Carl Lange

:*«Carl Lange» er også en novelle av Kjell Askildsen, i boka [[Thomas F's siste nedtegnelser til almenheten]]


*'Carl Georg Lange*' (1834–1900) var en dansk [[Nevrologi|nevrolog]] og [[Psykologi|psykolog]]. Han er blitt best kjent for sitt arbeid med det som er blitt kalt [[James-Langes teori]].

==Liv og virke==
Carl Lange kom fra en velstående familiebakgrunn. Han tok en meget god medisinsk eksamen i 1859 ved [[Københavns Universitet]], gjorde den sedvanlige kandidattjenesten.

===Karriere===
Han ble i 1863 sendt til [[Grønland]] for å undersøke helsetilstanden der. Han var reservemedikus ved [[Frederiks Hospital]] 1863-66 og assisterende lege ved Almindeligt Hospital 1866-67, men reiste deretter utenlands for å studere mikroskopi og nervesykdommer. Årene 1869-71 holdt han forelesninger i nevrologi og ble i 1875 dosent i patologisk [[anatomi]], hvorpå han i 1877 ble lektor og i 1885 professor. [[Lunds universitet]] utnevnte ham til [[æresdoktor]] i 1893.

Lange var årene 1872-76 var distriktslege i København, senere kommunelege der 1872-76, og fra 1883 var han borgerrepresentant i samme by. Han organiserte også flere utstillinger, som for eksempel de to hygieniske i 1887 og 1888. Han var medstifter av [[Silkeborg]]s [[hydroterapi|vannkuranstalt]] og av *Selskabet til sundhedsplejens fremme* og medlem av en lang rekke komitéer, delvis av internasjonal art, og var sekretær ved legekongressen i 1884.

=== Forskning ===
På tidlige stadier av sitt virke offentliggjorde Lange sin forskning vedrørende [[afasi]], [[bulbarparalyse]], *tabes dorsalis* og [[ryggmarg]]spatologier.

Samtidig med [[William James]] utviklet Carl Lange den teori at emosjoner hadde rent [[fysiologi|fysiologiske]] røtter, og derfor kalles dette for [[James-Lange-teorien]]. Men forskjellig fra  William James hevdet Carl Georg Lange uttrykkelig at [[Vasodilatasjon|utvidelser av blodkarene]] var en emosjon. 

I 1886 publiserte Lange et eksposé om den så langt ikke legevitenskapelig beskrevne sykdom med periodiske depresjoner uten manier, noe som i senere tid ble gitt det internasjonale fagmanualnavnet [[Depresjon|Major Depressive Disorder]]. Han hevdet at denne lidelse var svært vanlig innen hans legepraksis. Carl Georg Lange beskjeftiget seg dessuten i forlengelsen av dette med [[litium]]ets [[psykotropisk substans|psykotrope]] virkning. Hans forskning på dette område gikk imidlertid i glemmeboken, skjønt samme tematikk ble grepet fatt i senere av [[John Cade]] og [[Mogens Schou]] og videreført - uten at de var kjent med Langes funn.

== Referanser ==
<references />

== Litteratur ==
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

== Bibliografi i utvalg ==
* *Forelæsninger over rygmarvens patologi* (1871-76)
* *Bidrag til kundskab om den kroniske rygmarvsbetændelse* (1874)
* *Speciel patologisk anatomi og patogenese*, I (1883-93)
* *Om sindsbevægelser* (1885)
* *Über Gemütsbewegungen. Ihr Wesen und ihr Einfluß auf körperliche, besonders auf krankhafte Lebenserscheinungen. Ein medizinisch-psychologische Studie.* Thomas, Leipzig (1887)
* *Om periodiske depressionstilstande og deres patogenese* (1886 och 1895)
* *Erindringsord til forelæsninger over alm. patologisk anatomi* (1896)
* *Bidrag til nydelsernes fysiologi som grundlag for en rationel æstetik* (1899)

Dessuten publiserte han en mengde mindre artikler, særlig i *Hospitalstidende'', som han var redaktør for 1866-92.

## Eksterne lenker
* 
*