Heinrich Lübke

**Heinrich Lübke** (1894–1972) var en tysk politiker (Deutsche Zentrumspartei, CDU). Han var landbruksminister fra 1953 til 1959 og Tysklands president fra 1959 til 1969. 

## Lov og virke
### Bakgrunn, tidlig liv
Lübke kom fra trange kår i Westfalen. Han var sønn av en skomaker og bonde fra Sauerland, og ble utdannet landmåler. Han meldte seg til det militære og deltok i første verdenskrig som soldat, og avanserte til løytnants grad. Han ble tildelt Jernkorset i begge klasser.

Etter å ha virket fra 1923 i Berlin for en pressgruppe som representerte småbønders interesser, ble han i 1930 medlem av det katolske *[[Zentrumspartei]].

===Politisk virke ===
I april 1932 ble han innvalgt for *Zentrum* i den prøyssiske Landdagen. Men etter [[machtergreifung|den nazistiske maktovertakelsen i 1933]] og påfølgende oppløsning av *Zentrumspartei*, ble Lübke anklaget for misbruk av offentlige midler. Han ble satt i fengsel, men løslatt etter 20 måneder da det ikke kunne fremlegges fakta som støttet de politisk motiverte anklagene. 

===Byggeprosjekter===
I 1937 fikk han en stilling i et boligbyggeselskap (*Wohnungsbaugesellschaft*), og derfra gikk han i 1939, rett før [[andre verdenskrig]]s utbrudd, over til et bygningsingeniørfirma ledet av arkitekten [[Walter Schlempp]]. Her ble han lagt merke til av [[Albert Speer]] og han fikk ansvar for noen større byggeprosjekter knyttet til Speers departement. Ett av disse var utvidelsen av  *Heeresversuchsanstalt Peenemünde* (HVP) i [[Peenemünde]], og flyvåpenets forskningssenter (*Erprobungsstelle der Luftwaffe*) i Peenemünde-West.

===Politiker i etterkrigstiden===
Etter krigen vendte Lübke tilbake til politikken, og ble medlem av det vesttyske partiet [[CDU]]. Han ble landbruksminister i [[Nordrhein-Westfalen]] i 1947. 

I 1953 utnevnte [[Konrad Adenauer]] ham til føderal landbruksminister i [[Bonn]].


===Forbundspresident===
Han ble utvalgt av Adenauer som kandidat til den hovedsakelig seremonielle stilling som forbundspresident, vel for å sikre at Adenauers politiske planer ikke ble forstyrret av noen sterk egenrådige person i denne stilling. Lübke beseiret SPD-kandidaten [[Carlo Schmid]] og FDP-kandidaten [[Max Becker]] ved forbundspresidentvalget i 1959.



Lübkes status som tidligere politisk fange under nasjonalsosialistenes styre var ham til gangs, og det var ikke før i 1966 at det fremkom anklager mot ham fra kilder med utgangspunkt i [[DDR]] at han i det minste hadde vært oppmerksom på at ble benyttet slavearbeidere under de byggeprosjekter han senere hadde ansvar for. Bygningsplaner med hans signatur over barakker som skulle oppsettes i konsentrasjonsleirer ble fremlagt for å intimere at han hadde et medansvar, men dette ble avvist i Vest-Tyskland som østtysk propaganda. Ikke desto mindre var dette ansett som en potensiell trussel mot presidentembedets uangripelighet, og i 1958 kunngjorde Lübke at han ville fratre det påfølgende år. Han gikk da av tre måneder før hans presidentperiode egentlig utløp.

===Etter politikken===
Det gikk tilbake med Lübkes helse. Hans intensjon å bo i Berlin i perioder kunne ikke virkeliggjøres. Lübke, som hadde et privat bibliotek med ca 5.000 bøker, klarte heller ikke å dyrke sine vitenskapelige hobbyer: [[Komparativ lingvistikk]] og [[mikrobiologi]].

Hans partikamerater ignorerte ham, om ikke de direkte unngikk ham. Hans etterfølger i presidentembedet, [[Gustav Heinemann]], holdt imidlertid kontakten. Reiser til [[Tenerife]] høsten 1969 og i juletiden 1970 og 1971 gav ingen helselindring. Progressiv [[cerebral sklerose]] ble stadig mer merkbar,og førte til språkforstyrrelser og kortvarig hukommelsestap. I retrospekt ble det klart at denne sykdommen hadde startet flere år tidligere, og dette forklarte presidentens fremtreden i den senere fase av hans embedstid. I november 1971 besøkte han sitt fødested i Enkhausen en siste gang.

Lübke døde 6. april 1972 i en alder av 77 år i Bonn.

== Referanser ==
<references />

== Litteratur ==
* 
* Rudolf Morsey: *Heinrich Lübke. eine politische Biographie.* Schöningh, Paderborn [u.&nbsp;a.] 1996, ISBN 3-506-75776-8
* Dirk van Laak: [http://www.zeit.de/1996/52/Adrette_Fassade/komplettansicht *Adrette Fassade. Rudolf Morsey stilisiert Heinrich Lübke zum tragischen Helden*.] In: *Die Zeit*, Nr.&nbsp;52/1996; Rezension
* Werner Pieper: *Die 13 Leben des Heinrich Lübke. Verblüffende biografische Fundstücke aus dem Leben eines deutschen Biedermanns.* Pieper und The Grüne Kraft, Löhrbach im Odenwald 2004, ISBN 978-3-922708-22-3. (Der grüne Zweig Band 240)
* Alois Vogel, Regine Deitermann, Kristian Frigelj, Peter Weigert, Horst-Werner Hartelt: *Vier Bundespräsidenten aus Nordrhein-Westfalen'' (= Schriften des Landtags Nordrhein-Westfalen – Band 15), Düsseldorf 2004 (hier: Regine Deitermann über Heinrich Lübke).