i Hamburg) Hermann Gossler. Ludwig Erdwin Seyler og Anna Henriette Gossler var bl.a. foreldre til Henriette Seyler (1805–1875), som var gift med den norske industrimannen Benjamin Wegner. Ludwig Seyler og hans familie bodde mye av tiden på en landeiendom i Hamburg-Blankenese.

*Sophie* Marie Katharina Seyler (1762–1833) ble ansett som en stor skjønnhet og ble i 1781 gift med Sturm und Drang-dikteren Johann Anton Leisewitz, forfatteren av *[[Julius von Tarent]]*. De hadde ingen barn.


File:Sophie Leisewitz née Seyler.jpg|Sophie Seyler, gift med dikteren Johann Anton Leisewitz
File:Elisabeth Seyler and her husband Gerhard von Hosstrup painted ca. 1815 by Friedrich Carl Gröger.jpg|Elisabeth Seyler, datter av Ludwig Erdwin Seyler og Anna Henriette Gossler, og ektefellen Gerhard von Hosstrup, malt ca. 1815 av Friedrich Carl Gröger
File:Henriette Seyler.jpg|Henriette Seyler (1805–75), datter av Ludwig Erdwin Seyler og Anna Henriette Gossler, tegnet av søsteren Molly (1822)


## Våpen

Slektsvåpenet, i rødt en opprett hvit hjort med gull gevir og klover, kjennes siden 1400-tallet. Hjortevåpenet er også brukt med noe avvikende utførelser, bl.a. med grønt berg, f.eks. i våpenet for borgermester i Liestal Adam Seiler fra 1587.

## Referanser


## Litteratur
*"Seiler, auch Seyler," i *Allgemeines Helvetisches, Eydgenössisches, Oder Schweitzerisches Lexicon* (1747–1765), XVII, s. 42–45
*Seiler, i *Historiches Lexikon der Schweiz*
*A. Seiler-Rosenmund, *Stammbaum der Bürgergeschlechter von Liestal*, vol. 1, 1908, s. 111–119
*Josef Widmann, *Bürger-Familienbuch von Liestal*, Lüdin & Walser, 1860
;Grenen fra Hamburg
* Magazin zur Geschichte des deutschen Theaters, 1773, VI, pp.&nbsp;264–276
*Percy Ernst Schramm, *Neun Generationen: Dreihundert Jahre deutscher Kulturgeschichte im Lichte der Schicksale einer Hamburger Bürgerfamilie (1648–1948)*, Vol. I, Göttingen, 1963
*Percy Ernst Schramm, *Kaufleute zu Haus und über See. Hamburgische Zeugnisse des 17., 18. und 19. Jahrhunderts*, Hamburg, Hoffmann und Campe, 1949
*Percy Ernst Schramm, "Kaufleute während Besatzung, Krieg und Belagerung (1806–1815) : der Hamburger Handel in der Franzosenzeit, dargestellt an Hand von Firmen- und Familienpapieren." *Tradition: Zeitschrift für Firmengeschichte und Unternehmerbiographie*, Vol. 4. Jahrg., No. 1. (Feb 1959), pp.&nbsp;1–22. http://www.jstor.org/stable/40696638
*Percy Ernst Schramm, "Hamburger Kaufleute in der 2. Hälfte des 18. Jahrhunderts," in: *Tradition. Zeitschrift für Firmengeschichte und Unternehmerbiographie* 1957, No 4., pp.&nbsp;307–332. http://www.jstor.org/stable/40696554