Gudfaren

:*Denne artikkelen er om filmen Gudfaren. For Mario Puzos roman (som var forelegg for filmen), se [[Gudfaren (roman)]]. For gudfar, se «[[fadder]]».

***Gudfaren*** (originaltittel: *The Godfather*) er en [[USA|amerikansk]] [[Dramafilm|drama]]- og [[gangsterfilm]] fra  regissert av [[Francis Ford Coppola]]. Filmen er basert på [[Mario Puzo]]s roman med samme navn fra 1969 (*Gudfaren*). Filmens historie spenner fra 1945 til 1955, og rollelisten omfatter flere av datidens mest kjente skuespillere, deriblant [[Marlon Brando]] som gjorde comeback. Den gjorde [[Al Pacino]] og [[James Caan]] til stjerner. Den utmerket seg med dristig og tildels påkostet scenografi. Filmen etablerte Coppola som en av de ledende i amerikansk film.

I 1974 kom oppfølgeren *Gudfaren 2*, som delvis hadd samme skuespillere. Handlingen fortsetter omtrent der den første filmen sluttet, men betydelige deler foregår også forut for den første filmen. Begge filmene ble svært populære og fikk betydelig innflytelse. *Gudfaren 2* var i 1974 den sjette mest innbringende i USA, mens *Gudfaren* var den mest innbringende lanseringsåret og en av de mest innbringende filmer noen sinne. På [[Internet Movie Database|IMDbs]] topp 250 filmer (stemt frem av brukere) rangeres *Gudfaren 2* på fjerdeplass mens *Gudfaren* er på andreplass (per februar 2026). *Gudfaren* var den mest innbringende filmen i USA i 1972 (med over 78 millioner solgte billetter).

== Produksjon ==
Puzos roman ble gitt ut i 1969 og har solgt i over 20 millioner kopier. Coppola var en relativt ung og lite etablert regissør da [[Paramount Pictures|Paramount]] planla filmen. Flere regissører (blant andre [[Otto Preminger]], [[Sergio Leone]], [[Arthur Penn]] og [[Peter Bogdanovich]]) avslo oppdraget før forespørsel gikk til Coppola som også avslo innledningsvis, men honoraret var gunstig og han trengte penger. Coppola fortalte senere at hans unge medarbeider [[George Lucas]] argumenterte for at Coppola skulle ta oppdraget. For Paramount var det gunstig at Coppola også var manusforfatter og var av italiensk herkomst. 

Coppola mer enn Puzo preget det endelig manuset, blant annet ble karakteren Fredo vesentlig endret fra brutal gangster til snill gutt. Puzo hadde et kritisk blikk på Vito Corleone, mens Coppola i større grad romantiserer Corleones gammeldages maskulintet. Den eldste broren Santino (Sonny) hadde et ubehersket temperament og Fredo var for svak, mens Michael var i stand til å arve Vitos styring av familien. Puzo syntes at Coppola hadde gjort gangsterne for sympatiske og publikum sympatiserte til en viss grad med Michael. Publikum opplevde ofte brutaliteten som berettiget og at ofrene fikk som fortjent, mens Puzos roman ikke etterlot slikt inntrykk.

Carmine Coppola, regissørens far, og [[Nino Rota]] sto for musikken. Datteren [[Sofia Coppola]] medvirket som spedbarn ved dåpen (hun medvirket også i de to oppfølgerne). Søsteren [[Talia Shire]] medvirket som Connie Corleone. Brando fikk tannlegen til å lage bittskinne til tennene for å gi de karakteristiske hengende kjevene.

Filmen ble innspilt med autentisk epokes scenografi fra 1940-tallet.

== Handling ==
Filmen begynner midt i bryllupsfesten mellom [[Vito Corleone|don Corleones]] ([[Marlon Brando]]) datter, Connie, og Carlo Rizzi. Selv om det er bryllupsfest, har den aldrende mafiabossen likevel møter med ulike mennesker som ber om hans tjenester.
Johnny Fontane er en av de som ber om en tjeneste fra gudfaren, en musiker som gjerne vil at Corleone skal bruke sin innflytelse slik at Fontane kan komme seg inn i filmbusinessen.


Etter at don Corleone ber Johnny om å slappe av og forsikrer ham om at han skal ta seg av alt, sier han den berømte setningen «I'm gonna make him an offer he can't refuse» (*Jeg skal gi ham et tilbud han ikke kan avslå*). Deretter sender han familiens rådgiver (*consigliere*), Tom Hagen ([[Robert Duvall]]) ned til [[California]] for å overbevise den kjente filmregissøren Woltz til å inkludere Fontane i filmen hans. Dette er imidlertid ikke så veldig vellykket – inntil Woltz finner hodet til sin premiehest i sengen sin.

I mellomtiden har gudfarens yngste sønn, Michael ([[Al Pacino]]), kom hjem etter å ha tjenestegjort i [[annen verdenskrig]]. Virgil «Tyrkeren» Sollozzo, en kjent narkoagent som jobber for Tattaglia-familien, spør Corleone om hans hjelp til å markedsføre narkotika – hvilket Corleone avviser. Livvakten til don Corleone, Luca Brasi, blir sendt for å samle informasjon fra Tattaglia-familien, som avslører ham og dreper ham.

Ikke lenge etter er det et snikmord-forsøk på don Corleone, men han overlever. Som følge av dette planlegger Michael blodhevn og dreper Solozzo og hans kompanjong, en korrupt politisjef ved navn McCluskey, i en restaurant i [[The Bronx]]. Etter attentatene flykter han til [[Sicilia]] for å unngå oppmerksomhet. Der møter han Apollonia som han gifter seg med. Hun blir senere drept av en bilbombe som var ment for Michael.

Don Corleones eldre sønn, den ganske så temperamentsfulle Sonny ([[James Caan]]), forbereder seg til å ta et oppgjør med Carlo som mishandler sin kone (dvs. Sonnys søster, Connie), men han blir lurt i en felle og drept – en handling som får den aldrende don Corleone til å søke fred med de fem mafiafamiliene. Michael returnerer fra Sicila og gifter seg med sin tidligere kjæreste, Kay ([[Diane Keaton]]). Don Corleone erklærer Michael som det nye familieoverhodet, og familien har planer om å forlate olivenolje-bransjen (skalkeskjulet deres) og bli lovlydige i kasino-businessen.

Deres tilbud til Moe Greene, en kasinoeier, blir avslått. Mens don Corleone leker med barnebarnet sitt, dør han av et hjerteattakk. Michael får full kontroll over familien, og iverksetter en rekke mord på overhodene av de fem familiene mens han er i dåpen til sin nevø, Connie og Carlos sønn. 


På slutten av filmen blir Michael vist som den nye gudfaren, der folk viser sin respekt for ham, og refererer ham som don Corleone. Kay står og stirrer på mennene. Kay fungerer som publikum som observerer mafiamiljøet fra utsiden.

== Mottakelse ==

Filmen ble meget godt mottatt av filmkritikerne. Blant annet så gav amerikanske [[Roger Ebert]] ga den 4 av 4 stjerner og skrev at tilskuerne identifiserer seg med familien Corleone. Michael Corleone, snarere enn Don Corleone, er filmens hovedperson. [[The Guardian|*The Guardians*]] anmelder ga den 5 av 5 stjerner og beskrev det som storartet historiefortelling og psykologisk drama om en dysfunksjonell familie. *Guardian* beskrev Al Pacinos skuespill som slående karismatisk og [[Robert Duvall]] som brilliant i rollen som den betrodde *consiglieri*. [[Variety|*Varietys*]] anmelder skrev at Al Pacino viste fremragende skuespill, at [[Marlon Brando]] utmerket seg og generelt godt valg av skuespillere, men mente filmen er litt lang.

== Nominasjoner og priser ==
Filmen er blitt nominert til, og har vunnet en lang rekke priser, deriblant tre [[Oscar]]: [[Liste over Oscar for beste film|beste film]] ([[Albert S. Ruddy]] som produsent), beste manus (Puzo og Coppola) og Marlon Brando fikk, men avslo, prisen for [[Oscar for beste mannlige hovedrolle|beste mannlige hovedrolle]] som Don Vito Corleone. Filmen var et comeback for Brando. Brando fremstilte en Vito Corleone som en mann så vant med å ha makten at han ikke trengte minne om hvem som er sjefen. Brando ønsket ikke å motta prisen og sendte i stedet [[Sacheen Littlefeather]], som på hans oppfordring leste opp en erklæring. Dette gjorde han som protest mot Hollywoods behandling av [[Amerikanske urfolk og stammefolk|den amerikanske urbefolkning]].



== Rolleliste ==

* [[Marlon Brando]] – Don [[Vito Corleone]]
* [[Al Pacino]] – Michael Corleone
* [[Robert Duvall]] – Tom Hagen
* [[James Caan]] – Santino «Sonny» Corleone
* [[Sterling Hayden]] – McCluskey
* [[John Marley]] – Jack Woltz
* [[Richard Conte]] – Emilio Barzini
* [[Al Lettieri]] – Virgil Sollozzo
* [[Diane Keaton]] – Kay Adams
* [[Abe Vigoda]] – Salvadore «Sally» Tessio
* [[Talia Shire]] – Connie Corleone
* [[Gianni Russo]] – Carlo Rizzi
* [[John Cazale]] – Fredo Corleone
* [[Richard Castellano]] – Pete Clemenza

== Oppfølgere ==
* *Gudfaren 2* ()
* *Gudfaren 3'' (1990)

## Se også
* Tidenes 100 beste kriminalromaner

## Referanser




## Eksterne lenker

* 
*