Sven Stolpe

**Sven Johan Stolpe** (født 24. august 1905 i Stockholm, død 26. august 1996 i Flipstad) var en svensk forfatter, oversetter, journalist, litteraturforsker og litteraturkritiker. 

## Karriere
Stolpe debuterte som forfatter i 1929 med essaysamlingen *Två generationer*. I 1930 utkom romanen *I dödens väntrum*, hvor Stolpe beskriver sine erfaringer fra opphold på sanatorium. Den ble en suksess, og ble etterfulgt av flere skjønnlitterære verk. Til tross for dette er Stolpe mest kjent for sin sakprosa, som introduktør, historiker og oversetter.

På 1940-tallet engasjerte han seg mot nazismen, blant annet sammen med vennen og poeten Bertil Malmberg. Stolpe kritiserte også undertrykkingen i Sovjetunionen. 

Stolpe ble tidlig interessert i katolisismen, hva som blant annet gav seg til uttrykk i essaysamling *Den kristna falangen* (1934–36). Til tross for dette sluttet han seg på 1930-tallet til den såkalte Oxfordbevegelsen, som var en internasjonal kristen vekkelsesbevegelse. I 1947 konverterte han til katolisismen. I forbindelse med dette skrev han *Lätt, snabb och öm* og *Sakrament*, av mange ansett som hans viktigste romaner. Mellom 1951 og 1960 var han medredaktør for det katolske tidsskriftet *Credo*.

En konsekvens av Stolpes katolske orientering var også biografiene han skrev om Jeanne d’Arc, dronning Kristina og den hellige Birgitta. I 1959 disputerte han med en avhandling om Kristina, *Från stoicism till mystik*. I arbeidet med avhandlingen fikk Stolpe tilgang til det kirkelige arkiv i Roma.

I årene 1964–1972 arbeidet han som lektor i Mjölby. Han framstod ofte som konservativ kulturkritiker i media; blant annet var han kritiker i Aftonbladet mellom 1945 og 1961. Han var tidvis bosatt i Malexander, men også i Värmland, et landskap han beskrev i boken *Mitt Värmland*. 

I 1970 gav han ut boken *Låt mig berätta*, en samling humoristiske, og ifølge Stolpe selvopplevde, minner og anekdoter som fikk to oppfølgere: *Låt mig berätta mer*  i 1971 og *Tål ni höra mer?* i 1976. På 1970-tallet gav Stolpe også ut memoarverk, og begynte på egen hånd  å skrive en svensk litteraturhistorie i flere bind. Der fikk han skrive om sine litterære forbilder, som Verner von Heidenstam og Selma Lagerlöf. Han dediserte også et bind til August Strindberg, en forfatter han var betydelig mer negativ til. I 1980 publiserte han en kontroversiell studie av Olof Lagercrantz, en forfatterkollega Stolpe likte dårlig og mente hadde hatt en destruktivt innflytelse på det svenske kulturlivet. Stolpe lovte også liknende granskninger av Bertil Malmberg og Eyvind Johnson, som han mente hadde utøvd skadelige påvirkninger, med disse ble ikke utgitt. Eyvind Johnson og Stolpe var fra gammelt av konkurrenter og ideologiske motpoler og hadde fra 1930-tallet til 1950-tallet utvekslet en serie karikaturer og polemikker; Stolpe figurerer for eksempel i Johnsons romaner *Krilons resa* (1942, under dekknavnet Dr Tollius) og *Tidens gång* (1955).  

Etter å ha blitt smittet av tuberkulose oppholdt Stolpe seg på sanatorium i Sveits mellom 1927 og 1928 (skildret i romanen *I dödens väntrum*). Dette, sammen med en alvorlig trafikkulykke i voksen alder, gjorde at Stolpe bare hadde en halvt fungerende lunge. 

Stolpe ble utnevnt til professor i 1993.

Han er begravd på Vadstena kirkegård.

## Sitat
:Intervjuer:- Nu när du får tala fritt i Magasinet i kväll, vad ska du säga då? 
:Sven Stolpe: *- Jag vill inte träffa lagstiftarna. Jag vill vara med om att hänga dem på [[Brunkebergstorg]] i stiliga [[galge|galgar]]. *
:(i fjernsynsprogrammet *Magasinet*, 1981)

:*«Sedlig idiot var han för ingen del något dumhuvud.»* Om sin motstander Olof Lagercrantz i biografien om ham (sitat fra Viktor Rydbergs biografi om Caligula). 

:Hagge Geigert: «Vad vill du bli ihågkommen för? Vi har talat om dig i så många definitioner här.»
:Sven Stolpe: *«Nej, jag vill inte bli ihågkommen alls. Det tror jag inte är någon risk, förstår du, i det svenska Sovjetväldet att man blir ihågkommen. Det kommer inte att finnas kvar några av oss, inte. Det kommer bara att fladdra stora rödskägg vart man går.» *
:(«Gjest hos Hagge» i SVT 1977 – se ekstern lenke nedenfor.)

## Bibliografi (utvalg)
* 1929: *Två generationer*, Stockholm
* 1930: *I dödens väntrum* 
* 1931: *Livsdyrkare: studier i modern primitivism*, Stockholm
* 1932: *Den franska kulturen : en orientering*, Stockholm – medforfatter: Ernst Robert Curtius 
* 1933: *Sigfrid Siwertz*, Stockholm
* 1934: *Hjalmar Söderberg*, Stockholm
* 1934: *Kristna falangen* 
* 1935: *Diktens frihet*, Stockholm
* 1935: *Det svenska geniet och andra studier*, Stockholm
* 1936: *Kristna falangen: franska essäer. Ny samling* 
* 1938: *Oxfordprofiler*, Stockholm
* 1941: *I smältdegeln: Inlägg och skisser* 
* 1942: *Fem norrmän: [[Christopher Bruun]], [[Eivind Berggrav]], [[Arne Fjellbu]], [[Ronald Fangen]], [[Fredrik Ramm]]*, Stockholm
* 1942: *General von Döbeln* (filmmanus)
* 1943: *Kvinnor i fångenskap* (filmmanus)
* 1944: *En dag skall gry* (filmmanus)
* 1944: *Excellensen* (filmmanus)
* 1944: *Vi behöver varann* (filmmanus)
* 1945: *Brott och straff* (filmmanus)
* 1947: *Francois Mauriac och andra essayer* 
* 1947: *Lätt, snabb och öm* 
* 1948: *Änglar och demoner: karikatyrer och skisser*, Stockholm
* 1949: *Den glömda vägen*, Stockholm
* 1956: *[[Stefan George]] och andra studier*, Stockholm
* 1957: *Ungdom*, Uppsala
* 1958: *Student -23*, Uppsala
* 1959: *Från [[stoisisme|stoicism]] till [[mystikk|mystik]]: studier i drottning Kristinas maximer*, Stockholm
* 1960–1961: *Drottning Kristina*, Stockholm
* 1962: *Klara: komedi i fem akter* 
* 1962: *I dödens skugga* 
* 1963: *Tre franska författare: essäer om [[André Gide]], [[François Mauriac]], Georges Bernanos*, Stockholm
* 1964: *[[Dag Hammarskjöld]]s andliga väg*, Stockholm
* 1970: *Låt mig berätta*, Stockholm
* 1971: *Låt mig berätta mer, minnen och anekdoter*, Stockholm
* 1972: *Svenska folkets litteraturhistoria*, Stockholm
* 1974–1976: *Memoarer*, Stockholm
* 1976: *[[Erik Gustaf Geijer|Geijer]]: en essay*, Stockholm
* ?: *Birgitta i Sverige och i Rom*, Stockholm 
* 1976: *Tål ni höra mer?: minnen och anekdoter*, Stockholm
* 1980: *Olof Lagercrantz*, Stockholm
* 1980: *40 svenska författare*, Höganäs
* 1983: *Livets löjen: glada minnen och bagateller*, Stockholm
* 1983: *Nikolaj Berdjajev*, Borås
* 1984: *Äventyr i Paris – och annorstädes: essayer av Sven Stolpe 1934-1974*, Höganäs
* 1985: *Mitt [[Värmland]]*, Solna
* 1988: *[[Jeanne d’Arc]]: en biografi*, Höganäs
* 1988: *Franciskus: lärjunge och diktare*, Borås
* 1990: *Tal till vänner*, Borås

## Priser og utmerkelser (utvalg)
* 1989 – Lotten von Kræmers pris 
* 1989 – Gun och Olof Engqvists stipendium
* 1982 – Contras frihetspris

## Ettermæle

### Sangtekst av Ola Magnell
Sven Stolpe nevnes i den svenske musikeren Ola Magnells låt *Nya perspektiv*: 
* «När Sven Stolpe får [[Das Kapital]] i läxa *
*(...)<br />*
*Ja det är då, först då som saker börjar hända*
*Å det är då som de kan börja skönja nya perspektiv» *

### Boken og filmen ''Bränn mina brev''
I 2018 ga Sven Stolpes dattersønn Alex Schulman ut boken *Bränn alla mina brev*, som handler om Sven og Karin Stolpes ekteskap, og om Karin Stolpes forhold til forfatteren Olof Lagercrantz. Boken bygger på autentiske dagbøker og kjærlighetsbrev. I 2022 hadde filmen *[[Bränn alla mina brev (film)|Bränn alla mina brev]]* premiere, den bygget på Alex Schulmans bok, og var regissert av Björn Runge.

## Familie
Sven Stolpe var sønn til overkontrollør Johan Stolpe og Maria Schwartz. Redaktøren, oversetteren og forfatteren Birger Stolpe og forleggeren og skribenten Herman Stolpe var brødrene hans; oversetteren og litteraturkritikeren Jan Stolpe – sønn av Birger Stolpe – var nevøen hans.

Sven Stolpe giftet seg i 1931 med oversetteren og forfatteren Karin von Euler-Chelpin, datter av professor Hans von Euler-Chelpin – som mottok nobelprisen i kjemi i 1929 – og kjemikeren, geologen og botanikeren Astrid Cleve. Sven og Karin Stolpe var foreldre til forfatteren Staffan Stolpe, Lisette Schulman (og dermed morfar til bloggeren, spaltisten, radioprateren og forfatteren Alex Schulman og bloggeren Carl (Calle) Schulman), oversetteren Monica Rennerfelt og Benkt Stolpe. På 1950-tallet bodde familien på herregården Valåsen, øst for Karlskoga.

## Referanser


## Eksterne lenker
* Sven Stolpe intervjuas i "Gäst hos Hagge" i SVT 1977 (ca 1h) – «Möt den katolske författaren, litteraturkritikern och debattören Sven Stolpe som inte tror att han kommer att bli ihågkommen i 'det svenska Sovjetväldet där det fladdrar rödskägg vart man går'.»