Pacific Fur Company

**Pacific Fur Company** (PFC) var et kortvarig nordamerikansk pelshandelsforetak heleid og finansiert av tysk-amerikaneren John Jacob Astor som fungerte fra 1810 til 1813. Astor greide å etablerte monopol i pelshandelen tidlig på 1800-tallet. Det var et underselskap av John Jacob Astors American Fur Company, og ble opprettet for å begynne pelshandel i Oregon. Det var basert i Pacific Northwest, et område i nordvestre Nord-Amerika lokalisert mot Stillehavet, men som ble omstridt gjennom tiårene mellom Storbritannia, Det spanske imperiet, Det russiske imperiet, og Amerikas forente stater.

Under krigen Den britisk-amerikanske krig i 1812, solgte selskapets offiserer sine eiendeler til sine kanadiske rivaler, North West Company, som ga selskapets base Fort Astoria nytt navn: Fort George. Pelshandelen forble under britisk kontroll inntil amerikanske nybyggere som fulgte ruten Oregon Trail begynte å bosette seg i byen på midten av 1840-tallet. Traktaten av 1818 mellom USA og Storbritannia etablerte felles amerikansk-britisk bosetning av Oregon-landet og som satte den 49. breddegraden som grensen mellom britisk og amerikansk Nord-Amerika i vest. Dette er fortsatt grensen mellom de to nasjonene i dag.

Grunnet de mange vanskelighetene ble Pacific Fur Company en fiasko av en rekke årsaker, deriblant tapet av to forsyningsskip, de materielle vanskelighetene med å krysse det nordamerikanske kontinentet og konkurranse fra North West Company, som Astor til sist solgt seg ut til.

## Historie

Ledelse, funksjonærer og pelsfangere ble sendt både til lands og til sjøs til Stillehavskysten høsten 1810. Basen for operasjoner ble bygget ved munningen av elven Columbia River i 1811, Fort Astoria (dagens by Astoria i fylket Oregon), den første amerikanske bosetningen i Oregon og grunnlaget for Oregons eldste kontinuerlig bosetning, om man ser bort fra den lokale urbefolkningens samfunn. Fort Astoria ble etablerte som en amerikansk, framfor en britisk bosetning og ble en viktig post for amerikansk utforskning av kontinentet. Det ble senere brukt som et amerikansk krav i grensetvisten om Oregon med europeiske nasjoner.

Selskapets handelsskip «Tonquin» ble senere totalforvist samme år ved en eksplosjon i dets kruttmagasin og sank utenfor kysten av Vancouver Island, noe som førte til det meste av de årlige handelsvarene ble ødelagt. Kommersiell konkurranse med det britisk-kanadiske North West Company begynte like etter grunnleggelsen av Fort Astoria. De kanadiske konkurrentene opprettet flere stasjoner for handel med pelsvarer i innlandet, først og fremst Spokane House, Kootanae House og Saleesh House. Fort Okanogan ble også åpnet i 1811 ved sammenløpet av elvene Okanogan River og Columbia River, den første av flere handelssteder opprettet av Pacific Fur Company for å motvirke de kanadiske stedene. Overland-ekspedisjonen, ledet av Wilson Price Hunt, ankom i februar 1812. Den fikk voldelige konflikter og  fiendtligheter med flere av urfolkenes stammer og fikk senere en akutt forsyningskrise som førte til sult. Til tross for at de mistet menn som krysset Great Plains og senere ved Snake River, ankom de i grupper gjennom januar og februar 1812 til Fort Astoria.

En fordelaktig avtale med Det russisk-amerikanske kompani ble også planlagt gjennom regelmessig levering av proviant til stillinger i Russisk Amerika (russisk: *Russkaya Amerika*); som besto for det meste av dagens Alaska i USA fra 1799 til 1867, men omfattet også utposten til Fort Ross i California, og tre fort på Hawaii. Dette var delvis planlagt for å hindre det rivaliserende North West Company (NWC) basert i Montreal i å få en tilstedeværelse langs Stillehavskysten, et perspektiv verken russiske kolonimyndigheter eller Astor favoriserte.

Mangelen på militær beskyttelse under krigen i 1812 tvang Pacific Fur Company til å selge eiendommene sine til North West Company. Mens transaksjonene ikke ble fullført før i 1814, på grunn av avstanden fra Fort Astoria til Montreal og New York City, ble selskapet funksjonelt nedlagt i 1813. En gruppe av Astors menn som reiste tilbake over land til St. Louis i 1813 gjorde den viktige oppdagelsen av South Pass som var to fjellpass i Wyoming og som går gjennom det nordamerikanske vannskille i Rocky Mountains. Denne geografiske funksjonen vil senere bli brukt av hundretusenvis av nybyggere som reiser over Oregon, California og South Pass-rutene, samlet kalt *Westward Expansion Trails* («Ekspansjonsrutene vestover»). 

John Jacob Astor aggressive forretningsstil og evne til å forutse handelsmuligheter førte ham inni pelshandelen. På 1790-tallet hadde hans evne til å manipulere handelsforhold brakt suksess og rikdom. Han «omfavnet forretningsteknikker [som lå] langt i forkant av sine samtidige.» Men det store handelsimperiet Pacific Fur Company som Astor så for seg var en fiasko av en rekke årsaker, deriblant tapet av to forsyningsskip, de materielle vanskelighetene med å krysse det nordamerikanske kontinentet og konkurranse fra North West Company. Historikeren Arthur S. Morton konkluderte med at «ulykkene som rammet Pacific Fur Company var store, men slike som kunne forventes ved initieringen av et foretak i et fjernt land hvis vanskeligheter og problemer lå utenfor erfaringen til handelsmenn.»

Etter å ha blitt tvunget til å oppgi Astoria, vendte Astor oppmerksomheten mot andre investeringer, deriblant eiendom og handel med Kina, selv om han beholdt sin interesse for pelshandelen gjennom hans American Fur Company, men i 1834 hadde han trukket seg helt ut av pelsvirksomheten.

## Referanser


## Litteratur
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Eksterne lenker
* John Jacob Astors biografi, *Library of Congress*
* John Jacob Astor, *Historynet*