Nesleslekta

I Norge
* amerikanesle
* smånesle
* stornesle

**Nesleslekta** (*Urtica*) er ei gruppe i neslefamilien. Gruppa har en kosmopolitisk, men hovedsakelig temperert utbredelse. De fleste artene er urtelignende stauder og et fåtall er busker som kan bli opptil 5 meter høye. 
## Beskrivelse
Navnet på slekten, *Urtica*, kommer av latin og betyr «nesle». Det er beslektet med det latinske ordet for «å brenne» (*urere*). Det passer godt, for de fleste artene har brennhår, stikkende hår, egentlig trikomer som utskiller nevrotransmittere som gir en brennende følelse når man blir stukket av den. Mye forskning har blitt gjort for å forsøke å forstå brennhårene hos forskjellige plantefamilier, og det er i dag vesentlig enighet om at virkningen kan tilskrives histamin, serotonin og acetylkolin. Tidligere mente man at maursyre spilte en rolle, men det har siden blitt tilbakevist.

Arten *[[Urtica ferox]]* er en endemisk busk på New Zealand, det vil si at den vokser bare der. Den er blant de giftigste naturlig forekommende plantene på øya. Brennhårene på denne planten kan bli inntil 6&nbsp;mm lange og injiserer gift innenfor huden hos dem som stikker seg på den. Noen hester og hunder har erfart nevrologiske problemer etter å ha blitt stukket, slik at de har utviklet dødelige symptomer. I 1961 døde en ung mann av lignende symptomer, noen timer etter å ha gått gjennom et kratt av slike busker.

### Systematisk beskrivelse
Carl von Linnés beskrivelse av slekten i *[[Species Plantarum]]* anses fortsatt som gyldig av botanikere verden over. Denne opprinnelige beskrivelsen omfattet 12 arter, deriblant stornesle og smånesle. Av disse regnes *Urtica pilulifera*, *Urtica dioica*, *Urtica urens* og *Urtica cannabina* fortsatt som gyldige.

De 8 andre artene er siden blitt beskrevet på nytt under andre navn. Mange andre arter er blitt beskrevet og føyd til slekten. Kew Botanic Gardens anerkjenner idag 63 arter.

## Utbredelse

Den norske Artsdatabanken behandler de følgende artene:
* *Urtica dioica* L. Denne er kjent som stornesle, og omfatter flere underarter. Det er den vanligste i norsk natur.
* *Urtica gracilis* Aiton. Amerikanesle er vanlig i Nord-Amerika og kan ha blitt innført til Norge med amerikansk korn. Ved publiseringen av fremmedartlista i 2018 var det bare et individ observert i Norge, i 1924 ved en mølle i Skien. Den ble ikke vurdert på fremmedartlista, siden det ikke ble regnet som sannsynlig at den ville etablere noen reproduserende bestand i løpet av en tidsperiode på 50 år. På artsdatabanken er det  registrert ytterligere to observasjoner, en i Grong og en annen i Lyngen.
* *Urtica urens* L. Smånesle er en ettårig nesle, og regnes som en sårbar art ved publiseringen av Norsk rødliste for arter 2021. Spredningen foregår med frø og mye av kulturmarken den tidligere har vært forbundet med har i den senere tid vært i endring. På grunn av dette er et allerede begrenset forekomstareal blitt ytterligere begrenset, spesielt i innlandet i Sør-Norge.
* *Urtica cannabina* L. I Sverige går denne under navnet «hampnässla», men den er ikke registrert noen steder i Norge.
* *Urtica membranacea* Poir. I likhet med den forrige er denne heller ikke registrert i Norge, men den finnes i Sverige og går under navnet «bandnässla».
* *Urtica pilulifera* L. Denne er heller ikke funnet i Norge, men i Sverige kalles den «romersk nässla».
* *Urtica angustifolia* Fisch. ex Hornem. Denne har en østlig utbredelse på det Eurasiske kontinentet. Den er ikke registrert noen steder i Europa.

## Bruk
Brennesle var før 1700-tallet Nordens viktigste tekstilplante, og ble blant annet brukt til klær, fiskegarn og -snører, tauverk og papir.  Gårdene hadde dengang ofte en egen neslegård. De første nordmenn på Island hadde også med seg planter og frø av nytteveksten. 
Planten ble i tillegg benyttet til mat og husdyrfor.
Den har også blitt brukt som feltrasjon av soldater under andre verdenskrig.

## Fotnoter


## Referanser


## Eksterne lenker
*