Saigō Takamori

**Saigō Takamori** (japansk: 西郷隆盛; 1827–1877) var en av de mest innflytelsesrike samuraiene i Japans historie. Han levde i slutten av Tokugawaperioden og begynnelsen på Meijiperioden, og har blitt kalt *den siste sanne samurai*. 
## Liv og virke
### Bakgrunn
Saigō Takamori var opprinnelig en lavtstående samurai fra domene Satsuma.  Hans yngre bror var Saigō Tsugumichi. Som sønn av den lavtstående samuraien Saigō Kichibē, gikk Takamori etter å ha mottatt militær og religiøs trening i tjeneste for Shimazu Nariakira, den lokale daimyoen i Satsuma-provinsen.

### Hærfører
Som leder av den keiserlige hæren i Boshin-krigen, der han kommanderte over 50 000 samuraier, var Saigō en av nøkkelpersonene under Meiji-restaurasjonen. Til tross for sin beskjedne opprinnelse ble han rådgiver (参議, sangi) og general (også kjent som gensui) i den nye staten.

Han  kommanderte over 50.000 samuraier som de keiserlige styrkene i Boshinkrigen, som han også i en viss grad startet selv. Senere ble han viktig under selve Meijirestaurasjonen, men var i begynnelsen imot moderniseringen av landet. 

Han argumenterte for en japansk invasjon av Korea i 1873, siden koreanerne ikke ville akseptere keiser Meiji som Japans hersker, og da han ikke fikk viljen sin trakk han seg tilbake fra politikken og returnerte til hjembyen Kagoshima. 

### Opprører
Til slutt startet han Satsumaopprøret i 1877 mot regjeringen, som hadde alvorlig begrenset samuraienes rettigheter, og blant annet fratatt dem retten til å bære sverd. Selv om det keiserlige palass hadde opprettet en ny hær utstyrt med moderne våpen, klarte samuraiene å kjempe mot den keiserlige hær i flere måneder med sine tradisjonelle våpen. Dette samuraiopprøret ble det siste og det største opprøret mot den nye regjering. 

Etter tidlig suksess ble opprøret knust i det nesten symbolske siste slaget, slaget ved Shiroyama. Under dette slaget, den 24. september 1877. ble Saigō alvorlig såret i hoften, så han ba en kamerat om å halshugge ham for å forhindre at han ble tatt til fange og dermed ble vanæret. Selv om legender og kunstverk viser Saigō seremonielt utførende *[[seppuku]]* på seg selv, motsies dette av obduksjoner og samtidige beretninger.

## Ettermæle
Ifølge noen legender døde Saigō ikke, og det ble hevdet at han ville komme tilbake fra India, Kina eller Russland for å kjempe mot urettferdigheten. Siden regjeringen ikke klarte å kue folkets hengivenhet til samuraiverdiene, tilgav de ham posthumt den 22. februar 1889. Til tross for Saigōs opprør mot sentralregjeringen, ble han en populær folkefigur, og i 1898 ble en statue av ham reist i Ueno-parken i Tokyo.

Saigō Takamori er modell for Moritsugu Katsumoto i den amerikanske filmen *[[Den siste samurai]]* (2003).
## Litteratur
* Hagiwara, Kōichi (2004), 図説 西郷隆盛と大久保利通 ["Vita illustrata di Saigō Takamori e Okubo Toshimichi"], Kawade Shobō Shinsya, ISBN 4-309-76041-4.
* Jansen, Marius B (2002), *The Making of Modern Japan*, Harvard University Press, ISBN 0-674-00991-6.
* Ravina, Mark (2004), *The Last Samurai: The Life and Battles of Saigō Takamori*, Wiley, ISBN 0-471-08970-2.
* *Enciclopedia dei personaggi storici*, Storia Illustrata, Arnoldo Mondadori Editore, 1970, pag. 708