Gandhavyuasutraen

**Gaņdhavyūasūtraen** eller **sūtraen om å endre virkelighetens verden** er en mahāyānabuddhistisk sūtra av indisk opprinnelse, som omhandler en pilegrimsferd. Teksten utgjør det 39. kapittel av Avataṃsakasūtraen, og ¼ av hele denne teksten. Den beskriver «Sudhanas søken etter den ultimate sannheten» i form av en pilegrimsferd som disippel, mens han møter ulike lærdommer og bodhisattvaer og til slutt kommer frem til palasset til Buddha Vairocana.

## Tittelen
### Etymologien til ''Gaṇḍa­vyūha''
Sūtraens kinesiske tittel er forskjellig fra tittelen på tibetansk, og teksten hadde også andre navn i tidligere århundrer. I det 9. århundre e.Kr. ble den kjent som *Gaṇḍa­vyūha*. Det finnes to versjoner av den tibetanske tittelen. I kolofonen i Kangyur er tittelen gitt som *sdong pos rgyan* (སྡོང་པོས་རྒྱན). I den tibetanske teksten brukes ordet *rgyan* («utsmykning») som oversettelse av *vyūha*, i stedet for *bkod pa* (བཀོད་པ) som betyr «matrise». I tibetansk litteratur er tittelen likevel gjengitt som *sdong po bkod pa* (སྡོང་པོ་བཀོད་པ).

Det sammensatte sanskritordet indikerer ingen grammatisk forbindelse mellom *gaṇḍa* og *vyūha*. Den tibetanske tittelen *sdong pos rgyan* tilsier at *gaṇḍa* er instrumentalis, mens tittelen *sdong po bkod pa* mangler kasus. Verken sanskrit eller tibetansk spesifiserer om *gaṇḍa* er singularis eller pluralis. Tittelen mangler forbindelse med tekstens innhold, så fremst ikke de suksessive leddene i en bambusstamme er en analogi til de suksessive episodene i Sudhana’s reise.

I buddhistisk hybrid sanskrit kan *gaṇḍa* bety både «stamme»/«stilk» og «deler»/«seksjoner». På pāḷi betyr *gaṇṭha* en seksjon mellom leddene i en stamme. Det kan også bety hevelse, en byll eller en utvekst. Ettersom sūtraen består av en serie med episoder hvor Sudhana møter lærere suksessivt, kan meningen tolkes som «en matrise av deler» eller «en serie med episoder». Den eneste bruken av ordet *gaṇḍa* i sūtraen, er innenfor et sammensatt ord i vers 112 av Maitreyakapittelet (*pañca­gaṇḍa­gati­cakra­mohitam*). *Pañcagaṇḍika* er buddhistisk hybrid sanskrit og betyr «de fem klasser av eksistens». Det kan oversettes som «uvitenheten om hjulet av de fem klasser av eksistens» (helveter, pretaer, dyr, mennesker og devaer). Tibetanerne oversetter *gaṇḍa* som «utvekst» eller «blemme» (ཤུ་བ, *shu ba*), slik at den tibetanske oversettelsen blir *shu ba’i lam rgyud lnga yi ’khor lor rmongs* (ཤུ་བའི་ལམ་རྒྱུད་ལྔ་ཡི་འཁོར་ལོར་རྨོངས) eller «uvitenheten om hjulene av utvekster fra de fem eksistenser». Dette er neppe den opprinnelige meningen.

Douglas Osto påpeker at *gaṇḍa* brukes som første element i sammensatte sanskritord, i betydningen «stor» eller «høyeste». Han oversetter derfor *gaṇḍa­vyūha* med «den høyeste matrise».

Den engelske tittelen *Stem Array* (stammens matrise), følger den tibetanske tittelen og bevarer dens tvetydighet, mens den mindre kjente tittelen i kolofonen er oversatt med «en utsmykning av stammer».

### Etymologien til ''āvataṃsaka''

Tittelen på avataṃsakasūtraen har også blitt tolket forskjellig. *Avataṃsaka* er en utdypelse av *avataṃsa*. På klassisk sanskrit betyr *avataṃsa* en krans eller en sirkulær ornamentikk. *Karṇāvataṃsa* (øre-*avataṃsa*) betyr «ørering», og en av de tibetanske oversettelsene av *buddhāvataṃsaka* er «Buddha's ørering» (སྙན་གྱི་གོང་རྒྱན. *snyan gyi gong rgyan*). En *kusumāvataṃsa* (blomster-*avataṃsa*) er en blomsterkrans som bæres av en person. En annen tibetansk oversettelse av *buddhāvataṃsaka* er «Buddhas blomsterkrans». Da brukes et arkaisk ord for blomsterkrans som kan staves *rmad ga chad* (རྨད་ག་ཆད), *rma ga chad* (རྨ་ག་ཆད) eller *rmag chad* (རྨག་ཆད). Thomas Cleary har oversatt det kinesiske ordet *Huāyán* (華嚴) med blomsterdekorasjon.

I buddhistisk hybrid sanskrit betyr *avataṃsaka* «et stort antall», «en mangfoldighet» eller «en samling». Derfor har vi den tibetanske tittelen «en mangfoldighet av Buddhaer» (སངས་རྒྱས་ཕལ་པོ་ཆེ, *sangs rgyas phal po che*). *Phal po che* (ཕལ་པོ་ཆེ) brukes andre steder i Kangyur for å oversette sanskritord som betyr «mangfoldighet», slik som *nicaya*; jmf «en stor forsamling av vesener» (སྐྱེ་བོ་ཕལ་པོ་ཆེ, *skye bo phal po che*) som er en oversettelse av *mahat janakāya*. Urga- og Dergé Kangyur har tittelen «blomsterkrans» (*rma ga chad*) i slutten av hvert kapittel. Dette kan indikere at det var en tidligere oversettelse av tittelen, som ble etterlatt uforandret i teksten. Ordboken *[[mahāvyutpatti]]*, fra slutten av det åttende til tidlig i det niende århundre, bruker likevel *phal po che* som en oversettelse av *avataṃsaka*, og verken *rma ga chad* eller noen andre varanter brukes der. Denne motsigelsen mellom kapitlenes kolofoner og hovedtittelen er fraværende i Lhasa-, Stokpalassets-, Narthang- og Shelkar Kangyur.  

Uansett mening omtaler *buddhāvataṃsakasūtraen* et mangfold av Buddhaer, hvor alle de mangfoldige former for Buddha Śākyamuni er emanasjoner av Buddha Vairocana.

Buddha Śākyamuni omtales som en av utallige manifestasjoner av Vairocana. Han omtales endog som selve Vairocana. Śākyamuni omtales som samtidig til stede i ulike verdener: Under Bodhi-treet (kapitlene 1–11), i det universelle lyspalasset (kapitlene 12–17), i *Trāyastriṃśa*-paradiset til Indra, som er forsamlingen på Sumeru (kapitlene 18–23), i himlene Suyāma (kapitlene 24–27) og Tuṣita (kapitlene 28–30) som er over Sumeru, og i det høyeste paradis av ønskenes verden — Para­nirmita­vaśa­vartin (kapittel 31). Deretter stiger han ned igjen til fra himlene (kapitlene 32–43), ned til det universelle lyspalasset (kapittel 44) og i *Gaṇḍa­vyūha* er han tilbake igjen (kapittel 45). Śākyamuni avbildes som tilstede i vår verden og i utallige andre verdensplan. Vairocana ba om å manifesteres på denne måten og å ha store forsamlinger som han kunne undervise, og disse Buddhaer er resultatet av hans bønn. Sūtraen forteller at Vairocana er kilden til alle andre Buddhaer overalt, og til alle bodhisattvaer som disse buddhaer underviser.

*Brahma­jāla­sūtra* (som ikke ble oversatt til tibetansk) introduserer Vairocana som kilden til 10 milliarder Śākyamuni'er som eksisterer samtidig i ulike verdener. Vairocana ble senere  sentral i tantriske tradisjoner som Shingon i Japan, som baserer seg spesielt på *Mahā­vairocanābhisambodhi Tantra* som også finnes på tibetansk (རྣམ་པར་སྣང་མཛད་མངོན་པར་རྫོགས་པར་བྱང་ཆུབ་པའི་རྒྱུད།, *rnam par snang mdzad mngon par rdzogs par byang chub pa'i rgyud/*) med katalognummer Toh 494. Selv i høyere tantraer er Vairocana sentral blant de fem dhyānibuddhaer.

## Innhold
### En sørindisk pilegrimsferd
Fortellingen i *Gaṇḍa­vyūha* finner stort sett sted i Sør-India, fjernt fra Buddhas fødested. Den følger reisen til den unge Sudhana fra lærer til lærer eller *[[kalyāṇa-mittatā|kalyāṇamitra]]* («god venn»), som innledes med hans møte med Mañjuśrī da denne bodhisattvaen kom til Sør-India. Sudhana’s lærere inkluderer Buddhas kone og mor, et barn, ikke-buddhister, to kurtisaner (en dronning og en prinsesse), kjøpmenn, og så videre, deriblant 20 kvinner, hvorav en er en opplyst prostituert ved navn *Vasumitrā*. Lærerne er både mennesker og guder, deriblant åtte nattlige gudinner omkring Bodhi-treet og skogsgudinnene fra Lumbinī, Buddhas fødested. Mannlige helgener inkluderer en slave, en lege og en sjøkaptein. Disse lærerne omtales ofte som elever av tallrike Buddhaer. Bhikṣu *Sāgara­megha* beskriver for eksempel hvordan han mottok en undervisning fra en Buddha som kom opp av havet, en undervisning som ville kreve mer enn en kalpa å utrede. *Kalyāṇamitras* beskrives med innsikter og mirakuløse evner som tester grensene for ens forestillingsevne.

Buddha Śākyamuni snakker aldri i *buddhāvataṃsakasūtraen*. All undervisning blir gitt av andre. I de første 44 kapitlene skjer dette i Buddhas nærvær. Men i *Gaṇḍa­vyūha* skjer det meste langt fra hans oppholdssted, hvor andre Buddhaer er kilden til den kunnskap som de ulike *kalyāṇamitras* besitter.

### Tilbake fra reisen til himlene
De tidligere 44 kapitlene finner sted to uker etter Buddha's opplysning, både mens han sitter under Bodhi-treet, og mens han reiser opp til ulike himler. *Gaṇḍa­vyūha* på sin side begynner med Buddhas stille meditasjon i Jetavanaklosteret i Śrāvastī, hvor han tilbragte de fleste av sine sommer-retreater. Menneskelige elever samles rundt ham sammen med et mangfold av bodhisattvaer som hans menneskelige elever ikke er avanserte nok til å oppfatte. Mens han sitter stille i meditasjon, gir Samantabhadra hans undervisning til forsamlingen.

### Hinsides konvensjonell tid
Mañjuśrī forlater forsamlingen og drar til Sør-India. Der møter han Sudhana, og fortellingen om Sudhana følger resten av *Gaṇḍa­vyūha*. Selv om handlingen er satt etter Buddhas opplysning, er Buddha igjen nærværende under Bodhi-treet i senere kapitler om nattens gudinner. I kapittelet hvor Sudhana møter Maitreya, beskrives han som boende på jorden og har ennå ikke blitt gjenfødt i Tuṣita, selv om han i kapittelet om *[[Dronning Māyā av Sakya|Māyādevī]]* beskrives som boende i Tuṣita. *Māyādevī*, Buddhas mor, viser seg for Sudhana i Kapilavastu, Buddhas hjemby, selv om hun døde like etter Buddhas fødsel og ble gjenfødt som en mannlig guddom i Trāyastriṃśa-himmelen.

### Møtet med Maitreyas tårn

Den tredje siste mesteren som Sudhana møter på sin pilegrimsferd er Maitreya. Det er her hvor Sudhana støter på Maitreya's tårn, som — sammen med Indras nett – er en høyst oppsiktsvekkende metafor for uendeligheten. Dette møtet finnes gjengitt i oversettelsen til Thomas Cleary (1949–2021) fra kinesisk: 

Og videre:

Dette er dette holistiske verdensbilde som er en gjennomgangstone i hele *avataṃsakasūtraen*: Alle ting inneholder hverandre, gjennomtrenger hverandre og er innbyrdes avhengig av hverandre. Intet element har en adskilt eller uavhengig eksistens utenfor helheten. Og hvert element inneholder en kopi av helheten. Det er en anskueliggjørelse av begrepet om «betinget samtidig-tilblivelse» (*[[pratītyasamutpāda]]*) som har antatt mange former i buddhismen. De mange fenomener vi erfarer i oss selv og i universet beskrives som de ulike blomstene i en enorm «blomsterkrans». I første kapittel av *avataṃsakasūtraen* heter det:

Hvert element reflekterer alle de andre, liksom et nettverk av perler. Alle ting gjennomtrenger hverandre, inneholder hverandre, og speiler hverandre:

### Gjensynet med Mañjuśrī
Den nest siste mesteren som Sudhana møter er Mañjuśrī, bodhisattvaen av stor visdom. En av de største møtene under pilegrimsferden er derfor et nytt besøk av der hvor det startet. *Gaṇḍavyūha* antyder at med en subtil endring av perspektivet, kan vi komme til å oppdage at opplysningen som pilegrimen så inderlig søkte, ikke bare hadde vært med ham på hvert trinn av reisen, men endog før den begynte. Med andre ord at opplysningen ikke er noe som skal bli «oppnådd», men en tilstand som pilegrimen aldri har forlatt.

### Møtet med Samanthabhadra
Sūtraen beskriver både indre kvaliteter og ytre manifestasjoner av mirakuløse evner som har blitt opnådd av de ulike *kalyāṇamitras* som Sudhana møter.

Den siste mesteren som Sudhana møter, er Samantabhadra, som lærer han at visdom bare eksisterer for å praktiseres; og at den skal gavne alle levende vesener. Teksten avsluttes med at Samantabhadra komponerer *Samanta­bhadra­caryā­praṇidhāna*, eller «bønnen om fullstendig god adferd». Det er en bønn om å aspirere mot buddhanatur. Messingen av denne bønnen praktiseres av de som følger *[[bodhipathapradīpa]]*, «en lampe på veien til opplysning» av Atiśa (982–1054). Denne teksten er grunnlaget for tradisjonen Lam Rim i tibetansk buddhisme.

Den betraktes noen ganger som en selvstendig tekst, og andre ganger som «det 46. kapittel» i *buddhāvataṃsakasūtraen*.

### Hvem er Sudhana og hva er en śreṣthin?
I komplekset Borobudur vises Sudhana som en prins-lignende ung mann med et følge, mens kinesiske og japanske avbildinger viser ham som et lubbent barn. Mange år passerer i løpet av hans vandringer. I kapittel 8 heter det at han brukte 12 år på å søke etter den ledende kjøpmannen *Muktaka*, så selv om han var et barn ved begynnelsen, ville han være en voksen ved slutten. Konvensjonell tid spiller imidlertid ingen rolle i sūtraen.

Sudhana omtales som tilhørende en av fire grupper som besøker Mañjuśrī i Sør-India: Dette er legfolk — ''upāsakas'', ''upāsikās‍'' — og *dārakas* og *dārikas* («sønner og døtre»). Liksom det sammensatte ordet *strī­puruṣa­dāraka­dārikāḥ* mye senere i teksten, synes dette å implisere foreldre og deres barn. *Mahāprajña*, den første av 11 navngitte *upāsakas*, omtales for eksempel som faren til den første av døtrene. Definisjonen av *dāraka* og *dārika* inkluderer menn og kvinner opp til alderen 20, og hver av disse som kommer for å møte Mañjuśrī, er ledsaget av et følge. Dette innebærer at Sudhana ikke er et barn, men antagelig 18 eller 19 år gammel. Sudhana er den første av 11 navngitte sønner som nevnes, og synes derfor å være den mest prominente sønnen av *Mahāprajña*. Den eneste beskrivelsen av hans familie, er den store rikdom de har ved hans fødsel.

Gjennom sūtraen er han referert til som en *śreṣṭhidāraka*. Ordet *śreṣṭhin* på klassisk sanskrit kan bety «fornem», «eminent», «en person av en høy posisjon», og mer spesifikt, presidenten av et laug eller en ledende kjøpmann. Ifølge Edgerton kan dette i buddhistisk hybrid sanskrit bety «laugleder» og «kapitalist». Ekvivalenten på pāḷi er *seṭṭhi*, og ifølge ordboken fra *[[Pali Text Society]]* kan dette bety «formannen i et laug», «en skattemester», «en bankier» eller «en rik kjøpmann». Douglas Osto beskriver Sudhana som «en kjøpmann-bankiers sønn», men senere i hans oversettelse bruker han den enklere benevnelsen «kjøpmanns-sønn». Cleary og Carré, som oversatte fra kinesisk bruker henholdsvis benevnelsene «ungdom» og *jeune* («ung») og unngår en oversettelse av ordet *śreṣṭhin*. Den tibetanske oversettelsen av *śreṣṭhin* er *tshong dpon* (ཚོང་དཔོན) eller «ledende kjøpmann».

I kapittel 8, er *Mutaka* omtalt som en *śreṣṭhin*, men hans arbeid er ikke beskrevet. Cleary oversetter ordet med «fornem mann» og har også adjektivet «nobel»; Carré bruker her *aîné* («eldre» eller «overordnet»).

I kapittel 18 omtales *Ratnacūḍa* som en *dharmaśreṣṭhin* (tibetansk: ཆོས་ཀྱི་ཚོང་དཔོན, *chos kyi tshong dpon*), som betyr «sjefskjøpmann av dharma». Trolig er han en rik og mektig støttespiller for dharma. Cleary oversetter det med «eminent person» og «religiøs eminent»; Carré  bruker benevnelsen *aîné*. *Ratnacūḍa* er to ganger assosiert med et marked i fortellingen, og synes å være ekstremt rik. Hans tietasjers hus av gull er fylt med dharma-aktiviteter og visjoner av Buddhaer og bodhisattvaer.

I kapittel 19 er Samanta­netra omtalt som en *gāndhika­śreṣṭhin*, på tibetansk *tshong dpon spod tshong* (ཚོང་དཔོན་སྤོད་ཚོང) eller «en sjefskjøpmann som er parfymeselger». Cleary oversetter dette med en «eminent parfymeselger»; Carré bruker bare benevnelsen *aîné* og unngår å oversette *gāndhika*.

I kapittel 24 omtales også *Utpalabhūti* som en *gāndhika­śreṣṭhin*; i den tibetanske versjonen står det *spod tshong gi tshong dpon* (སྤོད་ཚོང་གི་ཚོང་དཔོན). Cleary oversetter det igjen med «eminent parfymeselger»; Carré  bruker benevnelsen «parfymeselger» og unngår å oversette *śreṣṭhin*.

I kapittel 26 blir *Jayottama* kalt for en *śreṣṭhin*; på tibetansk *tshong dpon* eller «ledende kjøpmann». Cleary oversetter det med «eminent mann», og Carré med *marchand* (kjøpmann). Fortellingen nevner ikke hvilket arbeid han har, men bare at han er rådgiver til husholdninger i samfunnsoppgaver, og gjør dette for *dharma*.

### Tallene
I kapitlene 10 og 15 er det to lange lister med tall som demonstrerer de utallige vesener som søker opplysning. Disse to listene burde være identiske.

Tallene har imidlertid vært gjenstand for fordreininger. Det er forskjeller mellom de to listene i bevarte sanskritmanuskripter, og det er også forskjellige gjengivelser av en og samme liste på sanskrit. Listene er også oversatt forskjellige til tibetansk, og dette på tross av at listen er gjengitt eksakt i kapittel 36 av *āvataṃsakasūtraen* [folioene 348.b–393.b]. *Mahāvyutpatti* viser oss at variasjoner også eksisterte mellom ulike utgaver av Kangyur.

I de kinesiske oversettelsene til Buddhabhadra og Śīkşānanda er de fleste tallene fjernet. Teksten inneholder bare «og så videre» og hopper til det siste tallet. Derfor finnes de ikke i oversettelsen til Carré, og Cleary gjengir versjonen på sanskrit. Prajñā gjenga listen med kinesisk fonetikk. Fonetikken i kinesiske ideogrammer har variert over tid og regioner, men de kan fortsatt gi en indikasjon på listen. Men fordi det er lange sekvenser med tall som nærmest er ufattelige, kan de ha vært utsatt for de samme defekter under kopiering. Śikṣānanda foretok på samme måte en translitterasjon av listen i kapittel 36 av *āvataṃsakasūtraen*.

Oversettelsen fra tibetansk av Padmakara Translation Group (2021), har benyttet sanskritnavnene som kryssreferanser, og har også henvendt seg til *mahāvyutpatti* for å gjøre de to listene uniforme. Noen av tallene i kapittel 15 gjengis i nominativ med endelsene *-u*. Dette kan skyldes buddhistisk hybrid sanskrit.

Tallene er noen ganger så store at det endog ikke er engelske navn for dem; på engelsk er det største tallet Googolplex, som er 10googol eller 10^{(10^{100})}.

### Oppsummering av kapitlene
#### Kapittel 1: Introduksjon
Buddha Śākyamuni er i Jetavana i Śrāvastī sammen med 5,000 bodhisattvaer og 500 śrāvakaer. De sistnevnte ønsker undervisning, og derfor går Buddha inn i samādhi (ཏིང་ངེ་འཛིན།, *ting nge ’dzin*), og utallige Buddhaverdener kommer til syne der innenfor en stor *kūṭāgāra* (ཕོ་བྲང་བརྩེགས་པ།ཁང་པ་བརྩེགས་པ།, *pho brang brtsegs pakhang pa brtsegs pa*). Bodhisattvaene kommer også til Śrāvastī fra andre eksistensplan. Śrāvaka'ene, som mangler de nødvendige dyder, er ute av stand til å se dette mirakuløse drama. De ti bodhisattvaene har kommet fra de ti retninger, og gjentar vers som beskriver hva som har hendt:

* Vairocana­praṇidhāna­nābhi­raśmi­prabha fra øst (རྣམ་པར་སྣང་བའི་སྨོན་ལམ་གྱི་གཙུག་གི་འོད་ཟེར་སྣང་བ།, *rnam par snang ba’i smon lam gyi gtsug gi ’od zer snang ba*)
* Duryodhana­vīrya­vega­rāja fra sør (བརྩོན་འགྲུས་ཀྱི་ཤུགས་ཐུབ་པར་དཀའ་བའི་རྒྱལ་པོ།, *brtson ’grus kyi shugs thub par dka’ ba’i rgyal po*)
* Samanta­śrī­samudgata­tejorāja fra vest (དཔལ་ཀུན་ནས་འཕགས་པའི་གཟི་བརྗིད་རྒྱལ་པོ།དཔལ་ཀུན་ནས་འཕགས་པའི་གཟི་བརྗིད།, *dpal kun nas ’phags pa’i gzi brjid rgyal podpal kun nas ’phags pa’i gzi brjid*)
* Asaṅga­śrī­garbha­rāja fra nord (དཔལ་གྱི་སྙིང་པོ་ཆགས་པ་མེད་པའི་རྒྱལ་པོ།, *dpal gyi snying po chags pa med pa’i rgyal po*)
* Dharma­dhātu­praṇidhi­sunirmita­candra­rāja fra nordøst (ཆོས་ཀྱི་དབྱིངས་སུ་སྨོན་ལམ་རབ་ཏུ་འཕྲུལ་བའི་ཟླ་བའི་རྒྱལ་པོ།, *chos kyi dbyings su smon lam rab tu ’phrul ba’i zla ba’i rgyal po*)
* Dharmārciṣmattejorāja fra sørøst (ཆོས་ཀྱི་འོད་འཕྲོ་བ་དང་ལྡན་པའི་རྒྱལ་པོ།, *chos kyi ’od ’phro ba dang ldan pa’i rgyal po*)
* Sarva­māra­maṇḍala­vikiraṇa­jñāna­dhvaja­rāja fra sørvest (བདུད་ཀྱི་དཀྱིལ་འཁོར་ཐམས་ཅད་རྣམ་པར་འཐོར་བའི་ཡེ་ཤེས་རྒྱལ་མཚན་གྱི་རྒྱལ་པོ།, *bdud kyi dkyil ’khor thams cad rnam par ’thor ba’i ye shes rgyal mtshan gyi rgyal po*)
* Vairocana­praṇidhāna­ketu­dhvaja fra nordvest (རྣམ་པར་སྣང་མཛད་ཀྱི་སྨོན་ལམ་དཔལ་གྱི་རྒྱལ་མཚན།, *rnam par snang mdzad kyi smon lam dpal gyi rgyal mtshan*)
* Sarvāvaraṇa­vikiraṇa­jñāna­vikrānta­rāja fra underverdenen (སྒྲིབ་པ་ཐམས་ཅད་རྣམ་པར་འཐོར་བའི་རྒྱལ་པོ།, *sgrib pa thams cad rnam par ’thor ba’i rgyal po*)
* Dharma­dhātu­praṇidhi­tala­nirbheda‍ fra oververden (ཆོས་ཀྱི་དབྱིངས་ཀྱི་སྨོན་ལམ་གྱི་གཞི་རབ་ཏུ་རྟོགས་པ།, *chos kyi dbyings kyi smon lam gyi gzhi rab tu rtogs pa*)

#### Kapittel 2: Samanta­bhadra

I kapittel 2 møter vi bodhisattvaen Samanta­bhadra (ཀུན་ཏུ་བཟང་པོ།, *kun tu bzang po*) som gjentar versene som beskriver den ufattelige konservering av fenomener av buddhaene. Buddha, som fortsatt er i samādhi, utstråler en stråle av lys fra stedet mellom hans øyenbryn slik at bodhisattvaene kan se disse utallige buddha-land eller *buddhakṣetra* (སངས་རྒྱས་ཀྱི་ཞིང་།, *sangs rgyas kyi zhing*), og i en tilstand av ekstase emanerer bodhisattvaene utallige manifestasjoner. Som vitne til dette, messer Mañjuśrī versene som beskriver denne hendelse.

#### Kapittel 3: Mañjuśrī
Gjennom Buddhas velsignelse, blir Śāriputra i stand til å se Mañjuśrī, som har reist av sted til Sør-India. Ledsaget av 60 elever, følger han Mañjuśrī. Han lovpriser Mañjuśrī overfor sin elev *Sāgara­buddhi* (རྒྱ་མཚོའི་བློ།, *rgya mtsho’i blo*). De går alle til Mañjuśrī og lovpriser han, og Mañjuśrī lærer dem om de ti motivasjoner. Deretter går Mañjuśrī til *Vicitra­sāla­dhvaja­vyūha-skogen* (སཱ་ལ་སྣ་ཚོགས་ཀྱི་རྒྱལ་མཚན་གྱི་རྒྱན།, *sA la sna tshogs kyi rgyal mtshan gyi rgyan*) i nærheten av byen *Dhanyākara* (སྐྱིད་པའི་འབྱུང་གནས།, *skyid pa’i ’byung gnas*).

Legfolket i byen fikk høre at Mañjuśrī var i skogen, og gikk for å se ham. Blant dem var *Sudhana*, sønn av en prominent *upāsaka*. Mañjuśrī beskriver miraklene som inntraff under Sudhana’s fødsel, priser han, og lærer han og andre om buddhaenes natur. Mañjuśrī forlater skogen; Sudhana følger han, lovpriser ham i vers, og ber om undervisning. Mañjuśrī instruerer ham til å utvikle bodhisattva-adferd ved å stole på *kalyāṇamitras*. Han ber *Sudhana* om å gå til *bhikṣu Meghaśrī*, som befinner seg på Sugrīva-fjellet (མགུལ་ལེགས་པ།, *mgul legs pa*) i det sørlige landet *Rāmāvarānta* (མི་མོ་གྱ་ནོམ་མཆོག, *mi mo gya nom mchog*).

#### Kapittel 4: Meghaśrī
Sudhana ankommer *Rāmāvarānta* og finner *bhikṣu Meghaśrī* (སྤྲིན་གྱི་དཔལ།, *sprin gyi dpal*) gående på et platå blant forsamlingen på fjellet. *Meghaśrī* beskriver hvordan han kan se alle *tathāgataer* i alle retninger. Hans kunnskap er likevel begrenset. Han kan ikke beskrive de forskjellige bragder som gjør andre bodhisattvaer i stand til å se alle *tathāgataer*. Han instruerer Sudhana om å gå til *bhikṣu Sāgara­megha* i *Sāgara­mukha* (རྒྱ་མཚོའི་སྒོ།, *rgya mtsho’i sgo*) for å motta instruksjoner om bodhisattvaenes vei.

#### Kapittel 5: Sāgara­megha

Sudhana møter *Sāgara­megha*, som forteller om hvordan han etter å ha konsentrert på havet og dets kvaliteter i 12 år fikk se en buddha sittende på en gigantisk dyrebar lotusblomst som steg opp av havet. Tallrike guder og gudinner av forskjellig art hyllet denne buddhaen. Han forkynte en lære som ble kalt «det altseende øye», som var så omfattende at selv et kapittel av det er for langt til å bli skrevet. Sāgara­megha  ga denne lære til ikke-menneskelige vesener fra alle retninger. Likevel sier han at denne kunnskap inneholder en begrenset lære, og ber Sudhana om å motta flere instruksjoner av *bhikṣu Supratiṣṭhita* i *Sāgara­tīra*. (རྒྱ་མཚོའི་ངོགས།, *rgya mtsho’i ngogs*)

#### Kapittel 6: Supratiṣṭhita
Sudhana søker etter *Supratiṣṭhita* (ཤིན་ཏུ་བརྟན་པ།, *shin tu brtan pa*) og ser ham endelig gående i himmelen ledsaget av en stor forsamling av varierte former for guder, som hyller ham. *Supratiṣṭhita* forteller at han har oppnådd en visdom som kalles «den uhindrede apeks», slik at han kjenner tidligere liv, alle fortidens buddhaer og alle språk når han underviser vesener. Han kan utføre alle typer mirakler. Men han sier likevel at kunnskapen er begrenset og derfor hemmer hans frigjørelse. Han forteller Sudhana at han må videre for å bli instruert av en dravidisk bodhisattva som heter *Megha* (སྤྲིན།, *sprin*) og som bor i byen *Vajrapura* (རྡོ་རྗེའི་གྲོང་ཁྱེར།, *rdo rje’i grong khyer*) i landet *Dravida* (དྲ་བྱི་ལ།, *dra byi la*). 

#### Kapittel 7: Megha
Sudhana finner *Megha* undervisende på en trone på gårdsplassen i byen *Vajrapura*. *Megha* stiger ned fra sin trone og gir mange gaver til *Sudhana*. Han priser bodhisattvaene gjennom ulike analogier, og et lys skinner fra hans munn og sprer seg gjennom hele universet. Mange guder av forskjellig art kommer for å lytte. *Megha* setter seg tilbake på troen og forteller at han har mottatt Sarasvatī’s (དབྱངས་དང་ལྡན་པ།, *dbyangs dang ldan pa*) makt til å bevare, slik at han kjenner språkene til alle forskjellige guder og andre vesener i alle verdener. Han forteller likevel at hans kunnskap er begrenset til Sarasvatī’s makt, og han ber *Sudhana* om å bli videre instruert av kjøpmannen *Muktaka* som bor i landet *Vanavāsī* (ནགས་ཚལ་ན་གནས་པ།, *nags tshal na gnas pa*).

#### Kapittel 8: Muktaka

Etter 12 år kommer *Sudhana* frem til *Vanavāsī* og finner *Muktaka* (བཏང་བརྗོད།, *btang brjod*). *Muktaka* går inn i en meditasjonstilstand gjennom makten til å bevare. Denne kalles «samlingen av alle buddhaland», og tallrike buddhaer, deres gjerninger, deres eksistensplan, og deres elever blir synlige innenfor hans kropp. Han kommer ut av meditasjonen og forteller at gjennom den frigjøring som kalles *uhindret visning*, kan han se enhver buddha i ethvert eksistensplan og enhver epoke som han ønsker. Han er klar over at sinnets persepsjoner er sinnets egne illusjoner og at all oppnåelse er oppnåelsen til sinnet. Han forteller likevel at hans kunnskap er begrenset, og ber *Sudhana* fortsette sin søken til en *bhikṣu* ved navn Sāgara­dhvaja (རྒྱ་མཚོའི་རྒྱལ་མཚན།, *rgya mtsho’i rgyal mtshan*) i landet *Milaspharaṇa* (རྒྱས་པར་འགེངས་པ།, *rgyas par ’gengs pa*) på sydspissen av India.

#### Kapittel 9: Sāgara­dhvaja
*Sudhana* ankommer *Milaspharaṇa* og finner *bhikṣu Sāgara­dhvaja* sittende i mediasjon på enden av en gangvei. Han emanerer forskjellige vesener, bodhisattvaer og buddhaer fra forskjellige deler av sin kropp, og disse emanasjoner sprer seg gjennom alle buddhaland, og resulterer i forskjellige former for aktiviteter. *Sudhana* sitter foran ham i 6 måneder og 6 dager, helt til *Sāgara­dhvaja* reiser seg fra sin *samādhi*. Han forteller om arten av *samādhi* han har oppnådd, men sier at hans kunnskap er begrenset og ber *Sudhana* om å finne nye instruksjoner hos *upāsikā Āśā* i en park på utsiden av *Mahāprabhasa* (འོད་ཆེན་པོ།, * ’od chen po*).

#### Kapittel 10: Āśā
*Sudhana* ankommer parken *Samanta­vyūha* (ཀུན་ནས་རྣམ་པར་བརྒྱན་པ།, *kun nas rnam par brgyan pa*), som er mirakuløst vakker og laget av kostbare substanser. *Upāsikā Āśā* (ཡིད་བཞིན།, *yid bzhin*) sitter på tronen innsiden av et storslått palass, hvor et stort antall vesener av ulik sort hyller henne. Hun forteller *Sudhana* at hun har oppnådd den frigjøring som kalles *banneret av salighet uten sorg*, og minnes seg selv som elev av utallige buddhaer. Hun legger vekt på hvordan bodhisattvaer er dedikert til oppgaven med alle veseners lykke. Men fordi hennes kunnskap er begrenset, instruerer hun *Sudhana* om å gå til *ṛṣi Bhīṣmottara­nirghoṣa* (འཇིགས་མཆོག་དབྱངས།, * ’jigs mchog dbyangs*) i landet ved navn *Nālayu* (ཆུ་བ་གཙང་མ།, *chu ba gtsang ma*).

#### Kapittel 11: Bhīṣmottara­nirghoṣa

*Sudhana* ankommer *Nālayu* og finner *ṛṣi Bhīṣmottara­nirghoṣa* sammen med ti tusen unge brahminske elever, i et ashram i en mirakuløst vakker skog. *Bhīṣmottara­nirghoṣa* forteller sine elever om *Sudhana's* storhet, og de gir gaver til ham. *Bhīṣmottara­nirghoṣa* forteller *Sudhana* at han hadde oppnådd den frigjørelse som kalles *banneret om å være uovervinnelig for andre*. Han plasserer hånden på *Sudhana's* hode, og *Sudhana* ser utallige buddhaland og hører undervisningen til disse buddhaer i utallige *kalpas*. Når *Bhīṣmottara­nirghoṣa* fjerner hånden, er *Sudhana* tilbake i skogen på samme tid. *Bhīṣmottara­nirghoṣa* sier hans kunnskap er begrenset til dette og instruerer *Sudhana* om å oppsøke brahminen *Jayoṣmāyatana* (རྒྱལ་བའི་དྲོད་ཀྱི་སྐྱེ་མཆེད།, *rgyal ba’i drod kyi skye mched*) i landet *Īṣāṇa* (ཡོངས་སུ་ཚོལ་བ།, *yongs su tshol ba*).

#### Kapittel 12: Jayoṣmāyatana
*Sudhana* finner brahminen *Jayoṣmāyatana* som foretar den asketiske praksis med å sitte under en klippe omgitt av fire former for ild og under solen midt på dagen. Han forteller *Sudhana* at hvis han klatrer til topps til stupet over ham og hopper ned i ilden, vil han ha en ren adferd. Etter å ha hørt dette, begynner *Sudhana* å tvile på *Jayoṣmāyatana*, men guder kommer til syne i himmelen og beskriver hvordan askesen til *Jayoṣmāyatana* har hjulpet dem på veien mot buddhanatur. *Sudhana* adlyder deretter brahminens instruksjoer, og hopper inn i ilden. Han er uskadd og oppnår *samādhi*. *Jayoṣmāyatana* forteller at hans kunnskap er begrenset til dette som han kaller *det uopphørlige domene* og *Sudhana* sendes videre til prinsesse *Maitrayaṇī* (བྱམས་མ།, *byams ma*) i byen *Siṃha­vijṛmbhita* (སེང་གེ་རྣམ་པར་བསྒྱིངས་པ།, *seng ge rnam par bsgyings pa*).

#### Kapittel 13: Maitrayaṇī

*Sudhana* finner prinsesse *Maitrayaṇī* med et føle på 500 jomfruer på et mirakuløst sted. Hun instruerer *Sudhana* om å se seg rundt i palasset, og han ser utallige buddhaer i hvert objekt. Hun forteller at hun har nådd frem til porten av den visdommens perfeksjon som kalles *den komplette visning av minnet*. Hennes visdom er imidlertid begrenset til dette og hun sender *Sudhana* videre til *bhikṣu Sudarśana* (ལྟ་ན་སྡུག་པ།, *lta na sdug pa*) i landet *Trinayana* (མྱིག་གསུམ་པ།, *myig gsum pa*).

#### Kapittel 14: Sudarśana
*Sudhana* finner *bhikṣu Sudarśana* etter en lang søken. Han er omgitt av devaer mens han praktiserer gående meditasjon i skogen. Han forteller *Sudhana* at innenfor sin levetid har han vært elev av utallige buddhaer over enorme lengder av tid og han oppfatter yutallige buddhaer mens han praktiserer sin gående meditasjon. Hans kunnskap er begrenset til den bodhisattva-frigjørelse som kalles *den aldri sloknede lampen av visdom*. Derfor ber han *Sudhana* om å oppsøke en gutt ved navn *Indriyeśvara* (དབང་པོའི་དབང་ཕྱུག, *dbang po’i dbang phyug*) i byen *Sumukha* (སྒོ་བཟང་པོ།, *sgo bzang po*).

#### Kapittel 15: Indriyeśvara

*Sudhana* finner *Indriyeśvara* lekende i sanden bkant 10 000 andre barn. *Indriyeśvara* forteller at han har vært elev av *Mañjuśrī* og har mestret alle former for kunnskapsgrener. Han er særlig kjent med en inngående kunnskap om systemet av oppregning som bodhisattvaer bruker. Hans kunnskap er imidlertid begrenset til denne portalen som kalles *visdommen som besitter klarsyn innenfor alt håndverk*. Derfor ber han *Sudhana* om å oppsøke *upāsikā Prabhūtā* (ཕུལ་དུ་བྱུང་བ།, *phul du byung ba*) i byen *Samudra­pratiṣṭhāna* (རྒྱ་མཚོ་བརྟེན་པ།, *rgya mtsho brten pa*).

#### Kapittel 16: Prabhūtā
*Sudhana* finner den unge piken *Prabhūtā* i et vidunderlig hus. Hun er ikledd en enkel hvit kjole og har ingen juveler. Hun har en liten gryte foran seg og ingen annen proviant i huset. 10 000 vakre jomfruer er tilstede i hennes omkrets. Hun forteller *Sudhana* at hun har oppnådd den frigjørelse som kalles *uopphørlig visning av skatten av fortjeneste*. Gjennom denne kan hun oppfylle ønskene til utallige vesener i alle retninger ut fra sin lille gryte. Med maten fra sin gryte, hjelper hun śrāvaka'er, pratyeka­buddhaer og buddhaer i utallige eksistensplan med å oppnå opplysning. *Sudhana* ser utallige vesener komme til hennes hjem og motta hva de ønsker fra gryten. Likevel sier hun at hennes kunnskap er begrenset til denne frigjørelse, og ber *Sudhana* om å oppsøke husmannen *Vidvān* (མཁས་པ།. *mkhas pa*) i byen *Mahāsaṃbhava* (འབྱུང་བ་ཆེན་པོ།, * ’byung ba chen po*).

#### Kapittel 17: Vidvān

*Sudhana* finner *Vidvān* på en trone på en plattform i et veikryss i sentrum av byen. *Vidvān* forteller at han har oppnådd den bodhisattvafrigjørelsen som kales *merittet som vokser fra sinnets skattkammer*. Derfor er han i stand til å gi vesener hva de måtte ønske, og han har bragt sitt følge bestående av titusen musikere på veien til opplysning. *Sudhana* ser utallige vesener ankomme. *Vidvān* ser opp mot himmelen, mot alle de vesener som ønsker å komme ned i hans hender, og han gir det til dem. Han sier likevel at hans kunnskap er begrenset, og han ber *Sudhana* om å fortsette til dharmabeskytteren *Ratnacūḍa* (རིན་ཆེན་གཙུག་ཕུད།, *rin chen gtsug phud*) i byen *Siṃhapota* (སེང་གེའི་གཟུགས།, *seng ge’i gzugs*).

#### Kapittel 18: Ratnacūḍa
*Sudhana* finner *Ratnacūḍa* i byens marked. *Ratnacūḍa* tar ham hjem til sitt tietasjers hus som er laget av gull. I første etasje ser han aktivitet av generøsitet, og i femte etasje og oppover ser han bodhisattvaer diskutere dharma. I tiende etasje er alle bodhisattvaene i deres siste liv. *Ratnacūḍa* forteller om hvordan han i fortiden laget ofringer av røkelse til en buddha og aromaen dekket hele verden i en uke. Dette førte til at han oppnådde den frigjøring som kalles *den uhindrede fremvisning av området for bønn* hvor han kan se alle buddhaer og bodhisattvaer. Hans kunnskap er likevel begrenser, og han ber *Sudhana* om å oppsøke en parfymeselger som heter *Samanta­netra* (ཀུན་ཏུ་ལྟ་བ།, *kun tu lta ba*) og som bor i byen *Samanta­mukha* (ཀུན་ནས་སྒོ།, *kun nas sgo*).

#### Kapittel 19: Samanta­netra

*Sudhana* finner *Samanta­netra* i en parfymeforretning i midten av byen. Han forklarer at han kan kurere all sykdom, helberede vesener, og satt dem inn på veien mot opplysning. Han kan også tilby parfymer for alle nivåer av buddhaer. Hans kunnskap er likevel begrenset til denne portal som kalles *formene av parfyme som tilfredsstiller alle vesener, gjennom hvilket alle kan se, og lage ofringer for og ære buddhaene*. Derfor henviser han *Sudhana*til kong *Anala* i byen *Tāladhvaja* (ཏ་ལའི་རྒྱལ་མཚན།, *ta la’i rgyal mtshan*).

#### Kapittel 20: Anala
*Sudhana* finner kong *Anala* sittende på en dommers trone, hvor han dømmer hundretusener av kriminelle, mens en horde av skremmende bødler strammer dem på ulike måter, og skaper en sjø av blod og et fjell av kroppsdeler. *Sudhana* tviler på om kongen er en bodhisattva, men guder viser seg på himmelen og forteller ham at han ikke skal tvile. Kongen tar *Sudhana* inn i palasset sitt og forklarer at det han har sett er en illusjon som kongen skaper for å inspirere vesener i å unngå stygge handlinger. Han sier at hans kunnskap er begrenset til denne frigjøring som kalles *oppnåelse av illusjoner*, og derfor ber han *Sudhana* om å fortsette til kong *Mahāprabha* (རྒྱ་ཆེན་པོའི་འོད།འོད་ཆེན་པོ།, *rgya chen po’i ’od’od chen po*) i byen *Suprabha* (འོད་བཟང་པོ།, *’od bzang po*).

#### Kapittel 21: Mahāprabha

Etter en lang søken finner *Sudhana* byen *Suprabha*, som er mirakuløst laget av dyrebare materialer. Han finner kong *Mahāprabha* sittende på en trone i byen sammen med store mengder av varer, dyr og kvinner arrangert som gaver. Kongen forteller at han har oppnådd den bodhisattva-dyd som kalles *banneret av kjærlighet fra utallige buddhaer*. Han sørger for at alle i sitt rike får hva de ønsker. Han forteller at noen vesener betrakter byen som ordinær, mens andre ser den som laget av dyrebare materialer, og dette er i henhold til vedkommendes grad av erkjennelse. Kongen demonstrerer hvordan han kan gå inn i en *samādhi* som får hele byen til å ryste. Vesener, guder og endog fjell og planter bøyer seg i deres retning. På samme måte bringer han glede og sinnsro til vesener i utallige eksistensplan. Kongen sier at hans kunnskap er begrenset til banneret av stor kjærlighet og sender *Sudhana* videre til *upāsikā Acalā* (མི་གཡོ་བ།, *mi g.yo ba*) i byen *Sthirā* (བརྟན་པ།, *brtan pa*).

#### Kapittel 22: Acalā
*Sudhana* kommer frem til byen *Sthirā* og finner *upāsikā Acalā* hjemme med hennes foreldre i et hus som skinner av gyldent lys. Lset får *Sudhana* til å gå inn i en tilstand av *samādhi*. Hun er ekstremt vakker, skinner av lys, og har en eksepsjonell aroma. *Acalā* beskriver hennes tidligere liv som en prinsesse under tiden til Buddha *Pralambabāhu* (ཕྱག་རབ་ཏུ་བརྐྱང་པ།, *phyag rab tu brkyang pa*). En natt så hun ham skinne på himmelen, og siden den gangen har hun fulgt hans instruksjoner i mange *kalpaer*. Hun demonstrerer sine mirakuløse evner til å avsløre for ham en visjon av utallige buddhaverdener laget av beryll. Hennes evner er likevel begrenset til en bestemt dyd, *samādhi* og den frigjørelse som heter *essensen av visdom som er vanskelig å oppnå*. Hun ber *Sudhana* om å søke *parivrājaka* (ཀུན་ཏུ་རྒྱུ།, *kun tu rgyu*) *Sarvagamin* (ཐམས་ཅད་དུ་འགྲོ་བ།, *thams cad du ’gro ba*).

#### Kapittel 23: Sarvagamin

Etter en lang reise kommer *Sudhana* frem til byen *Tosala * (དགའ་བ་འཛིན་པ།, *dga’ ba ’dzin pa*) i landet *Amitatosala* (དགའ་འཛིན་ཚད་མེད།, *dga’ ’dzin tshad med*). Etter å ha letet gjennom byen, går han til en skinnende klippe kalt *Sulabha* (ཤིན་ཏུ་མོད་པ།, *shin tu mod pa*) nord for byen. Under dette møter han *Sarvagamin* som æres av ti tusen brahminer. *Sarvagamin * forklarer hvordan han gjennom den *samādhi* som kalles *lyset av praksisen til alle portaler* kan hjelpe mennesker på mange måter gjennom mange verdener. Han instruerer *Sudhana* om å fortsette til parfymeselgeren *Utpalabhūti* (ཨུཏ་པ་ལ།, *ut pa la*).

#### Kapittel 24: Utpalabhūti
*Sudhana* ankommer landet *Pṛthurāṣṭra* (ཁམས་ཆེན་པོ།, *khams chen po*) og finner parfymeselgeren *Utpalabhūti*. Han forteller at han mestrer parfymer som har magiske og spirituelle effekter. Han er også *Sudhana* om å fortsette til en sjømann ved navn *Vaira* (དཔའ་བོ།, *dpa’ bo*).

#### Kapittel 25: Vaira

*Sudhana* ankommer byen *Kūṭāgāra* og finner sjømannen *Vaira* i byens portal ved stranden av havet. Der forteller han sjøfartshistorier om hundretusener av kjøpmenn og mange hundre tusener av andre folk og beskriver kvalitetene til buddha. Han forteller at han praktiserer en dyd som kalles *banneret av stor medlidenhet*, hjelper vesener på forskjellige måter, kjenner lokaliteten til øyer og måter å seile på havet på, og sporer vesener til opplysning gjennom sin undervisning. Hans kunnskap er likevel begrenset til denne frigjøring som kalles *å huske å forbli blant det å høre og se på en fruktbar måte gjennom banneret av stor medlidenhet*. Han instruerer derfor *Sudhana* om å oppsøke kjøpmannen *Jayottama* (རྒྱལ་བ་དམ་པ།, *rgyal ba dam pa*).

#### Kapittel 26: Jayottama
*Sudhana* ankommer byen *Nandihāra* (དགའ་བའི་ཕྲེང་བ།, *dga’ ba’i phreng ba*) og finner *Jayottama* i en skog på østsiden av byen, hvor han snakker om borgerplikter for mange tusen husmenn. Han forteller *Sudhana* om hvor mange verdener han underviser dharma i, om hvordan han beroliger konflikter og kriger, og fører dem inn på opplysningens vei. Han ber *Sudhana* fortsette til en *bhikṣuṇī* ved navn *Siṃha­vijṛmbhitā* (སེང་གེ་རྣམ་པར་བསྒྱིངས་པ།, *seng ge rnam par bsgyings pa*).

#### Kapittel 27: Siṃhavijṛmbhitā

*Sudhana* ankommer byen *Kaliṅgavana*  (ཀ་ལིང་གའི་ནགས་ཚལ།, *ka ling ga’i nags tshal*) i landet *Śroṇāparānta* (ཤུ་མ་ཕྱི་མའི་མཐའ།, *shu ma phyi ma’i mtha’*)  og finner *Siṃhavijṛmbhitā* i en park ved navn *Sūrya­prabha* (ཉི་མའི་མདོག, *nyi ma’i mdog*). På grunn av hennes mirakuløse krefter er hun dekket av juveler og andre mirakuløse manifestasjoner. Det er troner ved foten av juveltrærne, og på alle disse sitter *Siṃhavijṛmbhitā* og underviser i dharma til forskjellige typer vesener og bodhisattvaer. Hun forteller *Sudhana* at hun har oppnådd den frigjørelse som kalles *utryddelsen av all innbilskhet*, som gjør ham i stand til å reise i forskjellige former til forskjellige verdener for å gi ofringer til buddhaer og bodhisattvaer. Men fordi hennes kunnskap er begrenset, ber hun *Sudhana* om å fortsette til en kurtisane ved navn *Vasumitrā* (ལྷའི་བཤེས་གཉེན།, *lha’i bshes gnyen*).

#### Kapittel 28: Vasumitrā
*Sudhana* ankommer byen *Ratnavyūha* (རིན་པོ་ཆེའི་རྒྱན།, *rin po che’i rgyan*) i landet Durga (བགྲོད་དཀའ་བ།, *bgrod dka’ ba*) og søker etter kurtisanen Vasumitrā. Folk som ikke kjenner hennes kvaliteter undres over at *Sudhana* vil se henne, men de forteller hvor hennes hjem er. hjemmet er stort, omfatter mange bygninger laget av edle materialer og guddommelig i utseende. Hun er vakker og kan mange språk, avhandlinger og håndverk. Hennes kropp opplyser residensen. Hun forklarer at hun har antatt en vakker form blant forskjellige typer vesener som er underlagt begjærests makt og underviser dem om at dharma er uten begjær, og at de også blir frigjort fra ønsket om å se henne, berøre henne, kysse henne, og så videre. Hun forteller at i et tidligere liv var hun konen til en ledende kjøpmann som ga en bjelle til Buddha *Atyuccagāmin* (ཤིན་ཏུ་མཐོ་བར་གཤེགས་པ།, *shin tu mtho bar gshegs pa*) som hadde ankommet byen ledsaget av mirakuløse hendelser. *Mañjuśrī* var en elev av denne buddhaen og satte henne inn på veien til opplysning. Hennes bragder er begrenset til den frigjørelse som kalles *fullstendig oppnåelse av frihet fra begjær*, og hun ber han gå videre til husmannen *Veṣṭhila* (ནན་ཁུགས།, *nan khugs*).

#### Kapittel 29: Veṣṭhila

*Sudhana* går til byen *Śubhapāraṃgama* (དགེ་བའི་ཕ་རོལ་ཏུ་ཕྱིན་པ།, *dge ba’i pha rol tu phyin pa*). Da han åpner dørene til et tempel, møter han husmannen *Veṣṭhila*, som har oppnådd den *samādhi* som kalles *fremvisning av den uopphørlige familie av buddhaer*. Gjennom denne *samādhi* ser han utallige buddhaer fra fortiden, nåtiden og fremtiden. *Śubhapāraṃgama* ber han møte bodhisattva *Avalokiteśvara* (སྤྱན་རས་གཟིགས་དབང་ཕྱུག, *spyan ras gzigs dbang phyug*).

#### Kapittel 30: Avalokiteśvara
*Sudhana* går til Potalaka-fjellene (གྲུ་འཛིན།, *gru ’dzin*) og på deres vestlige side finner han *Avalokiteśvara* undervisende innenfor en skogshule. *Avalokiteśvara* plasserer sin strålende hånd på hodet til *Sudhana* og forteller han at han har den bodhisattva-aktivitet som kalles *den uopphørlige portal til stor medlidenhet*. Han forteller hvordan han hjelper vesener gjennom utallige manifestasjoner og emanasjoner, og frigjør dem fra varierende former for frykt. Men han er begrenset til denne aktivitet, og ber *Sudhana* fortsette til bodhisattvaen *Ananyagāmin* (གཞན་དུ་མི་འགྲོ་བ།, *gzhan du mi ’gro ba*), som nettopp har kommet fra et annen verdensplan i øst.

#### Kapittel 31: Ananyagāmin

*Sudhana* går for å se bodhisattva *Ananyagāmin*. Han sier at i de østlige traktene av *Śrīgarbhavatī* (དཔལ་གྱི་སྙིང་པོ་དང་ལྡན་པ།, *dpal gyi snying po dang ldan pa*) har han opnnådd den bodhisattva-frigjørelse som kalles *oppstigning over enhver portal ved føttene til Buddha Samanta­śrī­saṃbhava (དཔལ་ཀུན་ནས་ཡང་དག་པར་འབྱུང་བ།, dpal kun nas yang dag par ’byung ba)*. Det vil kreve utallige *kalpa'er* for ham å nå denne verden, selv om han passerte gjennom utallige eksistensplan i hvert enkelt trinn. Han har også gitt ofringer til alle buddhaer i disse plan og manifestert kropper til nytte for vesener der, og han gjorde dette mens han nærmet seg denne verden fra alle retninger samtidig. Men han forteller også at hans evner er begrenset til denne frigjøring, og sender han videre til guden *Mahādeva* (ལྷ་ཆེན་པོ།, *lha chen po*).

#### Kapittel 32: Mahādeva
*Sudhana* kommer til byen *Dvāravatī* (སྒོ་དང་ལྡན་པ།, *sgo dang ldan pa*) og finner *Mahādeva* i midten av byen. Når *Sudhana* ber om veiledning, strekker han ut sine fire armer til de fire store hav og får vannet derfra til å rense munnen hans. Han lovpriser bodhisattvaer som er så vanskelige å møte, og sier at han har oppnådd den frigjørelse som kalles *nettet av skyer*. Gjennom denne frigjøring manifesterer han mange juveler og dyrebare objekter foran *Sudhana* som han skal bruke som gaver til buddhaene for å oppnå dyder. På denne måte skaper han utallige vesener under praksisen av generøsitet. Han manifesterer heslighet for de med begjær, skremmende manifestasjoner til de stolte, og farer for de late, slik at de vil følge dharma. Men ettersom han er begrenset til denne frigjøring, ber han *Sudhana* om å fortsette fra Sør-India og reise til Magadha (མ་ག་དྷ།, *ma ga dha*) i Nord-India, til stedet hvor Buddha oppnådde sin opplysning, og besøke jordgudinnen *Sthāvarā* (བརྟན་མ།, *brtan ma*) der.

#### Kapittel 33: Sthāvarā

*Sudhana* forlater Sør-India og ankommer *bodhimaṇḍa* (སྙིང་པོ་བྱང་ཆུབ།, *snying po byang chub*) i Magadha. Mens han nærmer seg gudinnen *Sthāvarā*, erklærer en million jordgudinner at et stort og opplyst vesen nærmer seg. De manifesterer en matrise av mirakuløse tilsynekomster. *Sthāvarā* forteller at *Sudhana* har akkumulert dyder på dette stedet i tidligere liv, og viser dette ved å trampe på jordbunnen, slik at det kommer til syne millioner av skatter som *Sudhana* alltid vil kunne bruke. Hun forteller at hun har oppnådd den forløsning som kalles *essensen av uovervinnelig visdom*, og som resultat praktiserer hun dharma og har vært beskyttet av bodhisattvaer helt siden dagene til Buddha *Dīpaṅkara* (མར་མེ་མཛད།, *mar me mdzad*). Hun oppnådde denne frigjøring fra Buddha Sunetra (སྤྱན་བཟང་པོ།, *spyan bzang po*) for mange *kalpa'er* siden, og har siden da alltid vært i Buddhas nærvær. Men hun er begrenset til denne frigjøring, og ber *Sudhana* om å fortsette til Kapilavastu (སེར་སྐྱའི་གནས།, *ser skya’i gnas*), hjembyen til Buddha Śākyamuni, og oppsøke nattens gudinne *Vāsantī* (དཔྱིད་དང་ལྡན་པ།, *dpyid dang ldan pa*).

#### Kapittel 34: Vāsantī
*Sudhana* ankommer Kapilavastu, og etter solnedgang ser han nattens gudinne *Vāsantī* i himmelen over byen. Hun har en gylden kropp, og han ser henne gjennomtrenge planene av vesener som hun har frigjort og hennes forskjellige emansjoner, og han hører også undervisningen i dharma som hun har gitt. Hun forteller at hun har oppnådd den frigjøring som kalles *portalen til å veilede vesener gjennom utstrålingen av dharma som eliminerer mørket i alle vesener*. Hun forteller om hvordan hun hjelper forskjellige vesener som er nedtrykt på forskjellige måter i mørket, og hvordan hun frigjør vesener fra mørket til *[[samsara|saṃsāra]]* og beskytter og frelser vesener fra fysiske og spirituelle farer. Deretter beskriver hun denne aktiviteten i vers. Deretter forklarer hun hvordan hun for mange *kalpa'er* siden hadde vært en dronning som ble vekket om natten av nattens gudinne *Suviśuddha­candrābhā* (ཟླ་བ་ཤིན་ཏུ་རྣམ་པར་དག་པའི་འོད།, *zla ba shin tu rnam par dag pa’i ’od*), som fortalte henne at Buddha *Sarva­dharma­nigarjita­rāja* (ཆོས་ཐམས་ཅད་རབ་ཏུ་སྒྲོག་པའི་རྒྱལ་པོ།ཆོས་ཐམས་ཅད་ཀྱི་འབྲུག་སྒྲ་བསྒྲགས་པའི་རྒྱལ་པོ།, *chos thams cad rab tu sgrog pa’i rgyal pochos thams cad kyi ’brug sgra bsgrags pa’i rgyal po*) nettopp hadde oppnådd buddhanatur i en skog i nærheten og hadde manifestert mirakuløst lys. Hun gikk til denne buddhaen, gikk inn på dharmaveien, og i hvert enkelt livsløp som fulgte hadde hun en heldig gjenfødsel og akkumulerte dyder. Etter utallige *kalpa'er* ble hun den vakre datteren til en ledende kjøpmann, og nattens gudinne *Suviśuddha­candrābhā* hadde blitt til en nattens gudinne ved navn *Viśuddha­netrābhā* (མིག་རྣམ་པར་དག་པ།, *mig rnam par dag pa*). En natt viste hun seg for kjøpmannens datter og fortalte henne om Buddha *Sumeru­dhvajāyatana­śānta­netra­śrī* (རི་རབ་རྒྱལ་མཚན་སྤྱན་ཡངས་ཤིང་ཞི་བའི་དཔལ།, *ri rab rgyal mtshan spyan yangs shing zhi ba’i dpal*), som hadde opnnådd buddhanatur syv dager tidligere, og var den første av 500 buddhaer som kom til syne i denne *kalpa*. Kjøpmannens datter gikk til denne buddha og ved å se hennes ansikt husket han hennes tidligere liv. Det var fra denne buddha at hun mottok den frigjørelsen som kalles *portalen til å veilede vesener gjennom utstrålingen av dharma som eliminerer mørket i alle vesener*. Som resultat kunne hun være i utallige eksistensplan foran mange buddhaer samtidig, kjente språket til vesener i disse eksistensplan, og manifesterte seg for dem på forskjellige måter. Men hennes kunnskap er begrenset til dette og hun ber *Sudhana* om å gå tilbake til *bodhimaṇḍa* for å se nattens gudinne *Samanta­gambhīra­śrī­vimala­prabhā* (ཀུན་ཏུ་ཟབ་པའི་དཔལ་དྲི་མ་མེད་པའི་འོད།, *kun tu zab pa’i dpal dri ma med pa’i ’od*).

#### Kapittel 35: Samanta­gambhīra­śrī­vimala­prabhā

*Sudhana* vender tilbake til *bodhimaṇḍa* og ser nattens gudinne *Samanta­gambhīra­śrī­vimala­prabhā*. Hun forteller ham om ti kvaliteter som bodhisattvaene trenger å oppnå. Hun forteller at hun har oppnådd den frigjørelse som kalles *fullstendig underkastelse gjennom saligheten av freden i śamatha (ཞི་གནས།, *zhi gnas*). Gjennom denne kan hun se buddhaene i de tre tider, motta all deres undervisning, og modne vesener på ulike måter. Men hennes frigjøring er begrenset, og hun ber *Sudhana* om å oppsøke nattens gudinne *Pramudita­nayana­jagad­virocanā* (རབ་ཏུ་དགའ་བའི་མིག་འགྲོ་བར་རྣམ་པར་སྣང་བ།, *rab tu dga’ ba’i mig ’gro bar rnam par snang ba*) som befinner seg i nærheten.

====Kapittel 36: Pramudita­nayana­jagad­virocanā====
*Sudhana* går til sørsiden av *bodhimaṇḍa*, hvor han ser nattens gudinne *Pramudita­nayana­jagad­virocanā*. Han ser emanerte kropper, like tallrike som alle vesener, komme ut fra hennes porer, og underviser i veien til bodhisattva'er til vesener i forskjellige språk og former. *Sudhana* lovpriser henne i vers og spør om når hun oppnådde den frigjørelsen som kalles *banneret av kraften til enorm, rustfri, fullstendig god glede*. Hun svarer i vers, og beskriver hvordan hun i en tidligere verden i en fjern fortid var dronningen til en *chakravartin* (regent, འཁོར་ལོས་སྒྱུར་བ།, *’khor los sgyur ba*). Hun ble vekket om natten av nattens gudinner som fortalte henne at en buddha ved navn *Śrisamudra* (དཔལ་གྱི་རྒྱ་མཚོ།, *dpal gyi rgya mtsho*) hadde oppnådd buddhanatur og skinte med et mirakuløst lys. Hun vekket kongen, hoffet og andre dronninger, og sammen med en hel folkemasse gikk de til Buddha. Det var da hun først utviklet aspirasjonen mot å oppnå buddhanatur, og hun sendte en bønn om å bli liksom nattens gudinner. Hun lister opp talltike buddhaer som hun ofret til og fikk undervisning fra gjennom tallrike verdener og *kalpa'er*. Til slutt oppnådde hun sin frigjøring av Buddha Ratna­śrī­pradīpa­guṇa­ketu (རིན་ཆེན་དཔལ་སྒྲོན་ཡོན་ཏན་དཔལ།, *rin chen dpal sgron yon tan dpal*), og deretter tok hun sin nåværende form som en nattens gudinne ut fra medlidenhet overfor vesener. Men hennes frigjøring var begrenset til dette, og hun ber *Sudhana* om å fortsette til nattens gudinne *Samanta­sattva­trāṇojaḥ­śrī* (སེམས་ཅན་ཀུན་ཏུ་སྐྱོང་བའི་གཟི་བརྗིད་དཔལ།, *sems can kun tu skyong ba’i gzi brjid dpal*), som er i nærheten blant en forsamling i *bodhimaṇḍa*.

====Kapittel 37: Samanta­sattva­trāṇojaḥ­śrī====

Mens *Sudhana* gikk den korte distanse for å se nattens gudinne *Samanta­sattva­trāṇojaḥ­śrī*, utstrålte hun en lystråle på ham. Den fikk han til å gå inn i en *samādhi* og se verdener i atomer fra grunnen, og se å henne komme til syne i dem alle og veilede og hjelpe vesener gjennom makten av hennes frigjørelse som kalles *manifestasjonen av veiledende vesener som kommer til syne i alle verdener*. *Sudhana* gjentar versene for henne, beskriver denne visjonen, og spør henne om når hun fikk opplysning. Hun forteller hvordan det i utallige *kalpa'er* i fortiden, i en verden kalt *Vairocana­tejaḥśrī* (རྣམ་པར་སྣང་མཛད་གཟི་བརྗིད་དཔལ།, *rnam par snang mdzad gzi brjid dpal*), var hun en prinsesse ved navn *Padma­bhadrābhirāma­netra­śrī­candrā* (པདྨོ་བཟང་མོ་མིག་ཡིད་དུ་འོང་བའི་དཔལ་གྱི་ཟླ་བ།, *pad+mo bzang mo mig yid du ’ong ba’i dpal gyi zla ba*), datteren av en *chakravartin* som regjerte over alle fire kontinenter. Nord for hovedstaden var et et Bodhi-tre, foran det var en innsjø med en magisk lotus i midten, hvor Buddha *Samanta­jñāna­ratnārci­śrī­guṇa­ketu­rāja* (ཡེ་ཤེས་རིན་པོ་ཆེའི་འོད་ཀུན་ཏུ་འཕྲོ་བའི་དཔལ་ཡོན་ཏན་དཔལ་, *ye shes rin po che’i ’od kun tu ’phro ba’i dpal yon tan dpal gyi rgyal po*) satt, den første av utallige buddhaer som opptrådte i den daværende *kalpa*. Over en periode på 10 000 år, utstrålte han lysstråler til vesener i den aktuelle verden, og informerte dem om og forberedte dem for sin endelige tilsynekomst som en buddha. Da han oppnådde buddhanatur i denne verden, var det mirakuløse omen overalt. Bodhisattva *Samantabhadra* kom til syne over palasset til denne *chakravartin*, og hans utstråling var sterkere enn alle andre lys. Han informerte kongen om at en buddha hadde kommet til syne under Nodhi-treet. Da hun fikk se *Samanta­bhadra*, ønsket prinsessen å være med ham overalt, i alle hennes liv. Kongen fremviste mirakler i hele verden, og oppfordre alle til å komme og se buddha. Da prinsessen fikk se Buddha, kastet hun sine juveler mot ham, og de dannet et mirakuløst fenomen i luften. Hun hadde en visjon av nærværet til *Samanta­bhadra* gjennom utallige verdener og oppnådde forskjellige former for *samādhi*. Buddha fortalte henne at i et tidligere live hadde *Samanta­bhadra* instruert henne til å reparere statuen av buddha på denne tid, og dette forårsaket at hun fikk gode gjenfødsler og forbindelse med buddhaer og *Samanta­bhadra* i alle hennes liv. Nattens gudinne *Samanta­sattva­trāṇojaḥ­śrī* forklarte deretter at hun hadde vært prinsessen, Maitreya var kongen, og hans dronning (mor til prinsessen) var nattens gudinne *Praśanta­ruta­sāgara­vatī* (སྒྲ་རྒྱ་མཚོ་རབ་ཏུ་ཞི་བ་དང་ལྡན་པ།, *sgra rgya mtsho rab tu zhi ba dang ldan pa*). *Samanta­sattva­trāṇojaḥ­śrī* forteller om hvordan hun gjorde ofringer suksessive  buddhaer gjennom *kalpa'ene*, og hun beskriver undervisningen hun fikk av noen av dem. Hun opplister et antall buddhaer i vers, hvoretter hun sier at hennes frigjørelse er begrenset, og at *Sudhana* bør oppsøke nattens gudinne *Praśanta­ruta­sāgara­vatī*, som befinner seg i nærheten.

====Kapittel 38: Praśanta­ruta­sāgara­vatī====
*Sudhana* går direkte til nattens gudinne *Praśanta­ruta­sāgara­vatī*, som forteller at hun har oppnådd den frigjøring som kalles *visningen i hvert sinnsøyeblikk av oppkomsten av kraften til enorm glede*. Hun forklarer at hun underviser i dharma overalt på forskjellige måter, og at hun kan se hvor alle bodhisattvaer er, og hva de gjør. Spesielt ser hun hvordan den Buddha hun kaller *Vairocana* (རྣམ་པར་སྣང་མཛད།, *rnam par snang mdzad*) i hvert øyeblikk utstråler lys-stråler som antar forskjellige former for veiledede vesener, og han ser dette bli gitt med stor glede. Hun beskriver frigjørelsens store kvaliteter, når *Sudhana* spør henne om sin fortid. Hun sier at i et verdensplan som kalles *Kanaka­vimala­prabhā­vyūha* (གསེར་ལྟར་དྲི་མ་མེད་པའི་འོད་ཀྱི་རྒྱན།, *gser ltar dri ma med pa’i ’od kyi rgyan*), hinsides mange verdener mot øst, var det en buddha ved navn *Avivartya­dharma­dhātu­nirghoṣa* (ཕྱིར་མི་ལྡོག་པའི་ཆོས་ཀྱི་དབྱིངས་ཀྱི་དབྱངས།, *phyir mi ldog pa’i chos kyi dbyings kyi dbyangs*), og hun var gudinne av *bodhimaṇḍa* i denne verden. Da hun først fikk se ham, utviklet hun en aspirasjon mot opplysning, og deretter oppsøkte hun i forskjellige livsløp enhver buddha som opptrådte i en utallig rekkefølge i denne verden, og oppnådde på denne måten ulike former for *samādhi*. Hun ble deretter gjenfødt i denne Sahā-verden (མི་མཇེད།, *mi mjed*), hvor hun oppsøkte de fire første buddhaer og vil oppsøke alle de som vil komme. Da hun fikk se den nåværende buddha *Vairocana*, oppnådde hun sin bodhisattva-frigjøring. Etter dette kunne hun se så mange eksistensplan og buddhaer som det er atomer innenfor hvert atom og var i stand til å motta all deres undervisning i et enkelt øyeblikk. Likevel er hun begrenset til denne frigjøring, og hun sender *Sudhana* videre til nattens gudinne *Sarva­nagara­rakṣā­saṃbhava­tejaḥ­śrī* (གྲོང་ཁྱེར་ཐམས་ཅད་བསྲུང་བ་འབྱུང་བའི་གཟི་བརྗིད་དཔལ།, *grong khyer thams cad bsrung ba ’byung ba’i gzi brjid dpal*) som befinner seg i nærheten i forsamlingen til *Vairocana*.

====Kapittel 39: Sarva­nagara­rakṣā­saṃbhava­tejaḥ­śrī====

*Sudhana* møter nattens gudinne *Sarva­nagara­rakṣā­saṃbhava­tejaḥ­śrī* sittende på en lotustrone og med en kropp som kan vises og kan kommunisere med alle vesener. Hun forteller at hun har oppnådd en frigjørelse som kalles *inngangen inn i de vakre lyder og dypsindig manifestasjon*. Hun forteller hvordan hun veileder vesenr, underviser i dharma på forskjellige måter, og hvordan hun ser fenomenenes verden på ti måter gjennom tusenvis av krefter av mental bevaring, av hvilke hun lister ti.

Hun beskriver hvordan det i en fjern fortid var en *kalpa* hvor det i en enkelt verden opptrådte utallige buddhaer, hvor den første var *Sarva­dharma­sāgara­nirghoṣa­prabha­rāja* (ཆོས་རྒྱ་མཚོ་ཐམས་ཅད་ཀྱི་དབྱངས་འོད་ཀྱི་རྒྱལ་པོ།, *chos rgya mtsho thams cad kyi dbyangs ’od kyi rgyal po*). På denne tiden var det en *chakravartin* som etter Buddhas død brukte hans mirakuløse krefter til å skape en fremvisning av gjenopplivelsen av den dødende læren. Da hennes datter, som var en *bhikṣuṇī*, så dette mirakel oppnådde hun den opplysning som kalles *inngangen inn i de vakre lyder og dypsindig manifestasjon*.  Nattens gudinne avslører at hun var en *bhikṣuṇī*, og at kongen var bodhisattva *Samanta­bhadra*. Hun ramser deretter opp navnene på litt over hundre av utallige buddhaer i denne *kalpa*, som hun var elev av. Under utallige *kalpa'er* siden da, har hun vært elev av buddhaer. Men hennes innsikt er begrenset av denne kunnskapen, og hun sender *Sudhana* videre til nattens gudinne *Sarva­vṛkṣpraphullana­sukha­saṃvās* (ཤིང་ཐམས་ཅད་ཀྱི་མེ་ཏོག་རྒྱས་པར་བདེ་བར་གནས་པ།, *shing thams cad kyi me tog rgyas par bde bar gnas pa*) som befinner seg like i nærheten. Hun er elev av Buddha *Vairocana*, som er navnet hun bruker om *Śākyamuni*.

====Kapittel 40: Sarva­vṛkṣpraphullana­sukha­saṃvāsā====
Nattens gudinne *Sarva­vṛkṣpraphullana­sukha­saṃvāsā* sitter i en *kūṭāgāra* (en etasje på toppen av et hus, ཕོ་བྲང་བརྩེགས་པ།ཁང་པ་བརྩེགས་པ།, *pho brang brtsegs pakhang pa brtsegs pa*), på en trone laget av verdifulle greiner. Hun forteller hvordan natten får vesener til å ønske å returnere til sine hjem, og hvordan hun leder vesener av god adferd og frigjøring. Hun sier at hun har oppnådd den frigjøring som kalles *oppkomsten av det store utstrålende lyset av glede*, som har kunnskapen om å samle vesener som elever. Gjennom denne husker hun tidligere meritter, fremskritt og oppnåelser av Buddha, referert til som Buddha *Vairocana*. Hun sier at denne frigjørelse bare kan bli forstått av buddhaene, men ved deres velsignelse kan hun undervise i den, og deretter repeterer hun den i vers.

*Sudhana* spør henne om hvordan hun oppnådde denne frigjørelse, og hun beskriver hvordan det i en tidligere *kalpa*, i en annen verden, var nød og og fattigdom forårsaket av deres dårlige oppførsel. De gikk til *chakravartin* *Sarva­dharma­nirnādacchatra­maṇḍala­nirghoṣa* (ཆོས་ཐམས་ཅད་ཀྱི་ང་རོའི་གདུགས་ཀྱི་དཀྱིལ་འཁོར་རབ་ཏུ་སྒྲོག་པ།, *chos thams cad kyi nga ro’i gdugs kyi dkyil ’khor rab tu sgrog pa*) og ba om hjelp, og han arrangerte en stor distribusjon av all sin rikdom for å tilfredsstille alle vesener. På denne tiden ble en pike ved navn *Ratnaprabhā* (རིན་ཆེན་འོད།, *rin chen ’od*) inspirert av å oppnå opplysning, da hun fikk se kongen. Hun siterte for ham versene som beskriver hennes fødsel. Hun sa at hennes far var kong *Jyotiṣprabha* (སྐར་མའི་འོད།, *skar ma’i ’od*) og hans mor var dronning *Padmaprabhā* (པདྨོའི་འོད།, *pad+mo’i ’od*). På en tid hvor intet regn hadde falt på årevis og alt hadde visnet, var det et sterkt lys i en lotusdam i deres park i syv netter før hans fødsel. Gjennom dette ble alle lotusdammene fylt med vann som bredte seg utover i verden, og avsluttet tørste og utflating av jordens overflate. På den syvende natten kom deres sønn mirakuløst til syne, sittende med føttene i kors på en gigantisk lotus, og kongen tok ham og ga ha til dronningen som hennes sønn. Lysstråler fra hans kropp fjernet all skade og sykdom gjennom verden og gjorde alle snille og medlidende. Da *Ratnaprabhā* hadde avsluttet sine vers, ga kongen henne og hennes følge av 500 piker dyrebare klær, hvor bilder av konstellasjoner og deres stjerner kom til syne. Folk sa at pikene var vakrere enn nattens gudinner. *Sarva­vṛkṣpraphullana­sukha­saṃvāsā* forteller da *Sudhana* at kong *Sarva­dharma­nirnādacchatra­maṇḍala­nirghoṣa* var Buddha, kong *Jyotiṣprabha* var *Śuddhodana* (ཟས་གཙང་མ།, *zas gtsang ma*), Buddhas far i dette livet; dronning *Padmaprabhā* var *Māyādevī* (ལྷ་མོ་སྒྱུ་མ།, *lha mo sgyu ma*), Buddhas mor i dette livet; og hun selv var piken *Ratnaprabhā*. Hun sier deretter at hennes kunnskap er begrenset og henviser *Sudhana* til nattens gudinne *Sarva­jagad­rakṣā­praṇidhāna­vīrya­prabhā*, som også er tilstedeværende i *bodhimaṇḍa*.

==Indisk opprinnelse==
===Manuskripter på sanskrit===

Ingen sanskritmanuskripter av *Gaṇḍa­vyūha* fra det første millenium e.Kr. har overlevd. Det finnes imidlertid en komplett sanskrit-tekst som er datert 1166 e.Kr., tre hundre år etter den tibetanske oversettelsen. Det består av 289 palmeblader, og er skrevet i [[newariskrift]]. Manuskriptet ble sendt fra [[Nepal]] til *Royal Asiatic Society* i [[London]] av Brian Houghton Hodgson (1800–1894) tidlig i det 19. århundre. Det er katalogisert som Hodgson 2 (A), og er det eldste bevarte sanskrit-manuskriptet av *Gaṇḍa­vyūha*.

Verken den tibetanske eller de kinesiske versjonene av *Gaņdhavyūasūtraen*, og heller ikke de sanskritoriginaler som de ble oversatt fra, hadde noen inndeling i kapitler. Men fordi *Gaņdhavyūa* er en såpass stor og kompleks tekst, fikk senere sanskrit-manuskripter en inndeling i 56 kapitler, for å gjøre sūtraen enklere tilgjengelig for leseren. Dette er også benyttet i denne artikkelen.

===Opprinnelse blant mahāsāṃghikas===
*Gaṇḍa­vyūha* er en *mahāyānasūtra*, og det er enighet om at i alle fall noen av disse sūtraer oppstod blant den sørvestindiske tradisjonen [[Mahasanghika|mahāsāṃghikas]]. Det finnes betydelige beviser på at flere mahāyānasūtraer har en sørindisk herkomst. Dette ser vi blant annet på flere omtaler av [[karnatisk musikk]] (*karnāṭaka saṃgīta*). I *Samādhirājasūtra* omtales en sentral sørindisk personlighet (*ṛṣi Ananta*). Mange av handlingene i *Gaṇḍa­vyūha* finner sted i Sør-India, og avbilder lærere som opererer uavhengige av de buddhistiske fellesskapene i nord. *Gaṇḍa­vyūha* omtaler stedet *Dhanyākara*; Douglas Osto og Qobad Afshar identifiserer dette med *Dhānyakaṭaka/Dharaṇi­koṭa*, en gammel by som eksisterte langs bankene av [[Krishna (elv)|Kṛṣṇaelven]] i den sørlige regionen [[kyst-Andhra]]. Afshar og Osto tror at dette stedet er det sannsynlige stedet hvor *Gaṇḍa­vyūha* oppstod. 

Den form for sanskrit som brukes i *Gaṇḍa­vyūha* har flere egenskaper og et vokabular fra buddhistisk hybridsanskrit. Dette gjelder versene mer enn prosaen, og versene er ofte eldre enn prosaen, og de bevarer det originale språket best. I *Gaṇḍa­vyūha* brukes endelsen *-u* i nominativ, mens klassisk sanskrit har *-a*, den gamle nordøstlige dialekten har *-e*, mens den nordvestlige dialekten (og dens fortsettelse i pāḷi) har *-o*.

Kapittel 41 i *Gaṇḍa­vyūha* har en klar referanse til *Satyakasūtra* (Toh. 146), på tibetansk: *byang sems spyod yul thabs kyi yul la rnam 'phrul bstan pa'i mdo/* eller བྱང་སེམས་སྤྱོད་ཡུལ་ཐབས་ཀྱི་ཡུལ་ལ་རྣམ་འཕྲུལ་བསྟན་པའི་མདོ།, på sanskrit *bodhisattva­gocaropāyaviṣayavikurvita­nirdeśasūtra*). På norsk kan dette oversettes med *Læren om de mirakuløse manifestasjoner blant utvalget av metoder innenfor bodhisattvaenes aktivitetsfelt*. Referansen omtaler en [[Jainisme|Jain]]mester ved navn *Satya*, som gir en konge gode råd i forbindelse med sitt lederskap [folioene 98.b–130.a]. Det blir endelig avslørt av Buddha at denne jainmesteren er en bodhisattva som har tatt forskjellige former for ulike veseners beste [folioene 132.b–133.a]. *Satyakasūtra* oppsummerer deretter kort læren om *ekayāna* som forkynnes i [[lotussūtraen]], men sier at alle religiøse tradisjoner i India har Buddhas velsignelse og er inkludert i denne «ene vogn» [*Læren om ekayāna* (*theg pa gcig tu bstan pa’i le’u*, ཐེག་པ་གཅིག་ཏུ་བསྟན་པའི་ལེའུ, foliene 94.b–98.b.)]. Denne religiøse synkronisme forklarer mange overraskende elementer i *Gaṇḍa­vyūha*, nemlig at noen av Sudhana’s lærere ikke følger den buddhistiske veien: Rṣi Bhīṣmottara­nirghoṣ underviser unge brahminer, Jayoṣmāyatana følger den asketiske praksis med «de fem former for hete» (sitte blant fire flammer under solen midt på dagen), Mahādeva er også kjent som Śiva. Det kan derfor synes som om *Gaṇḍa­vyūha* (men ikke nødvendigvis de senere kapitler) er yngre enn både lotussūtraen og *Satyakasūtra*.

[[Avalokiteśvara]] omtales som en menneskelig [[guru]] som lever i [[Potalakafjellene]] i Sør-India, uten at hans forbindelse med [[Amitābha]]’s rene land (*Sukhāvatī*) nevnes med et ord. Potalakafjellene var et viktig pilegrimsted for både buddhister og [[Shaivisme|śaivister]] i Sør-India, som bosted for både [[Shiva|Śiva]] (kjent som *Lokeśvara* eller «verdens herre») og Avalokiteśvara. Disse fjellene ble prominente i tibetansk og kinesisk buddhisme, som vi ser av [[Potalapalasset]] i [[Lhasa]] i Tibet og [[Putuo Shan|Putuoøya]] i Kina.

*Gaṇḍa­vyūha* var først en uavhengig sūtra i India og er det fortsatt i sanskritmanuskripter. Senere kinesiske oversettelser viser en gradvis vekst i innholdet, med tilføyelser av flere lærere enn i den indiske versjon, før den ble oversatt til tibetansk. Antallet *kalyāṇamitras* som Sudhana møter er fortsatt mindre enn det antallet som Maitreya, mot slutten av sūtraen, proklamerer at Sudhana møtte på sine reiser — nemlig 110.

Der var en lengre versjon enn den som ble oversatt til tibetansk, selv om intet sanskritmanuskript fra denne har overlevd. Det er kjent bare fra den versjon som ble sendt til Kina av kongen av [[Odisha|Orissa]], som ga en kopi til Kinas keiser i 795. Denne versjonen ble oversatt av Prajñā i 798. Av de kinesiske oversettelsen kan vi utlede at tittelen i det 7. århundre var *Dharma­dhātu­praveśana* (fra kinesisk *rùfă-jiè-pìn* eller 入法界品).

==Kinesiske oversettelser==
=== Shèngjiān's oversettelse ===

Gaņdhavyūsūtraen ble oversatt minst tre ganger til kinesisk som en separat tekst. Den tidligste kjente oversettelsen ble foretatt av An Fa-hsien (399−414) mellom 220 og 264 e.Kr. Denne oversettelsen er imidlertid gått tapt.

Gaṇḍa­vyūhaūtraen ble oversatt til kinesisk som en uavhengig tekst av munken Shèngjiān (聖堅) under Keiser Hsiao-wu (373-385) av [[Jin-dynastiet (265–420)|østlige Jindynastiet]] (317−420) mellom år 388 og 408 e.Kr. Oversettelsen var i 3 bokruller og hadde tittelen *fóshuō luómó-jiā jīng* (佛説羅摩伽經). Originalen var et manuskript fra [[Khotan]]. I denne oversettelsen er det bare 25 *kalyāṇamitras*. Sammenlignet med den bevarte sanskrit-versjonen, er de første ni *kalyāṇamitras* etter Mañjuśrī og de som kommer etter den 34. ikke tilstede. Derfor er oversettelsen til Shèngjiān enten ufullstendig, eller så er det en oversettelse av en tidligere form for sūtraen.

=== Buddhabhadra's oversettelse ===
Buddhabhadra (359–429), var en indisk [[bhikku|buddhistmunk]] som hadde emigrert til Kina. I året 420 e.Kr. oversatte hans team hele *Avataṃsakasūtraen*, som på denne tiden bestod av 35 kapitler med *Gaṇḍa­vyūha* som siste kapittel. Oversettelsen hadde 60 bokruller og bar tittelen *dàfāngguăngfó huá-yán jīng* (大方廣佛華嚴經). *Gaṇḍa­vyūha* hadde tittelen *rùfăjiè pĭn* (入法界品) og bestod av 12 bokruller (bokrull 44−60). Buddhabhadra’s oversettelse av *Gaṇḍa­vyūha* inneholder flere (del)kapitler enn Shèngjiān's oversettelse, og også flere vers og avsnitt innenfor de samme delkapitlene.

[[Paramartha|Paramārtha]] (499–569), en indisk buddhistmunk fra [[Ujjain]] som virket ikke lenge etter Buddhabhadra’s tid, omtalte Buddhāvataṃsaka som *bodhisattva­piṭaka*, som den fjerde «kurven» (*piṭaka*) i tillegg til «de tre kurvene» ([[Tripitaka|Tripiṭaka]]). En kopi av Buddhabhadra’s oversettelse fra  Mogaohulene i [[Dunhuang|Dūnhuáng]] bærer tittelen *bodhisattva­piṭaka buddhāvataṃsaka*. Også tibetanske kolofoner bruker denne benevnelsen, selv om det varierer avhengig av kolofonens grammatikk, noe som tyder på at det var uenighet blant tibetanske lærde om ordets betydning.

Stok-palassets (vol. 34, folio 310.a), Lhasa- (vol. 46, folio 341.b), Choné- (vol. 94, folio 284.a), Narthang Kangyur (vol. 40, folio 340.a) lyder *shin tu rgyas pa chen po’i mdo sangs rgyas phal po che zhes bya ba/ byang chub sems dpa’i sde snod kyi nang nas sdong pos brgyan pa zhes bya ba chos kyi rnam grangs chen po las* (ཤིན་ཏུ་རྒྱས་པ་ཆེན་པོའི་མདོ་སངས་རྒྱས་ཕལ་པོ་ཆེ་ཞེས་བྱ་བ།་བྱང་ཆུབ་སེམས་དཔའི་སྡེ་སྣོད་ཀྱི་ནང་ནས་སྡོང་པོས་བརྒྱན་པ་ཞེས་བྱ་བ་ཆོས་ཀྱི་རྣམ་གྲངས་ཆེན་པོ་ལས). Dette kan oversettes som: «den store dharmaundervisning kalt *Gaṇḍa­vyūha* innenfor *bodhisattva­piṭaka* som kalles *buddhāvataṃsakasūtraen*».  I Urga Kangyur (vol. 38, folio 362.a) heter det: *sangs rgyas phal po che zhes bya ba/ shin tu rgyas pa chen po’i mdo las/ byang chub sems dpa’i sde snod cing / sdong pos rgyan pa zhes bya ba* (སངས་རྒྱས་ཕལ་པོ་ཆེ་ཞེས་བྱ་བ།་ཤིན་ཏུ་རྒྱས་པ་ཆེན་པོའི་མདོ་ལས།་བྱང་ཆུབ་སེམས་དཔའི་སྡེ་སྣོད་ཅིང་།་སྡོང་པོས་རྒྱན་པ་ཞེས་བྱ་བ), som betyr: «*Bodhisattva­piṭaka* og *Gaṇḍa­vyūha* fra *mahāvaipulyasūtraen* kalt *buddhāvatamska*», selv om *cing* grammatisk burde etterfølge et [[verb]], ikke [[substantiv]], og det kunne like godt være en feiltagelse for *kyi nang* når det uttales *chi nang*. Dette antyder at både *bodhisattva­piṭaka* og *Gaṇḍa­vyūha* er titler på et og samme verk. Dergé- (vol. 38, folio 362.a) og Kangxi Kangyur (vol. 60, folio 263.a) lyder: *shin tu rgyas pa chen po’i mdo/ sangs rgyas phal po che zhes bya ba las/ byang chub sems dpa’i sde snod kyi nang / sdong pos brgyan pa zhes bya ba chos kyi rnam grangs chen po las* (ཤིན་ཏུ་རྒྱས་པ་ཆེན་པོའི་མདོ།་སངས་རྒྱས་ཕལ་པོ་ཆེ་ཞེས་བྱ་བ་ལས།་བྱང་ཆུབ་སེམས་དཔའི་སྡེ་སྣོད་ཀྱི་ནང་།་སྡོང་པོས་བརྒྱན་པ་ཞེས་བྱ་བ་ཆོས་ཀྱི་རྣམ་གྲངས་ཆེན་པོ་ལས). Dette betyr: «Fra *mahāvaipulyasūtraen* som er kalt *buddhāvataṃsaka*, fra *bodhisattva­piṭaka*, den store dharma-avhandling kalt Gaṇḍa­vyūha», som betyr at *Gaṇḍa­vyūha* som er *bodhisattva­piṭaka*, en samling av bodhisattvalærdommer, og har *buddhāvataṃsaka*. Med andre ord *Gaṇḍa­vyūha* er en del av *bodhisattva­piṭaka* som inneholdes av *buddhāvataṃsaka‍*, en setning som gir lite fornuft.

=== Śīkşānanda's oversettelse ===
Buddhāvataṃsaka hadde vokst videre i størrelse under tiden til dens oversettelse til kinesisk under ledelse av [[khotan]]eseren Śīkşānanda (于闐國實叉難陀, 652–710). Denne oversettelsen ble gjort mellom 695 og 699 e.Kr. Også Śīkşānanda's oversettelse hadde tittelen *fóshuō luómó-jiā jīng* (佛説羅摩伽經), men den bestod av 80 bokruller (20 flere enn Buddhabhadra's oversettelse). Den hadde fem tilleggskapitler, med *Gaṇḍa­vyūha* som det siste og 39. kapittel. *Gaṇḍa­vyūha* bestod av bokrullene 60-80. Dette er 19 bokruller, 17 flere enn hos Buddhabhadra. Śīkşānanda's  oversettelse av *Gaṇḍa­vyūha* varierer litt fra Buddhabhadra's oversettelse. De siste to versene i Veṣṭhila-seksjonen har blitt tilføyd, Avalokiteśvara’s fjell blir nå kalt Potalaka i stedet for Prabha, og et kort vers med hilsener opptrer i den siste seksjonen.

Tittelen på *Gaṇḍa­vyūhasūtraen* er der 入法界品 (*rùfǎjiè pǐn*); den rekonstruerte tittelen på sanskrit er *dharma­dhātu­praveśana­parivarta* som kan oversettes med «kapittel om inngangen i dharmas rike». Thomas Cleary har oversatt dette med «inngangen i virkelighetens rike», mens Douglas Osto oversatte det med «inngangen i dharmas rike» og Patrick Carré har oversatt det med «inngang i den absolutte dimensjon» (*l’Entrée dans la dimension absolute*). Begrepet *dharma­dhātu­praveśana* brukes i teksten, deriblant i vers 44 av kapittel 1.

Śikṣānanda’s versjon ble basis for skolen *Huāyán zōng* (華嚴宗) i [[kinesisk buddhisme]]. Denne skolen bredte seg til [[Korea]], hvor den ble kjent som [[Hwaeom jong]], og til [[Japan]] hvor den ble kjent som [[Kegon-shū]]. *Huāyán* (華嚴) er en oversettelse av avataṃsaka som «blomsterkrans», og en engelsk oversettelse av Śikṣānanda’s versjon ble i 1984 publisert av Thomas Cleary. 

=== Prajñā's oversettelse ===
Det finnes en lengre versjon av *Gaṇḍa­vyūha* som ble oversatt til kinesisk i år 798 e.Kr. av den [[kashmir]]ske buddhistmunken Prajñā (f. 734). Dette var den første av de kinesiske oversettelsene som inkluderte «bønnen om fullstendig god adferd» eller kapittel 56. I Prajñā's oversettelse har denne bønnen 62 vers.

Denne bønnen ble også oversatt i 47 vers av Buddhabhadra i det tidlige femte århundre. Amoghavajra’s (705–774) oversettelse til kinesisk har 62 vers og tilføyer 15 vers Amitābha.

Prajñā’s oversettelse var basert på et sanskrit-manuskript som stammet fra Latigiri i [[Bengal]]. Kongen av Orissa sendte det som en gave til den kinesiske [[keiser Dezong av Tang]] (742&ndash;805), som mottok det i året 795. Utvidelsene i Prajñā’s versjon er ikke funnet i noe overlevende sanskritutgave, og finnes heller ikke i den tibetanske versjonen. I Prajñā’s oversettelse blir *Gaṇḍa­vyūhasūtraen* kalt *Rùbùsíyì jiĕtuō jìngjiè pŭxián xíngyuàn pĭn* (入不思議解脫境界普賢行願品) eller «Samantabhadras kongelige eder om rett levevis og inngangen inn til den ufattelige frigjørelse», som kan bli rekonstruert på sanskrit som *Acintya­vimokṣa­gocara­praveśana­samanta­bhadra­caryā­pranidhāna*. De 12 første versene blir jevnlig messet i tibetansk buddhisme. Bønnen eksisterer på tibetansk også som en selvstendig tekst (Toh. 1095).

[[Li Tongxuan|Lǐ Tōngxuán]] (635–730 ᴄᴇ) fra skolen Huāyán skrev en kommentar til *buddhāvataṃsakasūtraen* med tittelen *Huāyán lun* (華嚴論) hvor han identifiserte en dypere struktur og mening i Gaṇḍa­vyūha’s fortelling. Denne delen av kommentaren ble i 2019 publisert av Patrick Carré i en fransk oversettelse. Lǐ Tōngxuán skrev også en oppsummering av denne kommentaren og et synopsis av buddhāvataṃsakasūtraen.

==Gaṇḍa­vyūha og Borobudur==


Gaṇḍa­vyūhasūtraen, og spesielt Maitreyakapittelet (kapittel 54), var en inspirasjon for det største buddhistiske monumentet som noen gang er bygd, nemlig Borobudur i [[Indonesia]]. Borobudur ble bygd mellom 750 og 850 e.Kr. av buddhistiske konger av [[Sailendra|Śailēndra]]-dynastiet på øyen [[Java (øy)|Java]]. Det er en massiv struktur med en serie omkransende terrasser som holder 504 statuer og 2&nbsp;672 veggpaneler. De øverste terrasser, det tredje og fjerde galleriet, er fullstendig dedikert til *Gaṇḍa­vyūha*, med 460 veggpaneler som illustrerer sūtraen. Av disse er 218 veggpaneler viet til Maitreyakapittelet, og av disse igjen er omkring 20 viet til beskrivelsen av Maitreya's *kūṭāgāra* og 35 til de ulike manifestasjoner av Maitreya. 334 av veggpanelene er viet til konklusjonen i *Gaṇḍa­vyūha*: Kapittelet om Maitreya  (kapittel 54), kapittelet om Mañjuśrī (kapittel 55) og kapittelet om Samantabhadra og «bønnen om god adferd». Dette reflekterer hvor viktig *Gaṇḍa­vyūha*, og spesielt Maitreya’s *kūṭāgāra‍* — et byggverk som legemeliggjorde opplysning — var for byggerne av Borobudur.

Selv om antallet nedtegnelser om Sudhanas møte med *kalyāṇamitras* vokste i antall med hver etterfølgende oversettelse, oppnådde de aldri det tallet som blir gitt i sūtraens kapittel 54, hvor Maitreya sier at Sudhana (etter sitt første møte med Mañjuśrī) besøkte 110 *kalyāṇamitras*. Borobudur representerer ikke de 110 *kalyāṇamitras*, men repeterer i stedet illustrasjonene av bestemte besøk, i tillegg til å vise Sudhana reisende og avbilde hendelser i de tidligere liv til *kalyāṇamitras*. 

==Den tibetanske versjonen==
===Oversettere===
Den tibetanske buddhāvataṃsakasūtraen består av 45 kapitler. I Dergé Kangyur (སྡེ་དགེ བཀའ་འགྱུར) fra 1733 består teksten av 112 *bampos* og opptar 4 bind (bind 35–38). *Gaṇḍa­vyūha* er det 45. og siste kapittel. Kolofonene i Dergé og Urga Kangyur forteller at sūtraen ble oversatt til tibetansk av den innfødte tibetaneren [[Yeshe De|Lotsa Ba Yeshé Dé]] fra skolen [[nyingma]] i samarbeid med tre indiske munker: [[Jinamitra]], [[Prajñāvarman]] og [[Surendrabodhi]]. Oversettelsen pågikk i klosterkomplekset [[Samye]], i nærheten av [[Lhasa]] under regjeringstiden til enten kong [[Sadnalegs]] (800/804–815) eller kong [[Ralpacan]] (815–836). Lotsa Ba Yeshé Dé og Jinamitra hadde jobbet ved dette klosterkomplekset siden regjeringstiden til kong [[Trisong Detsen]] (755–797), men Surendrabodhi kom til Tibet etter at Sadnalegs (Trisong Detsens yngste sønn) ble konge. Under regjeringstiden til Ralpacan opphørte statlig finansierte oversettelser, deriblant av buddhāvataṃsakasūtraen. Derfor må oversettelsen ha pågått mellom 800 og 836 e.Kr. Buddhāvataṃsakasūtraen kan også inkorporere tidligere oversettelsesarbeid, spesielt for Gaṇḍa­vyūha's tilfelle.

I kolofonene til Narthang-, Lhasa og Stokpalassets Kangyur, heter det at oversettelsen ble foretatt av Vairocana­rakṣita (བཻ་རོ་ཙ་ན་རཀྵི་ཏ།, *bai ro tsa na rak+Shi ta*): «Den ble oversatt og redigert under den ansvarlige redaktøren Lotsawa Vairocana­rakṣita». Også [[Ngorchen Könchok Lhundrup]] (1497−1557), en abbot ved klosteret [[Ngor (kloster)|Ngor]] som var en prominent mester innenfor tradisjonen [[sakya]], hevdet det samme.

I kolofonen til Dergé Kangyur, heter det: «Det blir lært at Surendrabodhi og Vairocana­rakṣita ble de ansvarlige redaktører for en kinesisk oversettelse». Surendrabodhi kom til Tibet mellom 800 og 815 e.Kr. Derfor er identiteten til Vairocana­rakṣita et mysterium. Han kan ikke være  oversetteren Vairocana­rakṣita som levde i det 11. århundre. Han kan heller ikke ha vært oversetteren Vairocana som levde i det 8. århundre. Tashi Wangchuk tilføyer: «Jeg har ikke sett noen annen tekst eller historie om en oversettelse som er foretatt av noen annen *lotsawa* eller *paṇḍita* enn de som er opplistet i kolofonen til denne oversettelse til tibetansk.» Det kan virke som om Tashi Wangchuk avviste tilegnelsen av oversetterarbeidet til Vairocana­rakṣita.

===Enkeltkapittel og separat sūtra===
I [[den tibetanske buddhistiske kanon]] er *Gaṇḍa­vyūha* omtalt som et «kapittel» (ལེའུ་, *le'u*) istedenfor en «sūtra» (མདོ།, *mdo/*). Den har imidlertid også eksistert som en separat tekst i [[Tibet]]. I katalogen *denkarma*, som ble samlet i Tibet omkring 830 e.Kr., omtales denne separate teksten i § 24 som *Āryagaṇḍavyūhasūtra* eller *'phags pa sdong po bkod pa'i mdo* (ཕགས་པ་སྡོང་པོ་བཀོད་པའི་མདོ). Den omtales også som en separat tekst i *mahāvyutpatti*, *det store bind av presis forståelse eller essensiell etymologi*, som ble samlet i Tibet fra slutten av det åttende til tidlig i det niende århundre.

*Sutrasamuccaya* siterer denne teksten seks ganger, både under tittelen *sdong po bkod pa'i mdo* (སྡོང་པོ་བཀོད་པའི་མདོ), eller *Gaṇḍavyūhasūtraen* og under navnet på flere individuelle *vimokșas*.

Både sanskritversjonene og de kinesiske versjonene har bevart den tradisjonelle begynnelsen på teksten («Slik har jeg hørt», *evaṃ mayā śrūtaṃ*) for å markere at det er en uavhengig sūtra. I den tibetanske versjonen mangler disse innledningsordene, for å markere at teksten er et kapittel i en større sūtra.

===Seksjoner av Avataṃsakasūtraen===
På den tiden da Gaṇḍa­vyūha ble oversatt til tibetansk, hadde antallet kapitler i buddhāvataṃsakasūtraen økt fra 39 til 45. Kapittel 5 i Śīkşānandas kinesiske versjon, ble til kapitlene 5–9 i den tibetanske versjonen, hvor mye tilleggsmateriale ble tilføyd. Kapitlene 11 og 32 ble også tilføyd i den tibetanske teksten. Den tibetanske oversettelsen er den eldste indikasjon på at det 45. kapittel har fått tittelen *Gaṇḍa­vyūha*.

Kolofonen til buddhāvataṃsakasūtraen i Dergé Kangyur omtaler de første 44 kapitler som seks «seksjoner» eller «sūtraer», og *Gaṇḍa­vyūha* som den syvende sūtra. Kolofonen ble skrevet i 1722 av Tashi Wangchuk (བཀྲ་ཤིས་དབང་ཕྱུག, *bkra shis dbang phyug*):

* Et mangfold av Tathāgatas (kapitlene 1-27)
* Dedikasjon til Vajrabanneret (kapitlene 28-30)
* Læren om de ti Bhūmis (kapittel 31)
* Læren om fullstendig god oppførsel (kapitlene 32-42)
* Læren om fødselen og tilsynekomsten av Tathāgatas (kapittel 43)
* Transcendering av verden (kapittel 44)
* Gaṇḍa­vyūha (kapittel 45)

«Disse [seksjoner] har underinndelinger i 45 kapitler», forteller kolofonen. Den samme inndelingen i syv seksjoner finnes i verket *buddhismens historie*, som ble skrevet i det 16. århundre av Ngorchen Könchok Lhundrup (1497−1557).

I sin «Presentasjon av sūtraer» (མདོ་སྡེ་སྤྱིའི་རོཨམ་བོཧག, *m'Do sde spyi'i roam bohag*) fra det 16. århundre delte Pekar Zangpo (པད་དཀར་བཟང་པོ, *pad dkar bzang po*) den første seksjonen opp i to seksjoner: Tathāgata-øreringsūtraen (kapitlene 1-11) og bodhisattva­piṭakasūtraen (kapitlene 12-27). Ifølge hans inndeling blir Gaṇḍa­vyūha dermed den åttende seksjonen.

Som vi ser, består fire seksjoner av enkelt kapittel. Gaṇḍa­vyūha er det lengste kapittelet, og utgjør omkring 1/3 av hele buddhāvataṃsakasūtraen. Gaṇḍa­vyūha består av 72 *bambos* og dekker hele bind 38 og store deler deler av bind 37 i Dergé Kangyur.

===Idiosynkrasi, diskrepanser og arkaiske oversettelser===

Kvaliteten på den tibetanske Gaṇḍa­vyūha er forskjellig fra resten av buddhāvataṃsaka, delvis på grunn av skrivefeil og delvis på grunn av arkaiske oversettelser. Den tibetanske teksten har flere særegenheter, som ikke finnes i resten av buddhāvataṃsaka, deriblant bruken av de arkaiske stavemåter *myi* og *myed* istedet for *mi* og *med*. Oversettelsen er mindre pålitelig enn andre tibetanske oversettelser. Den inneholder ofte muligens utilsiktede utelatelser og feilstavinger som må ha funnet sted tidlig under nedskrivingen, ettersom noen av feilene finnes i alle versjoner av Kangyur.

Den fremviser også en viss [[idiosynkrasi]] i oversettelsen. Den bruker begreper som ikke stemmer med hva som er definert i *mahāvyutpatti* og *madhyavutpatti* (སྒྲ་སྦྱོར་བམ་པོ་གཉིས་པ, *sgra sbyor bam po gnyis pa*). Dette var ordbøker fra det 8. århundre som ble benyttet av det statsstøttede oversettelsesprosjekt som var ansvarlige for oversettelsen av sūtraen. Deriblant er *vyūha* gjengitt som *rgyan* (རྒྱན, «utsmykning») istedet for *bkod pa* (བཀོད་པ, «matrise») – endog i tittelen på sūtraen, selv om ordet generelt er kjent på tibetansk som *sdong po bkod pa* (སྡོང་པོ་བཀོད་པ). Denne og andre variasjoner berøres av kolofonen i Dergé Kangyur.

Kolofonen til Dergé Kangyur forteller at arbeidet med buddhāvataṃsakasūtraen ble forberedt i 1722, åtte år før den 8. [[Tai Situpa]], [[Situ Panchen]], begynte arbeidet som ansvarlig redaktør. I sine nedtegnelser om skapelsen av Kangyur, sier han at «jeg begynte i jernhundens år [1730]» (*si tu chos kyi ’byung gnas*, folio 205.a.). Graveringen og trykkingen av trykkplatene for hele Kangyur begynte i 1737 og var avsluttet i 1744, etter ordre fra Dergé's konge Tenpa Tsering (1678–1738). Det må derfor være en tidligere utgave som Situ inkorporerte i sin utgave av Kangyur. Kolofonen sier at den var basert på Lithang Kangyur (aka Jangsa Tham Kangyur), som ble trykt fra 1609 til 1614. Lithang Kangyur var den andre trykte utgaven av Kangyur, som ellers bare eksisterte i manuskriptform. Den første trykte utgaven var Yongle Kangyur (1411).

===Utfordinger med en engelsk oversettelse===
Padmakara Translation Group publiserte i 2021 en engelsk oversettelse av den tibetanske Gaṇḍa­vyūha. De har  tidligere også oversatt [[Daśabhūmikasūtraen]] fra tibetansk og arbeider med en oversettelse av resten av buddhāvataṃsakasūtraen. De har basert seg på teksten i Dergé Kangyur, men har også konsultert utgaven i den sammenlignende Pedurma Kangyur (དཔེ་བསྡུར་མ་བཀའ་འགྱུར, *dpe bsdur ma bka' 'gyur*). På denne måten har de orientert seg om mange diskrepanser og avvik mellom oversettelsene i de forskjellige utgaver, og rettet mange skrivefeil.

Likevel har ikke dette vært nok. Tidvis har de konsultert Stokpallasets Kangyur, som tilhører en annen Kangyur-gruppe. Den har i mange tilfeller vært alene om den korrekte stavemåten. Deriblant er *rnyi* (རྙི, «snare») den korrekte stavemåten under oversettelsen av sanskritordet *jāla* («nett»). I alle de andre utgavene står det *snying* (སྙིང, «essens» eller «hjerte»). 

Det har også vært nødvendig å konsultere sanskrit-utgavene av Gaṇḍa­vyūha og de kinesiske utgavene. Noen ganger er sanskritutgavene korrekte. Andre ganger er de kinesiske riktige og stemmer overens med den tibetanske. I noen tilfeller harmonerer de kinesiske versjonene med sanskritutgavene, men ikke med den tibetanske teksten.

Også sanskritmanuskripter kan korrumperes, og det er eksempler på at den tibetanske teksten har vært oversatt fra et sanskritmanuskript med feil. Et eksempel på en feil i et sanskritmanuskript (men hvor den tibetanske og de kinesiske utgavene er riktige) er hvor *mukha* («portal») har blitt gjengitt feilaktig som *sukha* («salighet»). Det er også tilfeller hvor de tibetanske oversetterne har oversatt meningen i klassisk sanskrit, mens det korrekte er meningen i buddhistisk hybridsanskrit. Utelatelser av ord (spesielt fra lister) kan ha forekommet i sanskritmanuskripter under  oversettelsen til tibetansk. De utelatte ordene er likevel inkludert i den tibetanske oversettelsen.

Sanskrit-teksten er også til hjelp når meningen i den tibetanske teksten er vag, åpen for fortolkning og med en tvilsom nøyaktighet. En annen utfordring med denne sūtraen er lange sammensatte ord. Ordenes mening i denne sammenheng er åpen for en videre fortolkning enn vanlig. Hvis *sarva* («all-» eller «alt-») innleder et sammensatt ord, er det en åpen tolkning av hvilken del av det sammensatte ordet det refereres til.

Tibetansk har ikke så presise kasuser som sanskrit har; derfor er sanskrit-teksten til uvurderlig hjelp for å indikere singularis eller pluralis så vel som hvor i lange passasjer sammensatte ord endrer kasus, slik som fra nominativ til instrumental i en lang passasje som beskriver Sudhana i begynnelsen av kapittel 56. Når sammensatte ord på sanskrit oversettes til tibetansk, er det ikke alltid klart når et sammensatt ord stopper og et annet begynner. På tibetansk er dette noen ganger indikert av [[Rgya Gram Shad]] (༒), den vertikale linjen i tibetansk ortografi, men som den tibetanske kolofonen indikerer, er plasseringen av den vertikale linjen tidvis arbitrær og forvirrende. Det sannsynlige resultatet er transkripsjonsfeil. Utgaven som ble publisert i 1960 av Paraśurāma Lakshmaṇa Vaidya (1891-1978) på sanskrit med [[det latinske alfabetet]], bruker et [[tegnsett]] som ikke alltid harmonerer med den tibetanske fortolkning av strukturen i en setning. Utgaven til [[D.T. Suzuki|Daisetsu Suzuki]] (1870–1966), som ble publisert fra 1934 til 1936, er nyttig for å finne transkripsjonsfeil i Vaidya-utgaven. Tibetansk har også en tendens til å oversette [[prefiks]]ene i sanskritord, mens en direkte oversettelse til engelsk vanligvis bruker et større engelsk vokabular. Ord kan være multivalente på sanskrit, og ha en mening avhengig av konteksten, og selv da kan de ha mange meninger. Et eksempel i denne sūtraen er *vajra* som kan bety tordenbolt eller diamant. To prominente begreper i denne sūtraen er *dharmadhātu* og *samantabhadra­bodhi­sattva­caryā*.

Ordet *dharmadhātu* er sammensatt av de to elementene *dharma* og *dhātu*. Dharma har svært mange meninger, fra «Buddhas lære» til «lov», «rettferdighet», «kvaliteter», «natur», «fenomener», og så videre, mens *dhātu* kan indikere et rike, et element, eller en komponent og kan brukes om sanseelementer, [[relikvie]]r fra et opplyst vesens kremasjon, og så videre. Ordet *lokadhātu*, som stadig brukes i sūtraen, betyr «verdensrike» eller «verdensriker». Ordet *dharmadhātu* betyr «essensen av fenomenenes natur», slik som [[Śūnyatā|tomheten]]. Den kinesiske tittelen som betyr «inngangen til Dharmadhātu«», ble av Carré oversatt som *l’Entrée dans la dimension absolute* (inngangen til den absolutte dimensjon) og av Cleary som «inngangen i virkelighetens rike». Osto benyttet oversettelsen «Dharmas rike», men ofte er meningen «fenomenenes rike».

Ordet *samantabhadra­bodhi­sattva­caryā* blir gjentatt i sūtraen, og spørsmålet er om *samantabhadra* («fullstendig god») er et [[adjektiv]]  for *bodhi­sattva­caryā* («bodhisattvaens oppførsel») eller om det betyr oppførselen til bodhisattvaen Samanta­bhadra. Sekvensen av ord i det sammensatte ordet (dette er ikke tydelig på tibetansk) synes å tilsi den første meningen, men bruken av ordet i kapittel 56 indikerer den sistnevnte. Tidvis kan det bety begge deler.

===Kolofonen i Dergé Kangyur===



==Oversettelser til vestlige språk==
Når det gjelder sanskritutgaven av *Gaṇḍa­vyūha*, publiserte Douglas Osto i 2010 en oversettelse av første del av kapittel 1, samt kapitlene 3, 54 og 55 under tittelen *The Supreme Array*. Han har også inkludert utdrag fra andre kapitler av *Gaṇḍa­vyūha* i boken *Power, Wealth and Women in Indian Mahāyāna Buddhism: The Gaṇḍa­vyūha-sūtra*.

Andre delvise oversettelser fra sanskrit som ennå ikke er publisert, er blitt gjort av Mark Allen Ehman i 1977 og Yuko Ijiri i 2005.

I årene 1978–1981 publiserte Dōi Torakazu (1902–1971) en tysk oversettelse av den første kinesiske versjonen av avataṃsakasūtraen (Buddhabhadra's versjon fra år 420 e.Kr.). Der utgjør gaņdhavyūasūtraen det 34. og siste kapittel.

I 1984 publiserte Thomas Cleary (1949–2021) en engelsk oversettelse av den andre kinesiske versjonen av avataṃsakasūtraen (Śīkşānandas versjon fra år 699 e.Kr.). Der utgjør gaņdhavyūasūtraen det 39. og siste kapittel. I 2019 publiserte Patrick Carré en fransk oversettelse av Śīkşānanda's versjon.

Ingen oversettelse er ennå foretatt til noe vestlig språk av den tredje kinesiske versjonen av gaņdhavyūasūtraen. Oversettelsen ble foretatt av [[Prajñā (buddhistmunk)|Prajñā]] i året 798 e.Kr.; den er større enn de to ovennevnte kinesiske versjoner. Den er også større enn den tibetanske versjonen.

Det finnes heller ingen oversettelse av de to fragmentariske kinesiske versjoner, foretatt av henholdsvis Shèngjiān under det østlige Jindynastiet (317−420) og av Divākara i året 680 e.Kr.

En engelsk oversettelse av den tibetanske versjonen ble publisert av Padmakara Translation Group den 26. oktober 2021. Dette er den første oversettelsen som er blitt gjort fra tibetansk til et europeisk språk.

==Kulturell og religiøs betydning==

===Newarbuddhismen i Nepal===

Blant [[Newarbuddhisme|Newarbuddhister]], den formen for *vajrayāna* som praktiseres av [[Newar]]folket i [[Kathmandudalen]] i [[Nepal]], er *Gaṇḍa­vyūha* et av ni sentrale verker.

Disse verkene kalles *navadharma* («ni dharmaer») eller *navagrantha* («ni tekster»):

* *Prajñāpāramitā*
* *Gaṇḍa­vyūha*
* *Daśabhūmi* 
* *Samādhirāja*
* *Laṅkāvatārasūtraen*
* *Saddharma­puṇḍarīkasūtraen*
* *Lalitavistaraḥsūtraen*
* *Suvarṇaprabhāsottamasūtrendrarājaḥ*
* *Tathāgatagūhya* 

=== Bhutanesisk buddhisme ===
Den 1. november 2016 omtalte en artikkel i den bhutanesiske avisen *Kuensel* den årlige [[Mönlam|Moenlam]] (*Mönlam* på tibetansk) som utføres av den buddhistiske retningen Drukpa [[kagyu]].

Mönlam finner sted i den 4.–11. dagen i den første tibetanske måneden. Det er en bønnefestival som ble grunnlagt i [[Tibet]] i 1409 av [[Tsongkhapa|Je Tsongkhapa]] (1357–1419), grunnleggeren av retningen *gelug*.

Under denne festivalen brukes en bønn som stammer fra *Gaṇḍavyūha*. Tradisjonen i Bhutan bruker ikke sanskritteksten, og heller ikke den tibetanske *Gaṇḍavyūha''. De bruker den kinesiske oversettelsen til Śīkşānanda.

De siste fire linjene av denne teksten, som er oversatt av Thomas Cleary, lyder:

Den bhutanesiske (Drukpa) versjonen lyder:

## Referanser


 



## Kilder
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*