Jacques Tati

**Jacques Tati** eller egentlig **Jacques Tatischeff** (født 9. oktober 1907, i Le Pecq, Yvelines, død 5. november 1982 i Paris) var en fransk filmregissør, manusforfatter, komiker og skuespiller.

## Bakgrunn og karriere

Jacques Tatis far var russisk, hans mor nederlandsk, men Jacques vokste opp i Frankrike. Som liten var han interessert i sport, spesielt rugby, senere ble det sykling. Tati ble imidlertid pantomime-kunstner, og begynte å lage komiske kortfilmer med seg selv i hovedrollen i 1930-årene. I 1947 kom kortfilmen *L'École des facteurs* som regnes som en forstudie til spillefilmen *Jour de Fête* (*Fest i byen*) året etter. I denne filmen spiller Tati en landsbypostmann. Figuren ble meget populær, men Tati brukte ham ikke igjen i flere filmer. 

Tati ble mest kjent for den lett åndsfraværende *[[Monsieur Hulot]]*, karakteristisk fremstilt med hatten på skrå, pipe, paraply og et merkelig ganglag. Denne figuren opptrådte første gang i *Feriesabotøren* fra 1953. I 1958 kom *Min forunderlige onkel* som ble belønt med en Oscar-pris i Hollywood som årets beste utenlandske film. 

Tati skrev manus, regisserte og spilte hovedrollen i de fleste av filmene sine. Dessuten klipte og produserte han flere av filmene selv. Tati var perfeksjonist og arbeidet grundig med alle detaljer, med lyder, bevegelser og bildekomposisjoner. Det gikk derfor lang tid mellom hver film, og produksjonene ble dyre. Særlig kostbar ble *Playtime* fra 1967, der Tati fikk bygd opp deler av en liten by. Tati forsvarte seg med at filmsettet ikke var dyrere enn det ville ha vært å leie inn en berømt filmstjerne. En stjerne ville imidlertid sikret amerikansk distribusjon av filmen. Uten slik spredning hjalp det ikke at filmen hadde en viss suksess i Europa, og Tati måtte gå til skifteretten, der han mistet rettighetene til alle sine filmer. 

Hans siste to filmer, *Trafic* fra 1971 og *Parade* fra 1974 var lavbudsjettsproduksjoner. *Trafic* var den fjerde og siste Hulot-filmen og fremstiller campingbildesigner Hulots forsøk på å ta seg frem gjennom kaotisk trafikk.

## Filmstil
Til tross for sin beskjedne produksjon på seks spillefilmer er Tati en av filmhistoriens mest særpregede komikere. Filmene hans har lite dialog og fremstår som lett surrealistiske. Humoren er ikke verbal og handlingsorientert som i tradisjonelle filmer, men baserer seg ofte på detaljer i bilder og lyd. Komikken veksler mellom det underfundige, barnslige og lett satiriske. Filmene viser ofte konflikten mellom det moderne, konformistiske forbrukersamfunnet og det idylliske småbylivet, en motsetning Herr Hulot betrakter med undring og forvirring.

## Filmer
### Kortfilmer m.m.
* 1932 – *[[Oscar, champion de tennis]]*- regi og rolle
* 1935 – *[[Gai Dimanche]]* – medregissør til Jacques Berr og rolle
* 1936 – *[[Soigne ton gauche]]* – manus og rolle
* 1938 – *[[Retour à la terre]]* – manus og rolle
* 1947 – *[[L'École des facteurs]]* («Postmannskolen») – manus, regi og rolle
* 1967 – *[[Cours du soir]]* («Kveldskurset») – manus, rolle, ikke regi
* 1974 – *[[Parade (Jacques Tati)|Parade]]* (*Parade i sirkus*, fransk/svensk TV-film) – manus, regi og rolle
* 1978 – *[[Forza Bastia 78 ou l'île en fête]]* («Forza Bastia 78 eller Fest på øya») (dokumentarfilm) – manus, medregi

### Spillefilmer (manus, regi og roller)
* 1934 – *[[On demande une brute]]* – ikke regi, men medforfatter og rolle,
* 1948 – *[[Jour de Fête]]* (*Det glade postbud* eller *Fest i byen*')
* 1953 – *[[Les vacances de Monsieur Hulot]]* (*Mr. halloi på ferie* eller *Feriesabotøren*)
* 1958 – *[[Mon Oncle]]* (*Min forunderlige onkel* eller *Min onkel*)
* 1967 – *[[Playtime (Jacques Tati)|Playtime]]*
* 1971 – *[[Trafic]]*
* 1974 – *[[Parade (Jacques Tati)|Parade]]* (*Parade i sirkus*, fransk/svensk TV-film) – manus, regi og rolle

### Kun roller
* 1945 – *[[Sylvie et le fantôme]]* («Sylvia og spøkelset»)
* 1946 – *[[Le Diable au corps]]* («Djevelen i kroppen»)
* 1968 – *[[Baisers volés]]* («Stjålne kyss»)
* 1972 – *[[Obraz uz obraz]]* (TV-serie)

## Sidefakta
Den britiske komikeren Rowan Atkinson brukte Monsieur Hulot som en av forbildene for sin TV-figur Mr. Bean.

## Referanser


## Eksterne lenker
* 
* 
* Norsk filminstitutt om Min onkel
* Norsk filminstitutt om Playtime
* Bergen filmklubb om Playtime
* Norsk anmeldelse av Min onkel 
* Biografi på fransk