open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hyundai

**Hyundai Motor Company** er et sørkoreansk bilmerke som produseres av selskapet Hyundai Motor Company som også lager Kia og har fabrikker over hele verden.

Hyundai ble grunnlagt av Chung Ju-yung (1915–2001) og startet i 1967 med å produsere Ford personbiler på lisens.  Den første modellen var Ford Cortina som ble laget på lisens for Ford UK.  

Første egenproduserte bil introdusert i 1975 var Hyundai Pony. Modellen var hovedsakelig basert på japansk Mitsubishi-teknologi, og ble vist for første gang på Torino-utstillingen i 1974.

I 1985 kom annen generasjon Pony, nå med forhjulstrekk og flere karosserivarianter. Sonata, en større sedan, og den første coupé kom i 1989.  På 1990-tallet ble modellutvalget kraftig utvidet, både med biler med firehjulsdrift og flerbruksbiler.

Fra 2016 selger de Hyundai Ioniq som elbil og hybridbil. I 2018 inngikk de i likhet med VW, avtale med Google-utskilte Aurora for å lage selvkjørende biller. Videre lanserte de elbilen Hyundai Kona, samt Hyundai Nexo, en hydrogenbil som erstatning for Hyundai ix35 Fuelcell (38 solgte i 2017).

Bilmerket er blitt importert til Norge siden 1992 og er i dag representert av Hyundai Motor Norway (etablert 2014). Direktør siden 2014 er Thomas Rosvold, og totalt salg i Norge var i 3 815 biler i 2017.  

Fra 2020 erklærte man i Norge å ha solgt sin siste fossilbil.
Fra 2021 blir elbilene solgt som Ioniq, den første Ioniq 5. Oppfølgeren Ioniq 6 ble lansert i 2022 og den store Ioniq 9 i 2025. 

## Modeller

* Hyundai Ioniq
* Ioniq 5
* Ioniq 6 (2022–) sedan
* Ioniq 9 (2025–) stor SUV.
* Hyundai Kona
* Hyundai Accent
* Hyundai Atos
* Hyundai Coupe
* Hyundai Elantra
* Hyundai Getz
* Hyundai H-1
* Hyundai Matrix
* Hyundai Palisade
* Hyundai Trajet
* Hyundai Terracan
* Hyundai Tucson
* Hyundai Santa Fe
* Hyundai Sonata
* Hyundai ix55
* Hyundai ix35
* Hyundai i30
* Hyundai ix20
* Hyundai i20
* Hyundai i10
* Hyundai Veloster
* Hyundai i40

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Hyundai Motor Norway
* German Hyundai Community
* Bilnorge.no sin historie om merket
* Biltesten.no sine tester av Hyundai
Bamberg erkebispedømme

**Bamberg** er et katolsk erkebispedømme som omfatter store deler av Franken i den nordlige delen av fristaten Bayern. Det har sete i Bamberg, og dets katedral er Bamberg domkirke. Dets erkebiskop er Ludwig Schick. Det bor 750&nbsp;000 katolikker i bispedømmet (av 2 millioner innbyggere).

## Historie
Keiser Henrik II fikk på rikssynoden i år 1007 i Frankfurt am Main igjennom dannelsen av det nye bispedømmet Bamberg. Det ble utskilt fra deler av bispedømmene Eichstätt og Würzburg. Fra grunnleggelsen av var bispedømmet immediat, dvs. direkte underlagt Den hellige stol. Det ble også utstyrt med store territorielle besittelser (høystiftet), som gjorde biskopen til riksfyrste (fyrstbiskop). Bambergs andre biskop, Suidger, ble i 1046 valgt til pave (som Klemens II). Han ble begravd i Bamberger Dom.

1803 ble Bamberg i likhet med Det tysk-romerske rikets andre riksstifter sekularisert, dvs. høystiftet Bamberg falt til Bayern. Imidlertid ble bispedømmet i 1818 som følge av nyinndelingen av kirkeprovinsene opphøyet til erkebispedømme. Suffraganbispedømmer under Bamberg ble Eichstätt, Speyer og Würzburg.

## Dekanater
* Ansbach
* Auerbach
* Bamberg
* Bayreuth
* Burgebrach
* Coburg
* Ebermannstadt
* Erlangen
* Forchheim
* Fürth
* Hallstadt/Scheßlitz
* Hirschaid
* Höchstadt/*Aisch*
* Hof
* Kronach
* Kulmbach
* Lichtenfels
* Neunkirchen/Sand
* Neustadt
* Nürnberg
* Teuschnitz

## Eksterne lenker
* 
* Ausgewählte Epitaphien im Bamberger Dom
Speyer bispedømme

**Speyer bispedømme** er et katolsk bispedømme som omfatter de sydlige delene av Rheinland-Pfalz og de østlige delene av Saarland (Saarpfalz-kretsen, tidligere bayersk). Dets biskop er Karl-Heinz Wiesemann. Det bor 616&nbsp;000 katolikker i bispedømmet, som er underlagt erkebispedømmet Bamberg.

Sin nåværende form fikk bispedømmet i 1817, da det ble opprettet innen grensene til den bayerske Rhinkretsen. Bispedømmet Speyer hører imidlertid til de eldste bispedømmer i Tyskland. Allerede i år 346 nevnes en biskop av Speyer første gang.

## Dekanater
* Bad Dürkheim
* Donnersberg
* Germersheim
* Kaiserslautern
* Kusel
* Landau
* Ludwigshafen
* Pirmasens
* Saarpfalz
* Speyer
## Eksterne lenker
*
Mobil

**Mobil** (fra latin *movere*, «sette i bevegelse») kan referere til:

* Bil, opprinnelig *automobil*
* Kinetisk kunst, kunstverkene innenfor denne retningen kalles ofte «mobiler»
* Mobil Corporation, et oljeselskap
* Mobilisering, å sette en militæravdeling på krigsfot
* Mobiltelefon, en flyttbar telefon
* Møbler, opprinnelig «mobilier», det vil si stoler og bord som kan flyttes i motsetning til faste benker langs veggen
Henrik II av Det tysk-romerske rike

**Henrik II** (tysk **Heinrich II**), kalt «den hellige» (født 6. mai 973 i Bayern, død 13. juli 1024 i Grona) var siden 1002 konge av Østfrankerriket og fra 1014 keiser av det tysk-romerske rike.

Han var sønn av den bayerske hertug Henrik II og Gisela av Burgund, og var dermed oldebarn av Henrik I av Tyskland. Han ble kronet til keiser av det hellige romerske rike den 14. februar 1014 av pave Benedikt VIII. Han var gift med Kunigunde av Luxemburg.

Thietmar av Merseburg er en av de viktigste kilder til Henrik II og hans tid.

## Referanser
Umberto II av Italia

**Umberto II av Italia** (1904–1983) var den siste konge av Italia, fra 9. mai 1946 til 12. juni 1946. Han fikk kallenavnet *maikongen*, siden han bare regjerte én måned. Under folkeavstemning i Italia i juni 1946 stemte majoriteten av befolkningen for en republikansk statsform, og Umberto forlot dermed Italia samme måned. Han levde i eksil i Portugal i 37 år og fikk aldri vende tilbake til Italia.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
Huset Savoia

**Huset Savoia** var et fyrstehus som historisk hadde sitt maktområde i Savoie (italiensk: *Savoia*), en tidligere region mellom Piemonte (Italia), Frankrike og det fransk-talende Sveits. De ble konger av Sardinia og senere av Italia. Deres kongedømme endte med folkeavstemningen i 1946 der italienerne valgte republikk som styreform.

## Liste over herskere
### Grever av Savoia
*Hovedgren*
*Humbert I : 1003-1047 eller 1048
*Amadeus I : 1048-1051 eller 1056
*Otto : 1051 eller 1056-1060
*Peter I : 1060-1078
*Amadeus II : 1060-1080
*Humbert II : 1080-1103
*Amadeus III : 1103-1143
*Humbert III : 1148-1189
*Thomas I :  1189-1233
*Amadeus IV : 1233-1253
*Boniface : 1253-1263
*Peter II : 1263-1268
*Filip I : 1268-1285
*Amadeus V : 1285-1323
*Edvard : 1323-1329
*Aimone : 1329-1343
*Amadeus VI : 1343-1383
*Amadeus VII : 1383-1391
*Amadeus VIII : som greve av Savoia1391-1416, ble hertug av Savoia.

### Hertuger av Savoia
*Amadeus VIII av Savoia : som hertug av Savoia1416-1440
*Ludvig av Savoia : 1440-1465
*Amadeus IX : 1465-1472
*Philibert I : 1472-1482
*Karl I : 1482-1490
*Karl II John Amadeus : 1490-1496
*Filip II: 1496-1497
*Philibert II : 1497-1504
*Karl III : 1504-1553
*Emanuel Philibert : 1553-1580
*Karl Emanuel I : 1580-1630
*Viktor Amadeus I : 1630-1637
*Francis Hyacinth : 1637-1638
*Karl Emanuel II : 1638-1675
*Viktor Amadeus II : 1675 – 1720, 1730-1732, som 1. konge av Sardinia 1720-1730

### Konger av Sardinia
:*Hovedartikkel: [[Kongedømmet Sardinia]]*
*Viktor Amadeus II 

*Karl Emanuel III : 1730-1773
*Viktor Amadeus III : 1773-1796
*Karl Emanuel IV: 1796-1802
*Viktor Emanuel I : 1802-1821
*Karl Felix: 1821-1831
Savoia-Carignanogrenen
*Karl Albert : 1831-1849
*Viktor Emanuel II : 1849-1861

### Konger av Italia
:*Hovedartikkel: [[Kongedømmet Italia]]*
*Viktor Emmanuel II : 1861-1878
*Umberto I : 1878-1900
*Viktor Emmanuel III : 1900-1946
*Umberto II : 1946

### Monarker av andre land
*Amadeus I av Spania (sønn av Viktor Emmanuel II av Italia) : 1871-1873
*Tomislav II av Den uavhengige staten Kroatia (barnebarn av Amadeus I av Spania) : 1941-1943

## Referanser
Viktor Emanuel av Napoli

**Viktor Emanuel** (it. **Vittorio Emanuele Alberto Carlo Teodoro Umberto Bonifacio Amedeo Damiano Bernardino Gennaro Maria**) (født 12. februar 1937, død 3. februar 2024) var prins av Napoli, overhode av huset Savoia og tronpretendent til Italia. Han var kjent blant italienske monarkister som *Viktor Emanuel IV*. 
Han var frem til sin død bosatt i Sveits.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Han var sønn av Umberto II, den siste kongen av Italia, og prinsesse Marie José av Belgia. Den italienske kongefamilien ble bortvist fra Italia da han var ni år gammel.

I sin ungdom levde han et utsvevende liv, og hadde en lang rekke romanser, blant annet med Brigitte Bardot.

### Livet som tronpretendent
Han bodde i Genève i Sveits, og noe i Portugal, besøkte Italia første gang i 2003. Han har tabbet seg ut flere ganger mens han prøvde, i løpet av hele sitt liv, å overbevise italienske politikere å avskaffe en setning i den italienske grunnloven som ikke tillot Savoia-tronarvingene å komme tilbake til Italia: da han ble intervjuet like før nasjonalforsamlingen skulle vedta reformen som ville gitt ham adgang til republikken, på et spørsmål om hva han syntes om raselovene som ble signert av hans bestefar i 1938 svarte han rolig at «de var vel ikke så fryktelige». Intervjuet forsinket reformen, som ble endelig vedtatt så sent som 2003.

I 1978 drepte han Dirk Hamer, en tysk turist, med et geværkule ment til en annen person (han var i beruset tilstand). Noen italienere spøkte at han endelig hadde fått med seg at Savoia-familien hadde blitt sendt i eksil fordi de ikke hadde skutt på tyskerne, men ikke ennå at verdenskrigen var over. Han ble frikjent av franske dommere, men han sa senere «jeg var skyldig [...] men jeg må si jeg lurte dem».

Han var medlem i Propaganda 2, en slags subversiv frimurerorganisasjon som hadde som mål å styrte demokratiet i Italia og innføre en autoritær stat, ledet av Licio Gelli. Han var også en god venn av den iranske sjahen Muhammed Reza Pahlavi, som han drev våpenhandel for.

På den 16. i juni 2006 ble han pågrepet på grunn av korrupsjon og hallikvirksomhet. 

Han døde 3. februar 2024 i Genève i Sveits.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
*
David II av Skottland

**David II av Skottland**, også kjent som **David II Bruce**, (født 5. mars 1324, død 22. februar 1371) var konge av Skottland fra hans far, Robert I av Skottland, døde 7. juni 1329, til han døde i 1371.

I overensstemmelse med betingelsene til Edinburgh-Northampton-traktaten ble han gift med Joanna (død 1362), datter av Edvard II av England og Isabella av Frankrike, den 17. juli 1328.

David ble konge av Skottland ved farens død den 7. juni 1329 og ble kronet på kroningsstedet Scone Abbey i november 1331.

## Flukten til Frankrike
Etter at Edvard III av England og hans protege Edvard Balliol seiret i slaget ved Halidon Hill i juli 1333, ble David og hans dronning sendt i trygghet til Frankrike, nådde Boulogne i mai 1334 og ble høytidelig mottatt av den franske kongen Filip VI. Det er lite som er kjent fra livet til den skotske kongen i Frankrike, unntatt at han bodde på Château-Gaillard og at han var til stede ved det blodløse møtet mellom de engelske og franske armeene ved Vironfosse i oktober 1339.

I mellomtiden hadde hans representanter fått overtaket i Skottland. David kunne derfor returnere til sitt kongedømme i juni 1341, og ta kontroll over styringen av riket på egne vegne. Allerede i 1346, i henhold til Auld-alliansen, invaderte han England med en hærstyrke for å støtte Frankrike, men ble beseiret og tatt til fange etter slaget ved Neville’s Cross den 17. oktober det samme året. 

## Fangenskap i England
David II forble i England i 11 år, bodde hovedsakelig i London og i Odiham i Hampshire. Hans fangenskap var ikke særlig strengt, og forhandlingene om hans løslatelse startet omgående. Til slutt, i oktober 1357, etter flere avbrytelser, ble en traktat signert ved Berwick, den såkalte Berwick-traktaten av 1357, hvor de skotske styresmakter tok på seg forpliktelsene ved å betale en sum av 100 000 merker som løslatelse for sin konge.

David, som muligens aksepterte Edvard III som sin føydale overkonge, returnerte straks til Skottland, men landet var både fattig og nedsyltet i gjeld etter årtier med krig hadde problemer med å betale den store løslatelsessummen. Noen få rater ble betalt, men David II forsøkte deretter å slippe unna med å tilby Edvard III, eller en av hans sønner, å bli hans etterfølger til den skotske tronen. I 1364 avslo det skotske parlamentet indignert forslaget om at Lionel, hertug av Clarence, skulle bli den neste skotske kongen. David II forhandlet likevel i all hemmelighet med Edvard III om denne saken etter at han hadde underslått en del av de penger som var blitt samlet inn.

## Ettermæle
Kongen døde i Edinburgh Castle i 1371. Hans andre kone var Margaret, født Drummond, enke til Sir John Logie, som han skilte seg fra i 1369. Rett før han døde hadde David II planlagt å gifte seg med sin elskerinne Agnes Dunbar, datter av Agnes Dunbar, 4. hertuginne av Moray. David II etterlot seg ingen barn og ble etterfulgt av sin nevø, Robert II.

David II var absolutt ikke blant de vellykte monarker Skottland har hatt, men han led under sammenligningen med sin strålende far og var dessuten konge under vanskelige forhold.

## Referanser


## Kilder
* *Encyclopædia Britannica av 1911*
Huset Balliol

**Huset Balliol** var et skotsk fyrstehus i det 13. og 14. århundre. To medlemmer av huset var konger av Skottland:

* Johan Balliol, som regjerte fra 1292 til 1296, og gjorde krav på tronen som tipp-tipp-oldebarn av David I av Skottland av huset Dunkeld.
* Edvard Balliol, eldste sønn av Johan, som regjerte fra 1332 til omkring 1338 i konkurranse med David II av Skottland av huset Bruce.
Huset Grimaldi

**Huset Grimaldi** er fyrstehuset i Monaco. Det har regjert landet siden 1297.

## Opphav
Grunnlagt i 1160 av Grimaldo Canella i Genova og har regjert Monaco siden 1297 da Francesco Grimaldi erobret landet.

I 1641 ble Monaco formelt underlagt fransk overhøyhet, og samtidig ble familien tildelt hertugdømmet Valentinois. Den mannlige linjen av slekten døde ut i 1731. Fyrstens svigersønn, Jacques François Léonard de Goyon-Matignon, greve av Torigny, tok da navnet Grimaldi og arvet fyrstedømmet. Hans etterkommere regjerer fortsatt i Monaco i dag.

Den første kjente personen i slekten er erkebiskop Teobaldo av Milano.

## Referanser
Edvard Balliol

**Edvard Balliol** var periodisk konge av Skottland fra 1332 til 1338, hvor han rivaliserte med David II fra Huset Dunkeld.

Han var eldste sønn av Johan Balliol og Isabella de Warenne, datter av John de Warenne, 7. jarl av Surrey, og Alice de Lusignan. Alice var datter av Hugh X de Lusignan og Isabella av Angoulême, enke av Johan I av England.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Maritinden

**Maritinden** er en topp som ligger på cirka . Toppunktet markerer grensen mellom kommunene Bremanger og Kinn i Vestland. Maritinden er en pinakkel på vestsida av fjellet Saga 

## Referanser
Mot (egenskap)

**Mot** er en persons eller gruppes evne til å være modig, uredd og våge å utfordre seg selv til noe som vanligvis utløser angst, frykt, smerte, risiko, usikkerhet eller intimidering. Begrepet knyttes til selvtillit og en evne til å vise djervhet.

Mot blir vanligvis betraktet som en dyd, men dersom motet tjener et uverdig mål, betegnes det ofte som *overmot* og *lettsinn*. 

En handling som krever mot, er ikke nødvendigvis farlig. Den som har sperrer, som ved en fobi, og utfordrer seg selv, viser også mot. Den som *ikke* har angst for en farlig situasjon kan være *dumdristig* eller *naiv* (dersom vedkommende kjenner faren). Likevel kan vedkommende bli omtalt som modig.

Mot må ikke forveksles med tapperhet, som er evnen til å holde ut i vanskelige situasjoner. Andre synonymer er blant annet *heroisme*, *dristighet*, *fasthet*, *dødsforakt* og *kampmoral*. Det motsatte av å være modig er å være *engstelig* eller *feig*. 

## Mot i kulturhistorien
Mot har i vestlig kulturhistorie ofte vært symbolisert med løven.

### Mot og tapperhet i billedkunst og annet (eksempler)


Fil:Sandro Botticelli - Fortitude (Uffizi).jpg|Sandro Botticellis allegoriske framstilling av *Fortitudo*, personifikasjonen av *[[tapperhet]]*, fra 1470.
Fil:Sebald Beham Tapferkeit.jpg|Sebald Behams «Tapferkeit» (på latin *fortitudo* og gresk *ἀνδρεία*, andreia) fra 1523 viser den personifiserte tapperhet
Fil:Luca Giordano 003.jpg|Luca Giordanos freske i Palazzo Medici-Riccardi i Firenze er fra ca. 1685 og viser blant annet hvordan tapperheten, i form av en brynjekledd *Fortitudo* hvilende på en løve, får æreskrans.


## Se også
* Sivilkurasje
* Tapperhet
* Standhaftighet
* Ridderlighet

## Eksterne lenker
* Oppslagsordet «mod» i ''Ordbog over det danske sprog 1700-1950'' (etymologi og bruk på dansk)
Fylkesvei 766

**Fylkesvei 766** (**Fv766**) går mellom Vik i Flatanger og Sjøåsen i Namsos. Veiens lengde er 54,1&nbsp;km.

Den tar av fra fylkesvei 17 ved Sjøåsen og går mot nordvest til Vik i Flatanger.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

 

## Eksterne lenker
* Vegvesenets vegkart 
*
Orange (Vaucluse)

**Orange** er en kommune i departementet Vaucluse i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur sørøst i Frankrike.

Orange ble grunnlagt i 35 f.Kr. av pensjonerte legionærer. Fra det 12. århundre fikk byen status som et mindre fyrstedømme i Det hellige romerske rike av tysk nasjon. Da Vilhelm, greve av Nassau, med landområder i Nederland, arvet tittelen *fyrste av Orange* i 1544 ble fyrstedømmet inkorporert i det som ble kjent som huset Nassau. Mens landområdene i byen Orange ble erobret av Ludvig XIV i 1672, styres Nederland idag fortsatt av huset Oranien-Nassau.

## Verdensarvsted
Det romerske teateret i Orange og Triumfbuen i Orange ble i 1981 oppført på UNESCOs verdensarvliste som ett objekt.

## Befolkningsutvikling
***Antall innbyggere i kommunen Orange (Vaucluse)***

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Kommunedata INSEE
Stonegard

**Stonegard** var et norsk heavy metal band basert i Oslo med bakgrunn fra Hedmark og Arendal.

De fire medlemmene i Stonegard møttes første gang i 1997, da tre av dem tok musikklinja ved folkehøyskolen Trøndertun og startet gruppa *Endorphine*. Tre år senere, etter utallige krumspring med andre prosjekter og musikere, ble Stonegard startet.

Debutalbumet *[[Arrows (album)|Arrows]]* ble til sommeren 2004 i løpet av seks uker i den svenske produsenten Daniel Bergstrands to studioer i Uppsala. Bergstrand har tidligere produsert svenske Meshuggah og In Flames og norske El Caco. De ti beste låtene fra Stonegards fire år som band ble plukket fra hverandre, analysert, satt sammen igjen, finjustert og bygget opp til et musikkalbum. *Arrows* er forøvrig også den første utgivelsen på den nystartede etiketten *Bells Go Clang!*, et underbruk av det svenskeide plateselskapet *Bonnier Amigo*. Albumet ble utgitt i Norge den 24. januar, i Sverige, Danmark og Finland den 23. februar 2005. Den ble utgitt i resten av verden i 2006 (juli i Europa, september i USA) , via Candlelight Records. For albumet ble de nominert til både Spellemannprisen 2005 og Alarmprisen 2006 i klassen metal. Rundt et år etter utgivelsen ble fanklubben, Skull Army, dannet. Flere musikkvideoer av Stonegard har blitt vist på NRK-programmet Svisj, og kanalen ZTV. Fra *Arrows*-albumet ble videoene for «Barricades», «Arrows» og «Hunter» vist ut gjennom 2005. 

I 2006 kom oppfølgeralbumet *[[From Dusk Till Doom]]*.

16. oktober 2008 ble det kjent i media at bandet var oppløst. 

## Medlemmer
* Torgrim Torve – vokal & gitar.
* Ronny Flissundet – gitar
* Håvard Gjerde – bassgitar
* Erlend Gjerde – trommer

## Diskografi
* *[[Arrows (album)|Arrows]]*, 2005
* *[[From Dusk Till Doom]]*, 2006

## Referanser


## Kilder
*Dagbladet – Slutt for Stonegard Publisert 16. oktober 2008

## Eksterne lenker
*
Noor Mohammed Taraki

**Noor Mohammed Taraki** (1917–1979) var en afghansk marxist-leninistisk politiker som var president i Afghanistan fra 27. april 1978 til 14. oktober 1979. Taraki tok makten i et kupp mot den daværende presidenten i Republikken Afghanistan, Mohammed Daoud Khan, og grunnla Den demokratiske republikken Afghanistan.

Taraki ledet den radikale fløyen av det afghanske kommunistpartiet ADFP. Etter kuppet mot Daoud Khan begynte han i samarbeid med sin statsminister, Hafizullah Amin, omfattende reformer i Afghanistan. Dette omfattet landreformer med sikte på å gjøre at jorda ble mer likt fordelt mellom bøndene, utvide utdanningssystemet, gi kvinner flere rettigheter og å gi islamske prinsipper mindre betydning i politikken. Hans regime undertrykte aktivt den islamske ledelsen og stengte mange moskeer og opphevet islamske lover. Denne sekulariseringen ble derimot ikke populær blant befolkningen i landet, og førte til omfattende opprør og etter hvert borgerkrig. Tarakis regjering svarte med å arrestere og henrette motstandere av regimet.

Taraki kom etter hvert i konflikt med Amin. Han ble myrdet i september 1979 i et internt kupp i det afghanske kommunistpartiet. Omstendighetene omkring mordet er uklare og ingen er blitt gjort ansvarlige. Men de ukjente gjerningsmenn kan ha begått drapet ved hjelp av en pute. Amin tok deretter over som president.

## Referanser
Presidents Cup

**Presidents Cup** er en golfturnering mellom USA og resten av verden unntatt Europa (som spiller mot USA i den eldre turneringen Ryder Cup). The Presidents Cup spilles som matchspill og arrangeres annethvert år.

Bill Clinton var USAs president da konkurransen ble realisert og møtte personlig opp på den første turneringen; han regnes som en nokså ivrig amatørgolfer og turneringen er derfor på en måte oppkalt etter ham, selv om han ikke var involvert i opprettelsen.

## Resultater

## Eksterne lenker
*
Hafizullah Amin

**Hafizullah Amin** (1929–1979) var en afghansk politiker og den andre presidenten i Afghanistan for det afghanske kommunistpartiet.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Amin var født i landsbyen Qazi nær Kabul. Han studerte matematikk og fysikk ved universitetet i Kabul før han reiste til Columbia University i New York City der han tok mastergrad i 1957. Han forsøkte to ganger å ta doktorgraden, men strøk til eksamen begge gangene.

Det var i  USA at han før første gang hørte om de stalinistiske utrensninger i Sovjetunionen. Han ble begeistret for tanken om å få utryddet borgerskapet.

### Politiker
Amin reiste hjem til Afghanistan i 1965 og sluttet seg til det afghanske kommunistpartiet der han ble et fremtredende medlem av den marxistisk-leninistiske Khalq-fraksjonen («folk»-fraksjonen).

Etter at Mohammed Daoud Khan ble drept i 1978 tok kommunistpartiet makten i landet. Noor Mohammed Taraki ble president i Den demokratiske republikken Afghanistan med Amin og Babrak Karmal som visestatsministre. Et forsøk på å innføre marxist-leninistiske reformer førte til omfattende motstand, og i februar 1979 ble USAs ambassadør Adolph Dubs drept. Khalq-fraksjonen fikk mer politisk makt, Karmal ble forvist til Europa og Amin ble statsminister i mars. Uroen fortsatte og regimet søkte støtte i Sovjetunionen. 8. oktober 1979 ble Taraki drept i en konfrontasjon mellom tilhengere av Taraki og Amin. 

### President
Amin ble da landets andre president. Regimet hans var fortsatt under press, og Amin forsøkte å styrke sitt maktgrunnlag og rensket antatte fiender ut av kommunistpartiet. Uroen fortsatte, og Amin drev en aggressiv politikk med å arrestere og henrette politiske motstandere. 

Amin slo inn på en ytterliggående radikal politikk som ikke hadde sovjetisk støtte. Amin ble først forsøkt drept av KGB-agenter som forgiftet frokosten hans, men hans personlige lege klarte å redde livet hans. Han ble senere drept av russiske fallskjermsoldater som stormet hans palass da Sovjetunionen invaderte landet 27. desember 1979. Under angrepet forstod ikke Amin hvem angriperne var; han trodde Sovjetunionen var på hans side og sa til som adjutant, «sovjeterne vil hjelpe oss». Adjutantsn assvart at det var sovjetere som angrep dem; Amin avviste først dette som en løgn. Bare etter at han hadde forsøkt forgjeves og kontakte generalstabens sjef, gikk det opp for ham.

Babrak Karmal ble den neste presidenten.

## Referanser


### Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Europacupen i fotball for landslag 1960

**Europamesterskapet i fotball 1960**, eller **Den europeiske nasjonscupen** som mesterskapet den gangen ble kalt, var det første Europamesterskapet som ble arrangert. Turneringen ble arrangert i cupform, og det var bare 17 nasjoner som deltok. , ,  og  var noen av nasjonene som valgte å ikke delta.

Kvalifiseringrunden ble spilt hjemme og borte etter mønster fra Europacupen for klubblag, og sammenlagtvinneren gikk videre til neste runde.  trakk seg fra turneringen i kvartfinalen fordi de nektet å reise til Sovjetunionen.  ble slått ut i første runde av Østerrike, etter å ha tapt 1&ndash;0 på Ullevaal Stadion og 5&ndash;2 i Wien.

Sluttspillet, som besto av semifinaler, finale og bronsefinale, ble spilt i Frankrike. I tillegg til  besto sluttspillet av tre østblokkland &ndash; ,  og . I den første semifinalen vant Sovjetunionen 3&ndash;0 over Tsjekkoslovakia. Den andre semifinalen ble en klassiker med hele ni mål. Franskmennene ledet både 3&ndash;1 og 4&ndash;2, men tre kjappe mål gjorde at Jugoslavia snudde kampen, og vant 5&ndash;4. Tsjekkoslovakia slo de demoraliserte franskmennene 2&ndash;0 i bronsefinalen.

I finalen tok Jugoslavia ledelsen rett før pause ved Milan Galic. Sovjeterne utlignet noen minutter etter pause ved Slava Metreveli, og etter 90 minutter var stillingen fortsatt 1&ndash;1. Det var Sovjetunionen som til slutt gikk til topps takket være en scoring av Viktor Ponedelnik i andre ekstraomgang.

## Kvalifisering

### Før-kvalifisering

### Åttendedelsfinaler

### Kvartfinaler

## Sluttspill

### Semifinaler

6. juli 1960

### Bronsefinale
9. juli 1960

### Finale
10. juli 1960

## Kilder
* Resultater og statistikk www.uefa.com
Mohammed Najibullah

**Mohammad Najibullah** (født 6. august 1947 i Kabul, død 27. september 1996 i Kabul) var den fjerde presidenten i Afghanistan i Den demokratiske republikken Afghanistan.

## Liv og virke
### Bakgrunn, tidlig virke
Najibullah ble født i Kabul.  Han tilbrakte store deler av oppveksten i den pakistanske grensebyen Peshawar. Faren var statstjenestemann med oppdrag å samordne de innbyrdes stridende stammene i grenseområdet.

Najibollah tok gymnaseksamen i Kabul i 1965. Han utdannet seg innen medisin ved universitetet i Kabul og tok eksamen i 1975.

Han sluttet seg til Parcham-fraksjonen i det afghanske kommunistpartiet i 1965. Til tross for at han ble regnet som en intelligent mann, gikk han under kallenavnet *Najib-e Gaw* (oksen) av sine motstandere på grunn av hans fysikk. Kommunistpartiet gjennomførte et vellykket kupp i 1978, men Khalq-fraksjonen fikk overtaket og etter et kort opphold som ambassadør i Teheran ble Najibullah fjernet fra politiske verv og reiste i eksil i Europa.

Han vendte tilbake til Kabul etter den sovjetiske invasjonen i 1979. I 1980 ble han utropt til leder av KHAD, det hemmelige politi. Det er hevdet at KHAD under Najibullah arresterte, torturerte og henrettet titusenvis av afghanere.  Av og til henrettet Najibullah fanger selv.  Dette skal Najibullah ha gjort ved å kaste dem ned på bakken og sparke dem i hjel.

### President
Najibullah erstattet Babrak Karmal som president i 1986.

Etter at Sovjetunionen trakk seg ut av landet i 1989, og spesielt etter at FN-styrken ble oppløst i 1990, forstod mange, inkludert Najibullah selv, at den daværende regjering ikke kom til å vare for alltid. Han klarte imidlertid å slå ned et kupp som ble ledet av hans forsvarsminister Shahnawaz Tanai i 1990 og dempet sin personlige politiske kontroll for å få mer støtte. Kuppforsøket i 1990 var ikke et mujahedin-kuppforsøk, men var begått av Khalq-lojalister. Ifølge den afghanske politikeren Halimzai, som var med i kuppet, hadde Tanai hatt samtaler med Mohammed Zahir Ofoq, lederen av et lite kommunistparti, noen måneder tidligere der de prøvde å finne en strategi for kuppet.

Den afghanske regjering ble kraftig svekket etter at general Abdul Rashid Dostum deserterte og allierte seg med mujahedin-lederen Ahmad Shah Massoud.

I 1992 gikk Najibullah med på å trekke seg for å slippe til en overgangsregjering. Han prøvde å flykte fra Kabul, men hans avreise ble hindret av styrker som var lojale lojale mot Abdul Rashid Dostum.

### Død
Najibullah søkte tilflukt hos FN i Kabul. Han ble der til september 1996 da Taliban erobret Kabul. Taliban kastrerte ham, slepte ham etter et kjøretøy fra FN-leiren og hengte ham opp fra et trafikklys i en av hovedstadens gater.

Også hans bror Shahpur Ahmadzai ble drept av Taliban på samme måte.

Henrettelsen skapte internasjonalt store reaksjoner,spesielt i land som India, som hele tiden hadde vært en alliert av Najibullah.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Altaj (republikk)

:

**Altaj** er en av Russlands republikker og ligger i Asias geografiske midtpunkt hvor den sibirske taigaen møter de sentralasiatiske steppene og Mongolias halvørkener. 

Republikken grenser mot Kemerovo oblast og Khakasia i nord, Tuva i øst, Mongolia, Kina og Kasakhstan i sør og Altaj kraj i vest.

Altajfjellene utgjør en stor del av republikken, som er kjent for sin vakre og uberørte natur.

## Se også
* Liste over Altajs ledere
* Liste over Altajs overhoder

## Eksterne lenker
* 
*   Offisiell nettside 
*  Kommersantartikkel
Metasøkemotor

**Metasøkemotorer** er en type søkemotor som ikke leverer egne søkeresultater. De presenterer derimot resultater fra andre søkemotorer og kataloger.

Metasøkemotorer om for eksempel flyreiser søker hos flere flyselskap og reisebyråer. Disse søker i sin tur i et system som inneholder informasjon om flybiletter og priser. Et annet eksempel på en metasøkemotor er om rubrikkannonser som samler og sorterer alle norske rubrikkannonser etter tema.
Fuglehunder

**Fuglehunder** er en fellesbetegnelse for brukshunder som er avlet frem med tanke på å jakte fugl. Disse hundene kan imidlertid med fordel deles inn i 3 kategorier.

* Apporterende fuglehunder
* Støtende fuglehunder, også kalt kortjagere
* Stående fuglehunder
Savoie (departement)

**Savoie** er et fransk departement i regionen Auvergne-Rhône-Alpes. Prefekturet er Chambéry. Departementsnummeret er 73.

Departementet Savoie er et av to departementer i det tidligere grevskapet og hertugdømmet Savoie som ble annektert av Frankrike 24. mars 1860. Det andre er Haute-Savoie.

## Se også
* Kommuner i departementet Savoie

## Eksterne lenker
*
Apporterende hunder

FCI gruppe 8, **Apporterende hunder**, omfatter de tre undergruppene retrievere, spaniels og vannhunder. Dette er opprinnelig jakthunder med gode apporterende egenskaper og som, avhengig av rasen, også har kvaliteter til å søke opp, lokke eller støte småvilt – primært fugler.

Et særtrekk for gruppen er hundenes glede over å kunne ferdes i tilknytning til vann, inkludert å bade, svømme og apportere gjenstander fra vannet. Et annet fellestrekk er disse hundenes høyt utviklede luktesans, og alle de ekstra muligheter dette gir dem som brukshunder. Dette er kvaliteter som er grunnleggende ønskelig for blant annet ettersøkshunder, narkotikahunder, trøffelhunder og lignende. Mange av rasene er også utmerket egnet til ulike former for hundesport, for eksempel agility og lydighet, og som førerhunder eller servicehunder. I tillegg regnes de fleste rasene som gode familiehunder.

Apporterende jakthunder er ofte svært energiske hunder, med stor appetitt på fysiske aktiviteter. Noen av rasene har genetiske anlegg for fedme, dersom hundene ikke får stort nok utløp for oppsamlet energi. Dette er med andre ord typer som passer best for aktive mennesker som ferdes mye ute i naturen.

## Inndeling i gruppe 8
Apporterende hunder inngår i FCIs gruppe 8, som inndeles i 3 seksjoner.

### Seksjon 1: [[Retrievere]]
Disse hundene inngår også i gruppen av støtende fuglehunder og regnes som kortjagere.
*Chesapeake bay retriever
*Curly coated retriever
*Flat coated retriever
*Golden retriever
*Labrador retriever
*Nova scotia duck tolling retriever

### Seksjon 2: [[Spaniels]]
Disse hundene inngår også i gruppen av støtende fuglehunder og regnes som kortjagere.
*Amerikansk cocker spaniel
*Clumber spaniel
*Cocker spaniel
*Engelsk springer spaniel
*Field spaniel
*Kooikerhund
*Sussex spaniel
*Wachtelhund 
*Welsh springer spaniel

### Seksjon 3: [[Vannhunder]]
Disse hundene inngår også i gruppen av støtende fuglehunder og regnes som kortjagere.
*Amerikansk vannspaniel
*Barbet
*Irsk vannspaniel
*Lagotto romagnolo
*Portugisisk vannhund
*Spansk vannhund
*Wetterhoun
Sel

**Sel** kan vise til:

* Sel (kommune) – en kommune i Innlandet fylke
* Sel eller Nord-Sel – et tidligere tettsted i Sel kommune
* Seler – et sjøpattedyr
* Sel (hus) – et seterhus
Retrievere

**Retrievere** (av eng. *retrieve*, som betyr *hente*) tilhører gruppen av apporterende hunder og ble som sådan avlet fram på 1800-tallet. Hovedtanken var å hente død eller skadeskutt fugl som kunne ligge svært utilgjengelig for jegeren, eksempelvis ender og vadefugl som ble liggende i vannet. Disse hundene har en sterk vilje til å samarbeide med hundeføreren og er gjerne svært glade i vann.

## Opphav

Retrieverne nedstammer i hovedsak fra den nå utdødde rasen st. john's water dog, som fantes på Newfoundland mot slutten av 1700-tallet og fram mot 1980-åra. Man har antatt at denne hunden var en tilfeldig blanding av irske, engelske og portugisiske hunder som kom til Amerika med emigranter. Typen har så etablert seg, men de siste hundene av denne typen døde trolig ut på Newfoundland på 1980-tallet.

## Egenskaper
Retrievere er ikke aktive jakthunder som selv søker opp byttet. De måtte derfor være rolige og avbalanserte i sin væremåte, noe som siden her gjort dem til svært populære familiehunder. Retrieverens jobb starter først når fuglen er skutt. Ofte ble retrievere brukt sammen med andre fuglehunder, som. f.eks. pointer eller engelsk setter. Det var deres jobb å finne fuglen, for så å drive denne opp slik at jegeren kunne skyte den. Deretter ble retrieveren sendt ut for å hente fangsten.

Retrievere er rolige, men energiske og ofte svært lærevillige hunder. I dag er de først og fremst populære familiehunder, men flere av rasene er også umåtelig dyktige brukshunder. Dette har de blitt fordi de gjennom sin opprinnelse er utstyrt med en usedvanlig god luktesans, evne til å apportere og evne til å omgås mennesker og andre dyr uten stress og adferdsproblemer. De brukes som alt fra tjenestehund til servicehund og mye, mye mer.

## Retrieverrasene
Dagens retrievere består av 6 raser, der 4 regnes å ha fått sin endelige utforming i Storbritannia. 2 av disse finner man på listen over de 10 mest populære hunderasene (se tamhund) i Norge.


Fil:Chesapeakebayretriever01-l.jpg|Chesapeake bay retriever
Fil:Curly Coated Retriever.jpg|Curly coated retriever
Fil:Flat-Coated Retriever large.jpg|Flat coated retriever
Fil:YellowLabradorLooking.jpg|Labrador retriever
Fil:Duck Toller.jpg|Nova scotia duck tolling retriever
Fil:Golden Retriever 2.JPG|Golden retriever


## Se også
* Norsk Retrieverklubb
* Fuglehunder
Kalmykia

**Kalmykia** er en republikk i den russiske føderasjonen beliggende i Russlands sørvestre hjørne. 

Republikken grenser mot føderasjonssubjektene Dagestan, Volgograd, Astrakhan, Stavropol og Rostov. I sørøst grenser den til Kaspihavet. Europas lengste elv, Volga, er så vidt innom republikken, som ellers har få større elver.

Ifølge folketellingen i 2002 utgjør kalmukkene 53,3 % av befolkningen, russere 33,6 % og andre 13,1 %. Kalmukkene er det eneste folk i Europa som er buddhister.

Historisk sett er kalmukkene en sentralasiatisk stamme som dro vestover på 1600-tallet på grunn av de frodige gressmarkene på den europeiske steppen. Sent på 1700-tallet fulgte en del av folket Khanen tilbake til hjemlandet ved Bajkalsjøen. De gjenværende ble gradvis lagt under det russiske imperiet.

Mange kalmukker kjempet på hvit side under den russiske borgerkrigen og måtte flykte fra den seirende Røde arme i 1920. Disse samlet seg særlig i Beograd, der de opprettet et buddhisttempel i 1929.

I desember 1943 ble hele det kalmukkiske folket lastet på kvegvogner og deportert til Sibir. De ble rehabilitert og fikk returnere i 1957, men da var befolkningen halvert, og eiendommene var overtatt av fremmede. Grunnen til deportasjonen var at Stalin urettmessig beskyldte kalmukkene for å ha samarbeidet med den tyske okkupasjonsmakten.
 
Republikkens tidligere president, Kirsan Iljumzjinov, er president i det internasjonale sjakkforbundet, FIDE.

## Se også
*Liste over Kalmykias ledere

## Eksterne lenker
*  
* Kommersant artikkel
* Artikkel fra Amnesty
* Artikkel fra Helsingforskomiteen
Rømmegrøt

**Rømmegrøt** er en norsk rett; en grøt der rømme er basisingrediens. Andre viktige ingredienser er melk og hvetemel. Tidligere ble rømmegrøt anvendt til spesielle anledninger, så som eksempelvis ved barsel, slåttegrøt og Jonsok. Man finner litt ulike oppskrifter avhengig av hvor man befinner seg i landet.

På Vestlandet brukte man ofte semulegryn i tillegg. Oppskrifter fra Orkdal har mindre rømme og mer gryn. På Aulestad finner man oppskrifter hvor man i tillegg har både kremfløte, risengryn og surmelk (kulturmelk/kefir). Som med vanlig grøt bruker man sukker, kanel og (rømme)fett. I tillegg benytter noen rosiner. Man serverer gjerne rød saft til. 

I Valdres har rømmegrøten lange tradisjoner. Grøten skal kokes på ekte rømme, og er ikke hverdagsmat. Den ble tradisjonelt servert ved barselsbesøk, dåp, konfirmasjon, bryllup og begravelser. Tidligere var det også tradisjon å koke rømmegrøt når man var ferdig med slåtten, og i tillegg er det også vanlig å servere slik mat til St. Hans. I Valdres serveres rømmegrøt gjerne med sukker og kanel i tillegg til smørøye eller fett fra rømmegrøtkokingen. Ved siden av serveres gjerne spekemat, fenalår og flatbrød. Det finnes også lokale varianter hvor grøten serveres med  rakfisk, røkt ørret, hardkokte egg eller rosiner.

Også i Østerdalen fins mange lokale variasjoner i tillaging, tilbehør og tradisjoner rundt anretning og servering. Som i Valdres er rømmegrøten sterkt knyttet til sommeren og setra. Det var der den viktigste melkeproduksjonen foregikk.

På denne tida av året ble før i tida slåttegrøten servert som en festlig markering av at graset var slått og for en stor del høyet i hus.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Johan av England

**Johan av England** (født 24. desember 1166, død 18./19. oktober 1216) var konge av England fra 1199 til 1216; han var den yngste av de fem sønnene til Henrik II av England og Eleanor av Aquitaine, og arvet tronen etter sin eldre bror kong Rikard Løvehjerte. Johan er kjent under økenavnet «Johan uten land» (*John Lackland*), og i England går han også under betegnelsene *bad King John* og *John Soft-sword*.

Fra 1185 hadde han, som den første, tittelen Lord av Irland. 

## Historie
Kong Johans regjeringstid regnes tradisjonelt som en av de mest katastrofale i engelsk historie. Han tapte de engelske områdene i Frankrike til den franske kongen Filip August, og raserte engelsk økonomi i en slik grad at baronene gjorde opprør og i 1215 tvang ham til å underskrive *[[Magna Carta]]* som svekket engelsk kongemakt for alltid.

## Tre viktige feil
Det var tre viktige feil som ble begått av kongen. 

### Kvittet seg med konkurrent
Den første skyldtes måten han tok makten på, som førte til tap av respekt. Da Rikard Løvehjerte døde i 1199, var det to kandidater til tronen: Johan og hans brorsønn Arthur av Bretagne som befant seg i Normandie. Johan tok Arthur til fange, og han ble ikke sett igjen. Det er aldri bevist at han ble myrdet, men det var den generelle oppfatning at Johan hadde tatt sin egen brorsønn av dage, noe folk tok sterkt avstand fra.

### Tapte besittelser i Frankrike
Den andre feilen var at han mislyktes i krigføring i Frankrike. Filip August av Frankrike tok det meste av de engelske besittelsene i landet, og de engelske baronene krevde at Johan måtte ta dem tilbake. Etter åtte år forsøkte han å gjøre det, men led et avgjørende nederlag i slaget ved Bouvines i 1214.

### Disputt med kirken
Den tredje store feilen var å bli innblandet i en disputt med kirken om utnevnelsen av ny erkebiskop av Canterbury. Da Johan forsøkte å påtvinge munkene sin kandidat, appellerte de til pave Innocens III som overkjørte begge kandidatene og utpekte den lærde teologen Stephen Langton til posten. Johan nektet å anerkjenne Langton, og i 1209 satte paven hele landet under interdikt. Først i 1213 ga kongen etter.

Johan døde av feber på Newark-slottet og ble gravlagt i Worcester-katedralen. Det virker som han var glad i byen Worcester og feiret jul der i 1214. Han skrev i sitt testamente at han ønsket å bli gravlagt i byens katedral, mellom alterne viet til St. Wulfstan og St. Oswald. Det opprinnelige testamentet - det eldste bevarte kongelige testamentet i England - er oppbevart i katedralens bibliotek og kan ses etter avtale i bibliotekets åpningstid. Hans grav er foran høyalteret. Sønnen hans, Henrik III, ble en viktig velgjører for katedralen.

## Ettermæle
Johan er også kjent gjennom legenden om Robin Hood.

### I populærkulturen
Kong Johan er hovedperson i et av William Shakespeares historiske drama, *[[Kong Johans liv og død]]*, og i Walt Disneys tegnefilm om Robin Hood har han en sentral rolle, da i skikkelsen til en løve.

## Stamtavle

## Referanser


## Kilder
*
Haute-Savoie

**Haute-Savoie** (norsk: *Øvre Savoie*) er et fransk departement i regionen Auvergne-Rhône-Alpes øst i Frankrike, som har grense både til Sveits og Italia. Hovedstaden i departementet er Annecy. I nord ligger Genfersjøen og Sveits; i sør og sørøst ligger Mont Blanc og fjellkjeden Aravis. Innkjøringen på fransk side til Mont Blanc-tunnelen til Italia ligger i Haute-Savoie. Området er kjent for vintersport, og de aller første olympiske vinterleker ble arrangert i Chamonix i 1924.

Haute-Savoie er et av to departementer i det tidligere grevskapet og hertugdømmet Savoie som ble annektert av Frankrike 24. mars 1860 (det andre er Savoie).

## Geografi
Haute-Savoie består av 4 arrondissementer, inndelt i 294 kommuner og 35 kantoner. I nord grenser departementet mot den sveitsiske kantonen Genève og Genfersjøen; i øst til den sveitsiske kantonen Wallis og Aostadalen i Italia; i vest til det franske departementet Ain, og i sør til departmentet Savoie.

Haute-Savoie har den største høydeforskjellen av alle departementer i Frankrike; laveste punkt er 250 moh. i Rhône-dalen, og det høyeste er Mont Blanc på 4810 moh. Noen av verdens mest kjente skidestinasjoner ligger i Haute-Savoie.

## Se også
* Kommuner i departementet Haute-Savoie

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Fylkesvei 714

**Fylkesvei 714** (**Fv714**), også kalt **«Laksevegen»**, går mellom Hellesvik i Frøya og Stokkhaugen i Orkland. Veiens lengde var 129,1&nbsp;km før 2. oktober 2015. Den 2,3&nbsp;km lange strekningen mellom Breidvoll og Vikstrøm er fortsatt del av veien.

Den tar av fra europavei 39 ved Stokkhaugen og går i retning nordvest til Hemnskjel, i hovedsak gjennom Orkland kommune. Derfra går den i tunnel (Hitratunnelen) under Trondheimsleia og over til Jøsnøya på Hitra og videre over hele øya *Hitra* i nordvestlig retning til Kjerringvåg på Dolmøya. Her vender veien østover over Dolmøya, før den igjen vender nordover gjennom den undersjøiske Frøyatunnelen under Frøyfjorden til Hammarvika på Frøya der den følger kystlinja, først østover og deretter nordover til Hellesvik der den møter fylkesvei 716.

## Historikk
Rundt 1980 gikk veien mellom Kjerringvåg på Dolmøya i Hitra og Ødynhaug i Orkdal, der den møtte riksvei 71. Frøya var tilknyttet via fergesambandet Kjerringvåg–Flatval. Strekningen mellom Fillvatnet og Mastad var skiltet som riksvei 726.

1984 ble Sandstad ferjeleie flyttet til Jøsnøya.

Da Frøyatunnelen ble åpnet 1992 ble Rv714 forlenget med et stykke av riksvei 716 til Hellesvik på Frøya.

1994 ble ferjesambandet Jøsnøya–Sunde erstattet av Hitratunnelen.

I Orkdal ble det bygd en ny strekning langs Skjenaldelva, slik at det sørlige endepunktet ble flyttet fra Ødynhaug til Gjølme, der veien møtte riksvei 710.

Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.

I august 2010 startet anleggsarbeidet som vil forkorte strekningen mellom Sunde i Snillfjord og Stokkhaugen i Orkdal med cirka 12,5&nbsp;km. Første del var utbedring og utvidelse av veien i Ulvstubakken, der blant annet hellningen er redusert fra ni til sju prosent. Denne delen av veien stod ferdig i oktober 2011. De neste prosjektene var bygging av tre tunneler, Valslagstunnelen (2,6&nbsp;km), Fenestunnelen (1,1&nbsp;km) og Brattstiåstunnelen (215 m) som startet i desember 2011 og ble åpnet i perioden februar 2013 - januar 2014. Bompenger blir innkrevet fra 28.04.2014.

Den 2. oktober 2014 ble strekningen mellom Stokkhaugen og Gjølme del av E39.

Den 3. juni 2016 ble Dolmsundbrua åpnet, og forkortet veien med 6 km.

Den 29. februar 2021 ble Åstfjordbrua, Mjønestunnelen og Slørdalstunnelen åpnet og forkortet veien med ytterligere 6 km.

## Kommuner og knutepunkter
###### 

 

## Se også
* Ny Rv 714

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Vegvesenets vegkart
Maktab al-Khadamat

**Maktab al-Khadamāt**, også Maktab Khadamāt al-Mujāhidīn al-Arab (Arabisk: مكتب الخدمات or مكتب خدمات المجاهدين العرب, MAK), også kjent som Afghansk Tjenestebyrå, ble stiftet i 1984 av Abdullah Azzam og Osama bin Laden for å skaffe penger og rekruttere utenlandske mujahedin til krigen mot Sovjetunionen i Afghanistan. MAK ble forløperen til al-Qaida og var avgjørende i pengeinnsamlings- og rekrutteringsnettverket som al-Qaida dro nytte av i 1990-årene.  

I løpet av Sovjets krigføring i Afghanistan spilte MAK en kritisk rolle. De trente over 10 000 mujahedin og fordelte omtrent 2 milliarder dollar i donasjoner via et nettverk av grener i vestlige land, inkludert rundt 30 i USA. MAK hadde et tett samarbeid med etterretningstjenesten til Pakistan som CIA brukte til å fordele penger til krigføringen til mujahedin.

Mot slutten av krigen dukket en uenighet opp mellom Azzam og bin Laden om hvordan organisasjonen skulle brukes i fremtiden. Azzam ønsket å bruke pengene og nettverket til å støtte en ren islamsk regjering i Afghanistan etter krigen. Bin Laden, som var sterkt påvirket av egyptiske medlemmer av de Muslimske Brødre ville bruke ressursene til en global jihad. Konflikten kulminerte i 1989 da Azzam ble drept i en bilbombe. Det er antatt at Bin Laden stod bak. Etter Azzams død, tok bin Laden kontroll over MAK og organisasjonen ble innlemmet i al-Qaida.

## Forbindelser i USA

MAK etablerte rekrutterings- og innsamlingsgrener i mange vestlige land. De første grenene i USA ble etablert innen Alkifah flyktningesenter i Brooklyn og i Islamsk Senter i Tucson, Arizona. Alkifah senteret i Brooklyn var opprinnelig drevet av Mustafa Shalabi, en nær kjenning av MAKs grunnlegger Abdullah Azzam. I februar 1991 ble Shalabi funnet myrdet i hans leilighet i New York.

Det er antatt at i likhet med Azzam, ble Shalabi involvert i en maktkamp med tilhengere av bin Laden, først og fremst Omar Abdel-Rahman (den blinde sjeiken) og hans tilhengere fra Al Farooq-moskeen. I 1995 ble Rahman dømt for sin medvirkning i et komplott, kjent som «Terror-plott dagen», for å bombe forskjellige landmerker i New York. Det er også antatt at Rahman kjente til bombingen av World Trade Center i 1993. 

Mens den påfølgende etterforskningen ledet av FBI av Al-Farooq-moskeen og Alkifah flyktningesenter effektivt oppløste New York-grenen av MAK, fortsatte mange grener i USA å operere og samle inn penger for al-Qaida og i noen tilfeller hjalp terroristene som slo til 11. september 2001.