Olsenbanden – Operasjon Egon

:*Denne artikkelen omhandler Olsenbandens første film, for serien se: [[Olsenbanden (Norge)]]*

***Olsenbanden – Operasjon Egon*** er en norsk spillefilm fra 1969 og var den første i den norske serien av filmer om Olsenbanden. Filmen ble regissert av Knut Bohwim og hadde premiere 11. august 1969 på kinoene Saga og Soria Moria i Oslo.  

I senere tid har denne filmen fått tilnavnet *Operasjon Egon*. Kjenningsmelodien, som ble komponert av Egil Monn-Iversen, ble ikke brukt i de senere filmene i serien.

## Bakgrunn
Da Knut Bohwim så den danske filmen *[[Olsen-banden (film fra 1968)|Olsen-banden]]* første gang, ville han lage en norsk versjon fordi den danske ikke slo an i Norge. Bohwim hadde tidligere produsert filmen *[[Sus og dus på by'n]]*. Han ønsket å lage en oppfølger, *Sus og dus på by'n 2*, og basere manuset på den danske Olsen-banden-filmen. I *Sus og dus på by'n* ble hovedrollene spilt av Carsten Byhring og Arve Opsahl. Byhring var duoens «hjerne», og Opsahl var «muskelmannen». Da Bowhim viste Byhring og Opsahl den danske filmen, skal Opsahl ha sagt: «Jeg skal være Egon». Byhring mente da at den neste filmen måtte bli starten på en ny serie filmer, og dette fikk han gjennomslag for.

## Handling
Egon Olsen er leder for en trio småkriminelle menn. Han legger alltid store planer om bandens neste kupp. Denne gangen dreier det seg om en gullfigur som en gang tilhørte en tysk keiser. Gullfiguren er verdt 12 millioner norske kroner og står på utstilling på et museum i Oslo. Egons plan i denne filmen går ut på å denne. Banden finner ut at kriminalbetjent Hermansen (Sverre Wilberg) skal stå vakt i museet, og dette kompliserer innbruddsplanene deres.

Egon bestemmer at han selv, Benny og Kjell skal snike seg inn under museet via en brønn som de skal sprenge seg gjennom. Basse (Pål Johannessen) skal hjelpe dem. Først skal Egons venninne lokke Hermansen ut av museet. Basse gir en gutt en tyggegummi hvis han tar på glassmonteret som gullfiguren står i. Ved berøring uløses sikkerhetsmekanismen som senker figuren ned i bakken, hvor Olsenbanden stå klar.

Planen lykkes, og banden skjuler figuren i barnevogna til Kjells sønn. De lar de vogna stå ubevoktet på gaten mens de er på pub. Kjells kone Valborg (Aud Schønemann) passerer tilfeldigvis stedet like etter. Hun oppdager barnevogna og at Kjell er inne hos en annen kvinne. Hun blir opprørt over mannens utroskap og drar sporenstreks hjem til sin mor på landet. Olsenbanden drar avsted for å overtale henne til å komme tilbake til Kjell. Benny på sin side har mistet et kjærlighetsbrev fra venninnen Ulla (Solfrid Heier) i brønnen. Hermansen fant brevet under etterforskningen etter kuppet, og dermed kommer han på sporet av Olsenbanden. Det utvikler seg til en biljakt med Olsenbanden i én bil og politiet i en annen.

## Hendelser under innspillingen
Under innspillingen skulle Sverre Wilberg løpe etter en lastebil og inn i lasterommet. Sverre Holm skulle bremse akkurat når Sverre Wilberg satte foten på lasteplaten, som lå langs asfalten da bilen var i bevegelse. Det reulsterte i at Wilberg falt av og kuttet opp kneet. Da kom en av skuespillerne til Knut Bohwim og sa: «Jeg tror vi nøyer oss med at han bare løper på.»

Under en scene da Carsten Byhring skulle falle, og en vaktbikkje skulle stå oppå ham, gikk bikkja til angrep. Det hele endte med at Byhring blødde kraftig.

## Oppfølger
**[[Olsenbanden og Dynamitt-Harry]]*

## Mottakelse
Filmen ble svært dårlig mottatt av anmelderen i *[[Verdens Gang]]* ved premiéren i 1969, som gav den terningkast en. «*Resultatet er et produkt som ligger langt under grensen for den flateste folkekomedie*», skrev anmelderen. VGs anmelder gav imidlertid noe ros til filmens sjefsfotograf Mattis Mathiesen og musikken til Egil Monn-Iversen. Filmen fikk likeledes særdeles dårlig respons hos *[[Arbeiderbladet]]*s anmelder, som kalte den «et makkverk av en film» og hevdet at «det at filmen går for fulle hus understreker publikums dårlige smak.»

I ettertid har *Olsenbanden - Operasjon Egon* blitt møtt med et noe mer positivt omdømme av en del anmeldere; filmen fikk karakter 4/6 hos nettstedet *[[Filmfront]]* i 2011, og anmelderen skrev at «Historien som fortelles, fungerer godt på film» samt at «om du klarer å venne deg til stilen, er dette ikke så ille.»

## Rolleliste

## Trivia
* «Hasager» togstasjon i filmen er i virkeligheten Vikersund stasjon, mens stasjonen «Kløna» i virkeligheten er Sysle stasjon på Modum, i dag en del av Krøderbanen.
* Basse kalles Birger i *[[Olsenbanden og Dynamitt-Harry]]*, mens i denne filmen er han den mellomste, og det er storebroren som heter Birger.
* Normannsgate 44 på Kampen brukes i filmen som kulisse for «Café Lefsa». Denne har senere blitt benyttet til samme formål i serien Hos Martin på TV 2.
* Denne filmen har ikke den velkjente Olsenbanden-musikken med, men derimot en egen kjenningsmelodi komponert av Egil Monn-Iversen. Fra og med neste film (*Olsenbanden og Dynamitt-Harry*) tok man imidlertid i bruk Bent Fabricius-Bjerres musikk fra de danske filmene, heriblant det velkjente temaet samtlige filmer siden starter med.
* I denne filmen har Kjell og Valborg tre barn, men i de senere filmene bare ett, sønnen Basse. I denne filmen blir også Benny far; han får et barn sammen med Ulla, rollefiguren til Solfrid Heier.

## Referanser




## Eksterne lenker
* 

## Se også
* Olsen-banden (Danmark)