open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ada Sari

**Ada Sari** (egentlig **Jadwiga Szayer**; 1886–1968) var en polsk sopran, en av tidenes fremste operasangerinner.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Jadwiga Szayer var datter av en kjent advokat, Edward Szayer, som i 1889 reiste med sin familie til Stary Sącz, hvor han senere ble borgmester. Etter å ha fullført grunnutdannelsen reiste Jadwiga Szayer til Cieszyn og Kraków, hvor hun studerte musikk og sang. I 1905 kom hun seg inn på en privat musikkskole i Wien (1905–1908), og studerte senere i Milano (1907 – 1910). 

### Sangerinne
Hun debuterte ved Teatro Nazionale i Roma i 1910, og sang senere ved San Carlo i Napoli og andre italienske operascener. I 1912 kom hun tilbake til Polen, hvor hun debuterte i Teatr Polski i Warszawa som Gilda i Verdis *Rigoletto* (1914). I 1919 reiste hun tilbake til Italia, og opptredet i flere europeiske byer (blant annet Lisboa, Paris, London, München). I 1922 oppnådde hun stor suksess i Milano med sin rolle som Rosina i Rossinis *Il barbiere di Siviglia*, og ble så engasjert ved La Scala av Arturo Toscanini, og sang i 1923 Mozarts Tryllefløyten til stor anerkjennelse. 

Ada Sari sang til fremragende suksess over nærmest hele Europa, og opptrådte på operascener i Sør-Amerika 1925, og etter sin debut i Carnegie Hall i New York (1928) også i USA og Canada. Hun sang i verdens største operahus, og reiste på flere turneer til Europa, Sør-Amerika og Nord-Amerika. 

Fra 1934 bodde hun i Warszawa, hvor hun i okkupasjonstiden drev et undergrunnsoperastudio. Senere utmerket hun seg som pedagog, og lærte opp begavede sangerinner som senere sang med stor suksess både internasjonalt og i Polen. 

Blant hennes sangpartnere var store navn som blant annet Mattia Battistini, Fjodor Sjaljapin, Beniamino Gigli, Miguel Fleta, Aureliano Pertile, Carlo Galeffi, Tito Schipa, Riccardo Stracciari, Titta Ruffo og Alessandro Bonci.

Ada Sari hadde et enormt repertoar bestående av de fremste operaer, og sang de største koloraturpartiene. Hun forente sin sterke stemme med en mesterlig teknikk og bravur, og ble med sin virtuosiske koloraturteknikk raskt en av de største koloratursangerinnene. Hun ble sammenlignet med de fremste sangerinner som Luisa Tetrazzini, Gemma Bellincioni, Selma Kurz, og til og med Adelina Patti.

## Berømte roller
* Rosina i *Il barbiere di Siviglia* av Rossini 
* Violetta i *La traviata* av Verdi
* Elvira i *I puritani* av Bellini
* Lucia i *Lucia di Lammermoor* av Donizetti
* Linda i *Linda de Chamonix* av Donizetti
* Dinorah i *Dinorah* av Meyerbeer
* Lakmé i *Lakmé* av Delibes
* Gilda i *Rigoletto* av Verdi

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Nilkrokodille

**Nilkrokodillen** (*Crocodylus niloticus*) er en av tre arter av krokodiller som lever i Afrika. Den er den nest største bevarte reptil i verden etter saltvannskrokodille (*Crocodylus porosus*). Hannen kan bli opptil 5,5 meter lang, men 3,5-5 meter er mer typisk.

Nilkrokodillen har en olivenfarget til grå kropp med mørkere tverrstriper. Den foretrekker elver, innsjøer og sumper, men lever også i elveutløp. På varme dager kan den trekke opp på land for å sole seg. Den spiser fisker, antiloper, sebraer og til og med bøfler. Når nilkrokodillen jakter ligger den og venter når dyrene står og drikker ved bredden, så bykser den frem og drar dyret under vann og drukner det. Selv om de lever alene, kan flere nilkrokodiller samles for å drive fisk inn på grunt vann. 

Hunnen legger 16-80 egg i en grop hun graver på bredden, og bruker samme reirstedet hele livet. Krokodillemødre er av de beste mødrene i dyreverden, hun vokter eggene gjennom hele rugetiden. Like før eggene klekker, kvitrer ungene. Moren graver ungene opp, tar dem forsiktig i kjeften og bærer dem ned til vannet. Ungene holder seg sammen med moren i seks-åtte uker og vandrer deretter av gårde. 
De første fire-fem årene lever ungene i opptil tre meter lange jordganger.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Marcelina Sembrich-Kochańska

**Marcelina Sembrich-Kochańska** (egentlig **Prakseda Marcelina Kochańska**, også kjent som **Marcella Sembrich**; 1858–1935) var en polsk operasangerinne (sopran), en av tidenes fremste.

Hun sang med sensasjonell suksess i operahus over hele Europa, blant annet i Athen (hvor hun debuterte 1877 som Elvira i Bellinis *I puritani*), Dresden, Milano (Teatro dal Verme), London (Covent Garden), Warszawa og St. Petersburg. 

Hun ble raskt kjent som «den polske Patti», og reiste i 1883 til USA hvor hun sang i den nyopprettede Metropolitan i New York. Hun ble Metropolitans første Lucia (*Lucia di Lammermoor*), Elvira (*I puritani*), Violetta (*La traviata*), Amina (*La sonnambula*), Gilda (*Rigoletto*), Marguerite (*Les Huguenots*) og Rosina (*Il barbiere di Siviglia*). Her sang hun til enorm suksess i over 450 forestillinger i til sammen 11 sesonger (1898 – 1909). Hun ble beundret for sin musikalske stil og teknikk, og sin ekspressive og vide stemme (fra C1 til F3).

Hun avsluttet sin sceniske karriere i 1917 og tok for seg pedagogisk arbeid ved The Juilliard School i New York, Curtis Institute i Philadelphia og i sitt eget studio Bolton Landing. Flere av hennes elever ble betydningsfulle sanglærere i USA, blant annet Florence Page Kimball (Leontyne Prices lærer) og Eufemia Gregory (Anna Moffos lærer).

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Teresa Żylis-Gara

**Teresa Gerarda Żylis-Gara** (født 23. januar 1930 [eller 1935] i Landwarów ved Wilno i Polen, død 28. august 2021) var en polsk operasanger (sopran).

Hun er mest kjent for sine tolkninger i operaer av Wolfgang Amadeus Mozart, Giacomo Puccini og Giuseppe Verdi, og hun hadde et omfattende repertoar som omfattet et bredt spekter av perioder og musikalske språk. Hun opptrådte ikke bare på scenen, men deltok også på konserter og holdt resitasjoner.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hun studerte ved Musikkhøyskolen i Łódź i ni år under Olga Felixowna Olgina. I 1954 vant Żylis-Gara førsteprisen i konkurransen for unge polske vokalister i Warszawa, og det åpnet for sangerinneengasjementer ved polsk radio og for Kraków-filharmonikerene.

### Karriere
Żylis-Gara debuterte i 1956 i Stanisław Moniuszkos opera *[[Halka]]* ved Opera Krakówska, operaen i Kraków.

I 1960 ble hun prisvinner i en internasjonal musikkonkurranse i München, og begynte så å opptre på tyske operascener, blant annet i Oberhausen, Dortmund og Düsseldorf.

Vendepunktet i karrieren kom med rollen som Donna Elvira i Mozarts Don Giovanni i Paris i 1966, og Żylis-Gara ble raskt verdensberømt. I 1968 debuterte hun som Violetta i Giuseppe Verdis *La traviata* ved Covent Garden i London. Hun sang på eksklusive festivaler i Glyndebourn, Wiesbaden, Wien og Salzburg (Mozartfestivalen). Samme år debuterte hun dessuten i USA (San Francisco), og sang så i New York ved Metropolitan Opera – operascenen hun med tiden ville komme til å bli mest knyttet til.

På 1970-tallet var hun solist ved blant annet La Scala i Milano, Teatr Wielki i Warszawa, Bolsjojteateret i Moskva og Wiener Staatsoper. Hun sang dessuten på operascenene i Buenos Aires, Hamburg, Berlin, Amsterdam, Madrid, München, Tokyo og Chicago. Fra 1968 var hun solist ved Metropolitan i New York.

Żylis-Garas repertoar var omfattende og besto av 24 store roller i operaer av blant annet Giuseppe Verdi, Richard Strauss, Giacomo Puccini, Wolfgang Amadeus Mozart, Ernest Chausson og Pjotr Tsjajkovskij. Hun sang i verdens mest kjente operahus og med de mest berømte sangere som Franco Corelli, Luciano Pavarotti, José Carreras, Plácido Domingo, Carlo Bergonzi, Nikolaj Gjaurov, Jon Vickers, Ruggero Raimondi, Fiorenza Cossotto og Sherrill Milnes. Hun spilte inn mange plater for plateselskaper som EMI og Deutsche Grammophon. Fra 1980 var hun fast bosatt i Monaco, og var aktiv som pedagog, både i Polen og i utlandet.

Żylis-Gara var gift og hadde en sønn. Hun bodde i Monaco fra 1980.

Hun døde den 28. august 2021 i en alder av 91 år.

## Berømte roller
* Desdemona i *Otello* av Verdi
* Donna Elvira i *Don Giovanni* av Mozart
* Elisabetta i *Don Carlo* av Verdi
* Violetta i *La traviata* av Verdi
* Pamina i *Tryllefløyten* av Mozart
* Floria Tosca i *Tosca* av Puccini
* Tatiana i *[[Eugen Onegin (opera)|Eugen Onegin]]* av Tsjajkovskij
* Elisabeth i *Tannhäuser* av Wagner

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Anne Jorunn Kydland Lysdahl

**Anne Jorunn Kydland (Lysdahl)** (født 1954) er en norsk musikkviter. Hun er tidligere forskningsbibliotekar ved Nasjonalbiblioteket, Oslo.

Anne Jorunn Kydland har latin og nordisk mellomfag samt musikk hovedfag og er dr.philos i musikkvitenskap fra Universitetet i Oslo (1996) på avhandlingen *Sangen har lysning. Studentersang i Norge på 1800-tallet*. 

Hennes publiserte arbeider omhandler kulturhistorie med hovedvekt på norsk skjønnlitteratur og musikkhistorie. 
 
## Barne- og ungdomsarbeid
Kydland har holdt sang-, litteratur- og teatergrupper for barn og unge (i Oslo og Bærum), inspirert av Ingeborg Refling Hagens kulturpedagogiske prosjekt, Suttung. Hun fikk Oslo bys kulturstipend for 1992 for dette arbeidet. 

I 2006 ble hun nominert til Bærum kommunes kulturpris for 2005. Våren 2007 ble hun utnevnt til såkalt «lokalhelt» av TV-budstikka (Asker og Bærum) og mottok en pris øremerket kulturarbeidet. I desember 2025 ble Grav litteratur- og teatergruppe som hun og medarbeidere i mer enn 30 år har ledet i Bærum, tildelt Bærum Frivillighetspris 2025.

## Bibliografi (utvalg)

* 1995: *Sangen har lysning. Studentersang i Norge på 1800-tallet*, Oslo
* 1997: – *som der er blommer på eng – Hvor ofte skal Gud takkes? Et dikt av [[Henrik Wergeland]]*, Messel forlag
* 1999: «Eivind Grovens arbeid med det renstemte orgelet i historisk perspektiv». I: *Norsk kirkemusikk*. Årg. 52 (1999), nr 4 og nr 5
* 1999–2001: Artikler om norsk musikkhistorie. I: Arvid Vollsnes (hovedredaktør). *Norges musikkhistorie. 5 bind*. Aschehoug
* 1999–2005: Leksikonartikler om norske musikere, i: Jon Gunnar Arntzen (hovedredaktør). *Norsk biografisk leksikon*. Kunnskapsforlaget
* 2001: «Slåtteform og symfonisk sats. Eivind Grovens metamorfoseteknikk». I: *Årbok for norsk folkemusikk*. Årg. 10 (2001)
* 2002: Jon Gunnar Jørgensen, Anne Jorunn Kydland Lysdahl og Vigdis Ystad. *Historien om «Ja, vi elsker»*. Pax forlag
* 2008: «Komponister møter Henrik Wergeland». I: Anne Jorunn Kydland, Dagne Groven Myhren og Vigdis Ystad (redaktører). *Henrik Wergeland. Såmannen*. Aschehoug
* 2008: «Henrik Wergelands forhold til musikk». I: Andreas G. Lombnæs og Jan Holljen Thon (redaktører). *Bedre tiders morgenrøde. Utopi og modernitet hos Henrik Wergeland*. Novus forlag
* 2010: Kydland, Anne Jorunn, Øyvind Norheim & Vigdis Ystad. *Bjørnsons sangskatt.* Messel; Nasjonalbiblioteket
* 2013: Dalaker, Ingrid Loe, Anne Jorunn Kydland & Dagmara Łopatowska-Romsvik (redaktører): *«East of noise» : Eivind Groven : Composer, ethnomusicologist, researcher*. Akademika forlag
* 2015: *Song in the Service of Politics and the Building of Norway*. I: Lajosi, Krisztina & Andreas Stynen (redaktører). *Choral Societies and Nationalism in Europa*. Brill forlag, Leiden
* 2017: Kydland, Anne Jorunn, Tone Modalsli & Vigdis Ystad. *Sang og dans i det unge Norge : og «Beskrivelse over en Julehøitid og et Julebal i Gusdals Præstegaard i December 1819»* av Christian Thaulow. Dreyers forlag

## Referanser
Małgorzata Walewska

**Małgorzata Walewska** (født 5. juli 1965 i Warszawa) er en berømt polsk operasangerinne (mezzosopran).

Hun fullførte studiene ved musikkakademiet i Warszawa i 1994 og var allerede som student prisvinner av internasjonale sangkonkurranser i Wrocław og Las Palmas. I 1991 ble hun engasjert ved Teatr Wielki i Warszawa, og hadde fra 1996 til 1998 fast kontrakt med Wiener Staatsoper. Fra 1999 samarbeider hun med Semperoper i Dresden. Hun har dessuten gjestesunget ved operahus blant annet i Roma (Teatro della Opera), Berlin (Deutsche Oper), Bremen, Düsseldorf (Deutsche Oper am Rhein), Essen, Genève, Klagenfurt, Las Palmas, Luxembourg, Santa Cruz og Florida (Palm Beach Opera). 

Walewska har sunget med artister som Luciano Pavarotti, Edita Gruberova, Plácido Domingo, Thomas Hampson, Bernhard Weikl, Simon Estes, Luis Lima og Renato Bruson. Hun har sunget på flere festivaler og i mange operahus både i Europa og USA. 

## Roller (utvalg)
* Judit i *A kékszakállú herceg vára* av Bartók
* Carmen i *Carmen* av Bizet
* Polina i *Spardame* av Tsjajkovskij
* Olga i *[[Eugen Onegin (opera)|Eugen Onegin]]* av Tsjajkovskij
* Pierroto i *Linda de Chamonix* av Donizetti
* Santuzza i *Cavalleria rusticana* av Mascagni 
* Arnalta i *L’incoronazione di Poppea* av Monteverdi
* Fenena i *Nabucco* av Verdi 
* Emilia i *Otello* av Verdi
* Amneris i *Aida* av Verdi
* Ulrica i *Un ballo in maschera* av Verdi
* Miss Quickly i *Falstaff* av Verdi
* Charlotte i *Werther* av Massenet 
* La Cieca i *La Gioconda* av Ponchielli 
* Dalila i *Samson et Dalila* av Saint-Saëns 
* Marguerite i *La Damnation de Faust* av Berlioz

## Eksterne lenker
* 
*
NTNUI Studenterhytta

**Studenterhytta NTNUI** tidligere kalt **Høiskolens IF Skihytte** og **Studentenes Sportshytte**, ble bygget 1913, ligger i Bymarka, nærmere bestemt ved Gråkallen, like ved Skistua og Lille Gråkallen leir. 

Hytten er eid av NTNUI og driftes av hyttestyret. 

## Historie
Studenterhytta ble oppført i 1913 av Norges tekniske høgskoles idrettsforening, tegnet av Gudolf Blakstad. Den har blitt ombygd flere ganger siden. De viktigste er bygging av østfløyen i 1923, badstue i kjelleren i 1938, vertskapsbolig og ombygging av østfløyen i 1968, garderobeanlegg i kjelleren 1982–1994 og oppussing av kjøkkenet i 2000. Ombyggingene og oppgraderingene av hytta ble ikke like godt mottatt av alle studenter, noe som medvirket til byggingen av de første NTNUI-koiene.

Fra starten har Studenterhytta og byggeprosjektene vært finansiert ved lån og gaver. De siste ombyggingene har vært støttet av SiT og Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet. Fra 1991 har hytta også fått driftsstøtte gjennom semesteravgiften.

Studenterhytta fikk i 1920 ansatt vertskap. De som har arbeidet lengst på hytta er familien Juberg (1922–1945), ekteparet Andbjørg og John-Edward Jameson (1953–1983) og ekteparet Per og Gerd-Eva Krangnes (1991–2010). Vegen inn til hytta er forøvrig oppkalt etter Andbjørg Jameson. Permanent boende vertskap ble avviklet på 2010-tallet. 

## Eksterne lenker
* Studenterhytta NTNUI 
* Studenterhytta NTNUI Wiki fandom 
* Studenterhyttas historie 
* NTNUI
Ewa Podleś

**Ewa Podleś** (1952&ndash;2024) var en polsk operasangerinne. Hun regnes som samtidens mest autentiske kontraalt og som en av sin samtids fremste operasangerinner.

## Liv og virke
### Bakgrunn
Hun fullførte musikkstudiene ved musikkakademiet i Warszawa hos Alina Bolechowska, og debuterte i 1975 som Rosina i Rossinis *Il barbiere di Siviglia* ved Teatr Wielki i Warszawa. 

Som prisvinner av sangkonkurranser i Moskva, Toulouse og Barcelona startet hun sin internasjonale karriere. 

### Operasangerinne
I 1984 debuterte hun ved Metropolitan Opera i New York med tittelrollen i Händels *Rinaldo*, i 1993 sang hun derimot for første gang ved La Scala i Milano med tittelrollen i Rossinis *Tancredi*. Hun sang siden regelmessig i de fremste operahusene i Europa og Amerika – ved Covent Garden i London, Wiener Staatsoper i Wien, Teatro La Fenice i Venezia, Opéra Bastille i Paris, Deutsche Oper og Staatsoper i Berlin – og ikke minst – La Scala i Milano og Metropolitan Opera i New York.

Hun var også en ivrig recitalsynger, og sang med orkestre som Berliner Philharmoniker, Orchestre de la Suisse Romande eller San Francisco Symphony. Hun spilte inn mange plater for renommerte platekompanier som blant annet Decca, EMI og Naxos (nominert til Grammy).

Med sin teknikk og karakteristiske, dramatiske stemme (som spente over tre oktaver – opp til sopran-C3), ble hun en ettertraktet sanger over hele verden. Hun regnes som en betydelig tolker av Händel og Rossini, og sammenlignes ofte med Marilyn Horne og Kathleen Ferrier.

## Roller (utvalg)
* Rosina i *Il barbiere di Siviglia* av Rossini
* Arsace i *Semiramide* av Rossini
* Tancredi i *Tancredi* av Rossini
* Isabella i *L’Italiana in Algeri* av Rossini
* Angelina i *La Cenerentola* av Rossini
* Malcolm i *La donna del lago* av Rossini
* La Cieca i *La Gioconda* av Ponchielli
* Ulrica i *Un ballo in maschera* av Verdi
* Julius Caesar i *Giulio Cesare in Egitto* av Händel
* Bertarido i *Rodelinda* av Händel
* Adalgisa i *Norma* av Bellini
* Polina i *Spardame* av Tsjajkovskij

## Referanser


## Litteratur
* Manuel Brug: *Die Neuen Sängerstimmen*, Henschel Verlag
* Booklet til opptaket av *[[Tancredi]]*, Naxos

## Eksterne lenker
* 
* 
*
Renée Fleming

**Renée Fleming** (født 1959) er en amerikansk sopran innenfor opera og jazz. Hun er kjent for opptredener innen opera, konserter, plateinnspillinger, teater og film, samt ved større offentlige anledninger.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* 
*
Grinna fyr

**Grinna fyr** ligger sørvest for Rørvik i Nærøysund kommune i Trøndelag.  Fyret ble opprettet i 1904 og har en rekkevidde på 14,7 nautiske mil.  Fyret ble automatisert i 1987. Ved det tragiske forliset til hurtigruteskipet MS «Sanct Svithun» 21. oktober 1962 trodde skipets besetning at de var ved Grinna fyr, mens grunnstøtingen faktisk skjedde ved Nordøyan fyr.

Fyret kan leies ved henvendelse til Jøa kystlag.

## Se også
* Norske fyr
## Referanser
Nordøyan fyr

**Nordøyan fyr** er et fyr som ligger på Surnøya i ved øygruppa/fiskeværet Nordøyan nord for Folda i Nærøysund kommune i Trøndelag.

Fyret har en rekkevidde på 17,2 nautiske mil og ble automatisert i 2005.

Nordøyan fyr ble etablert i 1890 som erstatning for Villa fyr, som ble nedlagt samme år. Både Nordøyan og Villa ble fredet i 1999.

Fyret er en trebygning med et stort lyktehus, som står på et lavt støpejernstårn med steinfundament, tett inn til gavlen på fyrvokterboligen. Fyrvokterboligen var en tomannsbolig for fyrvokter og assistent. Begge husstandene dyrket jorda og holdt sauer.

Det tragiske Sanct Svithun-forliset i 1962 med hurtigruteskipet MS «Sanct Svithun» skjedde ved Nordøyan fyr.

## Se også
* Norske fyr

## Referanser
Valkyrje

**Valkyrjer** er i den norrøne mytologien kvinnelige dødsvetter. Odin sender dem ut for å holde øye med alle kriger og slag, og lar dem «kjósa val» (velge mannefall), dvs. bestemme hvem som skal falle i kamp.

Valkyrjene tar de falne med seg til Åsgard, der de blir einherjer. Det er kun de virkelig tapre krigerne som er verdig å bli einherje, for i Åsgard skal de jo kjempe side om side med gudene. I Valhall deler Odin og Frøya de falne mellom seg – halvparten kommer til Odin i Valhall, mens den andre, de mindre blodtørstige, og mer ærbare, kommer til Frøya i Folkvang.

De er kledd i full rustning og er bevæpnet, og kan ri gjennom luft og vann, over hele verden. De reiser alltid i flokk. I Valhall serverer de mjød og kjøtt fra grisen Særimne, og underholder æser og einherjer. Noen valkyrjer skaper splid mellom einherjene, og kan derfor bare brukes til de laveste sysler.

## Valkyrjekvad
En del kongekvad har valkyrje-motiv, slik som Edda-diktene om Helge Hundingsbane. *[[Haraldskvedet|Haraldskvadet]]* i *[[Fagrskinna]]*, tilskrevet Torbjørn Hornklove, skildrer slaget i Hafrsfjord, formet som en samtale mellom en valkyrje og en ravn. Minnekvadet om Håkon den gode, *[[Håkonarmål]]*, beskriver hvordan kong Håkon hentes til Valhall av to valkyrjer. *Darradarljod* (Spydsangen) i *[[Njåls saga]]* om slaget ved Clontarf skildrer tolv valkyrjer ved vevstolen, der de slår veven med mennesketarmer og slik avgjør slagets gang, et rent visjonsdikt inspirert av irsk diktning.

Noen av valkyrjene nevnes i *[[Grimnesmål]]*:

Da enken Ragnhild Tregagås tilstod å ha drevet med trolldom i forhør på prestegården i Fusa i 1324, forklarte hun at hun - i den hensikt å ødelegge sin tremenning Bårds ekteskap - hadde gjemt fem erter og fem brød i hans og brudens seng og satt et sverd like ved, mens hun fra sitt skjulested i soverommet påkalte valkyrjen Gøndul, nevnt i *[[Skaldskaparmål]]*:
:Jeg sender fra meg Gønduls ånder.
:Måtte den første bite deg i ryggen.
:Måtte den andre bite deg i brystet.
:Måtte den tredje påføre deg hat og misunnelse.

## Se også
* Skjoldmø
* Amasone

## Fotnoter

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Andrés Iniesta

**Andrés Iniesta Luján** (født 1984) er en spansk tidligere fotballspiller.

Han vant mesterligaen fire ganger og ni spanske seriemesterskap med , og er i tillegg én gang verdensmester og to ganger europamester med Spanias landslag.

## Barcelona
Iniesta er en av Barcelonas egenproduserte spillere. Han gikk gradene i klubbens juniorakademi La Masía, og debuterte på førstelaget som 18-åring, i 2002. Fra 2004/05-sesongen var han fast etablert på Barcelonas midtbane, hvor han sammen med blant andre Xavi og Sergio Busquets har lagt mye av grunnlaget for lagets karakteristiske tiki-taka-fotball. Med sin høyt utviklede teknikk var Iniesta en vesentlig del av Barcelona-laget som i 2009 vant seks av seks mulige nasjonale og internasjonale titler, som første lag i historien.

Etter at Xavi forlot klubben i 2015, ble Iniesta kaptein for Barcelonas førstelag. 

Den 27. april 2018 ble det offentliggjort at Andres Iniesta skulle forlate Barcelona sommeren 2018, etter seksten sesonger i klubbens seniortropp. 

## Vissel Kobe
Den 24. mai 2018 skrev han under for den japanske klubben Vissel Kobe der han ble utnevnt til kaptein. Han har kontrakt med Vissel Kobe frem til 2023.

## Spania
Iniesta spilte også fast på det spanske landslaget. Her brukte han trøye nummer 6. I februar 2007 scoret han sitt første landslagsmål for de røde da  slo  1-0 på Old Trafford.

Den 11. juli 2010 scoret Iniesta vinnermålet i VM-finalen mellom  og , 11 minutter ut i andre ekstraomgang og sørget for at Spania ble verdensmester i fotball for første gang. Han var også med å vinne EM i 2008 og 2012 etter å ha slått henholdsvis Tyskland 1-0 og  4-0 i finalene.

Han ble også tatt ut i s tropper til EM i Frankrike 2016 og VM i Russland i 2018.

Etter 131 landskamper la han opp på landslaget etter at  røk ut i åttendedelsfinalen i VM 2018 mot Russland.

## Meritter
;
;FC Barcelona
;Primera División (9): 2004/2005, 2005/2006, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018
;Copa del Rey (6): 2008/2009, 2011/2012, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/18
;Supercopa de España (7): 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013, 2016
;UEFA Champions League (4): 2005/2006, 2008/2009, 2010/2011, 2014/2015
;UEFA Super Cup (3): 2009, 2011, 2015
;FIFA Club World Cup (3): 2009, 2011, 2015
;
;Spania
;U-19 VM (1) 
;2002
;VM (1)
;2010
;EM (2)
;2008, 2012
;
;Personlig (utvalg)
;UEFA Årets spiller i Europa: 2012
;Turneringens lag i EM: 2008, 2012
;Turneringens beste spiller EM: 2012
;Turneringens lag i VM: 2010
;Ballon d'or: 2010 (2. plass), 2011 (4. plass), 2012 (3. plass)
;UEFA Årets lag i Europa: 2009, 2010, 2011, 2012, 2015, 2016
;Årets lag i Champions League: 2014/15, 2015/16
;Årets spiller i La Liga: 2009
;Årets midtbanespiller i La Liga: 2009, 2011, 2012, 2013, 2014

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
*
Fjord1 Buss Møre

**Fjord1 Buss Møre AS** var et norsk busselskap med hovedkontor i Volda. Selskapet bestod av bussdelene fra de to tidligere selskapene Mørebil og Sunnmøre-Romsdal Billag som ble slått sammen i 2005. I 2011 og 2012 solgte Fjord1 aksjene i selskapet til Nettbuss, og 1. januar 2013 ble selskapet innfusjonert i Nettbuss Midt-Norge.

## Virksomhet
Selskapet tok hånd om det meste av bussrutetrafikken på Sunnmøre og trafikken i deler av Romsdal som grenser mot Sunnmøre. Selskapet kjørte også flere ekspressbussruter innenfor NOR-WAY Bussekspress i tillegg til ekspressruter fra og gjennom ruteområdet til Oslo og Ålesund – Bergen via Volda og Nordfjordeid. I tillegg kjørte selskapet søndre del – Volda – Ålesund m/ retur – av TIMEkspressen linje 11 og Kristiansund – Molde – Ålesund – Volda, i samarbeid med Nettbuss Møre.

## Referanser
Samara

**Samara** (russisk: Сама́ра) er en by ved Volga i Russland. Den er hovedstad i regionen Samara oblast. Samara er en betydelig industriby med rike oljekilder i nærheten. Den kalles «det andre Baku». Fra Samara går en viktig oljeledning til Øst-Europa. En stor dam (Samara-reservoaret) nær byen, er en av verdens største kunstige sjøer. Byen har et universitet og høyskoler. 

Byen ble grunnlagt i 1586. Den ble erobret i 1670 av Stenka Rasin og vokste senere ut til å bli en stor handelsby. Byen hadde i tiden 1935–1991 navnet **Kujbysjev** (russisk: Куйбышев, etter Stalins medarbeider Valerian Kujbysjev). I 1941–1943 ble en rekke hovedstadsfunksjoner midlertidig flyttet fra Moskva til Kujbysjev på grunn av trusselen fra tyske tropper.

Bezymanskaja gasskraftverk i Samara eies og opereres av det russiske kraftselskapet *OGK-1*.

## Demografi
Befolkningsutvikling:
:

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Seefeld

**Seefeld in Tirol** er en kommune i Tirol i Østerrike. Det er et populært turiststed for fotturister om sommeren og skisport om vinteren. Seefeld ligger ca. 20&nbsp;km vest for Innsbruck og ca. 10&nbsp;km sør fra den tyske grensen. Landsbyen ligger 1180&nbsp;moh. Innbyggertallet i kommunen per 1. januar 2023 var 3596.

I 1963 var Seefeld vertsby for VM i skiskyting. De nordiske øvelsene under vinter-OL både i 1964 og 1976 ble avviklet i Seefeld. I 1985 ble ski-VM arrangert her, og byen var vertskap for ski-VM 2019.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
Wat Phra Kaew

**Wat Phra Kaew** (thai: วัดพระแก้ว; fullt navn: **Wat Phra Sri Rattana Satsadaram**, thai: วัดพระศรีรัตนศาสดาราม) er et buddhistisk tempel i Bangkok.

Det ligger ved Det store palasset i Phra Nakhon, den historiske bydelen i Bangkok. Tempelet har over 100 spir som er gyldne eller dekket med mosaikk og er betraktet som et av de mest betydningsfulle templene i Thailand. Det dateres til 1782, da Bangkok ble grunnlagt.

## Eksterne lenker
*
Ortopedi

**Ortopedi** (slik det ble kalt av Nicolas Andry i 1741) (fra gresk «orthos» = rak og «paidion» = barn) omhandlet i begynnelsen behandlingen av barn med skoliose (skjevhet i rygg). Det kalles også ortopedisk kirurgi og omhandler kirurgisk og ikke-kirurgisk behandling av frakturer (brudd) og andre skader på bevegelsesapparatet samt medfødte og arvelige deformiteter i bevegelsesapparatet. Subspesialiteter er blant annet traumatologi, sportsmedisin, barneortopedi, håndkirurgi, ryggkirurgi, leddprotesekirurgi, reumatologisk kirurgi og leddkirurgi.

## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av ortoped
Kirurg

En **kirurg** er innen medisin, en spesialist i generell kirurgi. Kirurgi er en bred kategori av invasiv medisinsk behandling som involverer skjæring i et legeme, som enten av et menneske eller et annet dyr, for en bestemt grunn av for eksempel fjerning av sykt vev, eller for å reparere en rift eller brudd. Kirurger kan være leger, tannleger eller veterinærer.

## Eksterne lenker
* Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av kirurg
Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk

**Den russiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk**, SFSR (russisk: Росси́йская Сове́тская Федерати́вная Социалисти́ческая Респу́блика, РСФСР) var den største av de femten republikkene i Sovjetunionen. Den var tidligere kjent som *den russiske sovjetrepublikken* og *den russiske sosialistiske føderative sovjetrepublikken*, og uoffisielt som *Sovjet-Russland*, var en uavhengig føderal sosialistisk stat fra 1917 til 1922. Deretter var den fra 1922 til 1991 den største og mest folkerike konstituerende republikken av Sovjetunionen (USSR), til det ble en suveren del av Sovjetunionen med prioritet av russiske lover framfor lovgivning på unionsnivå i 1990 og 1991, de to siste årene av USSRs eksistens. Da Sovjetunionen ble oppløst, ble sovjetrepublikken således til det nåværende Russland. Hovedstaden i republikken var Moskva, som også var hovedstad for Sovjetunionen.

Den russiske SFSR var sammensatt av seksten mindre konstituerende enheter av autonome republikker, fem autonome oblaster, ti autonome okruger, seks krais og førti oblaster. Russere utgjorde den største etniske gruppen. Hovedstaden i den russiske SFSR og Sovjetunionen som helhet var Moskva og de andre store bysentrene omfattet Leningrad (Petrograd til 1924, dagens St. Petersburg), Stalingrad (Volgograd etter 1961), Novosibirsk, Sverdlovsk (Jekaterinburg), Gorkij (Nizjnij Novgorod) og Kujbysjev (Samara). 

## Historie
Staten ble opprettet 7. november 1917. 10. juli 1918 ble den sovjetiske grunnloven godtatt. Republikken ble en del av Sovjetunionen i 1922, og ble formalisert i den sovjetiske grunnloven av 1924. Begrepet *Bolsjevik-Russland* blir ofte brukt om perioden 1917–1922. I offisielle russiske dokumenter fra denne tiden ble republikken kalt en *russisk republikk* (russisk: Российская республика) og en *sovjetisk republikk* (russisk: Советская республика). En annen offisiell betegnelse på området i denne perioden er *Sovjet-Russland*.

I 1936 ble Den kasakhiske sosialistiske sovjetrepublikk og Den kirgisiske sosialistiske sovjetrepublikk skilt ut, og et stort område ble overført til Den usbekiske sosialistiske sovjetrepublikk. I 1946 ble deler av tidligere tysk Øst-Preussen med Königsberg (Kaliningrad) lagt til. Nikita Khrusjtsjov overførte Krim fra Den russiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk til Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk i 1955.

Den russiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk var en del av Sovjetunionen fram til 12. desember 1991, 14 dager før Sovjetunionen opphørte å eksistere. Etter Sovjetunionens kollaps var Den russiske sosialistiske føderative sovjetrepublikk imot et sosialistisk system og gikk gjennom flere reformer. Republikken fikk navnet Den russiske føderasjon under president Boris Jeltsin.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* ''Russian Federation; The Whole Republic a Construction Site'' av D.S. Polyanski.
Oganesson

**Oganesson** er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med atomnummer 118 og kjemisk symbol **Og**. Grunnstoffet hadde fram til november 2016 det midlertidige navnet **ununoktium** (Uuo).

## Historie
Mot slutten av 1998 publiserte den polske fysikeren Robert Smolanczuk utregninger om fusjon av atomkjerner for fremstilling av transurane grunnstoff, deriblant oganesson. Hans kalkulasjoner indikerte at det kunne være mulig å fremstille oganesson ved å fusjonere bly og krypton. Disse utregningene ble brukt av forskere ved Lawrence Berkeley National Laboratory i USA, og de kunngjorde i 1999 at de hadde oppdaget grunnstoff 116 (livermorium) og 118 (oganesson) med følgende metode:
:\,^{86}_{36}\mathrm{Kr} + \,^{208}_{82}\mathrm{Pb} \, \to \,^{293}_{118}\mathrm{Og} + \,^{1}_{0}\mathrm{n} \;
Året etter trakk de tilbake sin påstand da andre forskere ikke var i stand til å repetere (og dermed bekrefte) funnet.
I juni 2002 innrømmet direktøren for laboratoriet at meldingen om oppdagelsen av de to grunnstoffene var basert på feilaktige data fabrikkert av hovedansvarlig for dataanalysene Viktor Ninov. Ninov hevdet på sin side at han ble usaklig oppsagt og benektet at tallmaterialet er «fikset».

16. oktober 2006 kunngjorde forskere fra Joint Institute for Nuclear Research i Dubna i Russland og Lawrence Livermore National Laboratory i California, USA at de i fellesskap indirekte hadde detektert tre atomkjerner av 294**Og** ved det russiske laboratoriet (ett i 2002 og ytterligere to i 2005). De var fremstilt ved kollisjoner av 249**Cf** (californium) og 48**Ca** (kalsium):
:\,^{249}_{98}\mathrm{Cf} + \,^{48}_{20}\mathrm{Ca} \, \to \,{}^{294}_{118}\mathrm{Og} + 3 \; ^1_0\mathrm{n} \;

Navnet ununoktium var et midlertidig navn gitt av IUPAC. Navnet er en kvasilatinisering av tallene en-en-åtte. Grunnstoffet er også blitt kalt eka-radon.

30. desember 2015 kunngjorde IUPAC at et forskersamarbeid som ble innledet i 2006 mellom Lawrence Livermore National Laboratory og Joint Institute for Nuclear Research i Dubna i Russland, hadde oppfylt kriteriene for oppdagelse av grunnstoff 118.

I juni 2016 kunngjorde IUPAC at de planla å navngi elementet *oganesson* (symbol: Og) etter den russiske kjernefysikeren Jurij Oganesian, og navnet ble offisielt den 28. november 2016.

## Egenskaper
Pr. 2018 er kun én isotop av oganesson kjent; (294**Og**). Den &alpha;-nedbrytes til 289'''Lv''' med en halveringstid på 0,89 millisekund. Undersøkelse av stoffet er derfor ekstremt vanskelig, og man vet lite sikkert om de fysiske og kjemiske egenskapene. Oganesson tilhører edelgassene, og det antas derfor å ha kjemiske egenskaper lik de til radon.

CAS-nummer: 54144-19-3

## Forekomst
Oganesson forekommer ikke naturlig. Noen få atomer har vært fremstilt i laboratorier. 

## Anvendelse
Oganesson har ingen anvendelse enda, bortsett fra i forskningssammenheng.

## Referanser


## Kilder
* Jefferson Lab - It's Elemental: The Element Oganesson Besøkt 2. november 2018
MF «Tysfjord»

**MF «Tysfjord»** er en bilferge som ble bygd ved Myklebust Mekaniske Verksted i Møre og Romsdal i 1993 for rederiet OVDS. Ferga ble satt inn som hovedferge på riksvei 85-sambandet Bognes–Lødingen i Nordland som erstatning for MF «Stetind».

Skipet er en pendelferge med en kapasitet på 104 personbilenheter, fordelt på hoved- og hengedekket, og hun har et helt overbygt bildekk. Ved overlevering var «Tysfjord», sammen med søsterskipet «Hamarøy», blant de tre største fergene i drift i Nord-Norge. Hun har sitt navn etter Tysfjord kommune i Nordland.

Ferga eies nå av Torghatten Nord AS.

## Rederihistorikk
*1993–2006: Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab ASA
*2006 - januar 2009: Hurtigruten Group ASA, senere Hurtigruten ASA
*Februar 2009 - : Torghatten Nord AS

## Sambandshistorikk
*1993–2013: Bognes–Lødingen (Rv85)
*2013 - > : Stangnes-Sørrollnes (Fylkesvei 848)
* 2014 -   :  Reserveferge for FosenNamsos Sjø AS, avd. Hordaland.
* 2015-    :  Melbu - Fiskebøl

## Kilder
*Hjemmesiden til Torghatten Nord
*Fjordfähren in Norwegen - Tysfjord 
*Lukket eller åpen bilferge, et selvlaget begrep? 

## Noter


## Eksterne lenker
* 
*
Tenness

**Tenness** er et grunnstoff med atomnummer 117 og kjemisk symbol **Ts**. Grunnstoffet hadde fram til november 2016 det midlertidige navnet **ununseptium** (Uus).

## Historie
Tenness ble oppdaget i januar 2010 Joint Institute for Nuclear Research i Dubna, Russland gjorde forsøk med metodene
:\,^{48}_{20}\mathrm{Ca} + \,^{249}_{97}\mathrm{Bk} \to \,^{297}_{117}\mathrm{Ts} ^{*} \to \,^{294,293}\mathrm{Ts}

:\,^{50}_{22}\mathrm{Ti} + \,^{243}_{95}\mathrm{Am} \to \,^{293}_{115}\mathrm{Ts} ^{*} \to \,^{290,289}\mathrm{Ts}

30. desember 2015 kunngjorde IUPAC at et forskersamarbeid som ble innledet i 2010 mellom USA-laboratoriene Lawrence Livermore National Laboratory og Oak Ridge, samt Joint Institute for Nuclear Research i Dubna i Russland, hadde oppfylt kriteriene for oppdagelse av grunnstoff 115 og 117. Oppdagerne vil få anledning til å foreslå nytt navn og kjemisk symbol.

Før tenness ble navngitt, fikk grunnstoffet det midlertidige navnet «ununseptium» av IUPAC, en kvasi-latinisering av tallene en-en-syv. Tenness ble også kalt eka-astat. I juni 2016 kunngjorde IUPAC at de planla å navngi elementet *tennessine* på engelsk (tenness på norsk) med symbolet *Ts* etter den regionen Tennessee, og navnet ble offisielt den 28. november 2016.

## Egenskaper
Det vites ingenting sikkert om egenskapene til tenness, men noen gjetninger basert på dets plass i periodesystemet antyder at det kan være et radioaktivt fast stoff med en mørk metallisk farge.

### Isotoper
Det er antatt at tenness ikke har noen stabile isotoper. Teoretiske modeller av 2 isotoper, 291**Ts** og 292**Ts** er konstruert, og antyder halveringstider på henholdsvis 10 ms og 50 ms.

CAS-nummer: 87658-56-8

## Referanser
I Am Nation News

***Mark-Age Inform Nations*** (MAIN) var et amerikansk tidsskift (), utgitt av den kristne, mystiske organisasjonen Mark-Age i årene 1973–1997. Våren 1998 skiftet tidsskriftet navn til *I Am Nation News* ().
Hero

**Hero** kan bety:
**Hero*, det engelske ordet for helt, avledet fra gresk ἥρως.
*Hero (film, 1997), en kinesisk film fra 1997.
*Hero (film, 2002), en kinesisk film fra 2002.
*HMS Hero, navnet på seks skip i den britiske marinen.
*Hero (hest), Det tjueførste «Fantomets» hest i tegneserien *Fantomet*.
*Hero Norge, en norsk asylmottakoperatør.
*Hero (Mariah Carey) – sang innspilt av Mariah Carey fra 1993.
*Hero (Enrique Iglesias) – sang innspilt av Enrique Iglesias fra 2001.
*Hero (sang med Charlotte Perrelli) – sang med Charlotte Perrelli fra 2008.
*Hero Helseøkonomisk forskningsprogram ved Universitetet i Oslo. Forskningsprogram ved Universitetet i Oslo.
*Idrettsklubben Hero, norsk sykkelklubb fra Oslo.

## Se også
* Heroes – pekerside
* Hero (sang) – pekerside over sanger med tittel «Hero»
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport

**Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport** inneholder idrettsutøvere med minst 40 individuelle seire i enkeltrenn i verdenscuprenn innen skiidrett samt utøvere med minst fire sammenlagtseiere i verdenscupen. 

## Seire i enkeltrenn
Listen over tidenes mestvinnende i verdenscupen i skiidrett er basert på resultater fra enkeltrenn. Oversikten reflekterer til en viss grad at flere grener innen skisport er marginale konkurranseidretter med få deltakere, og at de derfor domineres av en mindre gruppe deltakere som kan ha svært mange individuelle seire. Verken telemarkskjøring, gresski eller speedskiing har vært OL-grener.

I skiskyting inngikk OL til og med 2010 og i VM til og med 2021 i verdenscupen, og i langrenn inngikk OL- og VM- rennene i verdenscupen til og med OL 1994 og VM 1999. I alpint, skihopping og kombinert har ikke mesterskapsrenn inngått i verdenscupen. Ingemar Stenmark har fem gullmedaljer i mesterskap i tillegg til sine 86 verdenscupseire.

I langrenn ble etappeseire i Tour de Ski og andre «tour»-konkurranser ikke regnet som verdenscupseire, før dette i 2015 ble endret med tilbakevirkende kraft.

**Oppdatert per 2. mars 2026 med unntak av Klæbo som er oppdatert per 22. mars 2026.*
 Aktive utøvere

## Sammenlagtseire
Listen over tidenes mestvinnende i verdenscupen i skiidrett er basert på sammenlagtseire, kronologisk etter det året de oppnådde dette antall seire. Oversikten reflekterer til en viss grad flere grener innen skisport er marginale konkurranseidretter med få deltakere, og at de derfor domineres av en mindre gruppe deltakere som kan ha svært mange seire. Verken telemarkskjøring, gresski eller speedskiing har vært OL-grener.
**Oppdatert per 2023/24-sesongen*

## Se også
*Liste over vinnere av verdenscuprenn i alpint for kvinner
*Liste over vinnere av verdenscuprenn i alpint for menn

## Referanser
Teatr Wielki i Warszawa

**Teatr Wielki** («Det store teater») er en teaterbygning i Warszawa, og sies å være verdens største teater. Den ligger mellom Teaterplassen og Piłsudski-plassen, og huser Nasjonaloperaen (*Opera Narodowa*) og Nasjonalteateret (*Teatr Narodowy*) i Polen. 

## Historie

Teatr Wielki ble oppført i årene 1825&ndash;1833 etter tegninger av den italienske arkitekten Antonio Corazzi, og ble sete for Warszawas opprinnelige opera-, ballett- og dramaensemble. Den ble inaugurert 24. februar 1833 med en oppsetning av Rossinis *Il barbiere di Siviglia*. Den spilte en viktig politisk og kulturell rolle i det delte Polen (1795&ndash;1918), og her ble verker av polske komponister og koreografer uroppført, blant annet Moniuszkos mesterverk *Halka* og *[[Straszny Dwór]]*. Ved siden av polske verker ble også de viktigste posisjoner innen verdensrepertoaret for opera og ballett fremført her. Teateret var således skueplass for epokens fremste polske og utenlandske operasangere og ballettdansere.

Under 2. verdenskrig ble bygningen bombet til ruiner av tyskerne, og det eneste som stod igjen var bygningens neoklassisistiske fasade. Det oppbrente teateret ble brukt av de tyske nazistene til å henrette byens sivilbefolkning under Warszawa-oppstanden i 1944.

Etter krigen ble Teatr Wielki gjenoppbygd og betraktelig forstørret. Den ble tatt i bruk i 1965, som en av de fremste og best utrustede teaterbygninger i Europa. Den består av en hovedscene (Moniuszko-salen) og en kammersal (Młynarski-salen), dessuten huser den også et teatermuseum. Hovedscenens areal er om lag 2000 kvadratmeter, og er verdens største operascene (innendørs). En kjent beskrivelse av dens størrelse er at man kunne fått plass til hele La Scala på den.

## Eksterne lenker
*
Aud Djupauga

**Aud Djupauga** (norrønt *Auðr in djúpúðga*) var ei datter av den svenske kongen Ivar Vidfamne, og mor til Harald Hildetann og nevnes i de islandske tekstene Sögubrot, *[[Hvordan Norge ble bebodd]]* og kvadet *[[Hyndluljóð]]*. Aud levde en gang i løpet av 600- og 700-tallet. Tilnavnet antyder at hun var klok. Hun må dog ikke forveksles med den senere Aud den djuptenkte som var gift med Olav Kvite, konge av Dublin på 800-tallet.

Aud ble giftet bort til Rørik av Lejre (*Hrærekr slöngvanbaugi*), småkonge av Sjælland, og fikk sønnen Harald Hildetann med ham, men ville selv heller være sammen med dennes bror Helge den kvasse. Ivar Vidfamne løste problemet ved å fortelle Rørek at Aud var utro med broren Helge. Dette knepet var suksessfullt og Rørek drepte broren sin under en rytterturnering, noe som gjorde det enklere for Ivar å angripe Rørek og drepe ham. Ivar underla seg dermed Sjælland i tillegg til Sveariket.

Aud Djupauga flyktet til Gardariket med sønnen Harald Hildetann og giftet seg med kong Radbart av Gardariket som hun senere fikk sønnen Randver med. Ivar ble oppbrakt over at hans datter hadde giftet seg uten hans tillatelse, og selv om han var gammel dro han til Gardariket med en stor hær. En natt da de hadde ankret opp i Finskebukten fikk han en merkelig drøm og han spurte sin fosterfar Hord (Hörð) om drømmen. Ivar og hans fosterfar sto på en høy klippe mens kongen fortalte. Hord mente at drømmen forutså Ivars død og slutten på hans onde handlinger. Rasende over denne drømmetydningen kastet Ivar seg utenfor klippen og ned i sjøen. Deretter gjorde Hord det samme, og begge druknet.

Ettersom både den danske som den svenske tronen var ledig dro Auds sønn Harald fra Gardariket og til Skåne for å kreve sin rett og med støtte fra sin stefar Radbart.

## Litteratur
* Henrikson, Alf: *Stora mytologiska uppslagsboken*. Stockholm : Forum, 1998, ISBN 91-37-11346-1
John Lindgren

**John Halvar Theofron Lindgren** (født 8. november 1899 i Hedlunda i Lycksele, død 30. januar 1990) var en svensk langrennsløper som var aktiv på 1920-tallet. Han representerte IFK Umeå i perioden 1919-25, og Lycksele IF fra 1926.

Lindgren deltok i alle SM fra 1920 til 1937.

Han vant to gull i VM i løpet av sin internasjonale karriere. Begge medaljene ble vunnet under Ski-VM 1927 i Cortina d'Ampezzo i Italia der han vant begge individuelle distansene 18 og 50&nbsp;km.

Blant hans øvrige meritter kan nevnes at han i 1924 vant Vasaloppet. Han har flere gode plasseringer i Vasaloppet; 2.-plass i 1925, 3.-plass i 1926 og 6.-plass i 1923.

## Internasjonale meritter
* Ski-VM 1927 i Cortina d'Ampezzo – gull (18&nbsp;km)
* Ski-VM 1927 i Cortina d'Ampezzo – gull (50&nbsp;km)
* Vinter-OL 1932 – 8.-plass på 50&nbsp;km
* Holmenkollrennene 1927 – 6.-plass på 50&nbsp;km
* Ski-VM 1930 – 7.-plass på 18&nbsp;km og 50&nbsp;km

## SM-medaljer i langrenn
* 1923 – Gull på 30&nbsp;km og gull for lag 30&nbsp;km
* 1924 – Sølv på 30&nbsp;km
* 1925 – Gull for lag 50&nbsp;km
* 1926 – Bronse på 30&nbsp;km
* 1928
** Gull på 50&nbsp;km
** Sølv på 30&nbsp;km
** Gull for lag både på 30&nbsp;km og 50&nbsp;km
* 1929 
** Gull for lag 30&nbsp;km
** Sølv på 30&nbsp;km
* 1930 – Gull på 50&nbsp;km og sølv på 30&nbsp;km
* 1931 – Gull for lag på 50&nbsp;km
* 1933 – Gull på 50&nbsp;km
* 1936 
** Gull for lag på 50&nbsp;km
** Gull på 50&nbsp;km i oldboysklassen

Lindgren deltok i hvert eneste SM i perioden 1920-37.

I orientering har han også mange gode resultater. De beste merittene er sølv i Budkavlen i 1924 og 1925 og 4.-plass i 1923 og 1926.

## Referanser


## Eksterne lenker
*
ROT13

**ROT13** betyr «rotate by 13 places», og er en variant av Cæsar-chifferet, hvor man her bytter bokstaven med den som er 13 plasser frem, A-N til M-Z, og så snus frekvensen og N-A osv helt til Z-M. Chifferet er veldig usikkert, og blir derfor ikke brukt til noe viktig, men den blir ofte benyttet i forum og andre plasser rundt på internett, mest for moro skyld. Usikkerheten i ROT13 gjør at den ofte blir brukt som et eksempel på usikre chiffere. 
I de fleste UNIX-systemer er det en funksjon for å kryptere og dekryptere med ROT13-chifferet bygget inn i Terminal. Funksjonen får du frem ved å skrive:

## Eksterne lenker
* Online ROT-omformer For ROT5, ROT13, ROT18 og ROT47 (JavaScript, GPL)
Jólasveinn

***Jólasveinn*** («julesvein»), flertall ***jólasveinar***, er skremselsvetter i islandsk folketro og i nær slekt med troll og jotner. Ifølge tradisjonen finnes det i alt tretten *jólasveinar*, «julesveiner», med navn som *Stekkjastaur, Giljagaur, Stúfur, Þvörusleikir, Pottaskefill, Askasleikir, Hurðaskellir, Skyrgámur, Bjúgnakrækir, Gluggagægir, Gáttaþefur, Ketkrókur* og *Kertasníkir*. Ordet *jólasveinn* brukes først i islandske skrifter fra 1600-tallet

De er sønner av den fryktede trollkonen Gryla og Leppaludi. Gryla omtales i norrøn litteratur allerede på 1100-tallet. De har en svart, menneskeetende katt som kalles for *jólaköttur* («julekatt»), men denne nevnes ikke før på slutten av 1800-tallet. 

Gryla var en ufyselig skikkelse som truet med å stappe slemme barn i sekken sin og la «julekatten» ete dem. Således skal de islandske julesveinene ikke forveksles med den norske julenisse eller folketroens gardvord.

I senere tid har den islandske julesveinen, i likhet med den norske julenissen, mer eller mindre smeltet sammen med den vennlige julenissen. har den moderne *jólasveinn* hvitt skjegg, deler ut gaver og kler seg i rødt. Dette er noe de islandske *jólasveinar* ikke gjorde før i tiden.

13 dager før jul begynner de å komme – én hver dag med noe godt i skoen, som skal stå klar i vinduskarmen over natta. Hvis barna har vært slemme, får de en gammel potet i skoen.

## Referanser


## Eksterne lenker
* ''Vísindavefurinn: Hvað getið þið sagt mér um jólasveina?
* ''Vísindavefurinn: Í skandínavískri þjóðtrú koma fyrir verur sem kallast nisse eða tomte. Eru til samsvarandi verur í íslenskri þjóðtrú?
* ''Nöfn jólasveina eftir Árna Björnsson'' - navn på de islandske julenissene
Michael Badnarik

**Michael Badnarik** (født 1. august 1954 i Hammond i Indiana, død 11. august 2022) var en amerikansk politiker. Han var leder av United States Libertarian Party. Han stilte opp i det amerikanske presidentvalget i 2004 og fikk 0,3 prosent av stemmene. Hans ideologi var at man skal mer frihet, blant annet gjennom å fjerne det amerikanske to-parti-systemet.

Hans politiske filosofi vektla individuell frihet, personlig ansvar og streng overholdelse av den amerikanske grunnloven. Badnarik var medlem av den politiske bevegelsen Free State Project (FSP).

I februar 2003 kunngjorde Badnarik hans kandidatur til det amerikanske presidentvalget som medlem av United States Libertarian Party. Han tilbrakte de følgende 18 månedene med å reise rundt i landet, og holdt kurs om USAs grunnlov til forskjellige organisasjoner. Badnarik fikk 0,3 prosent av stemmene i det amerikanske presidentvalget i 2004. Han ble allerede på et tidlig tidspunkt sett på som lite sannsynlig til å vinne presidentvalget. Ikke alle libertarianere var fornøyd med Badnarik som mulig president. I august 2005 kunngjorde Badnarik at han stilte til Representantenes hus ved valget i 2006. Han samlet nesten 450 000 dollar under denne kampanjen. I oktober 2008 begynte Badnarik som vert for et radio-program som ble sendt på Genesis Communications Network. Hans siste radioprogram ble sendt den 20. mars 2009. I november 2009 ble Badnarik valgt som en av tre delegater fra delstaten Texas som skulle delta under Continental Congress i 2009 som ble sponset av We, The People Foundation.

Badnarik skrev en bok, *Good To Be King*, (ISBN 1-59411-096-4) som blant annet omhandler konstitusjonell rett, boken ble utgitt i innbundet form i oktober 2004. I boken Good to Be King antyder Badnarik at det er unødvendig å ha førerkort for å kjøre bil, samt at skattemyndighetene ikke har noen konstitusjonell myndighet til å samle inn skatter og avgifter. Han led av et hjerteinfarkt om morgenen 21. desember 2009, mens han var i Viroqua, Wisconsin. Hjerte-lunge redning ble prøvd for å gjenopplive ham tre ganger uten å lykkes. På fjerde forsøk begynte hjertet hans å slå igjen. Han ble fraktet med helikopter til Gunderson Lutheran Hospital CCU i LaCrosse, Wisconsin. Søndag ettermiddag, 10. januar 2010, sendte Badnarik en melding til venner og støttespillere om at hans helse raskt ble bedre og at han snart kunne han utskrives fra sykehuset.

## Referanser