open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fortodol

**Fortodol** er et kontroversielt kosttilskudd som kom på det norske markedet i 2004. Tilskuddet produseres i India av selskapet Dr. Donsbach.

Fortodol er et urtebasert kosttilskudd som markedsføres som et mildt smertestillende middel.

Norske og svenske myndigheter slo alarm i 2009 om at Fortodol inneholdt legemiddelet nimesulid, og at flere pasienter hadde pådratt seg livstruende leverskader etter langvarig bruk av kosttilskuddet. Nimesulid er forbudt å bruke som legemiddel i Norge, men er i deler av Europa godkjent for kortvarig bruk. Selskapet Bringwell som importerte kosttilskuddet til Norge stoppet salget av produktet 25. februar 2009, da mistankene om innhold av nimesulid ble kjent.

Opphavsmannen bak Fortodol, Kurt Donsbach er en anerkjent person i miljøer for alternativ medisin. Dette til tross for at han flere ganger er dømt for kvakksalveri og andre forhold relatert til uautorisert medisinsk behandling, deriblant smugling av ulovlige medisiner samt skatteunndragelse.

## Referanser
Basketball under Panamerikanske leker 1955

**Basketball under Panamerikanske leker 1955**. Basketball var med som en av sytten sporter under de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 13. til 24. mars. Det var en turnering for menn og en for damer, USA vant begge.

## Medaljer

### Sluttplassering
#### Men

#### Damer

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1955
Cadea

* *Cadea blanoides*
* *Cadea palirostrata*

***Cadea*** er en slekt av ormeøgler som kun forekommer på Cuba.

Det er to arter: *Cadea blanoides* forekommer både på Isla de la Juventud (tidligere Isla de Piños) og i den vestlige delen av selve Cuba. Den andre arten, *Cadea palirostrata*, er bare funnet på Isla de la Juventud.

*Cadea* ble tidligere regnet til familien Amphisbaenidae (egentlige ormeøgler). En fylogenetisk studie fra 2007 basert på molekylærgenetikk viste at *Cadea* er fjernt beslektet med andre ormeøgler, og slekten er nå plassert i en egen familie, Cadeidae.

Søstergruppen til *Cadea* er slekten *[[Blanus]]*, som forekommer i middelhavsområdet. Genetiske data viser at de to slektene skilte lag i eocen for omtrent 40 millioner år siden. Det innebærer antakelig at forfedrene til *Cadea* må ha krysset Atlanterhavet fra nordvestlige Afrika eller sørvestlige Europa ved å seile på flåter av røtter og jord.

På Cuba finnes det også tre ormeøglearter som tilhører Amphisbaenidae i snever betydning, og denne familien har i tillegg arter på Hispaniola og Puerto Rico. Disse ormeøglene må ha kommet til De store Antiller ved å krysse havet fra Sør-Amerika.

## Litteratur
* 
* 

## Eksterne lenker
* 
* The Reptile Database - ''Cadea''
Sint Maartens flagg

**[[Sint Maarten]]s flagg** blei gjort offisielt 13. juni 1985. Det består av to horisontale bånd, det øverste rødt og det nederste blått, og et hvitt triangel ved stanga. I triangelet står landets våpen. Flaggets farger kommer fra Nederlands flagg.

## Eksterne lenker
* St. Maarten hos Flags of the World
Tennis under Panamerikanske leker 1951

**Tennis under Panamerikanske leker 1951**. Tennis var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var single- og doubleturneringer for både menn og damer og en mixdoubleturnering.

## Medaljer

### Resultater

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Svealandsbanan

**Svealandsbanan** er en svensk jernbanestrekning mellom Södertälje og Eskilstuna og videre til Valskog. Den er stort sett ensporet, og betjener fortrinnsvis persontrafikk.

Banen ble åpnet mellom Eskilstuna og Södertälje i 1997, den har en reisehastighet på 200&nbsp;km/t og erstattet en eldre jernbanelinje fra 1895 som kjørte en annen trasé med flere kurver. Strekningen mellom Eskilstuna og Valskog ble bygd i 1877.

## Linjekart

|}

## Litteratur
*Eisenbahn- und Verkehrsatlas von Europa, J. J. Arnd, Leipzig 1897.

## Eksterne lenker
* Resplus rutetabell 58
*Trafikverkets linjekart, driftledninsområde Norrköping
Enrique Morea

**Enrique Morea** (født 11. april 1924 i Buenos Aires, død 15. mars 2017) var en argentinsk tennisspiller.

Morea vant to gullmedaljer i de første Panamerikanske leker 1951 i Buenos Aires i Argentina. Han vant både double- og singleturneringen. Fire år senere, under de Panamerikanske leker 1955 i Mexico by vant han en sølvmedalje i singleturneringen for menn. 

Morea vant sammen med Barbara Scofield mixeddoubleturneringen i French Open 1950.

## Grand Slam-titler
*  **[[French Open]]:**
** Mixeddouble: French Open 1950 (sammen med Barbara Scofield)

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Zeng Jize

**Zeng Jize** (tradisjonell kinesisk: 曾紀澤; Wade-Giles: *Tseng Chi-tse*, 1839–1890) var en kinesisk embetsmann og diplomat under Qing-dynastiet. 

## Liv og virke
### Bakgrunn
Zeng Jize var Zeng Guofans eldste sønn. Faren var en ledende reformvennlig minister ved Qing-hoffet. Zeng Jize overtok ved hans død i 1877 farens markgreveverdighet.

Zeng Jize fikk en tradisjonell kinesisk høyere utdannelse, med grundige studier av de kinesiske klassiske tekster, men i tillegg til dette var han en av et fåtall kinesiske embedsmenn som hadde lært seg engelsk. Han hadde dermed en særlig kompetanse innen og interesse for europeiske forhold. Dette var fortrinn som skulle være nyttige for hans tjeneste for fedrelandet.

### Diplomat
I 1879 fikk Zeng Jize det vanskelige oppdrag å som sendemann til St. Petersburg å søke å få tilbakeført Ili-området i Sentral-Asia fra Russland til Kina. Dette klarte han for det aller meste i og med en traktat av februar 1881. Hans prestasjon ble alment ansett som en kinesisk diplomatisk triumf.

Zeng Jize ble senere ambassadør i Paris og London. Han protesterte i 1883, forgjeves, mot at Frankrike, underkjente Kinas lensoverherredømme over Annam og stilte Annam og Tonkin under sin proteksjon. I januar 1884, etter den franske admiral Amédée Courbets erobring av Son Tay (16. desember 1883), skrev Zeng en provoserende artikkel som gjorde bruk av mange hardt rammende henvisninger til den fransk-tyske krig som endte med et knusende nederlag for den franske side.  Det gjorde det ikke bedre at han sørget for at artikkelen ble publisert i Tyskland, i en avis i Breslau. Dette, og tidligere provokasjoner, førte til at den franske regjering krevde ham erstattet med en annen i april 1884. Ettersom han ikke klarte å utrette noe i dette anliggende forlot han Paris, hvorpå Kinas minister i Berlin, Li Fengbao, fortsatte forhandlingene. 

I 1886 ble Zeng hjemkalt også fra London (og St. Petersburg) og ble ved hjemkomsten bisitter ved utenriksembedet i Beijing (Zongli yamen).

## Verker
* Zeng Jize (Marquis Tseng). «China: The Sleep and the Awakening», i *The Asiatic Quarterly Review* 3 (1887): 1-10.

## Referanser


## Litteratur
* Immanuel C. Y. Hsü: *The Ili Crisis: A Study of Sino-Russian Diplomacy, 1871-1881.* Oxford: Clarendon Press, 1965.
* Arthur William Hummel, red.: *[[Eminent Chinese of the Ch'ing period (1644-1912)]].* 2 bd. Washington: United States Government Printing Office, 1943.
* Lewis M. Chere: *The Diplomacy of the Sino-French War (1883–1885): Global Complications of an Undeclared War*, Notre Dame, Indiana, 1988.
* Lloyd E. Eastman: *Throne and Mandarins: China's Search for a Policy during the Sino-French Controversy* Stanford, 1984.
* Lung Chang [龍章]: *Yueh-nan yu Chung-fa chan-cheng* [越南與中法戰爭, Vietnam and the Sino-French War], Taipei, 1993
Ding Baozhen

**Ding Baozhen** (tradisjonell kinesisk: 丁寶楨, forenklet kinesisk: 丁宝桢, født 1820 i Pingyuan [nå fylket Zhijin] i provinsen Guizhou i Kina, død 21. april 1886 i Chengdu i Sichuan) var en kinesisk embedsmann og politiker.  Matretten kung pao-kylling er oppkalt etter ham.

## Bakgrunn og virke
Etter å ha tatt graden *[[Embetsmannskandidat på palassnivå|jinshi]]*, den høyeste grad i det keiserlige eksamenssystem, i 1853, ble han innvalgt i det prestisjefylte Hanlinakademiet. Han innehadde deretter en rekke viktige stillinger som prefekt i Yueyang og provinsdommer i Shaanxi. I de kaotiske 1850- og 1860-årene spilte han også en nøkkelrolle i bekjempelsen av forskjellige opprør i hjemprovinsen Guizhou og i det nordlige Kina, der Nian-opprøret herjet.

Et av hans viktigste oppdrag var som guvernør for provinsen Shandong med sete i Jinan (1867–1876). Der var han engasjert i en rekke moderniseringsprosjekter, blant annet for å styrke landets stridsevne med bedre våpenproduksjon i Shandingarsenalet i Jinan. Han gjorde seg også bemerket i 1869 ved å arrestere enkekeiserinnen Cixis favoritteunukk, An Dehai, for ulovlig reise og henrettet ham etter ordre fra Storrådet i Den forbudte by. 

I årene 1876-1886 var han generalguvernør for Sichuan, der han arbeidet med å restaurere Dujiangyans irrigasjonssystem og med å reformere skattevesenet i provinsen. 

En statue av ham er satt opp i Erwangtempelet i Dujiangyan.

## Kyllinghistorien
I den vestlige verden er han kanskje mest kjent for å ha gitt navn til den populære rett kung pao-kylling (*Gongbao jiding*), en rett fra sichuankjøkkenet. Hans tittel var *Gōngbǎo* (宮保), eller «beskytter av keiserpalasset», og det er derfra matrettens navn er utledet. Den historie som fortelles om hvordan retten fikk sitt navn, synes å inneholde noen dikteriske friheter. Den begynner med Ding Baozhens barndom. Det var en gang han var ute og lekte, og falt i vannet. Han kunne ikke svømme, men ble berget av en tilfeldig forbipasserende mann. Ding vokste opp, og ble med tiden mektig mandarin. Mens han var postert i Sichuan, bestemte han seg for å besøke mannen som en gang hadde reddet hans liv.

Hjemme hos mannens familie ble han servert en rett med kylling stykket opp i kuber, peanøtter og skarp sichuanpepper. Han likte smaken, spurte familiens kokk om resepten, og begynte å spise den på jevnlig basis og servere den når han selv hadde gjester. Retten ble kjent over hele Sichuan, og ble knyttet til sin ivrigste tilhenger - det vil si, til den mest vanlige tiltale som han var kjent under.

## Annet
Ding Baozhen har etterlatt seg en del kalligrafi som er blitt ettertraktet blant kunstsamlere.

Ding Baozhen er farfar til geologen Ding Daoheng som samarbeidet med den svenske geograf og oppdagelsesreisende Sven Hedin. Ding Daoheng er kjent for å ha oppdaget mineralforekomstene i Bayan Obo.

## Verk av Ding Baozhen
* *Ding Wencheng gong zou gao* (26 juan. Qing Guangxu 22 [1896])

## Referanser
Cen Chunxuan

**Cen Chunxuan** (kinesisk: 岑春煊, pinyin: *Cén Chūnxuān*, født 1861 i  fylket Xilin i provinsen Guangxi i Kina, død 27. april 1933 i Shanghai) var en kinesisk embedsmann og politiker. Han var guvernør av Shanxi 1901-1902, generalguvernør av Sichuan 1902–1903 samt 1907–1908, av Liangguang 1903–1906, av Yungui 1906–1907, og av Tibet 1911, og var så formann for regjeringskomiteen for den kinesiske militærregjering 1918–1920.

Han var en protesje av general Lu Rongtings Gamle Guangxi-klikk etter Den nasjonale beskyttelseskrig; han grunnla militærbyrået i Zhaoqing i Guangdong sammen med Liang Qichao, som opponerte mot president Yuan Shikai.

I 1917 deltok han i konstitusjonsbeskyttelsesbevegelsen lansert av Sun Yat-sen mot statsminister Duan Qirui og Beiyangregjeringen.  I 1918 ble han en av syv medlemmer av, og så formann for,regjeringskomiteen for den kinesiske militærregjering. Han var med på få lirket Sun Yat-sen ut av styre og stell, men ble selv utstøtt av Guangdonghærenm i 1920 og forlot så politikken.

## Referanser
Qixingguan

**Qixingguan** () er et bydistrikt i byprefekturet Bijie i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.

Befolkningen var på  innbyggere i 2010, opp fra  innbyggere i 1999.

Frem til 10. november 2011 var distriktets navn **Bijie**.

## Kulturminner
Herregården til en tusi, Yu Xiangyi, av Yifolket (*Datun Tusi zhuangyuan*, 大屯土司庄园) og Hovedkvarteret for revolusjonskomiteen for provinsene Sichuan, Yunnan og Guizhou (*Chuan-Dian-Qian sheng geming weiyuanhui jiuzhi*, 川滇黔省革命委员会旧址) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Lokalregjeringens hjemmesider
De kjærlige hender

***De kjærlige hender*** (originaltittel: *Monsieur Vincent*) er en fransk biografisk dramafilm fra 1947 regissert av Maurice Cloche. Filmen handler om presten Vincent de Paul, og hans innsats for fattige bønder under tider med pest.

Filmen ble belønnet med Oscar for beste fremmedspråklige film, for filmer utgitt i USA i 1948.

## Skuespillere
* Pierre Fresnay som Vincent de Paul, en prest
* Aimé Clariond som kardinal Richelieu
* Jean Debucourt som Philippe-Emmanuel de Gondi
* Lise Delamare som Françoise Marguerite de Silly, Madame de Gondi
* Germaine Dermoz som Anna av Østerrike
* Gabrielle Dorziat som President Goussault
* Pierre Dux som kansler Séguier
* Yvonne Gaudeau som Louise de Marillac
* Jean Carmet som pastor Portail
* Michel Bouquet som tuberkulose-pasient
* Gabrielle Fontan som en gammel, døv kvinne
* Robert Murzeau som Monsieur Besnier
* Gabriel Gobin som en tjener for Monsieur Besnier
* Marcel Pérès som La Pogne, en skadd, tidligere soldat
* Francette Vernillat som en liten jente
* Georges Vitray som greven av Châtillon
* Véra Norman som Mademoiselle de Châtillon, grevens datter
* Geneviève Morel som Marguerite Naseau

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Hedmarksvidda våtmarkssystem

**Hedmarksvidda våtmarksystem** er et ramsarområde i Løten, Hamar og Ringsaker kommuner, Innlandet, bestående av tre separate naturreservat som sammen og hver for seg utgjør verdifulle myrområder:
* Endelausmyrene naturreservat, opprettet 1981 
* Brumundsjøen-Harasjømyra naturreservat, opprettet 1981 og utvidet i 2014  
* Lavsjømyrene-Målikjølen naturreservat, opprettet 2001

## Referanser
Michael Sata

**Michael Chilufya Sata** (født 6. juli 1937 i Mpika i Nord-Rhodesia, død 28. oktober 2014 i London) var Zambias femte president. Sata ledet partiet Patriotric Front (PF).

## Liv og virke
### Bakgrunn, tidlig periode
Sata vokste opp i Mpika. Han arbeidet som politimann, jernbanearbeider og fagforeningsleder i kolonitiden. Han var også en tid i London der han arbeidet på jernbanestasjonen og feiet perrongene. Han var blant annet bagasjebærer på Victoria railway station.

Han var katolikk, og giftet seg med en lege. Han hadde gode bånd med president Kenneth Kaunda, men kom etterhvert på politisk avstand fra ham.

### Politisk karriere
Sata startet sin politiske karriere i regjeringspartiet Movement for Multiparty Democracy (MMD), der han etterhvert kom til å tilhøre den indre kretsen rundt Frederick Chiluba, landets president fra 1991 til 2002.

Da Chiluba i 2001 nominerte Levy Mwanawasa som ny presidentkandidat, brøt Sata ut av MMD og grunnla opposisjonspartiet PF. Som opposisjonsleder fikk Sata kallenavnet «Kong Kobra» på grunn av sin giftige tunge. I presidentvalget i 2006 var han hovedmotstanderen til MMDs Mwanawasa, men Mwanawasa vant valget og regjerte frem til sin død i 2008, da han ble etterfulgt av Rupiah Banda.

### President
I det neste presidentvalget 20. september 2011 vant Sata med 43 % av stemmene mot Bandas 36,1 %. Den 23. september ble Sata tatt i ed som landets president.

I valgkampen i 2006 markerte Sata seg som kritiker til kinesiske gruveinvesteringer i landet, og uttalte at han ville utvise kinesiske selskaper som ble anklaget for å utnytte zambiske arbeidere. I 2008 forsikret han imidlertid at utenlandske investeringer i landet ville være trygge hvis han ble valgt til president, og at landet trengte kinesisk teknologioverføring.

Sata lovet også å bekjempe korrupsjon, et problem som fikk velgerne til å vende ryggen til forgjengeren Banda. Sata uttalte at det er en klar kobling mellom korrupsjon og fattigdom.

Den 20. september 2011 ble Sata gjenvalgt til president. I den påfølgende embedsperioden lot han avsette kritiske dommere, og gikk i mot noen kritikere av sin politikk. Han pleide gode forbindelser med president Robert Mugabe i nabolandet Zimbabwe.

Den 22. oktober 2014 ble han fløyet til medisinsk behandling i London. Han døde der seks dager etter på King Edward VII's Hospital, 77 år gammel. Den 10. november 2014 fant det sted en katolsk rekviemsmesse og en takkeforanstaltning for Sata i National Heroes Stadium i Lusaka. Stadionet var overfylt og mange sørgende kunne ikke slippes inn. Blant de utenlandske statsgjester var Mohammed Bilal (Tanzania), Barnabas Sibusiso Dlamini (Eswatini), Nkosazana Dlamini-Zuma (for Den afrikanske union), Uhuru Kenyatta (Kenya), Robert Mugabe (Zimbabwe), Hery Rajaonarimampianina (Madagaskar), Cyril Ramaphosa (Sør-Afrika) og Ruhakana Rugunda (Uganda).

## Referanser





## Eksterne lenker
*
Victorious

***Victorious*** er en amerikansk musikalsk situasjonskomedie for ungdom som gikk på Nickelodeon fra 2010 til 2013. Serien handler om tenåringsjenta Tori Vega som begynner på Hollywood Arts High School. Serien ble skapt av Dan Schneider. 

## ‎Handling
Seriens hovedperson er Tori Vega, en tenåringsjente som begynner på Hollywood Arts High School. Dette er en skole for elever med særlige talenter som skuespillere, sangere, komikere, dansere eller andre disipliner relatert til «showbiz». Opptak skjer vanligvis gjennom en audition. Tori er sanger, og kommer inn på Hollywood Arts nærmest ved en tilfeldighet. Innen kort tid blir hun med i en liten vennegjeng som ellers består av Andre, Robbie, Jade, Cat og Beck. De er alle svært ulike, noe som fører til mange konfrontasjoner internt i gruppen. Likevel tilbringer de det meste av fritiden sammen. Toris søster Trina spiller også en sentral rolle i serien.

## Rolleliste
### Hovedroller
* Victoria Justice som Tori Vega
** Norsk stemme: Hanne Dancke Arnesen

* Leon Thomas III som Andre Harris
** Norsk stemme: Trond Teigen

* Matt Bennett som Robbie Shapiro
** Norsk stemme: Scott Maurstad

* Elizabeth Gillies som Jade West
** Norsk stemme: Christine Meyer

* Ariana Grande som Cat Valentine
** Norsk stemme: Mathilde Jakobsen Skarpsno

* Avan Jogia som Beck Oliver
** Norsk stemme: Gaute Skjegstad

* Daniella Monet som Trina Vega
** Norsk stemme: Benedikte Kruse
## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Vannpolo under Panamerikanske leker 1955

**Vannpolo under Panamerikanske leker 1955**. Vannpolo var med som en av sytten sporter i de andre Panamerikanske leker 1955 som ble arrangert i Mexico by i Mexico fra 12. mars til 26. mars. Vannpoloturnering ble vunnet av Argentina.  

## Medaljer

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1955
Skyting under Panamerikanske leker 1951

**Skyting under Panamerikanske leker 1951**. Skyting var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var femten øvelser, åtte individuelle og åtte lagkonkurranser. Argentina ble beste nasjon med ti gullmedaljer foran USA med tre.

## Medaljer

### Resultater
#### Menn

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Sykling under Panamerikanske leker 1951

**Sykling under Panamerikanske leker 1951**. Sykling var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 15. februar til 9. mars. Det var fire individuelle og en lagkonkurranse i banesykling og to individuelle og en lagkonkurranse i landeveissykling. Argentina ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Chile med en.

## Medaljer

### Resultater

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Yuki Otsu

**Yuki Otsu** (født 24. mars 1990 i Mito) er en japansk fotballspiller som spiller for den japanske klubben Yokohama F. Marinos.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Huicheng

**Huicheng** kan være:
*Bydistriktet Huicheng i byprefekturet Huizhou i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina;
*Storkommunen Huicheng i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Wuyang

**Wuyang** kan være:
*Fylket Wuyang i byprefekturet Luohe i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina;
*Kommunen Wuyang i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Jinchuan

**Jinchuan** kan være:
*Bydistriktet Jinchuan i byprefekturet Jinchang i provinsen Gansu i Folkerepublikken Kina; 
*Fylket Jinchuan i det administrative prefektur Ngawa i provinsen Sichuan i Kina;
*Kommunen Jinchuan i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Kina.
Shishi

**Shishi** kan være:
*Byfylket Shishi i byprefekturet Quanzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina;
*Kommunen Shishi i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Kina. 
**Shishi* kan også sikte til de kinesiske vaktløver av stein.''
Daxing (andre betydninger)

**Daxing** kan være:
*Bydistriktet Daxing i Beijing i Folkerepublikken Kina;
*Storkommunen Daxing i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
Hestesport under Panamerikanske leker 1951

**Hestesport under Panamerikanske leker 1951**. Hestesport var med som en av atten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var en individuell konkurranse i sprangridning og i dressur og feltritt var det både individuell og lagkonkurranse. Chile ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Argentina med to.

## Medaljer

### Resultater

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Bei’an

**Bei'an** kan være:
*Bei'an (Heihe), byfylke i byprefekturet Heihe i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina;
*Bei'an (She), storkommune i fylket She i byprefekturet Huangshan i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina.
Oxford Dictionary of Byzantium

***Oxford Dictionary of Byzantium*** (ofte forkortet **ODB**) er et tre-binds oppslagsverk over emner relatert til Bysantium. Oppslagsverket ble redigert av bysantisten Alexander Kazhdan, og først utgitt av Oxford University Press i 1991. Det inneholder mer enn  alfabetisk sorterte oppføringer som er signert bysantister og andre historikere. I samme år som det ble utgitt vant oppslagsverket prisen «Reference Review Best Specialist Reference Work» og «R R Hawkins Award». I 1992 fikk det prisen «''Choice'' Outstanding Academic Book».

## Referanser
François Pienaar

**François Pienaar** (født 2. januar 1967 i Vereeniging, Sør-Afrika) er en tidligere sørafrikansk rugby-spiller.

Pienaar spilte flanker for Sør-Afrikas nasjonale rugbylag fra 1993 til 1996 og vant 29 internasjonale kamper, flere av disse som lagkaptein. Pienaar er best kjent for å ha ledet Sør-Afrika til seier under Rugby World Cup i 1995. Pienaar ble satt ut av det sørafrikanske laget i 1996 etter å ha blitt anklaget for å ha simulert en skade i en viktig kamp. Da reiste Pienaar til England og begynte en karrière med den engelske klubben Saracens. Han pensjonerte seg i 2000.

Pienaar ble født i en arbeiderfamilie som den eldste av fire gutter. Etter å ha fullført videregående skole i Witbank, ble han tildelt et sportsstipend til Rand Afrikaans University, der han studerte juss. Pienaar fikk sin provinsielle debut for Transvaal-provinsen i 1989 før han ble tatt ut til Sør-Afrikas nasjonale lag i 1993. Pienaar skrev sin selvbiografi Rainbow Warrior med Edward Griffiths i 1999. I november 2000 ble han utnevnt til æresdoktor ved University of Hertfordshire. 

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
* 
* 
*
Jomo Sono

**Ephraim Matsilela Sono**, bedre kjent under kallenavnet **Jomo Sono** (født 17. juli 1955 i Soweto) er en sørafrikansk fotballspiller og trener.

## Tidlig liv og spillerkarriere
Sono ble født i townshipen Orlando East i Soweto, ved Johannesburg.
Da han var åtte år gammel, døde faren hans Eric Bhamuza Sono som følge av en bilulykke. Faren var midtbanespiller for fotbalklubben Orlando Pirates tidlig på 1960-tallet. Like etter forlot moren ham og etterlot Sono hos sine syke besteforeldre. Ettersom besteforeldrene var svært fattige, måtte Sono ty til å selge epler og peanøtter på fotballkamper og jernbanestasjoner for å tjene penger, kjøpe mat til sine besteforeldre og betale skolepenger.

Hans karriere som fotballspiller hadde en uvanlig begynnelse, under en kamp han gikk på var en av de faste spillerne for Orlando Pirates fraværende og Sono ble bedt om å spille for dem. Sono fikk raskt berømmelse for sin dribling og nøyaktige passeringer til sin lagkamerater. Klubbens trenere likte ham så godt at de ga ham en fast plass på laget. I 1977 reiste han til USA og begynte å spille for New York Cosmos, hvor en av hans lagkamerater var den legendariske spilleren Pelé. I 1978 begynte Sono å spille for Colorado Caribous. 

## Etter spillerkarrieren
Sono underviste og gav demonstrasjoner ved Clemson University Soccer Camp for barn og ungdom. Da hans karriere i USA var over returnerte Sono til Sør-Afrika, der han kjøpte opp Highlands Park Club i Johannesburg i 1982, og han døpte klubben om til Jomo Cosmos. Under hans eierskap oppnådde klubben flere suksesser. De vant National Soccer League i 1987, Bobsave Super Bowl i 1990, Cola Cola Cup i 2002 og Super Eight i 2003. Jomo Cosmos har konsekvent vært blant de beste lagene i den sørafrikanske Premier Soccer League.

Sono har også hatt en ledende rolle i å oppdage og utvikle nye fotball-talenter, spesielt fra den sørafrikanske landsbygda. Noen av spillerne som Sono rekrutterte begynte senere å spille for det sørafrikanske landslaget og kjente europeiske klubber som f.eks. Filemon Masinga, Helman Mkhalele, Sizwe Motaung og Mark Fish. Sono var med på å danne kjernen i den sørafrikanske fotballtroppen som vant African Nations Cup i 1996. I 1998 ble Sono utnevnt som midlertidig trener for Bafana Bafana like før African Nations Cup-turneringen i Burkina Faso, i stedet for Clive Barker, som hadde fått sparken like før arrangementet skulle begynne. Under Sonos ledelse nådde klubben finalen i turneringen, før de tapte mot . Han er gift og har fire barn, hvorav to av dem fulgte i sine fars fotspor og spilte profesjonell fotball.

Sono ble i 2014 tildelt Ikhamanga-ordenen i sølv.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* Jomo Cosmos Soccer Club Website 
* NASL stats
Prix Anne-Hébert

**Prix Anne-Hébert** er en canadisk litteraturpris som blir delt ut årlig til det beste skjønnlitterære verk på fransk skrevet av en forfatter fra Quebec. Prisen ble opprettet i 2000 for å ære forfatteren Anne Hébert etter hennes død.

Prisen er på $ . Den er sponset av Centre culturel canadien à Paris og Société Radio-Canada. 

## Vinnere
* 2008 - Anne Rose Gorroz * L'homme Ligote" [[Michèle Plomer]], (spesiell omtale av juryen) *Jardin sablier*
* [[Litteraturåret 2007|2007]] - [[Mélanie Vincelette]], *Crimes horticoles*
* [[Litteraturåret 2006|2006]] - [[Nicolas Dickner]], *Nikolski*
* [[Litteraturåret 2005|2005]] - [[Gilles Jobidon]], *La Route des petits matins*
* [[Litteraturåret 2004|2004]] - [[Hélène Dorion]], *Jours de sable*
* [[Litteraturåret 2003|2003]] - [[Marie-Hélène Poitras]], *Soudain le Minotaure*
* [[Litteraturåret 2002|2002]] - [[Denis Thériault]], *L'Iguane*
* [[Litteraturåret 2001|2001]] - [[Maryse Barbance]], *Toxiques''

## Eksterne lenker
* Prix-Anne-Hebert  hos prix-litteraires.net 
* Bokpriser: Prix Anne-Hébert hos librarything.com
Fatima Meer

**Fatima Meer** (født 12. august 1928 i Durban, KwaZulu-Natal-provinsen, død 12. mars 2010) var en sørafrikansk forfatter, akademiker, menneskerettighets- og anti-apartheid-aktivist, blant annet gjennom sitt lederskap i South African Black Women’s Federation.

## Oppvekst og utdanning
I en søskenflokk på åtte, ble Fatima Meer det andre barnet til Moosa Ismail Meer og Rachel Farrel. Faren Moosa Ismail arbeidet som journalist og redaktør i *[[Indian Views]]*, Sør-Afrikas eldste indiske avis. Durban, Fatima Meers fødested, er et sentrum for den indiske diasporaen på det afrikanske kontinentet, det blant annet Mahatma Gandhi levde en periode. Etter fullført skolegang ved Durban Indian Girls High School studerte hun til en mastergrad i sosiologi ved University of KwaZulu-Natal.

## Politisk aktivisme
I 1946 sluttet Meer seg til passive motstandsaktivister mot apartheid, og var med på å grunnlegge Student Passive Resistance Committee. Hun var også med på å grunnlegge Durban District Women's League, en organisasjon som jobbet for å bygge allianser mellom zuluer og indere etter at de to gruppene brøt sammen i voldelige konflikter i det såkalte Durbanopprøret i 1949.

Etter at Nasjonalistpartiet tok makten i 1948 trappet Meer opp sin aktivistiske aktivitet. Hun var blant grunnleggerne av Federation of South African Women (FSAW), som blant annet ledet kvinnemarsjen 9. august 1956. Etter Sharpeville-massakren i 1960 ble FSAW og mange andre organisasjoner forbudt, og måtte gå under jorden.
I løpet av 1970-tallet ble Meer fengslet uten rettssak for å organisere en politisk kampanje sammen med Steve Biko fra Black Consciousness Movement.

Meer overlevde så vidt et attentat kort tid etter hennes løslatelse fra varetekt i 1976 da hun ble skutt på i hennes families hjem i Durban. Hennes sønn, Rashid, reiste i eksil samme år. Meer ble angrepet igjen og skyldte dette andre angrepet på Black Consciousness Movement som hun tidligere hadde samarbeidet med. 

Meer var ansatt ved University of KwaZulu-Natal fra 1956 til 1988 og var også gjesteprofessor ved en rekke universiteter i Sør-Afrika, USA, India, Mauritius, Karibia og Storbritannia. Hun har også mottatt to æresdoktorat for sitt arbeid for menneskerettigheter og kvinners rettigheter. 

I 2017 ble hun posthumt tildelt Luthuli-ordenen i sølv. 

## Referanser
Alexander Kazhdan

**Alexander Petrovich Kazhdan** (født 3. september 1922 i Moskva, død 29. mai 1997 i Washington, D.C.) var en sovjetisk-amerikansk bysantist.

Han utdannet seg ved Pedagogical Institute i Ufa og ved Statsuniversitetet i Moskva, hvor han kom i kontakt med historikeren Evgenii Kosminskii som forsket på England i middelalderen. I 1952 disputerte han med en avhandling om Østromerrikets landbrukshistorie. Fire år senere skaffet han seg en posisjon ved historieinstituttet til det sovjetiske vitenskapsakademi, hvor han ble frem til han forlot Sovjetunionen i 1978.

Mens han fremdeles var i Sovjetunionen gav han ut mer enn 500 bøker, artikler og anmeldelser, og bidro til å skaffe internasjonal prestisje til sovjetiske bysantsstudier. Han skrev også mye om armenske forhold, blant annet om armenerne som dannet den herskende eliten i Østromerriket i boken *Armiane v sostave gospodstvuyushchego klassa Vizantiyskoy imperii v XI-XII vv.* (1975). I USA skrev han flere bøker på engelsk sammen med andre historikere, blant dem *People and Power in Byzantium* (1982) med Giles Constable; *Studies in Byzantine literature* (1984) med Simon Franklin og *Byzantine Culture in the Eleventh and Twelfth Centuries* (1985) med Ann Wharton Epstein. Hans største engelsksproglige bidrag til studiet av Østromeriket var oppslagsverket *[[Oxford Dictionary of Byzantium]]*, som han selv redigerte og hvor han skrev 20 prosent av artiklene.

Kazhdan døde i 1997 i Washington, D.C., og rakk ikke å fullføre sitt verk *History of Byzantine Literature*.

## Referanser


## Videre lesning
* Cutler, Antony. «Some talk of Alexander». *Dumbarton Oaks Papers*, bd. 46 (1992): 1–4. .
* Franklin, Simon. «Bibliography of works by Alexander Kazhdan». *Dumbarton Oaks Papers*, bd. 46 (1992): 5–26. .
Kurt Donsbach

**Kurt Donsbach** (1935–2021) var en amerikansk forretningsmann og kvakksalver. Han har vært både anerkjent og kontroversiell i miljøer for alternativ medisin, og har en rekke ganger blitt dømt for uautorisert medisinsk behandling av pasienter med alvorlige sykdommer.

Allerede i 1971 ble det avslørt at Donsbach ga pasienter medisinsk behandling uten lisens i California. Agenter fra myndighetene observerte at han påstod at han var autorisert lege og skrev ut forskjellige preparater til pasienter. Mange av disse var kun mulig å få kjøpt hos *Westpro Labs*, et av Donsbachs egne selskaper. Han erklærte seg skyldig etter tiltalen og ble idømt en bot og to års ubetinget fengsel.

I 1996 ble han dømt for smugling av ulovlige preparater til en verdi av  dollar, i tillegg til skatteunndragelse.

Han grunnla også *Hospital Santa Monica* i Baja California i Mexico, men dette ble stengt av mexicanske myndigheter i 2006 etter at enken etter Martin Luther King jr., Coretta Scott King døde etter å ha mottatt medisinsk behandling ved sykehuset.

I april 2009 ble Donsbach arrestert og tiltalt for 11 forhold, deriblant å praktisere medisin uten lisens og salg av ulovlige eller feilmerkede preparater. Samtidig slo norske og svenske myndigheter alarm om kosttilskuddet Fortodol som hadde gitt et titalls skandinaver alvorlig leversvikt. To av disse pasientene døde etter å ha tatt Fortodol over en lengre periode.

I april 2011 ble Donsbach dømt til ett år ubetinget fengsel. I tillegg til fengselsstraffen fikk han ti års prøvetid, og i denne perioden ble han nektet å utgi seg for å være lege, skrive ut medikamenter eller gi noen form for uttalelser om ernæring eller helserelaterte råd i muntlig eller skriftlig form.

## Referanser
Gyldendals konversasjonsleksikon

**Gyldendals konversasjonsleksikon** ble utgitt fra 1930-årene av Gyldendal Norsk Forlag, fra 1960 som *Gyldendals Store Konversasjonsleksikon*. Leksikonet kom i til sammen tre utgaver, den siste i 1972.

Til neste utgave hadde forlagene Aschehoug og Gyldendal slått sine leksikondivisjoner sammen til Kunnskapsforlaget som ga ut *[[Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon]]*, med førsteversjon i 1978.

## Bidragsytere (medlemmer av redaksjonsmiten bind 1)

* Hjalmar Broch
* Francis Bull
* Ellen Gleditsch
* Haaken Hasberg Gran
* Klaus Hansen
* Otto Lous Mohr
* Harald Schjelderup
* Didrik Arup Seip
* Sverre Steen
* Werner Werenskiold
* Jakob A. Rivertz

## Utgaver
* Første utgave, Gyldendals konversasjonsleksikon, kom ut i perioden 1933–1934. Det var på 12 illustrerte bind. Innbinding: Rygg i brunt skinn, pappermer, oktavformat (18,5 x 13 cm). Edgar B. Schieldrop var hovedredaktør. Annet opplag kom ut i 1935. Supplementsbind kom ut i 1966.
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
* Ettbindsleksikonet Gyldendals nye konversasjonsleksikon kom i 1948. Redaktører var Leiv Amundsen, Arnulf Ursin-Holm og Arnold Eskeland. Annen utgave i 1954.
* Gyldendals store konversasjonsleksikon kom ut i 1959. Det var på 4 bind. Hovedredaktør var Edgar B. Shieldrop. Supplementsbind i 1966.
** 
** 
** 
** 
* Annen utgave, Gyldendals store, kom ut i 1965. Det var på 5 bind. Supplementsbind i 1972. Hovedredaktører var Arnold Eskeland, Francis Bull, Edgar B. Schieldrop.
*  Gyldendals lommeleksikon kom ut i pocketformat, som Fakkelbok i 1962. Redaktør var Arnold Eskeland.

## Eksterne lenker
* Kunnskapsforlaget, historikk
Svømming under Panamerikanske leker 1951

**Svømming under Panamerikanske leker 1951**. Svømming var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 15. februar til 9. mars. Det var fem individuelle og to stafetter for både damer og menn. USA ble beste nasjon med åtte gullmedaljer foran Argentina med fire.

## Medaljer

### Resultater
#### Menn

#### Kvinner

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Dongyuan

**Dongyuan** kan være:
*Fylket Dongyuan i byprefelturet Heyuan i provinsen Guangdong i Folkerepublikken Kina;
*Storkommunen Dongyuan i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina; 
*Storkommunen Dongyuan i fylket Qingtian i byprefekturet Lishui i provinsen Zhejiang i Kina.
Jiulong

**Jiulong** kan være:
*Fylket Jiulong i det autonome prefektur Garze i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina;
*Storkommunen Jiulong i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
*Elven Jiulong i provinsen Fujian i Kina.
Xin’an

**Xin'an** kan være:
*Fylket Xin'an i byprefekturet Luoyang i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina;
*Storkommunen Xin'an i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
Donghai

**Donghai** kan være:
*Den kinesiske betegnelse i snevrere forstand for Østkinahavet, i utvidet og ofte i poetisk forstand for havene øst for det kinesiske hjemlandet. Ordet betyr «Østhav», og har motstykkene «Sørhav», «Vesthav» og «Nordhav». 
*Fylket Donghai i byprefekturet Lianyungang i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina;
*Storkommunen Nanyang i byfylket Qidong i byprefekturet Nantong i provinsen Jiangsu i Kina.
Pan Yuliang

**Pan Yuliang**, fødenavn **Chen Xiuqing** (kinesisk: 陈玉清, pinyin: *Pān Yùliáng*; født 14. juni 1895 muligens i Zhenjiang i provinsen Jiangsu i Kina – eller kanskje i Anhui, død 22. juli 1977 i Paris), også kjent som **Zhang Yuliang**, var en kinesisk kunstnerinne som virket for det meste i Frankrike. 
## Liv og virke
### Bakgrunn
Som 14-årig jente ble hun solgt av sin opiumsforgjeldede onkel til et bordell i Wuhu i Anhui etter foreldrenes død. Her tiltrakk hun oppmerksomhet fra den velhavende embedsmannen Pan Zanhua. Han kjøpte henne fri fra bordellet, tok henne med til Shanghai og giftet seg med henne som annenhustru. 

Hun begynte å tegne og dro senere til Paris for å studere. 
### Kunstnerinne
Tilbake i Shanghai ble hun meget kjent for akttegninger, særlig av kvinner. Hennes tegninger krenket normene i Kina og skapte meget debatt der. På grunn av dette ble hun i 1937 nødt til å flytte til Frankrike for å fortsette sin tegne- og malerkarriere der. Der skapte hun seg etterhvert et navn, og ble fakultetsmedlem på *[[École des Beaux Arts]]*.  

Hun virket i Paris i førti år. Eksilkinesiske kunstnere i Frankrike valgte henne til formann for Den kinesiske kunstnerforening. Hennes arbeider ble utstilt internasjonalt, særlig i Storbritannia, USA, Tyskland, Japan,  Italia, Sveits, Belgia og Hellas.

Hun tegnet, malte, laget linoleumstrykk og skulpturer. 

Hun levde i Paris til sin død 22. juli 1977. Hun ble begravet på Cimetière du Montparnasse.

### Ettermæle
Hennes historie er løst fortalt i den kinesiske romanen *Hua Hun* (A Soul Haunted by Painting) fra 1984 av Shih Nan. I 1994 ble boken filmatisert med Gong Li i hovedrollen. Jennifer Cody Epsteins roman *The Painter from Shanghai* (2008, på norsk: *Maleren fra Shanghai*) er basert på Pan Yuliangs liv.

Hennes verker er utstilt blant annet på Musée Cernuschi og på Musée national d'Art moderne i Pompidou-senteret i Paris, på Kinas nasjonale kunstmuseum i Beijing og på Anhuis provinsmuseum i Hefei i Kina.

## Referanser


## Eksterne lenker
* "Pan Yuliang's Paintings", Jennifer Cody Epstein Website
* "Pan Yuliang", Anhui Museum
* "Pan Yuliang 2", Anhui Museum
* "Pan Yuliang", Lingnanart
Hjemmets store leksikon

**Hjemmets store leksikon** var et norsk leksikon utgitt av Hjemmets bokforlag, som utkom i 30 bind i årene 1985 til 1990.

## Bidragsytere

* GEIR ANDRESEN, forsker, ingeniør
* TORALF AUSTIN, direktør
* TROND BAKKEVIG, generalsekretær, dr.theol.
* JOHN BERG, journalist
* HARALD BEYER BROCH, amanuensis, mag.art.
* INGE BRYHNI, førstekonservator, cand.real.
* JENS BRAARVIG, universitetsstipendiat, mag.art.
* CARSTEN CARLSEN, journalist, stud.polit.
* INGER DØVING, konsulent
* HANS CHRISTIAN ERLANDSEN, personlig sekretær, cand.mag.
* TORD FOSS
* ANDERS BJARNE FOSSEN, førsteamanuensis, cand. philol.
* MAGNUS FREBERG, opplærings- og informasjonskonsulent
* THORBJØRN FAARLUND, forlagsredaktør, cand.mag.
* MAGNE GAASMYR, informasjonssjef, siviløkonom
* PETER HAMBRO, universitetslektor, cand.jur.
* JOHN JOHANSEN
* GUDMUND KNUDSEN, underdirektør, cand.jur.
* THORE LIE, forskningsstipendiat, dr.scient.
* HELGE LINDEMANN, programsekretær, cand.mag.
* BERGLOT MARCUSSEN
* PEETER RAMMO, førstekonsulent, cand.philol.
* JOHN ROOS, journalist
* OLAV SKARD, avd.sjef, sivilingeniør
* OSKAR SKARSAUNE, førstelektor, dr.theol.
* INGEBORG SKRAM, høyskolelektor, mag.art.
* ERLING STRAND, professor
* FINN VILHELM THIESEN, universitetslektor, mag.art.
* NILS PETTER THUESEN, journalist, cand.philol.
* KARIN WESTREIM, programsekretær, cand.mag.
* KNUT AASHAMAR, lektor, sivilingeniør

## Utgaver

## Referanser
Journey Prize

**Journey Prize** er en canadisk litteraturpris som årlig deles ut av McClelland & Stewart og Writers' Trust of Canada for beste novelle publisert av en ny forfatter i et canadisk litterært tidsskrift. Prisen kan deles ut fordi forfatteren James Michener donerte sine canadiske royalties for  romanen sin *Journey*. 

Vinneren av prisen velges ut blant de fortellinger som får være med i årets volum av The Journey Prize Stories, som blir publisert hver høst av McClelland & Stewart. 

Vinneren av prisen i 2000, Timothy Taylor, var den første forfatteren som fikk tre fortellinger publisert samme år.

## Prisvinnere
*1989 - Holley Rubinsky, *Rapid Transits*
*1990 - Cynthia Flood, *My Father Took a Cake to France*
*1991 - Yann Martel, *The Facts Behind the Helsinki Roccamatios*
*1992 - Rozena Maart, *No Rosa, No District Six*
*1993 - Gayla Reid, *Sister Doyle’s Men*
*1994 - Melissa Hardy, *Long Man the River*
*1995 - Kathryn Woodward, *Of Marranos and Gilded Angels*
*1996 - Elyse Gasco, *Can You Wave Bye Bye, Baby?*
*1997 - (delt) Gabriella Goliger, *Maladies of the Inner Ear* og Anne Simpson, *Dreaming Snow*
*1998 - John Brooke, *The Finer Points of Apples*
*1999 - Alissa York, *The Back of the Bear’s Mouth*
*2000 - Timothy Taylor, *Doves of Townsend*
*2001 - Kevin Armstrong, *The Cane Field*
*2002 - Jocelyn Brown, *Miss Canada*
*2003 - Jessica Grant, *My Husband’s Jump*
*2004 - Devin Krukoff, *The Last Spark*
*2005 - Matt Shaw, *Matchbook for a Mother's Hair*
*2006 - Heather Birrell, *BriannaSusannaAlana*
*2007 - Craig Boyko, *Ozy*
*2008 - Saleema Nawaz, *My Three Girls*
*2009 - Yasuko Thanh, *Floating like the Dead*
*2010 - Devon Code, *Uncle Oscar*
*2011 - Miranda Hill, *Petitions to Saint Chronic*

## Eksterne lenker
* Journey Prize
Gymnastikk under Panamerikanske leker 1951

**Gymnastikk under Panamerikanske leker 1951**. Gymnastikk var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det ble kun konkurrert i turn med sju individuelle øvelser og en lagkonkurranse for menn. Cuba ble beste nasjon foran Argentina begge med tre gullmedaljer hver.

## Medaljer

### Resultater
#### Menn
} **[[Argentina]]** 
| **[[Cuba]]**
| **[[Mexico]]**
|}

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Forhekset – en tryllestav i operaen

***Forhekset – en tryllestav i operaen*** er en munter og leken operaforestilling for barn og voksne satt sammen av Den Norske Opera & Ballett. Forestillingen hadde urpremiere i Bjørvika 26. januar 2010. Stykket er skrevet for operaens barnekor som har hovedrollen i forestillingen som er etter idé, tekst og regi ved Heidi Bruun Nedregaard. Resitativer er av Helge Evju, mens Terje Boye Hansen står for orkesterarrangementene og musikalsk ledelse.

Forestillingen er sammensatt eventyrforestilling som foregår i operaens verden. Forestillingen forteller om en skoleklasse som intetanende blir forhekset over i en operaverden i fullt kaos. Kjente operafigurer har invadert hverandres operaer, og skoleklassen må dikte dem ut av knipa før de selv kan bli forhekset tilbake til klasserommet. Her er fuglefangeren Papageno, den gale barberen Figaro, en japansk geisha og trollmannen Dapertutto, og andre. Det gir muligheten til benytte seg av en rekke svisker fra ulike operaer.

## Aktører
* Musikalsk ledelse: Terje Boye Hansen
* Tekst og regi: Heidi Bruun Nedregaard
* Dramaturgi: Bibbi Moslet
* Scenografi og kostymer: Chinelle Markovic
* Lysdesign: Gretar Sveinbjørnsson
* Musikk til resitativer: Helge Evju
;Rollefigurer:
* Rektor/Figaro: Mads Wighus
* Heks: Toril Carlsen
*Papageno: Espen Langvik
* Donna Elvira: Ragnhild H. Sørensen
* Klasseforstander/Susanna: Silvia Moi
* En kjempe/En trollmann: Trond Halstein Moe
* Butterfly: Mariann Fjeld Olsen
* Cherubino: Rita Therese Ziem
* Hertugen av Mantova: Kjetil Støa
* Cembalist: Helge Evju

## Referanser
Vektløfting under Panamerikanske leker 1951

**Vektløfting under Panamerikanske leker 1951**. Vektløfting var med som en av sytten sporter i de første Panamerikanske leker 1951 som ble arrangert i Buenos Aires i Argentina fra 25. februar til 3. mars. Det var seks vektklasser for menn. USA ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Trinidad og Tobago med en.

## Medaljer

### Resultater

## Eksterne lenker
*  Panamerikanske leker 1951
Encyclopedia Galactica

**Encyclopedia Galactica** er et fiktivt leksikon, først lansert i en science fiction-roman av Isaac Asimov. Boken het *Foundation* og kom ut i USA i 1951. Norsk utgave: *Keiserrikets fall* kom i 1985. *Foundation* var starten på en trilogi, som senere er utvidet og knyttet sammen med andre av Asimovs tidlige bøker.

Bakgrunnen er en galakse med tusenvis av bebodde planeter, befolket med milliarder av mennesker. Universet blir styrt av keisere som bor på planeten Trantor, ca. midt i. Psykohistorikeren Hari Seldon konstaterer at sivilisasjonen går mot et knusende forfall som det vil ta tusenvis av år å komme over. Slike nyheter er upopulære, og både Hari og hans universitetsinstitutt blir planetforvist, men med oppdrag å samle all kunnskap i galaksen i en ensyklopedi – «Encyclopedia Galactica».  

Ideen er senere tatt opp av flere forfattere, kanskje mest kjent fra *The Hitchhiker's Guide to the Galaxy*.
Dråpe EP

***Dråpe EP*** er den første EP-en utgitt av indierock-bandet Dråpe den 16. september 2011. Albumet er utgitt av plateselskapet Riot Factory på labelen *Sad Songs For Happy People*.

## Sporliste
#«I Would Never», 3:50
#«We Want the World», 3:42
#«Silver Spoon», 4:22
#«By Heart», 4:21
#«Shimmering», 4:11

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Gøril Fuhr

**Gøril Fuhr** (født **Gøril Fuhr Gundersen** 1. desember 1975 i Stavanger) er en norsk billedkunstner.

Hun arbeider i den europeiske klassisk-figurative tradisjon. Hennes verker bærer også preg av sterk innflytelse fra japansk og kinesisk billedkunst.

Gøril Fuhr er utdannet ved Oslo Tegne og Maleskole (1997–1998) og Einar Granum Kunstfagskole (1998–1999). Hun har også vært sommerelev hos Odd Nerdrum (2001) og arbeidet på atelier hos Thomas Knarvik. Hun har deltatt på kollektivutstillinger siden 2001 og hadde sin første separatutstilling på Galleri Semmingsen i Oslo i 2004.

Utstillingen «Figurasjoner», arrangert av Telemarksgalleriet skapte en del debatt da den ble vist i Stockholm i 2009. Hensikten med utstillingen var å vise figurativ tradisjon i Norge siden 1960-tallet. Utgangspunktet var boka «Figurationer – romantikk och realism i norskt samtidsmåleri», skrevet av Johan Lundberg og Christopher Rådlund. 

Fuhr har atelier i Oslo, med tilknytning til Senter for Frie Kunster.  Hun er bosatt i Asker.

## Kollektivutstillinger
* 2001 Karmøyutstillingen, Lions, Kopervik 
* 2001 Senter for Frie Kunster, Oslo 
* 2002 Karmøyutstillingen, Lions, Kopervik
* 2002 Senter for Frie Kunster, Oslo
* 2002 Galleri Graff, Kraftfestivalen, Askim
* 2002 Galleri Rønnquist & Rønnquist, Retrogardet, Malmö, Sverige
* 2002 Galleri Semmingsen, Oslo
* 2003 Karmøyutstillingen, Lions, Kopervik
* 2003 Senter for Frie Kunster, Oslo
* 2003 Galleri Semmingsen, Oslo
* 2004 Senter for Frie Kunster, Oslo
* 2004 Galleri Kabinettet, Stavanger
* 2004 Galleri Semmingsen, Oslo
* 2005 Karmøyutstillingen, Lions, Kopervik
* 2005 Senter for Frie Kunster, Oslo
* 2005 Galleri Dethsgaard, Lesø, Danmark
* 2005 Galleri Semmingsen, Oslo
* 2008 Galleri Semmingsen, Oslo, sommerutstilling.
* 2009 «Figurasjoner», Stockholm, arrangert av Telemarksgalleriet.
* 2010 «Figurasjoner», Telemarksgalleriet, Notodden
* 2010 Aalsunds Kunstforening, Ålesund

## Referanser


## Eksterne lenker
* Fineart.no om Gøril Fuhr   Besøkt 9. mars 2012.
* Hdeboeck om Gøril Fuhr  Besøkt 9. mars 2012.
* www.ta.no 19. januar 2010 «Kontroversiell utstilling».  Besøkt 9. mars 2012.
Wilhelm Beer

**Wilhelm Beer** (født 4. januar 1797 i Berlin, død 27. mars 1850, samme sted) var en tysk astronom, kjent for ha observert planeten Mars sammen med Johann Heinrich Mädler. I 1840 lagde de et kart over Mars og anslo dens rotasjonsperiode til å være 24&nbsp;t 37&nbsp;min 22,7&nbsp;sek &ndash; kun 0,1&nbsp;sekund fra den egentlige rotasjonstiden på 24&nbsp;t 37&nbsp;min 22,6&nbsp;sek.

Beer var bror til den tyske komponisten Giacomo Meyerbeer

## Referanser


## Eksterne lenker
*